Prosim vas, da vstavite glasovalne kartice v glasovalne naprave. Spoštovane kolegice in kolegi, drage poslanke, poslanci, gospe in gospodje! Prosim za potreben mir in zbranost v dvorani. Prosim, če zasedete svoja mesta. Vse skupaj prav lepo pozdravljam! Pričenjam 15. sejo državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi 49. člena poslovnika. Rad bi vas seznanil, katere kolegice in kolegi zaradi upravičene odsotnosti danes niso z nami. To so kolegi Kontič, Gaber, Simšič, Bevk, Battelli, dr. Bernik, Peterle, Avšič, Pukšič, Kavtičnik, Barovič, Beuermann, Džuban, Germič, Partljič, Špindler [[...]]kolega Partljič je tukaj, kolega Špindler in za pričetek seje kolega Švagan. Prosim vas, da vstavite glasovalne kartice v glasovalne naprave. Ugotavljal bom navzočnost v dvorani. Prosim, pritisnite tipko "kvorum". Ugotavljamo navzočnost v dvorani! Ugotavljam, da je navzočih 47 kolegic in kolegov. Med nami pozdravljam tudi predstavnike vlade Republike Slovenije, tudi tiste, ki se nam bodo pridružili v nadaljevanju. Pred določitvijo dnevnega reda te seje bomo opravili še postopek sprejetja zapisnikov 13. seje ter 15. izredne seje državnega zbora. Zapisnika sta na vpogled v računalniški mreži. Sprašujem kolegice in kolege, ali ima kdo od vas pripombo ali drugačno mnenje k zapisniku. Ker k zapisniku 13. seje državnega zbora ni pripomb, prehajamo na odločanje o sprejetju zapisnika. Glasujemo o sprejetju zapisnika 13. seje. Smo sredi glasovanja. 52 navzočih, 37 za, 2 proti. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zapisnik 13. seje državnega zbora sprejet. Ker k zapisniku 15. izredne seje ni pripomb, prehajamo na odločanje tudi o sprejetju tega zapisnika. Glasujemo. Zdaj glasujemo o zapisniku 15. izredne seje. Mir v dvorani! Smo sredi glasovanja. Kolega Kacin [[...]]Mislim, da je padla zbranost. Še enkrat bom dal na glasovanje sprejetje zapisnika 15. izredne seje. Glasujemo. Drugič glasujmo o predlogu sprejetja zapisnika 15. izredne seje. Smo sredi glasovanja. Mir v dvorani! 52 navzočih, 41 za in 2 proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zapisnik 15. izredne seje sprejet. Tako lahko preidemo na določitev dnevnega reda 15. seje državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem dne 9. aprila letos. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena poslovnika državnega zbora. Najprej bomo prešli na predloge za umik posameznih točk z dnevnega reda. Rad bi spomnil, da sem na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin že v sklicu seje napovedal, da bom zboru predlagal umik tistih točk dnevnega reda, ki do določitve dnevnega reda seje s strani matičnih delovnih teles ne bodo pripravljene za obravnavo na seji zbora. Ugotavljam, da navedenega pogoja ne izpolnjujejo 12., 13., 15. in 30. točka. Želim vas obvestiti, da je umik 13. točke predlagal tudi poslanec kolega Peče. Predlagam, da razpravo o vseh predlogih opravimo skupaj, po končani razpravi pa bomo seveda o umiku slehernega predloga glasovali posamezno. Želijo najprej besedo poročevalci? [[Ne želijo.]] Želi besedo morda predstavnik vlade? [[Ugotavljam, da ne.]] Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Prav tako ne.]] Sprašujem, ali želijo besedo predstavniki poslanskih skupin. Ker ne želi nihče razpravljati, prehajam [[...]]Kolega Podobnik, prosim. Mir v dvorani! Poslanska skupina SLS.
Hvala za besedo, gospod predsednik! Mislim, da gre prehitro mimo ta poslovniška možnost, umik točk z dnevnega reda. Če sem prav videl, so vse štiri točke, 12., 13., 15. in 30. vezane na delo odbora za notranjo politiko in pravosodje, ki je zelo obremenjen. Ampak, med temi točkami so nekatere, za katere je bilo na naših kolegijih ali pa delovnih pogovorih rečeno, da imajo neko posebno prioriteto. In se mi zdi zakon o lokalnih volitvah, predvsem pa točka 15, zakon o političnih strankah, in če jih danes ne bomo uvrstili, bodo najverjetneje uvrščene šele na rednosejo v prihodnjem mesecu. Ne vem, če bomo s tem pravilno odločili, gospod predsednik. Predlagal bi, da bi se o vsaki točki posamično odločali. Hvala.
O vsaki točki bomo glasovali posamično. Moj predlog je bil izrazito postopkovne narave, v skladu z dogovori, ki smo jih sklenili na sestanku vodij poslanskih skupin. Tam smo rekli, da če pogoji ne bodo izpolnjeni, bom predlagal umik. To sem tudi storil. Poslanke in poslanci boste z glasovanjem odločili, ali se s tem predlogom strinjate ali ne. Kolega Peče, želite besedo? Prosim, poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo. Strinjamo se s predsednikom državnega zbora, da že zaradi postopkovnih pomanjkljivosti, ki jih imajo omenjene točke, podprejo predlagani umik, torej umik z dnevnega reda. Poleg tega pa mislim, da bi moralo biti kot vodilo vsem poslankam in poslancem, kolegicam in kolegom, pri odločitvah o posameznih točkah glede umika tudi vprašanje smiselnosti vsebine. V Slovenski nacionalni stranki smo prepričani, in prav tako vas tudi pozivamo, da podpremo, podprete predlog predsednika o umiku 13. točke, to je predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o lokalnih volitvah, kjer bi bilo smiselno, da matično delovno telo poda stališče, kajtis spremembami, kot jih predlaga vlada Republike Slovenije, bistveno posegamo v materijo življenja lokalnih skupnosti in posegamo v delovanje lokalnih skupnosti, predvsem z aktivno in pasivno volilno pravico tujcev. Zavedati se moramo, da so občinski sveti ki so zaenkrat v slovenski zakonodaji veljali kot izključna pravica slovenskih državljanov, s to predlagano dikcijo kršeni oziroma so po naši oceni kršena vsa poslovna in moralna pravila, ki veljajo za delovanje lokalnih skupnosti. To je, da so organi lokalnih skupnosti, občinski sveti najvišji organi in pa, da se odmikamo od pojma lokalna samouprava, če bomo pravico odločanja v okviru vseh pravic in dolžnosti posamezne lokalne skupnosti prepustili tistim, ki v teh lokalnih skupnostih niso živeli. Predlagam, da podpremo predloge, ki jih je podal gospod Pahor. Hvala.
Naj obvestim državni zbor, da ne glede na današnjo odločitev kolegic in kolegov, v primeru, da bodo sprejeli odločitev o preložitvi, da bom storil vse, kar je v moji moči, da bomo zakone, ki so vezani na izvedbo lokalnih volitev, obravnavali najkasneje na naslednji seji. To je jasno. Želi še katera od poslanskih skupin besedo? [[Ne.]] Potem bomo zaključili razpravo in bomo glasovali o vsakem umiku posebej. Najprej bom dal na glasovanje predlog, da se z dnevnega reda umakne predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o lokalni samoupravi, to je dosedanja točka 12. Glasujemo. Glasujemo o umiku. Smo sredi glasovanja, mir v dvorani. Predlog je sprejet. Za je glasovalo 44 od 54, 4 so bili proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Na glasovanje dajem predlog, da se z dnevnega reda umakne predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o lokalnih volitvah. Glasujemo. Smo sredi glasovanja. 57 navzočih, 48 za, 3 proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Na glasovanje dajem predlog, da se z dnevnega reda umakne predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o političnih strankah. Glasujemo. Mir v dvorani. Glasujemo. Prosim za zbranost. 55 navzočih, 45 za, 3 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da smo tudi ta predlog sprejeli. Na glasovanje dajem predlog, da se z dnevnega reda umakne predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o splošnem upravnem postopku. Glasujemo. Mir, smo sredi glasovanja. 52 navzočih, 45 za, 2 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da smo tudi ta predlog za umik sprejeli. Drugih predlogov za umik nimam. Ali želi kdo predlagati umik, poleg teh, ki so bili že izglasovani? [[Ne.]] Potem prehajamo na razširitve. Komisija za volitve, imenovanja in administrativne zadeve predlaga razširitev dnevnega reda s predlogom za kandidata za podpredsednika državnega zbora Republike Slovenije. Sprašujem, želi poročevalec besedo? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Prehajamo na odločanje o predlogu za razširitev dnevnega reda s predlogom kandidata za podpredsednika državnega zbora Republike Slovenije. Prosim, da glasujete. Odločamo o razširitvi dnevnega reda. Vedno, ko določamo dnevni red, še vedno potekajo živahna posvetovanja v poslanskih skupinah. Jaz to razumem, ampak prosil bi, da tudi vi razumete mene, da moram v potrebni koncentraciji voditi sejo. Ponovno bom dal na glasovanje predlog komisije za volitve, imenovanja in administrativne zadeve za razširitev dnevnega reda s predlogom kandidata za podpredsednika državnega zbora Republike Slovenije. Glasujemo. Prosim za potrebno pozornost. 57 navzočih, 52 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da smo predlog za razširitev dnevnega reda sprejeli. Drugih predlogov za širitev dnevnega reda nisem prejel. Ali želi kdo predlagati razširitev na sami seji? [[Nihče.]] Potem bo državni zbor prešel na odločanje o predlogih za hitri postopek. Državni zbor je predloge za sprejem predloga zakona o poštnih storitvah, predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o obrambi, predloga zakona o spremembi zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save in končno, predloga zakona o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje po hitrem postopku sprejel že na 14. seji, zato o tem ni več potrebno odločati. Sedaj pa gremo na predloge za hitri postopek v okviru te seje. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o upravnih taksah. Vlada predlaga, da ga sprejmemo po hitrem postopku in sprašujem predstavnika vlade, ali želi besedo. [[Ne.]] Matično delovno telo podpira sprejetje predloga zakona po hitrem postopku. Želi besedo poročevalec? [[Ne.]] Sekretariat? Poslanske skupine? Prehajamo na odločanje o predlogu, da se predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o pravnih taksah sprejme po hitrem postopku. Glasujemo. Smo sredi glasovanja za predlog obravnave po hitrem postopku. 61 navzočih. 46 za, 8 proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o lastninskem preoblikovanju zavarovalnic. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Sprašujem predstavnika vlade, ali želi besedo. Ugotavljam, da ne. Matično delovno telo podpira sprejetje predloga zakona po hitrem postopku. Želi besedo poročevalec? [[Ne želi.]] Sekretariat? Poslanske skupine? Prehajamo na odločanje o predlogu, da se predlog zakona o lastninskem preoblikovanju zavarovalnic sprejme po hitrem postopku. Glasujemo. Glasujemo o predlogu za hitri postopek. 56 navzočih, 43 za, 7 proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o uporabi sredstev, pridobljenih iz naslova kupnine na podlagi zakona o lastninskem preoblikovanju podjetij. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku Sprašujem vlado, ali želi predstaviti ta predlog? [[Ne želi.]] Matično delovno telo podpira sprejetje predloga zakona po hitrem postopku. Želi poročevalec besedo? Sprašujem druge kvalificirane govornike, ali želijo besedo? Potem bomo odločali o predlogu, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. Glasujemo. Glasujemo o predlogu za hitri postopek. 56 navzočih, 45 za, 7 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. S tem smo zaključili odločanja o hitrem postopku in prehajamo na odločanja o skrajšanem postopku. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah obrtnega zakona. Zboru predlaga, da ga sprejme po skrajšanem postopku. Želi besedo predstavnik vlade? [[Ne želi.]] Matično delovno telo s predlogom soglaša. Želi besedo poročevalec? Želijo besedo drugi kvalificirani govorniki? Zaključujem razpravo in tako, kot je v navadi pri skrajšanem postopku, opozarjam, da predlog za sprejetje zakona ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj ena tretjina navzočih poslancev. Zdaj pa glasujemo. Glasujemo o predlogu za skrajšan postopek. Navzočih 57, 45 za, 4 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je s potrebno večino sprejet. Mislim, da lahko preidemo na odločanje o predlogu dnevnega reda v celoti. Predlagam za današnjo sejo dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem, s sprejetimi spremembami in dopolnitvami. Predlog dajem na glasovanje. Prosim, da se izrečete o predlogu dnevnega reda v celoti. Mir v dvorani! 55 navzočih, 43 za, 4 proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je dnevni red 15. seje zbora sprejet. Preden bom odredil odmor in omogočil prihod vlade in njenega predsednika k 1. točki dnevnega reda, naj vas obvestim, da sem za jutri ob 16. uri in 30 minut sklical izredno sejo. To se mi je zdela najbolj smiselna odločitev, glede na to, da bo popoldan naš gost Pate Cox, predsednik evropskega parlamenta. Gre seveda za izjemen obisk, zato smo si ga dovolili organizirati sredi zasedanja parlamenta. To je bila tudi njegova želja, da pride v času, ko parlament zaseda in ima možnost nagovoriti državni zbor. To bo jutri tudi storil. Želi se srečati potem z vodji poslanskih skupin. Po koncu tega razgovora bi sklicali na zahtevo vlade izredno sejo. Potem pa bomos točkami dnevnega reda nadaljevali naprej. Zjutraj seveda normalno začnemo z delom, nadaljevanjem seje. Prekinil jo bom ob enih, potem jo bomo nadaljevali ob 16.30. Videli ste verjetno, da sem za jutri, v sredo ob 18. sklical, potem ko bi končali zasedanje, če ne bomo sprejeli drugačnih odločitev, kratek sprejem, da čestitamo kolegu Peterletu in kolegu Jakiču za pomembna priznanja, ki sta jih dobila z imenovanjem na pomembne položaje v parlamentarni diplomaciji. In potem bomo delo nadaljevali normalno. V torek bi imeli volitve in imenovanja ter izvolili tudi našega novega podpredsednika. Dogovorili se bomo tudi, tako kot sem obljubil na kolegiju, kdaj bomo obravnavali točko, ki jo je predlagala poslanska skupina stranke mladih, predlog za razpis predhodnega referenduma. O tem bi se konzultirali v začetku prihodnjega tedna, ko bomo videli, koliko točk dnevnega reda smo uspeli opraviti. Zdaj bi pa prekinil zasedanje do 15. ure in 30 minut. Takrat točno začnemo nadaljevanje 15. seje. Hvala lepa.
Poslanke in poslanci, vabim vas, da stopite iz preddverja v veliko dvorano državnega zbora. Nadaljevali bomo 15. seje državnega zbora. Prešli bomo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO SO VPRAŠANJA IN POBUDE POSLANK IN POSLANCEV. Da bi omogočili začetek seje, seveda vabim v prostore, v veliko razpravno dvorano tudi predsednika vlade in njegove ministrice in ministre. Kolegice in kolegi, ugotavljal bom navzočnost v dvorani. Prosim, da vstavite glasovalne kartice v glasovalne naprave. Prosim, če sedete na svoja mesta, prav tako vabim, da svoja mesta v dvorani zavzamejo tudi predstavniki vlade. Ugotavljam navzočnost v dvorani. Prosim, pritisnite tipko "kvorum". Smo sredi ugotavljanja navzočnosti. Prosim za mir v dvorani. Navzočih je 51 poslank in poslancev; državni zbor Republike Slovenije je sklepčen in lahko odloča. V poslovniškem roku enega dne pred sejo zbora sem prejel pismene prijave poslanskih vprašanj in pobud. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj in pobud je določen v skladu z zadnjim odstavkom 23. člena poslovnika tako, da prva tri vprašanja oziroma pobude postavijo poslanci opozicije, nato pa po vrsti poslanci iz različnih poslanskih skupin, po vrstnem redu prijave. Vrstni red postavljanja prvih treh vprašanj in pobud je po dogovoru opozicijskih poslanskih skupin pripravljen ob upoštevanju načela kolobarjenja. Ustno zastavljeno vprašanje oziroma pobuda ne sme trajati več kot tri minute, pri čemer bi rad spomnil na naš dogovor, ki smo se ga zadnjič držali, da mora in sme biti postavljeno samo eno poslansko vprašanje. Ministrov odgovor praviloma ne sme trajati več kot deset minut in za prijaznost predstavnikov vlade se že vnaprej zahvaljujem. Dopolnilno vprašanje poslanca največ dve minuti. Na prva tri poslanska vprašanja bo odgovarjal predsednik vlade Republike Slovenije dr. Janez Drnovšek, ki ga pozdravljam v naši sredi. Prvo vprašanje zastavlja kolega Zmago Jelinčič. Imate besedo, kolega Jelinčič. Prosim za mir v dvorani.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem skupaj! Gospod Drnovšek, vlada že nekaj let zavestno zavaja javnost, zakonodajno telo in ustavno sodišče, ko ponavlja, da so najemniki denacionaliziranih stanovanj zavarovani že po sedanjem zakonu in da namerava njihov položaj dodatno utrditi. S praznimi obljubami zavajate ljudi, na drugi strani pa ministrstvo zahrbtno pripravlja nov, tako imenovani stanovanjski zakon, po katerem bodo lahko denacionaliziranci večinodanašnjih najemnikov spravili na cesto, za preostalo manjšino pa se pripravlja še precej hujši pekel, kot so ga najemniki denacionaliziranih stanovanj preživljali v zadnjih desetih letih. Na številne pozive za rešitev problema se sploh ne odzivate, ampak dovolite, da ministrstvo za okolje pod imenom "stanovanjski" piše nov denacionalizacijski zakon, s katerim pripravlja dokončno rešitev za 4.000 najemniških družin v denacionaliziranih stanovanjih. Kam nameravate naseliti 4.000 družin, ki jih bodo iz dolgoletnih domov pregnali izvajalci pripravljajoče se dokončne rešitve? Zakaj se ne ukvarjate z domačimi problemi, gospod Drnovšek, ampak leporečite o Natu in o Evropski uniji? Ali res mislite, da nerešeni socialni problemi ne bodo zanimali evropskih uradnikov, s katerimi se tako radi smehljate? Kaj nameravate narediti s tistimi družinami, ki so jih denacionaliziranci in občine v zadnjih desetih letih s soglasjem in pomočjo države že pometali iz njihovih domov zgolj zato, da se bodo lahko denacionaliziranci bogatili od podarjenih stanovanj, ki so jih desetletja prenavljali in vzdrževali izseljeni najemniki? To, kar je se mnogim najemnikom v denacionaliziranih stanovanjih že zgodilo, in to, kar preti večini po novem osnutku stanovanjskega zakona, je bilo videno in doživeto z izganjanjem Židov iz njihovih domov v nacistični Nemčiji. V Slovenijo se vračajo kvizlingi in okupatorjevi pomagači, vrača se jim premoženje, le-ti pa se znašajo nad najemniki, kot da so ti in samo ti edini predstavniki bivšega komunističnega režima. Verjamem, da problema ogroženih družin ne razumete, saj ste svoje stanovanjsko vprašanje ugodno rešili z odkupom protokolarne kadrovske vile v Murglah po Jazbinškovem zakonu. Kako pa bodo državljani gledali na to, da vzporedno s tem, ko pripravljate zakon, s katerim boste še dodatnih 4.000 družin naredili za brezdomce, na drugi strani zase spreminjate zakon o Triglavskem narodnem parku, da si boste postavili še novo vilo ob Bohinjskem jezeru?
Hvala lepa. Gospod predsednik vlade, imate besedo za odgovor. Prosim.
Spoštovani gospod Jelinčič! Spoštovane poslanke in poslanci! Zakon o denacionalizaciji je bil sprejet v slovenskem parlamentu že leta 1991. Torej, tudi pred začetkom delovanja, ne samo tega državnega zbora, ampak tudi katerekoli vlade, ki sem jo vodil. Ta zakon o denacionalizaciji smo že od, če lahko temu tako rečem, od moje prve vlade naprej dobili kot neko dejstvo. Neko dejstvo, ki ga je potem poskušal državni zbor po različnih iniciativah tudi spremeniti, popraviti, izboljšati, vendar je Ustavno sodišče različne takšne pobude razveljavilo. In tudi, če poenostavim, ugotovilo, da se ga ne da več spreminjati in da pač je takšen, kot je. Vlada se zato v vsem tem obdobju srečuje s precejšnimi težavami. Po eni strani je pod pritiskom upravičencev za denacionalizacijo, ki želijo hitrejše vračanje, čeprav je to velikokrat zelo otežkočeno. Gre za konflitke različnih interesov, za različna zgodovinska dejstva, ki se potem v različnih postopkih rešujejo dlje časa, po prepričanju marsikoga predolgo. Vendar, objektivno gre za zapleten proces. Po drugi strani seveda je upravičen pritisk tistih najemnikov oziroma stanovalcev v teh stanovanjih, ki niso mogli participirati pri stanovanjskem zakonu, ki je bil tudi sprejet takrat, leta 1991, torej tudi pred kakršnokoli vlado, ki sem jo sam vodil. S tega vidika želijo upravičeno razrešiti svojo stanovanjsko situacijo. V vseh teh letih smo iskali različne rešitve, kako jim pomagati. Dejstvo je, da so ostali v svojih stanovanjih. Res pa je, da ves čas iščemo in delujemo naprej in iščemo rešitve, ki bi bile boljše od sedanjih in od začasnih rešitev. Takšna rešitev oziroma sedanji poskus razreševanja tega problema pripravlja res ministrstvo za okolje - minister za okolje je tukaj in lahko v nadaljevanju tudi da več pojasnil, če je potrebno - skratka nov zakon, ki še ni v vladni proceduri, je pa v pripravi v tem ministrstvu. Gre torej, ponavljam, za precej zapleteno pravno vprašanje, tudi ekonomsko vprašanje, eno izmed tistih vprašanj tranzicije, tega prehoda, ki so pač nastala objektivno in ki jih skušamo objektivno na najboljši možen način razreševati. Je pa seveda povsem nekorektna vaša insinuacija o mojem stanovanju, ki nikoli ni bilo protakolarno, ali še manj, luksuzno stanovanje. Gre za precej skromno zadevo, ki si jo lahko ogledate, če želite. Ugotavljam, da sem eden izmed tistih udeležencev tranzicije, ki v tej tranziciji nikakor niso obogateli. Nasprotno, ravno nasprotno. Nimam nobenih drugih nepremičnin, nič, ničesar, praktično v 10 letih vodenja slovenske vlade. Edino, kar sem dobil od vsega skupaj, je slabše zdravje. To je vse. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Jelinčič, želite dopolnilno vprašanje? Biti mora isto vprašanje. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Republika Slovenija je z denacionalizacijskim zakonom leta 1991 pravzaprav uvedla suženjstvo, ko je najemnike, nekdanje imetnike stanovanjske pravice skupaj z njihovimi družinami izročila v lastništvo tujcev in cerkve. Vendar pa bi 10 let dela vaše vlade, gospod predsednik, pod vašo taktirko pravzaprav moralo dati kakšne rezultate. Sedaj se že desetletje sprenevedate, da je vse lepo in prav. Usodo državljanov ste prepustili maščevalnim denacionalizirancem,ki se že desetletja izživljajo nad nedolžnimi ljudmi, ki jih lahko po svoji prosti volji preseljujejo iz enega v drugo stanovanje, ki lahko vstopajo v njihove domove, kadar se jim zahoče, in ki določajo, s kom in koliko časa bodo najemniki živeli. Ne vem,ali vas res zanima zgolj vaša komoditeta, ko si kupujete najdražjega ptiča na svetu. V prejšnjem režimu je bil najdražji ptič v Jugoslaviji Titov Galeb, danes, izgleda, je to vaš Sokol, ki po ceni bistveno presega Titovega Galeba. Namesto da bi reševali stiske slovenskih državljanov in njihove probleme, imam močan občutek, da skrbite le za sebe. In zato, ker v Slovenski nacionalni stranki sodimo, da je nakazana problematika preveč pereča, da bi jo kar odrinili med nove mercedese, v skladu z drugim odstavkom 29. člena poslovnika državnega zbora zahtevam razpravo o odgovoru vlade na zastavljeno poslansko vprašanje. Hvala.
