Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 109 narodnih poslanika. Da bismo tačno utvrdili broj prisutnih poslanika u sali, molim narodne poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 103 narodna poslanika, odnosno da nije prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika, ali nas ima preko 84 pa su ispunjeni uslovi za vođenje rasprave. Obaveštavam vas da sam saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog članom 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz dnevnog reda koji je određen u zahtevu Vlade za održavanjem vanrednog zasedanja. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam pozvala da sednici prisustvuju predstavnici predlagača Mirjana Ivić, zamenik predsednika Visokog saveta sudstva kao i Majdu Rakić i Zoricu Stojšić izborni članovi Državnog veža tužilaca. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici uz saziv Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini koja je sazvana na zahtev Vlade, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 248. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije dostavljen je zahtev za održavanje Prvog vanrednog zasedanja sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite za Prvo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini određen je sledeći D n e v n i r e d 1. Predlog odluke o izboru člana Visokog saveta sudstva iz reda sudija Apelacionih sudova, koje je podneo Visoki savet sudstva broj 119-181/12 od 23. januara 2012. godine i 2. Predlog odluke o izboru zamenika i javnih tužilaca koji je podnelo Državno veže tužilaca broj 119-279/12 od 30. januara 2012. godine. Prelazimo na rad prve tačke dnevnog reda. Primili ste Predlog odluke koji je podneo Visoki savet sudstva. Pre otvaranja pretresa podsećam vas da prema članu 193. shodno članu 197. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, a da se raspodeljuje, saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine. Tako da poslaničkoj grupi Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslaničkoj grupi SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Ujedinjeni regioni Srbije - 28 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslaničkoj grupi SPS - JS - 18 minuta; poslaničkoj grupi LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslaničkoj grupi PUPS - šest minuta. Saglasno članu 201. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres o Predlogu odluke. Da li predstavnik predlagača gospođa Mirjana Ivić, zamenik predsednika Visokog saveta sudstva želi reč? (Da.)
Uvažena predsednice i poštovani narodni poslanici, obraćam vam se kao ovlašćeni predstavnik Visokog saveta sudstva koji u skladu sa ovlašćenjima iz Zakona o Visokom savetu sudstva, Narodnoj skupštini predlaže kandidata za izbornog člana Visokog saveta sudstva iz reda sudija.
Gospodo poslanici molim vas da saslušamo predstavnika predlagača, izvolite gospođo Ivić.
Svi ste za ovu tačku dnevnog reda dobili obrazloženi predlog kandidata, ali radi javnosti i vašeg podsećanja, ukratko bih iznela aktivnosti koje su prethodile ovom predlogu, a to je, da je upražnjeno mesto u Visokom savetu sudstva iz Apelacionih sudova zbog čega je 19. januara 2012. godine raspisan izbor u Apelacionim sudovima, da je 20. januara 2012. godine izborna komisija Visokom savetu sudstva dostavila zapisnik o utvrđenim rezultatima glasanja, a da je Visoki savet sudstva na sednici održanoj 23. januara 2012. godine usvojio zapisnik izborne komisije i prema rezultatima glasanja za izbornog člana Visokog saveta sudstva iz reda sudija Apelacionih sudova, predložio Miroljuba Tomića, sudiju u Apelacionom sudu u Kragujevcu, kao kandidata sa najvećim brojem glasova. S obzirom da imate ovaj obrazloženi predlog, samo ću ukratko o radnoj biografiji Miroljuba Tomića. Miroljub Tomić je sudija Apelacionog suda u Kragujevcu, rođen je 1961. godine, u Kragujevcu je završio Pravni fakultet 1986. godine. Nakon diplomiranja zaposlio se u Radnu organizaciju "Zastava Transport", a zatim "Špedicija". Da je u Osnovnom sudu udruženog rada u Kragujevcu, na poslovima sekretara veća radio od 1987. do 1991. godine, nakon čega je prešao u opštinski sud u Kragujevcu gde je 1994. godine izabran za sudiju. Za sudiju Okružnog suda izabran je 2000. godine, a nakon toga 2001. godine je biran na funkciju predsednika Okružnog suda u Kragujevcu i u Opštinskom sudu kao sudija i u Okružnom sudu, radio je na poslovima krivične materije. Odlukom Visokog saveta sudstva krajem 2009. godine izabran je za sudiju Apelacionog suda u Kragujevcu, gde trenutno obavlja funkciju zamenika vršioca predsednika suda i postupa u krivičnoj materiji kao predsednik krivičnog veća. Upoznati ste sa van sudskim aktivnostima, a to je, da je bio član Visokog saveta pravosuđa od aprila 2009. godine, član predsedništva Srpskog udruženja za krivično pravnu teoriju i praksu, a jedno vreme je bio i član Upravnog odbora društva sudija. Bio je član radne grupe za izradu analize rada sudova opšte nadležnosti Republici Srbiji, član Radne grupe za izradu teksta radne verzije sudskog poslovnika, a trenutno je i član grupe za uvođenje sudskog menadžera u pravosudni sistem Srbije. Član je Radne grupe za vrednovanje predmeta. Izabran je za člana programskog saveta Upravnog odbora Pravosudne akademije i predavač je na Pravosudnoj akademiji, a učestovao je u radu i drugih Radnih grupa obrazovanih od strane Visokog saveta sudstva. Učesnik je mnogobrojnih seminara i međunarodnih konferencija i autor je većeg broja radova iz oblasti krivično-pravne materije. Rezultati njegovog rada govore o tome da je stručan i odgovoran, jer je na kraju 2011. godine imao svega 12 nezavršenih predmeta i ni jedan stari predmet u radu što je san svakog sudije u Srbiji. O moralnim i ljudskim kvalitetima najbolje govore predlozi sudija za člana Visokog saveta sudstva i činjenica da je gotovo jednoglasno na kolegijumu Apelacionog suda u Kragujevcu predložen za člana Visokog saveta sudstva i to od strane sudija, njegovih kolega koji su svakodnevno sa njim, koji znaju njegovo ponašanje u sudu, van suda i najbolje znaju njegove moralne i ljudske vrednosti i kvalitete. Zakon predviđa da se član Visokog saveta sudstva bira na neposrednim tajnim izborima od strane svojih kolega, što je u stvari najveće dostignuće pravosuđa, jer same sudije kadriraju i biraju svoje kolege sudije. Na takvim izborima, neposrednim, tajnim, u četiri apelaciona suda kandidat Miroljub Tomić je dobio 126 glasova, što je 63%, dok je drugi kandidat Zorana Delibašić iz Apelacionog suda Beograd dobila 61 glas. Znači, duplo manje, 7% je bilo nevažećih glasačkih listića. Iz svega ovoga proizilazi da je Miroljub Tomić sudija od karijere, da je uzlaznom linijom u karijeri došao do sudije Apelacionog suda, što je i potvrda njegovih kolega sa 126 glasova koji su ga izabrali za svog predstavnika u Visoki savet sudstva. Predlažem ovom cenjenom domu da u danu za glasanje sudiju Tomića izabere na upražnjeno mesto člana Visokog saveta sudstva. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem gospođo Ivić. Želim da vas obavestim da će poslaničku grupu SPS-JS predstavljati Đorđe Milićević, a poslaničku grupu SRS Aleksandar Martinović. Poštovani narodni poslanici potrebno je da Narodna skupština u članu sa članom 178. stav 3. Poslovnika konstatuje ostavku člana Vlade. Primili ste ostavku člana Vlade Snežane Samardžić-Marković na funkciju ministra omladine i sporta. Na osnovu člana 133. stav 2. Ustava Republike Srbije, člana 23. Zakona o Vladi i člana 278. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, Narodna skupština prima k znanju i konstatuje da je Snežana Samardžić-Marković podnela ostavku na funkciju ministra omladine i sporta i da joj time prestaje mandat ministra. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Gospodin Miloš Aligrudić ima reč.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Mirjana Ivić, saslušao sam vaše uvodno izlaganje i ja vam se na njemu zahvaljujem, jer smo na osnovu tog uvodnog izlaganja dobili neke konkretne informacije o osobi koja će biti izabrana na upražnjeno mesto u Visokom savetu sudstva iz reda apelacionih sudija. Biografija koju ste pročitali je impresivna i iskustvo koje gospodin Tomić ima do sada je očigledno ono iskustvo koje bi inače preporučilo nekoga za obavljanje ovako visoke funkcije. Nemoguće je, međutim, kada govorimo o izboru člana Visokog saveta sudstva, kada govorimo o tom organu, da ne pomenem neke stvari koje su vezane za rad Visokog saveta sudstva i one poslove koje kolegu Tomića očekuju na tom mestu. Dakle, milje u kome Visoki savet sudstva radi je određen zakonima Narodne skupštine. Ova Narodna skupština je pre godinu dana donela zakon o izmenama i dopunama Zakona o Visokom savetu sudstva i Državnom veću tužilaca. Te izmene zakona trebalo je da stvore jedan drugačiji milje na osnovu koga bi nezavršeni poslovi Visokog saveta sudstva, pa i oni poslovi u koje je Visoki savet sudstva ušao, a koji su osporavani od domaće stručne javnosti i od međunarodne arbitraže, a koja se tiče ocene ispunjenosti demokratskih uslova Srbije, kako od strane Saveta Evrope tako i od strane EU, da bi se tu položio ispit. Gospodin Tomić svojim izborom u Visoki savet sudstva ulazi u jedan milje u kome se svi vi nalazite i koji smo mi iz DSS ocenili kao nezadovoljavajuć. Dakle, osnovno pitanje koje se postavlja, osim toga što Visoki savet sudstva ni u prvom sastavu nije radio u potpunom sastavu, što je nemoguće, a taj isti prvi sastav Visokog saveta sudstva je donosio odluke iako nije bio u potpunom sastavu. To nije isto kao Ustavni sud, gde vi imate mogućnost da svi članovi Ustavnog suda ne budu izabrani, a da određeni broj sudija Ustavnog suda može donositi odluke. To piše u Zakonu o Ustavnom sudu. Međutim, u zakonu koji reguliše ovu materiju ne predviđa se mogućnost nepotpunog sastava Visokog saveta sudstva. Zašto ovo govorim? Sada ću to dovesti u vezu. Zato što u momentu kada je Visoki savet sudstva radio ono što je radio na početku, kada je odlučivao o reizboru sudija, odnosno o onoj tzv. lustraciji koja je putem reizbora sprovođena, a koja je osporavana u javnosti, onda je to radio na nelegalan način. Kada smo mi predlagali da se sve resetuje, vi ste to odbili i koristili ste u dogovoru sa vladajućom većinom, jer ne mogu da verujem da tog dogovora nije bilo, da je svako radio šta mu padne na pamet. Tu je neka koordinacija postojala. Ne mogu da verujem da toga nije bilo. Vi ste se dogovorili tada da umesto da resetujete ceo postupak, da ga okrnjite na taj način što biste žalbu Ustavnom sudu smatrali prigovorima, što bi na taj način diskriminisali po položaju sve one koji su se kandidovali za funkcije. Taj problem kod Visokog saveta sudstva ostaje do dana današnjeg. Dakle, izborom člana Visokog saveta sudstva formalno upotpunjavate ponovo Visoki savet sudstva da može da radi i to nije sporno. Ono što je sporno to je šta će taj Visoki savet sudstva da radi. Gospodinu Tomiću želim svaku sreću profesionalno i ljudski gledano, ali ne znam šta da mu poželim kada je reč o njegovom izboru za člana Visokog saveta sudstva danas, šta je to što će on tamo zajedno sa nama da radi. To se postavlja kao pitanje. Nažalost, njegov izbor u taj organ i taj organ kao takav predstavljaju celinu onoga lošeg u tzv. reformi pravosuđa koju smo imali do sada i to je jedna vrsta surogata strategije pravosuđa koja je usvojena pre više godina, šest ili sedam godina od danas. Taj surogat je danas u životu i predstavlja tamnu stranu tzv. reformi Srbije. Ako su EU i Evropska komisija procenile da tu nešto škripi, da tu nešto ne valja onda to nije pokazatelj da to mora da se promeni zbog toga, nego zato što je to tačno jer je Savet Evrope to procenio, domaća javnost je to procenila, a licemerje ovog belog sveta i te iste EU i nas samih je u sledećem. EU će u martu Srbiji blokirati pristup kandidaturi EU zbog problema sa KiM, jer Srbija navodno nije dovoljno eksplicitno priznala nezavisnost KiM, mada ne isključujem da se i to u međuvremenu dogodi s obzirom na stav vladajuće koalicije. Ne postoji formalni uslov niti Nemačka postavlja princip formalni uslov nedostatak, odnosno tamnu stranu u reformi pravosuđa, iako mi mislimo da je to mnogo ozbiljan problem ako postoji neki razlog zbog čega Srbija u formalnom smislu sa aspekta EU ne bi trebalo da ide u EU. To je mračna strana reforme pravosuđa u Srbiji. Tako smo došli u jednu neverovatnu suprotnost, ucenjujemo se za nešto za šta se ni jedna normalna država ne sme ucenjivati, a prelazi se preko onoga što je prava katastrofa sa aspekta demokratskih standarda i procedura za jednu demokratsku državu. Zaista nemam šta više od ovoga da vam kažem. Ne mogu da iskoristim svoje celo vreme od 20 minuta jer tu praktično nema šta drugo ni da se poruči. Čoveku želim svaku sreću, a vama želim da u komunikaciji sa onima koji imaju vlast, a ja se nadam da ćemo to biti mi, naša stranka, već od maja, dogovorimo određene izmene zakona u sferi pravosuđa, pa i onih koji se tiču rada Visokog saveta sudstva, kako biste konačno mogli da radite normalno u ovoj državi i kako bi se normalno poštovalo da demokratska procedura i kako bi se znalo da li izbor, odnosno reizbor sudija, da li lustracija, o čemu se radi, koji su kriterijumi, ko na koji način, u kom roku je obavezan da donesete kriterijume, da li moraju biti javno objavljeni. Na kraju krajeva, ako vi to niste u stanju, ovaj dom bi trebalo da bude u stanju da tako šta propiše i da se toga vi pridržavate.
Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, srpsko pravosuđe je očigledno u vrlo teškoj situaciji. Pošao bih od člana 153. Ustava Republike Srbije koji propisuje, kada je reč o Visokom savetu sudstva, da je on nezavisan i samostalan organ koji obezbeđuje i garantuje nezavisnost i samostalnost sudova i sudija, a da ima 11 članova. Kada Ustav, odnosno zakon propisuje da neki državni organ ili telo ima određeni broj članova, onda je to kao kada bi se reklo mora da ima 11 članova. Visoki savet sudstva trenutno nema 11 članova. Važećim propisima nije dozvoljena situacija da Visoki savet sudstva, kao ni bilo koji drugi državni organ koji je kolegijalnog karaktera, poput Narodne skupštine, koja mora da ima 250 narodnih poslanika u svakom trenutku, dakle, nije regulisana situacija da Visoki savet sudstva može da ima manje od 11 članova, a pogotovo nije dozvoljena situacija da Visoki savet sudstva radi u nepotpunom sastavu mesecima. To je potpuno nedopušteno. To je ono što dovodi u pitanje legitimitet kompletno srpskog pravosuđa. Ono što takođe nije dopušteno to je činjenica da je jednom članu Visokog saveta sudstva određen pritvor zato što je pre 10 godina učinio neko krivično delo. Vi ste nam ovde saopštavali biografije pojedinih kandidata, odnosno ovog jednog kandidata za člana Visokog saveta sudstva i o tom kandidatu ste govorili u hvalospevima, da je bio dobar student, da je na vreme završio pravni fakultet, da ima dovoljno radnog i profesionalnog iskustva, da je moralan itd. Neko drugi je, gospođo, umesto vas tako isto pričao i o čoveku za koga se posle ispostavilo da je izvršio krivično delo. Ono što zanima poslanike SRS jeste gde su garancije. Ko to nama garantuje da su ljudi koji se predlažu za članove Visokog saveta sudstva zaista toliko stručni i toliko moralni? Vi ste i za ove postojeće članove Visokog saveta sudstva tvrdili da su jako dobri, da su uspešni pravnici, da imaju veliko radno iskustvo, da su moralni, da su nepotkupljivi, da su garant nezavisnog sudstva u Republici Srbiji, međutim, vrlo brzo se pokazalo da to nije tačno i onda se postavlja pitanje ko to nama garantuje da je i ovaj gospodin koji se sada predlaže za člana Visokog saveta sudstva zaista tako kvalitetan kao što sada nas pokušavate da ubedite. Ono što takođe treba da znate, ne znam da li znate, o tome kakva je situacija u Visokom savetu sudstva. Izjasnio se zaštitnik građana, gospodin Saša Janković. Njegove ocene o radu Visokog saveta sudstva su prilično negativne. U njegovom izveštaju koji je podneo Narodnoj skupštini Republike Srbije od 11. januara 2012. godine, dakle, to je bilo pre manje od mesec dana, gospodin Saša Janković je konstatovao čitav niz nepravilnosti u radu Visokog saveta sudstva. Između ostalog, naveo je da je izmenom Zakonom o sudijama u toku postupka izbora sudija Visokog saveta sudstva dobio u nadležnost da odlučuje o izjavljenim žalbama na sopstvene odluke. Žalbe su konvertovane u prigovore o kojima treba da odluči isti organ koji je doneo osporavane odluke. Članovi Visokog saveta sudstva koji su učestvovali u prvom izboru su se međutim, uprkos zakonu o uspostavljenoj nadležnosti Visokog saveta sudstva, javno samo obavezali da neće glasati o prigovorima na sopstevene odluke. Oni učestvuju u svim ostalim fazama postupka i čine kvorum, ali ne glasaju. Jedan član Visokog saveta sudstva koji je bio izabran pre kraja prvog izbora ipak učestvuje i o glasanju o prigovorima. Takav sastav u kome Visoki savet sudstva odlučuje o prigovorima je pravno i logički nedosledan. Visoki savet sudstva ne radi javno kada razmatra predloge svojih komisija, što je suprotno izričitoj zakonskoj odredbi da su sednice saveta javne. Onda se kaže, između ostalog, da zaštitnik građana smatra da bi trebalo da se prekine rad Visokog saveta sudstva u sadašnjem sastavu, da se ubrzano preduzmu sve mere i radnje iz njegove nadležnosti kako bi se njegov sastav upotpunio u skladu sa odredbama Ustava i zakona, da može da nastavi rad tek u upotpunjenom sastavu i da se stave van snage odluke koje je doneo u situacijama kada je radio u nepotpunom sastavu. To su ocene čoveka za koga je takođe ovde skupštinska većina tvrdila da će da bude samostalan, nezavistan, da će da bude čuvar ljudskih prava i sloboda. Nisam čuo da su se članovi Visokog saveta sudstva izjasnili o navodima zaštitnika građana. Ono što se moglo videti u medijima to je da je nastao verbalni rat između predsednice Visokog saveta sudstva i Ustavnog suda. Ona je tvrdila da je Ustavni sud dopustio svojim odlukama da Visoki savet sudstva radi u nepotpunom sastavu, a posle toga je Ustavni sud demantovao gospođu Natu Mesarević i rekao da ne postoji ni jedna takva odluka da Visoki savet sudstva mora u svakom trenutku da radi u punom sastavu. Ono što takođe mora da se istakne kada je u pitanju srpsko pravosuđe ali i srpska država u celini, to je činjenica da se najviši pravosudni organi u Republici Srbiji, pre svega Visoki savet sudstva, ni na koji način ne oglašavaju povodom drastičnog kršenja ljudskih prava i sloboda predsednika SRS dr Vojislava Šešelja u Haškom tribunalu. Nama u SRS je potpuno jasno zašto se to čini. Zato što se srpsko pravosuđe tribunalizuje, odnosno srpski sudovi pokušavaju da se ustroje na principima na kojima počiva Haški tribunal. Moram da vas podsetim, vas kao predstavnika Visokog saveta sudstva, da je Vojislav Šešelj otišao u Haški tribunal dobrovoljno. Dakle, niste morali da ga hapsite, da ga lovite u pidžamama, da ga vozite u Republiku Srpsku, pa da ga tamo hapsite itd. Čovek je dobrovoljno otišao u Haški tribunal. Februara 24. navršava se punih devet godina od kako jednom građaninu Republike Srbije traje pritvor. Dakle, Vojislav Šešelj se nalazi u pritvoru. Kako je moguće da neko ko treba da bude čuvar Ustava, zakona, ljudskih prava i sloboda svih građana Republike Srbije, bez obzira na to da li se nalaze u Republici Srbiji ili van Republike Srbije, ćuti o toj skandaloznoj činjenici da jednom građaninu Republike Srbije traje pritvor putnih devet godina? I 25. februara ulazi se u desetu godinu trajanja pritvora čoveku koji se dobrovoljno javio da dokaže netačnost optužnice koja je podignuta, ne samo protiv njega, nego protiv Srbije i protiv srpskog naroda u celini. Nemojte da se zavaravate da su optužnice protiv Slobodana Miloševića, protiv Vojislava Šešelja, protiv Milana Martića, Radovana Karadžića, Ratka Mladića optužnice protiv njih lično. Ne, to su optužnice protiv Srba, protiv srpskog naroda, protiv Srbije. Tim optužnicama Haški tribunal pokušava da dokaže da bi opravdao politiku EU, SAD i NATO-pakta prema bivšoj Jugoslaviji, prema Saveznoj Republici Jugoslaviji, prema Republici Srbiji, koju vodi punih 20 godina, da smo u stvari mi Srbi odgovorni za raspad bivše Jugoslavije, da smo mi od 1945. godine priželjkivali i kovali tajni plan da se stvori etnički čista srpska država, tako što će se poubijati i proterati svi oni koji su pripadnici hrvatskog naroda, svi Muslimani, Šiptari itd. U toj situaciji Visokog saveta sudstva je morao da podigne svoj glas protiv pokušaja da se u slučaju Vojislava Šešelja ponovi scenario koji je upotrebljen protiv Slobodana Miloševića. Taj scenario je sledeći – kad ne možete da dokažete da je neki Srbin odgovoran za ono što piše u optužnici, a znate da mu je zdravlje ozbiljno ugrožen, onda mu jednostavno uskratite zdravstvenu zaštitu i na taj način ga ubijete. Nema nikakve dileme da je Slobodan Milošević ubijen u Haškom tribunalu. Nisu mogli da dokazi da je Slobodan Milošević odgovoran za genocid u bivšoj Jugoslaviuji i kad su svhatili da ne mogu da dokažu da je kriv uskratili su lečenje čoveku koji je bolovao od ozbiljnih kardio-vaskularnih problema. I on je ubijen u Haškom tribunalu 11. marta 2006. godine. To isto zlikovci iz Haškog tribunala pokušavaju da urade i kada je u pitanju Vojisalv Šešelj. Ko ste pratili jučerašnju Statusnu konferenciju u Haškom tribunalu, u postupku tužilac protiv Vojislava Šešelja, mogli ste jasno da vidite svu bezočnost, svu nehumanost, svu neljudskost, svu antidemokratičnost Haškog tribunala kada je u pitanju jedan srpski državljanin koji se zove dr Vojislav Šešelj. Sa jedne strane, govori se o tome da srpsko pravosuđe mora da se ustroji u skladu sa evropskim standardima, da svako ima pravo na fer i pošteno suđenje, da suđenje mora da bude okončano u razumnom roku. Međutim, ta prava se ne poštuju jednom građaninu Republike Srbije i to se ne poštuju na tako flagrantan način da je Vojislav Šešelj već ušao, odnosno njegov predmet, njegov slučaj je ušao u istoriju svetskog pravosuđa. Ovo nije zabeleženo u pravosudnim analima modernog sveta da jednom čoveku traje pritvor devet godina. Zašto ćuti Visoki savet sudstva? Vi ste pozvani da branite ljudska prava i slobode građana Republike Srbije čak i onda kada se nalaze u Haškom tribunalu. Kako možete da ubeđujete nas građane Srbije, koji živimo u Srbiji, da će ako se zadesimo u nekom krivičnom postupku da nam se garantuju ljudska prava i slobode o tim navodno evropskim standardima, kad ti evropski standardi ne važe u slučaju Vojislava Šešelja, koga pokušavaju da ubiju? Vi o tome ćutite. Zašto ćutite o činjenici da se Republika Srpska proglašava genocidnom tvorevinom? To nije samo politička izjava, to je šamar celoj državi Srbiji. Godine 1995. kada je potpisan Opšti okvirni sporazum za mir u BiH, Republika Srbija je garant, jedna od država koje garantuju sprovođenje Dejtonskog mirovnog sporazuma. Da li to znači da je naša država garant jedne genocidne tvorevine? Da li mi to genocidnim zločincima garantujemo da će i dalje da postoje? To je skandalozno. Visoki savet sudstva o tome ćuti. Danima se Republika Srpska raspinje na stub srama od strane pojedinih poslanika, šefova političkih partija, nevladinih organizacija, tzv. predstavnika međunarodne zajednice. Visoki savet sudstva o tome ćuti. Ta izjava da je Republika Srpska genocidna tvorevina, to je jedno od najtežih krivičnih dela. Ćutite na izjave da je Republika Srpska sazdana na zločinu, odnosno na masakru u Srebrenici. Vojska Republike Srpske je oslobodila Srebrenicu u julu 1995. godine. Republika Srpska je formirana 9. januara 1992. godine. To su nepobitne istorijske činjenice. Kakve veze ima ono što se desilo u Srebrenici ili što predstavnici pojedinih političkih stranaka, nevladinih organizacija tvrde da se desilo sa činjenicom da je Republika Srpska formirana više od tri godine ranije? Visoki savet sudstva ni jednu jedinu reč nije digao protiv takvih izjava. Vi ste deo državnog aparata Republike Srbije. Republika Srbija je garant poštovanja Dejtonskog mirovnog sporazuma. Vi ste morali da upozorite sve one koji daju takve antidržavne i antinacionalne izjave da čine krivična dela i da se ubuduće uzdrže od davanja takvih izjava. Visoki savet sudstva ne reaguje. Narodna skupština treba da odluči o izboru jednog člana Visokog saveta sudstva, odnosno da odluči o izboru zamenika javnih tužilaca. Želim samo da vam skiciram na šta trenutno liči parlament Republike Srbije, kakav je njegov legitimitet i koliko je njegovo dostojanstvo. Verovatno ste pratili u medijima da je ovde jedna estradna umetnica iz Hrvatske, gospođa Severina Vučković, u prisustvu predsednika Republike Srbije, promovisala akciju jedne tzv. nezavisne televizije o dodeli, odnosno nabavci sto inkubatora za bebe u Srbiji. Ona je mogla da dođe u Narodnu skupštinu. Bila je čak ovde visoki gost. Svi mediji su bili skoncentrisani oko nje. (Predsednik: Hoćete li samo da dovedete u vezu sa tačkom dnevnog reda?) Vrlo rado ću ovo, gospođo Đukić Dejanović, da dovedem u vezu sa činjenicom. Dakle, Narodna skupština treba da odlučuje o izboru nosilaca najviših pravosudnih funkcija u Srbiji. Dakle, Dom Narodne skupštine u koji jedna Severina može da dođe da daje izjave, da reklamira sebe itd, a sa druge strane, kada je poslanička grupa SRS pre nekoliko dana uputila zahtev Narodnoj skupštini da se omogući ustupanje na korišćenje male sale Narodne skupštine za promociju knjige dr Vojislava Šešelja, naš zahtev je odbijen. Dakle, gospodin Dragan Todorović je 31. januara 2012. godine, generalnom sekretaru Narodne skupštine Republike Srbije uputio molbu, odnosno zahtev da se ustupi Mala sala Narodne skupštine za promociju knjige prof. dr Vojislava Šešelja "Vikiliks mi javlja prvi deo". Ta promocija je trebalo da se održi 7. februara 2012. godine u 12,00 časova i posle toga, mi smo planirali da održimo jedan mali koktel u Narodnoj skupštini. Generalni sekretar Narodne skupštine nam je rekao sledeće - u vezi sa vašim zahtevom i dopunjenim zahtevom od 3. februara 2012. godine, obaveštavam vas da služba Narodne skupštine kojom rukovodim nije nadležna za odobravanje poslaničkih aktivnosti koje navodite u svom zahtevu. Podsećam vas da Poslovnikom Narodne skupštine u najvišoj zakonodavnoj, pazite kakav kitnjast tekst, u najvišoj zakonodavnoj instituciji Republike Srbije, nisu predviđene aktivnosti poslaničkih grupa ili narodnih poslanika koje se odnose na promovisanje pojedinih političkih stranaka, niti je predviđeno promovisanje i izlaganje dokumenata i knjiga, osim na prigodnim izložbama i promocijama koje organizuju institucije Republike Srbije ili ustanove kulture, zakonom propisane delatnosti. U prevodu na srpski jezik, šta ovo znači? Dozvoljeno je da se u Narodnoj skupštini promoviše jedna estradna i porno zvezda iz Hrvatske, a nemoj slučajno da se promoviše knjiga čoveka koji je bio nosilac liste SRS na prethodnim parlamentarnim izborima. Vojislav Šešelj je, gospođo, bio prvi na listi SRS, on je bio naš nosilac liste. Njegova knjiga ne može da se promoviše, a zato može da se promoviše Severina. Sada pokušavate da nas ubedite kako je stanje u državi Srbiji odlično i da nema nikakvih problema. Ima ih. Kao što vidite, ovi dopisi su najbolji dokaz do koje mere je urušeno dostojanstvo Narodne skupštine. Dalje. Juče se desio ovaj incident, ili već kako to može da se nazove, u specijalnom zatvoru kada su dvojica ljudi koji su osuđeni na dugogodišnje kazne zatvora pokušali da pobegnu. Već se danas u medijima pojavljuju spekulacije da je to njihovo bekstvo navodno organizovao Sreten Jocić, zvani Joca Amsterdam. Moram da vas podsetim da ste pre nekih dva meseca imali izjavi visokog funkcionera tzv. SNS, Vladimira Cvijana, da Joca Amsterdam za njih nije nikakav kriminalac ili mafijaš, nego uspešan privrednik, koji će sutra kada oni dođu na vlast, po nalogu države, da pravi mostove po Beogradu. Niste reagovali na tu izjavu, a morali ste da reagujete, jer je i ta izjava jedna od najtežih krivičnih dela. Ne reagujete na činjenicu da su se u medijima danas pojavile te spekulacije, da iza bekstva stoji Joca Amsterdam. Ne mafijaš i kriminalac, nego mostograditelj, on je zadužbinar, on je jako važna ličnost u srpskoj privredi. Vi ne reagujete na te izjave. Morate da reagujete. Kakvo je to srpsko pravosuđe, kome šamar mogu da daju ljudi koji su vas do juče prisluškivali, inače bliski saradnici Borisa Tadića…. (Predsednik: Vreme. Zahvaljujem.) Završavam. Postavlja se pitanje… (Predsednik: Zahvaljujem. Nije baš sadržaj bio u vezi sa tačkom dnevnog reda. Zaista nije. Samo privedite kraju, molim vas.) Završavam. Sve je ovo u vezi sa tačkom dnevnog reda. Ako malo pročitate stenogram mog izlaganja, shvatićete da je apsolutno sve u skladu sa dnevnim redom, ali nažalost, zbog nedostatka vremena, ne mogu duže da elaboriram ove naše teze, ali tu su naši poslanici SRS, koji će dodatno da vas ubede koliko su naši argumenti jaki.
Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim članove ROTARAKT klubova, koji trenutno prate deo današnje sednice sa galerije Velike sale. Prisutni su: Damir Hamzić, Ivana Stojiljković, Simona Zimonjić, Miloš Davidović, Marko Ćulibrk, Tijana Pantelić, Andrijana Milošević Georgiev, Milica Cakić, Sanja Živanović, Jovana Zistakis, Nađa Stefanović, Bojana Vajić, Ana Stefanović, Nemanja Antić, Ljubiša Stamatović, Miloš Došen, Filip Mihailović, Igor Mijatović, Miloš Vasiljević, Katarina Jonev, Jelena Simić, Marija Kolarski, Dušan Mrdaković, Petar Stojiljković, Nataša Janković, Dušan Pešić, Sandra Gajić, Marija Živojinović, Snežana Žeželj, Branka Bogosavljević, Jelena Todorović. Molim vas da aplauzom pozdravite goste. Nastavljamo sa radom i dajem reč narodnom poslaniku Đorđu Milićeviću.
Zahvaljujem. Uvažena gospođo predsedavajuća, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Ivić, vi ste u uvodnom izlaganju, vrlo sadržajno i temeljno govorili o kandidatu koji je predložen. Zaista želimo da vam verujemo da je reč o sposobnom i odgovornom kandidatu o kojem govore rezultati, i kažem, vrlo ste sadržajno govorili o tome. Govorili ste o proceduri koja je ispoštovana, kada je reč o izbornoj komisiji Visokog saveta sudstva. Nadam se da ćete nakon ove rasprave govoriti i na brojna pitanja koje smo čuli nakon dva ili tri izlaganja. Ono što najpre želim da kažem jesu nekoliko stvari koje smatram da su od suštinske važnosti kada je reč o pravosuđu, a naravno, veoma kratko ću govoriti i o predloženoj odluci o kojoj danas i govorimo. Potpuno je jasno da nova odluka Evropske komisije o kandidaturi Srbije će u mnogome zavisiti od načina na koji se sprovode reforme u srpskom pravosuđu. Sve što se čini i radi kada je reč o reformi pravosuđa, naravno da mora biti u saglasnosti i u dogovoru sa našim partnerima iz EU. Sugestije Evropske komisije jesu putokaz, smernica i put kojim Srbija treba da ide u narednom vremenskom periodu, kada je reč o reformi našeg pravosuđa. Gledajući suštinski, vladavina prava, odnosno reforma pravosuđa je jedan od najbitnijih uslova za kandidaturu i članstvo jedne države u EU. Nezavisno od evropskog puta, želim da kažem da je Srbiji potreban jedan moderan i efikasan pravosudni sistem, nezavisno i stručno, odnosno sudstvo sa potpunim integritetom. Važno je povratiti ono o čemu smo mogli i maločas da čujemo, poverenje građana u pravosuđe. Važno je da u Srbiji imamo pravosuđe u koje će građani verovati. Od reforme pravosuđa zavisi i zaštita ljudskih prava i sloboda, a sa druge strane, stepen demokratizacije u društvu se ogleda u dostignutom nivou nezavisnosti sudske vlasti. Gledajući statističke podatke, kada je reč o reformi pravosuđa u Srbiji, kao uspeh možemo prihvatiti smanjenje broja zastarelih krivičnih postupaka, jer ubrzanje postupka i povećanje efikasnosti jesu jedan od suštinskih razloga reforme. Potpuno je jasno da je revizija izbora sudija pitanje od kojeg će u velikoj meri zavisiti evropska budućnost Srbije. Ne bi bilo loše da u nekom periodu, ako ne danas, onda narednih dana, imamo nekakav izveštaj, informaciju, o tome dokle se stiglo kada je reč o ovom izuzetno važnom pitanju danas za Srbiju na putu evropskih integracija. Zato je veoma važan i legitimitet i veoma je važno poverenje Visokog saveta sudstva. Visoki saveta sudstva, tu nema nikakve dileme, treba da radi u punom sastavu. Naravno, kao što je jasno definisano, polovina sastava unutar Visokog saveta sudstva moraju biti sudije. Naravno je apsolutno nedopustiv uticaj politike. Visoki saveta sudstva treba da bude nezavisan. Mora i treba da bude samostalan u svom radu. Pred nama je danas predlog odluke o izboru člana Visokog saveta sudstva iz reda sudija apelacionih sudova. Reč je o kandidatu koji je, kako je saopštila izborna komisija, kako ste i vi rekli, dobio najveći broj glasova od kolega sudija. Verujemo da su sudije sposobne da u svojim redovima izaberu najbolje i da mi to unutar Narodne skupštine i potvrdimo. Važno je da ovaj proces, kada je reč o izboru i sastavu Visokog saveta sudstva, što pre završimo jer, što se nas tiče, smatramo da jedan ozbiljan i važan posao predstoji članovima Visokog saveta sudstva. Mi ćemo, naravno, ovu odluku podržati. Želim da kažem na samom kraju, kada je reč o reformi pravosuđa u Srbiji, mislim da je izuzetno važno da se još jednom što pre definiše u Srbiji šta je to potrebno učiniti da bi zaokružili svoje obaveze za sticanje kandidata za članstvo u EU, kada je reč konkretno o oblasti pravosuđa. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednica, gospođa Judita Popović. Izvolite.
Hvala, poštovana gospođo predsednice, poštovana gospođo Ilić, dame i gospodo narodni poslanici, LDP je podržala reformu pravosuđa, s obzirom da mi imamo jednu proevropsku politiku, s obzirom da smo svesni značaja ove reforme koja ima toliko veliki uticaj na svakodnevni život građana Srbije. Međutim, sve ono što se dešavalo od početka ove reforme, u toku sprovođenja iste, neminovno dovodi do jednog pitanja koje se mora postaviti. Postoji li zaista ozbiljna politička volja da se reformiše pravosuđe? Ovo pitanje se mora postaviti, između ostalog, iz tog razloga što smo se mi danas ovde našli da razgovaramo o tome da li da se izabere novi član Visokog saveta sudstva, da li isti odgovara svim onim kriterijumima koji su zakonom predviđeni da bi ovaj član Visokog saveta sudstva odgovarao svim zadacima predviđenim u radu Visokog saveta sudstva. Na Odboru za pravosuđe smo čuli jedno obrazloženje da je kandidat dobio preko 60% podrške među sudijama, svojim kolegama u apelacionim sudovima. To je za pohvalu i to je jako lepo. Međutim, podsetila bih vas da su i drugi kandidati, kada smo razgovarali o njima prilikom izbora za članove Visokog saveta sudstva, takođe dobijali visoke procente podrške svojih kolega i koleginica sudija. Međutim, mi smo došli u situaciju da je rad Visokog saveta sudstva u znatnoj meri kompromitovan. Šta drugo reći nego da jeste kompromitacija činjenica da je jedan član Visokog saveta sudstva u pritvoru, da je jedan dao ostavku, da jedan nije bio obavešten da bi trebalo da zatraži mišljenje od Agencije za borbu protiv korupcije, da li je u sukobu interesa, s obzirom da je dekan Pravnog fakulteta. Dakle, sve su to neki propusti koji nisu smeli da se dese. Zaista je trebalo vrlo dobro da se proveri ko se predlaže za člana Visokog saveta sudstva. Trebalo bi da se proveri i sada da li ovaj kandidat zaista ima sve one sposobnosti koje su potrebne prema zakonu i koje su u stvari i navedene u njegovoj biografiji, kao razlog da damo podršku ovom kandidatu za budućeg člana Visokog saveta sudstva. U vezi ove političke volje, jako je bitno da se neke stvari raščiste. Prvo, šta je sve urađeno da se javnost zaista obavesti o tome da Zakon o sudijama je predvideo da se radi o jednom opštem izboru sudija, a nikako reizboru. Da li je ova činjenica približena javnosti, da li je objašnjena, da li je napravljena ta dobra politika u pogledu približavanja jednog gorućeg problema građanima koji treba da snose posledice rada svih organa vlasti? Da li su građani mogli da shvate da, ukoliko se menja mreža sudova u jednoj državi, ukoliko se smanjuje broj sudija, da se u tom slučaju nikako ne može raditi o reizboru sudija, ukoliko, između ostalog, ta mreža sudova i uopšte uređenje sudova proizilaze iz neke ustavne obaveze? Da li je građanim objašnjeno da, ukoliko vi više ne predviđate isti broj sudija koji su zatečeni 31. decembra u godini pre nego što je započet postupak za izbor sudija, da vi jednostavno nećete moći da izaberete sve sudije? Dakle, tu su napravljeni ogromni propusti koji su dali mogućnosti i prostora za svaku vrstu manipulacije činjenicama, manipulacije tako jednim ozbiljnim procesom kao što je reforma pravosuđa, odnosno izbor sudija. U međuvremenu je jako puno radnika ostalo bez posla, jako je veliki procenat nezaposlenosti, međutim, ovde se celokupna problematika reforme pravosuđa bukvalno fokusirala na izboru sudija. Pored tog izbora sudija, u prvi plan je izašla i statistika, kao najveći domet rada pravosudnih organa, odnosno najveći rezultat reforme pravosuđa. Dozvolićete, statistika nije dovoljna. Ono što se dešava na terenu, to je ono što u stvari dokazuje da li je reforma pravosuđa na dobrom putu ili nije. Ono što se dešava na terenu, ono što se dešava svakodnevno u sudovima i tužilaštvu, zaista ne pokazuje jednu svetlu sliku ove reforma pravosuđa. Dakle, ako nije postignut bar početni rezultat, u smislu poboljšanja pristupa pravdi i građanima Srbije, ukoliko nije taj pravosudni sistem napravljen funkcionalnijim od onog prethodnog, a ne vidimo da i dalje postoje napori da se ta reforma pravosuđa u tom smislu vodi, onda ne znam zašto se započeo ceo taj tegobni postupak reforme pravosuđa. Zato se s pravom postavlja pitanje – da li zaista postoji politička volja, jer ta politička volja je bitna, jer ukoliko izvršna vlast, zakonodavna i predstavnička i sudska vlast ne rade zajedno na jednom zajedničkom cilju reforme pravosuđa, u tom slučaju mi ne možemo da očekujemo rezultate. Ne može reforma pravosuđa da padne isključivo na teret i na leđa sudova, tužilaštava, odnosno pravosudnih organa. Daleko je to kompleksniji problem koji mora da nosi celokupno društvo i celokupan državni aparat. Kada na terenu, recimo u bilo kom gradu, u bilo kojoj opštini u Srbiji, pokušate da ostvarite neko svoje pravo kod sudova i ukoliko dođete do nekih određenih rezultata, to nije dovoljno s obzirom da sudske odluke nisu dovoljno značajne za druge državne organe, jer ukoliko bi sudska pravosnažna odluka bila ona koja u stvari predstavlja jedan konačan odgovor države na jednu određenu problematiku, ona ne bi bila dovođena u pitanje. Verujte mi, mnogo puta se dešava da se pravosnažna sudska odluka preispituje i kod poreskih organa i u katastru i kod drugih državnih organa, organa uprave. Dakle, da li je to prirodna situacija, da se na taj način tretiraju sudske odluke? Moj odgovor bi bio da nije. To je još jedna od problematika koja jednostavno nije rešena u ovom procesu, u ovom postupku reforme pravosuđa. Suviše ovo sporo ide i suviše puno otpora ima da bi pravosuđe samo nosilo celu ovu priču oko reforme. Mislim da je premalo značaja dato na analizi da li je mreža sudova dobro procenjena, dobro formirana i da li je ona funkcionalna. Premalo značaja se daje organizaciji rada u sudovima i u tužilaštvima. To su ta krucijalna pitanja na koja treba dati odgovor i u hodu, jer reforma, ako je proces, onda se pitanja i odgovori daju u hodu i tu se u stvari pronalaze rešenja, učeći se eventualno na nekim greškama. Mi nismo primetili da su greške pravilno uočene i da se uradilo nešto da se te greške otklone. Sudovi su i dalje preopterećeni, sudovi se i dalje pretežno bave sami sobom i statistikom, a građani su ti koji trpe tako ozbiljne posledice jednog nereformisanog pravosuđa. Dakle, ukoliko Visoki savet sudstva nema dovoljno veliki značaj za ovo društvo i za ovu državu, jer Visoki savet sudstva je u stvari glava celokupnog pravosuđa, dakle, odatle bi trebalo da se krene u svaku vrstu promena, modernizacije i poboljšanja funkcionalnog rada svih ostalih činilaca pravosuđa. Ako je Visoki savet sudstva u takvim problemima i na taj način kompromitovan, kao što sam malopre rekla, onda šta možemo očekivati od nižih nivoa sudske vlasti? Kako će oni da se nose sa svim izazovima i problemima ove naše države, ovog društva koje je u ozbiljnoj krizi? Očigledno da na to nema lak odgovor, što možda i ne bi bio veliki problem, međutim, problem je u tome što mi ne vidimo da postoji ozbiljna volja da se daju odgovori na postavljena pitanja i ne vidimo zaista političku volju koja će se potruditi da ono što je započela bar deklarativno i završi, a sve u najboljem interesu građana. Nije reforma pravosuđa bitna samo zbog evro-atlantskih integracija, reforma pravosuđa je pre svega bitna zbog svakodnevnog života građana, a u te građane spadamo i mi. Ukoliko mi možda i možemo nešto, po osnovu toga što imamo određene svoje pozicije u društvu i u državi, da možda lakše ostvarimo, nemojte misliti da građani, koji su u stvari ona poslednja karika o koje se i ulupavaju sve neuspešne reforme, mogu da se nose sa svim tim svakodnevnim problemima oko reforme pravosuđa. Prema tome, i te kako je značajno da se Visoki savet sudstva konsoliduje, da Visoki savet sudstva napokon počne da radi u svom punom kapacitetu, u punom sastavu i mora pre svega da vodi računa o tome da se preko njega prelamaju svi problemi koji su toliko aktuelni u pravosuđu.
Hvala. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa, prijave za reč, u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe: ZES, DSS, SRS i NS. Reč ima narodni poslanika gospodin Srđan Miković.
Dame i gospodo, pred nas narodne poslanike postavljena je dilema da li želimo da pomognemo da Visoki savet sudstva radi u punom sastavu ili ne, jer u okviru reforme pravosuđa omogućeno je samom pravosuđu da odlučujuće utiče na stanje u pravosuđu i da odlučujuće utiče i na sastav i samog Visokog saveta sudstva. U skladu sa članom 20. i članom 35. Zakona o visokom savetu sudstva, Visoki savet sudstva je predložio Narodnoj skupštini kandidate za izbor člana Visokog saveta sudstva iz reda sudija. Upravo na osnovu sprovedenih izbornih aktivnosti u okviru sudija apelacionih sudova, došlo se do rezultata da je kandidata Miroljuba Tomića podržalo 126 sudija, dok je drugi kandidat dobio 61 glas. U skladu sa time, očigledno je ko je dobio podršku većine kolega, onih iz čijih redova je trebao da bude izabran onaj ko će najbolje raditi na poslovima u Visokom savetu sudstva. Mi smo ovde kao narodni poslanici dužni da sagledamo da li sam kandidat zadovoljava sve ono što bi trebalo, da bi na adekvatan način mogao kvalitetno da radi kao član Visokog saveta sudstva. Upravo na osnovu lične i profesionalne biografije predloženog kandidata možemo da zaključimo da ovaj kandidat raspolaže i stručnim, profesionalnim znanjima i iskustvom da može da odgovori ovakvom jednom teškom zadatku. Činjenica je da je sudija Tomić u svojoj karijeri prošao sve instance sudovanja, od Osnovnog suda udruženog rada, gde je praktično počeo svoju karijeru u pravosuđu, a pre toga je radio i u privredi, od 1987. godine, da bi u Opštinski sud u Kragujevac prešao 1991. godine. Znači, praktično pre 20 godina. Na osnovu analize biografije sudije Tomića vidimo da je posle osam godina sudovanja u Opštinskom sudu u Kragujevcu, početkom 2000. godine, 1. januara 2000. godine biran za sudiju Okružnog suda u Kragujevcu. Na tom mestu kao sudija Okružnog suda u Kragujevcu proveo je deset godina. Za to vreme biran je za predsednika Okružnog suda u Kragujevcu, ali paralelno sa time se bavio i aktivno sudskim pozivom, gde je posebno postupao u krivičnoj materiji, što je bila materija i kojom se bavio od 1. januara 2010. godine, kao sudija Apelacionog suda u Kragujevcu. Ono što je posebno interesantno i što je važno za budući rad sudije Tomića, ukoliko dobije poverenje Narodne skupštine, što se nadam da svakako hoće, on je već bio član Visokog saveta pravosuđa, član je Predsedništva Srpskog udruženja za krivično-pravnu teoriju i praksu i napominjem da je ovo izuzetno važno, da je bio i član Radne grupe za izradu analize rada sudova opšte nadležnosti u Republici Srbiji. To jeste nadležnost Visokog saveta sudstva i treba da ima znanja u toj oblasti. Zatim bio je član radne grupe za izradu teksta radne verzije sudskog poslovnika. To je isto važno za postupanje svih sudova, znači kvalitetan sudski poslovnik i važno je da ne samo teoretičari nego praktičari budu uključeni u pisanje sudskog poslovnika. Sada je član radne grupe za uvođenje sudskog menadžera osim toga je član Programskog saveta upravnog odbora Pravosudne akademije, a i sam je uključen u držanje vežbi na Pravnom fakultetu u Kragujevcu iz oblasti krivično-procesnog prava. Sve ovo ukazuje da predloženi sudija Miroljub Tomić ima kvalitete i da možemo da poverujemo kolegama gospodina Tomića koji su ga predložili za ovu veoma važnu funkciju. Ono što mene posebno raduje to je, bez obzira na ove aktivnosti koje je gospodin Tomić imao van, da kažem, samog neposredno rada kao sudije, činjenica je da na kraju 2011. godine sudija Tomić je imao radu svega 12 nezavršenih predmeta i ni jedan stari predmet. Upravo to treba da bude primer koliko efikasan treba da se bude. Ja ovog trenutka pozivam sve vas, bilo da ste u poziciji, bilo da sete u opoziciji, odnosno sve nas pozivam da u skladu sa onim težnjama koje smo podržali kada smo glasali za Zakon o Visokom savetu sudstva, da omogućimo samom sudstvu da predlaže svoje najbolje, da sada i u praksi to potvrdimo i da u danu za glasanje podržimo predlog odluke o izboru člana Visokog saveta sudstva iz reda sudija apelacionih sudova i da izaberemo gospodina Miroljuba Tomića, sudiju Apelacionog suda u Kragujevcu za člana Visokog saveta sudstva iz reda apelacionih sudija. Hvala.
Hvala vam. Reč ima narodna poslanica gospođa Milica Radović.
Dame i gospodo narodni poslanici, odmah na početku bih rekla jedno svoje zapažanje. Lično mislim da će sudbina ovih tačaka koje su danas na dnevnom redu biti potpuno ista sudbini Zakona o železnici koji faktički nikad u ovoj Skupštini nije izglasan, zbog toga što nije postojala većina za njegovo izglasavanje. Danas smo isto svedoci situacije da ne postoji parlamentarna većina, da je ona rasturena i da neće biti mogućnosti da se o ovoj tački dnevnog reda ikada izjasnimo, niti će ona faktički zaživeti. Meni je žao što se radi o jednom personalnom rešenju, ali takva je sudbine. Mislim da je trebalo to na vreme jasno i otvoreno reći u kakvoj se situaciji danas nalazimo. Evo i danas po ko zna koji put mi raspravljamo opet o pravosuđu i o stanju u Visokom savetu sudstva. Nešto sam razmišljala, kada bi se uradila jedna ozbiljna analiza i statistika najčešće raspravljanih zakonskih predloga i odluka, onda bi nesumnjivo najveći broj odluka i zakonskih predloga dolazio samo iz pravosuđa. Ovde se najmanje raspravljalo o predlozima koji imaju za cilj da unaprede stanje u pravosuđu, a najviše se raspravljalo o problemima koji su proizvedeni tzv. reformom pravosuđa, koje je unazadila sudski sistem do te mere da danas o reformi možemo da govorimo kao o jednoj od najgorih reformi koje se sproveden od 2000. godine, pa na ovamo. Stanje u srpskom pravosuđu najbliže rečeno zabrinjava. Zabrinjava taj strah koji je prisutan kod sudija i zabrinjava to što vlast ima ne skrivenu želju da ih pretvori u svoje puke poslušnike i produženu ruku vlasti. Ono što je trebalo da se nazove reformom pravosuđa nažalost je rezultiralo jednim fijaskom i jednim neuspehom. Zbog toga što za svoju krajnju posledicu je proizvelo to da je trajno, kako bih rekla, izgubljeno poverenje građana u sudski sistem. Danas raspravljamo o novom članu Visokog saveta sudstva i kao što se nikad nisam bavila personalnim rešenjima, neću to da radim ni danas, jer zaista mislim da sudije koji su predložili ovog kandidata bili u mnogo boljoj poziciji od mene da znaju o kakvom kandidatu se radi i da prosto imaju uvid u ono što je on do sada radio, pa samim tim i da li je zaslužio da bude član Visokog saveta sudstva, ili ne. Ono što danas mora da bude otvoreno i osvetljeno to je pitanje stanja u Visokom savetu sudstva i pitanje u kakvim uslovima kako funkcioniše Visoki savet sudstva. Sa jedne strane znamo šta je cilj Visokog saveta sudstva i kako bi trebalo on da radi. A, sa druge strane znam kako Visoki savet sudstva u praksi radi. Onda kada te dve stvari uporedimo, onda je jasno da Visoki savet sudstva ne ispunjava valjano svoju ulogu. Visoki savet sudstva prema Ustavu i zakonu treba da prestavlja, faktički da obezbeđuje, nezavisnost i samostalnost i sudova i sudija u Srbiji. On nažalost već duže vreme radi na način koji ozbiljno dovodi u pitanje zakonitost njegovog rada, pravičnost njegovog rada i legitimnost njegovog rada. Podsetiću vas samo da je jedan član Visokog saveta sudstva, gospodin sudija Blagoje Jakšić, pritvoren 23.09.2011. godine. Podsetiću vas iako vam to možda nije od značaja za današnju diskusiju, da se radio o sudiji koji ima najviši procenta usvojenih prigovora sudija koji nisu reizabrani. Podsetiću vas takođe da je drugi član Visokog saveta sudstva, sudija Milimir Lukić, 23.11.2011. godine podneo ostavku sa jednim podrobnim objašnjenjem kako Visoki savet sudstva funkcioniše. Naravno, neću sada da se osvrćem na ono što je on rekao jer verujem da ste i vi kao predsednik Visokog saveta sudstva vrlo upoznati. Dalje, za trećeg člana Visokog saveta sudstva, profesora Dimitrijevića Agencija za borbu protiv korupcije, je utvrdila da mu funkcija prestaje po sili zakona jer se nalazi u sukobu interesa iako on od tog dana, pa do dana današnjeg učestvuje u radu Visokog saveta sudstva i ono što je najvažnije, učestvuje u donošenju odluka Visokog saveta sudstva. To je u najkraćem odluka, odnosno stanje, prikaz stanja u Visokom savetu sudstva koje danas imamo. Očigledno je da je legalnost i legitimnost rada Visokog saveta sudstva narušena i samim tim što je on nastavio da deluje, što je nastavio sa donošenjem odluka iako mu dva člana Visokog saveta sudstva, vrlo je važno napomenuti da se radi o sudijama, znači članovi iz redova sudija, nedostaju. Takođe je vrlo važno napomenuti da bez sudije Jakšića i bez sudije Lukića, Visoki savet sudstva gubi većinu u sastavu sudija u svom organu, odnosno u svom delovanju, što je naravno potpuno suprotno Ustavu gde je intencija Ustava bila upravo ta da članovi Visokog saveta sudstva, iz reda sudija imaju većinu, jer je Ustav ovde jasan, jer on kaže da Visoki savet sudstva ima 11 članova od koga većinu čine sudije sa stalnom sudijskom funkcijom. Znači, radi se, da ovo kako radi Visoki savet sudstva do sad, očigledno je da je u sukobu sa onim što Ustav propagira. Dalje, bez sudija Jakšića i Lukića, četiri stara člana Visokog saveta sudstva nisu bila u mogućnosti da odlučuju o pravilnosti odluka koje su donosili dok su se nalazili i dok su te odluke donosili u prvom sastavu Visokog saveta sudstva. A, mi imamo ovde činjenicu da su odluke donošene. Sad vas pitam kako su donošene ako prethodna dva člana nisu učestvovala u odlučivanju, a 4 člana Visokog savet sudstva u stalnom sastavu su u isto vreme bili članovi u prvom sastavu. Znači, očigledno je da su oni učestvovali u donošenju odluka i da se nisu uzdržavali, kako je to ranije bilo predviđeno, nego su glasali za ili protiv određene odluke. Ovde dolazimo do suštinske kvalifikacije, ovde dolazimo do toga da je grubo narušeno pravo na pravično suđenje koje ne samo propagirana Ustavom, nego propagirano i Evropskom konvencijom. Zbog toga je sve ovo što se sada radi, konkretno, sa Visokim savetom sudstva i sa načinom na koji on odlučuje potpuno nedopušteno. Legalnost i legitimnost rada Visokog saveta sudstva je, takođe, narušena i u pogledu toga znamo da je samo jedna od 16 sednica Visokog saveta sudstva održana u njegovom punom sastavu. Ovde se opet vraćamo na ono gde kažemo da je neophodno za odlučivanje da Visoki savet sudstva deluje u punom sastavu. Kao predstavnici opozicije kada su ovi zakoni bili na dnevnom redu, kada je na dnevnom redu bilo uopšte reagovanje na rad Visokog saveta sudstva u prvom sastavu, imali smo jako žustre nastupe i upozoravali smo na vreme da je apsolutno neprihvatljivo da Visoki savet sudstva radi u nepotpunom sastavu. Vidimo da se ta greška ponavlja i sada iako se radi o stalnom sastavu Visokog saveta sudstva. Dalje, nezavisnost rada Visokog saveta sudstva stalno se dovodi u pitanje jednim kontinuiranim, rekla bih slobodno, zloupotrebom funkcije od strane onih članova Visokog saveta sudstva koji su po položaju u tom istom organu. Da budem još preciznija, neretka je situacija da ministar pravde, gospođa Malović, komentariše ne pravosnažne sudske odluke i javno se oglašava povodom inicijative za razrešenje onih sudija sa čijom odlukom ona nije zadovoljna. To je prosto nedopustivo. To je u sukobu sa načelom podele vlasti, sa načelom nezavisnosti sudstva, sa načelom prava na pravično suđenje ili ako hoćete još sa načelom o vladavini prava. Sada mene ne brine to što gospođa ministar ne poznaje, jednostavno nije u situaciji možda da zna da je to nedozvoljeno, ali me brine to što Visoki savet sudstva nije reagovao povodom takvih istupa gospođe Malović. Takođe, ovde nema nikakvog napretka ni kada je u pitanju javnost rada Visokog saveta sudstva, iako znamo da je to predstavljalo jedan od osnovnih uslova da bi uopšte on legalno i legitimno funkcionisao. Znači, ta situacija nije promenjena u odnosu na onu koju smo takođe imali ranije. Nema, takođe, nikakvog napretka i u pogledu obaveze Visokog saveta sudstva da svim kandidatima za sudije, pod jednakim uslovima, dozvoli pravo da se informiše i da imaju uvid u informacije koje su vrlo važne za njihov status, jer su oni učesnici u tom postupku. Moram da kažem da privremeni sastav Visokog saveta sudstva je imao niz propusta u svom radu i kao što sam već ranije rekla opozicija je vrlo argumentovano nastupila protiv ovakvog načina rada, ali smo dobili uveravanja da će takav način rada biti prevaziđen kada se usvoji ili kada zaživi Visoki savet sudstva u stalnom sastavu. Na osnovu svega ovoga što sam danas iznela, očigledno je ne da te greške nisu otklonjene, nego su one postale još veće i još ozbiljnije dovode u pitanje zakonitost, pravičnost i legitimnost rada Visokog saveta sudstva. Pošto je očigledno da je Visoki savet sudstva izgubio taj atribut nosioca, tako da kažem, ili garanta sudske nezavisnosti, onda nije ni neobjašnjivo zašto je reforma srpskog pravosuđa s pravom nazvana jednom od najgorih reformi od 2000. godine, pa na ovamo. Samo bih se nadovezala na ono što je moj kolega Miloš Aligrudić govorio. Ovo zabrinjavajuće stanje u srpskom pravosuđu će kad tad biti otvoreno pred institucijama EU i predstavljaće jedan od uslova za dalje napredovanje Srbije ka tom pravcu. Moram takođe da kažem da EU sada nema interes da ovaj uslov ispostavlja srpskoj vlast, jer je očigledno mnogo važnije da srpska vlast završi sa priznanjem defakto nezavisnosti Kosova. Evo, vidimo da regionalno predstavljanje Kosova još uvek nije dotaknuto ili tako reći bar zvanično o tome nemamo nikakvu informaciju da je bilo kakav dogovor o tome postignut. Pre neki dan imali smo priliku u Minhenu da vidimo da je održana Međunarodna konferencija o bezbednosti gde našem ministru spoljnih poslova apsolutno nije smetalo to što će tzv. predsednica tzv. nezavisnog Kosova da se obrati posle njega. I to se i desilo. Sada postavljam pitanje – da li je to nagoveštaj završetka procesa priznanja nezavisnosti Kosova? Stvarno želim da čujem odgovor na to pitanje pošto znamo da nema nikakvog napretka kada je u pitanju regionalno predstavljanje Kosova, bar kada su u pitanju informacije sa kojima mi raspolažemo. Na samom kraju da završim, jasno je da će ova tema biti jedna od tema pred institucijama EU, ali sam onda potpuno uverena da će to ušiju svih nas, a i međunarodnih predstavnika, doći puna istina o tome koliko manjkavosti, koliko nedostataka i sa kolikom količinom neznanja se sprovodi ova reforma. Hvala vam.
