Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 8. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: mag. Tanja Cink, gospa Vesna Vervega do 15. ure, gospod Matjaž Han, mag. Matej Tonin, mag. Andrej Šircelj in gospod Peter Vilfan. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Državne volilne komisije in kandidata za poslanca k 10. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 8. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 18. maja 2015, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti nihče. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 8. seje zbora določen. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Prehajamo na Določitev kandidata, ki bo v skladu s 14. členom Zakona o poslancih opravljal funkcijo poslanca namesto poslanke, ki opravlja funkcijo ministrice. Ker je bila Andreja Katič imenovana za ministrico za obrambo, v skladu s prvim odstavkom 14. člena Zakona o poslancih ne more opravljati funkcije poslanke, dokler opravlja funkcijo ministrice. Državna volilna komisija je zboru posredovala sklep o tem, kateri kandidat ima pravico nadomeščati poslanko, ki je nastopila funkcijo ministrice. Sklep Državno volilne komisije je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala in predložila predlog sklepa. Poročilo ste prejeli in je objavljeno na e-klopi. Želi poročevalec komisije besedo? Ne. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Želi kdo besedo? Ne. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje. Na glasovanje dajem naslednji predlog sklepa: V času ko poslanka Andreja Katič, ki opravlja funkcijo ministrice za obrambo, v skladu s prvim odstavkom 14. člena Zakona o poslancih ne more opravljati funkcije poslanke, opravlja to funkcijo v skladu z drugim odstavkom 14. člena Zakona o poslancih od današnjega dne gospod Jan Škoberne, rojen 2. 8. 1987, Šalek 66/A, Velenje. Glasujemo. Navzočih je poslank in poslancev 80, za je glasovalo 80, proti nihče. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Poslanskega kolega vabim, da se nam pridruži in zasede svoje poslansko mesto. Kolegu želim, da bi v poslanskih klopeh uspešno opravljal delo poslanca. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Prehajamo na 9.A TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO ZAHTEVE SKUPINE POSLANK IN POSLANCEV, DA DRŽAVNI ZBOR ODLOČI O ODLOČITVI KOLEGIJA PREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA, DA SE PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VOLITVAH V DRŽAVNI ZBOR OBRAVNAVA PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 27. seji 8. maja 2015 sklenil, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o volitvah v Državni zbor obravnava po skrajšanem postopku. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državna zbora je skupina 21 poslank in poslancev, s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom, 13. maja 2015 zahtevala, da Državni zbor odloči o navedeni odločitvi Kolegija. Besedo dajem predstavniku vlagatelja zahteve gospodu Jožetu Tanku za predstavitev stališča.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Vsem lep pozdrav! Naslednja seja, junijska seja Državnega zbora ima obsežen dnevni red. Najobsežnejši del predstavlja paket volilnih zakonov. Polovico točk dnevnega reda obsega. Moram povedati, da pravzaprav koalicija nima očitno nobenih prioritet, ne uresničuje nobenih zavez iz koalicijskih pogodbe in se očitno ukvarja samo z določenimi vprašanji v zvezi organizacije dela vlade, kadrovskimi zadevami in z mandatom Janeza Janše. Za to smo porabili prve tri mesece tega mandata, in očitno v naslednjih petih mesecih se je delo usmerilo intenzivno v iskanje novih tehničnih ovir, ne samo da Janez Janša ne bi mogel biti več izvoljen, ampak tudi da ne bi niti mogel kandidirati. To se pravi, zakon o volitvah v državni zbor, ki ga je vložila široka mavrična koalicija, uvaja nekatere nove ovire. Mislimo, da v tem delu tudi v nekaterih delih najbrž posega tudi v ustavne določbe o pravici kandidiranja. Pasivna volilna pravica je pomemben kriterij, pomemben institut. Kandidirati in biti izvoljen je pač dopuščeno praktično vsem državljanom, ki izpolnjujejo določene pogoje, zdaj pa se ti pogoji za kandidiranje v temelju spreminjajo. Prav tako se s tem zakonom bistveno spreminjajo kvote. Vprašanje kvot je pravzaprav sploh nesmiselno vprašanje, kajti ko ste nedavno spremenili zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih ste določili, da so sedaj samo še osebe. In določevanje spolnih kvot je pravzaprav od tega trenutka dalje, dokler se to ne uredi z ustavno odločbo, ne odobri Ustavno sodišče oziroma izpelje referendum, nesmiselno. Prav tako ste intenzivno posegli tudi v predčasne volitve. Koalicija, namesto da bi se lotevala reševanja problemov na vrhu pravosodja, ki je z neustavno odločitvijo povzročilo velike probleme, veliko škodo državljanu, poslancu, posamezniku in njegovi družini in poslanskim kolegom, se ukvarja s tem, kako tej osebi, ki je bila žrtev nekaterih posameznikov v pravosodnem sistemu, še dodatno onemogočiti možnosti, da kandidira in da je tudi izvoljena. S tako izjavo je bila ta novela Zakona o volitvah v državni zbor tudi pospremljena v postopek. Prvopodpisana in predsednica Odbora za notranjo politiko je to argumentacijo opravila na primeru z Ustavnim sodiščem razveljavljene sodne odločbe Vrhovnega sodišča. Namesto da bi se spraševali in ukrepali proti tistim, ki so pripeljali do neustavne odločitve, se ukvarjate s žrtvijo tega sistema. To je precej podobno, kot se je dogajalo v nekaterih obdobjih slovenske zgodovine, ko smo bili v skupni državi. Tam tudi nikoli povzročitelji niso bili sprocesirani in dani v postopek, ampak se je vedno ukvarjalo samo z žrtvami. In žrtvam se je potem prilepilo še veliko etično breme in poiskali so se tudi na tak ali drugačen način neki razlogi za krivdo. Točno z istim namenom in na točno isti način je umeščen v zakonodajni postopek tudi ta zakon. Jaz mislim, da morate tisti, ki ste zavezani spoštovanju etičnim kriterijem, ki ste zavezani načelom delovanja pravne države, pravice, pravičnosti, verjetno najprej urediti področja – in za to imate tudi veliko večino v tem državnem zboru – kjer točno te zadeve ne delujejo in ne funkcionirajo. To pa je vrh tožilske organizacije, to je vrh vrhovnega sodišča. Predlagam, da glasujete proti temu, da se ta zakon obravnava po skrajšanem postopku, kajti ni normalno, da se ključni zakoni s področja volitev [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]skoraj brez razprave. Hvala lepa.
Prehajamo na odločanje. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika zbora Državni zbor o odločitvi Kolegija odloči brez razprave in obrazložitve glasu. Na glasovanje dajem naslednji predlog sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o volitvah v državni zbor se obravnava po skrajšanem postopku. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 7, proti 71. [[Za je glasovalo 7.]] [[Proti 71.]] Ugotavljam, da sklep ni bil sprejet, zato bo zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. V skladu s prvim odstavkom 122. člena Poslovnika Državnega zbora z jutrišnjim dnem začne teči 15-dnevni rok za vložitev zahteve za splošno razpravo o predlogu zakona. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Preden preidemo na 1. točko dnevnega reda seje, dovolite da na kratko nagovorim Državni zbor.