Hvala lepa, kolega Jelinčič. Želite, gospod predsednik, odgovoriti zdaj ali boste izkoristili v okviru uveljavitve poslovniške možnosti 15 minut časa za odgovor kolegu Jelinčiču? Torej, vsekakor na osnovi drugega odstavka 29. člena poslovnika na zahtevo najmanj desetih poslancev oziroma poslanske skupine zdaj odrejam razpravo o odgovoru vlade, ki je bila s strani predsednika vlade že dana. Prehajamo na razpravo o odgovoru vlade, torej na pobudo poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Besedo dajem predstavniku predlagatelja zahteve. Imate možnost 15 minut, za vami pa predsednik vlade s svojimi sodelavci. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Gospod Drnovšek, zanima me, kako bi ravnali, če bi bili v položaju, ko bi vam vzeli dom in ga dali v last nekomu, ki bi zato, ker bi živeli v svojem stanovanju, izlival na vas ves bes in sovraštvo do bivšega sistema in vas javno označeval za "komunistično prasico" in "uživalca naropanega premoženja". To so citati iz Dela in še nekaj drugih podatkov sem povzel iz dnevnega časopisja. Nekdanji kolaboranti, zatem zapriseženi marksisti, danes pa samooklicani kapitalisti javno pozivajo drug drugega, naj si kot pomoč za izselitev najemnikov najamejo detektive, ki bodo najemnike zalezovali na vsakem koraku. Spet drugi s poklicnimi izterjevalci vpadajo v domove najemnikov in jih skupaj z družinami prisilno izseljujejo. Najemnikom pa gospod Jože Novak, državni sekretar z ministrstva za okolje in prostor, priporoča usluge spolitiziranega sodnega sistema. Šikaniranja denacionaliziranci izvajajo po fašistični doktrini in z njo so uspeli v zadnjih desetih letih spraviti na cesto, v Polje, v Begunje in druge norišnice, na pokopališče, v mestno obrobje in zavetišča za brezdomce že več kot polovico najemnikov. In zdaj so se denacionaliziranci odločili za nov stanovanjski zakon, v katerem je dokončno rešitev uslužno in po nareku pripravila gospa državna podsekretarka Barbara Starič Strajnar. Ta zakon je podoben dokončni rešitvi pravzaprav na Kosovu, iz tajnega uradnega lista o formiranju lagerjev, ki ste ga kot predsednik predsedstva SFRJ pravzaprav vi podpisali, gospod premier. O tem, da moje trditve niso pretirane, govori deložacija najemnice iz Maribora. Lastnik je pod pretvezo, da bo renoviral stanovanje, v njeni odsotnosti vstopil v stanovanje, ga popolnoma izpraznil, odpeljal vse, tudi osebne stvari, v skladišča izven mesta. Šaril je po njenih osebnih predmetih, dokumentih, obračal predale in podobno. In ko je najemnica poklicala policiste, so ugotovili, da obstaja sum kaznivega dejanja, vendar ga niso preprečili, samovoljni lastnik pa ni bil kaznovan. Okrajno sodišče v Mariboru je o stanju deložiranega stanovanja napravilo zapisnik, kako je lastnik renoviral stanovanje. Stanovanje je bilo popolnoma demolirano in nemogoče za stanovanje in od tedaj najemnica že dve leti živi v sobi na drugi lokaciji, ki paje premajhna, da bi lahko prenesla vanjo svoje stvari. Sodišče pa ji je še naložilo, da mora plačati sodnega izvedenca, ki bo ugotovil, ali je mogoče stanovanje spraviti po dveh letih v prvotno stanje. Take primere, ki so se do sedaj dogajali stihijsko in le po tihem pristanku vaših lakajev in tako imenovanega neodvisnega sodstva, je gospa, državna podsekretarka, v predlogu novega stanovanjskega zakona legalizirala. Najemniki zaenkrat vse to mirno prenašajo, že deset let pišejo peticije, pišejo javna pisma, pripombe, prosijo za sestanke, vi in pa vaši ministri se na to požvižgajo. Ukvarjate se z nakupom luksuznega letala, medtem ko ste vsi skupaj pred leti s prstom kazali na Tudžmana in se posmehovali snobizmu Hrvatov, seveda, pa je bilo navkljub vsemu Tudžmanovo letalo bistveno cenejše od vašega. Ali res mislite, gospod Drnovšek, da se je lahko igrati s človeškimi življenji, s stisko ljudi in pa tudi z denarjem davkoplačevalcev v nedogled? Slovenci na referendumu niso glasovali za državo, ki jim bo vzela dom, glasovali so za demokratično in pravno državo, kar pa trenutno pod vašim vodstvom ni. Z denacionalizacijo ste najemnikom teh stanovanj odvzeli človeško dostojanstvo, sedaj jim nameravate vzeti še golo eksistenco. Zakaj novi stanovanjski zakon slabša vsa najemna razmerja. Morda zato, da bodo lahko gospodje, ki so stanovanja odkupili po Jazbinškovem zakonu, slednja neomejeno oddajali za dvakrat večjo letno najemnino od cene, ki so jo plačali za ta stanovanja? Ali morda zato, da boste z vsesplošnim poslabšanjem najema lahko prikrili pravi namen novega stanovanjskega zakona - pometati najemnike iz denacionaliziranih stanovanj. Po novem zakonu uzakonjate pravico najemodajalcev, da lahko kadarkoli vstopijo v najemnikovo stanovanje, uzakonjate ureditev, po kateri bo denacionaliziranec kot gospodar o svojem "sužnju" odločal, s kom bo lahko osovraženi najemnik živel in koliko otrok bo lahko imel. Takšne metode je poznal Hitler. Zagotovljena varnost najemnikov je pravzaprav očitna laž. Samo en primer naj navedem, ko je ena od številnih najemnic s svojimi družinskimi člani v zadnjih desetih leti zaradi denacionalizacije imela že tri sodne postopke, čaka jo pa še sedem sodnih postopkov. Kdo bo plačal, to ne zanima nikogar. Zagotovo, gospod Drnovšek, ne boste tega plačali vi ali pa morda pisci denacionalizacijskega zakona ali pa morda gospod Rop, ki ima težave s polnjenjem proračuna, in zato prodaja banke, privatizira vse mogoče, prodaja železarne, Telekom in kaj vem še vse, obenem pa, gospod Drnovšek, država po vašem ukazu kupuje paradno letalo. Še en primer iz Ljubljane, primer najemnika, ki že mesec dni spi v avtu zato, ker ga je lastnik nezakonito deložiral. Resno mislite, da so najemniki varni? Po mojem gre za nesramno norčevanje iz državljanov. Gospod Drnovšek, ali veste, kaj se dogaja z denacionaliziranim premoženjem potem, ko ga vrnete denacionalizirancem? Primer v eni izmed hiš, ki je bila vrnjena v Ljubljani potomcem nekdanjih kolaborantov. Pred denacionalizacijo je bila ta hiša dom petim družinam. Takoj po sprejetju vašega denacionalizacijskega zakona je v hiši završal glas, koga bo ta gospa Debenjak, potomka nekdanjih kolaborantov, vrgla na cesto in koga ne. Po vrnitvi hiše v naravi dotični gospe in njenim sorodnikom je bila prva družina izseljena v primestje, kjer je razpadla zaradi nemogočih stanovanjskih razmer. Drugi primer iz iste hiše. Ostarela vdova je bila zaradi stalnih pritiskov prisiljena zapustiti svoj dom in oditi v dom za ostarele. Danes se to stanovanje oddaja tujcem. Tretji najemnik iz istehiše je bil izseljen in se je skoraj leto dni kot brezdomec selil po Ljubljani iz sobe v sobo. Naprej. Eno od najemnic je gospa z učinkovitimi fašističnimi prijemi spravila v bolezen in nato v psihiatrično bolnico, njenega sina pa danes toži za izselitev. Spoštovani gospod Drnovšek! Ali veste, da v 2. členu slovenske ustave piše, da smo pravna in socialna država. Ves čas in brezpogojno ste pripravljeni gostiti evropske imenitneže, s katerimi tako radi kramljate in z njimi sadite rožice. Po drugi strani paniste pokazali posluha za stiske najemnikov v vsej svoji desetletni vladavini. Čuden odnos do demokracije. Pa konec koncev gre tukaj za človekove pravice, ki naj bi bile svete. V obrazložitvi novega denacionalizacijskega zakona so izračunali, da bi za pravično rešitev problema rabili 28 milijard tolarjev. Pa pravite, da sredstev za to v proračunu ni. Istočasno pa ste za ravno toliko oziroma za več pripravljeni povečati letni proračun zaradi vključevanja v Nato, kamor si noben pameten Slovenec ne želi. Pa še letalo si kupujete, ki mu dnevno narašča cena. V soboto je to letalo stalo 14,6 milijard tolarjev, v nedeljo že 15 milijard. Koliko je prava cena, pa še ne vemo. Letalo, ki stane toliko kot nova Krkina tovarna zdravil, ki zaposluje 150 ljudi in se bo izplačala v letu dni. Koliko ljudi zaposluje vaše letalo, gospod premier? Vse Slovence. In kdaj se bo izplačalo? Nikoli. Gospod Drnovšek! Ali si še vedno upate trditi, da vaša vlada ne laže in da ne deluje zgolj zase? Bi pa besedo predal še kolegu Pečetu. Hvala.
Prosim. Pri čemer opozarjam, da je bilo zastavljeno vprašanje in predlagana obravnava na podlagi drugega odstavka 29. člena za eno vprašanje. Samo eno vprašanje je predmet obravnave. Prosim.
Spoštovani navzoči! V imenu Slovenske nacionalne stranke moram povedati, da nam je žal za vaše poslabšanje zdravstvenega stanja. Prepričan pa sem, da to ni ne kraj ne čas, kjer bi razpravljali o tem. Prav pa je, da razpravljamo o tem, kar je sprožil Zmago Jelinčič v svojem vsebinskem vprašanju. To je o stanovanjski problematiki. Sam stanovanjski zakon, ki se danes bliža obravnavi, sega v leto 1991. V letu 1991 je slovenska vlada v približno oziroma v okviru enake vsebine, kot je danes, skušala oziroma začela uvajati klientelizem v to našo državo. Tisti pojem, ki ste se mu na začetku letošnjega leta odrekli. Zakon smo vmes, med letom 1991 in vse do zdaj, trikrat spremenili. Bilo je nekaj odločb ustavnega sodišča, kakor ste sami pravilno ugotovili, in ogromno pobud na ustavno sodišče. Kar kaže, da je ta materija izključno plod politične volje. Torej skozi štirikratno spremembo zakona in skozi odločbo ustavnega sodišča. Po drugi strani pa vse pobude, ki so prišle na ustavno sodišče za razjasnitev posameznih zadev, kažejo, da bi moral ta zakon biti zgolj materija za zagotavljanje stanovanjskih pogojev. Toda dovolite, da se gre po vrsti. Zakon, ki ga je vlada Republike Slovenije pripravila, oziroma konkretneje, ministrstvo za okolje in prostor, je eden izmed tistih zakonov, ki bi moral striktno spoštovati ustavnost in pa tisto socialno noto. Socialno noto zaradi tega, ker ta zakon določa, kje bodo ljudje živeli, kako bojo ljudje živeli in v prvi fazi bi moral, žal ne, kako bomo Slovenci živeli. Toda že iz same obrazložitve, katero je podpisal tudi vaš minister, minister Kopač, izhaja, kaj je namen tega zakona. Poudarja se, da zakon ni pisan na podlagi direktive Evropske unije. V drugem stavku pa poudarjate, in tu bom citiral: "Predlog zakona vsebuje določbe, ki izenačujejo državljane Republike Slovenije z državljani EU na dveh področjih. In sicer, pri pridobitvi socialnega in neprofitnega stanovanja". Pri nas, v naši državi, kjer imamo velik stanovanjski problem, se je vlada Republike Slovenije odločila, da bo izenačila slovenske državljane in državljane Evropske unije. In se sploh ne vprašate o standardu, o višini kupne moči in podobne druge stvari. In pa, prav tako vlada Republike Slovenije se je odločila, da bo pri pridobitvi ugodnih stanovanjskih posojil stanovanjskega sklada Republike Slovenije prav tako izenačila slovenske državljane z državljani Evropske unije. Oprostite, nam se kratko malo zdi popolnoma nesmiselno in škodljivo za to našo državo, za katero vsi moramo vedeti oziroma bi se morali zavedati, da je to naša edina država. In da so tvorci te države tudi državljani. V kolikor našim državljanom ne bomo ponudili ustreznih pogojev za življenje, in v temu primeru štejejo med te državljane tudi tisti, ki so izven vseh nas, po plačah. Ta zakon ne bo tangiral nas, ki imamo plače 500 tisoč neto in pa višje, tangira predvsem tiste, ki imajo neurejeno stanovanjsko vprašanje. Na področju neprofitnih stanovanj in socialnih stanovanj. Toda vlada Republike Slovenije se obnaša, črno na belem obnaša, kar je tudi predlog, predloga zakona, kakor da ji ni mar do teh državljanov. Kakor, da bi čim prej rada zbrisala z obličja tisto kvoto, recimo temu revežev v naši državi. Gospod Drnovšek, gospe in gospodje v slovenski vladi, davkoplačevalci smo mi vsi. Od davkoplačevalskega denarja jemljete sredstva za Nato, ki presegajo potrebe po stanovanjski problematiki, jemljete denar za to zloglasno letalo, ki prav tako bi omogočilo rešitev polovice stanovanjskih problemov, o katerih danes govorimo, o katerih je spregovoril Zmago Jelinčič, o tistih 4000 denacionaliziranih najemnikih, ki bodo po novem zakonu, po zakonu, ki nam ga boste vi predlagali v sprejem in pa v obravnavo, ostali na dosti slabši nogi, kot danes so. Velika večina med njimi bo ostala na cesti, v kolikor se seveda do tistih bogatih in po naši oceni predvsem tujcev, predvsem tistih, ki so pokazali, kje imajo narodno zavest, med narodnoosvobodilno vojsko, če se ne bodo priklanjali, bodo tudi ti ostali na cesti. Sam zakon je nepojmljiv, je grozljiv in v Slovenski nacionalni stranki vam danes ponovno predlagamo, da tokrat vi za spremembo od vaših gospodov, najsibodo s strani poslancev ali najsibodo s strani vašega vladnega kabineta, podprete zamisel, ki ste jo pretekli teden, vaši poslanci, pohodili na odboru za gospodarstvo - to je, da odvečna denarna sredstva, namenjena za luksuz, ki bi naj zrcalil oziroma ki naj bi odražal sliko slovenske vlade, denarna sredstva v višini skoraj 15 milijard slovenskih tolarjev namenite za stanovanja. Ni se vam zdelo vredno razmišljati oziroma vašim poslancem ni bilo vredno, da bi do konca prisostvovali seji odbora za gospodarstvo, kjer bi bil sprejet sklep, da bomo denarna sredstva namenili za reševanje gospodarskih težav. Gospod Drnovšek, to je pobuda, iskreno upamo, da jo boste sprejeli. Hvala.
Hvala lepa. Sedaj dajem petnajst minut na voljo za odgovor predsedniku vlade in ministricam in ministrom na njegovo pooblastilo. Gospod predsednik vlade, kdo bo odgovoril?
Par besed o tem pa minister Kopač v zvezi s to problematiko. No, gospod Jelinčič, gospod Peče, mislim, da sta vajini razpravi pač eden izmed spodnjih viškov, če bi temu rekel, ali spodnjih točk, ki jih je dosegel ta parlament v zadnjem desetletju. Žal mi je, da je nakup državnega letala, ne vladnega, ne mojega, pač državnega letala dal toliko prostora za toliko primitivnih insinuacij, demagogij in za takšno nižanje splošne razprave v tej državi in za takšno nižanje tudi nekega kulturnega, političnega dialoga. S tega vidika moram priznati, da je to preseglo pričakovanja in da tudi razlogi, ki so bili jasni, utemeljeni, za nakup letala, v tej luči izgledajo, seveda, slabi in očitno ne dovolj trdni. Ob zavedanju tega sem že pred časom iniciral aktivnosti, da se išče druga rešitev oziroma da se odstopi odtega letala. Računam, da bodo v kratkem te aktivnosti dale rezultate, ker je enostavno nivo oziroma pač nivo teh razprav, ki jih to povzroča, postal nemogoč za katerokoli vlado, ne samo za to. Kar se tiče, seveda, vseh teh govorenj o tem, kakšne krivice to povzroča, bi sicer vas spomnil, ker tako navdušeno gledate v preteklost, da je tudi že pred osamosvojitvijo, torej kot Republika Slovenija, takratna Republika Slovenija razpolagala in imela dve letali Lear Jet, ki sta bili takrat zelo sodobni in solidniletali, ob vrsti letal v takratni federaciji. In to kljub dejstvu, da takratna republika ni bila država in je imela bistveno manjšo potrebo v mednarodnih stikih, kot jo ima samostojna država. Ampak seveda, to ni bistveno in v zadnjih tednih sem se že naučil, da o tej problematiki nima smisla govoriti racionalno, ker je pač iracionalna. O zakonu o denacionalizaciji, seveda, je bilo zanimivo poslušati to razpravo, kot da dejstvo, da je bil zakon sprejet pred 11 leti v takratnem parlamentu, ob očitnih tudi pomislekih, ki so se potem pokazali tudi v fazi izvedbe v naslednjih letih, da očitanje tega zakona sedanji vladi, ki je takrat ni bilo in s tem zakonom nima nič, razen tega, da se mora držati zakonitosti in ga izvesti, da je seveda povsem neprimerno. Že leta poskušamo zadeve reševati, blažiti, speljati na en način zakonsko obveznost denacionalizacije, ker smo pravna država in vlada seveda nima druge možnosti, kot da se drži zakonov. Po drugi strani pa, da se tudi iščejo rešitve za najemnike v teh denacionaliziranih vprašanjih. O zakonu oziroma o teh zadnjih iniciativah in iskanjih pa bi prosil ministra Kopača, da pove nekaj besed. Hvala.