Hvala vama. Reč ima narodna poslanica gospođa Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, vi ste danas organizovali ovu sednicu parlamenta iako jutros gospođa Đukić-Dejanović kaže da samo veruje u zakon verovatnoće koji bi mogao da vam omogući većinu za glasanje. Ali, vi ovo radite zato što morate da ispunjavate naloge EU. Koliko god vas bolela ta istina, mi to zbog javnosti, svaki put ćemo da naglasimo onda kada je to apsolutno tako. Mnogo pre EU mi smo vas upozoravali da ovo što radite sa pravosuđem zapravo nije reforma, nego propast srpskog pravosuđa. Vi se naravno ne obazirete na to dok ne dobijete packe od vaših evropskih prijatelja koji su vam skrenuli pažnju da vam zapravo Visoki savet sudstva nije legitiman. O tome smo govorili mnogo ranije i navodili primere koji ukazuju da je to tačno, ali vi se rukovodite onim da je sa aspekta vlasti reforma pravosuđa vrlo uspešna. Zato što je vlast uspela da obezbedi apsolutni uticaj na ovu granu vlasti koja bi trebalo da bude nezavisna i samostalna. Koga je briga u vladajućoj većini šta kaže slovo Ustava? Gospodo, vi imate problem sa dosad donetim odlukama kada su u pitanju odluke Visokog saveta sudstva. Zato što niste radili već odavno. Ako danas slučajno izaberete ovog kandidata, Miroljuba Tomića, opet radite u nepotpunom sastavu. Vama to ne smeta. Kaže, gospođa Nata Mesarević, to je baš onako visokoumna izjava, da Visoki savet sudstva odlučuje većinom glasova i to što radi u krnjem sastavu nije smetnja za donošenje odluka. Da je ovo rekao neko drugi mogli bi da se nasmejemo. Kada to kaže predsednik Vrhovnog kasacionog suda, onda moramo mnogo da se zabrinemo. Po ovoj logici Nate Mesarević nijedan organ koji odlučuje većinom ne treba da ima više članova od onog broja koji je potreban za odlučivanje, a pogotovo kada se obezbedi, kao kada je u pitanju Visoki savet sudstva, da to budu oni koji će glasati kako im se naloži. Da je ova naša tvrdnja u pravu potvrđuje Milomir Lukić i njegova ostavka. On je rekao da nije više mogao da podnese da on bude u službi nekih koji dobijaju predloge iza koje on na sednicama Visokog saveta samo treba da glasa. Naravno, ovo je, kada je u pitanju Milimir Lukić, hrabar potez, ali se mi pitamo da li je on to primetio tek tada, tog nekog 23. novembra, kada je podneo ostavku ili je do tada slušao i služio režimu kada je u pitanju donošenje odluka Visokog saveta sudstva. Nemamo, naravno, odgovor na to pitanje. Imate problem sa članom Visokog saveta sudstva sudijom Blagojem Jakšićem i o tome smo dosta govorili, ali hajde da podsetimo. On je uhapšen i optužen zbog sumnje da je učestvovao u navodno visokoj korupciji. Naravno, mi iz SRS vrlo vodimo računa šta javno izgovaramo i nismo Haški tribunal i ne pada nam napamet da kažemo da je Blagoje Jakšić zaista kriminalac, čekamo da se završi postupak pa da se utvrdi da li to jeste ili nije. Ako se ispostavi da jeste onda bi trebalo zaista da se zabrinete i da se zapitate kakva je validnost odluka u kojima je on učestvovao, a ako nije i ako je tačno ono što on piše iz pritvora, da je njemu sve to namešteno zato što nije hteo da služi, poput Milimira Lukića, ali eto nije stigao da podnese ostavku nego je uhapšen, onda se tek dovode u pitanje sve odluke Visokog saveta sudstva, jer bi se onda ispostavilo da su sve te odluke zasnovane na jednoj opasnoj kriminalnoj radnji i nemamo ni na to odgovor. Pričali smo krajem prošle godine o Predragu Dimitrijeviću, članu Visokog saveta sudstva do tada i dekanu Pravnog fakulteta u Nišu. Taj čovek je zanemario činjenicu da je Agencija za borbu protiv korupcije utvrdila da je on u sukobu interesa. Zamislite, član Visokog saveta sudstva, baš ga briga za odluku Agencije za borbu protiv korupcije i baš ga briga što je u sukobu interesa i baš briga sve vas u Visokom savetu sudstva, krili ste i to smo konstatovali i dokazali, pokazali smo vam papire, od javnosti i od Skupštine činjenicu da je ovaj gospodin u sukobu interesa. Znate, imali smo slučaj pre nekoliko godina kada je Stevan Lilić, inače sudski dokazani, prljavi, podli plagijator, rekao da je bio u pravnoj zabludi, ali je i interesantno da u pravnoj zabludi može da bude neko ko je profesor ili u ovom slučaju čak dekan Pravnog fakulteta u Nišu. Interesantno je da vama iz Visokog saveta sudstva takve stvari ne smetaju, nema vas da se oglašavate u javnosti, samo kada branite svoje interese. Samo kada vas napadaju iz Društva sudija Srbije tu izlazite da se branite a i oni vas napadaju. Nisu vas napadali od početka, kada smo mi iz SRS skretali pažnju kojim putem ide pravosuđe, nego tek kada su došli u situaciju da neki od njih ne budu reizabrani. Onda su se setili da počnu da vas kritikuju, kao naravno i ova Evropska i Venecijanska komisija. Pustili su vas lepo da uništite pravosuđe, pa su se sada pojavili sa primedbama na rad Visokog saveta sudstva i inače na korupciju u pravosuđu itd. Takođe, ono što smo očekivali od vas, gospođo iz Visokog saveta sudstva, ako to nije uradila skupštinska većina, vi ste morali da se oglasite bar u dva slučaja. Osim onih što je gospodin Martinović vam govorio, ja govorim još o dva nova. Da li je moguće da vam nije smetala činjenica da je Borko Stefanović prihvatio da u sporovima oko katastra na Kosovu i Metohiji bude nadležan vrhovni sud tzv. lažne države Kosovo? Da li je moguće da vama iz Vrhovnog kasacionog suda to nije smetalo? Da li vi uopšte pratite šta se dešava u zemlji Srbiji, a morali biste po funkcijama koje obavljate? Takođe, nismo primetili da ste se oglasili kada već danima Aleksandar Vučić maše nekim kovertama, kao dobio Tomislav Nikolić pozive za sud za prekršaj. Zar vam se to ne čini uticajem na rad pravosudnih organa? Uzgred budi rečeno, mi iz SRS nismo mogli u javnost da dopremo sa informacijama. Govorili smo o tome na našim konferencijama za novinare da je SRS dobila desetak poziva kod suda za prekršaje zato što su po Šapcu lepljeni plakati, inače predložili smo svedoke, koje su lepili Vučićevi aktivisti u sukobu između Vučića i Nikolića, plakate sa Nikolićevim likom gde je pisalo "Izdao je kuma, izdaće i vas". Ono što je interesantno u tim pozivima koje je dobila SRS, pozive je dobio i Vojislav Šešelj i to pod pretnjom da će biti prinudno doveden ako se ne odazove kod suda za prekršaje. U ime SRS sam tamo bila pa sam zamolila tu gospođu sudiju, kada budu privodili Šešelja da nas obaveste, mi bismo baš voleli da ga vidimo. Zamislite šta se dešava, gospođo Ivić, u pravosuđu, a vas baš briga. Kada je u pitanju ovaj očigledan Vučićev uticaj na pravosuđe, moram da kažem što se vas lično tiče, gospođo Ivić, nisam iznenađena što niste reagovali. Znamo dobro da ste vrlo prilagodljiva osoba i znamo dobro da nećete imati nikakvu moralnu dilemu da otkažete poslušnost žutima i da se stavite na raspolaganje naprednjacima, ali ne znam da li su svi ili izgleda da jesu u Visokom savetu sudstva istih moralnih kvaliteta. To je zaista… (Predsedavajući: Gospođo Radeta, molim vas, raspravljamo o Predlogu odluke o izboru člana Visokog saveta sudstva iz reda sudija apelacionih sudija. gospođa Mirjana Ivić je zamenica predsednika Visokog saveta sudstva i ovde je u funkciji predstavnika predlagača. Dakle, o njoj ne raspravljamo. Hvala.) Gospođa Ivić je ovde govorila odnosno pročitala ono što smo već dobili o Miroljubu Tomiću, kandidatu za Visoki savet sudstva. Između ostalog, rekla je da je on rođen 1961. godine i verovatno su se tada obradovali njegovi roditelji, ali ono drugo što je navedeno u ovoj biografiji baš nešto ne pokazuje i ne uliva poverenje da ovaj gospodin može nepristrasno da bude član Visokog saveta sudstva. Pogotovo zašto niste rekli ono o čemu smo ovde mnogo govorili mi iz SRS, po čemu je taj gospodin Miroljub Tomić poznat u široj javnosti. Po tome, gospođo Ivić, ako niste pratili rad parlamenta, a trebalo je, što je jedini sud u Kragujevcu i jedini sudija Miroljub Tomić je u celoj Srbiji bio sudija koji je prihvatio da u Kragujevcu pokrade odborničke mandate SRS. Dakle, u to vreme jedini sud u Kragujevcu je to uradio. Naravno, o tome kako je formirana i ta odbornička grupa i ovde poslanička grupa tzv. naprednjaka, mi imamo mnogo dokaza, govorimo o tome. Između ostalog, sada i dovodim u vezu tog Miroljuba Tomića, prosto imam pravo logički da razmišljam, gospodine Novakoviću, dozvolite mi. Dakle, "Vikiliks" je objavio jednu depešu gde Miki Rakić kaže svojim američkim prijateljima koji i Stejt department o tome obaveštavaju, da je dobio nalog od Borisa Tadića da podrži u svakom pogledu formiranje naprednjačke stranke. Između ostalih, ta i još 299 drugih "Vikiliksovih" depeša objavljena je u knjizi Vojislava Šešelja "Vikiliks mi javlja" I deo. To je, između ostalog, bio razlog zašto smo želeli da tu knjigu, tvrdimo da imamo pravo, promovišemo u parlamentu, ali ne, u parlamentu mogu da dođu svi, od Sonje Liht do Severine, samo ne mogu svoje aktivnosti da sprovode poslanici SRS. Nema ko nije bio, gospodine Novakoviću. Još jedino očekujemo kada dođemo da ćemo zateći ekipu da snima "48 sati svadba". To govori o vašoj bahatosti, o bahatosti skupštinske većine koja može sa 126 glasova svašta, ali vas pitam kako ćete sada da namaknete taj 126. da ispunite naloge EU. Da se vratim, naravno, na ono što jeste tema. To je Visoki savet sudstva i ovaj gospodin. Evo, mi smo u poslednjem broju "Velike Srbije", broj je inače posvećen predsedniku stranke, kao što vidite na naslovnoj strani – "Tribunal pokušava da ubije Šešelja", ali i pored ovoga mi smo se, naravno, bavili nekim drugim stvarima. Imamo dva teksta vezana za Visoki savet pravosuđa. Sada ću da vam dam neke, i da vas pitam, gospođo Ivić, da date odgovor na neka konkretna pitanja, kada je u pitanju rad Visokog saveta sudstva. Govorim o tekstu našeg mladog kolege Ivana Ninića, inače predsednika Antikorupcijskog saveta SRS, čoveka koji je već izdao dve knjige o raznim korupcionaškim aferama ove vlasti. Dakle, Ivan Ninić je ovde objavio delove iz zapisnika sa sednice Visokog saveta sudstva, gde je na dnevnom redu bilo odlučivanje Visokog saveta o prigovorima sudija kojima je prestala sudijska dužnost. Na toj sednici Nata Mesarović je rekla ovako, ovo je citat - pre dve nedelje bila sam na sastanku u Vladi Republike Srbije i tom prilikom premijer Mirko Cvetković istakao je da je država preuzela obavezu da se članovi prvog sastava po funkciji uzdrže prilikom glasanja kad su u pitanju ovi reizbori, odnosno žalbe. Odakle pravo Mirku Cvetkoviću i gde Nata Mesarović crpi svoje pravo da ide, da o radu Visokog saveta sudstva raspravlja, dogovara i zaključuje sa Mirkom Cvetkovićem? Da li je vama to prihvatljivo, gospođo Ivić? Da li vi možete da sedite i dalje u tom Visokom savetu sudstva ako se ovako radi ili ste saglasni sa ovim? Nata kaže da ona smatra da je uzdržavanje od glasanja lični čin. Kakav lični čin? Vi ste Visoki savet sudstva, vi ste jedan od najznačajnijih organa u državi Srbiji. Uništili biste pravosuđe zato što imate lične činove koje dobijate sa Andrićevog venca. Već cela Srbija bruji o tome, to je javna tajna u Srbiji. Dalje, kaže Nata Mesarović – predsednik Republike obavešten je o postupanju Ustavnog suda u predmetima ocene ustavnosti osporenih od odredaba Zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama tako što mu je 5. maja 2011. godine dostavljena kopija drugog dopisa koji je upućen predsedniku Ustavnog suda. Šta će Borisu Tadiću ta informacija? Šta njega briga i gde u Ustavu piše da on ima pravo da se meša u rad pravosudnih organa? Ali, vi ste hteli da sve ovo prođe u tajnosti, ne vi lično. Šta je dalje Ivan Ninić otkrio? Ovo je, gospodine Novakoviću, vrlo u timi, evo i sada hoću, a pitaću i na kraju – da li će ovaj Miroljub Tomić biti u stanju da se odupre uticaju predsednika Vlade i predsednika države, a dosad znamo, i već sam rekla nije mogao. Evo, sad ga upozoravam kako radi Visoki savet sudstva, možda će i sam da odustane od toga. Na samom početku drugog dana zasedanja sudija Mirjana Ivić je konstatovala da je na sednici koja je započeta 20. jula došlo do povrede člana 28. i svaka čast na tome, dobro ste konstatovali. Takođe, mora se imati u vidu da su ove sednice, ovo je sada citat, o većanju i glasanju o prigovorima neizabranih sudija, pa ako je većanje u svakom postupku tajno, nema razloga za tonsko snimanje. Pored toga, ukoliko bi postojao snimak, mogao bi da bude dostupan javnosti, kazala je Nata Mesarović. Vi ste intervenisali i rekli da treba da se snima sednica i upravu ste, ali zamislite čuda, kaže Nata Mesarović, ako bude snimano biće dostupno javnosti. Pa ne radite valjda za svoju pokojnu babu, nego radite da narod mora da zna šta vi radite, da javnost mora da zna šta vi radite. Ovo je zaista skandal nad skandalima. Kaže, Nata Mesarović je postavila pitanje – ko smatra da je obaveza da se tonski snima sednica, pa su za to glasali Mirjana Ivić, Milimir Lukić, Aleksandar Stoiljkovski, Blagoje Jakšić, Sonja Vidaković i Branka Bančević. Vidite, sumnjivo je ovo što su dvoje od ovih, jedan je podneo ostavku, jedan je u pritvoru. Dobro je da ste vi još tu, gospođo Ivić. Dalje, Nata Mesarović je rekla da je predsednik Visokog saveta sudstva i da po Poslovniku upravlja sednicom i da neće snimati sednicu Saveta. Ona sebi daje to pravo, baš je briga za član 28. Poslovnika. Ona kaže da neće da snima, jer neće da javnost čuje o čemu se radi. Boško Ristić je, naravno, zapretio - ako se bude snimalo, on će da napusti sednicu, neće više da učestvuje u radu itd. Pojedini članovi Visokog saveta sudstva posle održanih ročišta na komisiji Visokog saveta sudstva iznose jedno mišljenje i sud na bazi koga se glasa, donosi predlog odluke koji se prosleđuje Visokom savetu sudstva, a na sednici Visokog saveta sudstva na kojoj se odlučuje o tom istom predlogu isti taj član se izjašnjava potpuno drugačije, a da se pri tom činjenično stanje nije izmenilo. Prepoznajete, ovo je citat iz ostavke Milimira Lukića, koji više nije mogao da podnese da bude pijun u službi Tadićevog prozapadnog izdajničkog režima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Novakoviću, podsetiću vas da ovaj saziv Narodne skupštine 2008. godine upravo započeo svoj rad zakonima iz oblasti pravosuđa, tzv. setom pravosudnih zakona, za koje smo i onda govorili da će uneti niz problema i da neće dovesti do željenih rezultata, kako nam je tada prezentirano na toj skupštini. Poslanici DSS su jasno kritikovali određena rešenja predložena 2008. godine i sve do današnjeg dana iznosili smo niz problema koje su ta zakonska rešenja prouzrokovala. Sve što smo onda govorili apsolutno se pokazalo da smo bili u pravu i to se u praksi i pokazalo. Juče smo čitali stenograme sa te sednice sa kraja 2008. godine i bukvalno, da imamo vremena, mogli bismo danas da vam čitamo govore narodnih poslanika DSS koji apsolutno odgovaraju sadašnjem trenutku i stanju u srpskom pravosuđu, na šta smo onda i ukazivali. Reforma pravosuđa je toliko traljavo sprovedena da je Evropska komisija za pravosuđe odlučila da uvede nadzor nad njenim daljim sprovođenjem. To nije nikakvo čudo u Srbiji. Određeni nadzor vrši MMF, za pojedine zakone Venecijanska komisija, u pojedinim tzv. pregovorima gospodin Kuper i očigledno je da ova vlast mora da ima nekog tutora i nekog ko će da im kaže šta treba da rede i kako treba da rade. Ali, mene mnogo više u ovom trenutku interesuje – kakva je kontrolna funkcija srpskog parlamenta, jer vas podsećam, ne znam da li je gospođa Ivić sa tim upoznata, da su poslanici DSS niz puta pokretali pitanje – zašto Visoki savet sudstva radi u nekompletnom sastavu? Zašto su tri godine bile potrebne da se Državno veće tužilaca kompletira izborom predstavnika Advokatske komore Srbije? Ovi zakoni, koji su doveli do ovih problema, doneti su na brzinu, bez sprovedene javne rasprave. Pojedine odredbe ovih zakona uvode retroaktivnost. Pojedine odredbe čak narušavaju stalnost sudijske funkcije. Podsećam vas samo da su zbog takvih odredbi i pojedinih odluka Visokog saveta sudstva pokrenuti postupci pred Ustavnim sudom Srbije, a te postupke nije pokrenulo ni društvo malinara, ni društvo golubara, već Društvo sudija Srbije, ljudi koji donose ili su donosili odluke u ime naroda u ovoj zemlji i siguran sam da se dobro poznaju zakone i razumeju se u tu proceduru. Da vas vratim na Evropsku komisiju koja je još u novembru 2010. godine pokušala da izvrši pritisak na Ministarstvo pravde da se određeni postupci okončaju, odnosno da se ove reforme ubrzaju. Šta je urađeno u međuvremenu? Apsolutno ništa. Menjali smo u ovom parlamentu, donosili i usvajali, odnosno vladajuća većina, izmene i dopune zakona koji su donošeni pre šest meseci ili godinu dana. Usvajani su neki akcioni planovi, davana su neka obećanja. Podsećam vas samo, da je na osnovu Odluke Visokog saveta sudstva prilikom reizbora sudija i da smo ukazivali na jasne primere, da su ljudi pre saopštavanja vaše odluke pravili proslave u svojim gradovima jer su znali da će biti izabrani. Koliki su troškovi načinjeni, da li su napravljene neke uštede ovakvom reformom pravosuđa, obzirom da znamo da stotine ljudi koji nisu prošli reizbor i danas primaju novčane naknade, nekima doduše kasne po dva, tri ili četiri meseca? Šta se danas događa u apsurdistanu? Verovatno poslednji radni dan Narodne skupštine, mi raspravljamo o članu Visokog saveta sudstva, za koji je gospođa Ivić iznela u svom uvodnom izlaganju, da je gospodin Tomić dobio 126 glasova svojih kolega. Čudno jedno poređenje, ili slučajnost, i uopšte nismo sigurni da li će gospodin Tomić dobiti 126 glasova u ovom parlamentu i da bude izabran za člana Visokog saveta sudstva. Znači, ovo je predstava za narod, ovo je radi TV prenosa, a ne da bi funkcionisalo srpsko pravosuđe onako kako treba. Ovde se ne zna da li ćemo raditi sutra, da li ćemo raditi iduće sedmice, da li će se sad napraviti velika sednica od 50 tačaka, jer pojedini poslanici uslovljavaju svoje prisustvo razrešenjem svojih potpredsednika i svojih ministara. Ne može se, gospođo Ivić, reforma pravosuđa sprovoditi na lepim željama, ne može se država voditi na ovaj način kao što to čini Boris Tadić, Mirko Cvetković i njegov kabinet. Gospođa Malović, kao ministar pravde i ljudi koji su njeni saradnici u Ministarstvu pravde očigledno da su pokazali da su nesposobni, neodgovorni i nestručni da sprovedu reformu pravosuđa, ali ja građanima Srbije obećavam da već od maja, nakon izbora, uhvatićemo se u koštac sa tim problemima i na mnogo bolji način urediti srpsko pravosuđe, pre svega, zbog građana Republike Srbije i naravno, nosilaca pravosudnih funkcija kako bi im omogućili da čestito, pošteno i stručno obavljaju svoj posao, a ne u zavisnosti od volje Boška Ristića, ministarke Malović, Borisa Tadića ili nekog drugog vlastodršca. Hvala vam najlepše.
Hvala, gospodine Petkoviću. Reč ima narodni poslanik gospodin Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, imajući u vidu koliko je prošlo od prethodnog zasedanja i prethodne sednice, moram reći da sam ipak očekivao da će biti prisutno više predstavnika vladajuće koalicije danas u sali, međutim čak i jedna od prvih vesti koje smo jutros čuli je bila ta, da je gospođa Slavica Đukić-Dejanović, kao predsednik Narodne skupštine, izjavila da će, imajući u vidu da je vanredno zasedanje, hvala bogu, i da je potrebno svega 83-84 poslanika za otvaranje sednice, 83, 84, 85 koliko ste već nakupili, da će Skupština, hvala Bogu, moći da počne nesmetano sa radom. Moram reći da se danas jedna veoma važna rasprava održava van ove sale, zato je ta zakulisna rasprava, na kojoj se odlučuje u stvari da li ova vlada ima većinu ili nema većinu. To je možda postalo prethodno pitanje, ako već hoćemo da koristimo pravne termine, na koje je neko morao da nam odgovori, čak i pre ove rasprave. Gospodine Novakoviću, vi sami znate kakve sve probleme ima vladajuća koalicija. To je već i činjenica koja je opštepoznata, da vi već duže vreme nemate većinu. Jedino što je održalo ovu vladu četiri godine na okupu, doduše i tih koji je napuštaju je sve više iz dana u dan i beže sa broda koji tone, je želja za vlašću. Osnovno pitanje ovde je – da li imate moralno pravo? Pored legitimiteta, da li imate i legalitet da birate bilo šta, a kamo li da birate predstavnike Visokog saveta sudstva? Naravno, vama to neće smetati i nikada vam nije smetalo to što nemate većinu. Kada se sa time suočite, vi jednostavno odložite sednicu. Međutim, mislim da je to traćenje vremena narodnih poslanika i novca građana Srbije koji nas plaćaju. Kako kaže Ustav Republike Srbije, Visoki savet sudstva ima 11 članova. Od osnivanja Visokog saveta sudstva, on praktično nikada nije radio u punom sastavu. Taj krnji saziv, odnosno nepostojeći, nastaviće se. Sada birate jednog novog člana Visokog saveta sudstva, a zapravo ste u prethodnom periodu izgubili dva ili tri. Kada izaberete i ukoliko izaberete ovog novog člana, ponovo neće moći Savet da radi, jer će biti narušena ta ustavna proporcija, koja kaže da od 11 članova, šest mora biti iz redova sudija. To je, u stvari, garancija nezavisnosti. Ne znam kako vi razumete tu podelu vlasti na izvršnu, zakonodavnu i sudsku, ali je valjda suština u tome, da izvršna vlast ne može putem pritiska na zakonodavnu, a činjenica je već da je duži niz godina Narodna skupština samo servis Vlade i sada pokušavate, a to ste u potpunosti i uspeli, da potčinite tu sudsku granu vlasti, jer je većina ljudi koji sede u Visokom savetu sudstva upravo izabrana zahvaljujući izvršnoj vlasti. Zaista mi je teško da sada vama objasnim, kao što i Ustav kaže da Narodna skupština mora imati 250 poslanika, isto tako kaže da Visoki savet sudstva mora imati 11 članova, a od toga šest iz reda sudstva, ali kako sada to da objasnim vama koji ste doveli do toga, govorim o DOS-ovom režimu i različitim tim agregatnim oblicima, koji ste svojevremeno doveli do toga, da Skupština ima nekih 300 članova, u vreme kada ste svojevremeno potpuno protivustavno oduzimali pojedinim poslanicima mandate, pa je čuveni profesor, naravno čuven po lošim stvarima, Gašo Knežević, povukao svoju ostavku, pravni genije, i rekao da je bio u pravnoj zabludi. Svojevremeno ste glasali iz Bodruma i nema toga što vama, nema antidemokratskog ponašanja koje vama i protivustavno nije strano. Kako sada vama neko da objasni da Visoki savet sudstva mora imati 11 članova i da ne može raditi tako što ćete imati tri člana u zatvoru, tri izabrana i petoro koje imenuje Vlada Republike Srbije? Da li je to nezavisno pravosuđe koje ste obećavali i koje obećavate već 12 godina građanima Srbije? Što se tiče samog kandidata, vi naravno tvrdite kako je on moralan, stručan i odgovoran, ali podsetiću vas da ste to tvrdili i za sve prethodne. Svojevremeno ste tvrdili i za Gorana Kljajevića, kako je izuzetno stručan, moralan, a onda ste utvrdili na kraju da je deo te stečajne mafije, pa ga uhapsili. Naravno, pošto je debelo povezan sa rukovodstvom DS i što ništa od tih prevara koje je izvršila stečajna mafija i pljačke građana Srbije nije moglo da se uradi bez najvišeg rukovodstva DS, vi vidite da se o tom slučaju u javnosti ne govori i ne zna se šta je sa njima. Umesto da je završen taj postupak, umesto da se o tome izjašnjava ministar pravde, gospođa Malović, ona se izjašnjava o mnogim stvarima o kojima suštinski nema pravo, a to je potpuno gurnuto pod tepih. Vi nemate, a to sam već i rekao, tu većinu već duže vreme. Ukoliko već želite da funkcionišete u skladu sa Poslovnikom, u skladu sa Ustavom, gospodine Novakoviću, ova narodna skupština je morala prvo obaviti glasanje o interpelaciji o radu ministra Srećkovića, koji je SRS podnela još u julu mesecu prošle godine. U skladu sa Ustavom, rok da Vlada odgovori na interpelaciju je 30 dana, a to je najduži mogući rok i ozbiljna vlada, odgovorna vlada bi to valjda učinila u kraćem roku. Onda se o tome mora raspravljati. Rasprava podrazumeva i glasanje. Nije to rasprava radi rasprave. Činjenica je da ne želite u ovom trenutku da smenite tog ministra, jer je jasno da SPO više njemu ne pruža podršku. Vi ste to rešili tako što ste odlučili po ko zna koji put da brutalno kršite Ustav i da to gurnete pod tepih. Osnovni princip ove nesrećne vlade u još nesrećnijoj zemlji je upravo guranje problema pod tepih. Kada god o nekom pitanju nemate većinu, vi to lepo pod tepih. Kada je došlo pitanje KiM na dnevni red, vi ste ovde nedeljama i mesecima obmanjivali građane Srbije, obmanjivali narodne poslanike i govorili – biće zakazana sednica u utorak, biće u četvrtak, a u četvrtak kažete u petak, u petak prolongirate do ponedeljka. Svojevremeno ste nas čak i vikendom držali u stanju pripravnosti, pa govorili – biće u subotu, biće u nedelju itd. Nema rasprave jer nemate većinu da potvrdite sporazume koje su potpisali Borislav Stefanović, a koje je, pretpostavljam, osmislio Boris Tadić. Prava je šteta što nema prenosa i sa sednice odbora Narodne skupštine, jer da postoji, da mediji korektno izveštavaju, svi biste videli da je na jučerašnjoj sednici Odbora za KiM vladajuću većinu i te sporazume i ministra za KiM žešće kritikovao predstavnik DS, predstavnici vladajuće koalicije iz SPS, G17 itd, nego što smo to činili mi koji smo predstavnici opozicije. Mi smo svoj sud dali odavno. Ono što smo čuli i što je za mene dodatni razlog da ne glasamo za ovaj predlog je to da je ovo n ovi korak u okviru te čuvene reforme pravosuđa koju vi sprovodite. Reformu pravosuđa sprovodite punih 11 godina, ovo je 12 i svaki skupštinski saziv je bar jednom, neki i po više puta, doživljavali da nam donosite setove pravosudnih zakona, da presipate iz šupljeg u prazno, da prekrajate vrstu, organizacionu strukturu sudova, broj sudija i sve ostalo i rezultat je svaki put sve godi i gori. Umesto da građani budu zadovoljniji, umesto da im približite mogućnost da ostvare svoje pravo u skladu sa zakonom, u stvari su njihova prava sve dalja i dalja. Čuli smo čak od predstavnika SPS da je ovo još jedan od uslova koje mi treba da ispunimo kako bi Srbija konačno dobila kandidaturu za EU. Nakon 11 godina ispunjavanja uslova, nakon 11 godina poniženja srpskog naroda, ponižavanja države, ponižavanja ovog parlamenta kada ste pod diktatom iz Brisela morali da usvajate deklaraciju o nepostojećem genocidu u Srebrenici, da odvojite te žrtve od svih drugih žrtvi i mnogo većih žrtvi koje su pale u toku tog rata, od isporučivanja srpskih generala, srpskih heroja, Ratka Mladića, Radovana Karadžića i svih ostalih, prodaju najboljih srpskih preduzeća i sve to što ste uradili, sva ta poniženja nisu bila dovoljna da postanete makar kandidat, jer ste vi i dalje 11 punih godina kandidat za kandidata. Da li je moguće da neko bude toliko politički nepismen i da toliko nema kontakta sa realnošću da istakne kao argument – to je uslov da dobijemo kandidaturu za EU. Možete li nam jednom dati konačan spisak tih uslova koje je potrebno ispuniti, kako bismo konačno dobili tu nesrećnu kandidaturu, a jasno je i vama i nama da tu kandidaturu ne možemo dobiti ako se otvoreno ne odreknemo KiM. To se upravo čini kroz ove sporazume za koje vi nemate većinu u parlamentu, ali to ne želite da priznate. Vreme je da se svi otvoreno izjasnite, da li želite ili ne želite Srbiju u sastavu KiM. Za Čedomira Jovanovića, za Borisa Tadića, za Tomislava Nikolića očigledno je da ne žele, ali da gledaju kako to da saopšte, a da ne izgube neki politički poen. SRS jedina otvoreno i pošteno kaže – mi ne želimo EU, mi ne želimo ni po koju cenu da se odreknemo srpskog KiM. Vi pričate, to je još jedna tema, pričate o izmeni naziva ulica i trgova u Bujanovcu. Znate li ko je u tome učestvovao, pored onih kojima ne možemo zameriti? Ne možemo zameriti predstavnicima Šiptara, ali možemo zameriti Stojanči Arsić, ako se ne varam, on je iz URS-a… (Predsedavajući: Ali nije na dnevnom redu Stojanče Arsić, nego je Predlog odluke o izboru člana Visokog saveta sudstva. Povežite, molim vas.) … i možemo zameriti Bobanu Pavloviću, završavam, iz DS. Što se tiče ove činjenice koju vi ističete, da je ovaj kandidat dobio visok procenat podrške kolega, dobio je šezdesetak procenata, šta to uopšte znači? Šta to uopšte znači u sudstvu kakvo postoji danas u Srbiji, u kome je sve teledirigovano? Radio sam u sudu i znam kako izgledaju izbori sudija na bilo kom nivou. Tako što se biraju politički podobni. Pre ovog ovde formalnog ili kvaziformalnog izbora, postojao je jedan mnogo bitniji izbor, a to je bio onaj prethodni izbor, kada se bira kandidat, jer se za kandidata glasa po inerciji, glasa se da se ne biste zamerili nekom. Većina sudija tako rešava i predmete koje dobija. Kada dođe predmet u sud u kome se pominje neka politička stranka ili neki političar, svi beže, ne možete po hodnicima sustići nikog od sudija. Zašto? Ne žele da se zamere, zato što ste im nabili strah za prethodnih 11 godina, zato što znaju da ako ne budu radili po političkom diktatu, da će biti razrešeni ili, kako vi to kažete – da neće biti reizabrani, da neće napredovati u viši sud itd, a da postoji mogućnost i formalnog razrešenja. Dakle, taj neformalni izbor uz status kandidata je nešto što je neuporedivo bitnija stvar. Uostalom, ako je to argument, dajte, recite nam koliki je procenat glasova dobio sudija koji sada leži i trune u zatvoru i to mesecima. Kako je moguće da neko ko je član Visokog saveta sudstva bude u zatvoru već pet meseci i da se tu ništa ne rešava? Ima li hitnijeg postupka i hitnijeg predmeta od toga iz dva razloga, ili da mu dokažete nevinost, odnosno da mu omogućite da tu pretpostavku nevinosti koja postoji svuda osim u Haškom tribunalu, da ona bude očuvana, jer ukoliko neko leži pet meseci u zatvoru, mnogi pomisle da je on kriv, blaćen je po novinama, provlačen i davani su kojekakvi naslovi. Ukoliko nije nevin, onda ga osudite, potvrdite tu veru građana Srbije u nezavisno sudstvo. Ako je negde potrebna efikasnost, potrebna je u takvim predmetima. Vi niste u stanju da obezbedite efikasnost nigde. Pre nekoliko dana bio je zakazan sudski postupak po tužbi privatnoj krivičnoj protiv Tomislava Nikolića za uznemiravanje javnosti. Setićete se da je svojevremeno kukao na sva usta kako je Vojislav Šešelj naredio da ga ubiju, pa je pričao kako to nije prvi put da Vojislav Šešelj ih Haškog tribunala naručuje nečije ubistvo, ali bože moj, pošto su on i Vučić bili mnogo fini, oni nisu hteli nikoga da ubiju, ali im to nije smetalo da ostanu još nekoliko godina u SRS. Šta mislite, da li je ta moralna mizerija došla u sud da potvrdi, da stane iza tih svojih reči? Naravno da nije, izbegao je suđenje. Izbegao je suđenje, kao što će ga verovatno i ubuduće izbegavati, pa se nadati da će kroz nekakvu buduću koaliciju sa svojim ideološkim klonovima iz DS biti oslobođen odgovornosti. To je sudstvo koje postoji danas u Srbiji. Zaista postoji još hiljadu razloga koje bih mogao da navedem, ali zbog ovog vremena koje je ipak kratko, sada ću morati da završim. Hvala.