Spoštovani! Pred kratkim me je na Kolegiju predsednika Državnega zbora vodja Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke gospod Jože Tanko prosil, da z ozirom na nedavno resolucijo Evropskega parlamenta z dne 15. 4. 2015 ob 100. obletnici armenskega genocida tudi sam spregovorim v imenu pietete in pomena ohranjanja spomina ter obsodim takšna hudodelstva, ki so se zgodila v naši preteklosti na evropski ali na drugih celinah. Danes nihče izmed nas ne more in sme zanikati težkega zgodovinskega bremena, ki ga hkrati s pozitivnimi prizadevanji za mednarodno varstvo človekovih pravic nosi Evropa, ko odpremo vprašanje odnosa do našega sočloveka, preden obsojamo sebe in druge. Vprašanje je samo, kje in kdaj začeti, če skušamo biti načelni. Med drugim lahko omenimo inkvizicijo ter trpljenje in smrt več milijonov Evropejcev ter zlasti Evropejk od 13. pa vse do 19. stoletja. V času novoveških velikih odkritij ter ob nastopu moderne zgodovine so evropske kolonialne velesile v imenu civiliziranih narodov in boju zoper barbarstvo sejale smrt onkraj meja naše celine, ker tam živeči naj ne bi bili ljudje. Skorajšnje uničenje domorodnih ljudstev današnje Namibije s strani takratne imperialne Nemčije je zgolj najbolj kričeč in kravo slikovit izraz nekdanjega odnosa Evrope do drugega. Enako, če ne še slabše so evropske države in politični režimi v imenu ideologij počeli s svojim prebivalstvom, dokler je bilo vprašanje človekovih pravic s strani mednarodne skupnosti priznano kot izključna pristojnost vsake države. Spomniti se velja holokavsta in ukrajinskega gladomora. Žal se to stanje v dobi Združenih narodov do danes ni izboljšalo in ohranjamo spomin na Kambodžo, Ruando in Srebrnico, obenem pa nočemo prepoznati tudi drugih primerov, kjer je politično in ekonomsko primerno, da se nihče v mednarodni skupnosti ne oglasi. O tem neizpodbitno priča tudi resolucija Evropskega parlamenta z dne 2. 4. 2009 o evropski zavesti in totalitarizmu, ki je doživljala svojo kalvarijo tudi v tem parlamentu. Končno moramo tudi mi najprej razčistiti pri sebi, v sebi in med seboj, preden vrednotimo tisto, kar se je zgodilo in dogaja drugod, pri tem pa paziti, da politizacija ne krni spomina in dolžnosti govoriti. Ne glede na vse navedeno, 20. stoletje priča, da se Evropa in svet nista naučila dovolj ali pa vsaj da se učita prepočasi. Letos obeležujemo stoto obletnico okrutnih hudodelstev, ki jih je nad armenskim narodom zagrešila roka rabljev otomanskega cesarstva. Množični poboji, pohodi smrti in vzpostavljanju nemogočih življenjskih pogojev so v pogubo pahnili milijon in pol Armencev. Začelo se je z intelektualci in moškimi ter nadaljevalo z najbolj ranljivimi ženskami in otroki. Nepredstavljiva grozodejstva tako imenovanega velikega zločina oziroma Medz Yegherna so pustila pogubne posledice na identiteti armenskega ljudstva, na njegovi zgodovinski in kulturni dediščini. V imenu Državnega zbora Republike Slovenije se zato pridružujem vsem tistim, ki so v duhu solidarno izrazili sočutje žrtvam omenjenih zločinov, vsem, ki z armenskim narodom delijo spomine na neizmerno trpljenje in bolečino vseh žrtev in njihovih zanamcev, vsem, ki se zavedajo, da je ohranjanje spomina na preteklost ključnega pomena za prihodnost, saj brez spomina in resnice sprava ostane nedosegljiv ideal. Pa vendarle bi bilo nepošteno trditi, da se kot ljudje, kot svet nismo naučili čisto nič, da se nas človeka nevredna in zavržna dejanja niso dotaknila. Prepričan sem, da nekateri pomembni mejniki 20. stoletja kažejo, da dejanja, ki simbolizirajo utelešenje zla proti človeku samemu, nikoli in nikdar ne morejo biti sprejeta kot opravičilo kakršnegakoli višjega cilja. Cilj globalne moralne skupnosti je lahko le eden in edini: ohranjanje človeštva, človečnosti in človeka samega. Da se moramo ravnanjem, ki slednje zanikajo, zoperstaviti, priča tudi nastanek konvencije o preprečevanju in kaznovanju zločina genocida, prvega univerzalnega mednarodnega pravnega dokumenta o človekovih pravicah, ki je bil leta 1948 sprejet pod okriljem Združenih narodov. Konvencija je postavila definicijo najbolj izprijenega zločina, poznanega človeštvu, in za njegovo dokazovanje predpisala rigorozne pravne standarde, saj zgolj izpolnjevanje le-teh namenja genocidu mesto, ki si ga zasluži, mesto zločina vseh zločinov. V naš besednjak je dokončno in za vedno vstopil izraz, ki nepredstavljivemu zlu, hudodelstvu zoper človečnost nadreja še hujše zlo. Ne nazadnje je imel ameriški literat Edgar Allan Poe prav, "besede nimajo moč vplivati na um brez prefinjene groze njihove realnosti, zato moramo paziti, da te realnosti ne razvrednotimo". Spoštovani! Kakšno je torej sporočilo, ki ga moramo prenesti bodočim generacijam? Kaj sploh lahko storimo, ko pa vidimo, da je trpljenju nedolžnih otomanskih Armencev v 20. stoletju po istem kopitu sledilo še trpljenje premnogih drugih narodov, etničnih, družbenih, verskih in drugih skupin. Golo upanje, da stoletja grozot ne bomo prenesli v našo prihodnost, ni dovolj. Odgovor moramo iskati v odločnosti in odgovornosti. Odločnosti, da grozodejstva zoper človeštvo in genocidnih dejanj ne bomo nikoli pozabili, marveč jih ohranili v spominu z namenom, da se iz njih učimo, da jih ne ponovimo. Odločnosti, da oblikujemo in razvijemo, kot nam v Republiki Sloveniji narekuje tudi naša ustava, mirovno politiko ter kulturo miru in nenasilja. Politiko, ki od nas in drugih znotraj mednarodne skupnosti v primeru kakršnihkoli nesoglasij, sporov in konfliktov terja njihovo mirno in miroljubno reševanje v dobri veri, kulturo, ki zavrača sovraštvo, spodbuja uveljavljanje človekovih pravic ter dosledno in sistematično obsoja vsakršno uporabo nasilje kjerkoli po svetu. Hkrati morajo biti naša odločna dejanja tudi odgovorna. Narediti moramo vse, kar je v naših močeh, da žrtvam velikih zločinov omogočimo spravo z njihovimi krvniki, da jih spodbujamo na teh težkih korakih ter da jim omogočimo, da pot sprave vodijo v duhu medsebojnega spoštovanja in miroljubnega sodelovanja. Zgolj na ta način bomo lahko zaprli premnoge rane, ki jih je človeštvo prizadejalo samemu sebi. Dovolite mi, da svoj nagovor zaključim s pomenljivimi besedami politične mislice Hannah Arendt: "Resnica je, da pripovedovanje razkrije pomen brez napake, da bi ga definiralo, da prinese soglasje in spravo s stvarmi, kot dejansko so, in da mu lahko celo zaupamo, da bo sčasoma posredno vsebovalo tudi tisto zadnjo besedo, ki jo pričakujemo od sodnega dne." Zato, spoštovani, pripovedujmo in nikoli ne pozabimo. Postopkovno, gospod Jani Möderndorfer.
Spoštovani predsednik, spoštovani zbor! Smo pred točko, kjer po navadi in običajna parlamentarna praksa je, da poslanci in poslanke, predstavniki ljudstva v resnici sprašujemo izvršno oblast posamezne teme in terjamo od njih določene odgovore. Še kako pomembno, je da so ta vprašanja postavljena v javnosti, kajti ne odgovarjajo samo nam, ampak celotnemu ljudstvu. Vendar v zadnjem času se je pojavila praksa, da pravzaprav vlada to vedno manj spoštuje predvsem z vidika, ker je, tamle vidite, vedno več praznih prostorov. Tam kjer ne, pa pošljejo državne sekretarje, da sedijo zato, da zamašijo prazne prostore, kajti veste, da državni sekretar ne more odgovarjati na poslanska vprašanja. Tisto, kar je pravzaprav boleče, je to, da je predsednik Državnega zbora že zastavil svojo avtoriteto pri Vladi in jo pozval, da pravzaprav glede na to, da je urnik za celo leto znan v naprej, kdaj so ta poslanska vprašanja, v resnici dobil odgovor, da se bo to stopnjevalo in delalo naprej. In če pogledamo opravičila teh ministrov in ministric, bomo videli, da pravzaprav sploh ne gre za najbolj upravičene v bistvu odsotnosti. Dva ministra bosta zasedala na istem zasedanju, en minister bo celo v Sloveniji in se pogovarjal z visokimi predstavniki OECD, ki bi jih lahko opravili tudi drugi visoki državni uradniki in bi bilo tudi ustrezno. In pa tudi določena posvetovanja v tujini, kjer ni nujno, da je prisoten minister. Zato sem čez vikend razmišljal naslednje. Glede na to, da gre za proceduralno vprašanje, kako pomagati institutu predsednika Državnega zbora in pa samemu Državnemu zboru, da damo neko jasno sporočilo Vladi, da naj se neha hecat za, bom rekel, tovrstna poslanska vprašanja. Zato v skladu s prvm odstavkom 65. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, kar smo že enkrat storili – ko predsednik Vlade ni uspel odgovarjati na poslanska vprašanja poslancev, smo zato ta datum prestavili v tekočem tednu. Predlagam, da ta dan poslanskih vprašanj prestavimo na četrtek, kajti na vlado uspešno pridejo vedno, ne glede na to, kaj se zgodi, in to v večini. Zato predlagam, da imamo poslanska vprašanja, ker v četrtek pravzaprav nimamo zasedanja, dnevni red je prekratek, in po drugi uri, ko končajo sejo vlade, lahko pridejo sem v državni zbor in nam odgovorijo na vprašanja. V skladu s poslovnikom, predsednik, želim da glasujemo o tej odločitvi. Hvala lepa.
Kot sem že napovedal na 28. seji Kolegija predsednika Državnega zbora 15. maja 2015, da se bom o tej zadevi pogovoril s predsednikom Vlade, sem se tudi pogovoril. Ta se mi je za odsotnost toliko ministric in ministrov opravičil, vsaj eden od njih je pa poleg tistega, kar je bilo do sedaj že navedeno, tudi zbolel. Torej mi je te razloge dodatno pojasnil. Poleg tega smo te odločitve že sprejeli, zato o tem ne bomo odločali. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO SO VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. Proceduralno po tistem, ko bom jaz končal. Sedaj pa imate proceduralno. Gospod Jani Möderndorfer, izvolite.