Gospod minister mag. Kopač. Imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Moram reči, da me je, seveda tako kot predsednika vlade, več navedb v vašem govoru zbodlo. Najbolj me je pa zbodla tista, ko ste rekli, da ministrstvo za okolje in prostor zahrbtno pripravlja predlog novega stanovanjskega zakona. Mi smo se odločili, da bomo pri pripravi tega zakona delali maksimalno transparentno in smo celo delovni osnutek zakona dali na internet, tako da ga lahko vsakdo vidi. Vi ste seveda citirali stvari z interneta. Tega predloga zakona vlada sploh še ni obravnavala, vi pa se zdaj s svojimi očitki spravljate na predsednika vlade, ki tu predstavlja vlado. To še ni vladni akt in ta vaša reakcija me navaja na to, da bomo poslej znova delali predloge zakonov bolj v zaprtem krogu, zato da jih tovrstni bralci, ki potem zlonamerno tu zlorabljajo tisto, kar poskuša ministrstvo narediti transparentno, ne bi na ta način zlorabljali. Sicer pa o problematiki, o kateri ste govorili, nekaj podatkov ali pa nekaj številk. Vaše insinuacije so bile popolnoma brez utemeljitve. Po zakonu o denacionalizaciji bo, ko bo dokončan, po naši oceni, predvidoma vrnjenih približno 4.570 stanovanj, zasedenih z najemniki oziroma z bivšimi imetniki stanovanjske pravice. Po preseku na dan 30.6. lansko leto je bilo takih primerov 3.843. No, in že obstoječi stanovanjski zakon ima 125. člen, ki predvideva zaenkrat dva modela razreševanja teh problemov, kjer stimulira najemnike in lastnike denacionaliziranih stanovanj, da se dogovorijo in skupaj najdejo rešitev, po kateri se izseli ali najemnik ali pa lastnik, torej tisti, ki je dobilstanovanje vrnjeno v denacionalizacijskem postopku, opusti to stanovanje in pobere nek ustrezen znesek, skratka, in prepusti to pravico najemniku. Na podlagi tega obstoječega 125. člena je bilo po preseku na dan 30.6. lansko leto že rešenih 1.430 primerov po oceni, kako se stvari gibljejo, pa jih bo do konca procesa zakona o denacionalizaciji rešenih 2.740. Torej, v celi državi ostaja še odprt problem razlike med 4.570 in 2.740, torej okrog 1.830 približno, na pamet rečeno - 1.830 stanovanj bo ostalo še problem, o katerem ste vi govorili kot o problemu tega naroda. Naj pa povem tudi naslednja dejstva. Povprečna najemnina v teh stanovanjih, denacionaliziranih stanovanjih, je, zaradi posebnega zakonskega bonusa, približno, govorim zares približno, nekaj manj kot 15.000 tolarjev mesečno. Povprečna najemnina, na primer, v neprofitnih stanovanjih novejšega datuma, ki je zaradi posebne formule v obstoječem stanovanjskem zakonu pač posebej visoko nastavljena, je pa 32.000 tolarjev, in oboje je neprofitno stanovanje; če govorimo o isti kvadraturi, nekdo plačuje 15.000 oziroma še manj, nekdo pa 32.000, oboje se pa imenuje neprofitno. Nov predlog stanovanjskega zakona, ki ga pripravljamo in ste ga verjetno prebrali na internetu - pravite, da ga pripravljamo zahrbtno - pa predvideva, da bo enotna formula za izračun neprofitne najemnine, kar seveda pomeni, da tisti, ki plačujejo zelo majhno neprofitno najemnino, bodo verjetno plačevali kaj večjo, vendar pa po drugi strani zakon kot varovalko nastavlja tudi predlog subvencioniranja oziroma formulo za subvencioniranje vseh, ki so kakorkoli socialno ogroženi. Zdaj se je namreč dajalo na nek način, če smem tako reči, subvencijo na počez, celi skupini, ne glede na to, ali so bili bogati ali so bili revni. Poslej, če bo tako sprejeto na vladi in kasneje v parlamentu, pa nameravamo dajati subvencije tistim, ki so po socialnem statusu do subvencije upravičeni, po kriterijih, ki jih bo sprejel parlament. No, in zato je seveda govorjenje na način, kot ste ga vi predstavili tu, popolnoma neprimerno, pa še navsezadnje bi bilo zelo korektno, da bi tudi vsi drugi poslanci imeli predlog zakona pred seboj, verjetno bi ta razprava bila primerna ob prvi obravnavi predloga zakona v parlamentu. Še nekaj številk. Če bi želeli, kar nekateri želijo, da bi država ali občine - pardon, ne država, občine plačevale razliko med neprofitno najemnino, kakršna bi ustrezala za normalno vzdrževanje stavb, in tisto, ki jo v resnici plačujejo tisti, ki so v denacionaliziranih stanovanjih, bi to občine stalo milijardo 126 milijonov po naši oceni letno. In če bi pa želeli nadomestiti ta manko z nekimi novimi stanovanji, bi pa to stalo v enem zamahu 28 milijard tolarjev, kar je seveda znesek, ki ga ta država ne zmore. In ko ste govorili o tem, kako bodo ti najemniki sedaj metani na cesto in podobno. Predlog zakona ne predvideva ničesar takega. Nobene spremembe, edino en dodaten odpovedni razlog je dodan, če ima tisti, ki stanuje v neprofitnem stanovanju, pa govorimo o tistem, ki je bil vrnjen v postopku denacionalizacije ali kakšnem drugem, če ima drugo stanovanje. Dogaja se namreč tudi v denacionaliziranih stanovanjih, da imajo posamezni podnajemniki, ki plačujejo zelo nizko najemnino, v tem stanovanju pravzaprav, to stanovanje oddajajo za zelo profitno najemnino, pardon, da imajo sami svoje stanovanje, ki ga oddajajo za profitno najemnino, oni pa seveda živijo v neprofitnem stanovanju. To se nam zdi neprimerno. To se dogaja tako v denacionaliziranih stanovanjih kot tudi v novejših stanovanjih, ki so jih občine dale neprofitnim najemnikom v najem. Mi v predlogu zakona predvidevamo dodatno stimulacijo države, da bi se še hitreje razreševal problem konflikta med najemniki v denacionaliziranih stanovanjih in lastniki, denacionalizacijskimi upravičenci. Formulo iz obstoječega 125. člena, ki temelji na vrednosti točke, skratka stvari se točkujejo, zdaj je točka vredna približno 4 marke po starem, zdaj naj bi bila v tem predlogu pa nekaj čez 5, mi za 25 odstotkov povečujemo sredstva države, s katerimi se stimulira razreševanje tega konflikta. Tako tudi pričakujemo, da bomo v doglednem času, kakšnih pet let, še tistih 1830 primerov, ki naj bi ostali odprti, poskušali z državno pomočjo razrešiti. To je namen predloga stanovanjskega zakona, ki pa ga boste seveda v redni proceduri še obravnavali in takrat povedali o njem svoje mnenje. Ta hip, ko pa teksta pred seboj nimate in ga navsezadnje nima niti predsednik vlade, pa je to povsem neprimerno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod predsednik vlade, želite še komu dati besedo ali je to odgovor vlade. Hvala lepa. Vabim, da spregovorijo poslanske skupine, če tako želijo. Vsaka ima na voljo 5 minut. Poslanska skupina slovenske nacionalne stranke, poslanska skupina združene liste socialnih demokratov, poslanska skupina socialdemokratske stranke. Po tem vrstnem redu bom dal priložnost za 5-minutne nastope. Prosim.
Še enkrat hvala za besedo. Gospod Drnovšek, kako si vi dovolite, da meni in mojemu poslanskemu kolegu očitate primitivizem. Mogoče kdo v tej državi, med njimi tudi vi, naš način komunikacije označuje za primitiven. Mi pa označujemo vaša dejanja za primitivna.
Predlagam, da to umaknemo [[...]] [[Nerazumljivo]] .
V tej državi ste obremenili vsakega državljana za preko 600.000 slovenskih tolarjev. Toda s tem se ne ukvarjate. Prodajate vse premoženje države. Toda s tem se ne ukvarjate. Ne čakate na sugestije, ne delate ničesar. Po enem in istem kopitu vodite to državo. Ko se vas pa tako posluša, pa dajete argumente, kako nam gre dobro. Če poslušamo gospoda Kopača, v tej državi sploh ni stanovanjskega problema. Namesto da bi vi, kot predsednik vlade, rekli, prav je, da ste poslanci Slovenske nacionalne stranke sprožili vprašanje stanovanjske problematike, prav je, da se o tem govori, in še bolj prav je, da najdemo denarno sredstvo za to," toda ne. Po najlažji liniji vi naredite to, kar je tipično za slovensko vlado, kdor ni proti vam, ga diskreditirajte. V vseh vaših dosedanjih odgovorih ste pač uporabljali, tokom tega mandata, da se poslanci Slovenske nacionalne stranke obnašamo populistično. Gospod Drnovšek! Kaj je populističnega v tem, če skušamo tem državljanom nekaj dobrega narediti? Če smo proti klientelizmu in če vam iz oči v oči očitamo nakup predragega letala? Saj toliko verodostojnosti pa morate verjetno imeti tudi sami, da se zavedate, da poteze, ki jih vleče ta vlada, in to na dobršnem področju korakov, ki jih delate, so napačne in škodljive za to državo. Podpirate tuje prevzeme. Omejujete domačo konkurenco. Prodajate slovenska podjetja, zadolžujete državljane, kupujeta luksuzna sredstva in še in še je teh stvari. Najmanj, kar bi od vas pričakovali, je, da se opravičite, da nas v tem trenutku na ta način okarakterizirate. Bodite toliko in priznajte napako vlade. Hvala.
Preden bom dal gospodu kolegu Potrču, predstavniku poslanske skupine Združene liste, naj rečem, da vse nas zavezuje pravilo, da ne kvalificiramo naših sogovornikov, tudi če se z njimi ne strinjamo, s kvalifikacijami, ki bi jih on ali ona utegnili razumeti za žaljive. To velja za vse nas v tej razpravi. Kolega Potrč, imate besedo 5 minut. Za vami bo govoril kolega mag. Vizjak.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi, gospod predsednik vlade, ministri! Govoril bom samo o vprašanjih stanovanjskega zakona in povezano s tem o denacionalizaciji, ker je bila to tudi najavljena tema. Včeraj, ne po slučaju, ker se to dogodi velikokrat, sta se v poslanski pisarni oglasili dve gospe. Ena preko 85 let, ena preko 60. Obe nosilki stanovanjske pravice, bivše seveda, v denacionaliziranih stanovanjih. Obe sta jokali, ker sta dobili tožbo, nezakonito po mojem sicer, za odpoved stanovanjske pravice, ker nista plačevali novemu lastniku neupravičene najemnine. Ali verjameta, da bosta rešili svoj problem ali ne - jaz sem jima poskušal dati upanje, da ga bosta rešili na sodišču - ne vem, bili sta zelo, zelo pretreseni. In moram reči, jaz ne prvič, z njima. Hočem na tem konkretnem primeru povedati, ta država problema denacionalizacije stanovanj ni rešila ustrezno. Lahko ga je rešila ustrezno na formalni ravni, na dejanski ravni ga ni rešila ustrezno. Pa ne diskutiram o tem, ali je bila dolžna ali ne vse vračati v naravi prejšnjim lastnikom, lahko bi se odločila tudi za to pot. Toda če bi se odločila, potem ni mogla postaviti v neenakopraven položaj pred zakonom tistih, ki so brez svoje krivde bili v tem stanovanju, niso dobili bivšega družbenega stanovanja in zato niso imeli pravice do odkupa. Problemi so pa resni, ker največkrat v teh primerih gre za starejše ljudi, največkrat gre tudi za prava neuke ljudi, največkrat gre za ljudi, ki mnogokrat nimajo sredstev, da bi si tudi zagotovili advokata, na drugi strani pa za za ljudi, ki so dobili premoženje, ki imajo sredstva, ki imajo tudi moč, da lahko z različnimi ukrepi v okviru hiše - vhodna vrata, ključi, bi rekel, dodatna oprema in podobno - tudi nagajajo. Ne bom rekel vsi, ampak tudi takšni primeri so. Zaradi tega tukaj za enakopraven položaj ne gre. Res je, da največkrat ti ljudje dobivajo formalno korektne odgovore, da je zakon njihovo pravico uredil, na formalni ravni celo je, stanarina je bila doslej zavarovana, možnost odpovedi ne obstaja, na dejanski ravni, gospod minister, kolega Kopač, so zadeve mnogokrat drugačne. Jaz bi rad povedal, da smo iz tega razloga v združeni listi, prvič, pred petimi leti mnogo truda vložili za spremembo stanovanjskega zakona, nekaj malega je bilo storjenega, boljše kot nič, vendar po našem prepričanju pa mnogo premalo. Mi smo takoj, ko smodobili opozorilo varuha človekovih pravic, predlagali štirim delovnim telesom [[komisiji za peticije, odboru za infrastrukturo in okolje, za notranjo politiko in odboru za delo, družino, socialno politiko in invalide]] , da v državnem zboru obravnavajo posebno poročilo varuha človekovih pravic, ki ugotavlja neustaven, nezakonit in socialno težek položaj teh najemnikov. Doslej je to naredil samo odbor za peticije. Tudi mi imamo svoj del naloge. Gospod minister Kopač ve, njega smo posebej kot ministra kot koalicijska stranka opozorili, da je nujno potrebno biti tudi ob spremembah zakona skrajno skrben, da se položaj najemnikov v denacionaliziranih stanovanjih ne poslabša, ker smo tudi mi ocenili, da nekateri predlogi lahko gredo v to smer. V zadnjem delu samo naslednje. Podoben položaj je glede najemnikov v poslovnih prostorih in podoben položaj je glede reševanja problema denacionalizacije nasploh. Jaz soglašam s predsednikom vlade v delu, v katerem ugotavlja, da je danes treba zakon izvesti in da ga danes ni mogoče spreminjati, ker več kot dve tretjini rešitev je bilo sprejetih, ne soglašam pa z njim, da čas, v katerem je predsednik vlade, ni bil za ustreznejše rešitve. Prve predloge za to smo mu dali že leta 1992 in od takrat naprej smo si prizadevali, pa je bilo rešenega zelo, zelo malo ali, na žalost, skoraj nič. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima kolega mag. Vizjak, v imenu poslanske skupine socialdemokratske stranke. Za njim bom dal besedo kolegu Drobniču, v imenu poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik, spoštovani premier, gospodje predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Stanovanjski problem najemnikov denacionaliziranih stanovanj je zgolj eden izmed problemov, ki sledijo splošnemu problemu, to je problemu denacionalizacije v Sloveniji in neustreznosti reševanja tega postopka, predvsem kar se dinamike tiče. Glejte, ne morem se nikakor strinjati s stališčem premierja, da je odgovornost pač na oblasti, ki je bila pred enajstimi leti in da se pač ni dalo kasneje kaj pametnega na tem področju storiti. Mislim, da to ne drži, kajti ob spremljanju dinamike izvajanja zakona o denacionalizaciji in ob številnih problemih, ki so se pojavljali ob izvajanju tega predpisa, je odgovornost vlade, da sledi tem težavam in jih ustrezno rešuje. Da jih ni bila sposobna in jih ni ustrezno reševala, smo priče tudi ob tem konkretnem primeru, to se pravi ob primeru problemov najemnikov denacionaliziranih stanovanj. To je eden izmed problemov, ki je širši, to je problem denacionalizacije. Menim, da je tudi ta problem sicer problem stanovanjskih težav v Sloveniji, in sicer premalo stanovanj zlasti v mestnih središčih oziroma tam, kjer je tudi povpraševanje po teh stanovanjih največje. Tu se nikakor ne morem strinjati, da so zgolj denacionalizirani upravičenci edini. Kaj pa mlade družine? Kaj pa socialno ogroženi sloji? Tudi ti imajo te probleme in, se mi zdi, v bistveno večji dimenziji, kot je pa minister tu predstavil za problem najemnikov denacionaliziranih stanovanj. Ocenjujem, da bi bil ta problem bistveno lažje rešljiv, če bi bil fond stanovanj v Sloveniji večji, če bi bil seveda ustrezneje tudi dograjevan v teh desetih letih, kar je na čelu vlade premier Janez Drnovšek. Tako bi verjetno tudi lažje rešili problem teh problematičnih 1.800 in še nekaj stanovanj, pa tudi neštetih drugih problemov, stanovanjskih problemov, še enkrat poudarjam, mladih družin in socialno ogroženih. Gre za parcialno obravnavanje širšega problema, tako problema stanovanjske politike v Sloveniji kot tudi problema prepočasne denacionalizacije, na kar je naša stranka večkrat in permanentno seznanjala in spraševala pristojne vladne predstavnike. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Drobnič, imate besedo v imenu poslanske skupine Nove Slovenije. Ali želi potem še katera od poslanskih skupin besedo? Poslanska skupina DeSUS. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Spoštovani predstavniki vlade, drage kolegice in kolegi! Dovolite, da v imenu poslanske skupine Nove Slovenije podam mnenje oziroma prispevek k razpravi o vprašanju stanovalcev v denacionaliziranih stanovanjih. To vprašanje se vleče že dalj časa in nekako sledi tudi problematiki vračanja denacionaliziranih stanovanj. Ta problematika je torej nekako skupna. Kot član oziroma kot predsednik komisije za peticije sem dobil predlog pobudnikov in komisija za peticije državnega zbora Republike Slovenije je obravnavala to problematiko in tudi zavzela nekaj sklepov. Prvič, da dosedanje razreševanje ni bilo ustrezno; drugič, da daje pobudo za sprejem novega zakona, kjer bi se to vprašanje na dostojen način uredilo; in tretjič, v zvezi s predlogi, ki jih je dal tudi varuh človekovih pravic, da nekateri njegovi predlogi so ustavno sporni, ne morejo posegati na področje lastnine in pa nekaterih z ustavo zajamčenih pravic, zato nekih hitrih in nedomišljenih rešitev ne smemo sprejemati. Kritika je bila dana tudi na obstoječo shemo razreševanja teh. Lahko bi to država ali vlada rešilo s sistemom najemnih ali socialnih stanovanj. Podpiramo pobudo za sprejem novega zakona in da se gre s to pobudo na odprt način, kot je zdaj predlagala vlada. Vendar pa poudarjamo, da je potrebno to razreševati brez nekih posebnih preferenc, da ne bi delali krivic drugim. Obstaja namreč tudi ta problematika, ki jo je kolega Vizjak omenil. V naši državi so kategorije ljudi, mladih družin z nizkimi dohodki, ki nimajo rešenega stanovanjskega vprašanja in so tudi najemniki v privatnih stanovanjih, s šibko pravico najema. To vprašanje je potrebno rešiti čimprej, vendar ob upoštevanju zakonodaje in ustavnih določb. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Drobnič. Prosim, kolega Kebrič v imenu poslanske skupine.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predsednik vlade, ministri, kolegice in kolegi. Vsi poslanci verjetno dobivamo mnogo obiskov v naših poslanskih pisarnah, kjer se srečujemo s to problematiko. Posebej bom poudaril, da je Demokratična stranka upokojencev Slovenije na svojem kongresu sprejela določeno resolucijo o tej problematiki. Zavedamo se, da niso le, čeprav v pretežni večini, starejši ljudje, med njimi tudi upokojenke, upokojenci, zelo prizadeti prvenstveno v eni zadevi, ta zadeva pa je višina najemnine. V teh nacionaliziranih stanovanjih, ki so sedaj v postopku denacionalizacije bila vrnjena lastnikom, se lastniki različno obnašajo. Eni so tisti, ki imajo določen socialni čut in sprejemajo ljudi, kakršni so, če so starejši, pa naj mi bo oproščeno, kar bom povedal, kar so mi mnogi dejali, saj mnogi ne bodo več ne vem kako dolgo živeli, bomo pa takrat lahko najemnino z ozirom na nove interesente za najem stanovanja drugače obravnavali. Na drugi strani so pa ljudje, ki gledajo samo na denar, na prihodek, čeprav določeni tudi z določeno upravičenostjo. Mnoge zgradbe, stanovanja so zanemarjena, ker stanovalci jih niso, bodisi iz tega ali drugega razloga, ustrezno vzdrževali in višina najemnine ne daje, takšna, kakršna je bila določena, dovolj sredstev za ustrezno obnovo. Mi v poslanski skupini menimo, da je nujno, da sprejmemo določeno spremembo zakona, kar se tiče višine najemnin, kajti bistveno je to, da v teh stanovanjih stanovalci, ne glede na to, da so imeli stanovanjsko pravico, teh stanovanj pod enakimi pogoji, kot so jih imeli drugi državljani, državljanke, te možnosti odkupa niso imeli. Zato menimo in poudarjam in zaključujem s tem, da ta zakon, kakršenkoli je, ga je treba spoštovati, če hočemo biti pravna država. Nikjer pa ni zapisano, da ga ne moremo čim prej spremeniti. Hvala za vaš posluh.
Hvala lepa, kolega Kebrič. Besedo dajem kolegu Romanu Jakiču, ki bo predstavil stališča poslanske skupine liberalne demokracije. Prosim.
Spoštovani predsednik. Težko je seveda na vsaki seji predstavljati stališče, glede na to, da nikoli vnaprej ne vemo, katera diskusija bo odprta pri pobudah in vprašanjih. Pa kljub vsemu dovolite, da v zaščito vzamemo seveda na tej točki, ne samo predsednika vlade, ministra in pa vlado v celoti, ampak tudi našo stranko. Predsednik vlade je na začetku povedal, da je zakon o denacionalizaciji bil sprejet, še preden je on prevzel vodenje katerekoli vlade Republike Slovenije in še preden, to pa dodajam jaz, je stranka, kateri jaz pripadam, prevzela to odgovornost, da je prevzela oblast v tej državi skupaj s koalicijskimi partnerji. Zato bi vse tiste, ki na nek način poskušajo zgodbo o denacionalizaciji naprtiti, in probleme, vezane z njo, na ramena liberalne demokratske stranke, spomnil, da je predhodnica te stranke v prvem mandatu ZSMS-LS, liberalna stranka, zapustila sejo državnega zbora oziroma skupščino Republike Slovenije, ker se ni strinjala z zakonom o denacionalizaciji. Jaz sem bil, gospod Potrč bo vedel, združena lista je ostala v dvorani, da je naša stranka šla iz dvorane, ker se nismo strinjali, ker je bilo naše osnovno mnenje, da s tem popravljamo v resnici, in je pravilno bilo, storjene krivice za nazaj, nismo pa mislili, kaj bomo storili v naprej, ker smo s tem storili nove krivice. In nova krivica se je dogodila na tej točki, na točki stanovalcev v denacionaliziranih stanovanjih. Spomnim se tudi diskusije, ko je bilo rečeno, da se država umika iz tega razmerja in naj se kar novi oziroma stari lastniki in stari oziroma novi lastniki med seboj zmenijo glede tega. In tako je na tej točki nastala praznina. Zato moram reči, da z nekim dobrim mnenjem gledam na nov zakon, o katerem danes govorimo, ki pa ni točka dnevnega reda, ni točka dnevnega reda niti na vladi, je pa seveda bilo odgovorjeno. Res je transparenten. Jaz ga imam celo v vezani obliki, ker smo na mestni občini Ljubljani si dali to zvezati, sprintati in bomo poskušali ministrstvu za okolje in prostor s perspektivne mesta Ljubljane poudariti pomanjkljivosti ali pa prednosti tega zakona. Če bi predlagatelji te točke bili korektni, in niso bili korektni na tej točki, ko so govorili o zahrbnosti in nezahrbtnosti oziroma tajnosti in netajnosti, kar se je seveda izkazalo skozi diskusijo, potem bi bilo korektno, da bi prebrali na glas tuvse člene, od 170. člena naprej, tega tako imenovanega osnutka zakona, ki govori o urejanju razmerij v stanovanjih, vrnjenih po predpisih o podržavljenju. Tako boste točno prebrali, kar je kolega minister Kopač govoril, kaj država v resnici po toliko letih, zdaj pa, ko je seveda že v resnici kriza in smo ugotovili, da se en del teh novo-starih in staro-novih najemnikov in lastnikov ne more dogovoriti, kakšna naj bo vloga države pri zagotavljanju enakosti pred zakonom. Imate celo vrsto aktivnosti, ki naj bijih vlada in pa ta država peljala v tej smeri. Ne nazadnje, če hočete, tudi v tretjem odstavku 170. člena, ki pravi, citiram: "V tem primeru ima najemnik pravico do nadomestila v višini 47% od vrednosti stanovanja od zavezanca za denacionalizacijo, 25% tevrednosti od Slovenske odškodninske družbe v obliki obveznic in 13% od pravne naslednice Slovenske razvojne družbe v gotovini." Da ne govorim, da je poleg teh navedenih možnosti predlagatelj pri pripravi predloga zakona proučil tudi naslednje možnosti: dabi bila najemnikom denacionalizaranih stanovanj dana možnost, da se jim dodeli v najem drugo primerno stanovanje z možnostjo odkupa po določbah privatizacijskega stanovanjskega zakona, da bi lastniki denacionaliziranih stanovanj za ta stanovanja, seveda če bi se s tem strinjali, dobili tržno odškodnino, najemniki pa bi lahko ta stanovanja odkupili in ne nazadnje, da bi država lastnikom denacionaliziranih stanovanj, zasedenih s prejšnjimi imetniki stanovanjske pravice, krila razliko med profitnim in neprofitnim stanovanjem. Jaz bom seveda na tej točki končal, ker se mi zdi nekorekten napad s strani mojih poslanskih kolegov iz vrst Slovenske nacinonalne stranke, ker so odprli točko, ki v bistvu ni problematična. Hvala.