Reč ima narodni poslanik, gospodin Boris Aleksić.
Hvala gospodine Novakoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, gospođo Ilić, predstavnice Visokog saveta sudstva, sve to predstavlja jednu veliku igru, veliku farsu. U stvari, Visoki savet sudstva je kontrolisan od strane režima Borisa Tadića i DS preko Boška Ristića, Snežane Malović i Nate Mesarević i sudije koje su prisutne u Visokom savetu sudstva, koje bi trebalo da čine većinu, a koje godinama nisu mogle da imaju većinu, iako je tako propisano, su obične marionete tog režima i vi tu zaista niste ništa krivi. Naprosto, mi na delu imamo partijsku državu, partijsku državu Borisa Tadića i DS koja je kršeći Ustav, kršeći zakone uspostavila kontrolu nad sve tri grane vlasti, izvršne, sudske i zakonodavne i to brutalnu kontrolu, ne poštujući ni jedan jedini propis, naravno, ne poštujući ni Ustav Republike Srbije. Onda mi imamo čak i besmislene izjave nekih predstavnika srpskog parlamenta, da Ustav nije Sveto pismo, da ga treba promeniti što pre i da treba priznati realnost. Drugi čovek u državi formalno iznosi takav stav i tu se zaista slažu i predstavnici DS i naprednjaci koji su stvoreni od strane američkog saradnika Miodraga Rakića u kabinetu Borisa Tadića. To, dakle, nije sporno. Dakle, najveći problem i najveća opasnost za Srbiju je antidemokratsko postupanje vlasti predvođene Borisom Tadićem, predvođene Vladom Republike Srbije, koja radi ovo što radi kada je u pitanju srpsko pravosuđe, i to zaista nije sporno. Kada je u pitanju reforma sudstva, veoma je interesantno da pomenemo i to, vi ste bili prinuđeni da slušate uputstva Američke advokatske komore, jer reformu pravosuđa je sprovodila jedna organizacija "Abaceli", koja je formirana od strane Američke advokatske komore, koja je, zamislite, predlagala i davala rešenja kako da funkcioniše Haški tribunal. Dakle, Američka advokatska komora, koja je pružila nesebičnu pomoć u formiranju jedne antisudske i antipravne institucije, kakav je Haški tribunal, pre više godina, posle 5. oktobra došla je da reformiše srpsko pravosuđe. Naravno, nisu Amerikanci ovde došli samo da reformišu srpsko pravosuđe, oni su udarili na celu srpsku državu. Počeli su eliminaciju uništavanja srpske vojske, koju su sprovodili Boris Tadić, Dragan Šutanovac i drugi ministri odbrane. Takođe, udarili su na sve tradicionalne institucije, nacionalne, kao što je Srpska pravoslavna crkva i naprosto okupator radi ono što se i očekuje od njega. Problem je što predstavnici ovih, da kažem, uslovno rečeno, organa Republike ćute o tome, što ne smeju ništa da kažu, iako je zaista ovo sve istina. Najznačajnija figura u srpskom tužilaštvu i u srpskom pravosuđu, u ovom kakvo je stvorio Boris Tadić, je Nataša Kandić. Znate, ona kad uđe u specijalni sud, specijalno tužilaštvo, naprosto tužioci i sudije gledaju njenu reakciju i procenjuju šta da se radi. Visoki savet sudstva ćuti o tome. Nataša Kandić je, vidi se u dokumentaciji koja je objavljena u knjizi "Policijski dosije", vođena u arhivi državne bezbednosti … (Predsedavajući: Izvinite, gospodine Aleksiću, ali gospođa Kandić nije predložena za člana Visokog saveta sudstva iz reda sudija Apelacionih sudova, o čemu danas raspravljamo, pa vas molim da povežete. Takođe, molim gospođu Radetu da ne dobacuje.) Hvala vam, gospodine Novakoviću, ali svakako svi mi imamo pravo da sagledamo sve ovo iz jedne šire perspektive, jer naprosto jedno je ono što stoji na papiru, a jedno je ono što piše u Ustavu, što piše u zakonu. Međutim, očigledno postoje ličnosti u Srbiji koje su izvan tog zakona, a utiči i na Visoki savet sudstva, utiču na sudije, utiču na tužioce. Jedna od tih ljudi, kojoj niko ne sme ništa u Srbiji, je Nataša Kandić koja čak može i da šamara izbeglice na ulici i da zato krivično ne odgovara. Znate, tužioci ne smeju da pokrenu postupak protiv organizatora parade od 10. oktobra 2010. godine, niti sudije smeju to da uzmu u procesuiranje i da sude o tome, iako je njihov promoter bio Frank van Dalen, poznati pedofil iz Holandije. Umesto toga, počeli ste hajku na predstavnike nacionalni patriotskih organizacija i njih hapsite. Dakle, umesto da zabranite organizacije koje su napravile tu bolesnu manifestaciju, gde im je promoter na konferenciji bio pedofil iz Holandije, vi ćutite o njima, vi ih hvalite, vi ih dovodite u Narodnu skupštinu Republike Srbije i to proklamujete kao najvišu vrednost. Dakle, to su te izopačene vrednosti. Ono što je činjenica, to je da i preko "Abaceli", koja sprovodi reformu pravosuđa u Srbiji, mi imamo svojevrsnu tribunalizaciju pravosuđa Republike Srbije. Ko kontroliše Haški tribunal, to je svima jasno. Sami predstavnici tužilaštva Haškog tribunala, kao što je Florens Artmans, su naveli u svojim delima vrlo izričito da britanska i američka obaveštajna služba kontrolišu strategiju krivičnog gonjenja u Haškom tribunalu. To znači da upravo oni ljudi koji su pokušavali Vojislava Šešelja da ubiju tokom 90-ih godina su ga optužili pred Haškim tribunalom, uz saradnju srpskih vlasti, da bi ga eliminisali sa političke scene u Srbiji. To znači da se postupak protiv Vojislava Šešelja zloupotrebljava. Međutim, sudije i tužioci ovde u Srbiji ćute. Ne žele čak ni usput da pomenu nešto o tome. Hrabri su bili disidenti među kojima je bio Vojislav Šešelj u vreme komunističke Jugoslavije. Imali su hrabrosti da dignu svoj glas i da stanu u zaštitu mnogih ljudi koji su bili nepravedno na robiji, ali danas to ne postoji, a danas kao imamo demokratiju. Nemamo demokratiju, imamo jednu kleptokratiju, gde Boris Tadić sa svojim timom tajkuna pljačka Srbiju. Zaista, videli ste da se u sudovima sudi pre svega ljudima koji su siromašni, koji nemaju dovoljno novca, a da tajkuni ostaju nedodirljivi. Njih niko ne sme da pipne. Tajkuni koji duguju pet milijardi evra doprinosa, nisu platili doprinose zaposlenima i državi, su na slobodi. Oni uživaju sva prava. Nekog ko nešto kaže javno ili napravi neki sitan prekršaj, pogrešno se parkira, na primer, vi ga proganjate, proganja ga režim Borisa Tadića. Dakle, ovde postoji čitava kasta ljudi koji su iznad zakona. Dok god bude tako Srbija će biti u velikim problemima. Dok god bude tako mi nećemo imati Ustav, tj. nećemo poštovati Ustav, niti ćemo poštovati načelo podele vlasti. Sramota je to, jer Srbija je još početkom 13 veka u Magna Karta Libertatum, Zakon o pravilu Svetog Save, imala posebnu kategoriju sveštenika koji su imali obavezu da štite siromašne i ugrožene od nasilja bogatih, nasilja moćnih. Međutim, danas se to ne dešava, naprosto vlast ne vodi računa o građanima Republike Srbije i prepušta Srbiju tajkunima koji su, pogledajte za vreme Jeljcina šta su ti tajkuni oligarsi uradili od jedne Rusije, da se Rusija već više godina bori protiv njih i naprosto ne može još uvek da ih stavi pod punu kontrolu. Dakle, cela priča sa Visokim savetom sudstva, uopšte sa pravosuđem u Srbiji je farsa, jer sudije i tužioci u principu moraju da rade onako kako im dođe direktiva iz kabineta Borisa Tadića. Taj kabinet je stavio pod kontrolu kompletnu državu. Njegovi puleni, kao što je Miki Rakić, kao što je Jovan Ratković, saradnici Velike Britanije i SAD, mogu zaista u Srbiji da urade šta god žele. Tačno je da u depeši američke ambasade od 19. novembra 2008. godine Miodrag Rakić u sred ambasade SAD u Beogradu govori o tome kako je dobio nalog od Borisa Tadića da razbije SRS, eliminiše Vojislava Šešelja i stvori naprednjake. Vrlo detaljno se iznosi to u ovoj depeši i zaista opis koji se ovde daje je neumoljiv. Eto, ti ljudi takođe utiču i na srpske sudove, oni utiču i na srpsko tužilaštvo. Njihov krajnji cilj je stvaranje jednog dvopartijskog sistema koji će biti pod kontrolom, potpunom kontrolom zapada, gde će se smenjivati povremeno igrom leve i desne ruke i biće svejedno, kao što je uostalom svejedno i u SAD ko je na vlasti. Taj dvopartijski sistem je svojevremeno najavljivao i Tomislav Nikolić. U takvom sistemu sudije i tužioci će biti obične marionete. Oni će biti upotrebljivani od strane nižerazrednih funkcionera DS ili naprednjaka, ako im se da takva moć. Trenutno takva moć jeste u rukama DS. Dakle, svaki čovek koji slobodoumno razmišlja, koji razmišlja svojom glavom, koji je slobodnog duha, ima obavezu da ustane protiv takve nepravde, ima obavezu da digne glas i protiv takve partijske države, kao što ima obavezu da digne svoj glas i protiv Haškog tribunala, u kojem ubijaju Vojislava Šešelja, uz nesebičnu pomoć vlasti, jer je vlast 2010. godine, Šutanovac i njegovo društvo su zabranili da doktor Zdravko Milovć da svoje mišljenje o zdravstvenom stanju Vojislava Šešelja. Sada kad su odlazili lekari da pregledaju Vojislava Šešelja, Ministarstvo zdravlja je takođe napravilo veliki broj propusta i ono što je ono obećalo nije ispunjeno na kraju. Dakle, to su naprosto činjenice, a vi se, recimo, u Visokom savetu sudstva rukovodite nekim principima koji dolaze iz SAD, koji dolaze iz Haškog tribunala, pa kako je to moguće? Četrnaestoro Srba sa poternica Haškog tribunala je likvidirano ili umrlo u Haškom tribunalu, ili vrlo brzo nakon puštanja iz pritvorske jedinice. Mnogi pod nerazjašnjenim okolnostima. Ljudima se sudi za nepostojeća krivična dela, za krivična dela koja nisu bila propisana u to vreme. Sudi se za udruženi zločinački poduhvat koja čija treća kategorija predstavlja klasičnu kolektivnu krivičnu odgovornost, koja je zabranjena, i tome se takođe ćuti. Preko tih časnih Srba koji su optuženi u Haškom tribunalu optužuje se cela Srbija i ceo srpski narod. I država, ova partijska država pristaje na to, ali pristaju i ove sudije koje su aktuelne kod nas, kao i tužioci i onda nije čudo što se sa Srbijom dešava to što se dešava. Dakle, bez obzira gde ste, bez obzira šta radite i u Visokom savetu sudstva morate da poštujete zakon, morate da poštujete Ustav i morate da shvatite da su ti akti iznad funkcionera DS. Kada to budete shvatili krenuće bolji dani za Srbiju. Hvala.
Gospodine Krasiću, imate reč. Izvolite.
A koliko minuta, gospodine Novakoviću?
Petnaest, okruglo.
Više, više. Kažite gospođi Čomić da je zaboravila sanke tamo kod nas.
Ne, ne 15 minuta.
Nema problema. Gospodine Novakoviću, preporučio bih vam, da sve ono što ne budem uspeo da kažem u ovih 15 minuta, možete da nađete u najnovijem broju "Velike Srbije" – Tribunal pokušava da ubije Šešelja. Preporučio bih vam, gospodine Novakoviću, da se pojavite 25. februara u 13.00 časova u Areni, gde održavamo veliki miting "Srbija neće u EU, Srbija hoće Šešelja", da se i vi pridružite, da podignemo svi glas protiv EU koja devet godina teroriše Vojislava Šešelja u Haškom tribunalu. Preporučujem i da uzmete knjigu "Vikiliks mi javlja". Delove ste mogli da čujete od gospodina Aleksića, ali ima još boljih stvari koje se tiču našeg pravosuđa. Sad kad sam vam preporučio ovu novinu, na 34. strani je tekst "DS kroji pravosuđe". I tu sad imamo izveštaje, između ostalog i oko tonskog snimanja jedne sednice Visokog saveta sudstva kada se glasalo, šest članova je bilo da se to snimi, pet je bilo protiv, Boško Ristić je zapretio da će da napusti sednicu i naravno gospođa Nata Mesarević je rekla – nema snimanja, jer bi moglo da se obelodani javnosti, molim vas. Ne sme transparentno. Gospodine Novakoviću, ima lepa sličica, ovde se nalaze gospođa Nata Mesarević i Snežana Malović, to je svojevrsno jedinstvo dve boginje, Nata Mesarević kao Tenida i Snežana Malović kao Dika. Jedna je boginja pravde, a druga je boginja zakonitog postupka. One su sedele pored Zevsa, Zevs u ovoj priči je Boris Tadić. Kada deli pravdu, on pozove ove dve gospođe. Vidite Nata ima naočare, nema krpicu preko očiju i ne drži u desnoj ruci mač, a u levoj vagu. Tako da vidite da naša pravda gleda. Naša pravda otvorenih očiju gleda. Kada budete pročitali gospodine Novakoviću ovaj tekst biće vam mnogo, mnogo jasnije. Sada da krenemo sa temom dnevnog reda, prosto sam iznenađen da tako malo ljudi se prijavilo za ovu raspravu. Ima ovde ljudi koji su odavno poslanici, pa Veroljub Tomić nije nepoznata ličnost. Gospodine Novakoviću, pa je li znate tamo u onoj zgradi, na jedovite jade oterasmo da ne bude predsednik Okružnog suda u Kragujevcu. Muka živa da ga oteramo i nekako se usaglasile stranke sve. Šta se to u međuvremenu desilo sa čovekom? Nije valjda on promenio biografiju svoju? Pa to je bio jedan od najgorih okružnih sudova. On prilikom prvog izbora nije mogao da prođe za v.d. predsednika Apelacionog suda. Sad imamo demonstraciju demokratije. Kako demokratija funkcioniše, 217 sudija u četiri apelaciona suda, isto glasanje kao što je i glasanje i za izbor odbornika i poslanika, velikom većinom glasova je izabran. Izvinite, molim vas, pa ovde su i neki dekani bili izabrani, odnosno predloženi za ove organe pa nisu mogli da prođu u Narodnoj skupštini. Kasnije ću da se vratim na ova četiri glasa koja vam fale. Zašto je ta priča sa četiri glasa važna? Da bi se zaboravilo ko je Miroljub Tomić. E, pa vidite iz njegove biografije vidi se da je to reformator našeg pravosuđa. Molim vas, kada čujete da je čovek posvećen reformisanju našeg pravosuđa i da je aktivan proteklih nekoliko godina u reformi pravosuđa, pa to je krunski dokaz da njega ne treba izabrati. Pa, na šta liči ovo pravosuđe? Objasnite mi molim vas. I danas na stub srama za pravosuđe Dika i Tenida, moderne. A gde su idejni tvorci? Krenulo od kada smo dobili advokate za ministre pravde, Batić, jel tako beše, Stojković, Dušan Petrović sad se on samo razume u poljoprivredu, a u kontinuitetu se ništi princip stalnosti sudijske funkcije. Ušli ste u reizbor iz koga ne možete da izađete i nikada nećete izaći iz tog problema. Blagoje Jakšić napokon je uhapšen, zašto? Zato što je 60, 70% prigovora sudija prihvatio. I onda se setili nekog predmeta od pre deset godina, hajde da ga pomerimo. Lukić podneo čovek ostavku, kaže – nema ni zapisnika tamo, ljudi? Šta su refernce? Nati se zasviđalo da u Specijalnom sudu za ratne zločine, odnosno organizovani kriminal posebno odeljenje, kako se to zove, ima dva puta veću platu, hvalila se, dobili smo presudu da je pročitamo, sećate se ono i dala banku da uđe u kolo, sad ne pomaže ni dva miliona da izađe iz kola. I ušla tamo, i nema izlaska iz te priče. Ne pušta se. Boško Ristić, omiljeni lik srpskog pravosuđa. Šta god je taj čovek uhvatio u politici to je unakazio. I državnu zajednicu, sećate se, one povelje i one transformacije od suda, da vam ne pričam. Videćete u novini, neće on da radi ako treba javno da se beleži ko je kako glasao. I vama treba provereni kadar – Miroljub Tomić. Taj vam treba. Zašto? Da se preokrene većina o Visokom savetu sudstva. Zamislite šestoro njih, traže da bude javno, da se vode zapisnici, da se zna šta je šta, da se primenjuje, ali ne, sile mraka. Zevs rekao Diki i Temidi – ja kada delim pravdu, drage moje boginje morate da idete tamo. Rimljani su izmislili justiciju, znate, gospodine Novakoviću. Pa su spojili i Diku i Temidu. Međutim, ima još jedan mitski lik tu koji je ostao, sad je državna sekretarka u Ministarstvu pravde to je Adikia. To je rođena sestra Dike, a ona je zadužena za nepravdu. Znači, boginja nepravde, državna sekretarka Slobodan Homen. On sve predmete komentariše. On unapred sve zna. Šta je ljudima potrebno? Ljudima je potrebna napokon pravda u sudu, a ne transformacija reforma koja je sama sebi cilj. Ne može pravosuđe da izađe iz problema. Može da piše jedan Zaštitnik građana i poverenik za informacije, možete vi da se trkate sa Društvom sudija, ali ono što javnost zna jeste da ste izvršili svojevrsnu tribunalizaciju srpskog pravosuđa. Videla žaba gde se konji potkivaju, pa i ona digla čaponjak, očekuje potkovicu. Nema veze što žaba ne može da drži potkovicu, digli ste vi batak da ličite na EU, jer EU nema alternativu zbog vas i za vas, a za običan svet ko ga pita. To nije interesantno. Kaže - sudija od karijere. Tomić sudija od karijere, pa hajde da se smejemo malo. Zamislite čoveka u Pravosudnoj akademiji, piše neke nove propise za transformaciju. Aman ljudi, pa ko će da glasa za njega? Njemu je loša referenca. Loša mu je referenca, ali zato kada mu se naredi završava posao. Zašto tog čoveka danas ne kritikuju neki iz opozicionih stranaka? Zavetovali se. Do pre nekoliko godina su ga kritikovali. Ne, danas ćute. Zašto? Na kraju će problem da se svede da zavisi od četiri poslanika SPO-a. Vidite, priprema se javnost. Nema više Miroljub Tomić. Nego, da li će da prođe. Po sistemu nije bitno da li je mačka bela ili crna. Bitno je da vata miševe. Pa gde nađoste baš u februaru kada mačke idu na bunjište? Baš u februaru kada mačke idu na bunjište. Ko treba da sedi u tom Visokom savetu sudstva? Pa valjda najkvalitetniji ljudi. Šta je dokaz da je kvalitetan čovek? Prošao na izborima. Koliko je vas prošlo na izborima? I to vam je garancija da ste kvalitetni ljudi. To je samo garancija da ste osvojili narodnu volju, a da li ste za nešto stručni? Izvinite molim vas, to neko stručan iznad procenjuje. I sada i sudije možemo po demokratskom principu. Većina je za njega, ajde, ide. Pa čekaj, da li ima mrlje u prošlosti? Ma nema veze. Pa čak i Slavici odgovara, ako je on bio predsednik suda, kada su je proganjali njeni koalicioni partneri u Kragujevcu i ona je zaboravila. Uzmi sve što ti život pruža. Čim promovišeš EU lepo živiš, dobijaš lepo, može 4-5 apanaže, slikaš se, jeste da svaki dan lupaš ko Maksim po diviziji, dijametralno različite izjave. Ma nema veze, sve to prolazi. Zašto sve prolazi? EU nema alternativu. Dokaz za to, pa evo vam ga "Vikiliks". "Vikiliks" je objavio da ste peta kolona, da idete po svoje mišljenje. Siniša Važić, bio je predsednik onog okružnog suda, ide u američku ambasadu da se žali na ministra policije. Kako je taj sutra mogao da dođe na posao? Kako je mogao da dođe na posao? Dušan Ignjatović iz Kancelarije za saradnju i on ide tamo. Bruno Vekarić i on ide tamo. Odlaze tamo pričaju sve i svašta, podnose izveštaj gazdi. Džeki – k nozi. Dođe Džeki i sve ispriča. Očekujete u takvom ambijentu da građani imaju poverenje u sudske odluke. Kako je to moguće? Zamislite u ovom posebnom odeljenju nema zapisnika, nego se pravi transkit i advokat utvrdi da je u transkitu nešto upisano što on nije rekao i on traži video i audio snimak. Tri godine vodi postupak. Četrnaest odluka postoji da to mora predsednik okružnog suda, odnosno ovog višeg suda, Albijanić da da. Čak ga je i Šabić kaznio sa 200.000 dinara. I sada je kandidat za predsednika tog suda, jedini. Niko drugi nije smeo da konkuriše. Sve je u redu. Zašto? Imamo 126. Ma, 126. To vam je i Saturn, Jupiter, Justicija, Dika, Mika, Pera i Đoka. Zašto? Pitanje je da li ćemo da dobijemo status kandidata za početak dugotrajnih razgovora o eventualnom približavanju, ako postoji, EU tamo negde 2389. godine? To je vrhunac vaše politike. Vi ćete, ako ne prođe Tomić, to je zbog SPO. Šta reče ova naša predsednica? Kaže – i Riza Halimi hoće da glasa, ali da ne bude 126, nego 127. Molim vas objasnite mi kako će te sudije da veruju u kvalitet Visokog saveta sudstva kada zavise od Rize Halimija? Od njegovog glasa kao 127? Znate koliko Rizu Halimija interesuje da li je baš kvalitetan kandidat prošao? Kao lanjski sneg ga interesuje. Ako sunete malo para biće glasanja. Tačno znamo kad Čanak uđe koliko je ušlo para. Tačno se zna ko daje kvorum za koje pare. To vas baš briga. Bitno je da će da vas pohvali EU, gospodine Novakoviću. Evropska komisija, prosto se plašim da ne počnu da seku vene od sreće. Napokon je Evropa zaživela u Srbiji. Vi bespogovorno sve uzimate. Ove sudije, imam taj ceo spisak, koje su išle na obuku u inostranstvo, u Haški tribunal, u Ameriku, znate li vi kada bih ja za njih glasao da budu sudije? Nikada. Oni se hvale što su otišli da budu čipovani. Šta se čipuje kod nas? Valjda vam je jasno šta se čipuje kod nas. Nije potrebno ni da pomenem ime, odmah se jave. Sada dolazimo na temu disciplinskih i krivičnih postupaka protiv sudija. To nema. To je zaustavljeno. Kako možete da sumnjate u sudiju? Gospodine Novakoviću, kada je krenula ova igranka sa reizborom, napravljena je jedna mentalna greška. Do juče je čovek bio i stručan, sposoban i dostojan, danas je izgubio dostojnost. Šta je sa njegovim presudama? Nije on dostojnost izgubio preko noći. Ne, BIA je dostavila izveštaj svakoga ko je podoban za saradnju, ko nije podoban za saradnju. Nekada su imali samo Drugi opštinski sud u Beogradu, jer je on bio nadležan za njih, pa su ga držali pod kontrolom. Sada se malo promenilo, sad imaju celokupnu kontrolu nad celokupnim pravosuđem. Kontrolišu sudije i građani očekuju pravdu u ovakvom pravosuđu. Zar je to moguće? Očekujete to od ovih što su iz Bodruma, iz Turske glasali jedan zakon. Ovi su iz Bodruma. Neda Arnerić letovala žena u Bodrumu, međutim, prilikom glasanja njena kartica je bila tu. Ona se transportovala. Hvala.
Hvala gospodine Krasiću. Pre nego što dam reč narodnom poslaniku gospodinu Srđanu Spasojeviću, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim članove Kluba studenata Pravnog fakulteta u Beogradu, koji trenutno prate deo današnje sednice sa galerije Velike sale, a sa nama su: Srđan Zoraja, Srećko Maričić, Đorđe Dvornić, Miljan Ćirović, Đorđe Vuković, Nikola Babić, Jelena Jovanović, Katarina Dvizac, Marija Dašić, Marija Milivojević, Kovačević Jovan, Ivana Nišavić, Vladan Nišavić, Vesna Stojanović, Igor Milojević, Damjan Kulundžić, Uroš Pešić, Vladimir Ljefkovac i Dino Crljen. Dobrodošli u vašu kuću. Gospodine Spasojeviću, imate reč.
Hvala gospodine potpredsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani građani Srbije, pred nama su dve tačke dnevnog reda – Odluka o izboru člana Visokog saveta sudstva iz reda sudija apelacionih sudova i predlog za donošenje odluke o izboru zamenika javnih tužilaca. Šta da kažem? Pravi se jedan atmosfera strahovite hitnosti, da bez ovoga praktično neće ništa moći da funkcioniše i zato je ova sednica zakazana u ovom vanrednom zasedanju kao biti ili ne biti. Pitao bih vas šta smo radili da popunimo članove Visokog saveta sudstva iz Državnog veća tužilaca pre one reforme pravosuđa, kada sam više puta sa ove govornice upozoravao da ne bi trebalo da se donose odluke ako i Visoki savet sudstvo i Državno veće tužioca nije kompletno, pa smo ušli u onu takozvanu reformu pravosuđa, sve ono što se dešavalo sa izborima? Vrlo često odnosno u tom trenutku potpuno nekompletni sastavi su odlučivali kada su se praktično sve sudije u ovoj zemlji izabrale. Sada ispada da je ovo toliko bitno da bez ovoga ništa neće funkcionisati, a građani Srbije imaju hiljade i hiljade drugih problema i znam da ih ovakvi problemi ne interesuju mnogo. Oni koji imaju kontakte sa pravosuđem i vode parnice koje traju po više godina, naročito vode one izvršne postupke, odnosno izvršenja koja verovatno i sami znaju da nikada neće izvršiti, a naplaćali su se toliko toga da im je verovatno više muka i od suda i od pravde, a najčešće u takvoj situaciji od države. O samim kandidatima ne želim nešto posebno da govorim. Pre svega iz ovog reda kod javnih tužilaca, to su mlade kolege koje će biti verovatno izabrane ako se uopšte održi ovo glasanje. Mogu da im poželim da časno i odgovorno obavljaju svoju funkciju. O kandidatu o izboru člana Visokog saveta sudstva sam čuo korektne stvari i toliko mogu da kažem da se radi o jednom korektnom sudiji, što se može videti i iz ove biografije. Šta je ovde problem? Znate, problem je najčešće da nekog i pohvalite kada ste opozicioni poslanik. Sećam se kada smo birali člana za Državno veće tužilaca iz redova advokature, dva puta smo čoveka pohvalili javno, jer se radi o odličnom kandidatu i onda čovek dva puta nije izabran, da bi tek iz trećeg puta bio izabran i onda sam onako u šali rekao – treći put neću ništa da kažem pozitivno i, hvala bogu, čovek je izabran. Izgleda mi da nije dobro i poželjno kada nekog pohvalite, jer će odmah oni koji biraju da kažu – pa, bože, što li ovi iz opozicije hvale ovog čoveka, da nije slučajno njihov, a znamo da niko ko bude biran, tako bi trebalo u jednoj pravnoj državi, ne da ne treba da ima veze sa partijama, niti bilo kakvim protekcijama, već da to budu najbolji kandidati. To vreme u Srbiji, nažalost, nije došlo i proći će mnogo vremena dok se to sve iskristališe. Baš je dobro to što trebaju ove kolege mlade sa Pravnog fakulteta da čuju. Mislim da mnogo prečih stvari ima i ako se već biraju neki koji će sutra odlučivati o svemu ovome, neke stvari su potpuno pogrešno postavljene. Pre svega, smatram da je velika propust vlasti, ali verovatno smišljena propust, znate da su u Srbiji već dve, dve i po godine vršioci dužnosti predsednika sudova i videli smo da je praktično pred same izbore osvanuo konkurs za njihov izbor na stalne funkcije. Veoma jasno, v.d. ćete biti dok traje vlada, a kada vlada bude pri kraju mi ćemo vas postaviti da budete izabrani za stalno, pa ćete vi lepo biti još četiri godine. Tako u jednoj pravnoj državi ne smeju da se postavljaju stvari. Ko to tako postavlja u potpunoj je zabludi, jer to nije praktično ni njihov sudija, ni opozicioni, ni ovih sa vlasti. Sudije u ovoj zemlji moraju biti potpuno nezavisne i da ne zavise od toga ko će i kada. Samim postavljanjem takve stvari, u ovom trenutku je selekcija tih v.d. predsednika sudova, da oni treba da budu birani, navode nas da potpuno sa pravom pomislimo da se sve to radi smišljeno i verovatni i jeste nažalost tako. Ali, u ovoj zemlji je sve moguće. U ovoj zemlji je moguće da 1.500 ljudi bude izabrano, a da nekih 700-800 ne bude izabrano, pa je moguće da i ti kandidati, razumem te ljude, nemam ništa protiv toga, jer mi je žao njih koji možda treba da budu izabrani, jer moraju od nečega da žive, ali već dve i po, tri godine oni primaju nadoknadu za to što rade. Jeste to u nekom umanjenom odnosu ali je njima onako najlepše. Ne znam po kojem to sistemu, jer znamo da postavljena, izabrana lica po prestanku funkcije mogu da primaju neke, po zakonu, šest meseci samo prinadležnosti koje su im pripadale. Pitam se odakle, da li to finansira naša države? Ima reči da to finansira neko sa strane. To je potpuno nebitno, bitno je ono što se dešava na terenu. Zamolio bih sve i u Ministarstvu pravde i ove ljude koji će biti izabrani i svi oni koji učestvuju u sudskoj vlasti da povedu računa. Više puta sam govorio za ove četiri godine da je glavni problem u pravosuđu, osim personalnih, koji su veoma često i veliki problemi, jeste izvršni postupak koji smo nešto zamenili, nešto doradili, nešto ga promenili. To nije suština rešenja, jer pravosudni sistem će biti u potpunom kolapsu ukoliko se na ovaj način sudske odluke izvršavaju. Ponoviću još jedanput jer to građane Srbije interesuje, od pravnih lica u privrednim sudovima, do fizičkih lica u običnim parnicama, da je potpuni kolaps jer je veliki problem što su ogromne sudske takse za naše prihode, odnosno za ljude koji primaju, praktično onemogućavaju ljude da neko svoje pravo, pravo svojine ili bilo čega, zaštite jer ne mogu da se usude da uđu u postupak jer može da im se desi da po prvoj plaćenoj taksi, kada vide da postoji druga i treća i četvrta i peta, u toku postupka odustanu. To je ključni problem, pa sam više puta sa ove govornice predlagao, osim inicijalnog akta, eventualne tužbe i takse, sve ostalo. Čak sam i od ministra pravde i od mnogih kolega dobio podršku da kasnija taksa na presudu, izvršenje i sve ono bude po izvršenoj stvari. Onda bismo verovatno donekle zadovoljili građane Srbije koji bi za taj pripremni deo, za tu prvu sudsku taksu, što bi država i imala koristi, a sada je situacija da čak ni za tu prvu sudsku taksu ljudi ne mogu da plate, a ipak suđenja moraju da se obavljaju, pa su onda razni nedostaci u budžetu za pravosuđe itd, da ne dužim, pošto mi polako ističe vreme. Još jedanput, ukoliko vladajuća većina bude imala mogućnosti da ovo izglasa i ako izglasa kolegijalno je čestitati ovim mladim ljudima koji će biti izabrani, mislim na tužioce. Nadam se da će savesno svoj posao raditi i da će bar neke od ovih stvari koje sam ovde rekao možda čuti, jer mislim da su poučne, a nadam se da će i oni koji odlučuju o tome konačno nešto, ili neki drugi koji će sutra doći, promene nešto za boljitak građana Srbije, kada je pravosudni sistem u pitanju. Hvala.