Predsednik, ne bi rad bil nadležen. Daleč od tega. Upam, da ne razumete tega, vendar po Poslovniku Državnega zbora 65. člena sem v skladu, tako kot je parlamentarna praksa, predlagal predlog sklepa. Vaše je po poslovniku, da ugotovite, ali je predlog usklajen oziroma v skladu s poslovnikom, ne da ga ad hoc kar tako zavržete. Preprosto ne gre. Imate parlamentarno večino in naj parlament pove, ali se s tem predlogom, ki je s poslovnikom možen, lahko odloči. In če je tako, potem bom jaz zadovoljen, kajti večina je prepričana, da se ta slika lahko ponavlja v nedogled. Hvala.
Vaš predlog sklepa je, da se ta točka dnevnega reda prestavi na četrtek, ta teden? Postopkovno? Ni obrazložitve glasu o tem. Postopkovno, dr. Simona Kustec Lipicer.
Hvala lepa. Če ste uvrstili to na glasovanje, bom povedala, da bo Poslanska skupina SMC glasovala proti. Argumenti zakaj, so bili s strani predsednika Državnega zbora že dani. Kolegi Möderndorferju pa predlagam, da v funkciji predsednika Vlade lahko potem presoja, kdaj so njegovi člani upravičeno kdaj pa neupravičeno odsotni. Vsi člani ministrske ekipe, ki danes niso tukaj, so odsotni s pojasnilom, da so na pomembnih službenih odnosih, ki predstavljajo stališča Republike Slovenije na svojih področjih v mednarodnem okolju. Hvala lepa.
Postopkovno, gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. To opozorilo, ki ga je dal gospod Möderndorfer, je na mestu. Jaz bi samo njegov predlog delno modificiral. Predlagam, da opravimo ta del točke v tistih delih, ko ni ministrov, v četrtek, da bi pa ostali del, se pravi odgovore predsednika Vlade in pa ministrov, ki so tukaj, opravili danes, kot imamo to na programu, in da bi v četrtek te odgovore poslušali samo še od tistih ministrstvo, ki jih ni. Mislim, da bi bil to tudi dober kompromis.
Okej. Preden bomo odločali, bom prebral relevantni del prvega odstavka 65. člena: "Posamezne točke dnevnega reda se obravnavajo po določenem vrstnem redu." Ta je bil že določen. "Med sejo Državni zbor lahko največ dvakrat spremeni vrstni red obravnave posameznih točk dnevnega reda, če temu ne nasprotuje tretjina navzočih poslancev." Ta je relevanten za odločanje v tem primeru. Torej na glasovanje dajem sklep, po katerem Državni zbor prestavi današnjo točko na četrtek. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 13, proti 61. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 61.]] Sklep ni bil sprejet. Nadaljujemo s 1. točko dnevnega reda, to je z Vprašanji poslank in poslancev V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 47 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. ter 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslank in poslanca opozicije in na poslansko vprašanje poslanke vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili gospa Alenka Smerkolj, ministrica, pristojna za razvoj, strateške projekte in kohezijo, do 17. ure, mag. Lilijana Bizjak Mlakar, ministrica za kulturo, od 15. ure dalje, gospod Karl Viktor Erjavec, minister za zunanje zadeve, gospod Zdravko Počivalšek, minister za gospodarski razvoj in tehnologijo, dr. Maja Makovec Brenčič, ministrica za izobraževanje, znanost in šport, mag. Goran Klemenčič, minister za pravosodje, gospa Marija Milojka Kolar Celarc, ministrica za zdravje, ter gospa Andreja Katič, ministrica za obrambo. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade dr. Miro Cerar. Kot prva mu bo poslansko vprašanje zastavila gospa Ljudmila Novak.
Predsednik, hvala za besedo. Spoštovani predsednik Vlade, ministrice, ministri, kolegice in kolegi! V teh dneh obeležujemo spomin na konec 2. svetovne vojne. Zvrstile so se mnoge prireditve. Skoraj na vseh so različni govorniki spomnili tudi na povojne slovenske delitve in govorili o potrebni spravi in narodni pomiritvi. V Ajdovščini na osrednji slovesnosti ob 70. letnici prve slovenske vlade po 2. svetovni vojni ste dejali: "Sposobni moramo biti izkazati tudi ustrezno pieteto do vseh mrtvih, še posebej do žrtev vseh vojn in totalitarnih sistemov." Tudi predsednik Državnega zbora dr. Milan Brglez je na osrednji državni proslavi poudaril: "70 let pozneje je zadnji čas, da pokopljemo naše mrtve. To od nas ne zahteva le naša zgodovina in civilizacija, katere del smo, temveč tudi dejstvo, da smo ljudje." Predsednik Pahor je na sprejemu Združenj borcev dejal: "Čas je, da zaradi tragičnega narodovega razkola v polpretekli zgodovini danes ne živimo drug proti drugemu, temveč kljub temu drug z drugim in drug za drugega. Kako je mogoče, da smo skoraj tri četrt stoletja po koncu 2. svetovne vojen odpustili Nemcem in Italijanom, brat bratu pa ne." Spoštovani predsednik Vlade sprašujem vas: Kaj boste storili, da ne bo ostalo samo pri besedah, ampak da bomo v resnici naredili konkretne korake in pokopali žrtve revolucije medvojnih povojnih pobojev, ki se še vedno nahajajo v prikritih in neurejenih grobiščih? Ti ljudje še niso dobili civilizacijske pravice do groba in pokopa. Katere ukrepe ste ali boste izvedli, da uresničite pomembno zavezo iz koalicijskega sporazuma, da je treba dostojno pokopati vse mrtve?
Besedo ima predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala lepa. Spoštovana gospa poslanka! Vsaka civilizirana država, ki se želi normalno in zdravo razvijati, mora imeti razčiščen odnos s preteklostjo. Ta odnos nam mora biti v poduk, iz katerega se lahko veliko naučimo, predvsem pa se moramo spoštovati in imeti pieteto do umrlih. Na žalost je to vprašanje, ki govori tudi o naših vrednotah, velikokrat izrabljeno v politične namene, s čimer seveda ne soglašam in si stalno prizadevam to presegati. Zato sem načeloma podprl tudi Predlog zakona o prikritih vojnih grobiščih in pokopu žrtev, ki ga je v državnozborsko proceduro vložila skupina poslank in poslancev, z vami kot prvopodpisano poslanko, gospa Ljudmila Novak. Enakega stališča je tudi Vlada, ki razume in podpira namene in cilje, ki jih želi s predlogom zakona doseči predlagatelj. To pa je, da je treba vsem žrtvam vojnega in povojnega nasilja na ozemlju Republike Slovenije zagotoviti pravico do dostojnega pokopa, obeležitve groba oziroma grobišča in spomina nanje. Delovanje Vlade je osredotočeno na prihodnost in razvoj, kar pomeni, da je treba najprej zaceliti rane, ki že več desetletij bremenijo slovensko družbo. Torej dostojno moramo pokopati vse mrtve in se potem na podlagi tega usmeriti, kot sem rekel, v prihodnost in razvoj. Vlada zato ceni prizadevanja predlagatelja, vse družbe in posameznikov, ki s svojimi predlogi predlagajo rešitve in s tem pripomorejo k skupnemu cilju, da žrtvam zagotovimo pravico do dostojnega pokopa. Tu so seveda odprta vprašanja, ki pa po moji oceni niso nepremostljiva. Zato je smiselno vložiti veliko volje, dialoga in vse te naše energije, da jih s skupno voljo presežemo. Že na podlagi sedaj veljavnega zakona je pristojno ministrstvo izvajalo postopke ureditve vojnih grobišč, med katere spadajo tudi prikrita vojna grobišča. Tako je bilo že izvedenih 600 evidentiranih prikritih vojnih grobišč, 185 sondiranj, 60 prekopov in izkopov ter druge aktivnosti v povezavi z varstvom vojnih grobišč. Ministrstvo je v letih 2013, 2014 in 2015 izvedlo iznos posmrtnih ostankov iz 45 kraških jam in jih shranilo v kostnico v Maribor. Prav tako je v preteklih letih pristojno ministrstvo že uredilo prikrita vojna grobišča na območju Kočevskega roga, opravilo je iznos posmrtnih ostankov iz kraških brezen, zgradilo spominski park Teharje, kostnico v Mariboru in Škofji Loki in še potekajo aktivnosti v zvezi z ureditvijo spominskega parka in vojnih grobišč na območju Kamniške Bistrice, aktivnost v zvezi z začasno ureditvijo vojnega grobišča Barbara rov v Hudi jami in aktivnosti v zvezi s postavitvijo spomenika vsem žrtvam vojn. Veliko je teh aktivnosti. Med drugim so tudi tukaj prisotne aktivnosti za vzpostavitev nove informacijske baze za vodenje evidence prikritih vojnih grobišč in registra vojnih grobišč. Prav tako so občine v procesu sprejetja OPN obveščene o vseh lokacijah prikritih vojnih grobišč, ki so vpisana v evidenco prikritih vojnih grobišč Republike Slovenije. Na podlagi tega občine v svoje OPN za lokacije, kjer se nahajajo prikrita vojna grobišča, določajo posebne varstvene režime. Te podatke sem navedel zato, da se ve, da se tu veliko dela, da je tu prisotna aktivnost. Seveda pa bi si želel, da so vse te aktivnosti še bolj intenzivne, pri čemer pa se vsi zavedamo in se moramo zavedati, da gre za zelo zahtevne in kompleksne postopke, ki terjajo nezanemarljiva finančna sredstva in v katere morajo biti vključeni strokovnjaki različnih profilov. Toda prepričan sem, da bomo, če bomo dovolj strpni, dovolj modri, lahko naredili pomembne premike v tej smeri k nadaljnjemu sporazumevanju, da se vsi skupaj v skladu s civilizacijskimi načeli tukaj zavežemo temu, da bomo te rane iz preteklosti, te bolečine dokončno zaprli. Namen vlade je torej, da Slovenija, njeni državljani in prebivalci ponovno postanemo del odprte, poštene, solidarne, pravične, napredne in samozavestne družbe. Mislim, da k temu nujno bo in mora prispevati tudi naš pietetni odnos do vseh mrtvih, do naše preteklosti. Tako si bomo prizadevali, da skupno, upam tudi z vami in poslanci vseh strank storimo pomemben korak v to smer. Hvala.