Hvala lepa. Preden dam besedo kolegu Podobniku, da predstavi stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, naj samo opozorim, glede na vašo navedbo, da je bilo to vprašanje nenapovedano, da so vsa poslanska vprašanja v skladu s poslovnikom nenapovedana, saj poslankam in poslancem ni potrebno napovedati vsebine vprašanja. Hvala lepa. Kolega Podobnik, imate besedo in pet minut na voljo. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Dovolite mi, da na kratko predstavim stališče poslanske skupine o vprašanju, o temi, ki jo je odprl poslanski kolega Jelinčič, po našem mnenju v nekaterih segmentih tudi žaljivo, in potem tudi o odgovoru predsednika vlade. Gre za vprašanje stanovanjskega zakona in še posebej denacionalizacijskih upravičencev. Če vlada osnutek zakona objavi na internetu, je to argument za pohvalo vladi ne pa za napad. Ta odprtost vlade in s tem možnost, da v sfero sprejemanja zakona vstopa civilna družba in vsi zainteresirani, je pozitivna pot in upam, da bodo tudi drugi resorji, kjer je to mogoče, taki metodi sledili. Druga misel. Stanovanjski zakon je bil že večkrat dopolnjen. V naši poslanski skupini pričakujemo, da bomo v okviru sprejemanja te novele našli sinergijo med sedanjimi novimi lastniki in najemniki. Upamo, da bomo to sinergijo, to simbiozo našli. V nastopu predsednika vlade in tudi nekaterih drugih pa smo začutili misel, kot da nas je sram, da smo v Sloveniji sprejeli zakon o denacionalizaciji. To je pa napačno stališče. Sprašujem vas, ali bi Slovenija lahko vstopala v Evropsko unijo, če ne bi imela tega zakona. Zakon o denacionalizaciji smo sprejeli zato, ker je bila nekoč nacionalizacija. In naj nam ne bo nerodno, če kot vlada, kot ministri izvajamo zakon o denacionalizaciji. Ne nazadnje, to je tudi izraz novih časov intudi demokratičnega prebujenja iz leta 1990. Nekatere zapletene rešitve v samem zakonu so bile s spremembami zakona že odpravljene. Upamo pa, da bo Republika Slovenija in vlada resno vzela včerajšnje stališče evropske komisije. Če smo pravilno slišali iz medijev, je našega zunanjega ministra in ostale, ki so sodelovali na srečanju v Bruslju, ponovno opozorila, da je izvajanje zakona o denacionalizaciji prepočasno. Vendar ne glede na to, tu plediramo, torej pri temi, o kateri govorimo, za modrost in tudi socialno občutljivost, da bomo torej našli način rešitve med lastniki stanovanj in najemniki. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vidim, da smo poslušali nastope skoraj vseh poslanskih skupin. Zaključujem razpravo in dajem besedo, da postavi vprašanje predsedniku vlade kolega Janez Janša. Imate besedo in tri minute na voljo. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, kolegice in kolegi, članice in člani vlade! V zadnjem času je, žal, v našem političnem prostoru ponovno možno zaslediti nekakšno revolucionarno retoriko. Ne mislim s tem toliko na nekatere nastope, ki smo jih slišali pravkar, ampak na besednjak in simboliko, ki se uporablja v vse bolj zaostreni protinatovski kampanji. Objavljajo se maličenja znakov Nata, ki predstavlja zvezo držav z demokratično ureditvijo, skupaj z nacističnimi simboli. Pojavljajo se povsem odkrito, tudi v nastopih predstavnikov ali pa podmladkov nekaterih strank, ki drugače pravijo, da so za Nato, enačenja voditeljev Nata, voditeljev držav članic Nata s Hitlerjem, nacizmom in tako naprej. Opozarjam na to, da se te stvari jemlje preveč enostavno. Spomnimo se nekaj let nazaj, ko so se takšne primerjave dogajale v Srbiji, ko je režim, katerega predstavnik je danes pred mednarodnim sodiščem v Haagu uporabljal enake primerjave. Nato so enačili z nacizmom, seveda so delali tudi druge stvari, mednarodno so se tako popolnoma osamili, podpirali sta jih samo še Kuba in Kitajska. Danes je epilog te zgodbe, kot sem že dajal, pred mednarodnem sodišču v Haagu. Zaradi tega bi nas vsaj ta primerjava po mojem mnenju morala strezniti. Bojim pa se, da postaja naš prostor še po neki drugi plati malo primerljiv s prostorom, kateremu smo žal dolga leta tudi mi pripadali. Danes smo bili obveščeni, da prihaja naslednji mesec k nam številna, stočlanska delegacija Socialistične zveze ljudske Republike Kitajske na uradni obisk v Slovenijo. Na spletnih straneh znanega ministrstva piše, da gre za institucijo, ki ima v političnem življenju Kitajske neko posebno vlogo, nima večjega vpliva in je namenjena predvsem dajanju imidža, nekakšni demokraciji v kitajskem sistemu odločanja. Sprašujem predsednika vlade: Kdo je to delegacijo povabil? Kakšne bodo koristi od tega glomaznega obiska? Koliko nas bo to stalo, glede na to, da stroški takšnih obiskov niso zanemarljivi? Hvala.
Hvala lepa. Želi gospod predsednik vlade odgovoriti, drugače bom tudi jaz dal nek odgovor? Prosim.
Spoštovani gospod poslanec Janša, spoštovane poslanke in poslanci. Strinjam se, da je vzdušje v zvezi z našim včlanjevanjem v zvezo Nato sorazmerno slabo in da tudi mene zaskrbljuje padanje javne podpore za članstvo v zvezo Nato. Vlada si prizadeva in poskuša po svojih močeh dvigniti to javno podporo in predstaviti argumente za članstvo in v naslednjih mesecih mislimo vsekakor intenzivirati svoje dejavnosti v tej smeri. Vsekakor bi izkoristil tudi to priložnost, da še enkrat povem, da je Slovenija že bila deležna varnosti, ki jo je zagotovila zveza Nato. Brez intervencije zveze Nato v jugovzhodni Evropi, v bivši Jugoslaviji, na Balkanu, bi bila danes varnost Slovenije bistveno nižja, slabša, kot pa je. Če bi se tam v tem trenutku sile zveze Nato umaknile z območja Balkana, bi se v trenutku poslabšale varnostne razmere. In tudi Slovenija bi morala za svojo varnost nameniti veliko več sredstev, kot pa jih danes namenja ali kot jih bo namenila, če bo postala članica zveze Nato v okviru kolektivne obrambe. Še zlasti bi tiste, ki nasprotujejo članstvu v zvezo Nato, morda tudi zaradi neke inercije iz prejšnjih časov, spomnil na to, da prihaja v zadnjem času do precejšnjega približevanja zveze Nato pa tudi Rusije na drugi strani, ki praktično v veliki meri stopa v zvezo Nato že skoraj kot članica in se vključuje v sistem delovanja, funkcioniranja zveze Nato in je verjetno pričakovati v naslednji fazi tudi njeno vključitev. Očitno gre za nov proces, v katerem sodelujejo demokratične države zahoda, vključujejo pa se tudi nekdanje prejšnje, celo sovražnice, v skupnem prizadevanju za to, da se v svetu zagotovi čim več stabilnosti in miru. Mislim, da zato Slovenija upravičeno želi sodelovati v teh procesih in potem tudi v okviru takšne zveze soodločati o prihodnjih potezah in tudi dogajanjih v svetu. Kar se tiče konkretnega vprašanja o vabilu kitajski delegaciji v Slovenijo. Tega vabila ne poznam. Kot predsednik vlade s tem nisem seznanjen. Mislim, da tudi naš zunanji minister o tem nič ne ve. Torej ne prihajajo na vabilo slovenske vlade. Če prihajajo, kot se mi je tukaj napisalo, na vabilo državnega zbora, pa bo o tem verjetno dal pojasnilo predsednik ali kdo drug. Hvala lepa.
Tako je. Če se kolega Janša strinja, bi rad odgovoril na to vprašanje, dal kratko pojasnilo. V marcu je bila pri meni delegacija, ki jo je vodil ambasador Ljudske Republike Kitajske, s predlogom, da bi ob 10. obletnici vzpostavitve diplomatskih stikov obiskala Slovenijo kitajska delegacija. Dal je tudi pisni predlog. Jaz sem o tej možnosti seznanil kolega Kacina, predsednika odbora za zunanjo politiko. Kratko sva se posvetovala z ministrom za zunanje zadeve. Mislim, da minister tudi odpotuje v kratkem na Kitajsko. Bilo je rečeno, da bi bilo koristno, da to storimo. Jaz sem povabilo tudi izdal. Kar se stroškov tiče, bo Republika Slovenija, to sem še enkrat preveril, pokrila stroške za prvih 10 članov delegacije na spisku, vse ostale stroške pa krije Republika Kitajska. To je odgovor, ki ga lahko dam. Želi še kdo od članov kabineta besedo? [[Ne.]] Prosim, kolega Janša, imate dopolnilno vprašanje. Prosim.
Jaz sem zdaj nekoliko presenečen, da predsednik državnega zbora izdaja ta vabila kar tako. Glede na to, da to tudi niso zanemarljivi stroški, bi najbrž takšni obiski morali biti načrtovani. Vsaj v normalnih državah se to dogaja vnaprej, in je to v letnem koledarju. Ne dogajajo se takšni obiski tako, da pride nekdo in pravi, mi bi vas obiskali, potem pa ga ti povabiš in kriješ stroške. Dobro, 10 članov, tudi to je zelo veliko. Ne vem, kakšno je bilo mnenje zunanjega ministrstva. Na njihovi spletni strani piše: Rezultati tega obiska naj bi bili relativno majhni, saj ni nekih odprtih političnih vprašanj med obema državama. Na drugi strani pa razen izmenjave mnenj, ne bi bilo kakšnih konkretnih rezultatov. In zato bomo mi plačali nekaj milijonov tolarjev, nekaj 10 milijonov tolarjev. Če je bila prej moja kritika usmerjena v vlado, je zdaj usmerjena v vodstvo parlamenta. Tudi vodstvo parlamenta se mora racionalno obnašati v tej situaciji.
Jaz sem razlog za to odločitev pojasnil. Kar se tiče stroškov za te stvari, poskušamo ravnati racionalno, če je tudi to v moji pristojnosti. Šlo je za odločitev, ki sem jo, kot rečeno, konzultiral z ljudmi v hiši. Če odbor meni, da je treba to odločitev ponovno premisliti, to tudi lahko stori, sicer pa je tako ravnanje v navadi. Rad bi tudi opozoril, da bomo v kratkem sprejeli pravilnik o mednarodni dejavnosti državnega zbora in nekatera od teh vprašanj rešili tudi v tem dokumentu. Tretje vprašanje postavlja kolega Marko Diaci. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predsednik vlade, spoštovane ministrice in ministri, predstavniki vlade, kolegice in kolegi. V zadnjem času sta osrednji in družbenopolitični vprašanji odprava obvezne vojaške dolžnosti in profesionalizacija slovenske vojske. Spreminjajo se varnostno-politične okoliščine v Evropi, saj varnost ne pomeni zgolj obrambne moči, ampak tudi moč obvladovanja drugih nevojaških virov ogrožanja, kot so na primer požari, poplave, humanitarna pomoč. Omenjene spremembe v Evropi spremlja tudi odprava obvezne vojaške dolžnosti in profesionalizacija vojske. V Stranki mladih Slovenije se zavedamo, da je to strokovno vprašanje, vendar ugotavljamo, da je v stroki zaslediti različna mnenja. Prvi zagovarjajo takojšnjo odpravo obvezne vojaške dolžnosti in hitro profesionalizacijo vojske, medtem ko se drugi zavzemajo za postopne spremembe. Dejstvo je, da se poleg sprememb varnostno-političnih okoliščin v širši družbi Slovenija srečuje še s povsem specifičnimi problemi, na primer demografski trend nabornikov je neugoden, vse več nabornikov se odloča za civilno služenje vojaškega roka, kar presega predvidena mesta in med mladimi naborniki ustvarja čakalne vrste. Zdi se, da je slovenska vojska bolj sama sebi namen, še posebej, če pogledamo razmerje med častniki, podčastniki in vojaki. Jasno je, da bo o tempu odprave obveznega vojaškega roka in profesionalizacije slovenske vojske odločala politična volja. Zato me zanima, spoštovani gospod predsednik vlade naslednje. Menite, da mora Slovenija spremembe zaradi finančnih, kadrovskih in infrastrukturnih resursov izvesti hitro, kar pomeni takojšnjo oziroma čim prejšnjo odpravo obvezne vojaške dolžnosti in profesionalizacije slovenske vojske, ali pa zagovarjate počasnejše spremembe? Hvala.
Prosim, gospod predsednik vlade, imate besedo.
Hvala. Spoštovani gospod poslanec Diaci, spoštovane poslanke in poslanci. Profesionalizacija slovenske vojske je zelo aktualna tema. Slovenska vlada se ukvarja že nekaj časa s tem vprašanjem in v proceduri je tudi že predlog ustreznih zakonskih rešitev. Vemo, da je takšna iniciativa tudi že prišla od drugod, tudi s strani socialdemokratske stranke, pa tudi precej pobud imamo s strani civilne družbe, kar je potrdila tudi nedavna razprava na strateškem svetu za varnostna vprašanja, kjer sem iniciral to vprašanje, vprašanje o profesionalizaciji, da ali ne, v Sloveniji, o profesionalizaciji slovenske vojske. Na splošno lahko ugotavljam, da je precejšnje soglasje o tem, da je za Slovenijo primerno, da odstopimo od naborniškega sistema in preidemo v profesionalizacijo. Razlike so se več ali manj pojavljale pri vprašanju resnično tempa, kako hitro, ali že takoj ali to prenesti v boljali manj oddaljeno prihodnost. Proučevali smo različne variante in tudi ministrstvo za obrambo je pripravilo različne variante, ob upoštevanju seveda razlogov za in proti, različnih težav. Posvetovali smo se tudi drugje, kjer imajo že izkušnje s prehodom na profesionalno vojsko. Ugotovili smo, da je več ali manj to trend v številnih državah vedno bolj in da so izkušnje tam, kjer so to že storili, pozitivne; da ponekod, tudi ko so pričakovali večje težave vnaprej, potem sama izvedba ni predstavljala tolikšnih težav. Eno izmed glavnih vprašanj, na katere naletimo, je, ali bomo dobili dovolj prostovoljcev za profesionalno služenje vojnega roka. To je seveda povezano z atraktivnostjo tega poklica, s splošno predstavo v državi o tem poklicu. Na tem bo najbrž treba nekaj narediti, možno je povečati z neko aktivnostjo vlade in vseh institucij tudi zanimanje potem za takšen poklic v državi. Sam se v teh debatah zavzemam za sorazmerno hiter prehod na profesionalizacijo. Predlog, ki je sedaj v razpravi, v vladni proceduri, gre v to smer - da bi v letu 2004, sredi leta 2004 dokončno opustili naborniški sistem in ob kombiniranju še z obvezno rezervo v nekem obdobju prešli na sistem prostovoljnega služenja oziroma poklicnega služenja vojaškega roka. Vlada bo o tem razpravljala v najkrajšem času. Ministrstvo za obrambo pripravlja tudi spremembe oziroma nov predlog dolgoročnega razvoja slovenske vojske, razvoja in opremljanja slovenske vojske, v katerega bi vključili te spremembe. Pri razmišljanju o tem, kako hitro, ali sedaj ali ne v to spremembo, me navaja za hitrejši pristop dejstvo, da Slovenija danes živi v sorazmerno varnem zunanjem okolju, brez nekih neposrednih groženj, in da so leta, ki so pred nami, s tega vidika sorazmerno ugodna za to, da dokončamo neko transformacijo slovenske vojske. Slovenska vojska je v izgradnji praktično od začetka ustanavljanja naše države ves čas tudi v nekih reorganizacijah in zdi se mi, da je prav, da te spremembe izpeljemo in zaključimo sedaj v nekem zaletu, čim hitreje do konca, vzpostavimo nek sistem, ki bo potem dolgoročno deloval. Očitno pa je, da profesionalna vojska in profesionalni vojaki lažje tudi odgovarjajo izzivom sodobne tehnologije, sodobne opreme, so bolj specializirani in da je to tudi eden izmed temeljnih razlogov, da se v številnih državah odločajo za takšen prehod. Zdi se mi, da je pomembno tudi to, da tukaj vpeljemo nek element prostovoljnosti. Obvezno služenje vojaškega roka za vse Slovence ima tudi neko negativno konotacijo iz zgodovine, iz številnih situacij tudi iz prejšnje države in nek element izbire, prostovoljnosti pri tem, ni pa to povezano, tudi z zahtevami večje profesionalizacije, višje tehnologije, da je to smiselno in da je to blizu tudi Slovencem in pa slovenski mentaliteti. Vlada bo v najkrajšemčasu predložila ta zakon v proceduro državnemu zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite postaviti dopolnilno vprašanje? [[Ne želite.]] Hvala lepa. S tem smo tudi izčrpali tisti del postavitve poslanskih vprašanj, na katere je dolžan odgovarjati predsednik vlade. Zdaj pa bodo na vprašanja kolegic in kolegov odgovarjali pristojni ministri oziroma njihovi pooblaščeni namestniki. Poslansko vprašanje bo zastavila kolegica Majda Zupan. Imate besedo.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik! Spoštovane gospe ministrice, gospodje ministri, poslanke in poslanci! Poslansko vprašanje naslavljam na gospo ministrico za gospodarstvo. Širi se informacija, da Smelt oziroma Gio, ki je v državni lasti, kot imam podatke, kupuje letalo, ki je sicer manjše od vladnega oziroma državnega. Gospa ministrica! Verjamem, da boste rekli: "Spet letalo!". Pa vendar, sprašujem glede na to, da imate vsaj vpliv preko nadzornega organa. Ali ta informacija drži? Če drži, v tem primeru bi bila možna rešitev, vsaj delni problem z letalom oziroma s tem, ko ves čas govorimo okoli tega nesrečnega letala, vlada bi na ta način pokazala svoj občutek za racionalizacijo, vendar šele potem, ko bi odstopila od dogovora, kot je danes že rekel gospod predsednik oziroma ko bi letalo, če ga bo, ali ga bo prodala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem ministrici, dr. Tei Petrin. Imate besedo.
Hvala lepa za vprašanje, spoštovana poslanka! Moram reči, da je Gio bil v okviru Slovenske razvojne družbe. Lahko vam posredujem pisni odgovor na vaše vprašanje in pozovem člane nadzornega sveta, da mi poročajo, ali so o tej zadevi kaj sklepali v Slovenski razvojni družbi. Kot veste, Slovenska razvojna družba gre počasi v likvidacijo in po programu, ki je bil sprejet na vladi, ne bi smela opravljati nobenih novih dejavnosti.
Hvala lepa. Želite postaviti dopolnilno vprašanje? [[Ne želite.]] Hvala lepa. Naslednje vprašanje postavlja kolegica Silva Črnugelj. Prosim.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni, gospod predsednik, hvala za besedo. Lepo pozdravljeni kolegi in kolegice, člani vlade. Današnje poslansko vprašanje bom naslovila ministru za okolje in prostor, in sicer Janezu Kopaču. Tukaj vidim Radovana Tavzesa. Moje vprašanje se nanaša na podelitev koncesije za Postojnsko jamo. Na 35. seji, 18. februarja letos, je občinski svet Postojne obravnaval to problematiko in ugotovil, da kljub temu da so podani vsi pogoji za dodelitev koncesije, žal koncesija še ni podeljena. Tudi vse pravne podlage so podane in ugotovljeno je na občinskem svetu, da se s tem vprašanjem predolgo vleče. Zaradi tega ker koncesija ni podeljena in se točno ne ve, kako in kaj je z upravljanjem, kompletna regija Postojna in turizem Postojne, in tudi Slovenija na en način, izgublja na veljavi. Ta biser Krasa in biser Notranjske je nekoč bil ponos Slovenije in je Slovenija nekako postala tudi razpoznavna po tem biseru. Upam, da z vsemi vašimi nadaljnjimi ukrepi bo to ponovno moč obuditi. Glede na določila 43. člena zakona o ohranjanju narave ter zakona o varstvu okolja za rabo naravne vrednote, ki so v lasti države ali lokalne skupnosti, se podeli koncesija. Koncesijo za rabo naravne vrednote, ki je v lasti države, pa podeli država. Ker Postojnska jama in kompleten kompleks okoli Postojnske jame ima to naravo, pričakujemo, da bo država na tem področju nekaj tudi postorila. Jaz bi kot informacijo povedala, da so vsi zainteresirani s tega področja podpisali pismo o nameri, in sicer občina Postojna, Postojnska jama, Turizem d.d., Območna gospodarska zbornica Postojne, Zavod za turizem Postojna, in v ta dokument zapisali tudi nekatere ideje za sanacijo sedanjega stanja in tudi želje za bodoči razvoj tega kraja. Zanima me, v kateri fazi ste. Če ste začeli, kdaj nameravate oziroma kaj je še potrebno za dodelitev koncesije? Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem državnemu sekretarju, mag. Radovanu Tavzesu. Izvolite.