Hvala, gospodine Spasojeviću. (Riza Halimi, sa mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku. Ovim smo iscrpili redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč. Pitam da li još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. želi reč? (Da.) Reč ima predstav nik predlagača, gospođa Mirjana Ivić, zamenik predsednika Visokog saveta sudstva.
Od mene se očekuje da odgovorim na brojna pitanja koja ste postavili. Na neka od njih neću odgovoriti zato što su već više puta ponovljena, pa ne bih htela da se ponavljam u tom delu. Jedna stvar koja je jasna i koju morate znate je to da Visoki savet sudstva radi po Ustavu i zakonima, koje ste vi doneli. U tim zakonima piše da Visoki savet sudstva čine 11 članova, ali da se odluke donose većinom svih članova Visokog saveta sudstva, je da će svih 11 učestvovati u glasanju. O tome svedoči i odluka Ustavnog suda, koju je predsednica Visokog saveta sudstva skoro komentarisala, a u smislu da je Visoki savet sudstva zauzeo stav u svojoj prvoj odluci koju je doneo, a to je odluka Saveljić, da nije neophodno da budu svi članovi prisutni, ni kod konstituisanja, ni kod glasanja, već da je potrebna većina članova Saveta. Zašto je Ustavni sud promenio svoje mišljenje i stav, to ne bih mogla da odgovorim, ali to nije prvi put da Ustavni sud o bitnim i važnim stvarima menja svoje mišljenje. Koleginicu Vjericu Radetu jako cenim kao pravnika. Dopada mi se njena diskusija, ali me je povredilo kada je rekla da sam prilagodljiva. Stvarno to nisam, a to se može videti iz svih zapisnika koji se vode na sednicama Visokog saveta sudstva o predlozima komisija koje rade u ispitivanju i vode ročišta sa neizabranim sudijama, pa prema tome, sa tom konstatacijom i neproverenim informacijama stvarno ne bih mogla da se složim. Što se ostalih pitanja tiče, stvarno ne bih da odgovaram zato što je o tome već predsednica Visokog saveta sudstva davala izjave, pa da ne bi došlo do ponavljanja, mislim da bi to bilo suvišno danas da i ja komentarišem. Samo još nešto da kažem. Komentarisali ste procenat od 63 koji je Miroljub Tomić, sudija Apelacionog suda, dobio, da je on takav kakav je, a svima vama ovde koji ste, na predstojećim izborima želim da tu cifru ostvarite i budete ponovo u parlamentu. Hvala.
Hvala vama. Reč ima gospođa Vjerica Radeta.
Ova poslednja rečenica, ove poslednje reči poslednje rečenice nisu primereni i nisu u nadležnosti sudije, pogotovo ne člana Visokog saveta sudstva. Ne znam šta to znači, kome vi to želite da ponovo bude u parlamentu, da li ovima iz DS, iz Napredne stranke, ali nije dobro da se upuštate u političku raspravu. Tačno je da gospođu Ivić poznajem dugo, kao i ona mene, kao što je i rekla i zato sam mogla i da govorim. Vodila sam i vodim računa uvek da to ne bude lično. Govorila sam samo o činjenicama. Tačno je, gospođa Ivić kaže da ceni moje pravničko zvanje. I ja sam imala vrlo visoko mišljenje o njoj kao sudiji i ona to dobro zna. Takođe sam u mojoj raspravi rekla i iznela činjenicu da je jedna od šest sudija članova Visokog saveta sudstva koja je dobro postupila kada je glasala o tome da sednice Visokog saveta sudstva treba da budu snimane, a to znači i dostupne javnosti, a ne da se do zapisnika dolazi preko Rodoljuba Šabića i preko nekih vaših članova Visokog saveta sudstva koji su ipak još tu, ali žele da stave do znanja javnosti da ono što se radi u Visokom savetu sudstva nije dobro. Dakle, sve ono što jeste pozitivno, svakako uvek ćemo da iznesemo, a u ovom drugom delu bi ipak preporučila gospođi Ivić da se ne upušta u tu raspravu. Hvala.
Hvala vama. Zaključujem pretres o Predlogu odluke. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Na osnovu člana 87. određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom ćemo nastaviti u 14,00 časova. Hvala na razumevanju i saradnji.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom u popodnevnom delu sednice. Pre nego što pređemo na otvaranje 2. tačke dnevnog reda, saglasno članu 90. i člana 97. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam Narodnu skupštinu da ćemo sa radom nastaviti i posle 18,00 časova, ukoliko to bude zahtevao tempo i ritam rasprave koji budemo otvorili po 2. tački dnevnog reda. Druga tačka dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZBORU ZAMENIKA JAVNIH TUŽILACA, sa ispravkom. Primili ste Predlog odluke sa ispravkom koji je podnelo Državno veće tužilaca. Pre otvaranja pretresa, podsećam vas da prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika, članova pojedine poslaničke grupe i to: poslanička grupa Za evropsku Srbiju - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslaničkoj grupi SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Ujedinjeni regioni Srbije - 28 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslaničkoj grupi SPS - JS - 18 minuta; poslaničkoj grupi LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslaničkoj grupi PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi ni jedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč. Na osnovu člana 96. stav 4. Poslovnika, prijave za reč sa imenima narodnih poslanika koji žele da učestvuju u pretresu se primaju do otvaranja tačke dnevnog reda u načelu. Obaveštavam vas da po ovoj tački dnevnog reda poslaničke grupe predstavljaju sledeći narodni poslanici: narodni poslanik Đorđe Milićević – poslaničku grupu SPS, narodni poslanik Aleksandar Martinović – poslanička grupa SRS. Ukoliko još neko od poslaničkih grupa odluči da neko od članova poslaničkih grupa predstavlja grupu tokom 2. tačke dnevnog reda današnje sednice, molim da nas o tome obavestite, da bi mogli da informišemo Narodnu skupštinu. Na osnovu člana 201 stav 2. Poslovnika, otvaram pretres o Predlogu odluke o izboru zamenika javnih tužilaca sa ispravkom. Pitam, da li predstavnici predlagača Majda Rakić i Zorica Stojšić, izborni članovi Državnog veća tužilaca, žele reč? Ako da, molim da se prijavite u sistem. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, Državno veće tužilaca je u skladu sa odredbama člana 78. i 79. Zakona o javnom tužilaštvu oglasilo izbor za zamenike javnih tužilaca u "Službenom glasniku Republike Srbije", broj 88/2011 i dnevnom listu "Politika" od 24. novembra 2011. godine. Saglasno članu 80. Zakona o javnom tužilaštvu i članu 29. stav 2. Poslovnika o radu Državnog veća tužilaca, Veće je pribavilo podatke i mišljenja o stručnosti, osposobljenosti u radu i dostojnosti kandidata. Podaci i mišljenje su pribavljeni od organa i organizacija u kojima su kandidati radili u pravnoj struci. Po pribavljenim mišljenjima, Komisija Državnog veća tužilaca je, na osnovu člana 30. Poslovnika o radu Državnog veća tužilaca, obavila razgovor sa kandidatima, nakon čega je razmotrila svaku pojedinačnu prijavu, imajući u vidu svu priloženu i prikupljenu dokumentaciju, kao i dato mišljenje, na osnovu čega je Državnom veću tužilaca dat predlog o podnošenju predloga za izbor kandidata na javno-tužilačku funkciju Državnom veću tužilaca, a saglasno članu 82. Zakona o Javnom tužilaštvu. Imajući u vidu napred navedeno, Državno veće tužilaca je nakon razmatranja sprovedenih izbornih radnji i prikupljene dokumentacije u postupku glasanja, saglasno članu 33. i 35. Poslovnika, donelo odluku o podnošenju predloga Narodnoj skupštini Republike Srbije za izbor zamenika javnih tužioca na osnovu člana 82. Zakona o Javnom tužilaštvu i člana 34. Poslovnika o radu Državnog veća tužilaca, budući da su navedeni kandidati u najvećem stepenu ispunili zakonom i Poslovnikom predviđene uslove. U skladu sa navedenim, Državno veće tužilaca predlaže sledeće kandidate. Za zamenika javnog tužioca u Prvom osnovnom i Javnom tužilaštvu u Beogradu, Đorđević Vladimira, rođenog 9.3.1976. godine u Beogradu. Završio je Pravni fakultet u Beogradu 2003. godine, a pravosudni ispit je položio 23.4.2008. godine. Radio je kao advokatski pripravnik u Beogradu. Od 2008. godine je radio samostalno kao advokat do 2010. godine, kada počinje sa radom kao viši savetnik u Republičkom javnom tužilaštvu, na mestu šefa Kabineta Republičkog javnog tužioca. Govori engleski i italijanski jezik. Njegov rad u Republičkom javnom tužilaštvu je ocenjen kao stručan i odgovoran, pri čemu je pokazao visok nivo profesionalnosti i sposobnosti. Drugi kandidat, Marković Miodrag, rođen je 7.2.1977. godine u Beogradu. Završio je Pravni fakultet u Beogradu 2000. godine. Pravosudni ispit položio je 2004. godine. Od 2001. godine radio je u Okružnom javnom tužilaštvu u Beogradu, kao tužilački pripravnik, a od 2004. godine kao tužilački pomoćnik. Radio je i kao tužilački pomoćnik u Četvrtom opštinskom javnom tužilaštvu u Beogradu. Od 2010. godine je raspoređen u Prvo osnovno javno tužilaštvo u Beogradu na mesto tužilačkog pomoćnika, gde je njegov rad ocenjen najvišim ocenama. Trenutno je zaposlen u Pravosudnoj akademiji kao polaznik obuke prve generacije, gde je njegovo učešće u obukama posebno pohvaljeno. Veoma je zainteresovan za usavršavanje u struci. Prisustvovao je brojnim seminarima, obukama, što ga čini stručnim i osposobljenim za vršenje dužnosti zamenika javnog tužioca. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Vranju predlaže se kandidat Mihajlović Branislava, rođena 18.03.1975. godine u Vranju. Diplomirala je na Pravnom fakultetu u Prištini 2000. godine. Pravosudni ispit je položila 2003. godine. Nakon diplomiranja radila je u Opštinskom javnom tužilaštvu u Vranju sve do 2009. godine, a od 2010. godine zaposlena je u Zdravstvenom centru u Vranju i iste godine upisuje se u imenik Advokatske komore Niš i bavi se advokaturom. Prisustvovala je velikom broju seminara, stručno i profesionalno se obučavala. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kragujevcu Ostojić Vesna, rođena 25.08.1979. godine u Kragujevcu. Pravni fakultet u Kragujevcu završila je 2003. godine, pravosudni ispit položila je 2006. godine. Radila je u opštinskom sudu u Rekovcu kao pripravnik, a zatim kao tužilački pomoćnik u Okružnom javnom tužilaštvu u Beogradu. Od 2006. godine raspoređena je na rad u Prvo opštinsko javno tužilaštvo u Beogradu, a zatim od 2010. godine radi kao sekretar Apelacionog javnog tužilaštva u Kragujevcu. Tokom rada u tužilaštvu pohađala je više stručnih seminara, objavljivala je radove profesionalno i kvalitetno obavljala sve postavljene zadatke. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Novom Sadu Rakić Miroslav, rođen 30.06.1976. godine u Novom Sadu. Pravni fakultet završio u Novom Sadu 2002. godine, pravosudni ispit položio 2005. godine. Radio je kao advokat od 2003. godine, zatim kao pripravnik u Okružnoj javnom tužilaštvu u Novom Sadu od 2003. do 2005. godine. Nakon toga, kao tužilački pomoćnik, prvo u Okružnom javnom tužilaštvu u Novom Sadu, odnosno Višem javnom tužilaštvu u Novom Sadu do 2011. godine, nakon čega prelazi u Osnovno javno tužilaštvo u Novom Sadu. Učestvovao je na više seminara iz oblasti krivičnog prava, autor je nekoliko radova. Na radnom mestu tužilačkog pomoćnika ocenjen je ocenom – naročito se ističe. Ispoljio je stručno znanje, analitičko mišljenje, odgovornost i spremnost da usvaja nova znanja. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Šapcu, Simić-Pajić Milena, rođena 11.02.1974. godine u Šapcu. Diplomirala je na Pravnom fakultetu u Beogradu 1999. godine, pravosudni ispit položila 2004. godine. Pripravnički staž obavljala je u Okružnom javnom tužilaštvu u Šapcu od 2000. do 2005. godine. Od 2005. godine do 01.03.2007. godine radila je u Opštinskom sudu u Šapcu kao sudijski pomoćnik. Od 2007. godine radi u Opštinskom javnom tužilaštvu u Šapcu na mestu tužilačkom pomoćnika. Od 2010. godine u Osnovnom tužilaštvu u Šapcu kao tužilački pomoćnik. Kao tužilački pomoćnik stručno je obrađivala predmete, obučavala se i usavršavala je svoje znanje. Njen dosadašnji rad ocenjen je najvišim ocenama. Prstojević Bojan rođen 09.04.1979. godine u Šapcu. Pravni fakultet završio je 2004. godine u Beogradu. Pravosudni ispit položio 02.04.2008. godine. Volontirao je u Okružnom sudu u Šapcu 2004. godine, nakon toga radio kao pripravnik u Opštinskom sudu u Šapcu, nakon čega se zaposlio u RZZO gde radi od 2011. godine, kada zasniva radni odnos u Osnovnom sudu u Šapcu kao sudijski pomoćnik. U dosadašnjem radu i angažovanju pokazuje dobre rezultate rada, visok stepen odgovornosti i sposobnosti za obavljanje složenih poslova. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Pitam da li želi reč izvestilac Odbora za pravosuđe i upravu, narodni poslanik Boško Ristić? (Ne.) Da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? (Da.) Narodni poslanik Aleksandar Martinović, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Republika Srbija je od 2000. godine država pod starateljstvom, političkim i pravnim, EU i SAD, a to je naročito došlo do izražaja nakon 2008. godine, kada je reč o reformi srpskog pravosuđa. Da ne bi bilo nikakve dileme, ja ću, kao predstavnicima državnog veća tužilaca, da vam pročitam jedan dokument iz kojeg će vam biti potpuno jasno, i vama i građanima Srbije, koje su to političke snage koje kreiraju pravosudni sistem u Republici Srbiji. Dakle, ovo je dokument Evropskog parlamenta. Nosi datum 12. januar 2012. godine, Strazbur, Evropski parlament, plenarno zasedanje, broj dokumenta B7-000/2012, predlagač Odbor za spoljne poslove. Ovaj dokument ima ukupno 34 tačke. Deseta, 11. i 34. tačka su naročito zanimljive. U tački 10. se kaže: "Primećuje se da je proces reforme pravosuđa i tužilaštva urađen kako bi se povećala efikasnost i kako bi se smanjio broj nerešenih slučajeva. Primećuje se da je potrebno uložiti dodatne napore kako bi se obezbedila nezavisnost i profesionalizam u ova dva sektora, izražava se zabrinutost zbog nedostataka u žalbenim procesima koji su pokrenule neizabrane sudije i tužioci, uključujući i kršenje procedura i standarda. Poziva se da se proces završi na transparentan način i bez ikakvih spoljnih pritisaka na Visoki savet sudstva." Pod tačkom 11: "Izražava se ozbiljna zabrinutost zbog ponovne zloupotrebe člana 359. krivičnog zakona o zloupotrebi službenog položaja, poziva sve nadležne da započnu postupak izmene krivičnog zakona, kako bi bio usklađen sa evropskim standardima i da se odmah prekine sa podizanjem optužnica za zloupotrebu službenog položaja kojima se podriva poverenje u vladavinu prava u državi." Tačka 34. je naročito skandalozna i kaže: "Predsednik Evropskog parlamenta će ovu rezoluciju proslediti savetu, komisiji, kao i Vladi Srbije i Narodnoj skupštini." Dakle, da ne bi bilo nikakve zabune, sve ovo što se dešava, sav ovaj politički eksperiment nazvan reforma pravosuđa smišljen je van Republike Srbije, a i ovo što se dešava ovih dana, vezano za korigovanje reforme pravosuđa, dešava se pod pritiskom EU, o čemu svedoči, između ostalog, i ovaj dokument koga sam maločas pročitao. Ne samo da se u Republici Srbiji pravosuđe kreira po instrukcijama iz Brisela i Vašingtona, u Republici Srbiji se pišu zakoni po instrukcijama EU i SAD. Želim da podsetim ove uvažene dame iz Državnog veća tužilaca da je Republika Srbija verovatno jedina država u Evropi koja toliko često menja oblast krivičnog materijalnog prava i krivičnog procesnog prava. Sumnjam da iko ozbiljan u Srbiji zna koji krivični zakonik važi i koji zakonik o krivičnom postupku važi. Od 2000. godine ti zakoni se toliko često menjaju, da je Srbija verovatno rekorder u Evropskim, možda i u svetskim razmerama. Ako sam išta naučio na pravnom fakultetu, to je da se u zakonodavnu reformu krivičnog prava ulazi strpljivo, nakon što su podrobno proučene sve činjenice koje se odnose na reformu tog pravosuđa, nakon što je konsultovana stručna javnost. Dakle, vrlo oprezno i vrlo retko. U Srbiji svake godine se po nekoliko puta menja Zakon o krivičnom postupku, krivični zakonik, a kao što vidite i krivična dela se u Republici Srbiji ukidaju ne zato što tako hoće parlament, ne zato što tako hoće Vlada, nego zato što je tako neko smislio u EU. Doduše, možda neko pokušava iz EU da spase ljude koji sada vode Srbiju, da ukinu krivično delo zloupotrebe službenog položaja, da sutra mnogi koji bi trebalo da odgovaraju zbog tog krivičnog dela ne bi bili krivično odgovorni. Kakav je nonsens napravljen u ovoj pravosudnoj reformi? Podsetiću vas na primer sudije Blagoja Jakšića, kada je taj čovek biran za člana Visokog saveta sudstva, onda je bilo kao i danas, uspešan pravnik, dobar student, veliko radno iskustvo, 2006. godine proglašen za najboljeg sudiju Prvog opštinskog suda u Beogradu, nakon što je BIA, kako smo iz medija saznali, obavestila nadležne organe da je taj čovek navodno uticao na falsifikovanje nekih ugovora Opštinskog suda u Kosovskoj Mitrovici 2000. godine, on je stavljen u pritvor i taj pritvor traje već pet meseci. Mi još uvek ne znamo da li je taj čovek zaista kriv ili nije. Formalno je član Visokog saveta sudstva. Nalazi se u pritvoru. Nekada su njegove kolege za njega tvrdile da je najbolji mogući član Visokog saveta sudstva. Sada svi od tog čoveka peru ruke. Inače, optužen je za, ako se ne varam, krivično delo organizovanog kriminala. To krivično delo 2000. godine u našem Krivičnom zakoniku nije ni postojalo. Ono što je takođe zanimljivo, kada je reč konkretno o državnom tužilaštvu, odnosno o tužiocima u Republici Srbiji, ono što sam takođe naučio kao student pravnog fakulteta, to je da tužilaštvo reaguje onda kada do tužilaštva dopre glas da je izvršeno neko krivično delo. Dakle, čak u formalnom smislu nije neophodno ni da se podnosi krivična prijava. Dovoljno je, dakle, da javni tužilac sazna na bilo koji način da je došlo do izvršenja krivičnog dela i on je dužan da reaguje. Podsetiću vas na nekoliko slučajeva vrlo teških krivičnih dela gde javni tužioci u Republici Srbiji nisu reagovali, a bili su dužni da reaguju. Pre svega tužioci su bili dužni da reaguju na različite izjave ljudi koji vode Republiku Srbiju i pojedinih šefova partija u Srbiji, vezano za sudbinu KiM. Ne moram da vas podsećam da je predsednik Republike u više navrata iznosio stavove o načinu rešavanja pitanja KiM, koje je bilo direktno suprotno Ustavu Republike Srbije. Sama izjava visokih državnih funkcionera ponavljana mnogo puta u domaćem, u Republici Srbiji, u inostranstvu, pred domaćom i inostranom javnošću, da navodno misija Euleksa treba da bude statusno neutralna, da rešenje treba da bude statusno neutralno. Izvinite, to je suprotno Ustavu Republike Srbije. Za SRS je potpuno jasno da je status KiM rešen Ustavom Republike Srbije koji propisuje da je KiM, kao i Autonomna pokrajina Vojvodina, sastavni deo Republike Srbije. Kako onda može bilo ko od državnih funkcionera da kaže – mi se zalažemo za to da neka međunarodna misija bude statusno neutralna? Ne može da bude statusno neutralna jer je pitanje statusa rešeno Ustavom Srbije i Rezolucijom 1244. Onda ste imali izjave da odnosi Srbije i KiM treba da se urede po principu Savezne Republike Nemačke i Demokratske Narodne Republike Nemačke, po principima koji su postojali do 1990. godine kada su se dve Nemačke ujedinile. Onda ste imali izjavu Borisa Tadića da treba uspostaviti dvojni suverenitet na KiM, srpski i albanski. Onda ste konačno došli do nekog famoznog plana u četiri tačke, koji je predsednik Republike izložio predstavniku Hilari Klinton, američke državne sekretarke i nakon toga je ona telefonski pozvala Borisa Tadića i navodno rekla da će SAD ozbiljno da uzmu u razmatranje plan u četiri tačke. Taj plan od četiri tačke nikakve veze nema sa Ustavom Srbije i Rezolucijom 1244. Državno tužilaštvo se o tome nije izjašnjavalo, a u pitanju su vitalna nacionalna dobra, kao što su sloboda, državna suverenost i teritorijalni integritet. Dalje, Državno tužilaštvo ćuti već dve godine na jednu brutalnu laž koja je izrečena od strane Tomislava Nikolića, a to je da je navodno Vojislav Šešelj iz Haškog tribunala naručio da se taj isti Tomislav Nikolić likvidira preko jednog od članova zemunskog klana, Miloša Simovića. Zašto Državno tužilaštvo ne reaguje? Ko to hoće da ubije Tomislava Nikolića? Dokazano je da je čovek lagao, kao i mnogo puta do tada. Državno tužilaštvo ćuti. Kako je moguće? Juče se desio slučaj da su navodno dva člana zemunskog klana htela da pobegnu iz specijalnog zatvora u Beogradu. Jedan od njih je Željko Milovanović, koji je u Hrvatskoj osuđen na 40 godina zbog ubistva Ive Puhanića. Inače, prijatelj je Joce Amsterdama, takođe optuženog za ubistvo Ive Puhanića i Nike Franića u Zagrebu. Za tog istog Jocu Amsterdama imali ste izjavu vašeg bivšeg kolege Vladimira Cvijana, da on u stvari za SNS nije nikakav mafijaš, nego uspešan privrednik koji će sutra, ako mu to država naredi, da pravi mostove po Beogradu i po Srbiji. Kakve su veze i da li je Državno veće tužilaca došlo na ideju da ispita veze Tomislava Nikolića, Joce Amsterdama, Miloša Simovića, ubistva u Zagrebu, ubistva Zorana Đinđića? Dakle, ima li to neke veze jedno sa drugim? Kako to da neko ko je optužen za ubistvo u stvari nije kriminalac i mafijaš, nego je uspešan privrednik? Državno tužilaštvo se o tome ne izjašnjava. Dalje, ne znam da li ste obavešteni da je pre nekoliko dana Republička direkcija za imovinu dala saglasnost da pojedine nekretnine u Novom Sadu postanu vlasništvo AP Vojvodine. Između ostalog, tu vam je i sudska zgrada u Novom Sadu koja se nalazi u ulici Sutjeska. Tu vam je i zgrada Vlade AP Vojvodine, koja se nalazi na Bulevaru Mihaila Pupina. Između ostalog, u tim nekretninama, odnosno u tom spisku nekretnina nalazi se i odeljenje Srpske akademije nauka u Novom Sadu, Srpske akademije nauka i umetnosti. Šta iz ovog proizilazi? To davanje saglasnosti da to sada postane vojvođanska autonomija je potpuno suprotno važećim propisima u Republici Srbiji i to je takođe krivično delo. Ali, šta se krije iza svega ovoga? Neko hoće da kaže – da, to je bila navodna vojvođanska imovina i ranije, pa je onda zla i pokvarena država Srbija to uzela sebi, a mi to sada vraćamo onome kome je oduvek i pripadalo. To nije tako. Dakle, ta zgrada gde se sada nalazi Vlada AP Vojvodine, to Novosađani znaju, to zna i gospođa Gordana Čomić, se kolokvijalnim jezikom naziva banovina, zgrada banovine. Zašto? Zato što je tu nekada bilo sedište Dunavske banovine pre Drugog svetskog rata, a ta Dunavska banovina se protezala od Novog Sada pa sve do Kragujevca. Ta Dunavska banovina blage veze nije imala sa AP Vojvodinom i sa nekakvom vladom AP Vojvodine. Kako sada odjedanput to treba da bude navodno vojvođanska imovina? Šta se krije iza činjenice da je Republička direkcija za imovinu dala saglasnost da zgrada suda u Novom Sadu postane takođe vojvođanska imovina? Kriju se zahtevi Nenada Čanka i raznih drugih autonomaških snaga u Vojvodini, da Vojvodina treba između ostalog da dobije i sudsku vlast. Sad smo vam dali zgradu, a uskoro ćemo vam dati i formalnu vlast. Šta se krije iza činjenice da je oduzeta državi Srbiji imovina nad zgradom u kojoj se nalazi odeljenje Srpske akademije nauka i umetnosti u Novom Sadu? Krije se ono što smo već videli u Hrvatskoj, ono što smo već videli u Crnoj Gori i ono što se sada na naše oči dešava u Vojvodini. Pre svakog otcepljenja i pre svakih sukoba, kada je u pitanju rušenje državnog jedinstva, onda se pribegava formiranju nekakvih fantomskih akademija nauka i umetnosti. Najpre je u Zagrebu Jugoslovenska akademija …
Narodni poslaniče, molim vas da argumentaciju na bilo koji način dovedete u vezu sa bilo kojim od predloženih kandidata u okviru tačke dnevnog reda o izboru zamenika javnih tužilaca, sa bilo kojim. Četrnaest minuta niste ni jednom rečju dotakli temu dnevnog reda. Pažljivo vas slušam, očekujući da dovedete bilo šta u vezu sa temom dnevnog reda, pa vas molim da preostalo vreme bude u okviru poštovanja Poslovnika Narodne skupštine. Vaša obaveza je da govorite o temi dnevnog reda.
Zahvaljujem se, gospođo Čomić. Dakle, šta se krije iza ove namere da se izvrši deložacija odeljenja Srpske akademije nauka i umetnosti u Novom Sadu i da se ta nekretnina ustupi na korišćenje …
Narodni poslaniče, nisam vas podsetila na odredbu Poslovnika da je ne poštujete, nego da vas podsetim da je poštujete, jer sam u obavezi da vam izreknem opomenu. Tako da vas molim o temi dnevnog reda, bilo kog od zamenika dovedite u vezu sa vašom argumentacijom i pokažimo da zajedno poštujemo Poslovnik Narodne skupštine.
Tako je, gospođo Čomić, na dnevnom redu su izbori kandidata za zamenike javnih tužilaca. Dakle, ovi ljudi se biraju na funkciju zamenika javnih tužilaca. Ja govorim o evidentnim problemima i propustima u radu javno-tužilačkog aparata u Republici Srbiji. Sve ovo što govorim i te kako ima veze sa tačkom dnevnog reda.
Narodni poslaniče, da ima veze, ne bih vas prekidala. Dakle, 14 minuta ste govorili van teme dnevnog reda. Tačka dnevnog reda je Izbor zamenika javnih tužilaca i molim vas da ukoliko ste i to smetnuli s uma, da ili osporite kandidature ili da govorite u prilog kandidatima ili argumentacijiu koju ste do sada sa nama podelili povežete sa bilo kojim od kandidata koji su naša tema dnevnog reda.