Gospa Ljudmila Novak, imate besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora.
V zadnjem času smo lahko spremljali, da so posmrtni ostanki iz Barbarinega rova še vedno spravljeni v zabojnikih, in bi bilo treba pospešiti akcije na tem področju. Zaradi tega je tudi Nova Slovenija pripravila ustrezen zakon. Potreben je boljši, bolj jasen zakon, potreben je denar in tudi volja. Zato me zanima: Ali vaši koalicijski partnerji dejansko podpirajo vaša prizadevanja ali so to samo vaša prizadevanja, kajti večkrat sem dobila takšen občutek? V soboto je bila na Brezjah spravna maša, ki ste se je udeležili, prav tako predsednik Državnega zbora in tudi nekateri drugi politiki, kar je hvalevredno. In tam je ljubljanski nadškof Stanislav Zore dejal: "Ker so mimo domov hodile različne vojske, največkrat ni bila odločitev posameznika, katera ga bo vzela s seboj. Ko so zahtevali, je moral z njimi, v nasprotnem primeru bi trpeli domači. Zaradi tega so naši možje in fantje nosili uniforme vseh vojskujočih se strani." Prav tako je dejal, da je napočil čas, da se 70 let po vojni končno ozremo naokrog in se vprašamo, kje so naši bratje. Pa še citat Janeza Stanovnika, častnega predsednika Zveze borcev:" Pieteta pomeni, da smo vsaj po smrti vsi enaki", in dodal "da zato greši proti temu osnovnemu zakonu civilizacije tisti, ki karkoli deli kosti." Spoštovani predsednik Vlade, vi imate izvršilno oblast. Želim vam, da bi zmogli narediti te odločilne korake, pokopati mrtve in da bi vam pri tem stali ob strani tudi koalicijski partnerji, tako kot ste zapisali v koalicijskem sporazumu. Sprašujem: Ali vas pri tem tudi podpirajo?
Predsednik Vlade dr. Miro Cerar dodatno odgovarja.
Hvala lepa. Koalicijski partnerji smo si enotni v ciljih, ki sem jih navedel in ki jih navajate tudi vi. Vsi si želimo istega, torej pietetni odnos do naše zgodovine, do vseh mrtvih, dostojen pokop. Skratka, vse to, kar ste navajali, da ne ponavljam. To mislim, da je zelo dobro, ker kaže da smo dozoreli, pravzaprav širše politično in tudi družbeno do neke točke, ko to počasi postaja nek nesporen skupni cilj. Se pa koalicijski partnerji v določeni meri razlikujemo v tem, kako dojemamo pot do tega cilja. In tu potekajo še diskusije. Kot veste, bodo potekale tudi v Državnem zboru. Ampak za to pa smo tu, Vlada, poslanci, da najdemo skupne poti do tega cilja. Jaz sem prepričan, da bo to sporazumevanje obrodilo s sadom. Naj samo omenim, da je vlada tu že naredila tudi pomemben korak, kar zadeva Barbarin rov. Tukaj smo že prerazporedili sredstva, prav pristojno ministrstvo, ki ga vodi kolegica dr. Anja Kopač Mrak, ki je iz koalicijske stranke in je tudi tu sodelovala, da se zagotovijo sredstva, da se ta zadeva ustrezno uredi, ker situacija je ta hip res nesprejemljiva. V naslednjem tednu bo šel v javnost razpis, na podlagi katerega bo to urejeno. Ne samo sam, tudi drugi si prizadevajo za to, seveda pa moramo razumeti, da so pogledi, kako doseči ta cilj, še vedno do neke mere različni. Tu pa je zdaj pred nami napor, ki ga moramo premagati. Upam, da ga bomo in da bomo dosegli to pomembno točko, ki si jo vsi želimo.
Kot druga bo predsedniku Vlade dr. Miru Cerarju zastavila vprašanje mag. Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni. Evropska komisija je maja razgrnila novo migracijsko strategijo, ki vključuje tudi predlog za uvedbo kvot za razporeditev pribežnikov po Evropski uniji. Slovenija naj bi po bruseljskih izračunih prevzela 207 od skupaj 20 tisoč beguncev zunaj Evropske unije. Spoštovani gospod predsednik Vlade! Iz vašega odziva na predlog Evropske komisije o kvotah je bilo mogoče razbrati nestrinjanje s predlaganimi kvotami. Dejali ste, da bi morala odločitev o tem, koliko beguncev bi bila posamezna država pripravljena sprejeti, temeljiti na načelu prostovoljnosti. Hkrati pa ste dejali, da Slovenija sicer ne beži od problema pribežnikov in da je določeno število beguncev pripravljena sprejeti v duhu solidarnosti. V Poslanski skupini Zavezništvo smo prepričani, da je prišel čas, ko bomo spoznali resnično pripravljenost vlad in Evropejcev, da si nehamo sramotno zatiskati oči in pomagamo ljudem v stiski. Ljudem, ki ne uživajo zaščite svoje države, še več, pogosto je prav njihova lastna država tista, ki jim grozi s preganjanjem. Evropska azilna emigracijska politika je namreč tista, ki odloča o usodi človeških življenj. Podatki o žrtvah so zastrašujoči. Samo letos je morje terjalo že več kot tisoč 800 življenj. In ne pozabimo, v primeru ko begunce druge države zavrnejo in jim ne dovolijo vstopa, so le-ti lahko obsojeni na smet ali na življenje v senci brez vsakršnih pravic in možnosti preživljanja. V Poslanski skupini Zavezništvo bomo vedno znova opozarjali na stiske beguncev. Še več. Prizadevali si bomo, da se želje mnogih migrantov in beguncev ob podajanju na nevarne in tvegane poti k lepšemu življenju nekje na evropskem kontinentu tudi uresničijo. Prepričani smo, da v družbah, ki spoštujejo človekove pravice in temeljijo na solidarnosti in državi blaginje za vsakogar, to ne bi smelo predstavljati nobenih ovir. V Zavezništvu si želimo, da bi predlog o prevzemu beguncev tudi med Slovenkami in Slovenci doživel primeren sprejem. Ne gre za številke ali kvote, gre za odločanje o usodi človeških življenj. Spoštovani gospod predsednik! Sprašujem vas: Kako bo Vlada Republike Slovenije pristopila k reševanju krize z begunci, ki umirajo v Sredozemlju, in k odpravi vzrokov za nevarne migracije? Kakšno je vaše mnenje glede predloga za uvedbo kvot za razporeditev pribežnikov po Evropski uniji? Nam boste pomagali, ko bomo javnost prepričevali, da v tem primeru dokaj visoka stopnja brezposelnosti v Sloveniji ne pomeni, da bomo dobili manj beguncev, temveč da bi lahko bili bolj solidarni? Hvala lepa.