Spoštovana poslanka, hvala lepa za vprašanje. Res je, da je koncesijski akt, predlog koncesijskega akta že pripravljen. Koncesijski akt oziroma uredba je bila pripravljena na podlagi naravovarstvenih pogojev in kriterijev, ki jih je naredil Inštitut za raziskovanje Krasa, ki deluje pri SAZU-ju. Imamo pa majhen problem pri tem, da smo sedanjemu upravitelju Postojnske jame oziroma tega kompleksa že v marcu poslali v podpis pogodbo o določitvi višine vloženih sredstev v naravno znamenitost. Tega odgovora oziroma podpisa pogodbe še nimamo in ga pričakujemo. To je bistveni element za to, da se ureja potem koncesijsko razmerje s koncesionarjem. Če bo vse teklo po našem scenariju, to pomeni, da bo vlada sprejela to uredbo, za katero je predlog že pripravljen, da se bo izvedel razpis, da bomo izbrali koncesionarja, nekako računamo, mesec junij, da bo zadeva končana. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje, gospod Vojko Čeligoj. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni predstavniki vlade. Moje poslansko vprašanje naslavljam na ministrstvo za šolstvo, znanost, šport in mladino. Zadeva pa vprašanje statusa nekdanjih sokolskih domov v naši državi. Gre za celo vrsto sokolskih domov, katerih je ta čas lastnica Športna unija, ki s temi domovi gospodari, in za odločitev, da bo te domove prodala, kljub temu da so ostala odprta še številna vprašanja. Dovolite mi, da ta problem predstavim na enem samem primeru, na primeru sokolskega doma v Ilirski Bistrici, ki so ga zgradili domači sokoli pred 90 leti. Da je šlo za vlaganje lastnih sredstev in dela, ni treba posebej govoriti, saj tedanja avstrijska oblast ni bila naklonjena sokolski dejavnosti, še manj pa gradnji narodnih domov. Dom so po prvi vojni zasegle italijanske oblasti. Konec vojne je dom pričakal v ognju in ruševinah, spet ga je mladina udarniško s svojimi žulji pozidala in mu dala staro prvotno namembnost. Pa je bil znova zasežen. Najprej je postal dom JLA in nato dom družbenih organizacij. Formalno lastništvo je najprej prevzel TVD Partizan Slovenije in nato še sedanji lastnik, Športna unija. Sedaj pa se je Športna unija odločila, da bo ta dom na podlagi razpisa prodala, kljub temu da v to stavbo ni vlagala niti sama, niti noben zunanji lastnik. Pozabili so se tudi vsi vložki domačinov in žulji mladih. Domačini so tako v strahu, da bo po vseh teh peripetijah dom odtujen ali pa da bo morala občina svoje premoženje celo odkupiti, če ga bo hotela dobiti nazaj in zanj plačati nekomu, ki ni nič vanj vlagal V zvezi s to problematiko, ki je zelo podobna tudi usodi ostalih domov, vas prosim za odgovor na naslednje vprašanje. Kako je zavarovano premoženje, v tem primeru nekdanji sokolski domovi, pred takšnimi formalnimi lastniki, kot je Športna unija. Zakaj se sokolskih domov ne vrne tistim krajem, kjer sta izkazana interes in ustrezna namembnost, to je za mlade in za šport. Hvala lepa.
Hvala lepa. Odgovoril vam bo državni sekretar za šport. Gospod Jaka Bednarik. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane gospe poslanke, spoštovani gospodje poslanci, spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. Problem je v tem, da seveda drži vaša trditev, da je Športna unija samo formalni lastnik takih objektov in še mnogo drugih. Problem pa je v tem, da je skladno s slovensko zakonodajo tudi formalno pravni lastnik. Zavarovanje te lastnine pa je na žalost vezano na določeno dejavnost društev, ki so upravljavci ali pa uporabniki takih in podobnih domov. Verjetno bi moralo to društvo pravzaprav dokazovati pravno nasledstvo sokolskega društva, ki je na tem prostoru delovalo, dokazovati prostovoljno delo, kar je verjetno težko, ker se niso vodili zapisniki o tem prostovoljnem delu in dokazovati vlaganje lokalne skupnosti, ki je skoraj da zagotovo tudi bilo. Gre seveda za sodne postopke, ki so dolgotrajni in vezani tudi na odvetnike, ki jih Športna unija ima in s katerimi razpolaga. V skladu z obstoječo zakonodajo druge poti pravzaprav ni, kajti taka vprašanja segajo že, kar se jaz prvič spomnim, v leto 1998, ko je bil zakon o športu sprejet in se pravzaprav ni našlo neke poti, da bi prišlo do nekega novega nacionalizacijskega zakona, ki bi to lastnino z nekim zakonom vrnilo tem domovom. Seveda pa mi ne sedimo križem rok in začeli smo se s Športno unijo tudi dogovarjati in Športna unija je sprejela usmeritev, ki jo je tudi izkazala na petih posvetih z občinami, porazdeljenih po vseh regijah po Sloveniji, kjer so pravzaprav pripravljeni 70% lastnine pripisati na društva, ki so člani Športne unije in ki so upravljavci teh domov oziroma teh športnih objektov. Tu gre bolj za športne objekte. Iz vašega vprašanja ni razvidno, ali gre za športni objekt ali gre za drug objekt. To seveda ni zgolj zaradi tega, ker je Športna unija takodobra, ampak predvsem zaradi tega, ker seveda obstaja več težav. Prvič, če ni javni športni objekt - in objekti Športne unije niso javni športni objekti - ne sme vlagati država niti lokalna skupnost in zato je to strošek, vezan tudi na zakonodajo, ki predvideva, da lastnik mora plačevati določene davke. Poleg tega pa tudi prodaja ni tako enostavna zadeva, ker mora sprejeti skupščina društva sklep o prodaji in tukaj bi lahko društvo, ki je pravzaprav verjetno tudi član, ta, ki je upravljavec, je tudi član Športne unije, na skupščini temu nasprotovalo in skušalo prepričati, da to ni prav. Tako je sedaj nekako dogovor - ne vem, kakšen je za ta primer - obstaja interes Športne unije, da bi zaradi teh razlogov pravzaprav 70% lastnine pripisala društvu in društva bi potem to lahko predala naprej lokalni skupnosti. Jasno pa je ob tem treba plačati tudi vse dajatve.
Hvala lepa. Naslednja bo postavila poslansko vprašanje gospa Maria Pozsonec. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim. Sprašujem vlado Republike Slovenije: Koliko voda mora še preteči in koliko časa je minilo že od obljube, da bo zakon o zdravstvenem varstvu in o zdravstvenem zavarovanju postavljen v prvotno obliko? To pomeni, da bi zagotavljal pravice do povračila potnih stroškov v primeru zdravljenja in pregledov izven kraja bivanja. Sprašujem še: Koliko bolnikov ni imelo možnosti priti na specialistične preglede v uradne zdravstvene centre, ker niso imeli denarja za potne stroške? Koliko denarja so prihranili s tem ukrepom za zdravstveno blagajno? Ali se zavedate čemu se mora družina odpovedati, da iz nizkih dohodkov prispeva za potne stroške svojega člana? Tega seveda ne bo računal nihče. Glede na to, da je kar nekaj predlogov zakonov, vloženih na to temo, bi že lahko spremenili postavko v prvotno stanje. Vedeti bi morali, da kar se zdravljenja tiče, ne sme biti pogajanj. Na tisti strani brega so naše in vaše matere, so bolniki, ki jih zakon poskuša izigrati, so najbolj nebogljeni, za katere smo odgovorni mi, državni zbor, in vlada. Če se deklariramo za pravno in socialno državo, potem to, kar se dogaja, ni dopustno. Ni dopustno kratiti pravic, za katere so nekateri plačevali svoje celo življenje, prav tako ni dopustno deliti državljane na prvo in drugo kategorijo, torej na tiste, ki imajo specialistično ambulanto čez cesto, in tiste, ki zaradi oddaljenosti plačujejo visoke stroške. Vi, gospodje, imate čas za pogajanja, hudo bolnim pa se čas izteka. Upam, da bo sprememba zakona čim prej na poslanskih klopeh: usklajena ali neusklajena. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem ministru za zdravje dr. Dušanu Kebru. Izvolite.
Spoštovane gospe poslanke in poslanci, gospa podpredsednica! Hvala za vprašanje, gospa poslanka. Najprej tisto, kar je najbolj važno. Ministrstvo za zdravje bo storilo vse potrebno, da bo ta spremenjeni zakon v parlamentu v maju tega leta. Drugi odgovor, zakaj ni že zdaj, zakaj ni v aprilu. Več razlogov je za to. Najprej, v parlamentu čaka na postopek več sprememb tega zakona. Na prvem mestu je bila sprememba zakona, ki ni vsebovala teh sprememb. Spremembo zakona, ki se dotika potnih stroškov in nekaterih drugih pravic, je vložila - in čaka kot druga na vrsti, prva s strani prvopodpisanega poslanca Geze Džubana in druga na vrsti, spoštovana poslanka, je vaša pobuda. Torej, na prvem mestu je pobuda poslanske skupine na čelu s prvopodpisanim gospodom Borutom Pahorjem, ki zadeva zdravila za otroke. Zato je bilo, pač,v vmesnem času treba doseči soglasje s to skupino, da je pripravljena prevzeti tudi pobudo za spremembo zakona in ga vrniti v prejšnje stanje. Poleg tega je bilo treba te spremembe predebatirati tudi še na socialno-ekonomskem svetu in še nekatere druge pogovore smo opravili. Skratka, imamo nekaj razlogov, da povemo, da nikakor nismo mogli pripraviti zakona do aprilskega zasedanja, vsekakor pa ni nobenega razloga, razen seveda morda časovne stiske, vendar ne s strani predlagateljev, morda parlamenta, da se ta zakon ne bi pojavil v maju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje bo postavil gospod Roman Jakič. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednica. Najprej bi rad na nek način protestiral, glede na to, da ni bil izpolnjen 27. člen poslovnika državnega zbora Republike Slovenije, ki pravi, da na poslansko vprašanje, tako pisno kot ustno, mora vlada ali posamezen minister odgovoriti nanj pisno najkasneje tri dni pred prvo naslednjo sejo. Res je, seveda, dagospoda mag. Ivana Bizjaka ni bilo na prejšnji seji državnega zbora 19.3., ko je na moje vprašanje državni sekretar Erjavec rekel, da bo pisno predložil, tako meni kot tudi vam, kolegice in kolegi, odgovor na vprašanje. Zato bi rad gospodu Bizjaku vprašanje ponovil tu in zdaj in seveda upam, da bo nanj odgovoril. Kot veste, minister Bizjak, je seveda državni zbor na svoji 6. redni seji sprejel zakon o spremembi zakona o sodniški službi, s katerim je z začasnimi dodelitvami sodnikov za opravljanje sodniške službe na drugem sodišču želel omogočiti izvrševanje programov za odpravljanje zaostankov. Sprememba zakona je takrat omogočila, da se dodeljenemu sodniku, ki je vključen v programe reševanja zaostankov, izplača nagrada v okviru namenskih sredstev, dodeljenih sodišču. S tem naj bi se omogočilo učinkovitejše izvajanje sodne oblasti oziroma zagotavljanje sodnega varstva z izvedbo programa odprave zaostankov, s povečano storilnostjo, na racionalnejši način, brez dodatnih zasedb. Gre seveda za razvpiti programHerkules. Predlog zakona sem takrat, kot veste, kritično sicer podprl in izrazil nekaj pomislekov, ob razpravi, o uspešnosti tega programa. Trdil sem, da s sprejetjem zakona ne rešujemo vprašanja odpravljanja sodnih zaostankov, ampak materialni položaj sodnikov, kar je dogajanje v državnem zboru samo še potrdilo in samo razsodnosti poslancev se lahko zahvalimo, da nismo sprejeli še dodatnega dodatka za sodnike. Poleg tega sem menil, da kar pavšalno nagrajevanje sodnikov, ki so pripravljeni sodelovati v programu, ne bo prineslo želenih rezultatov, saj bi bila edina primerna stimulacija nagrajevanje sodnikov glede na število rešenih zadev preko normiranega obsega. Minister, še enkrat vprašanje, ki je bilo že postavljeno. V kolikšni meri so sodniki v programu Herkules pripomogli k zmanjševanju sodnih zaostankov? Zanima me predvsem: koliko zadev so rešili, ali so presegli število rešenih zadev, ki jih v povprečju reši sodnik, in ali so sodišča, kamor so bili dodeljeni, z njihovo pomočjo zmanjšala zaostanke oziroma sodišča, od koder so bili dodeljeni, niso povečala zaostanka? Se seveda zahvaljujem za odgovor.
Hvala lepa. Besedo dajem ministru za pravosodje, mag. Ivanu Bizjaku. Izvolite.
Gospa podpredsednica! Spoštovani gospod poslanec! Najprej se seveda opravičujem, da pisnega odgovora do tega trenutka še ni tukaj. Gre pa za to, da sem ga danes sicer podpisal, smo pa pridobivali podatke od vrhovnega sodišča. V tem primeru nismo mi tisti, ki razpolagamo z vsemi informacijami, pa odgovarjanje na vprašanja traja tudi nekolikanj dlje. Vendar je odgovor na vprašanje pred mano. Lahko vam povzamem nekaj ključnih ugotovitev s tem v zvezi. Kot prvo seveda, da je bil zakon sprejet v juniju lanskega leta in na osnovitega je potem Vrhovno sodišče, ki navaja te podatke, na začetku oktobra začelo izvajati prvi tak primer po receptu oziroma po postopku, ki ga je spremenjeni zakon omogočal. Za testno sodišče je bilo izbrano Okrajno sodišče v Domžalah in 1. oktobra lani jetam začel z delom prvi dodeljeni višji sodnik; sredi oktobra, 15., natančneje pa tudi drugi sodnik, predvsem s ciljem, da odpravita zaostanke na pravdnem oddelku. Vsakemu od njiju je bilo dodeljenih po 150 najstarejših pravnih zadev in do konca leta 2001,torej v treh mesecih oziroma dveh mesecih in pol jih je bilo rešenih 114. Na drugi strani, če gledamo, ali je to prispevalo k izboljšanju stanja na sodišču; na tem konkretnem sodišču se je število nerešenih zadev zmanjšalo za 19,9 odstotka. Tako računajo na vrhovnem sodišču, in tudi mi z njimi, da bo ta cilj, torej da se razbremeni sodišče starih zaostankov in da se za naprej omogoči tekoče obravnavanje zadev, da bo torej dosežen. S 1. novembrom je bil program uveden tudi na Višjem sodišču v Mariboru, zlasti z angažiranjem strokovnih sodelavcev, v začetku leta 2002 pa tudi na Okrajnem sodišču v Slovenj Gradcu. Za ti dve sodišči, zaradi kratkega časa, nekaj konkretnejših podatkov ni. Kar zadeva finance. Na Okrajnem sodišču v Domžalah je bilo porabljeno za te namene 839 tisoč tolarjev, od tega za plače 618 tisoč, na Višjem sodišču v Mariboru pa za plače 204 tisoč. Jasno, da s tem niso bila porabljena vsa sredstva, daleč od tega, ki so bila na postavki pri vrhovnem sodišču namenjena za izvajanje teh programov Na drugi strani pa tudi zneski kažejo, da kakšnega posebnega, dodatnega nagrajevanja v celotnem sodstvu s tem nikakor ne moremo zaznati. Torej, mi bomo še naprej, kot ministrstvo, prek vrhovnega sodišča in neposredno v stiku s predsedniki sodišč, ki jih bo zadeval ta program, zelo natančno spremljali, kakšni bodo dejanski učinki. Ravno to prvo sodišče, ki je bilo vključeno, bo dalo mogoče nekaj ključnih odgovorov, pri čemer pa še enkrat ponavljam, da je bil projekt Herkules mišljen predvsem za to, da se odpravijo stari zaostanki na tistih sodiščih, ki tekoči pripad obvladujejo. Za tista sodišča, kjer pa ne obvladujejo tekočega pripada, je pa treba uvajati druge ukrepe. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, gospod Jakič. Izvolite.
Ni toliko dopolnilno vprašanje, kot komentar. Seveda se zahvaljujem za ta odgovor mag. Bizjaku in, seveda, pričakujem ta pisni odgovor, predvsem tudi v duhu, da pogledamo tudi druge številke. Se pravi, primerjalne - vi ste govorili o 114 rešenih primerih v Domažalah, če sem pravilno razumel. Zanima me koliko je povprečje, ali je to nadpovprečje rešenih zadev. Zanima me tudi kompletno finančno - veste, da je ta državni zbor, zato ker se je mudilo, sprejel ta zakon in tudi dal 49 milijonov tolarjev v proračun za leto 2001 zato, ker nam je bilo rečeno, da je treba ta sredstva dati, ker se bo s temi sredstvi pokrilo reševanje zaostankov. Zato pričakujem pisni odgovor in na osnovi tega pisnega odgovora, če mi kakšne stvari še ne bodo jasne, ste lahko prepričani, da vam bom zopet postavil vprašanje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, želite dodatno odgovoriti? Izvolite.
Samo dva stavka. Pismeni odgovor boste v vsakem primeru prejeli v najkrajšem času. Za vsa nadaljnja vprašanja, tudi neposredno razčiščevanje tega pomembnega problema, ki je včasih malo oddaljen, pa, mislim, ste dobrodošli - ni problema. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji bo poslansko vprašanje postavil gospod Franci Rokavec. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Poslansko vprašanje bom zastavil gospe ministrici Tei Petrin. Namreč, že v mesecu marcu leta 2001 je bil objavljen novi pravilnik oziroma sprememba pravilnika o obratovalnem času v trgovinah, ki je povzročil predvsem v mesecu marcu 2001, pa tudi pozneje, zelo veliko nezadovoljstva med zaposlenimi v trgovinah in tudi širše. Namreč, dejstvo je, da se z omenjenim pravilnikom poslabšuje kakovost življenja zaposlenih v trgovinah, posega tudi v njihovo družinsko življenje in vzgojo otrok. Zaradi premalo učinkovitega inšpekcijskega nadzora tako prihaja tudi do večjih kršitev pravic zaposlenih v dejavnosti trgovine. Glede na navedena aktualna vprašanja,ki se postavljajo, vas, gospa ministrica, ponovno sprašujem - namreč, vprašanja zastavljajo tako zaposleni v trgovinah, sindikat, delavci v trgovinah po Sloveniji, pa tudi udeleženci mednarodne konference sindikatov zaposlenih v trgovinah, ki je bila v Ljubljani 4. in 5. aprila, ki so namreč izrazili ostro nezadovoljstvo nad ureditvijo, ki je pri nas, v Sloveniji. Zaradi tega vas dejansko ponovno sprašujem: Ali bo omenjeno ministrstvo in tudi vi, kot pristojna ministrica, pristopili k omenjeni spremembi pravilnika, ki dejansko ogroža temeljne človekove pravice zaposlenih v trgovinah v naši državi? Poleg tega pa vas sprašujem tudi: Ali boste pri vzpostavitvi nujnih sprememb tega pravilnika upoštevali tudi dejansko vzpostavitev ustreznega socialnega partnerstva z ustreznimi sindikati? Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem ministrici za gospodarstvo dr. Tei Petrin. Izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. No, mislim, da je bilo v javnih medijih veliko spremljanja, kaj se dogaja z delovno skupino in rezultati delovne skupine, ki je bila oblikovana in jo predstavljajo tako predstavniki sindikata za trgovino kot tudi zveze potrošnikov, potem ministrstva za delo in pa ministrstva za gospodarstvo. Ministrstvo za delo je še posebej vključeno zato, ker se ugovori, ki prihajajo s strani delavcev, zaposlenih v trgovini, nanašajo predvsem na pomanjkljiv nadzor inšpektorjev za delo, ki ocenjujejo kršitve delovnega razmerja. Tako to v bistvu pravzaprav sploh ne posega v vprašanje obratovalnega časa, ampak je to v pristojnosti ministrstva za delo in zato ponovno poudarjam, da so tudi predstavniki ministrstva za delo vključeni v to delovno skupino. Ta delovna skupina je imela že več sestankov in mislim, da delo ustrezno poteka. Tako je bilo tudi objavljeno v medijih. Zadnje srečanje - mislim, da je bilo prejšnji teden. Sedaj v bistvu mora priti do dogovora tako med delodajalci kot sindikatom glede predloga, ki ga je oblikovalo ministrstvo za gospodarstvo. Mi smo dali predlog, v katerem v bistvu zelo sankcioniramo, mislim, omogočamo nek nadzor in neki red nad tem, da ne bi prišlo do raztegovanja normalnega delovnega časa v nadurno delo. S tem so bili sindikati, z našim predlogom - predstavniki sindikata so ga zelo pozitivno sprejeli. Seveda je pa zdaj tukaj ugovor na strani delodajalcev in tukaj zdaj teče nek razgovor med obema partnerjema, če lahko tako rečem, da se najde ustrezna rešitev. Moram reči, da ne gre za nikakršen pravilnik, da gre tukaj za 17. člen zakona in da v bistvu delamo na tem 17. členu zakona, tako kot je bilo tudi določeno. V bistvu, 17. člen zakona naj bi bil takšen, da bi te zadeve bile bistveno bolj urejene, kot je bilo v preteklosti, da se izognemo kakršnemu koli pravilniku, ki bi bil kot nek podzakonski akt, ki bi urejal ta razmerja na trgu. Še enkrat se predvideva sestanek te komisije in na podlagi tega bomo potem oblikovali predlog spremembe 17. člena in ga posredovali tudi v parlament.
Hvala lepa. Gospod Rokavec želi postaviti dopolnilno vprašanje. Izvolite.
Hvala za besedo. Jaz bi, gospa ministrica, vas opozoril. Namreč, glejte, minilo je več kot eno leto dni, odkar je bil sprejet omenjeni pravilnik. Namreč, čas teče dalje. Več kot eno leto je že minilo, v tem trenutku pa je v veljavi najbolj liberalen sistem določanja obratovalnega časa, ki ga lahko poznamo. V celi Evropski uniji in tako liberalnega časa, kakor je pri nas. Dejansko prihaja do izrecno zelo velikih kršitev in inšpekcija tukaj ni kos svoji nalogi. In dejansko sem prepričan, da so delavci v trgovini upravičeni, prav tako kot vsi ostali, do 40-urnega delovnega tednika in pa tudi do poštenega plačila za opravljeno dežurstvo. To pa, kot vemo, kakršno je stanje v tem trenutku, da ne odraža teh temeljnih pravic, ki bi jih morali imeti delavci v trgovinah. Zato bi dejansko še enkrat na vas apeliral, da se ti pogovori in usklajevanja čim bolj pospešijo in se čim prej najde ustrezna rešitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dodaten odgovor, dr. Petrinova, izvolite.