Vaša namera je očigledna. Dakle, vi ste sada očekivali verovatno da će poslanici SRS da ospu artiljerijsku paljbu… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, očekujem od poslanika SRS da poštuju odredbe Poslovnika Narodne skupštine i ne vidim razloga da to ne uradite u sledećih šest minuta, koliko vam je na raspolaganju.) Gospođo Čomić, dajem sve od sebe, ali vi me uporno prekidate. Dakle, vrlo rado ću da dovedem u vezu jedno sa drugim samo kada bih imao priliku da u kontinuitetu govorim. Jako mi je teško da govorim kada me cepkate na svakih pet sekundi. Dakle, vi ste verovatno očekivali da će sada poslanici SRS, kada kažem vi, ne mislim vi lično, nego verovatno vladajuća koalicija, da ospu artiljerijsku paljbu po ovim kandidatima za zamenike javnih tužilaca. Mi nemamo potrebu to da radimo. Iz biografija većine od njih se vidi da su to zaista, pre svega mladi ljudi, ne verujem da iko od njih uspeo nešto mnogo da se kompromituje ni na političkom ni na profesionalnom planu i kao čovek hoću da verujem da svi ti ljudi zaslužuju da budu zamenici javnih tužilaca. Bilo bi jako ružno da komentarišem bilo šta iz njihovog profesionalnog i ličnog života kada ne raspolažem bilo kakvim argumentima protiv bilo kog od ovih ljudi koji bi ga eventualno diskvalifikovali da ne budu zamenici javnih tužilaca. Ali, ovde se ne radi o raspravi adpersona, ovde se radi o tome da će svi ovi ljudi jednoga dana verovatno doći na funkciju zamenika javnih tužilaca u jednom sistemu, gde funkcija javnog tužilaštva kao državnog organa ne funkcioniše. Dakle, sada svim ovim kandidatima, prosto hoću da skrenem pažnju na činjenicu sa kojim problemima će oni biti suočeni sutra kada budu bili izabrani za zamenike javnih tužilaca, da im kažem šta ih sve čeka i da oni koji su ih predložili na ove odgovorne državne funkcije i nisu saopštili sve činjenice, nisu im rekli za sve ove stvari koje se sada dešavaju na teritoriji AP Vojvodine, nisu im do kraja …
Narodni poslaniče, sada kršite odredbe Poslovnika, koji vam zabranjuju da iznosite podatke koji se odnose na druga lica. Ako imate saznanja da je tokom postupka kandidovanja ili u komunikaciji sa kandidatima ili sa nadležnim državnim organom došlo do nezakonitog postupaka dužni ste da to podelite sa nama. Rekli ste da kandidati nisu informisani o onome što ih čeka, pa vas molim da informacije o tome kako vi znate da kandidati nisu informisani podelite sa svim narodnim poslanicima ili da vam zaista, podsetim vas šta su odredbe Poslovnika Narodne skupštine, pošto se čini da vi niste informisani koji članovi Poslovnika Narodne skupštine vas obavezuju na sadržaj pa i izlaganja koja ćete podeliti na sednici Narodne skupštine.
Bilo vam je jako dugačko izlaganje gospođo Čomić, nisam uspeo sve da zapamtim.
To vam verujem. Sada vas upozoravam i to je upozorenje pred izricanje opomene i molim vas da prestanete da se rugate narodnim poslanicima, Državnom veću tužilaca, kandidatima koji jesu predmet tačke dnevnog reda i proceduri u Narodnoj skupštini, pošto to sada više nije nepoznavanje odredbi Poslovnika Narodne skupštine nego direktno ruganje obavezama na koje smo svi obavezani članovima Poslovnika Narodne skupštine koji kažu – da se govori o dnevnom redu i da se poštuje tuđa privatnost. Molim vaše kolege, narodne poslanike da ne dobacuju, što je isto kršenje odredbi Poslovnika Narodne skupštine i podsetiću vas i na broj ako treba i na stav koji mene obavezuje da u takvom slučaju izričem mere opomene, bez obzira na to koliko to meni bilo mnogo neprijatnije nego vama koji smatrate da je kršenje odredbi Poslovnika Narodne skupštine zabava. Izvolite.
Dakle, gospođo Čomić, mislim da apsolutno bilo čiju privatnost ovim svojim izlaganjem nisam narušio. Apsolutno nemam nameru da se sa bilo čim sprdam i da bilo koga izlažem poruzi. Govorim o činjenicama. To što se vama te činjenice ne dopadaju to je vaš problem. Ovo što sam hteo da kažem, ako budem imao toliko razumevanja od gospođe Čomić, jeste činjenica da ovo što se sada dešava u Vojvodini je u stvari već viđeno i u Hrvatskoj i u Crnoj Gori. Dakle, kada god treba pripremiti teren…
Narodni poslaniče, da li vi stvarno mislite da imate pravo da vam proističe to pravo iz mandata narodnog poslanika, iz ličnog, etičkog prava ili političkog stava da se rugate svakoj odredbi Poslovnika Narodne skupštine, smatrajući da to nije situacija u kojoj ću ja izricati mere opomene?
Ono što je ruganje gospođo Čomić, to je činjenica da ćete vi da deložirate odeljenje Srpske akademije nauka i umetnosti u Novom Sadu…
Narodni poslaniče, imamo sada sledeće izbore, ili ću vam se zahvaliti, s obzirom da je sada 21 minut i 34 ili ćemo imati još dva minuta u kojima ću biti prisiljena da vam izričem mere opomene. Na vama i na meni je izbor. Moj izbor je da vam se zahvalim a vi izvolite i podelite sa nama šta je vaš izbor.
Moj izbor je da ovde promovišem politiku SRS i da upozorim građane Srbije kakva im opasnost preti od svega onoga što se danas dešava na teritoriji Autonomne Pokrajine Vojvodine, ako je cena tog mog političkog delovanja to što ćete vi meni izreći opomenu, nemam nikakav problem. dakle, nije ni prvi a verovatno ni poslednji put.
Zahvaljujem vam se. I žao mi je što na tako očigledan način mešamo pravo na politički stav i obavezu na poštovanja procedure. Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? Molim poslanike, članove poslaničke grupe SRS da ili da se sad odmah podsete na kakvo su ponašanje obavezni tokom sednice Narodne skupštine, ili da na bilo koji način mi stave do znanja zašto žele ometanje rada sednice Narodne skupštine, pošto to neće biti dozvoljeno. Narodni poslanik Boris Aleksić, dobacuje iz klupe. Molim vas da se upristojite, ako nećete mere opomene, za koje lično smatram da nije bilo potrebno ni za jednu izrečenu, u ovom mandatu, ali vaše insistiranje da pokažete da za vas ne važe pravila koje važe za sve druge je nedopustivo. Narodni poslanik Boris Aleksić dobacuje, još jedanput. Sad imate upozorenje za izricanje mere opomene. Red je dobar i to kad važi jednako za sve. Zahvaljujem se. Pošto se niko više od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, prelazimo na raspravu, a po redosledu narodnih poslanika i prijava za reč u pretresu o Predlogu odluke o izboru zamenika javnih tužilaca. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su poslanička grupa ZES i poslanička grupa SRS podneli liste narodnih poslanika koji žele da uzmu učešće u pretresu o Predlogu odluke o izboru zamenika javnih tužilaca. Prva prijavljena narodna poslanica Vjerica Radeta, posle nje narodni poslanik Srđan Milivojević.
Dame i gospodo, verovatno je Državno veće tužilaca imalo malo manje problema kod ovog predloga nego što je imao Visoki savet sudstva, zato što kod vas u Državnom veću tužilaca još uvek nema, bar ne za javnost, onih problema kojih ima Visoki savet sudstva, još uvek ne znamo da je neko iz Državnog veća tužilaca uhapšen, još uvek ne znamo da je neko u sukobu interesa, još uvek ne znamo da je neko podneo ostavku, pa je za očekivati, da budete malo relaksiraniji kod ovog predloga, jer možda ne morate da se bavite sami sobom, kao što je to slučaj kod vaših kolega iz Visokog saveta sudstva. Naravno kada se govori o ovom predlogu da je nemoguće zaobići da se ne skrene pažnja i na rad Visokog saveta, odnosno Državnog veća tužilaca i naravno na rad javnih tužilaca i njihovih zamenika u Srbiji, a sve to u sklopu tzv. reforme pravosuđa u Republici Srbiji, za koju mi iz SRS od samog početka od kada ste vi krenuli u tu reformu, tvrdimo da je to pogrešan put i sada kada je ta reforma u nekakvoj završnoj fazi, onda možemo potpuno argumentovano da vam kažemo i da obavestimo javnost Srbije, da ono što ste vi nazvali reformom je zapravo propast pravosuđa. Naravno ovo se odnosi i na Državno veće tužilaca i na poslanike skupštinske većine. Molim sve poslanike skupštinske većine da nas pažljivo saslušaju nas iz SRS. Dakle, pitanje koje bi trebalo da se postavi vezano za ovaj predlog i koje evo, mi iz SRS postavljamo šta se gospođo Rakić, pošto ste vi ovlašćena da govorite ovde u ime Državnog veća tužilaca, promenilo u Tužilaštvu u Šapcu, Kragujevcu, Vranju, na primer, za ove dve godine od onog perioda kad ste birali, predlagali, a skupštinska većina ovde birala javne tužioce i njihove zamenike. Koliko znamo po popisu stanovništva, nažalost, uglavnom zahvaljujući pogubnoj dosovskoj politici u Srbiji, broj stanovnika u Srbiji je smanjen. Kako to onda da ste vi posle dve godine shvatili da vam treba više tužilaca nego što ste ih izabrali onomad? Ovo govorim zato što smo vam mi tada skretali pažnju, da vam mreža sudova i tužilaštava nije dobra, da upravo tom mrežom zapostavljate delove Srbije u kojima su ljudi znali da postoje, da žive, zato što su imali sudove, tužioce, tužilaštva, sudove za prekršaje. Vi nas niste slušali. Sve ste u tim manjim opštinama ukinuli. Tamo sad još funkcionišu jedino škole. Pitanje je da li u svakoj opštini postoji škola? Srednja definitivno ne, osnovna valjda da. Dakle, gde je tu progres, gde je tu napredak? Niste nas saslušali i sada zaista morate da nas saslušate. Mi sada samo potvrđujemo ono što smo pričali nekoliko godina od kada nas Snežana Malović uverava da je ova reforma najbolja na svetu. Kada je u pitanju tužilaštvo završava se tužilačkom istragom. Tek ćete tu da vidite koliko smo bili u pravu mi u SRS kada smo vam tvrdili da ne smete da menjate taj sistem u Srbiji, da su tužioci apsolutno pod šapom izvršne vlasti i predsednika države. Kada ste birali u onoj prvoj turi onaj najveći broj tužilaca i njihovih zamenika, skretali smo pažnju na javnu tajnu da su kao i kod reizbora sudija, tako i kod reizbora tužilaca, da je ključnu ulogu imala BIA, da su vam oni prikupljali podatak o onima koji treba da reizaberete i onima koje ne treba da reizaberete. Gospođo, pošto ste vi tužilac, ovo je pitanje na koje vi u ime Državnog veća bi trebalo narodnim poslanicima da odgovorite. Ako se tvrdilo u javnosti, a jeste, da neki tužioci nisu reizabrani, odnosno zamenici, kad kažem tužioci podrazumeva se da govorim i o zamenicima, zato što nisu bili dostojni, zato što nisu imali dobre rezultate, zato što su možda učestvovali u nekom krivičnom delu itd. Šta je urađeno za ove tri godine kada su u pitanju takvi ljudi? Ako neko nije dostojan vršenja javno – tužilačke funkcije onda mora da se zna zbog čega, ne valjda zato što mu nije lepa frizura. Znate šta znači dostojnost i suprotno od toga neko nije dostojan. Da li taj neko ko nije dostojan je imao nekakvu odgovornost? Šta je sa optužnicama koje je podigao? Šta je sa donetim presudama na osnovu takvih optužnica? Da li vi razumete koliko je to kompleksno i na koliko pitanja vi dugujete javnosti odgovor? Najlakše je, vi predložite, dogovorite se sa skupštinskom većinom, zapravo, prethodno se sa nekim drugim dogovorite koga ćete da predložite, ovde se to izglasa i hvala, doviđenja. Nije tako. Srpska radikalna stranka traži od vas kvalitetne odgovore i traži od vas prave odgovore sa argumentima. Nas ne možete da prevarite, kao što ne možete ni građane Srbije. možete vi da pričate koliko god hoćete da vam je reforma pravosuđa uspešna, možete vi da prčate koliko god hoćete da je mreža sudova i tužilaštava najbolja na svetu. Idite u Crnu Travu, idite u Rumu, idite u Surdulicu, idite u Ub, idite u Leposavić, idite u sva ta mesta u Srbiji, pitajte narod da li su srećni i zadovoljni zato što ne mogu da obave osnovni posao vezano za javnog tužioca ili za sud u svome mestu, pitajte advokate iz tih mesta, pitajte veštake iz tih mesta, pitajte svedoke. Čovek tuži ili je tužen, pa žrtvovaće se, putovaće iz Tutina u Novi Pazar. Kako će da natera svedoka da ide sa njim. Naravno, vas baš briga, vi o tome niste vodili računa onda, ne vodite ni sada. Zatvoreni ste u neke svoje ljušture. Vi tamo kabinetski završavate tako važne poslove, a šta se dešava u državi Srbiji vas niti interesuje, niti želite da znate. Bilo bi dobro, pogotovo što ste tužioci. Kolega Martinović vam je odlično skrenuo pažnju, a pretpostavljam to biste trebali da znate da tužilac, između ostalog, mora da prati rad parlamenta. Pre svega mi iz SRS govorimo argumentovano i ono što zaista jeste istina, pa da ponešto od toga ispitate. Prozivali smo Zagorku Dolovac lično, da vidimo šta je uradila kada je u pitanju Luka Beograd ili ona kriminalno prodata, odnosno poklonjena parcela za tržni centar Ušće. Šta je uradila? Da li može da kaže da to nije čula? Da li može da kaže da nema krivične prijave koje smo podneli, a podneli smo? Sada je pitanje, ovi ljudi koje vi ovde predlažete, da li su oni već brifingovani? Da li će oni da nastave kao vi ili će to biti, kako je kolega Martinović primetio, mladi su ljudi, vidi se po ovom ovde šta piše da su otprilike u redovnom ili malo više od toga završili pravni fakultet. To bi trebalo da bude nekakav uslov da mogu dobro da rade. Pitanje je u kakav vrtlog upadaju? Da li ćete im dozvolite da dobro rade ili će morati da podnose ostavku poput onog člana Visokog saveta sudstva o kome smo govorili u prvom delu rasprave? Gde je još zakazalo pored svih ovih primera koje je kolega Martinović naveo, pa iznervirao gospođu Čomić, valjda žena zna još danas predsedava, pa verovatno nikad više, pa hajde da izrekne neku opomenu. Ovo je tema, gospođo Đukić-Dejanović, nadam se da ćete vi imati malo više razumevanja, koja zahteva širok pristup, jer nećemo mi samo da pitamo – gde je ovaj kandidat Đorđević Vladimir, gde je radio u međuvremenu, jer je ovde izostavljeno da se kaže - završio je Pravni fakultet 2003. godine, 1976. je rođen, to je odlično, ali položio pravosudni ispit 2008. godine i radio kao pripravnik, od 2008. godine radio samostalno kao advokat. Da li on ima nekog radnog staža? Možda ima, ali ovde ne piše. Trebalo je neko malo pismeniji da ovo napiše ili možda nema. Možda je to zaista nešto što je činjenica, onda bi ovo bilo problematično da se bavi tim. Gospođa koja je predložena za javno tužilaštvo u Vranju. Ona je 2010. zaposlena u Zdravstvenom centru. U Javnom tužilaštvu u Vranju radila je do 2009. godine. Šta je bilo u međuvremenu, zašto je prestala da radi u Tužilaštvu u Vranju? Da li je nereizabrana, da li je bila na nekim drugim poslovima, zašto je u međuvremenu ostala bez posla i da li je iskustvo koje je stekla u Zdravstvenom centru Vranja dovoljno da bude zamenik javnog tužioca? Dakle, ovo su samo pitanja na koja očekujemo da ćete da odgovorite. Vi ste formirali Pravosudnu akademiju, tamo poslali neke mlade ljude da završe tu Pravosudnu akademiju. Da li je moguće da među njima niste imali dovoljno kandidata da ih sad postavite na ove funkcije, nego ste opet izvlačili iz zdravstvenog centra ili zavoda za zdravstveno osiguranje u Šapcu, itd. To principijelno nije dobro, ali očekujemo da ćete vi u svakom konkretnom slučaju na ove naše primedbe da odgovorite. Vi ste ovde pročitali ono što mi imamo u obrazloženju da podaci i mišljenje pribavljeni su i od organa i organizacijama u kojima je kandidat radio u pravnoj struci. Da li je baš ovaj iz Zdravstvenog centra, ko je tamo kvalifikovan da proceni rad ovog pravnika koji je, verovatno, jedini pravnik u Zdravstvenom centru i da vama potvrdi kako je on odličan izbor za zamenika javnog tužioca? Možda jeste, ali tražimo odgovor od vas na to pitanje. Dakle, ne pominjemo ova imena sa namerom da ih diskvalifikujemo, nego samo tražimo odgovor na sva ova pitanja, a vi ćete nas ubediti, pa ćemo posle toga imati stav o tome da li su ovi predlozi dobri ili nisu. Da li je neko u Javnom tužilaštvu ili u Državnom veću tužilaca, da li ste bar nekad uz kafu, gospođo Rakić, sa kolegama razgovarali o kršenju ljudskih prava Vojislava Šešelja, o pokušaju ubistva Vojislava Šešelja u Haškom tribunalu? Da li vam je palo na pamet da vi sa vaših funkcija animirate nadležne organe, da im zapretite da moraju da vode računa o svom građaninu Vojislavu Šešelju koji je na pravdi Boga devet godina u Haškom tribunalu? Vi se bavite, vi ste tužioci. Da li je vama to pojmljivo kao tužiocu da neko devet godina bude u pritvoru i da nema nikakve odluke za devet godina, a u međuvremenu pokušavaju na sve moguće načine da ga ubiju, zato što ih je doveo pred zid i pred svršen čin, gde oni više ne mogu da se izvuku? Da li ste pitali Brunu Vekarića i Vukčevića, koji se bave ovde ratnim zločinima, da li im je palo na pamet, pošto su sa Bramercom da ne kažem narodski u kakvim odnosima, da li im je palo na pamet da ga zapitaju, da li je Vukčević ono kad su se dirkali za kolena ispod stola bar mogao da tu prisnost i intimu iskoristi da kaže – ej, čoveče, Bramerc, Vojislav Šešelj je devet godina bez odluke, to je nezakonit postupak? To je politički postupak protiv čoveka koji se suprotstavio 2000. godine DOS i koji mu se i danas suprotstavlja iza rešetaka Haškog tribunala? Ali, vi niste da štitite pravdu, već da štitite režim, a to je velika greška drage gospođe. Morate da se izdignete iznad toga i morate da pokažete da ste tužioci kojima je stalo da svako ko je izvršio krivično delo odgovara i da učinite sve da to tako bude. Da li je moguće, to sam pitala i u prepodnevnom delu predstavnika Visokog saveta sudstva, a sada vas, da vama kao tužiocima, vama kao članovima Državnog veća tužilaca nije zaparala uši izjava Borka Stefanovića da će u eventualnim sporovima kada je u pitanju katastar na KiM u državi Srbiji, da će nadležan u tim sporovima biti vrhovni sud tzv. države Kosovo? Da li mislite da taj čovek može da ostane na slobodi kada to kaže? Pravnik sam i tvrdim da ne može. To je najbrutalnije kršenje Ustava Republike Srbije. Koliko puta je Ustav Republike Srbije prekršio Boris Tadić? Da li ste nekad reagovali? Vi kao tužilac i kao tužilaštvo ne smete imati svete krave, za vas moraju svi da budu isti. Ne smete da vidite funkcije, morate da vidite samo delo, a posle dela možete da vidite koje je ime i prezime u pitanju, ali tako ne radite. Nažalost, da radite tako verovatno ne biste bili na tim mestima. Možete vi lično da se osetite povređeni ovakvim našim diskusijama, ali verujte da imamo milion dokaza da smo u pravu. Svaku rečenicu možemo argumentovano da dokažemo. Da li ste pratili, a morate da pratite medije, jedna televizija sa nacionalnom frekvencijom dovela je neku Vesnu Pusić, ministra ustaško-hrvatskog režima, koja kaže da nju kada prolazi kroz Beograd …
Zamoliću vas da biranim rečima govorite o licima koje pominjete i da se ipak držite dnevnog reda, da dovedete u vezu. Razumem potrebu da kažete sve što kažete, ali molim vas da dovedete sve što govorite u vezu sa tačkom dnevnog reda.
Na početku sam rekla da ću sve ovo govoriti i govorim da bih poručila ovim kandidatima da vidimo da li su oni spremni da rade na ovaj način da bi možda imali i našu podršku. Ako nisu spremni da rade onako kako zakon i Ustav od njih traže, onda ne mogu imati podršku SRS. Kako drugačije da im objasnimo kakvi problemi čekaju ako im ne kažemo ove konkretne stvari? Gospođo Slavice Đukić-Dejanović, nemam ništa protiv da vi hrvatsku vlast smatrate demokratskom, narodnom, ne znam, kakvom god, ali ne možete da nam zabranite da iznosimo svoj vrednosni sud. Za nas su svi režimi u Hrvatskoj od kad je nastala ova tzv. nova hrvatska država do danas ustaški režimi, pre svega zbog činjenice da ne priznaju da je Republika Srpska Krajina trenutno okupirana država i to je nešto što je naš politički stav. Ako grešimo, reći će nam građani Srbije uskoro kada raspišete izbore. Nemojte vi da nas branite od građana Srbije, molim vas. Nećemo mi svakako naškoditi vašem ugledu, ne mislim vas lično, kod tih tamo, kako vi mislite demokratskog, mi mislimo ustaškog režima. Imate vi vašu komunikaciju, ali dozvolite da kažem. Ta Vesna Pusić je rekla da je ona, kako je rekla, šokirana kada je prolazila kroz Beograd i videla plakate sa Šešeljevim likom i bilborde sa Šešeljevim likom. Da li ste je zato zvali u Srbiju? Da li ste je zato zvali u Srbiju, da vam kaže da plakati sa Šešeljevim likom ne treba da budu u Beogradu i da ne treba da budu u Srbiji? Dragi moji, biće tih plakata svaki dan sve više, kao što je svaki dan sve više birača SRS, a vi se očigledno plašite tih izbora. Mi srpski radikali ih se ne plašimo. Gospođe iz Državnog tužilaštva, budite sigurne da onda kada mi iz SRS budemo vlast u Srbiji nećete morati da se štrecate da vas zove kabinet predsednika ili neko iz Vlade, mi ćemo vam omogućiti da radite u skladu sa Ustavom, u skladu sa zakonom, da budete nezavisni i samostalni. Hvala lepo.
Po Poslovniku potpredsednica Nataša Jovanović ima reč. Izvolite.
Gospođo Đukić-Dejanović, smatram da ste malopre kada ste zloupotrebili pravo iz člana Poslovnika 27. i prekinuli koleginicu Radetu u isto vreme narušili i dostojanstvo Narodne skupštine. Naime, ona je uspela to da završi jer je ona pametna žena i retorički i te kako vešta u komunikaciji sa građanima jer se pre svega njima obraća svaki poslanik SRS, ali dostojanstvo je narušeno zbog toga što je ona prisutnoj gospođi, koja je tužilac i predstavnik Tužilaštva u Srbiji, jasno stavila do znanja da je zbog takve izjave ustaškog ministra Vesne Pusić, država trebala da reaguje. Zamislite vi, gospođo Đukić-Dejanović, da ste vi otišli u Zagreb i da ste rekli bilo šta protiv Glavaša, Gotovine ili bilo kog ustaškog zločinca. Za razliku od njih prof. dr Vojislav Šešelj je heroj srpskog naroda. Haški kazamat nije uspeo za devet godina njegovog mrcvarenja tamo i pokušaja da ga ubiju, da dokaže da je počinio bilo kakav ratni zločin, čak su i u pokušaju, a to na samom početku da mu prikače nekakav govor mržnje, pali kod prvog svedoka. Sada vi kao predsednik parlamenta Republike Srbije, u kojem sedi najveća opoziciona politička stranka, čiji je nosilac liste naš predsednik dr Vojislav Šešelj, u situaciji kada gospođa Radeta priča kako oni koji vi priznajete, koji su okupirali srpske zemlje i ubijali zločinački genocid izvršili nad srpskim narodom, reaguju u Srbiji i na takav način pominju ime danas najvećeg srpskog heroja. Mislim da to ne treba da radite i niko od predstavnika vlasti. Ako niste za ovih devet godina uradili ništa da bilo koga obavestite ili da se bilo gde pobunite zbog toga što je prof. dr Vojislav Šešelj utamničen, to vama neka služi na čast. Videli ste juče da njemu ta pomoć nije potrebna, on je pobedio Haški tribunal i naša stranka će na sledećim izborima. Hvala.
Vreme. Mislim da nema povrede Poslovnika. Kada je u pitanju gospođa Pusić, radi se o ličnosti koju bi svako želeo za predstavnika diplomatije svoje zemlje. Molim vas, dozvolite mi da ne moram u svemu da se složim sa vama i da imam svoj stav. Dakle, sigurno sve što ste rekli da treba osuditi i zločin i masovna ubistva, i sve oblike agresije, gospođa Pusić svakako svojim delom i rečima to i čini. Imam potrebu, a dugo je bila i u parlamentarnim klupama, te zaista imam potrebu da njenu ličnost i njenu funkciju štitim sa pozicije predsedavajućeg Narodne skupštine Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovana gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo Rakić, pažljivo sam slušao ovu prepodnevnu raspravu svojih kolega iz opozicije i danas u toku popodneva. Na dnevnom redu su dve tačke - Predlog o izboru Visokog saveta sudstva iz reda sudija apelacionih sudova i sada popodne, kada imamo Predlog o izboru zamenika javnih tužilaca koji je podnelo Državno veće tužilaca. Mogu da vam kažem da sam zaista pažljivo slušajući ovu raspravu čuo mnoge argumente koji su pre svega političke diskvalifikacije svega što je urađeno u reformi pravosuđa, a tek onda argumenti koji imaju uporište u činjenicama i uporište u stvarnom stanju. Kada smo preuzeli odgovornost da upravljamo ovom zemljom, a ne kada smo došli na vlast, kako neki kažu, mi smo dali nekoliko obećanja, kada je reč o pravosuđu, a pre svega bilo je obećanje da ćemo uraditi toliko neophodnu reformu pravosudnog sistema. Sada neki koji dobacuju, a koji kažu da je reforma pravosuđa upropastila pravosuđe u Srbiji, moraju da daju jasne argumente kako to sagledavaju. Jer, kada pogledamo sve ono što smo imali, kada smo preuzeli odgovornost da upravljamo ovom zemljom i ono što imamo danas, moram da ih demantujem sa nekoliko argumenata. Prvo, BIA je zaista imala ključnu ulogu, ali ne u izboru tužilaca sudija, već u hapšenju Radovana Karadžića ili dr Dabića. Vidim da nezadovoljni pacijenti i dalje dobacuju. Imala je BIA ključnu ulogu u hapšenju Ratka Mladića, u hapšenju Gorana Hadžića, u razbijanju Šarićevog klana, ali je Tužilaštvo za organizovani kriminal zahvaljujući tome što su poslanici većine, i podvlačim i ponavljam građanima Srbije, neki kažu da to nije važno, neki kažu da je to važno, smatram da je to suštinski važno, poslanici ove vladajuće većine, i na to sam veoma ponosan, doneli Zakon o oduzimanju imovine stečene kriminalom. I tu se pokazalo kako se zaista zadaje odlučujući udarac organizovanom, ali i svakom drugom kriminalu. Niko više ne može da uživa u plodovima svojih kriminalnih aktivnosti, već ono što je na nezakonit način stečeno, a neki su mi se smejali kada sam govorio da će se pored mnogih kuća, imanja nalaziti table gde će pisati – vraćeno u korist građanima Srbije od kojih je i oteto. Mnogi su mi se smejali kada smo taj zakon izglasavali i kada sam obrazlagao da će se to desiti. Danas kada pogledamo sa koliko novca je popunjen budžet Republike Srbije jasno je da smehu nije bilo mesta, ali kada vidimo očajanje kod onih koji su računali da mogu da finansiraju određene aktivnosti tim novcem, danas kada vidimo njihov bes i gnev, danas razumemo zašto nisu glasali za taj zakon tada. Postavlja se pitanje – zbog čega mi danas biramo ove pomoćnike tužilaca? Sada neki kažu – čekajte, da li se u tim mestima povećao broj stanovnika, nije se smanjio? Pa je onda argument – od kad je DS preuzela odgovornost da upravlja ovom zemljom, navodno se ne znam koliko smanjio broj stanovnika. Smanjenje broja stanovnika u Srbiji je trend koji traje od 1990. godine. Te godine smo imali zaista godine blagostanja zahvaljujući Anti Markoviću, kada je nemačka marka vredela onoliko koliko je vredela i kada je dinar bio konvertibilna valuta i kada su zaista građani Srbije postigli određeni standard. Pa, uprkos tom velikom standardu koji smo tada imali zabeležili smo smanjenje broja stanovnika već sledeće godine na popisu, 1991. godine. Činjenica je da i danas dolazi do smanjenja broja stanovnika, ali ne tako što se glave gube u ratovima iz kojih izlazimo kao pobednici, ali bez teritorija. Činjenica je da i danas imamo taj negativan trend sa kojim se suočavaju mnoge države sveta. Nažalost, u Srbiji je prilično izražen. Ali, zašto taj argument koristiti kada je reč o izboru ovih tužioca i šta je razlog, da li je zaista obećanje ili smanjenje broja stanovnika mogućnost efikasnog pravosuđa, mogućnost da se ta tužilačka funkcija obavlja na odgovarajući i efikasan način ili je reč o nekim drugim argumentima? Ne delim mišljenje da ovde imamo argument da je došlo do povećanja broja stanovnika i da mi to nismo uradili kako treba. Jednostavno, život i praksa nameću određena rešenja i kažu najbolje da li je nešto urađeno kako treba i gde treba pojačati, gde ne treba pojačati. Nema nikakvog problema da kažemo – dobro je, u prvom trenutku smo dali jednu određenu kvotu, sada je povećavamo, da bi se to pravosuđe učinilo efikasnijim. Kakva je reč o malim mestima? Takva da ja znam kakva je bila situacija u malim mestima u Srbiji. Imali smo situaciju da je suprug sudija, žena tužilac, dever radi u policiji, sin radi kao advokat, a kum kao veštak, mesto ima 20.000 stanovnika, pa čik ti majčin sine dobij sudski spor ako te taj ne zastupa. Ima mnogo razloga da se uradi ozbiljna analiza svega što je urađeno, ali opet kažem, gospođo predsednice, kada budemo završavali naš mandat, mi ćemo biti ponosni ne na broj zakona koji smo doneli, već na reforme koje smo sproveli u ovoj zemlji i nećemo imati nijedan razloga da se stidimo bilo kog zakona koji smo doneli, bilo koje rezolucije, bilo kog slova iz zapisnika sa svih ovih sednica, jer sve što smo uradili, uradili smo časno, odgovorno, pošteno, želeći da ovu zemlju modernizujemo, ali želeći i da dobijemo efikasno pravosuđe gde se zakon neće donositi na osnovu materijalne snage klijenta, niti kao u vreme Kaligule kada uzme papire pa stavi u desnu ruku jednu stranu, u levu drugu i onda izigrava terazije i tas, odlučuje ko je u pravu. Ovde se sudski postupci vodi snagom argumenata, snagom istine i to je činjenica. Ima uvek nezadovoljstva. Čovek čim dođe na sud automatski je nezadovoljan, čim je došao u situaciji da se pojavi pred sudom, naravno da nije zadovoljan. I uvek će imati, zbog nasleđa koje imamo, rezerve i uvek će biti ljudi koji će imati sumnju i skepsu da li je to baš tako presuđeno kako odgovara. Uvek će biti ljudi koji su nezadovoljni dužinom sudskim postupaka, uvek će biti ljudi koji su nezadovoljni načinom na koji je presuđeno, ali generalno posmatrano, mi smo učinili pravosuđe mnogo efikasnijim, a pogotovo zakonima koji smo doneli, mi smo zadali jedan odlučujući udarac borbi protiv organizovanog kriminala. Organizovanom kriminalu smo zadali zaista udarac kakav je trebao da ima i demonstrirali smo moć i snagu pravne države. To ne kažem ja, to kaže pun Centralni zatvor, iz koga baš, na nečiju žalost, nije tako lako pobeći. Jer, kao što ste videli, neki pokušavaju da pobegnu, ali ima tu pripadnika i službe obezbeđenja i žandarmerije i sve što je juče moglo da izgleda kao jedan dramatičan dan, danas izgleda kao slučaj koji je razrešen i naravno da će se utvrditi kroz policijsku istragu ko je tim ljudima pomogao u pokušaju bekstva, ali kažem, neuspešnom pokušaju bekstva. Kazaću nešto i o kandidatima koji su predloženi. Nije tačno da je Skupština Srbije protočni bojler gde nam se sva rešenja serviraju i nameću. Mi kao vladajuća većina i kao poslanici, ali kao individue, imamo uvek mogućnost da osporimo određene kandidate. Takođe, imamo mogućnost da za određene kandidate glasamo. Naravno, uvek ću iskoristiti svoju poslaničku mogućnost da dam svoje mišljenje o listi ovih kandidata koje ste predložili. Naravno, vidim da je reč o mladim ljudima, vidim da je reč o ljudima koji su dali svoje biografije. Vidim da je reč o ljudima koji imaju određene ambicije, želje, koji su se potvrdili radeći posao kao savetnici ili kao šefovi kancelarija, ali zbog želje da se u narednih nekoliko, možda 24 sata, detaljnije informišem o tome da li su ovi ljudi politički angažovani, iskoristiću svoju poslaničku mogućnost i osporiti imenovanje dva kandidata. Reč je o Simić-Pajić Mileni i želim da dobijem dodatne informacije u narednim satima - da li je reč o politički angažovanoj osobi ili nije, da li ima politički angažman u određenoj političkoj stranci i o Marković Miodragu, polazniku Pravosudne akademije,takođe tražim. To ne znači da ćemo glasati protiv, za, ovako ili onako. Samo ovog trenutka osporavam, da bismo to stavili na posebno glasanje, da bismo proverili da li je reč o politički angažovanim ljudima i politički angažovanim licima. Ako tog političkog angažmana nema, nema nikakvog problema da ti ljudi budu izabrani. S druge strane, želim dodatne informacije o nekim drugim kandidatima. Želeo sam te druge informacije i dobio sam te dodatne informacije pre početka ove sednice. Tako da, u tom kontekstu kažem, osporavam izbor Simić Pajić Milene i gospodina Marković Miodraga, jer želim dodatne informacije u narednim satima, da li je reč o politički angažovanim licima ili ne. Takođe., želim da vam kažem da smo mi kada smo preuzeli odgovornost da se bavimo reformom pravosuđa bili svesni rizika koji prihvatamo. U ovoj zemlji kada je reč o pravosuđu, problemi su godinama gurani pod tepih. Niko nije hteo da radi bolne stvari, niko nije hteo da se bavi stvarima koje nisu mnogo popularne. Bilo je političara koji su želeli da uvek budu demagozi, da uvek nađu razloge da teške poslove, neprijatne poslove, prebace na breme odgovornih ljudi i da uvek mogu prstom da upere u njih i kažu – au, šta ste vi uradili, ali nikada nisu pokazali spremnost i odgovornost da prihvate izazove, da prihvate rizike tih izazova, da sprovedu neke mere koje možda nisu popularne. Mi se ne bavimo populističkom politikom, bavimo se politikom koja ima za cilj da modernizuje ovu zemlju, da sprovede reforme. Zaista se ne bavimo politikom koja kaže da smo nepogrešivi i da sve što mi radimo, radimo najbolje moguće. Često su naša rešenja, na žalost, jedino moguća iako nisu vrlo popularna. Kada ste prinuđeni to da prihvatite, to jedino moguće rešenje, nekada nije mnogo popularno, ali je dobro i za nas i za građane ove zemlje, jer neko jednog trenutka mora da zasuče rukave i da posao uradi. Kažem, ne zbog sopstvene popularnosti, ne zbog toga što se borimo za vlast, već zbog toga što želimo da u svim budućim sazivima Skupštine ostavimo mogućnost da se bave nekim drugim životnijim temama, a da jednom za svagda počnemo da uređujemo kuću od temelja. Nezavisno pravosuđe, institucije tog nezavisnog pravosuđa su svakako jedan od demokratskih temelja ove države. Naš zadatak je da te temelje čuvamo, jačamo, snažimo, da ih zajedno gradimo. Ne samo mi iz vladajuće većine, to je posao i opozicije. Da li će opozicija taj posao raditi sa nama ili ne, mogu prilike da pokažu. Ako hoćemo zdravu kuću na zdravim temeljima, onda je vreme da te temelje pravimo na najbolji mogući način. Taj najbolji mogući način je često i jedini način. Apsolutno sam uveren, gospođo predsednice, da ćemo na kraju našega mandata, imati čvrste temelje naše zajedničke kuće koja se zove Srbija. Zahvaljujem vam se.