Odgovarja predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Spoštovana gospa poslanka! Hvala za vaše vprašanje. Naj najprej rečem, da Slovencev nikakor ne sme biti nikoli sram, ko naletimo na vprašanja, ki ste jih izpostavili. Slovenci smo lahko ponosni na našo solidarnosti, kajti izkazujemo jo v veliki količini tako doma kot tudi nasproti ljudem, ki so v težki situaciji, otroci, revni, trpinčeni, lačni, tisti v vojnah v tujini in po svetu. Tudi v tem primeru, ki ga zdaj obravnavamo tukaj, smo Slovenci že izkazali naš občutek in namen biti solidaren z ljudmi v stiski. Kot je znano, smo že leta 2010 sodelovali v mednarodnem projektu Eurema in sprejeli begunce iz Malte. Konec leta 2013 in v začetku leta 2014 smo z našo vojaško ladjo Triglav priskočili na pomoč v projektu Mare Nostrum pri reševanju beguncev. Sedaj aktivno sodelujemo pri operaciji Triton. Kot veste, in to sem javno izpostavil, smo tudi že Evropi javno povedali, sam sem na Evropskem svetu nastopil, da smo pripravljeni tudi konkretno morebiti s ponovnim angažmajem ladje Triglav pa tudi s sprejemom določenega števila beguncev, ki za to izpolnjujejo določene pogoje, sodelovati v tem projektu solidarnosti. Tako da tukaj ni dvoma, Slovenija je solidarna in bo solidarna. Seveda pa smo sedaj soočeni s predlogi Evropske komisije, ki bodo do konca meseca postali uradni. Tukaj je treba biti jasno previden, ne moremo obljubljati več, kot zmoremo, moramo pa si prizadevati, da naredimo vse, kar zmoremo za to pomoč. Če govorimo o prerazporeditvi. Za to bo predlagala komisija neko shemo, ki jo pričakujemo do konca tega meseca. Ko pa govorimo o preselitveni shemi za 20 tisoč beguncev iz tretjih držav, o čemer se zdaj govori, ki naj bi jih vse države članice EU sprejele prostovoljno, pa naj bi Slovenija po doslej predvidenem ključu, o katerem bo seveda še tekla razprava, sprejela 1,03 % oziroma 207 oseb. To so neki podatki, ki terjajo temeljito proučitev in razpravo s strani pristojnih institucij pri nas. Naj opozorim, da po tej predlagani preselitveni shemi je manj beguncev namenjenih samo Cipru, Malti in Luksemburgu, torej državam, ki so nam primerljive po gospodarski moči, kot so recimo Češka in Portugalska oziroma po velikosti, kot je Latvija, pa celo več. Tako da Slovenija je tukaj v neki ustrezni poziciji, vendar to ne pomeni, da ne bomo o tem imeli temeljite razprave. Ampak kar je pomembno, tukaj govorimo o ljudeh. Ne govorimo o odstotkih, o številkah, govorimo o ljudeh v stiski. Zato si bo Slovenija prizadevala, da izpolni svojo solidarnostno dolžnost, bo pa jasno opozorila tudi na ravni Evropske unije, da je treba upoštevati integracijsko sposobnost naše države, pa tudi vse varnostne dejavnike, kajti mi moramo ob naši solidarnosti, ki jo poudarjam in jo nenehno izkazujemo, tudi zagotoviti ustrezen nivo notranje varnosti za naše prebivalce, za naše državljane. O tem bo tekla razprava v vladi, na ravni ministrstev pred tem, pa zagotovo tudi na ravni Evropske unije, kjer bom tudi sam o tem sodeloval na Evropskem svetu v juniju. Kot veste, bo odločal o teh zadevah tudi Državni zbor, saj boste pristojni odbori tukaj potrjevali stališča, ki jih bomo predstavniki slovenske vlade potem zastopali na zasedanjih različnih formacij Sveta v Bruslju. Če zaključim. Vesel sem tega vprašanja, kajti prav je, da zelo jasno povemo, da Slovenija je bila, je in bo solidarna, in to je neka naša hvalevredna značilnost. Jaz se ob tej priliki, če dovolite, zahvaljujem vsem državljankam in državljanom, ki so doslej Slovenijo tako lepo, vedno tako srčno izpostavili v tej solidarnostni luči in zagotavljam, da bo vlada storila vse, da bo solidarna, da pa bo hkrati tudi zavarovala varnostne interese naše države in situacijo v Sloveniji, da ne bo bremenila državljank in državljanov. Hvala.
Mag. Mirjam Bon Klanjšček imate besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik Vlade, hvala za vaš odgovor. To, da direkten pritisk zaradi pribežnikov čutijo samo nekatere države članice, še ne pomeni, da si lahko v drugih državah zatiskamo oči. Naj spomnim ob tem na aktivnosti socialne liberalne vlade dr. Janeza Drnovška, ki je dokazala solidarnost in v Slovenijo sprejela 70 tisoč beguncev iz nekdanje Jugoslavije. In smo preživeli. Slovenija je že vse od vstopa v Evropsko unijo izgubila cilj, na katerega bi se osredotočila pri zunanji politiki. Imamo priložnost, da to spremenimo. Zato želim izvedeti: Kako bomo aktivno sodelovali pri tem, da begunci ne bodo več čutili potrebe, da s tveganjem svojih življenj zapustijo nemirne domove? Sprašujem vas torej: Ali je slovenska vlada pripravljena narediti več, da bi begunsko problematiko reševali tam, kjer se je pravzaprav začela? Hvala lepa.
Odgovarja predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala lepa. Tudi to vprašanje je povsem na mestu. Tako v kratkem času je težko odgovoriti na vse dimenzije, ki jih ta problematika zajema. Slovenska vlada podpira vsa prizadevanja, tudi prizadevanja Evropske unije kot celote, ker je tukaj zelo pomembno, da delujemo sinhrono, povezano, da se pravzaprav vzroki za to begunsko in sploh migracijsko problematiko, ki je ne nazadnje zelo široka, kajti vemo, da se v skupine migrantov lahko tihotapijo zelo različne osebe, ne le begunci, ampak tudi drugi. Vse to je treba reševati z neko enotno, premišljeno politiko. Evropska unija in Slovenija z njo se zavzema za to, da čim prej začne odpravljati vzroke v samih okoljih, ki povzročajo migracije, zato Slovenija zelo podpira vsa diplomatska prizadevanja EU na ravni Afrike, Bližnjega vzhoda, vseh teh okolij, ki sprožajo to krizo. Zelo podpiramo tudi preventivne in druge varnostne ukrepe, da ne bi v okviru teh migracij prihajale v Evropo ali celo v našo državo osebe, ki bi pomenile varnostna tveganja. Je pa treba poudariti, in to smo tudi izpostavili na Evropskem svetu, da je to treba vse početi v skladu z mednarodnim pravom. Evropa pri reševanju teh vprašanj ne sme prekoračiti načel in pravil mednarodnega prava. Tudi na predlog Slovenije je bilo to stališče na Evropskem svetu v juniju zapisano, tako da si zdaj Evropa prizadeva, da bi pod okriljem OZN lahko bila pooblaščena za nekatere radikalnejše ukrepe, še posebej zoper tiste, ki so tu, bi rekel, zli, to so tihotapci in vsi tisti, ki trgujejo z ljudmi in njihovimi usodami in povzročajo to trpljenje in smrt. Gre za zelo širok okvir ukrepov, in jaz sem prepričan in vem, da tudi naša ministrstva in druge institucije, kot so ministrstvo za notranje zadeve, za obrambo in znotraj njih številna druga telesa in strokovnjaki zelo intenzivno sodelujejo, so vpeti v ta vprašanja, da se bo to reševalo na čim bolj ustrezen način.
Kot tretji bo vprašanje predsedniku Vlade dr. Miru Cerarju postavil gospod Janez Janša.
Spoštovani! Minister za finance te vlade je 19. aprila ob robu letnega zasedanja Svetovne banke in Mednarodnega denarnega sklada v Washingtonu presenetil z izjavo, da je Slovenija spet zgodba o uspehu. O tem se nekaj let ni govorilo, ta primerjava se ni uporabljala, še bolj zanimiva pa je bila njegova utemeljitev. Bom citiral, dejal je: "Izpeljali smo pokojninsko reformo, reformo trga dela, dokapitalizirali smo banke, ustanovili smo slabo banko in Slovenski državni holding. Strukturnih sprememb je Slovenija naredila celo vrsto, tako da so ti rezultati posledica teh sprememb." V Washingtonu je verjetno nekoliko težje blefirati kot doma, zato so bile te resnične besede tam izgovorjene, doma jih redko slišimo. Zanima pa me: Kako vi osebno ocenjujete rezultate vseh teh reform, ki ste jih izvedli?