Hvala lepa. No, moram reči, da so ti sestanki skoraj enkrat mesečno ali pa vsaj na vsak drugi mesec. Od partnerjev je odvisno, ki se pogovarjajo in tako kot pridejo do dogovora, tako se stvari tudi odvijajo. Tako da tukaj ne moremo mi zaukazati tema dvema partnerjema, ki skušata najti skupno usklajeno rešitev, da do rešitve pridejo. Mislim pa, da je ta proces že prišel do točke - mislim, da na naslednjem sestanku -, da bo prišlo do tega skupnega predloga. Če skupnega predloga ne bo, bomo dali pač tisti predlog, ki smo ga že oblikovali. In kot sem že prej rekla, da ministrstvo za gospodarstvo - pravzaprav njegovo področje ni delovnopravno področje, pa vendar smo zaradi tega, ker se je pokazalo, da je na tem področju, ki ni povezano z obratovalnim časom, prišlo do določenih kršitev, smo v predlog 17. člena dali določene formulacije, ki bi onemogočile trgovcem, da bi prišlo do kršenja delovnega - mislim tega normalnega 42- urnega urnika. Tako smo mi to na svoji strani naredili.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje mag. Janez Drobnič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav še enkrat vsem predstavnikom vlade. Vprašanje se nanaša na izplačila žrtvam vojnega in povojnega nasilja. Že 15. januarja tega leta je potekel rok, po katerem bi moralo Slovenska odškodninska družba izplačevati oškodovancem po zakonu o žrtvah vojnega in povojnega nasilja prve obroke odškodnin. Namesto ustreznih izplačil so dobili oškodovanci, torej žrtve povojnega nasilja, dopis s strani slovenske odškodninske družbe. Tako se glasi: "Obveščamo vas, da vam Slovenska odškodninska družba ne more izdati odločbe o določitvi višine odškodnine, ki vam pripada na podlagi zakona o plačilu odškodnine žrtvam vojnega in povojnega nasilja. Uradni list Republike Slovenije, štev. 18/2001, če nima vaše EMŠO." Prvo je treba poudariti, da zakon o popravi krivic in zakon o plačilu odškodnine žrtvam vojnega inpovojnega nasilja ne omenja nič v zvezi z EMŠO kot pogojem za izplačevanje teh odškodnin. To je prvo. Drugače ni mogoče razumeti tega dopisa kot način zavlačevanja. Drugo je tudi, na kar velja opozoriti, nekorekten začetek dopisa, saj upravičenci, ki že dolgo časa čakajo na te odškodnine, sedaj dvomijo, da bodo sploh kaj dobili. Zdaj se jih zaproša za EMŠO, potem se jih bo spraševalo za nekaj drugega. Niti po upravnem postopku se tega ne zahteva, takega podatka, ki bi bil torej nujno zahtevan za izdajo odločbe. Očitno je nekaterim trn v peti izplačilo teh odškodnin in bi se radi tega znebili. Ali pa je kaj drugega posredi. Ravno zato pa zastavljam vprašanje pristojnemu ministru oziroma ministrici - mislim, da je to za gospodarstvo oziroma ministru za pravosodje -, da pojasni razloge za zavlačevanje in za takšen način komuniciranja z upravičenci iz naslova tega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sprašujem predstavnike vlade, kdo bi želel odgovoriti na vprašanje poslanca gospoda Drobniča v zvezi z izplačilom odškodnin? Gospa Helena Kamnar, državna sekretarka na ministrstvu za finance. Izvolite.
Hvala lepa. Glejte, niso nam natančno znani postopki, ki jih vodi Slovenska odškodninska družba skladno s svojim zakonom, zakonom o upravnem postopku in zakoni, ki natančno opredeljujejo posamezne pravice. Kakšnih resnih razlogov, da do izplačil ne pride, povezanih s finančnimi sredstvi, v tem trenutku ni. Domnevam, da je bila domneva tako postavljena. Obljubljam, da bo vlada ugotovila, v čem je problem, in vam pisno pojasnila. V tem trenutku ne vem, zakaj natančno je Slovenska odškodninska družba zahtevala EMŠO, domnevam pa, da zaradi tega, da ne bi prišlo do dupliranja izplačil pri isti osebi. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje. Gospod Drobnič, izvolite.
Torej, jaz bi bil zelo zadovoljen z odgovorom, še bolj pa bom zadovoljen, če se bo stvar premaknila. Tem gospodom ali gospem, ki to opravljajo, bi lahko svetovali, da EMŠO lahko poiščejo, vendar to ni nujno, to ni razlog, da bi se upravni postopek, odnosno postopek za izdajo odločbe, zavlačeval. In če se bo to zgodilo, bom torej zelo vesel, da bi ti oškodovanci dobili izplačilo. Pričakujem pa resen odgovor, zato da bom dal lahko tudi pojasnilo volivcem. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Pavel Rupar. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Kolegice in kolegi! Vprašanje imam za predstavnico oziroma ministrico za šolstvo in šport, če je kdo s tega ministrstva tu. Torej, slovenska država se nenehno ubada s stopnjo inflacije, ki je vsak dan višja, vsak mesec višja, k temu pa dodajajo svoj delež tudi zahtevki po plačah; ne govorim zdaj o plačah za zdravstvo, plačah za šolstvo, pač pa je v zadnjem obdobju velik faktor tudi zahteve po zvišanju plač v vrtcih in s tem tudi naraščajoča cena vrtcev ter zahteve tam, kjer tega še ni storjenega, čeprav je po kriterijih dnevnih stroškovv Sloveniji težko upravičiti zahtevek po zvišanju oziroma približevanju tako imenovani ekonomski ceni, če vemo, da povprečno v Sloveniji cena vrtca za enega otročka stane 60.000 tolarjev. To pomeni približno za dan oskrbe, to je od 8 do 9 ur, celo 3.000 tolarjev na otroka na dan, torej celo dražje kot hotel, recimo, B kategorije v turističnih krajih. Več kot 70, celo več kot 80% te cene v največ primerih pomenijo plače zaposlenih, le manjši del pa materialni stroški, še manjši del prehrana za otroke. Trdim da nesposobni ravnatelji zavodov, vrtcev, izsiljujejo zahtevo oziroma povišanje cen predvsem z obvestili staršem, češ da bodo programi varstva otrok okrnjeni, če cena ne bo višja od 60.000, celo grozijo z ukinjanjem pestrosti hrane ali umikom enega od dnevnih obrokov, kar je seveda nedopustno in nesmiselno. Po ugotovitvah se plače zaposlenih [[opozorilni znak za konec]] - govorim o enem od gorenjskih vrtcev, pa trdim, da tudi v večini drugih slovenskih vrtcev -, da se te plače zaposlenih gibljejo takole: snažilka 110.000 tolarjev neto [[torej, govorim o neto plačah]] , hišnik 130.000 tolarjev, kuhar 180.000 tolarjev, namestnik ravnatelja 315.000 tolarjev - neto! - in ravnatelj 420.000 tolarjev na mesec. To so plače, ki so jih prejeli zaposleni v omenjenem gorenjskem vrtcu pred zahtevkom po 8% povišanju cen varstva otrok.
Gospod Rupar, lepo prosim, čas je potekel, če hitro postavite vprašanje, da lahko predstavnik ministrstva odgovori.
Dobro. Torej, zdaj ne morem več govoriti, koliko to pomeni za starše. V večini primerov slovenskih vrtcev do 80% te cene pokrivajo občine. Ker pa to pomeni že skrajno mejo delovanja občin, sprašujem vlado - ker je po ustavi država zagotovila socialno varnost ter varstvo in šolanje otrok, sprašujem vlado: S katerimi ukrepi lahko poseže v nenormalno zahtevo po povišanju cen vrtcev in ubrani status in eksistenco staršev? Tudi zato, ker menim, da je to v njenem interesu, ker je samo v mesecu februarju in marcu velik del inflacije povzročilo ravno povišanje teh cen. Sprašujem tudi: Zakaj z uredbo vlade le-ta ne prenese končno odgovornosti za varstvo otrok na svoja pleča s pleč staršev in iz bremena občin? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Rupar in ostale kolegice in kolegi. Res lepo prosim, da v korist ostalih vaših kolegov in kolegic spoštujete 3-minutno možnost za postavitev vprašanja, ker zelo nerodno je med vprašanjem kolege prekinjati. Odgovor bo podal državni sekretar na ministrstvu za šolstvo, znanost in šport dr. Stane Pejovnik. Izvolite.
Gospa predsedujoča, spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani poslanec Rupar. Vprašanje, ki ste ga zastavili, je seveda dokaj kompleksno in vi ga kot župan poznate prav tako dobro kot jaz. Veste, da na osnovi zakonodaje so vrtci tisti, s katerimi upravljate predvsem občine in da ministrstvo za šolstvo, znanost in šport in vlada določata normative in standarde in določata razmerja, plačilne razrede, pri katerih starši sodelujejo pri plačevanju stroškov za vrtce. To so seveda vprašanja, ki smo jih večkrat odprli, jih večkrat tudi še odpiramo. In prav na zadnjem sestanku kolegija ministrice smo se dogovorili za nekaj posvetov z župani, na katerih bi ugotovili, kje so tiste najbolj kritične točke, in poiskali nekatere skupne rešitve. Jasno pa je - in to moram poudarjati -, da je seveda problem vezan na vrsto zakonov, ne samo na tiste, ki so vezani na šolsko zakonodajo.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, gospod Rupar, izvolite.
Torej, se zahvaljujem za to skrb ministrstva, je upravičena in se veselim tega, da bi prišli končno do pogovorov. Ampak vendar, ministrica daje soglasje k imenovanju ravnateljev. In ti ravnatelji zahtevajo povišanje cen, občine smo tu samo prizadete, ker nimamo vpliva na to. Če je ravnatelj nesposoben, mu ne moremo narediti, torej ga ne moremo odpoklicati, ne moremo ga klicati na odgovornost. To je tisto, tista razlika oziroma tista diferenca ali pa razhajanje med ministrstvom za šolstvo, zato bi moralo le-to prevzeti svoj del odgovornosti tudi pri preverjanju cen - ne gre za občine, gre za starše, ki so že zdaj preobremenjeni, predvsem mlade družine, s cenami - in je upravičen zahtevek, da se končno nekaj stori za to, da do takih anomalij, kot jih imam tukaj, ne prihaja. Hvala lepa. Pa se opravičujem za prekoračitev.
Hvala vam. Dr. Pejovnik, izvolite.
Samo en stavek, spoštovani poslanec Rupar. Mi se svoji odgovornosti ne izogibamo. Jaz sem vam dal besedo za ta pogovor in ta pogovor bo opravljen.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Bogomir Vnučec. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana gospa podprednica, spoštovane članice in člani vlade. Moje vprašanje je namenjeno ministru za finance, gospodu Ropu, ki sem ga pravkar videl, pa ga trenutno ni, vendar ga bom vseeno zastavil, in sicer: trenutno je v državi glavna tema lastninjenje državnega premoženja in seveda na prvem mestu je tukaj privatizacija državnih bank. Minister vztraja pri privatizaciji bank na modelu: prodati celoten dogovorjen delež enemu ponudniku. V strokovni javnosti smo lahko zasledili, da se ta model ocenjuje kot najslabši in pa v končni fazi, glede na dogajanja okoli starih bank, tudi najbolj škodljiv. Še posebej me moti dejstvo, da v tako pomembni stvari, kot je prodaja državnega premoženja, pa se na drugi strani, recimo, tako državna uprava kot občinske uprave morajo striktno držati zakona o razpisu in seveda že samo za pisemske kuverte zbirati najmanj tri ponudbe. Zato me zanima: Kakšni so argumenti, da, gospod minister, zagovarjate model prodaje bank prodati celoten dogovorjen delež enemu ponudniku? In pa seveda ob zdajšnjih ugotovitvah komisij, ki so bile zadolžene tako za ocenitev Nove kreditne banke Maribor kot Nove Ljubljanske banke - se pravi, razmerje ponujene vrednosti s strani ponudnikov in pa razmerje realne tržne vrednosti banke -, da se je komisija pri Novi KBM odločila, da se ne proda, čeprav naj bi bile ponudbe za odkup večje, kot je realna vrednost banke; ravno obratno pa pri Novi Ljubljanski banki ugotavljamo, da je pa za eno tretjino banke ta ponujena vrednost samo dve petini vrednosti tistih sredstev, ki jih je država vložila za sanacijo banke. Ali ni tu prevladovala politična odločitev in ne tržna? In če že prodajamo banke, če rabimo denar: Za kaj rabimo, čemu bo ta kupnina namenjena? Oziroma ali ne bi potem raje prodajali bank po tržnem segmentu - če jih že moramo prodati? Se pravi, da iz njih največ iztržimo. Sam sicer nisem zagovornik prodaje banke ne glede oziroma za vsako ceno, osebno menim, da bi bilo bolje počakati, da vstopimo v Evropsko unijo, pa potem izpeljati tudi to stvar. Zato me predvsem zanima oziroma sprašujem: Ali so tu prevladali politični argumenti pred tržnimi? Hvala.
Hvala vam. Besedo dajem ministru za finance, mag. Antonu Ropu. Izvolite.
Spoštovani poslanec, hvaležen sem vam za vaše vprašanje, ker mi to daje možnost, da odgovorim na to, kar ste vprašali, pa tudi na nekatere netočnosti, ki so bile v vašem vprašanju, da ustrezno hitro odgovorim, ker je pač dejstvo, da se v javnosti pojavljajo različni podatki, različne navedbe v zvezi s privatizacijo obeh bank, ki absolutno in v celoti ne držijo in seveda služijo verjetno zavajanju javnosti. Ravno obratno je, kot ste trdili, in mi ni jasno, od kod vam ta podatek, da je ponudba v primeru Nove Ljubljanske banke manj ugodna kot v primeru Nove kreditne banke Maribor. Če primerjamo obe ponudbi, je ponudba v primeru Nove Ljubljanske banke bistveno bolj ugodna, bistveno bolj ugodno razmerje med knjigovodsko vrednostjo in pa ponujeno ceno, in so v primeru Nove Ljubljanske banke tudi sicer vsi ostali pogoji bistveno bolj ugodni kot v primeru Nove kreditne banke Maribor. Lahko rečemo, da če bo prišlo do prodaje v primeru Nove Ljubljanske banke, bo to ena od najboljših cen, ki je bila kadarkoli realizirana za manjšinski delež pri prodaji katerekoli banke v centralni Evropi. O tem obstajajo podatki in o tem bomo seveda tudi javnost ustrezno seznanili. Torej, nikakor ne drži, kot ste rekli, da so kakršnikoli politični motivi bili pri teh odločitvah, pravzaprav nobena od teh odločitev na vladi v celoti še ni bila sprejeta in tudi ne gre samo za enega ponudnika. V primeru Nove Ljubljanske banke, kot verjetno veste, je najprej izkazalo interes pet kupcev, bil je razpis, v razpisu so lahko sodelovale vse banke iz celotne Evrope in iz Slovenije, različni kupci, finančne institucije. Kot veste, sta na koncu dali dve banki celotno ponudbo na osnovi skrbnega pregleda vrednosti obeh bank, cenitve bank in seveda velikih stroškov, ki sta jih oba ponudnika imela. In na koncu se je Erste Bank v primeru Nove Ljubljanske banke odločil, da ne bo sodeloval do konca pri celotni transakciji samo iz enega razloga: ker je bilo jasno in nedvoumno povedano, v skladu s spremenjenim programom, ki ga je vlada sprejela, da v prvi fazi prodajamo manjšinski delež, to je 34%, in da je seveda tudi omejena pot do večinskega deleža. Torej, tudi če bo prišlo do prodaje Nove Ljubljanske banke, vam lahko povem jasno in nedvoumno: Nova Ljubljanska banka ostaja v večinski slovenski lasti in to vsaj do konca leta 2005, do začetka leta 2006. Ob tem pa je cena, ki je dosežena - po moji oceni - zelo dobra in po mojem nikoli več ni možno tako dobre cene doseči, kot v tem primeru. Tako je daleč od tega, da bi bil kakršnikoli političen motiv. V tem primeru lahko tudi povem, da je del sporazuma, ki je in se dogovarja, zelo jasen. Vlada in SOD in KAD bodo v nadzorni svet imenovali večino članov po transakciji, če bo izvedena - šest članov od enajstih, od tega morata biti dva profesionalca. In belgijska družba, če bo prišlo do transakcije,samo štiri člane. Tako bo pravzaprav nadzor popolnoma jasen in popolnoma transparenten. Javnost bo tudi zelo natančno seznanjena s tem, kaj vse ta transakcija prinese in seveda tudi s tem, da v naslednji fazi gremo naprej, v drugo fazo privatizacije, to je dokapitalizacijo Nove Ljubljanske banke. Ponudili bomo deleže tudi domačim institucionalnim lastnikom z dogovorjenim popustom, ker se je bilo treba dogovoriti s potencialnim investitorjem, ta popust bo 10%, to pomeni, da se bo v vsakem primeru domačim kupcem zelo splačalo ta delež v tem delu kupiti v tistih deležih, kot bo ponujeno, in seveda sodelovati pri dokapitalizaciji in kapitalsko okrepiti banko. Posledica tega bo nedvomno to, da se bo banka okrepila, tako tehnološko kot tudi z nekaterimi novimi produkti, predvsem na področju zavarovalništva, da bo pridobila nove trge, da se bo seveda tudi kadrovsko pomembno okrepila in seveda bila sposobna za realizacijo svoje strategije razvoja, ki si jo je zastavila. Program je popolnoma jasen in bo tudi popolnoma transparenten in razložen javnosti. Kupnina, ki bo namenjena, ki bo uporabljena, bo namenjena izključno, izključno poudarjam, za zmanjšanje javnega dolga v Sloveniji. In lahko, seveda, zagotovim, če bi po takšni ceni prodali celotno banko, bi poravnali celotna sredstva, ki so bila namenjena za sanacijo obeh dveh bank, ne samo Nove Ljubljanske banke. To je, kar se tiče primera Nove Ljubljanske banke. Tako je koncept privatizacije, sistem privatizacije, ki je bil opredeljen v zakonu o izvrševanju proračuna, ki je bil uzakonjen v državnem zboru z zakonom o javnih financah, absolutno primerljiv s popolnoma primerljivimi koncepti v drugih državah. Temelji na javnem zbiranju ponudb, ki je mednarodno, temelji na privatizacijski komisiji - v kateri so priznani strokovnjaki, tako s pravnega področja kot tudi z ekonomskega področja - in, seveda, potem temelji na končni odločitvi vlade, ki mora sprejeti odločitev na osnovi argumentov, ki so dani v postopku pridobivanja najboljših možnih ponudb, v skladu s cilji privatizacije, ki si jih, seveda, vlada mora sestaviti pred začetkom privatizacije. Tako smo delali pri Novi kreditni banki Maribor, tako delamo pri Novi Ljubljanski banki in ne glede na številne napade se bomo striktno držali procedure in se odločili, če hočete, v skladu z nacionalnimi interesi. Nacionalni interesi v tem primeru pa so, da imamo na koncu boljše banke, da odplačamo javni dolg, da imamo boljši finančni sistem in boljše gospodarstvo. To je naše osnovno vodilo. V tem kontekstu smo tudi še dodatno preverjali - v primeru Nove kreditne banke Maribor - nekatere dodatne ponudbe, do katerih je prišlo, in smo jih želeli s privatizacijsko komisijo, te ponudbe, zelo jasno razčistiti, potekali so dogovori. Poročilo je komisija zdaj prejela, dobili smo še dodatna pojasnila, tako da bomo v bližnji prihodnosti lahko odločali o obeh dveh primerih. In se odločili za tiste variante in tiste možnosti, ki bodo po oceni vlade najboljše za to državo. Absolutno pa zavračam, da bi pri tem služili in bili v oporo kakršnikoli politični kriteriji pri odločanju. Skratka, verjamem, da bo na koncu tega procesa čas pokazal, da bomo imeli boljše banke in boljše storitve za vse slovenske državljane. Hvala.
Hvala lepa. Zadovoljni z odgovorom? Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Franc Kangler. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednica. Moje poslansko vprašanje bo naslovljeno predsedniku vlade oziroma vlade glede centralizacije nekaterih ustanov v tej republiki. V zadnjem času smo priča preveliki koncentraciji politične, gospodarske, ekonomske in tudi finančne koncentracije na enem mestu. Zadnji statistični podatki, ki sem si jih pridobil v zavodu statistike Republike Slovenije, kaže na to, da je severovzhodna Slovenija - te mislim pa Štajersko, Prekmurje, Koroško -, v nekaterih statističnih podatkih zelo na visokem mestu. Predvsem mislim na statistične podatke, kar se tiče brezposelnosti na primer, Ruše so še vedno na prvem mestu, občina Pesnica na drugem mestu,Maribor na tretjem. In, če pogledamo nekatere druge občine, ki so v tej dravski dolini ali severovzhodni Sloveniji, so v samem vrhu lestvice. Ne gre tu samo za brezposelnost, tu gre tudi za socialo. Socialni problemi se večajo iz dneva v dan. Namesto da bi gospodarska rast iz dneva v dan rasla, iz dneva v dan pada. Ni novih državnih investicij. Vlada Republike Slovenije je 16.10.2001 sprejela sklep: "Vlada Republike Slovenije zadolži vsa ministrstva, da do 12. novembra 2001 pripravijo konkretne predloge za prenos sedežev posameznih državnih institucij izven Ljubljane." Zato sprašujem vlado: Kje je ta seznam, katere so tiste institucije, ali je sploh opravila to delo, na podlagi katerega je bil sklep sprejet? Hkrati pa za delo vlade nosi veliko odgovornost generalni sekretar vlade, ki tudi odgovarja za reševanje takšnih ali podobnih sklepov oziroma da posamezni resorji sklepe izpeljejo. Sprašujem predsednika vlade: Ali je generalni sekretar vlade sploh še kredibilna osebnost, glede na nekatere dogodke, ki so se v zadnjem času zgodili? Moramo se zavedati, da je spoštovani gospod Mirko Bandelj bil minister za notranje zadeve, ki ob interpelaciji ni dobil podpore in je bil z interpelacijo odstavljen zaradi tako imenovane zloglasne afere Vič-Holmec. Takrat je naredil veliko škodo slovenskim policistom in slovenski državi. Danes kot generalni sekretar plasira skozi sredstva javnega obveščanja v zvezi z nakupom vladnega letala takšne in drugačne podatke, s katerimi zavaja ne samo slovensko javnost, zavaja tudivso slovensko politiko, tudi nas, državni zbor in poslance. Zato prosim še enkrat, da mi predstavnik vlade oziroma sam predsednik vlade na ta vprašanja odgovori.