Zahvaljujem. Dajem reč narodnom poslaniku Borisu Aleksiću. Molim vas, samo se prijavite.
Hvala vam, gospođo Slavice Đukić-Dejanović, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, evo šta je sindrom člana DS-a, on osporava nečiji izbor. Čovek kao da je despot, kao da je došao iz Egipta, verovatno zamišlja da je faraon. Možda mu podignemo piramidu. On sada sam ustaje i osporava nečije imenovanje i kaže – tražim informaciju … (Predsednik: Molim vas da vodite računa o dostojanstvu kolega, jedni drugih.) Da, ovo je veoma ozbiljno i veoma pokvareno sa njegove strane… (Predsednik: Dobro, ali vas zaista molim da…) On traži informaciju u narednim satima. Nama po pitanju KiM Vlada neće da odgovori sedam meseci. Neće da odgovori na interpelaciju, neće da odgovori na poslaničko pitanju o Haškom tribunalu, Vlada Republike Srbije tri meseca, a on traži informaciju u narednim satima. Pitaj svog prijatelja Vukadinovića, koji se druži sa Tomislavom Nikolićem, ako te to interesuje, a verovatno si ga i pitao, prethodno, pošto ste vi povezani sa BIA. (Predsednik: Kolega Aleksiću, mogu da razumem što neka imena i prezimena pominjete, verovatno je bliskost razlog, ali se nemojte na taj način obraćati poslanicima. Molim vas, nemojte me dovoditi u situaciju da reagujem kako inače zaista ne volim. Nemojte se obraćati kolegi poslaniku, vratite se na temu i obraćajte se… Znate li kakva je to bliskost, samo da vam kažem? Dobro, nema nikakvih problema. Nastavljam dalje. Dakle, bliskost kao pravnik koji juri kriminalca. Što se tiče tužilaštva i što se tiče Šarića i hapšenja Mladića, Karadžića i drugih, Šarića ste pustili. Šariću je dojavljena informacija i jedan od najvećih narko dilera na Balkanu je pobegao. I dalje kvota heroina i kokaina je najjeftinija u Srbiji. Pola kvotera je 400 dinara i deca u Beogradu mogu da se drogiraju zahvaljujući vlasti i DS, mogu da kupuju drogu na ulici, kokain i heroin. Ništa vi niste suzbili, vi ste pustili Šarića da pobegne. Jeste, izručili ste Radovana Karadžića, Ratka Mladića i druge srpske heroje i borite se protiv Vojislava Šešelja, radite na tome da on bude ubijen u Haškom tribunalu. Da tih ljudi nije bilo, ne bi imao Boris Tadić da primi odlikovanje Republike Srpske, koje mu je uručio Dodik, jer ne bi bilo Republike Srpske. Da nije bilo Šešelja, da nije bilo Mladića, da nije bilo Karadžića i drugih srpskih junaka ne bi bilo Republike Srpske. I tada se ginulo za otadžbinu, kao što se ginulo u Prvom svetskom ratu, kao što se ginulo u Drugom svetskom ratu, kao što se ginulo u Balkanskim ratovima, u srpsko-turskim ratovima, u bunama, ustancima, to je istorija Srbije. Naši najslavniji preci su se borili za otadžbinu, i muškarci i žene. I Milunka Savić je išla tamo gde neki muškarci nisu smeli da idu. Nije se bojala da baci bombu i da puca na neprijatelja. Pa su lihvari i tajkuni koji su kasnije dolazili nju bacili da čisti klozete, posle Prvog svetskog rata. Pa su ti lihvari i tajkuni, na koje vi podsećate, ubili Arčibalda Rajsa, koji je umro posle rasprave sa jednim takvim liferantom. Kada je u pitanju vaš predlog, on je veoma interesantan, ali tu moramo da kažemo par reči o samom Zakonu o javnom tužilaštvu, evo zbog čega. U Zakonu o javnom tužilaštvu u članu 2. stoji da je javno tužilaštvo samostalni državni organi koji goni počinioce krivičnih dela i drugih krivičnih dela i preduzima mere za zaštitu ustavnosti i zakonitosti. Postavlja se pitanje – da li će ljudi koje ste predložili, da li će imati priliku da budu u okviru jednog državnog organa koji je samostalan ili će biti u državnom organu koji zavisi od volje nekih drugih ljudi, koji zavisi od volje partija i funkcionera koji su na vlasti. Imamo mnogo razloga da sumnjamo da tužilaštvo kontrolišu predstavnici DS i režim Borisa Tadića, kao i celokupno pravosuđe, ali da su oni samo produžena ruka ljudi koji su okupirali Srbiju 5. oktobra, tj. britanske i američke obaveštajne službe. Evo o čemu se radi. Postavili smo pitanje više puta javnom tužilaštvu – zbog čega nije pokrenula krivični postupak protiv Borisa Tadića, Borka Stefanovića, Bogdanovića i drugih lica koja su izvršila krivično delo iz Krivičnog zakonika Republike Srbije, ugrožavanje teritorijalne celine – član 307, gde su kažnjive i pripremne radnje koje su obrazložene u članu 320. Dobili smo odgovor u tri rečenice kojim se ne daje odgovor na naše poslaničko pitanje, već se daje odgovor da je krivična prijava Srba sa KiM odbijena. To je odgovor od 12. januara 2012. godine, Republičko javno tužilaštvo, Gordana Janićijević. Samo dve tri rečenice, bez ikakvog obrazloženja. Kako je to moguće? Kako je to moguće kada jasno stoji u udžbeniku Međunarodnog javnog prava šta je faktičko priznanje neke teritorije ili države, a šta je "de jure". Do detalja stoji. Tamo stoji primer Sovjetskog Saveta koji je priznat od strane nekih zapadnih zemalja, zaključivanje ekonomskih sporazuma sa njim, od 1921. pa na dalje. Šta je uradio režim Borisa Tadića i Borko Stefanović? Cefta sporazum koji je 2006. godine zaključen sa Kosovo – UNMIK, sada je zaključen, tj. promenjen sa predstavnicima Tačijeve terorističke vlasti bez UNMIK-a. Izbacili ste UNMIK, izbacili ste UN, tj. ne vi, nego režim Borisa Tadića i prihvatio je promenu tog ekonomskog sporazuma. Priznao je njih kao stranu u pregovorima. U sporazumu od 2. jula, takođe ga je zaključio Borko Stefanović. Navodi se na nekoliko mesta reč "granica" između Prištine i Beograda. Kakva granica? Gde je tu granica po Ustavu? Kako Republičko javno tužilaštvo to ne vidi? Gde je granica u Rezoluciji 1244? Nema granice. Kaže – strane potpisnice. Vi ovde priznajete i njihovu centralnu vlast, tj. režim Borisa Tadića. Pominje se prelaz preko teritorije druge strane, sva tri elementa državnosti, vi ste priznali. Centralna vlast, stanovništvo, teritorija, u tom sporazumu koji je zaključio Borko Stefanović. To piše u udžbeniku iz Međunarodnog javnog prava. Šta Zagorki Dolovac nije jasno? Ako je završila pravni fakultet, a jeste, onda zna da je to faktičko priznanje KiM. Druga stvar je da li ona sme da pokrene krivični postupak zbog političkog pritiska i to je najveći problem. Da li će ovi mladi ljudi koji dolaze u tužilaštvo biti samostalni, da li će biti bez uticaja partija? Koliko god oni bili uspešni, kvalitetni, možda imaju najbolje ocene na svetu, možda su najbolji studenti, ali njih će ljudi kao što su Boško Ristić, Borko Stefanović, koji su takvi kakvi jesu, telefonskim pozivom da usmeravaju ovamo ili tamo. To je suštinski problem. To je na pitanje na koje mi ne dobijamo odgovor. Šta dalje imamo? Šta je Dik Marti napisao za Republičko javno tužilaštvo i vlast Borisa Tadića? Dik Marti je napisao da su vlasti Republike Srbije po pitanju "žute kuće", trgovine ljudskim organima, nema monstruoznijeg zločina od toga, reagovale sa zakašnjenjem. Srpske vlasti su reagovale sa priličnim zakašnjenjem, ali do sada nisu postigle značajne rezultate. To znači da je režim Borisa Tadića po savetu svojih mentora iz Vašingtona i Brisela prikrivao činjenicu o trgovini ljudskim organima koji su počeli, trgovina ljudskim organima nije počela na KiM, u okupiranoj Republici Srpskoj Krajini i u BiH su oduzimani organi zarobljenim Srbima. Ti organi su odvoženi na zapad i u petrolejske monarhije. (Predsednik: Samo se vratite temi, molim vas.) To je sve pitanje javnog tužilaštva. (Predsednik: Mi, između ostalog, imamo za kandidata sina vašeg partijskog kolege i mislim da treba da se vratite na temu, ako ni zbog čega, onda zbog poštovanja prema tim mladim ljudima o kojima očigledno dobro mislite.) Odlično, pošto ste to pomenuli, samo još da završim ovo. Kada je u pitanju trgovina ljudskim organima, od jednog tela ti monstrumi među kojima je Hašim Tači, kako kaže Dik Marti, i šiptarski teroristi sa kojima pregovara Boris Tadić i Borko Stefanović i DS, od jednog tela su dobijali više od dva miliona evra, kada ga raskomadaju i prodaju, gde ga već prodaju. Posle ću da se vratim na ovo što ste rekli, gospođo predsednice, imam još jedan detalj za Republičko javno tužilaštvo. (Predsednik: Izvinite, vi treba da se vratite odmah na dnevni red, a ne posle.) Evo, ovo je pitanje Republičkog javnog tužilaštva. Kada vidimo princip po kome radi Republičko javno tužilaštvo, to se vidi takođe na vašem zvaničnom sajtu. Vi na istaknutom mestu na tom veb sajtu imate posetu tužioca SAD i govorite o saradnji sa SAD, između ostalog u rasvetljavanju ratnih zločina. Kojih ratnih zločina? Najveće ratne zločine su ovde počinili Amerikanci: zločin protiv mira - istrebljenje srpskog naroda, zločin protiv čovečnosti – trgovina ljudskim organima, rasturanje narkotika iz okupiranog Avganistana, oni rasturaju preko šiptarskih terorista u celu Evropu to, vi to odlično znate. Što te ratne zločine ne istražujete? Što Zagorka Dolovac, kada se srela sa glavnim tužiocem SAD, nije pokrenula to pitanje? Kada će ti ratni zločinci da odgovaraju? Madlen Olbrajt, Bil Klinton, Vesli Klark i drugi zločinci. U pitanju sada SAD. Ne, vi to ne smete da pomenete, a hvalite se dobrom saradnjom sa SAD. Kakve su to SAD? Krajem ove godine usvojili su zakon kojim se dozvoljava neograničen pritvor državljana SAD. Obama je potpisao taj zakon i on je prošao. Znači, od 2012. godine Amerikanci, američke vlasti će moći u neograničenom pritvoru da drže ne samo strance, već i svoje državljane, plus beskonačno. Oko čega vi sarađujete sa njima? Pravite konc logore, šta radite? U izveštaju Ruskog ministarstva inostranih poslova navode se detalji o kršenjima ljudskih prava u SAD za 2011. godinu. Između ostalog, kaže se da je jedan od savetnika predsedničkog kandidata Romni stručnjak za mučenje, da je preporučivao metode mučenja u Gvantanama, izvestan Stiven Bredberi. SAD su jedna teritorija … (Predsedavajuća: Gospodine Aleksiću, zaista ću vas zamoliti da se vratite na temu, inače nećete moći da govorite dalje. Molim vas o dnevnom redu i po dnevnom redu.) O dnevnom redu je zato što očigledno ti mladi ljudi nisu svesni u kakvo Republičko javno tužilaštvo idu. To je najveći problem. Vi ste ih predložili, a da li ste im rekli gde oni idu? Ta vaša saradnja sa SAD, najveća zatvorska populacija u svetu nalazi se u Americi, 2,3 miliona ljudi u zatvoru, od toga 140.000 izdržava doživotni zatvor, prema podacima Ruskog ministarstva spoljnih poslova, oko 20.000 ljudi konstantno se nalazi u samici, metode nasilja, zastrašivanja, terorisanja stanovništva, preko 110.000 zabeleženih slučajeva. (Predsednik: Gospodine Aleksiću, hoćete li govoriti o dnevnom redu ili da preduzmem mere druge vrste?) Zaista se nadam da govorim o dnevnom redu. Pazite, to što su oni izabrali da stave na svoju internet stranicu i čime se hvale u stvari je jedan mrak da ne postoji veći trenutno u svetu. U Americi je, prema podacima ruskog ministarstva, 200 hiljada dece izolovano i nasilno oduzeto od roditelja i poslato u hraniteljske porodice. Da ne govorimo o rasnoj diskriminaciji i o svemu ostalom. Što se tiče kandidata koga ste pomenuli, gospođo predsednice, pa upravo u tome i jeste problem, što je moj prethodnik njega pokušao da diskvalifikuje zbog onoga šta je njegov otac. Samo zbog toga i to veoma podmuklo, iako zna da ti ljudi nemaju ama baš nikakve veze sa bilo kakvom strankom, iako zna za njega da radi kao profesionalac i da je jedan od najboljih stručnjaka i tužilaca koje Srbija ima. Ali, zbog toga što njegov otac nije član DS, zbog toga što nije u klanu DS, sada se traže podaci o njemu. Sada on treba da strada zbog toga šta je njegov otac, njegov otac koji obavlja časnu funkciju i obavlja je odlično, obavlja je dobro. To je diskriminacija. To ste vi, ljudi, kod vas nema demokratije. Za vas Ustav ništa ne znači. Za vas zakon ništa ne znači. Za vas znači kao u komunističkoj partiji što je bilo nekad. Pazite, Polt Pot je završio na Sorboni. On je tamo studirao i bio je veoma uspešan. Tamo su ga naučili kako se ubija, i to masovno, izgleda. Dakle, to su neke priče. Vi diskriminišete ljude na osnovu političkih opredeljenja njihovih roditelja. Pa gde to ima? Šta je to, neka kolektivna odgovornost? Zato ste vi čedo Haškog tribunala. Zato ste vi čedo Haškog tribunala koji po podacima Florens Artmana, to ne kažemo mi radikali, to govori Florens Artman, koji je visoki funkcioner tužilaštva bio, da Haški tribunal kontrolišu britanska i američka obaveštajna služba i navodi do detalja koji tužioci rade za koju službu. Džefri Najs za M6 engleski, tužilac u postupku protiv Slobodana Miloševića. Bil Stubner za vojnu obaveštajnu službu SAD, glavni savetnik glavnog tužioca Haškog tribunala. Serž Bramerc, koji ima 48 hiljada evra mesečnu platu, i onda se pita neko zbog čega postupci traju tamo koliko traju. Pa zato što su oni milioneri, ljudi! Na nesreći srpskog naroda, oni su milioneri postali, a vi ste im dali hranu. Kada je Rusija 2008. godine tražila zatvaranje Haškog tribunala, vi ste brže bolje, kao agentura SAD, izručili Radovana Karadžića. Izručili ste Radovana Karadžića i haškom minotauru ste dali novi žrtvu i dali ste mu izgovor da produži svoj rad, gde optužuje Srbe za sve i svašta. Oni su dokaze o navodnom genocidu, navodnom genocidu u Srebrenici uništili, uništili DNK materijal. Znate li zašto? Zato što su od jednog istog tela uzimali više uzoraka i računali kao različita tela. Uništili su i dokaze o trgovini ljudskim organima srpskog naroda, jer njih to ne zanima. Florens Artman navodi reči Džejmija Šeja, gde on kaže – Tribunal i NATO, mi smo jedno i siguran sam da glavni tužilac, tada Luis Sarbur, neće optuživati nikog osim jugoslovenskih državljana, što je suprotno statutu Haškog tribunala. Eto zašto oni nisu optuživali ratne zločince američke koji su ubijali decu na KiM, decu u Republici Srpskoj, u Republici Srpskoj Krajini, Nemačke, Francuske, Engleske, itd. Eto zbog čega. Isto to rade u Međunarodnom krivičnom sudu, gde im je sada saradnik Bruno Katau, koji obećava, kao sekretar Međunarodnog krivičnog suda, predstavnicima američke ambasade da neće optuživati Britance i Amerikance, reagujući na izjavu glavnog tužioca Argentinca, Onkampoa, koji je izjavio da razmatra mogućnost da istraži dela britanskih vojnika u Iraku. Tako oni rade. To nema veze sa pravdom. To nema veze sa istinom. Vi, pristajući na to, to breme prebacujete na buduće generacije u Srbiji. Vi negirate zločine koji su počinjeni nad srpskim narodom. I ovde kada Srbin pogine kao da se ništa nije desilo. Srbi nemaju prava čak ni u samoj Srbiji, oni su obespravljeni. Građani su drugog reda. Zato je naš sveti zadatak, građana Srbije, da oslobodimo ovu zemlju od stranog uticaja, pa sve koji služe tim strancima treba da bude sramota i treba da ih bude stid. Vremenom vreme tih ljudi će isteći, kao što ističe vreme Americi. Naša borba nije bila uzaludna. Amerikanci su imali unipolarni svet, posle srpskog otpora pojavljuje se multipolarni svet. Deset godina nije malo. Istorijsko vreme teče sve brže i brže. Deset godina je ogromna vremenska instanca. Ono što ste vi govorili, da naša vojska na Kosovu može da se vrati da čisti mine, u Rezoluciji 1244 stoji da može da se vraća na ključne granične prelaze, ali ne misli se na administrativni prelaz između Autonomne pokrajine i ostatka Srbije, već se misli na granicu prema Albaniji i na druge granice. Vi uspostavljate granice u okviru srpske teritorije, odričete se srpskih resursa na KiM. Preko hiljadu milijardi evra vredi rudno blago KiM, ne računajući zdravu pijaću vodu koja će biti strateški resurs prvog reda u 21 veku. Vi se toga odričete. Jedne od najvećih zaliha zdrave pijaće vode u Evropi nalaze se na KiM i na Plitvičkim jezerima odakle su Srbi proterani. Razmislite zašto dolaze strane kompanije i otimaju srpsku imovinu. Zašto Britanci otimaju Trepču od olovnog koncentrata koji se odvozi malo, malo sa KiM? Jedna tona olovnog koncentrata košta četiri hiljade evra. Mi kada smo bili na Kosovu, gospodin Krasić, Škrbić, drugi poslanici SRS i ja, videli smo 20 kamiona po 25 tona. Jedan konvoj prolazi kroz Kosovsku Mitrovicu, odvozi se olovni koncentrat, konvoj vredan više od dva miliona evra. Krade se iz srpskog budžeta zahvaljujući sporazumu Tadića i Tačija. Od Srba se krade i odvozi se u Crnu Goru da bi se prodavalo dalje na zapad. A vi pričate, Šutanovac izađe i kaže – Beograd plaća Srbe na KiM. Kako ga nije sramota? Hvala vam.
Najpre narodni poslanik Miloš Aligrudić koji reklamira povredu Poslovnika.
Ukazao bih na vaše tri greške, po osnovu povrede člana 27. i 107, pri čemu u startu moram da kažem da su one svakako manjeg intenziteta i obima nego što su bile one koje je volela da počini vaša potpredsednica Gordana Čomić, ali moram da ukažem na njih. Prva je greška koja se tiče rukovođenja sednicom, odnosno načina na koji se kriterijumi za raspravu uspostavljaju. Naime, jeste da ste vi u obavezi da se starate o tome da poslanici govore o dnevnom redu, ali smatram da se ta odredba mora tumačiti ekstenzivno. To znači da sve što može da se dovede u diskusiju sa temom dnevnog reda koji mi ovde imamo je apsolutno dozvoljeno, a ostalo je pitanje parlamentarizma. Niti ste vi sudija, niti smo mi sud ovde da bi na taj način posmatrali stvari. Druga greška za koju mislim da je činite i da ne bi trebalo, to je upuštanje, to se ranije vašoj potpredsednici mnogo više dešavalo, upuštanje u raspravu o predmetu stvari sa poslanicima koji govore, makar jednom rečenicom. To je apsolutno nedopustivo. Treća greška. Kada se primenjuje odredba člana 107. i vodi računa o dostojanstvu doma, onda se ta odredba valjda primenjuje podjednako na sve, kako na one koji diskvalifikuju lično kolegu narodnog poslanika u govoru, tako i narodnog poslanika koji diskvalifikuje čitave grupe narodnih poslanika tvrdeći, na primer, radi se o vrlo skorašnjoj povredi, po meni, da je čitava grupa narodnih poslanika ili grupe narodnih poslanika koje nisu glasale za određeni zakon, koji predviđa određenu krivičnu normu, da su one praktično na strani kriminalaca, jer navodno koriste i vole da koriste sredstva stečena kriminalom. Dakle, takva izjava je morala momentalno da naiđe na vaše neodobravanje na prekid diskusijom govornika i da on bude opomenut. Dakle, ove tri greške koje su ključne. (Predsednik: Vreme.) Hvala vam. I molim da se izjasnimo u danu za glasanje ako ga ikada bude.
Gospodine Aligrudiću, možda ćete biti zadovoljni mojim odgovorom, pa tek se onda izjasnite da li ćemo u danu za glasanje. Unapred ste sigurni, čestitam na tome. Znači, radi se o tome da sam zaista u obavezi da vodim računa, da sadržaje koje koriste svi koji učestvuju u raspravi treba da budu u skladu sa dnevnim redom. Da su moje intervencije prosto moja obaveza i mislim da to činim krajnje objektivno, a ne selektivno, no ako niste zadovoljni, a očigledno niste u danu za glasanje ćemo se izjasniti. Narodna poslanica gospođa Nada Kolundžija.
Gospođo predsednice, zaista mislim da se krši Poslovnik i to član 106. i 107, činjenicom da se narodnom poslaniku dopušta da priča o nečemu što nema zaista nikakve veze sa dnevnim redom, s jedne strane. S druge strane, dopuštajući da vređa neistinama i zaista monstruoznim konstrukcijama koje nijedan mozak koji nije ophrvan mrakom ne bi mogao iznosi prema drugom čoveku, čak i kada bi nekakav kredibilan sud utvrdio da je to tačno, a ne na osnovu prava na drugačiji politički stav. Dakle, mislim da je to prosto nedopustivo. Zloupotrebljavati činjenicu da su vršeni stravični zločini, između ostalog i zločini trgovine ljudskim organima i optuživati organe Republike Srbije čijom zaslugom su između ostalog ta pitanja i pokrenuta na međunarodnoj sceni, data im težina i data šansa da se utvrdi puna istina je zaista ovu stranu, ne samo razuma nego i političkog morala, o čemu će verujem građani suditi, već i sada može da se vidi kako će oni o tome suditi. Dakle, time što oni koji zastupaju takve stavove tako reći nemaju više podršku među građanima Srbije iako tvrde da su najjači i najveći i ne znam kakvi. Ali, mislim da je obaveza predsednika da na samom početku takvih kvalifikacija koje su nedopustive u Narodnoj skupštini, opomene narodnog poslanika i koristeći, odnosno primenjujući odredbe Poslovnika, preuzme obavezu da izričući mere spreči takve rasprave u ovom Domu. Još nešto želim da kažem, dakle ne radi se uopšte ovde o tome da je neko umislio da je ovo ili ono, time što na osnovu Poslovnika koristi svoje pravo da ime koje predloženo ospori i traži posebno izjašnjavanje.
Gospođo Kolundžija, zaista vodim računa o dostojanstvu skupštine u skladu sa Poslovnikom i potencijalom koji imam kao predsedavajući. U nekoliko navrata sam govorniku skrenula pažnju i mislim da sam bar povremeno prekidala namere da zaista to nekada pređe i granicu dobrog ukusa i dostojanstva ovog Doma. No, nisam bila, da budem sasvim iskrena u uverenju da bi izricanje mere pomoglo atmosferu i ocenila sam da je moj način reakcije u redu, ali ako niste zadovoljni odgovorom, u danu za glasanje možemo se izjasniti. Najpre se javio gospodin Srđan Milivojević.
Pokušaću da koristim pravo na repliku pošto sam više puta pogrešno protumačen i zato pitam da li imam pravo na repliku? Dakle, istine radi, ali istine radi pročitaću član Poslovnika 201.
Imate pravo na repliku.