Odgovarja predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Spoštovani gospod poslanec, vaše vprašanje je nekoliko hudomušno. Odgovoril pa bom seveda nadvse resno, ker ima tudi resno konotacijo. Naš minister za finance gospod Mramor je v tej izjavil izhajal iz drže, ki v Sloveniji ni ravno bila uveljavljena v zadnjih letih. Namreč, ko nekdo reče, Slovenija je storila to in ono, je izvedla reforme, ljudje zaradi praks preteklih vlad iščejo, kdo je to storil. Minister je to izjavo podal v državotvornem duhu, ki ga naša vlada uveljavlja. To je storila država Slovenija. Se pravi, mi smo na neki poti, v kateri sodelujejo vse pretekle, sedanje in jutri bodo prihodnje vlade. In zato vedno znova poudarjam, da naša vlada ne zanika dosežkov prejšnjih, seveda pa tudi izpostavlja pomen te vlade in vseh prihodnjih za sedanjost in prihodnost. Ko je minister govoril o vseh teh reformah, pokojninski in drugih, je zagotovo mislil tudi na prehodna obdobja, kajti to je neka kontinuirana zgodba. V tem smislu vas verjetno zanima, kakšen imam odnos oziroma stališče do tega obdobja. Poglejte, nobena od teh reform še ni na nek način zaključena. Nas čaka nadaljevanje pokojninske reforme. Mi moramo storiti velik korak na področju zdravstva, torej reformo. Mi moramo sedaj pravzaprav zakonodajo, ki so jo postavile prejšnje vlade, tudi tiste, ki ste jo vodili vi, izvajati. Mi moramo to spraviti v življenje. Pri tem seveda ugotavljamo, da je treba še marsikaj dograditi tudi na normativnem nivoju in da je treba marsikaj v praksi sedaj pa resnično izvesti. In včasih, ko poslušam komentarje, tudi danes je bil prisoten na začetku seje, da Vlada ni predlagala veliko zakonov. Ja, Vlada dela tudi marsikaj drugega. Vlada bo predlagala še zelo veliko zakonov. Poglejte si normativni program za letošnje leto. Ampak gre tudi za politike. V Sloveniji ne bolehamo od tega toliko, da bi imeli premajhno število zakonov. Mi smo bolani od tega, da jih ne izvajamo prav in da so ti zakoni iz preteklosti v marsičem nedorečeni in ne dovolj dobri. Absolutno ni dvoma, ukrepi, ki so pripeljali do teh reform so bili na nek način pravi, šli so v pravo smer, vendar niso bili dograjeni, dovršeni. In to je sedaj naloga te vlade. Moram pa nekaj reči, da so vlade iz časa pred nastopom te svetovne krize, ki je udarila leta 2008, 2009, pa tudi takoj po njej, čakale predolgo časa s temi reformami, da so pravzaprav te vlade v času tako imenovanih, lahko bi rekli, debelih krav, ko je Slovenija bila ne neki dobri poti, nepravočasno in nezadostno ukrepale, niso imele pred očmi, da lahko pride do krize. In odsotnost te preventive, tega dobrega gospodarjenja v času, ko imaš dovolj, ko se lahko pripraviš na težke čase, je pripeljala tudi dodatno do tega, da je kriza Slovenijo udarila še hujše. Vlada pred krizo tudi ni delovala proticiklično, kar je bilo vsaj soglasno po stroki ocenjeno kot problem, kajti stroka je priporočala proticiklično delovanje. Naj povzamem, glede na to, kar ste sedaj izpostavili vprašanju, mi gradimo naprej. Ne zanikamo dosežkov prejšnjih vlad. Moramo pa se zavedati, da ko je naša vlada prišla v to vlogo, ko smo jo postavili, je Slovenija bila še vedno v zelo zahtevni krizni situaciji iz katere sedaj počasi, postopno, preudarno se prebijamo ven. In zato je treba vse te ukrepe, ki jih imate v mislih, nadgraditi. Tako nas čaka recimo v prihodnjih letih dodaten velik poseg na področju demografskih dejavnikov, treba bo dograditi dosedanji pokojninski sistem. Delamo zelo intenzivno na tem, da naredimo zdravstveno reformo. Moramo pa bistveno reformirati to, kar še ni uspelo prejšnjim vladam, javno upravo, odpraviti administrativne ovire in tako naprej. Absolutno je to nek proces. Jaz sem pravzaprav, če zaključim, vesel tega, da je naš minister dal izjavo v nekem duhu, ki si ga moramo vsi navzeti. Mi vsi smo ena država, ena skupnost, in gradimo skupaj naprej. To je tudi tisto, kar smo prej govorili. Treba je spoštljivo gledati v preteklost, ampak se učiti na napakah in jih ne ponavljati v prihodnje. Hvala.
Gospod Janez Janša, imate besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Poglejte, izjavi ministra ni kaj očitati in jaz ji tudi nisem. Kar se tiče rezerv, ki jih je ustvarila Slovenija pred krizo leta 2009, so bile te ogromne. Slovenija je bila en najmanj zadolženih držav v Evropi, na svetu v tistem času. 8 milijard je znašal naš državni dolg. Danes znaša 30 milijard. Se pravi, je bilo teh rezerv za 22 milijard evrov. Če jih ne bi bilo, jih ne bi porabili. Sicer tudi na račun prihodnjih generacij, ker smo se zadolžili, samo očitno so to delale tudi druge države in so te rezerve vendarle bile. Pravo vprašanje je, kako smo jih porabili. Kar se tiče pa nadgradnje, to se strinjam z vami, zagotovo. Še posebej po situaciji, ki se je spremenila, je treba te reforme, o katerih je govoril minister za finance v Washingtonu, nadgraditi. Ampak tukaj je pomembna časovna dimenzija. Vlada leta 2012 je vse te ukrepe, ki jih je našteval minister, sprejela v devetih mesecih. Vi imate sedaj za seboj že približno enako dolg mandat. Tako da nekaj od te nadgradnje bi že lahko bilo tukaj. Danes smo začeli majsko sejo Državnega zbora, končana bo v sredo. Jaz sem bil doslej izvoljen v vse sestave tega parlamenta, pa se ne spomnim, da bi kdaj redna seja v maju imela eno vsebinsko točko dnevnega reda in bila končana v treh dneh. Vlada ima zagotovo tudi drugo delo, ostaja vam pa ob tem, da je prazen dnevni red, zagotovo tudi veliko časa. In me zanima, če v tem času kdaj razmišljate o tem in vas obhajajo dvomi glede lastne legitimnosti, kajti po tej zadnji sodbi Ustavnega sodišča je tudi pravnoformalno jasno, da je bila politična konkurenca, proti kateri ste zmagali na zadnjih državnozborskih volitvah, izločena nezakonito.
Odgovarja predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Spoštovani gospod Janša! Ta vlada dela in ta vlada je dobila v svoje roke prazno vrečo z ogromno luknjo od prejšnjih vlad, z nenormalno velikim javnim dolgom, glede na kratek čas, v katerem smo ga naredili, kot pravite, s številnimi neustreznimi praksami, tudi koruptivnimi in z vsem ostalim, kar ne bi rad omenjal, kajti rad bi res gledal naprej. Ta vlada je že vzpostavila situacijo, da so tri ključne bonitetne hiše povišale naše bonitetne ocene. Ohranjamo gospodarsko rast na visokem nivoju. Ne posegamo v gospodarstvo tako, da bi ga rušili, da bi rušili predvidljivost, nek krhek v okviru, v katerem se lahko razvija. Ta vlada je prišla do točke, ko je donosnost na državne obveznice najnižja pravzaprav v zadnjih letih, celo nižja, kot je zahtevana donosnost na španske in italijanske obveznice. Ta vlada je prišla do točke, ko ji je Evropska komisija priznala, da je v zadnjem letu, seveda tudi na podlagi prejšnjih ugodnih gibanj, ki jih tudi gospodarstvo spodbuja in ugodnih okoliščin, dosegla največji napredek v razvoju. Februarja so ugotovili na ravni Evropske komisije, da neravnotežja v Sloveniji niso več presežna. Toliko o tem, koliko dela ta vlada. Kar zadeva pa legitimnost – lahko bi govoril seveda še dlje, ampak ni časa v treh minutah – kar zadeva pa legitimnost te vlade in mojo legitimnost, pa v njo nikakor ne dvomim, nikoli nisem podvomil. Lahko o tem kdaj posebej spregovoriva. Tukaj ni časa. Ta vlada je legitimna, je legalna in dela dobro. Jaz mislim, da je to tisto, kar ta hip potrebujemo in tako bomo delali tudi v naprej. Hvala.
Gospod Janez Janša, imate besedo, da postopkovno zahtevate razpravo o odgovoru na naslednji seji.
Hvala lepa. Res sem nameraval to storiti. Ta nadgradnja reform, o katerih je v Washingtonu govoril finančni minister, je seveda osrednje vprašanje kvalitete življenja Slovencev v bližnji in srednjeročni prihodnosti. O tem bi veljalo veliko razpravljati, vendar sem se po tem zadnjem odgovoru predsednika Vlade, ki nima nobenih dvomov glede legitimnosti, odločil, da razprave ne bom zahteval. Bila bi brezpredmetna. S tem odgovorom je pravzaprav predsednik Vlade sam odgovoril na vprašanje.
Gospod Janez Janša, veste, da gre za zlorabo te postopkovne možnosti. Ker ne zahtevate razprave, dejansko je pa edina možnost, ki jo imate na tej točki razprava, tako da vas moram opozoriti kot vsakega drugega. Naslednja zastavlja vprašanje mag. Lilijana Kozlovič.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani predsednik Vlade! Nekako ste že govorili, kakšni so ukrepi in kakšni so vplivi vlade na stanje, ki je trenutno v Sloveniji, in ste pretežno povedali, da je to bil nekako rezultat vseh vlad. Vseeno bi pa želela konkretneje, če poveste: Kako je, kakšni so v bistvu odzivi oziroma rezultati ukrepov te vlade? Ugotavljamo, kot ste že sami rekli, da v Sloveniji v zadnjem obdobju beležimo gospodarsko rast, ki je nad povprečjem tako v Evropi kot tudi v evroobmočju. Vse mednarodne in domače inštitucije, ki ocenjujejo napovedi gospodarske rasti, so jo izboljšale za letošnje in tudi za naslednje leto. Prav tako ugotavljamo, da je število brezposelnosti v zadnjem času upadlo in kaže, da je konec aprila 2015 registriranih 114 tisoč 223 brezposelnih oseb, kar je 3 tisoč 176 oseb oziroma 2,7 % manj, kot marca meseca. V primerjavi z aprilom 2014 pa je brezposelnost manjša za 7 %. Prav tako se tudi povečuje število tistih ljudi, ki so zaposleni. S 692 tisoč 990 zaposlenih februarja 2014 se je to povečalo na 703 tisoč 594 zaposlenih februarja 2015. Na te ugodne kazalce vsekakor vplivajo zunanji faktorji. Vemo, da naša podjetja veliko izvažajo in na mednarodne trge nimamo vpliva. Vsekakor pa so tudi faktorji, na katere lahko vlada vpliva s svojimi ukrepi. Kako ocenjujete ukrepanje vlade v obdobju od oktobra 2014, ko smo pravzaprav začeli v smislu prispevka, ki so ga aktivnosti vlade imele na izboljšanje ekonomskega položaja države? Prav tako ste ravnokar omenili, da še pred novim letom je bilo zadolževanje Republike Slovenije za financiranje državnega proračuna po višjih obrestnih merah, kot pri Španiji in Italiji. Tako smo letos že obe prehiteli in se zadolžujemo ceneje. Na primer, še v petek se je obrestna mera za 10-letne obveznice Republike Slovenije gibala krepko pod 10 %, še leta 2013 pa je bila blizu najvišje vrednosti pri 7 %. Zaradi tega vas prosim, če obrazložite prav konkretno, torej za to vlado: Kako so ukrepi te vlade vplivali na ekonomski položaj države? Katere so tiste aktivnosti, ki pomenijo podporo vlade h krepitvi ugodnim ekonomskim kazalcem tudi z vidika ohranjanja tako nizke cene zadolževanja za potrebe delovanja države, ki je v primerljivih nemških obrestnih merah višja le za 1 odstotno točko? Hvala.