Hvala lepa. Predsednika vlade ni med nami, ker je bil dolžan odgovarjati na prva tri vprašanja, potem pooblašča ministre, da odgovorijo. Mislim, da ste podali vprašanje, kako se izvaja sklep vlade glede dekoncentracije sedežev. Sprašujem pooblaščene predstavnike, ali želi kdo odgovoriti na vprašanja. Odgovor nam bo podal generalni sekretar vlade Republike Slovenije, gospod Mirko Bandelj. Izvolite.
Hvala lepa. Glede na prvo vprašanje mislim, da bi sicer moral odgovarjati predstavnik notranjega ministrstva, kajti vlada je zadolžila notranje ministrstvo, da to analizo naredi, in kolikor vem, se ta analiza tudi dela. Mislim, da so celo znotraj tega že nekateri predlogi bili proučevani, vendar še ne v celoti dorečeni, tako da v tem trenutku še ni mogoče podati čisto jasne slike o tem, katere od državnih institucij je mogoče preseliti oziroma njihove sedeže premestiti iz Ljubljane; gre seveda za Ljubljano in ne kakšno drugo mesto, kajti tudi v drugih mestih po Sloveniji obstajajo sedeži državnih institucij. Tako v tem trenutku te celovite slike še ni narejene. Glede drugega, seveda o moji kredibilnosti in temu, lahko odgovarjajo drugi, vendar sam lahko, ker sem pač pri besedi in za to govornico, zatrdim, da seveda nisem nikdar javnosti zavajal v zvezi z letalom. Celo skoraj mesec dni prej, preden je bila pogodba o letalu sklenjena, je bilo eksplicitno povedano - in v časopisih, če greste brat, iz oktobra lanskega leta, boste zelo jasno videli zapisano, da ko gre za letalo, gre za ceno 35 milijonov, ki je seveda proizvajalčeva cena, kajti ob sklenitvi pogodbe nismo plačali davka in seveda davek tudi ni del pogodbe ter pogodbenega razmerja s partnerjem. Prav tako nismo nikdar trdili, da se na to ne plača davka, in obveščanje je bilo popolnoma identično kot v vseh drugih primerih sklepanja pogodb po TRPjih. Tudi številka o tem, koliko stane ura letenja, je bila obelodanjena najkasneje, če že ne prej, 5. oktobra, približno 20 dni pred sklenitvijo pogodbe, kjer je bilo tudi jasno povedano, da je 3600 dolarjev tista cena, ki se zaračuna kot cena uporabe, ure uporabe letala, če se seveda računa tudi amortizacija. Tudi sicer je bilo v vseh teh postopkih iz mojih ust slišati ves čas iste informacije. Tako, seveda, te informacije o tem, da sem komu lagal, zavajal ali karkoli, jasno odločno zavračam. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, gospod Kangler, izvolite.
Hvala za besedo. Ne vem, kolikor lahko sploh še verjamem generalnemu sekretarju vlade glede na to, da v sklepu piše: "Vlada Republike Slovenije zadolži vsa ministrstva, da do 12. novembra 2001 pripravijo konkretne predloge..." Pripravijo konkretne predloge! Spoštovani gospodje iz vlade, ki danes tu sedite, danes smo v mesecu aprilu 2002. In mislim, da je generalni sekretar odgovoren za to, da bi moral vedeti, ali se je ta sklep, ki ga je vlada sprejela, izvaja ali ne, in zakaj se do 12. novembra 2001 niso pripravili konkretni predlogi. Ne sprašujem tu ministrstva za notranje zadeve, ampak tu so zadolženi vsi ministri in vsa ministrstva. In še enkrat poudarim: "...do vključno 12. novembra 2001 pripravijo konkretne predloge za prenos sedežev posameznih državnih institucij izven Ljubljane." Danes smo pa meseca aprila 2002 in niti besede od niti enega ministrstva, kaj šele, da bi to besedo v tem državnem zboru lahko dobil od generalnega sekretarja vlade, ki se tako spreneveda, na takšen način, da še urejajo in ne vem kaj. S tem ko vlada sama sebe obvezuje z nekim določenim datumom in z neko določeno obveznostjo, ker tega ne izvrši do tistega datuma, na nek način sama sebi kredibilnost zbija in tudi sam sekretar vlade.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje, gospod Ivan Mamić. Izvolite. Gospod Mamić, izvolite.
Hvala. Na območju, kjer živi avtohtona italijanska manjšina, velja zakon o dvojezičnosti. Zakon velja samo na nekaterih območjih obalnih mest in okolice. Veliko javnih uradov, ki se napajajo iz davkoplačevalskega denarja, pa zakon o dvojezičnosti nenehamo krši. Tako srečujemo dvojezične jumbo plakete na Kozini, telefonski odzivniki se oglašajo v obeh jezikih na Krasu, reklamni napisi v italijanščini pa so po vsej Primorski. Dvojezično obvestilo o popisu prebivalstva je bilo poslano v številna gospodinjstva v mestni občini, kjer dvojezičnosti ni. Zakon na enak način večkrat letno krši tudi koprsko komunalno podjetje. Na smerokazih v Kopru je napis Pula - Pola. Torej le v hrvaščini in italijanščini, o slovenskem imenu Pulj pa nobenega sledu. Kršitev zakona o dvojezičnosti so vidne na vsakem koraku. Posebej skrbi tudi stalno kršenje dvojezičnosti na območjih, kjer živi italijanska manjšina. Ogromno napisov in reklamnih oglasov je zapisano samo v slovenskem jeziku. Te kršitve so stalnica že dolgo vrsto let, pristojni organi pa sploh ne ukrepajo ali pa vsaj učinkovito ne. Vprašanje za ustrezno ministrstvo je torej: Zakaj se zakona o dvojezičnosti ne spoštuje? In: Zakaj se proti kršitelju ne ukrepa? Zakaj se dvojezičnost po eni strani širi na vso Primorsko, po drugi strani pa se na dvojezičnih območjih zakona ne upošteva? Hvala lepa.
Hvala lepa. Sprašujem predstavnike vlade s pooblastilom, kdo želi odgovoriti na vprašanje gospa Mamića? Želi odgovoriti predstavnik ministrstva za zunanje zadeve? Iztok Simoniti, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec! Mislim, da za to vprašanje ni pristojno ministrstvo za zunanje zadeve. Gre za položaj in italijanske manjšine v Sloveniji in vprašanja, ki so urejena po notranjem pravu. In zato v tem primeru ni pristojno naše ministrstvo. Zato bo moralo odgovoriti, mislim, drugo pristojno ministrstvo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imamo pred nami pooblaščenega predstavnika ministrstva za notranje zadeve? Vendar, prosim, četudi ne poznate odgovorov, vsaj zagotovite pisni odgovor poslancu. To mislim, da je korektno, če nimate pooblastila ministra, da odgovarjate na tovrstna vprašanja. Gospod Miha Molan, izvolite.
Hvala lepa. Rekel bi, da bomo celovito proučili to vprašanje, zdaj mu trenutno ne morem odgovoriti, in bomo pripravili pismeni odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Rudolf Petan. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani! Torej, vprašanje bi naslovil na vlado. Vključitev v Nato je ena od prioritet slovenske zunanje politike. Vlada se je do tega tudi opredelila in pripravila za ta program vključitve akcijske načrte in v tem trenutku se izvaja že tretji akcijskinačrt. Dejstvo je, da smo vsi pričakovali, da bomo dobili povabilo za vključitev že na madridskem vrhu, vendar se to ni zgodilo. Sedaj se bliža vrh v Pragi in v Sloveniji smo v tem trenutku priča razpravam "za" in "proti" Natu. V nekaterih medijih pa smo priča tudi takšnim postopkom, ki nekako presegajo tisto normalno pravico do demokratičnega izražanja svojega mnenja, seveda v negativnem smislu. Pojavlja se paradoks. Razne skupine in gibanja, ki nasprotujejo Natu, dobivajo podporo, se pravi denar za svoje delo iz proračuna države Republike Slovenije. Država Republika Slovenija pa v proračunu nima denarja, nima postavke - vsaj jaz je ne poznam, zato bom tudi postavil vprašanje - za enakovredno propagando za zagovarjanje svoje prioritetne politike, to je vključevanje v Nato. Vlada se je do tega opredelila, to je njena prioriteta. Jaz ne nasprotujem temu, da nasprotniki Nata dobivajo sredstva iz državnega proračuna, ne razumem pa, da vlada sama sebi ne zagotovi sredstev za enakovredno - poudarek je na "enakovredno" - zastopanje zagovarjanja svoje politike. Še več! Tisti, ki zagovarjajo prioritete slovenske vlade, so celo onemogočeni. Dovolite mi, da ker je časa malo, navedem samo en primer. Recimo, odbor za Nato, ki je interesna institucija, institucija civilne družbe in tam se vključujejo ljudje ne glede na politično naravnanost, ni dobila še niti 1 slovenskega tolarja. Znamke za vabila plačujejo in kupujejo seveda člani sami. Človek dobi občutek, da je vlada nekako močna pri podpori za Nato samo na verbalni ravni, na praktični ravni pa ne stori - ali pa bom rekel, stori bore malo. Nekako imamo občutek, tako se tudi v javnosti govori, da si vlada enostavno ne želi, da bi se ta njena prioriteta tudi uresničila, da bi dobili povabilo v Nato. Finančno podpira nasprotnike Nata, se pravi, tudi svoje nasprotnike, svoje politike, ne podpira pa tiste, ki podpirajo njene vidike ali njene prioritete. Zato sprašujem vlado, ali bo vlada storila korake, da bo enakopravno nastopila proti nasprotnikom Nata, seveda z argumenti, kar pa bi v okviru sredstev, ki jih ti porabljajo, - se pravi, jih potrošijo nasprotniki - za začetek bilo to popolnoma dovolj, da bi bila enakovredna. Sedaj namreč mirno gleda, kako nasprotniki trošijo njen proračunski denar in sesuvajo vladno politiko. Moje vprašanje se glasi: Kaj bo vlada storila, da bo enakovredni partner v tem dvoboju "za" in "proti"? Sedaj se sredstva trošijo samo proti njeni politiki. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku ministrstva za obrambo, državnemu sekretarju gospodu Janku Deželaku. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Hvala za vprašanje, gospod poslanec, gospod predsednik odbora za obrambo. Spoštovane gospe in gospodje! Menim, da je en del odgovora na vaše vprašanje bil podan v odgovoru, v katerem je gospod predsednik vlade danes na tem zasedanju odgovarjal na eno izmed prvih treh vprašanj, ki so bile nanj adresirana. Omenil je, da se vlada pripravlja za neko promocijsko akcijo, s katero bo projekt Nato, kot ste seveda korektno omenili, njeno politično prioriteto te vlade in večine v državnem zboru predstavila na adekvaten način slovenski javnosti. To je gospod predsednik omenil in jaz sem prepričan, da se bo ta projekt obelodanil čimprej ali pa v pravem času - namreč timing je po naši oceni zelopomemben - in da bomo šli malo bolj agresivno, če hočete, v razlago objektivnih dejstev slovenski javnosti. Kajti, kot vidimo, polemike, kot zdaj potekajo, so polemike, ki jih vodijo ljudje, ki načeloma sprevračajo številke, statistični podatki za njih niso relevantni podatki, in v tem smislu smo vsi tisti, ki na tak ali drug način podpiramo slovensko včlanitev v Nato, v infteriornem položaju. Računam, gospod predsednik Drnovšek je danes to povedal, da do Praškega summita sledi neka organizirana, dobro koordinirana akcija vlade, ki bo slovenski javnosti prezentirala objektivna dejstva v zvezi s to, še vedno izraženo z veliko večino, politično prioriteto in politični cilj te vlade in te države. Menim, da bo tudi finančna podpora temu ustrezna. Ne bi zdaj govoril, kaj ministrstvo za obrambo v ta projekt prispeva nekaj, tudi sami že veste, vendar mislim na nekaj drugega, na nek projekt vlade, ki bo združeval napore vseh ministrstev, ki bodo tu pritegnjena k delu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dodatno vprašanje? Gospod Petan, izvolite.
Hvala. Torej, kot predstavnik opozicije vam verjamem, glede na to, da smo prej slišali, da si koalicijski partnerji med sabo že ne verjamete več. Mislil sem, ali vlada pripravlja takšne korake, kot so-recimo-pripravljeni pri drugem projektu prioritete slovenske zunanje politike Evropske unije. Tam, vemo, da je bilo izdanih kup nekih brošur, potem propagandnega materiala, tudi posebna spletna stran, telefon in podobno. Slišim, no, da se je sedaj tudi ta Nato forum nekje že uveljavil, to se pravi, se je "prijel", začel je z delom. Glede na to, da je naš zunanji minister dr. Rupel lepo povedal, da se sedaj že bližamo ciljni ravnini, in ko smo enkrat v ciljni ravnini, časa zmanjkuje, se bojim, da bo časa zmanjkalo. Zato upam, da bodo koraki, ki jih vlada predvideva, res prišli, kot se temu reče, takoj, jutri zjutraj - ne mislim dobesedno, ampak v prenesenem pomenu, ker časa zmanjkuje, da ne bomo potem na žalost ugotovili, da smo se stvari lotili prepozno. Potem bomo seveda vsi vse vedeli, zakaj se zadeva ni uresničila, ker sedaj je dejansko vlada v takšni situaciji, ker je v neenakopravnem položaju - njen denar trošijo za zbijanje njene kredibilnosti, navsezadnje njenega programa, sama pa nestori ničesar. Mislim, da je sedaj zadnji čas, da vlada pokaže, ali misli s to prioriteto tudi resno, kajti vsako čakanje bi pomenilo, da je to bilo mogoče samo na verbalni ravni, dejansko pa si morda tega ne želi. Želel sem, da bi morda generalni sekretar še kakšno rekel na ta račun, vendar ga, žal, v tem trenutku ni tukaj; ker to ni samo stvar obrambnega ministrstva niti zunanjega ministrstva, ampak je to generalna zadeva. Vlada mora kot celota funkcionirati, kajti navsezadnje to ni program enega ministrstva, temveč je to program slovenske države. In ko se pogovarjamo o izvršni oblasti, je to, seveda, vlada kot celota. Toliko. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji bo poslansko vprašanje postavil gospod Peter Levič. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Vprašanje je za ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve. Kot smo lahko opazili v zadnjem času, se, tako kot v svetu, tudi v Sloveniji pojavlja nestrpnost in diskriminacija do homoseksualcev. V svetu so te probleme poskusili reševati s sprejetjem zakonov o registraciji istospolnih partnerjev; na primer Danska leta 1989, Švedska 1994, Islandija 1996, Nizozemska 1997, Belgija 1998, Francija 1999 in Nemčija 2001. Problemi istospolnih skupnosti so v Sloveniji vse bolj pereči, saj ni urejeno partnerstvo, čeprav je partnerstvo družbi koristno, saj prevzame izpolnjevanje interesov in potreb, ki se v nasprotnem primeru prenašajo na širšo družbo. Prav tako ni urejena socialna varnost partneric oziroma partnerjev, na primer prenos zdravstvenega, socialnega, pokojninskega zavarovanja. Niti niso urejena pravnopremoženjska razmerja, na primer možnost urejanja premoženjskih in dedovalnih lastnosti, niti status svojca, kar pomeni, da partner nima dostopa do diagnoze partnerja oziroma partnerke v bolnišnici, ne more navesti davčne olajšave. Zaradi vseh opisanih problemov, ki jih v realnosti spremlja še diskriminacija in nasilje nad istospolnimi partnerji, je treba tudi v Sloveniji urediti istospolna partnerstva, status svojca, socialne varnosti in pravnopremoženjskih razmerij partnerjev. Poleg tega bo nedvomno treba poskrbeti tudi za vključevanje vsebin s področja istospolne usmerjenosti v sistem šolskega izobraževanja, kar bo posledično pripeljalo do višje meje tolerance in manj nasilja nad njimi. Vprašanje: Kdaj se bo in kako na ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve sistemsko uredilo področje istospolnih partnerstev? Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem državni sekretarki na ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve, gospe Belopavlovič Nataši. Izvolite.
Jaz bom mogoče bolj kratko odgovorila, pa obljubim, da bomo daljše odgovorili pisno. Dejstvo je, da se v okviru ministrstva pripravlja nov zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, in da je predmet tega zakona, pravzaprav, tudi urejanje drugih partnerskih odnosov, torej izvenzakonske skupnosti kot take, ki je že dosedaj bila urejena. V naprej, pa seveda, v tem okviru tudi ureditev istospolnih skupnosti. Skratka, v okviru zakona, na katerem se je začelo v ministrstvu delati, naj bi se tudi ta problematika uredila. Več o tem, na kakšen način, pa pisno.
Hvala lepa. Gospod Levič, izvolite, dopolnilno vprašanje.
Hvala lepa. Samo še na kratko me zanima. Zakaj ste se odločili za oblikovanje novega zakona in ne zgolj za popravek zakona o zakonskih zvezah in družinskih razmerjih, kjer bi se lahko vključile te istospolne zveze?
Hvala lepa. Gospa Belopavlovič, izvolite.
Zakon je relativno star že - zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih tako da je že nekaj časa bilo rečeno, da bi se ta zakon v celoti spreminjal. Moram pa reči, da bo na koncu celo prišlo do rešitve, da bi se samo spremenile in dopolnile določbe obstoječega zakona, ampak zaenkrat se razmišlja o novem zakonu.
Hvala lepa. Naslednja bo postavila poslanko vprašanje gospa Sonja Areh Lavrič. Izvolite.
Hvala, gospa predsedujoča. Spoštovani ministri, predstavniki vlade, spoštovane poslanke, poslanci! Sprašujem ministra oziroma ministrstvo za okolje in prostor: Kako je mogoče, da vaše ministrstvo ne upošteva amandmajev k proračunu, ki jih je sprejel ta državni zbor? Pri sprejemanju proračuna za leti 2002, 2003 je ta državni zbor sprejel amandma, ki namenja sredstva v višini - to se pravi 3 milijone 18 SIT za dograditev vodovoda Zgornja Vižinga, občina Radlje. Iz vašega ministrstva ste nedavno poslali dopis, v katerem trdite, da tega denarja ni in ga ne bo. Kljub temu da je denar v proračunu bil namenjen. Zanima me: Kam je bil ta denar razporejen oziroma namenjen? Vsi vemo, da gre za to, za ta projekt, za dogradnjo vodovoda Zgornja Vižinga - že iz leta 1999 - kar je bil denar ministrstvu tudi zagotovljen, da ministrstvo za okolje in prostor uvrsti izgradnjo kot prioriteto, a ni zagotovilo zadostnih sredstev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem državnemu sekretarju na ministrstvu za okolje in prostor, mag. Radovanu Tavzesu. Izvolite.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Na to vprašanje bi zdaj težko natančno odgovoril. Vendar, pri nas so - oziroma tako kot pri vseh ostalih proračunskih postavkah - seveda sredstva, ki so namenjena subvencijam v infrastrukturo, v tem primeru lokalno infrastrukturo, po posebni proceduri, po posebnem razpisu dana. Zdaj, seveda, če so ta sredstva, ki so bila z amandmajem zagotovljena v proračunu, neposredno za določeno investicijo možna, da se izplača v letošnjem letu ali pa v prihodnjem proračunskem letu, to je leto 2003, bomo preverili in vam dali pismeni odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji postavi poslansko vprašanje gospod Andrej Fabjan. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, gospe in gospodje. Moje poslansko vprašanje postavljam predstavniku ministrstva za gospodarstvo, predvsem pa iz vprašanje sledi. Zakaj država skladišči naftne derivate v tujini in hkrati plačuje visoke najemnine, tudi do 2 evra, ob dejstvu, da imamo v Republiki Sloveniji na lastnem - na ozemlju naše republike - kar nekaj novozgrajenih in še neuporabljenih skladiščnih prostorov za te namene? Prosim za odgovor.
Hvala lepa. Odgovor vam bo podal državni sekretar, gospod Janez Trček. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke in poslanci. Na to vprašanje bom lahko danes le delno odgovoril. Verjetno se nanaša vprašanje spoštovanega gospoda Fabjana na nezasedene rezervoarje Otovac v Črnomlju in glede tega lahko rečem, da če se bo ministrstvo za obrambo odločilo, da bo le - te odstopilo zavodu za blagovne rezerve, se bodo ta skladišča dala v najem javnemu zavodu za obvezne rezervne derivatov, ki bo pač te stvari, ta skladišča usposobil in uporabil. Ampak podrobnejši odgovor na ta vprašanja lahko damo pa pismeno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Državni sekretar, gospod Janko Deželak, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Gospod poslanec in gospodje, jaz samo lahko potrdim, da je ministrstvo za obrambo že sredi aktivnosti prenosa lastništva s sklepom vlade na ministrstvo za gospodarstvo. Tako bi lahko ta cilj dosegli kar v enem zelo, zelo razumnem času. Hvala.