Hvala. istine radi ja ću kazati šta piše u članu 201. Poslovnika, jer ne uzimam prava faraona, niti plačem za tiranskim vremenima, već samo koristim ono pravo koje mi daje Poslovnik. Član 201. Poslovnika kaže sledeće – Predlog za izbor predsednika Vrhovnog kasacionog suda, predsednika sudova, članova Visokog saveta sudstva, Republičkog javnog tužioca, javnih tužilaca, članova Državnog veća tužioca, kao i sudija i zamenika javnih tužilaca koji se biraju prvi put, koji sa obrazloženjem podnosi ovlašćeni predlagač, predsednik Narodne skupštine dostavlja narodnim poslanicima. O predlozima iz stava 1. ovog člana otvara se pretres na sednici nadležnog odbora i na sednici Narodne skupštine. I sad za ove koji ne čitaju Poslovnik, koji je pisan ćirilicom, - u toku pretresa na sednici nadležnog odbora i na sednici Narodne skupštine, narodni poslanik može osporiti predlog za izbor pojedinih funkcionera iz stava 1. ovog člana, pri čemu ovo osporavanje mora biti izričito obrazloženo. Samo sam iskoristio ono pravo koje mi pripada po Poslovniku. Dalje kaže, o predlogu za izbor svakog od osporenih kandidata, Narodna skupština odlučuje pojedinačno, a o predlogu za izbor kandidata koji nisu osporeni odlučuje u celini javnim glasanjem. Nisam kazao, mi nećemo glasati ni za ni protiv onih osporenih kandidata. I istine radi, da ne budete u zabludi i dilemi, za gospođu Simić- Pajić Milenu, tražio sam osporavanje dok ne proverim u bazi članova DS, jer sam dobio informaciju da je član DS, a ne član SRS. Toga se ne stidim, ali smatram da imam pravo da dobijem tu informaciju, kao što ću dobiti informaciju i za gospodina Markovića i to od vas, pa ćemo onda videti ako je neko član političke stranke ne može biti izabran jer to je Ustavna odrednica i kategorija, a ako nije može biti izabran. opet podvlačim kazao sa namerom da glasam za ili protiv, samo sam stavio do znanja da osporavam.
Pravo na repliku ima gospodin Boris Aleksić.
Hvala gospođo predsednice, gospođo Kolundžija vas dematnuje izveštaj Dika Martina. Citirao sam izveštaj Dika Martia.
Molim vas, nemojte se obraćati gospođi Kolundžiji.
Nehumana postupanja sa ljudima, ilegalna trgovina ljudskim organima na Kosovu, potpisao je Dik Marti, usvojio Komitet parlamentarne skupštine saveta Evrope za ljudska prava 16. decembra 2010. godine, a kasnije i Savet Evrope. Kaže sledeće, citiram – Srpske vlasti su reagovale sa priličnim zakašnjenjem, ali do sada nisu postigle značajne rezultate po pitanju trgovine ljudskim organima. To kaže Dik Marti, a ne predstavnici SRS. Dakle, šta znači sa priličnim zakašnjenjem? Mi znamo da smo se mi raspitivali kod organa Republike Srbije vezano za žutu kuću. A znate koji je odgovor bio? Ćutite, gurajte to pod tepih, nama je važno pristupanje EU. I zaista, da biste dobili status kandidata za EU, vi ste bili spremni sve da uradite. Pa pobogu, vi se odričete Kosova i Metohije? Dakle, to u opšte nije sporno. To vam je napisao Dik Marti. Gospodine Milivojeviću, vi to niste tražili što ste rekli da ste tražili, zato što ste pravedan čovek, već zato što ste dobili partijski zadatak. A, vi možete da pričate šta god hoćete inače kada osporavate nešto, logično je da to stavite na papir, pa da date i određeno obrazloženje, a ne da samo ustanete pa kažete, ja osporavam i tražim za nekoliko sati da se dostavi informacija, a nam ne dostavljaju informacije na interpelaciju sedam meseci, iako u Ustavu piše 30 dana. O kojim mi sada kategorijama pričamo? Gde je tu demokratija? Koja demokratija ljudi? Vas baš briga za demokratiju? Vi ste uveli kleptokratiju. Hvala vam.
Makar da je ovo bila replika, moram vam reći, da država Srbija ni u jednoj situaciji se nije odrekla Kosova i Metohije, a radnje vezane za izveštaj Dika Martia su neophodnost na kojoj zvanično država insistira. Stoga, zaista mislim, da je moja intervencija ovde ne u sklopu ideje da se javim za reč, jer ovo pre svega nije tačka dnevnog reda, ali zaista moram intervenisati sa pozicije predsedavajućeg. Sada dajem reč gospođi Nadi Kolundžiji.
Mislim da nema mnogo potrebe polemisati sa političkim stavovima koji su dokazali svu neuspešnost, sve katastrofalne efekte koje građani znaju. Mislim da sa tim ne treba polemisati. Ono što je važno jeste činjenica da su ova Vlada i predsednik Republike upravo oni koji su pokrenuli istragu o tome šta se dešavalo sa trgovinom ljudskim organima, da su organi Republike Srbije u mandatu ove Vlade preduzeli ogromne korake i činjenica je, dakle, mi ne bežimo od toga da nije urađeno mnogo, jer još uvek niko nije odgovarao. Ali, u prikupljanju dokumentacije u meri u kojoj je to bilo moguće, s obzirom da to ipak morate da znate da Kumanovskim sporazumom organi Republike Srbije ne mogu da vrše funkcije na KiM, nemaju tamo nadležnost. Dakle, s obzirom na ograničenu nadležnost da je urađen ogroman posao koji je poslužio Diku Martiju u dokazivanju onoga što je sadržaj njegovog izveštaja. Molim vas da tako jednu stravičnu temu, oko koje niko normalan u ovoj zemlji ne može imati drugačiji stav sem ljudsku potrebu da se istina utvrdi i da svi ono koji su odgovorni za to odgovaraju, ne koristite na tako jeftin način optužujući institucije i ljude u ovoj zemlji za nešto, zašta ne da nemate nikakvih osnova, već zaista predstavlja potpuno morbidan pristup politici.
Gospodine Aleksiću, molim vas da vaše učešće sada ne bude razlog za nove replike. Izvolite.
Hvala vam gospođo predsednice, samo vrlo kratko da bismo precizirali nešto. Nije tačno da je ova Vlada pokrenula istragu. Istraga o trgovini ljudskim organima se vodi još od vremena Slobodana Miloševića. Naveo sam da je trgovina ljudskim organima postojala i u novoj nezavisnoj državi Hrvatskoj i u BiH i da su, takođe, oduzimani organi zarobljenim Srbima, a takođe i na KiM. To su, u stvari, radile ista uvezana preduzeća, firme sa zapada uz pomoć NATO pakta, SAD. To nije sporno, to oni rade, nažalost, svuda u svetu. To rade i u Kongu, gde su zbog sirovina za mobilne telefone ubili četiri miliona i 200 hiljada ljudi. Treba se interesovati, treba čitati. Informacije su postojale u Beloj knjizi BIA, da vam pomognem, o trgovini ljudskim organima. Ta Bela knjiga BIA je gurnuta u zapećak, takođe. Postavlja se pitanje – zašto? Dajem odgovor koji ima SRS. Naše iskreno uverenje i sumnja i strepnja da je to zbog toga što ste vi bili spremni da učinite sve da dobijete status kandidata. Pazite, posle izveštaja Dika Martija u prorežimskim medijima su se pojavile informacije da će Dik Marti izmeniti svoj izveštaj. To je objavio "Blic", a to se nije desilo. Dik Marti, Švajcarac, kao nekad Arčibald Rajs, takođe Švajcarac, ostali su dosledni i časni do kraja. Nisu ustuknuli kao što je Boris Tadić ustuknuo, vezano za Rezoluciju o KiM u UN, u Generalnoj skupštini, kada je promenio SMS porukom, sećate se. Hvala.
Narodni poslanik Zoran Krasić ima reč. Imate još 25 minuta.
Dobro. Gospođo Đukić-Dejanović, samo da vas podsetim o dnevnom redu, jer ovo je prvi izbor zamenika javnih tužilaca i ne pretendujem da budem metalon za ukus, tako da to što vi vodite računa o ukusu, znajte ja volim slatko, nemam ništa protiv što vi volite slano. Da krenemo redom. Sve što budem rekao gospođo Đukić-Dejanović, a ne odnosi se na imena i prezimena kandidata onda se odnosi na kriminal u Beogradu, kriminal u Vranju, u Kragujevcu, u Novom Sadu i Šapcu. Sve što vam ne bude bilo jasno protumačite da tužilaštvo dobija sada ovlašćenja da vrši istragu. Kako će ta istraga da izgleda? Verovatno će da izgleda kao ona u Hagu. Prvo, uhapse čoveka, pa se optužnica potvrdi, pa onda krene neka istraga koja se ne vodi, posle devet godina zaključe da je došlo vreme da čoveka ubiju da bi mogli da zatvore predmete. Vi se prihvatili školu tužilaštva koje je prisutno u anglosaksonskom sistemu. Ova reforma pravosuđa koja obuhvata i ovu promenu kod tužilaštva ide ka tome. Idemo redom. Ovi mladi ljudi su svi između 32-37 godina života. Imaju nekog iskustva radnog u pravosuđu. Verovatno ih je život terao da se snalaze kako da steknu uslove da reše pitanje rada u struci. Siguran sam da je Državno veće tužilaštva vodilo računa o svim aspektima koja se tiču stručnosti, dostojnosti itd. Moram da vas podsetim, ovde se zaboravlja za čas, da kada se vrši onaj prvi izbor od 2009. godine, ovde u Skupštini poslanici su diskutovali o kvotama koliko treba da prođe iz DS, koliko iz SPS. Onda su neizabrane sudije i tužioci, koji su bili u kontaktu sa lokalnim opštinskom odborima DS, to isto pričali. Samo da vas podsetim, uzmite stenogram. Da vas podsetim, u javnosti pitanje "žute kuće" je pokrenuto zahvaljujući Karli del Ponte i njenoj knjizi. Zapamtite. Ovde smo tražili tačku dnevnog reda. Niste dozvolili tu tačku dnevnog reda, strpite se Savet Evrope će to da završi sa Šiptarima, pa ćemo mi da budemo u EU. Gospođo Đukić-Dejanović, za koji dan mi ćemo ovu knjigu, Vikiliks mi javlja, da distribuiramo. Imaćete priliku da obezbedite jedan primerak te knjige. Videćete ko je peta kolona u Srbiji. Između ostalog, videćete i Vukčevića i Vekarića kako odlaze u američku ambasada da podnesu izveštaj. Videćete i Sašu Vukadinovića koji bi da proda informacije Amerikancima. Videćete i Mikija Rakića koji odlučuje šta će tužilaštvo da radi. Ovi u tužilaštvu misle da oni odlučuju o nekim postupcima. Ništa njih niko ne pita. Savet za nacionalnu bezbednost, sekretar Saveta Miki Rakić kaže – ovog ima da gonite, Đurašković za puteva ima da se napadne. Zašto? Da bi se SPS spustio malo na zemlju, pošto je on finansirao SPS. Možete vi da ripate do mile volje, ali zna se ko je gazda. Čujete da postoji vrlo interesantna veza između ministarstva…
Samo malo birajte termine.
Koji termin je pogrešan, gospođo Đukić-Dejanović?
Neću da ponovim termin. Znate vi dobro koji termin ste iskoristili, a koji nije primeren.
Kada budete odredili bonton, zamolio bih vas kao 1921. godine kada je u Narodnoj skupštini u prilogu Poslovnika bio rečnik zabranjenih reči. Tamo je bila i reč bumbar. Znači, poslanik nije smeo poslanika da nazove bumbarom. To je bila zabranjena reč. Vi dogradite onaj vaš bonton, pa ripanje neka bude izbačeno. Nemam ništa protiv. Za sada ne postoji spisak zabranjenih reči. Postoji spisak nepristojnih reči, taman posla da ja to kažem, molim vas. Onda vidimo i da Miki Rakić ide tamo. On ne završavamo samo pitanje bezbednosti. Centralno pitanje bezbednosti je kako da otme ovu belu lađu. Kaže – šest meseci radi ona po nalogu Tadića. Znate šta je Manter napisao u depeši? Kako je Dačić šest meseci pre izbora prešao na stranu Borisa Tadića, pa ste prevarili birače. Oni su mislili SPS Slobodana Miloševića. Ovo je sada SPS Vesne Pušić. Sve se u međuvremenu promenilo. Idemo dalje. Dozvolili ste, izuzetno vas cenim zbog toga što ste dozvolili da ova rasprava bude malo šira zahvaljujući jednom poslaniku vlasti koji je proširio, pa onda po sistemu jednakog oružja ako može on možemo i mi. Da vas obavestim o nekim stvarima. Sa kojim izazovima se suočavaju ovi mladi ljudi kada budu krenuli kao zamenici javnog tužioca. Tu postoji hijerarhija. Zna se, gospođa Zagorka Dolovac, kadar Nenada Čanka, pa onda nekoliko stepenica niže, tu je i onaj Slobodan Radovanović. Zamislite, i on je iz Kragujevca, bivši, ali tu se nalazi i Ostojić. Zbog njega smo menjali Zakon o Javnom tužilaštvu da bismo ga izabrali za Republičkog javnog tužioca u vreme "Sablje". Da li se sećate, nije imao radni staž. Sve je to po vašim standardima, demokratskim. Sve je to po demokratskim standardima. Vi nekoga da prozivate? Onda idemo dalje, naniže i tu smehotresna olimpijada. U našem tužilaštvu ne postoji nešto što se zove fama. Tužilac načuo da postoji možda neka sumnja da se nešto desilo što predstavlja krivično delo i on angažuje kapacitete da istraži. Đavola, nema. Sada ću da vam pričam o tom sistemu gde su državni organi u jednoj organizaciji, pa vi nazovite kako god hoćete. Da li su im gazde tajkuni, organizovani kriminal, sasvim je svejedno ili su svi. Vi imate poslanika Dragišu Đokovića. Politički se ne slažemo. Međutim, on je 2005. godine napisao krivičnu prijavu protiv Dimkića, direktora "Trepče" što je prodao poslovni prostor. Kome? Pajtašu iz Šapca Bogićeviću. Da li je rešena ta krivična prijava? Hajde, kada ja napišem krivičnu prijavu, pa je ne vatate u ruke, to mi dođe kao normalno, ali vaš čovek napisao, podneo dokumentaciju, ovolika dokumentacija o "Trepči" šta se dešava? Što niste uzeli u ruke? Nema. Zašto? Dva miliona evra dnevno u olovni koncentrat odlazi, pa nešto preko Zajače zavrti i u Šapcu, pa u "Black horse" akumulatorima. Što to ne rešavate? Što niste rešili ko je zapalio Skupštinu? Da li postoji veće nasilje koje se videlo na javnom mestu od paljenja Narodne skupštine? Još nema slike, znate. Ono što ste pokrali još nije vraćeno. Ko je maltretirao ljude, ko je prebijao ljude na ulicama, što to niste rešili sa novim tužiocima? Izmislili ste kategoriju svedok-saradnik, bruka i sramota. Dali ste nekim ljudima taj status, ali zamislite, njihovo svedočenje u sudu nije prihvaćeno, a oni i dalje imaju status svedoka saradnika. Zašto im je dat status? Da bi optužili druge za krivična dela, a da bi oni bili amnestirani da odgovaraju i oni odu na sud, svedoče, sve to kažu, sud im odbije to svedočenje, a oni dalje status svedoka saradnika. Imate onog Čumeta, može da gazi, može da deli šamare po ministarstvima, može da zaključuje. Čume asfaltira. Šta bi sa onom ministarkom što je ne znam koliko hiljada evra dala za ikebanu na aerodromu? Da li ste rešili to? Ko vam je smetao to da rešite? Da li vam je Slobodan Milošević smetao da to rešite? Pa, njega ste isporučili na Vidovdan 2001. godine. Ovde vam se, gospođo Đukić-Dejanović, javljaju… shvatam ovu trku unutar DS ko je veći ideolog. Pre godinu dana sam vam rekao da je najveći ideolog Srđan Milivojević pošto Otpor kontroliše sve, međutim, on ima mali problem, ne sme da ide u Kruševac. Tamo ima četiri frakcije DS. Da li ste čitali pismo onog čoveka koji je napustio DS zato što ste njega stavili da bude poslanik? Morao je da bude poslanik, Miki Rakić je odlučio. Sve ono što misli protiv Dačića on natovari SRS i misli da to može da prođe. Ne može da prođe. Da li ste čuli šta kaže Slavica Đukić-Dejanović? Više voli Vesnu Pušić nego Nadu Kolundžiju. Da li ste čuli malopre? To što se međusobno mrzite, to je vaš problem, ne ulazim u to, ali da li vam funkcioniše tužilaštvo? Koje predmete smete da hvatate u ruke, a koje ne smete? Hajde sada malo da pričamo o Novom Sadu. Računam da ovaj kandidat koji će da bude izabran za zamenika tužioca prvo što će da uradi to je da će da obiđe u pritvorskoj jedinici bivšeg direktora "Metals banke". To je sada Vojvođanska razvojan banka, ali nismo pričali u ovoj Skupštini kako Pajtić hoće da ukrade tu banku, da napravi razvojnu banku Vojvodine, buduću narodnu banku Vojvodine. Šta se dešava? U drugoj polovini 2008. godine uveli ste privremene mere, doveli vašeg čoveka i pre godinu dana ste ga uhapsili zato što je bio pripadnik Šarićeve kriminalne grupe. Kako vam se to omaklo? Da li ste rešili pitanje Kneževića? Gde smete, ne smete da pisnete. Šta beše sa Kljajevićem, onaj što je bio predsednik sudskog veća u predmetu za Zorana Đinđića? On je išao stalno u američku ambasadu da podnosi izveštaj. "Vikiliks" javlja, ljudi. Poruke, kažu Amerikanci, tačne su, ali mora da zaštitimo, da više ne curi. Curi, peta kolona je na vlasti. Tamo ćete svi da se nađete, kada, kog dana ste išli i šta ste pričali, šta ste dogovarali. Šta mislite, da ćete da nas uspavate sa tim hvalospevima – lepe priče, jao, pa vi, pa je morbidno kada Aleksić kaže, to je morbidno i to ne možete da prevalite preko usta. Ko sme vama da veruje, vi glasate iz Bodruma? Vi neku toleranciju, vi ste zasnovani na diskriminaciji. Vi gde stanete sprovodite diskriminaciju. Vi pričate o nekoj političkoj pripadnosti. Pa, ko šta može da uradi u ovoj zemlji, ukoliko ne pripada strankama koje su na vlasti? Pa ni koalicioni sporazum sa Vukom Draškovićem ne poštujete. Pa ko će sutra da vam veruje?
Gospodine Krasiću, vremeplov i savetodavne aktivnosti, tako bih karakterisala ono što govorite, a to zaista nije u vezi sa dnevnim redom. Dovedite u vezu sa dnevnim redom.
Evo, da vi mene ne bi neosnovano prekidali, predlažem vam da svoj autoritet iskoriste da pozovete Marića i da ga obavestite da selo Raševac u opštini Kuršumlija deset dana zavejano, to je 13 kilometara iznad Kuršumlijske banje, ima male dece tamo i mladih ljudi koji su zavejani, koji bukvalno rečeno nemaju šta da jedu, pa ako možete, iskoristite vaš autoritet u tom smislu da pomognete, a nemojte da kvarite jednu demokratsku raspravu koja dobro ide. Očekujem da ovi koji su predloženi za zamenike tužioca u Prvom opštinskom, osnovnom, javnom tužilaštvu pod hitno posete uhapšenog sudiju Blagoja Jakšića. On je uputio jedno pismo i priča kako se tamo sprovodi tortura nad njim. Aman ljudi, pa to je bio član Visokog saveta sudstva. Ni sada ga niste razrešili, ne možete. Pa kako dozvoljavate da neko u zatvoru maltretira čoveka u pritvoru? Znam da volite Tita, nemojte preterujete. Revolucija jede svoju decu, pa vi potamaniste sve. Sve potamaniste. Šta radite sa tim čovekom? Isto radite i sa onim bivšim direktorom "Metals banke". On je u pritvoru da bi ćutao, da ne bi javnost čula kakva otimačina se dešava. Gde je tužilaštvo? Nezavisno, objektivno, nepristrasno, imaju svi maramu preko glave i sprovode pravdu na bazi činjenica, koga će da gone, koga neće da gone. Ovaj nam pokrade mandate, još priznao čovek u novinama. Mi pokrenuli krivični postupak, baš vas briga. Gde ćete vi to? Zloupotrebio službeni položaj, zadužio nas, niti je koga obavestio, imao zabranu, baš vas briga. Vi ste proevropski, Tužilaštvo. Oni pametni. Oni razmišljaju na daleko. Neće oni odmah da se izlete, nego polako, natenane, pa kada dođe, kada pripreme dokaze onda će oni to da srede sve. Kome bre to pričate ljudi? Pa, zar vi mislite da niko na kugli zemaljskoj ne zna šta se radi u sudu i šta se radi u tužilaštvu? Pa ako ništa drugo svakog dana imam petoricu koje sam podmetnuo da dolaze do tužilaštva da traže neku intervenciju i da ukazuju šta treba da se radi. Pet ljudi imam, svakog dana obilaze tužilaštva povodom aktuelnih predmeta i izbacujete ih napolje, a ja sve beležim, naravno. Svi imate kod mene fajl. Svi oko mene imate u kompjuteru fajl, preskliping šta ste radili, kad ste radili, kad ste radili, zašto ste radili, sve. Ja ne znam kako drugačije da izađem na kraj sa vama. Ili ovaj u Vranju. Evo, ovaj u Vranju koji će da bude izabran, prvo neka ga zaduže da reši pitanje "Jumka", što bi rekle moje Nišlije "kam gi pare". To je kako beše, zamber. Mogu da rešavaju, nemate ni jednog iz Kruševca, ali da ga imate, njemu bi dali ideju šta tamo da radi. Evo, ovaj što je u Šapcu i ovde se osporava kandidatura nekome iz Šapca, verovatno je po nekoj internoj raspodeli taj je bio zadužen za Bogićevića iz "Farmakoma" i onda preventivno nećemo da stavimo za zamenika javnog tužioca, jer on treba da proganja velikog sponzora DS. Bogićević, "Farbakom", on ima sve tamo, biznismen čovek. Da mu nije Dušana Petrovića ne bi imalo kuče za šta da ga ujede, ali sad je postao biznismen i to vi znate. I, hoćete li nešto da uradite? Đavola ćete da uradite, gde smete da uradite. Kažite mi kako smete da uredite? Hajde sada da vidimo malo kako izgleda smehotresna olimpijada najviših organa pravosuđa. Doneli smo Zakon o budžetu i ubacili smo tamo da Visoki savet pravosuđa ima svoj budžet za sudove. Šta se desilo? Januara 16. ove godine Nata zasedala i donela zaključak i tri sledeća meseca sve te knjigovodstvene ima da vodi Ministarstvo pravde. Što ste se onda borili, sudije, za samostalni budžet, kada dobrovoljno dajete Nati Mesarević, Nata Mesarević dobrovoljno daje Snežani Malović koja je potpisala rešenja za isporuku srpskih heroja i dajete onoj državnoj sekretarici Homen? Vi sami tražite da budete pod pritiskom, sami ne želite samostalnost. Zašto? Znate ko vas je izabrao, znate ko očekuje od vas, šta očekuje, šta morate da uradite i znate, prirodna posledica ako ne uradite šta će da bude. Sada se neko hvali o evropskim standardima, o međunarodnim standardima, hvali vas EU, hvali vas Evropska komisija. Ne znam gde pročitaste tu pohvalu? Da nije nekoliko primeraka ovde, ne znam ko bi hvalio našu reformu pravosuđa. Niko ne hvali. Sudije ne hvale, tužioci ne hvale. Narod ne hvali, društvo sudija ne hvali, zaštitnik građana ne hvali, poverenik ne hvali, SRS ne hvali. To vam je najvažnija kritika jer smo vam na vreme rekli šta će da bude. Sada čujem ovi iz Evropske komisije i oni se setili. Kažu – zamerava vam se još oko pravosuđa i zamislite, oko organizovanog kriminala. Kažu da organizovani kriminal cveta ovde. Ovde se lepo zaliva to cveće, cveta, a vi nas ubeđujete kako je sve to super, lepo. Dobro, nemam ništa protiv. Sada, zamislite još jednu stvar, šta radi Visoki savet sudstva. Oni donose zaključak da Maja Kovačević-Tomić se ponovo rasporedi na godinu dana u ovo posebno odeljenje. I ona tako sedam, osam godina na godinu dana. Tamo je dva puta veća plata. A, imate ljude koji su već 10 godina na po godinu dana ovako. Hoćete li da pravite sud ili nećete da pravite sud? Kada izađe godinu dana, pa treba da joj prekine ta funkcija, oni kažu – ne, mora još da se okončaju oni predmeti u kojima je radila jer ako bi je pomerili, onda bi morala da krene rasprava iznova. Da li je tako? To rade ovi u Hagu. Oni stalno produžavaju po toj strategiji završetak rada Haškog tribunala. Sa 2008. godine sada su došli na 2015. godinu, a sada su izmislili i ovaj rezidualni sistem, kako će da nastave i posle da sude baš ih briga i ako nema više optuženih, nema veze, oni će da sude. Zašto? Četrdeset do 50 hiljada evra svakog meseca u džepu. Tržišno se ponašaju, pa i naši tužioci se tržišno ponašaju. Savij šipke, saslušaj one iz ministarstva. Ima da calne para u džep. A koliko si predmeta rešio? Kokoške će da rešimo. "Večernje novosti", nikada, "Ušće", "Luka" nikada. Što ne rešite "Sartid". Labus poklonio, pa je milijarde navalio na budžet Republike Srbije. Kad se zakačili oko para sa Dinkićem, on ga pomerio, a sve kreće od američkog instituta za razvoj demokratije NED, koji su napravili G17 plus. Vi to ne znate? Nije moguće. Kako ja znam, a vi ne znate? Znači, ja radim dobro moj posao, vi se ne bavite vašim poslom. Onda kući da idete. Nemojte da glumite tužioce. U Srbiji cveta mito i korupcija, organizovani kriminal. Koga god da pitate, samo može da vam pogreši redosled. Zdravstvo, državna služba, ovo, ono. Svaka čast retkim izuzecima u advokaturi, koji rade časno i pošteno. Ovo drugo, angažuješ ga, pa ti ne znaš da li radi za tebe, da li radi za protivnu stranu, da li radi sa tužiocem da ti namesti zatvor. Ko želi da živi u ovakvom društvu? Samo ovi što dobro plivaju, što se tržišno ponašaju. Uzmi sve što ti život pruža, to je ta koalicija. Malo da glume i Vesna Pusić je vrlo značajna. Važno je da nas pohvali EU, važno da ste ovoliko do EU, ovoliko da bi počeli pregovori. Znate li koliko treba za ovo? Jao, ljudi, pravite zatvore, koliko vidim, posle izbora, u tišini pisaćete lepe memoare. Moraćete i da priznate sve ono što možda mi još ne znamo, a prilično znamo. Promenite terapiju, vidite da se loše odražava. Mali žuti lekovi ne smeju da se piju, jer kada se piju mali žuti lekovi, onda se ide na čipovanje. Tako da, gospođo Đukić-Dejanović, mi bismo mogli da odgovorimo osporavanjem svih kandidata, ali pošto je sve ovo privremeno samo godinu dana, tim ljudima treba pružiti šansu i treba tim ljudima dati poruku, bez obzira na tu hijerarhiju koja je prisutna u tužilaštvu, neka vode računa kako rade svoj posao, neka uzmu Ustav, zakon, čast i činjenicu da treba da rade jednu vrlo odgovornu državnu funkciju, neka to sve uzmu u ruke, neka ih to rukovodi i neka se pokažu da su pravi poznavaoci ovih stvari zbog kojih su predloženi da budu izabrani na ove funkcije.
Vreme. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre nego što zaključim, pitam da li neko ko nije iskoristio pravo iz člana 96. Poslovnika želi reč? (Ne) Zaključujem pretres o Predlogu odluke o izboru zamenika javnih tužilaca sa ispravkom. Pošto smo obavili pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Zahvaljujem na saradnji. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 118 narodnih poslanika. Da bismo utvrdili kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje, jer on postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika, molim da ubacite kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema, ustanovljeno da nas ima 126, što znači da postoje uslovi za rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici Esad Džudžević i Mladen Grujić. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda, prelazimo na odlučivanje. Pošto je Narodna skupština obavila pretres, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da prema članu 105. stav 2. tačka 15) Ustava Republike Srbije Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika odlučuje o izboru člana Visokog saveta sudstva. Prelazimo na izjašnjavanje po 1. tački dnevnog reda - PREDLOG ODLUKE O IZBORU ČLANA VISOKOG SAVETA SUDSTVA IZ REDA SUDIJA APELACIONIH SUDOVA Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru člana Visokog saveta sudstva iz reda sudija apelacionih sudova. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Ovu odluku možemo doneti većinom glasova svih narodnih poslanika. Konstatujem da je od 126 poslanika svih 126 glasalo za, odnosno da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila predlog odluke. Prelazimo na izjašnjavanje po 2. tački dnevnog reda - PREDLOG ODLUKE O IZBORU ZAMENIKA JAVNIH TUŽILACA, SA ISPRAVKOM Pošto je Narodna skupština obavila pretres o predlogu odluke, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da Narodna skupština prema članu 105. stav 2. tačka 15) Ustava Republike Srbije bira zamenike javnih tužilaca, većinom glasova svih narodnih poslanika. Pošto su narodni poslanici osporili dva kandidata iz Predloga odluke o izboru zamenika javnih tužilaca sa ispravkom, broj 119-279/12, podsećam vas da Narodna skupština saglasno članu 201. stav 4. Poslovnika o predlogu za izbor svakog od osporenih kandidata odlučuje pojedinačno, a o Predlogu za izbor kandidata koji nisu osporeni odlučuje u celini javnim glasanjem. Saglasno navedenom, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog Državnog veća tužilaca da se za zamenika javnog tužioca u Prvom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu izabere Miodrag Marković, polaznik Pravosudne akademije u Beogradu, čiju je kandidaturu osporio narodni poslanik Srđan Milivojević. Svih 126 je glasalo za predlog, pa konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala Miodraga Markovića za zamenika javnog tužioca u Prvom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu. Stavljam na glasanje Predlog Državnog veća tužilaca da se za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Šapcu izabere Milena Simić-Pajić, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Šapcu, čiju je kandidaturu osporio narodni poslanik Srđan Milivojević. Od 126 narodnih poslanika, za predlog je glasalo četvoro, pa konstatujem da Narodna skupština nije većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala Milenu Simić-Pajić za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Šapcu. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru zamenika javnih tužilaca, sa ispravkom, bez osporenih predloga o kojima se Narodna skupština prethodno izjasnila. Osporavate izjašnjavanje. Moraćemo da ponovimo glasanje. Molim da se izjasnimo. Ponavljam glasanje. Od 126 narodnih poslanika, svih 126 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke o izboru zamenika javnih tužilaca, sa ispravkom, u celini. S obzirom da smo se izjasnili o Predlogu odluke, dozvolite mi da, u vaše i svoje ime, čestitam nosiocima pravosudnih funkcija na izboru i poželim uspeh u radu. Povodom ukazivanja narodnih poslanika na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbe člana 103. stav 6. i stav 10. Poslovnika, prema kojima ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, narodni poslanik smatra da je povreda učinjena, može zahtevati, bez prava na obrazlaganje, da se Narodna skupština, bez pretresa, o tome izjasni u Danu za glasanje. Saglasno navedenim odredbama Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Miloš Aligrudić, na sednici 8. februara 2012. godine, u 15 časova i 40 minuta, ukazao je na povredu članova 27. i 107. Poslovnika Narodne skupštine. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, jedan za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova odučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Nada Kolundžija, na sednici 8. februara 2012. godine, u 15 časova i 45 minuta, ukazala je na povredu članova 106. i 107. Poslovnika Narodne skupštine. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, dva za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova odučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje po njima, saglasno članu 102. Poslovnika zaključujem sednicu Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini. (Sednica je završena u 10,25 časova.)