Odgovarja predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Spoštovana gospa poslanka, hvala lepa za vprašanje. Navedel sem že pri predhodnem odgovoru nekaj pozitivnih kazalcev, nekaj ste jih tudi vi. Jaz mislim, da je zelo pomembno za to, da se zdaj gibljemo v pravi smeri, da pravzaprav počasi a zanesljivo izhajamo iz krize, pomembno ne le to, da se, kot vsi vemo, pojavljajo konjunkturna gibanja oziroma so bila prisotna že lansko leto v Evropi in širše tudi v evrskem območju in da naši izvozniki dobro delajo in tako naprej. Pomembno je tudi to, da je ta vlada vnesla v naš družbeni in politični sistem neko večjo politično stabilnost. Počasi se v gospodarstvu, na finančnem področju, pa tudi v širši družbi, čeprav seveda gre to zelo počasi, pojavlja več zaupanja, zaupanja v državo, v to, da bo vzdržala na nekih poteh, ki si jih je začrtala. Do tega občutka smo pripomogli tudi z enim zelo pomembnim dejavnikom, to je s socialnim sporazumevanjem. Kot veste, v situaciji, ki je izjemno težka, v kateri smo morali takoj izvesti dva rebalansa proračuna, začeti zagotavljati zelo intenzivno fiskalno konsolidacijo. Vemo, da bomo moramo deficit držati pod 3 % in ga v nadaljevanju zmanjševati še naprej, še posebej pa strukturni deficit, kar je poseben izziv. V tem času smo dosegli socialni sporazum s socialnimi partnerji, kar pomeni, da smo se bili sposobni po nekaj letih nesposobnosti v tem smislu končno dogovoriti o nekih skupnih ciljih na področju gospodarstva, sociale in tako naprej. To je tisti okvir, v katerem potem tudi socialni partnerji in tudi državljani posledično lahko čutijo več zaupanja v to, da gremo v pravi smeri. Seveda pa bo vlada pri tej svoji usmeritvi doslej in tudi v letošnjem letu zagotovo in tudi v prihodnje bo sledila predvsem dvema ciljema. Če se zdaj osredotočim bolj na te ekonomsko-finančne dimenzije, kajti vlada ima tudi druge dimenzije, ki jih mora upoštevati seveda, socialna in ostale. Ampak če se osredotočim na to. Na eni strani želimo krepiti rast, na drugi pa zagotavljati fiskalno konsolidacijo. Če samo z vidika rasti omenim nekaj dejavnikov. Na bančnem področju smo dokončali sanacijo bančnega sistema z dokapitalizacijo Abanke in Banke Celje in prenosom slabih terjatev na DUTB. Sprejeli smo zelo pomemben zakon – bil je sprejet nek zakon, ko ste prej rekli, da jih ni – zelo pomemben zakon, ki vzpostavlja organ in sklad za reševanje bank, kar bo v prihodnosti omogočilo sanacijo bank brez uporabe javnih sredstev. Izjemno velik korak naprej. In tu je še nov zakon o bančništvu. V zvezi z razdolževanjem podjetij smo oblikovali delovne skupine za nadzor nad postopki prestrukturiranja podjetij, pripravlja se ob tem tudi krovni načrt za prestrukturiranje, in nadaljujemo s postopki nadzorovanega prestrukturiranja podjetij. Eden od takih primerov dobre prakse v zadnjem času je primer Cimosa. Na področju upravljanja podjetij v državni lasti smo vložili velik napor, da smo pripravili strategijo, ki je v Državnem zboru, strategijo za upravljanje z državnim naložbami, ki kaže smer, ki končno slovensko državno premoženje uokvirja po nekih strokovno političnih, predvsem pa strokovno sprejemljivih standardih, kar nam je potrdil tudi OECD, ki dajejo neke jasne cilje za državo, za delničarje, za širši kapitalski trg in za splošno javno, da se ve, kam Slovenija gre, da želi biti dober gospodar, da želimo gojiti kulturo dobrega upravljanja, torej to visoko menedžersko kulturo in tako naprej. Hkrati seveda nadaljujemo s privatizacijo. Umirjeno, premišljeno, ampak nadaljujemo s tem procesom, tako kot smo se zavezali, s čimer naša kredibilnost tudi v mednarodnem oziru ne pada, ampak kot sem že večkrat rekel, vse te zadeve, ki jih navajam, delamo v prvi vrsti zaradi samih sebe. Sprejeli smo tudi Zakon o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Dars, ki bo omogočil normalno poslovanje te družbe v prihodnje. Omenil sem že dva rebalansa proračuna, ki sta bila zelo zahtevna, seveda pa imamo že v teku tudi pregled izdatkov v zdravstvu. Zelo veliko malih ukrepov je bilo že tudi sprejetih in bodo nadalje na področju racionalizacije, optimizacije javne uprave, bistveno pa smo izboljšali našo uspešnost na področju črpanja evropskih sredstev. Za veliko mest smo tukaj napredovali. Naj omenim še preureditev obremenitve študentskega dela, kar je tudi ena od pomembnih pokazateljev, da želimo tudi na trgu dela biti aktivni. Toliko zaenkrat. Hvala.
Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanski vprašanji, postavljeni na 6. in 7. seji Državnega zbora. Najprej bo minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan odgovoril na vprašanje Bojana Podkrajška v zvezi z obdavčitvijo predelave zelenjave.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci lep pozdrav! V bistvu sem dobil od gospoda poslanca Bojana Podkrajška na nek način dve vprašanji. Prvo vprašanje je: Zakaj se kmetje, ki pridelujejo zelenjavo, morajo registrirati kot espe? V bistvu kmetijska zakonodaja tega ne določa. Kmetje so lahko kot kmetija, lahko tudi kot samostojni podjetnik, lahko tudi kot deoo registrirani in pridelujejo zelenjavo. Drugo vprašanje, ki je pa verjetno podvprašanje tega, je: Zakaj morajo voditi knjige? To je pa vprašanje dohodninske zakonodaje, za katero niti Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ni pristojno. Smo pa, spoštovani gospod poslanec, pridobili mnenje Ministrstva za finance, ki je pa naslednje. Tovrstna ureditev ni nova, saj ta ureditev velja v Sloveniji od leta 2007. Podobno rešitev pa je uveljavljal tudi prvi Zakon o dohodnini iz leta 2004, ki je kot osnovno kmetijsko dejavnost opredelil pridelavo žit in drugih poljščin, vključno s pridelavo vrtnin v njivskem kolobarju. Torej ne gre za nobeno novo obveznost, ki bi jo kmetije morale imeti od leta 2015. Ob tem bi rad povedal, da predvidevam, da je to tako tudi zato, ker je zelenjadarska proizvodnja izrazito intenzivna in kot takšna intenzivna proizvodnja tudi ni vključena v izračun katastrskega dohodka. Kmetije namreč plačujejo lahko tudi pavšal in pavšal se potem izračunava preko katastrskega dohodka. In dovolite še, gospod poslanec, svež podatek, ki je povsem današnji. Mi z letošnjim letom uveljavljamo proizvodne vezavo za zelenjadarstvo. Tega do sedaj v Sloveniji ni bilo. Želimo pa stopnjo samooskrbe, ki se giblje nekje med 30 do 40 %, odvisno od vremenskih okoliščin, pomembno dvigniti. In subvencijska kampanja, ki se je končala v petek, 15. 5., kaže, da se je 644 kmetij vključilo v ukrep proizvodne vezave za zelenjadarstvo, to je tisoč 79 hektarjev, kar v praksi pomeni, da bodo koristili dodatna proizvodna plačila. Mora se nekje izračunati, verjetno bodo okoli tisoč evrov na hektar. Do nas pogosto pride vprašanje, zakaj je obveza pri tem vodenju knjig. Ampak odgovor poznate. To je stvar dohodninske zakonodaje, ki ni naša pristojnost, ima pa naše ministrstvo do tega zelo jasno stališče, ki pa mislim, ga bom opisal pri vprašanju 36., ker ste me o mnenju ministrstva do vprašanj, ki se vežejo na odločitve kmetov, vprašali in takrat podam odgovor na vsa vprašanja. Hvala.