Hvala vam. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Alojz Sok. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovane kolegice poslanke in poslanci, spoštovani predstavniki vlade. V medijih smo lahko 4. aprila prečitali novico, da je ministrstvo za kmetijstvo določenim svojim službam, kot so Kmetijsko-gozdarska zbornica, potem Zavod za gozdove in pa Veterinarska uprava Republike Slovenije, zmanjšalo sredstva za njihovo delovanje in ta sredstva preusmerilo v neposredna plačila. To samo po sebi ni nič slabega. V opoziciji lahko takšne odločitve ministrstva samo pozdravimo, vendar bi kljub temu na to navezal eno vprašanje. Kakšna logika je vodila ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, da je zmanjšalo sredstva Kmetijsko-gozdarski zbornici? Gre za višino 115 milijonov in nekaj tisoč slovenskih tolarjev. Na drugi strani pa se je ta ista zbornica v višini 60 milijonov slovenskih tolarjev zadolžila po stopnji TOM+5 procentov, da je lahko izplačala plače zaposlenim na Kmetijsko-gozdarski zbornici. Gre za svetovalno službo, gre za selekcijsko službo. Predstavnike ministrstva sprašujem: Kakšen je novi odnos ministrstva za kmetijstvo do Kmetijsko-gozdarske zbornice? Vemo namreč, da je ta zbornica bila ustanovljena po zakonu, da so tudi vsi kmetje, ki imajo prek 20.000 katastrskega dohodka postali obvezni člani Kmetijsko-gozdarske zbornice, da plačujejo obvezno članarino in da je svetovalna služba in selekcijska služba z zakonom bila prenesena v Kmetijsko-gozdarsko zbornico. Torej zanima me: Kakšne namene ima kmetijsko ministrstvo s tema dvema službama? Na eni strani kmetijsko ministrstvo povečuje neposredna plačila, na drugi strani pa zaposlene v svetovalni službi silijo k temu, da po novem zaračunavajo vse več svojih uslug, ki jih opravljajo za slovenske kmete. Po naši oceni ima to negativne posledice, kajti kmetje se, če bodo morali plačevati usluge kmetijske svetovalne službe, ne bodo posluževali teh storitev. Ker smo pred vstopom v Evropsko unijo, pa se nam zdi zelo pomembno in potrebno, da bi kmetijska svetovalna služba v tem času, kolikor ga je še preostalo, maksimalno opravila svoje poslanstvo in z nasveti pomagala čimveč slovenskih kmetov pripraviti na vstop v Evropsko unijo do leta 2004. Hvala lepa. Bom končal in se že vnaprej zahvaljujem za odgovore predstavnikom ministrstva za kmetijstvo.
Hvala lepa. Besedo dajem državnemu sekretarju, gospodu Darku Simončiču. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani poslanec Sok! Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Vlada je izvedla prerazporeditev sredstev z naslova kmetijske svetovalne službe, službe za selekcijo, kot tudi zavoda za gozdove in tudi služb na področju veterine. To je bila dela prerazporeditev v okviru ministrstva oziroma tudi vlade Republike Slovenije. Skupaj gre za 380 milijonov tolarjev. Ta sredstva so bila preusmerjena na področje neposrednih plačil v kmetijstvu, z namenom, da dosežemo do vstopa v Evropsko unijo enako višino podpor, kot je v Evropski uniji in to s pogajalskega izhodišča Republike Slovenije. Torej, za ta korak smo se odločili tudi zaradi dejstva, da se službe lahko tudi na področju storitev pojavljajo na terenu, se pravi, da si tudi del sredstev pridobi z izvajanjem nalog. Seveda pa ni mišljeno tukaj zaračunavanje storitev za osnovno svetovanje oziroma osnovne naloge, ampak so torej tudi v tem primeru razni projekti oziroma druge storitve. Seveda, na ta način se lahko tudi določi cenik, ki se ga tudi potrdi. Torej, pri tem so se obravnavale vse službe enako in to je tudi proces, ki se bo nadaljeval in ga bomo tudi usklajevali še s temi službami. Seveda pa je bilo vprašanje namenjeno tudi zadolževanju zavoda, zakaj je torej prišlo do zadolževanja. Torej, po zakonu mora potrditi vlada program dela Kmetijsko-gozdarske zbornice Slovenije oziroma javnih služb, ki delujejo v okviru zbornice, in tu je prišlo do zamude zaradi priprave tega programa. Torej program je žepotrjen oziroma pregledan s strani ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano in je torej že tudi posredovan naprej, tako da upamo, da bo tudi prišlo do realizacije programa in s tem tudi rednega plačila službe. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, gospod Sok, izvolite.
Hvala lepa. Torej, spraševal sem po smislu tega. Glejte, 380 milijonov tolarjev v funkciji izenačevanja neposrednih plačil seveda ne pomeni veliko. Se pravi, ne morete me prepričati s tem argumentom, da je to bilo narejeno v tej smeri. So pa lahko s temi sredstvi, ki se pač tem institucijam odvzemajo, izredno prizadete dejavnosti v teh institucijah. In sprašujem, seveda, o smiselnosti tega, da se Kmetijsko-gozdarski zbornici vzame 115 milijonov sredstev, ki so bila po proračunu namenjena za delovanje te zbornice, istočasno pa se dovoli, da se lahko Kmetijsko-gozdarska zbornica zadolži za 60 milijonov pod takšnimi pogoji, kot sem jih omenil, TOM + 5% obrestna mera. Meni, kot opozicijskemu poslancu, se takšno delo ne zdi logično in mislim, da gre v ozadju za nekaj drugega, predvsem mogoče za - bom to izrekel - za discipliniranje ali pa, bi rekel, večjo prilagodljivost Kmetijsko-gozdarske zbornice. Torej, sprašujem o smiselnosti takšnega početja.
Hvala lepa. Gospod Simončič, izvolite.
Hvala za besedo. Torej, kot sem že prej omenil, namen je bil v glavnem, torej prvenstveni namen je bila preusmeritev sredstev na neposredna plačila in seveda skladno s tem tudi izvajanje službe na terenu z dodatnim zbiranjem sredstev. Ta sredstva, ki so se prerazporedila, so zmanjšana na področju materialnih stroškov in torej niso povezana s plačami. Za plače je bila opravljena prerazporeditev že prej, po sklepu vlade, v višini 0,65% - se pravi, to se nanaša na plače. Ta prerazporeditev nima povezave z zadolževanjem zavoda, kot sem že tudi prej razložil, se pravi, tam prihaja do zamude zaradi sprejemanja programa, ki ga po zakonu o Kmetijsko-gozdarski zbornici sprejme oziroma potrdi vlada Republike Slovenije. In seveda tudi niso bili tukaj mišljeni drugi nameni, kot ste jih omenili, tako da ostajamo torej pri prvi razlagi. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod France Cukjati [[gospod Podobnik se je odpovedal pravici]] . Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani! Moje vprašanje je namenjeno ministru za notranje zadeve. Pred štirimi meseci sem vam zastavil vprašanje v zvezi z nenavadnim dogajanjem v občini Trebnje, kjer - po podatkih, ki so nam na voljo - župan občine Trebnje vztrajno ignorira sklepe občinskega sveta. Takrat sem med ostalim navedel, da je župan pred dvema letoma v nasprotju s sklepom občinskega sveta imenoval direktorja komunalnega podjetja Trebnje. Po statutu občine in po odloku o ustanovitvi javnega podjetja Komunala Trebnje je namreč imenovanje direktorja v pristojnosti občinskega sveta. O zapletu je občinski svet Trebnje vaše ministrstvo obvestil z dopisom, z dopisom svetnikov z dne 6. novembra 2000, in vas prosil za posredovanje. O tem in še o drugih zapletih občine Trebnje sem vas 18. decembra lani seznanil s poslanskim vprašanjem in s fotokopijami vseh relevantnih dokumentov, a ste se vprašanju izognili, dokumentov pa sploh niste hoteli sprejeti. Bila je tragikomična situacija, ko se ne vi ne vlada v celoti nista čutila odgovorna za to stanje in da doprinesete svoj prispevek k snovanju pravne države tudi na lokalni ravni. Ker torej nihče ne ukrepa, tečejo stvari po Murphyjevem zakonu: s slabega na slabše. 6. januarja letos je občinski svet Trebnje ponovno razveljavil županov sklep o imenovanju gospoda Jarca za direktorja Komunale, nakar pa župan ni hotel dati na glasovanje dodatnega predloga svetnikov, da se za v.d.direktorja Komunale imenuje gospod Jože Pavšič. Zato je občinski svet sam sklical izredno sejo in 8. februarja letos soglasno potrdil gospoda Pavšiča za v.d. direktorja Komunale, v skladu s statutom občine. Župan občine Trebnje, gospod Pungartnik, pa namesto da bi spoštoval sklep občinskega sveta, je iz občinskih sredstev najel družbo za varovanje G7 in legalno izvoljenemu v.d. direktorju fizično preprečil vstop v prostore Komunale. Gospod minister, šesti odstavek 96. člena zakona o splošnem upravnem postopku se glasi: "Minister, pristojen za upravo, odloča v sporih o pristojnosti med županom in svetom iste samoupravne lokalne skupnosti." Zato vas ponovno sprašujem: Ali boste in kako boste ukrepali? Ali naj občinski svet in prebivalci Trebnjega za vzpostavitev pravnega reda čakajo drugo vlado in drugega ministra? Hvala.
Hvala lepa. Predstavnik ministrstva za notranje zadeve, državni sekretar gospod Miha Molan. Izvolite.
Hvala. Spoštovane poslanke in poslanci. Problem v občini Trebnje mi je sicer načeloma poznam, vendar sodi v delovno področje lokalne samouprave, katero poznam bolj načelno, tako da konkretnega, povsem popolnega odgovora ne bom mogel dati. Glede posredovanja v zadnjem primeru - varnostne službe G7 - pri zavarovanju Komunale oziroma preprečitvi vstopa nekaterim osebam v podjetje - je bilo obravnavano in je v tem primeru podana kazenska ovadba na tožilstvo. Sicer se pa tudi ostali postopki v tej zvezi preverjajo in se bodo izvedli ustrezni postopki v skladu s pooblastili, ki jih ima ministrstvo. Kar se tiče samega reševanja spora med občinskim svetom in županom, se bom pogovoril z državno sekretarko, gospo Astrid Prašnikar, ki bo pripravila ustrezen pismeni odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Jožef Jerovšek, ki ga ni med nami, torej štejem, da se odpoveduje pravici do postavitve vprašanja. Besedo ima gospod Branko Kelemina. Gospod Kelemina, na vrsti ste za poslansko vprašanje. Izvolite.
Hvala lepa. Se opravičujem. Čisto na kratko, takoj bom. Nisem vedel, da bom tako hitro na vrsti, ker sem bil predzadnji, če se ne motim, in je to danes zelo hitro. Hvala lepa. Spoštovani vsi skupaj! Čisto na kratko. Vlada pod vodstvom dr. Janeza Drnovška je v naši državi v svoji desetletni vladavini povzročila vsesplošen finančni kolaps. O preglednosti in transparentnosti javnih financ že dolgo ne moremo več govoriti. Eno najbolj neurejenih področij je vsesplošna finančna disciplina oziroma nedisciplina. Vlada je ničkolikokrat obljubila, da bo na tem področju napravila red, vendar je v teh letih bilo storjenega bore malo. Celo več, finančna kriza in finančna nedisciplina se iz dneva v dan samo poglablja. Prav vlada sama pa je tista, ki izstavljenih računov ne poravnava, niti v teh dolgih rokih ne, 90, 100 dni, kolikor ima po zakonu o izvrševanju proračuna pravico. Vprašal bi vas: Kako naj posluje podjetje ali posameznik, ki po opravljeni storitvi vladi, predvsem vladi, tej isti vladi izstavi račun, plačila pa ni? Takoj pa mora poravnati DDV, plačati material, izplačati plače, prispevke in tako naprej. Včasih gre za večmilijonske izdatke, iz česa naj potem prizadeti financirajo te svoje izdatke. Še več, jasno je da v takšnem okolju ni mogoče uspešno poslovati in vendar Durs, ki je vladni organ, ki je tako rekoč dolžnik, izda odločbo o blokadi žiro računov in vodi kampanjo proti navideznim dolžnikom. Povejte: Kako naj prizadeti poslujejo v takšnih pogojih? Kdo bo odgovarjal za propadanje in likvidacijo podjetij ter izgubo delovnih mest, ker se enostavno ne da tako delati? Ali ni mogoče urediti, da bi se vlada, če ni sposobna plačati svojih računov, poslužila pobotov? Ali so obrtniki in podjetniki res dolžni brezobrestno financirati vlado? Kako bo vlada uredila in postavila pri sebi ter vsesplošen finančni red in disciplino v državi? Če se da na to odgovoriti, menda težko. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavnici ministrstva za finance, državni sekretarki, gospe Heleni Kamnar. Izvolite.
Hvala lepa. Torej, v tem trenutku lahko rečem, da v letošnjem proračunskem letu ni prav nobenih razlogov, da bi proračunski uporabniki, ki ste jih imeli v mislih, ne spoštovali zakonskih predpisov glede plačevanja svojih obveznosti. Likvidnost državnega proračuna je solidna in s strani ministrstva za finance v smislu likvidnostnih načrtov in odobrenih kvot ni prav nobenih zadržkov, da bi se obveznosti ne plačevale v zakonskih rokih. Res pa je, da so proračunski uporabniki vsi dolžni dogovarjati roke plačil, kot jih zakon o izvrševanju proračuna določa. Ti roki plačil so nekoliko daljši od tistih, ki so običajni v praksi poslovanja gospodarskih družb oziroma podjetij; vendar kot pravim, to predvsem zaradi procedur, ki so potrebne, da se zadeve izpeljejo, ker so tukaj bolj zahtevne od tistih, ki so običajne. Če katerikoli proračunski uporabnik ne spoštuje veljavnih predpisov v tem trenutku, potem gre za kršitev zakonodaje. Inzelo primerno bi bilo, če take informacije imate, da naslovite na konkretnega proračunskega uporabnika zahtevo, da se pač predpisov drži. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje. Gospod Kelemina, izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Saj se strinjam z vami. Ampak poglejte, vseeno se mi zdi, da tudi devetdesetdnevni roki, če bi prišlo do plačila-recimo-v devetdesetih dneh, je vseeno to zelo odmaknjen termin, če se tako vzame. Namreč, zakaj potem ne napišete tudi, da bi bil potem tudi devetdesetdnevni rok za plačilo DDV-ja in tako naprej - vsaj takrat, kadar je plačnik računov vlada. Vsaj takrat bi morali narediti potem take roke, kot jih vlada odobrava, tudi za izplačila, tudi za vplačila. To je po moji oceni nedopustno. Plače je treba dati, DDV plačati - vse te stvari tri mesece financirati. Veste, koliko je to denarja! Koliko je to denarja! Ampak ni samo tri mesece. In na tak način potem siliti podjetnika v najemanje kreditov, ali kje naj dobi denar, da bo dejansko sfinanciral vse te zadeve, vse te izdatke - jaz enostavno ne vem. Skratka, imam veliko obiskov v moji poslanski pisarni prav na ta račun, kjer me pač tisti, ki poslujejo z državo, opozarjajo, da so ti roki predolgi, nevzdržni in da potem tudi zaradi tega, ker jim ne morejo enostavno vseh obveznosti plačati, Dars napiše tiralico oziroma blokira račun in tudi obvesti vse njegove poslovne partnerje o tem stanju. In potem dejansko ni mogoče ponovno zagnati delovnega procesa ali karkoli, s čemerkoli se pač kdo ukvarja, in to povzroča izredne težave in ljudje pač razmišljajo o tem, da jim drugega ne preostane, kot da bodo pač začeli svoja podjetja zapirati. Enostavno ne vem, zakaj morajo posamezniki pa tudi podjetja na tak način financirati in kreditirati vlado.
Hvala lepa. Gospa Kamnar, izvolite.
Hvala lepa. Roki, ki so zapisani v zakonu o izvrševanju proračuna, niso v državi Slovenije popolnoma nič posebnega v primerjavi z drugimi državami. Država je pač po pravilu stvari zanesljiv plačnik, zato pa rabi nekoliko več časa. In roki so preprosto daljši zaradi procedur, ki jih zahtevajo notranje kontrole, notranje revidiranje, naknadno kontroliranje in podobni postopki, ki so značilnost javne oziroma državne uprave. V našem sistemu imamo tega še relativno malo. Ko bomo koristili denar Evropske unije, bo tega neprimerno več in verjamem, da se bodo morali roki morda celo podaljšati - v teh primerih. Da se vrnem nazaj. Kar se tiče plačila DDV-ja, podjetja oziroma tisti, ki plačujejo davek na dodano vrednost, ga plačajo konec naslednjega meseca za pretekli mesec. Torej, tudi tu ne gre plačilo od danes do jutri in 30-dnevni rok za plačilo obveznosti, pri čemer pa, seveda, obstajajo možnosti, da so ti roki tudi krajši, če obstajajo utemeljeni razlogi, za to ni pravzaprav nič posebnega. Vem pa, da se dogaja, zlasti s strani nekaterih občin, morda tudi s strani državnih proračunskih uporabnikov, da se nek projekt naroči, preden so zagotovljena sredstev v proračunu. To je pa popolnoma nezakonito ravnanje. In ne gre za kršitev roka, ampak gre za kršitev javnofinančne zakonodaje. Takšne stvari preprosto niso dopustne. In v teh primerih prihaja do tega, da morajo podjetniki najemati kredite, da to sfinancirajo; ampak to je v izhodišču nezakonito ravnanje. In na to, razen s tem, da se preganja takšno ravnanje, preprosto ne moremo vplivati. Hvala.
Hvala lepa. Zadnji bo postavil poslansko vprašanje, mag. Andrej Vizjak. izvolite.
Hvala lepa, zadnji namenoma. Kajti zanimalo me je, koliko ministrov bo sedelo tu, ko bom zastavil vprašanje, in vidim, da so samo trije, če se ne motim. Na to sem že protestiral enkrat, da bi bilo prav, da bi poslankam in poslancem odgovarjali ministri. Mi imamo sprejet terminski plan zasedanja državnega zbora in, seveda, vsi ministri vedo, kdaj bo ta točka na vrsti. In prav bi bilo, da bi si takrat tudi rezervirali svoj čas - do zakonodajne veje oblasti. S svojo neprisotnostjo, seveda, nekako tudi izkazujejo odnos, to se pravi, izvršne veje oblasti do zakonodajne veje oblasti. Mislim, da je ta odnos slab in neprimeren in ponovno tu apeliram na vodstvo državnega zbora, da v prihodnje zagotovi večjo udeležbo ministrov pri tej točki. Vprašanje svoje bi pa naslovil predvsem na zakon, ki se je tudi že v fazi novele preimenoval, in sicer to je zakon o odškodnini žrtvah vojnega in povojnega nasilja. Tudi sam sem bil med tistimi, ki so predlagali novelo tega zakona, predvsem v smislu neke hitrejšedinamike izplačil odškodnine tem žrtvam vojnega in povojnega nasilja. Vemo, da po zakonu imajo upravičenci pravico do odškodnine, ki se deli na gotovinski in negotovinski del. Gotovinski del se izplačuje v dveh obrokih, prvi bi moral biti izplačan po 15.1.2002. In seveda, drugi v višini 150 tisoč tolarjev; in seveda drugi v enem letu po izplačilu prvega in potem kasnejši negotovinski v obveznicah. Ko sem približno pred enim letom predlagal novelo zakona, s katero sem želel hitrejšo dinamiko izplačila te odškodnine, mi je bilo na matičnem delovnem telesu in tudi tu na plenarnem zasedanju pojasnjeno, da bo zakon izvršen v skladu z dinamiko, ki je predvidena, da bodo upravičenci prejeli odločbe o višini odškodnine v novembru, decembru preteklega leta in da se bodo lahko dejansko pričeli postopki izplačevanja po 15.1.2002. Kolikor sem obveščen, temu ni tako. Izdaja odločb se seveda bistveno zatika, dinamika ni takšna, kot bi morala biti. Res je, da so tu sprejeli nekatere odločitve, češ da se najprej starejšim upravičencem, izdaja odločbe in kasneje, seveda, tudi izplačuje, kasneje vsem ostalim. Mislim sicer, da je tak pristop pravilen, vendar glede na to, da je starost upravičencev že precej visoka in, seveda, pričakujejo to odškodnino čim prej, sprašujem predstavnico ministrstva za finance: Koliko odločb je bilo upravičencem doslej že izdanih? Sprašujem: Koliko gotovinskih izplačil v višini 150 tisoč tolarjev je bilo doslej že opravljenih in kakšna bo dinamika izdaje odločb in izplačil v prihodnjih mesecih? Hvala.
Hvala lepa. Preden dam besedo gospe državni sekretarki, gospod Vizjak, dovolite samo kratek komentar. Spoštovanje izvršne in zakonodajne oblasti bi, seveda, moralo biti vzajemno in s takim zaledjem, kot ga imate vi, tudi tega ne izkazujete danes. Tako vsaj danes mislim, da je bila kritika neupravičena. Besedo dajem gospe državni sekretarki, gospe Kamnar, izvolite.
Konkretnih odgovorov vam v tem trenutku ne morem podati, ker podatkov nimam s seboj. Postopke za izdajo odločb, skladno z zakonom, vodi Slovenska odškodninska družba. Vlada bo te podatke pridobila in vam pisno odgovorila na vsa tri zastavljena vprašanja. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, gospod Vizjak, izvolite.
Hvala lepa. Seveda bom. Poglejte, ta točka se imenuje Pobude in vprašanja poslank in poslancev. In je, seveda, komunikacija na tej strani vprašanje, na oni strani odgovor. Zaradi tega ne morete in je neumestna vaša pripomba glede vzajemnosti. Kajti, če bi vlada spraševala poslanke in poslance, potem bi bila vaša pripomba na mestu. Tako pa ni. In zato sam kot zadnji spraševalec želim imeti enakovredne pogoje kot nekdo, ki je vprašal prvi, ali nekdo, ki je vprašal četrti. Ne pa kot nekdo, za katerega je osip ministrov na tej strani znatnejši. Zato je vaš komentar in pripomba neumestna in neprimerna. Glede odgovora - ga pričakujem. In prosim tudi za posredovanje vlade pri Slovenski odškodninski družbi, da s to dinamiko v luči razlogov, na katere sem jih opozoril, predvsem zaradi starosti upravičencev in tudi zaradi težkega pričakovanja le-teh do izplačila, tudi apelira na Slovensko odškodninsko družbo po hitrejši dinamiki. In jo sprašujem tudi: Ali Slovenska odškodninska družba razpolaga z zadostnimi sredstvi za izplačilo tega gotovinskega dela odškodnine? Hvala.
Hvala lepa. Gospa Kamnar, izvolite.
Zagotavljam vam, da v tem trenutku sredstva, razpoložljiva za te namere, niso ovira, da ne pride do realizacije izplačil teh pravic.
Hvala lepa. Ker smo odgovorili na vsa vprašanja in pobude poslank in poslancev, s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Predstavnicam in predstavnikom vlade se najlepše zahvaljujem za podane odgovore. Prekinjam sejo zbora. Sejo bomo jutri ob 10.00 uri pričeli z obravnavo 2. točke dnevnega reda, nato pa bomo sejo nadaljevali tako, kot je bilo zjutraj sporočeno, ob 16.30 uri z izredno sejo in točko dnevnega reda na izredni seji to [[...]]Jutri ob 10.00 uri boste seznanjeni s popoldanskim delom. Hvala lepa tudi vam in lahko noč.