Gospod Bojan Podkrajšek, imate besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, hvala za dano besedo. Spoštovani minister, vsi ministri Vlade Republike Slovenije, kolegice in kolegi! Najprej hvala za vaš odgovor. Naj povem, da sem to vprašanje pred dvema mesecema postavil zaradi tega, ker oba veva, pa vsi vemo v Državnem zboru, pa predvsem tisti, ki so zunaj, ki se ukvarjajo z zelenjadarstvom, da smo zelo slabo samooskrbni z zelenjavo. Mislim, da je okoli 35 % pridelamo v Sloveniji. Če moj podatek drži, vse ostalo uvozimo iz tujih držav. Moje vprašanje je bilo, ker se mi zdi ta segment zelo nelogičen. Povsem razumem tiste predelovalce, ki se izključno ukvarjajo z zelenjavo. Je pa težava pri tistih kmetijah, ki imajo še kakšno drugo panogo, pa bi želeli en del proizvodnje imeti za zelenjavo. Zakon pravi, če več kot eno vrsto zelenjave vsadijo na leto, potem je treba odpreti espe. In to je moja skrb, zato se to moje vprašanje nanaša na vas, spoštovani minister. Vi ste zgolj odgovorili tisto, kar ste preverili na področju Ministrstva za finance, pa seveda hvala za tisti sveži podatek iz prejšnjega tedna. Želel bi opozoriti na to področje, ki se mi zdi pomembno, kako bi olajšali, da bi v Sloveniji pridelali lahko veliko več zdrave zelenjave, ki bi jo pojedli naši državljani in državljanke, predvsem naše šole, vrtci, pa še kdo. Hvala.
Odgovarja minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, mag. Dejan Židan.
Hvala, gospod predsednik. Dovolite še eno pojasnilo. Uvedli smo dejansko spremembe lansko leto preko Zakona o kmetijstvu. Verjetno se še spominjate afere, ko se je ugotovilo, da imajo nekateri prodajalci na tržnicah slovensko sadje ali zelenjavo, kupovali so ga pa v tujini. Takrat smo se odločili in zelo jasno razmejili, kar se tiče kmetijske registracije, kar se tiče registracije kot dopolnilne dejavnosti in kar se tiče registracije kot samostojni podjetnik. Kje je ta razmejitev? Kmetija, ki proizvaja in prodaja izključno svojo zelenjavo, je enostavno kmetija. To je kmetija, ki deluje kot kmetija, s stališča kmetijske zakonodaje ni nobene potrebe, da se tudi računi izdajajo, ker je to kmetija kot kmetija. Kadar kmetija, ki nima zadosti lastnih produktov, prodaja tudi produkte od sosedov, mi temu rečemo lokalne proizvodnje, ki je v praksi Slovenija, to kmetija še vedno lahko počne brez nekih večjih obremenitev, ampak takrat jo ljudje, ki kupujejo na tržnici, spoznajo kot kmetijo z dopolnilno dejavnostjo. Kadar se pa kmetija preusmeri v to, da želi svojo količino proizvodov, ki jih proizvaja, razširiti z dokupom iz tujine, kar je čisto legitimno, pa se mora registrirati kot samostojni podjetnik, da potem ko kupci pridejo na tržnico, lahko to kmetijo enostavno definirajo, da je to kmetija, ki pa ima pravico, da dokupuje tudi od drugod. Večinoma so kmetije s to novo razdelitvijo zadovoljne, bi si pa posamezne kmetije, ki dokupujejo in se registrirajo kot espe, želele, da bi lahko bile samo kmetija. Vendar zaradi zaščite potrošnikov, mislim, da je pa ta odločitev, ki je bila lansko leto sprejeta, pravilna. Hvala.
Ministrica za zdravje Marija Milojka Kolar Celarc bi morala odgovoriti na vprašanje gospoda Andreja Čuša v zvezi z urgentnim centrom Ptuj, vendar je danes odsotna zaradi udeležbe na generalni skupščini Svetovne zdravstvene organizacije v Ženevi. Poslanca sprašujem, če vztraja pri ustnem odgovoru ali morda želi pisni odgovor ministrice.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane, spoštovani! Rad bi samo izpostavil, da so se od časa, ko sem postavljal ustno poslansko vprašanje, pa vse do danes, močno spremenile okoliščine, v katerih sem postavljal ustno poslansko vprašanje. V javnost je prišel osnutek pravilnika o organizaciji oziroma izvajanju nujne medicinske pomoči, iz katerega se da jasno razbrati, da je v Ptuju predviden urgentni center. Zato bi se seveda zahvalil vsem, ki ste prisluhnili Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke in pa mojim več kot enoletnim prizadevanjem za vzpostavitev urgentnega centra. Odgovor bi želel seveda v pisni obliki. Hvala.
Prav. Naj bo odgovor v pisni obliki. Prvi del je bil pa zloraba. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev v prvem krogu. Prva bo vprašanje zastavila gospa Jelka Godec, in to ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Najlepša hvala za besedo, predsednik in gospod minister. Od kar sem nazadnje postavila to poslansko vprašanje, to je nekje konec leta 2014, pa do danes se na tem področju, torej na področju rekonstrukcije regionalne ceste Dole–Ponikva–Dolga Gora ni spremenilo popolnoma nič v smislu torej zagotavljanja rekonstrukcije. Kar se pa tiče v smislu slabšanja cest, pa veliko. Kljub temu vam bi osvežila spomin. Leta 2008 je tedanje ministrstvo za promet umestilo to cesto tretjega reda Dole–Ponikva–Dolga Gora v proračun Republike Slovenije, in sicer na osnovi ugotovitev podjetja Voc Celje, vzdrževanje in obnova ceste, d. d., Policijske postaje Šentjur, Občine Šentjur in pa seveda uporabnikov cest, da je cesta potrebna temeljite rekonstrukcije. Izvedena je bila prometna študija in štiri leta kasneje je Državni svet na svoji 44. redni seji obravnaval problematiko rekonstrukcije oziroma sanacije državnih cest na območjih, kjer so se gradile avtoceste in železniška infrastruktura. Ravno na pobudo državnega svetnika gospoda Koržeta je bil takrat tudi sprejet amandma, da se tudi vse tiste ceste, ki so bile v času gradnje železniških tirov, uvrstijo kot prioritetne za rekonstrukcijo. Državni svet je takrat s svojim sklepom ocenil, da je treba obnoviti poškodovane državne ceste, torej tem cestam dati prioriteto. V vašem pisnem odgovoru ste mi v mesecu novembru zapisali, da v proračunu za 2015 ni denarja za to, da si boste pa prizadevali skupaj z Direkcijo Republike Slovenije za ceste zagotoviti dodatna finančna sredstva z rebalansom. Mislim, da neka mala sredstva, nekih 200 evrov so zagotovljena. Ne vem, zakaj, kako bi ta sredstva lahko pripomogla. Dogaja se pa nekaj. V teh dneh poteka obnova železniških tirov v Dolgi Gori, Dolga gora–Poljčane. Cesta je bila v letu 2008, še enkrat poudarjam, pa do leta 2012 poškodovana zaradi rekonstrukcije železniških tirov na področju Grobelno–Dolga gora. Sedaj se gradi Dolga gora–Poljčane in v prejšnjem tednu so vsak dan osem ur in več vozili kesonarji, torej ta tovorna vozila do 38 ton, na deset minut dva s priklopniki. Prebivalci so začeli slikati svoje hiše. Namreč hiše so začele pokati. Hkrati se uničuje cestišče. Na nekaterih območjih nastajajo dobesedno velike mreže, jame itn. Jaz vas sprašujem: Kakšna je časovnica obnove, rekontrukcije te ceste Dole–Ponikva–Dolga Gora–Loče? Hvala.
Odgovarja minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala, predsednik, za besedo. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovana gospa poslanka Jelka Godec! V zvezi s projektom rekonstrukcije te regionalne ceste na odseku Dole–Ponikva–Dolga Gora–Loče je bilo res postavljenih že kar nekaj poslanskih vprašanj, tako pisnih kot ustnih. Tudi midva sva si že izmenjevala. In dejansko smo na zadnje nekako zaključili s to informacijo, da si bomo prizadevali, da bomo v rebalansu proračuna za leto 2015 skušali zagotoviti ustrezna sredstva, ki bi lahko omogočila nadaljevanje tega projekta, ki je bil, kot ste že rekli, zastavljen v letu 2008. Žal moram še vedno nekako nadaljevati v tem smislu, da sredstva tudi po rebalansu na tem projektu niso zagotovljena v tolikšni meri, da bi lahko zagotavljala nadaljevanje kakršnihkoli del. V letošnjem letu je pravzaprav po dodelitvi vseh zakonsko zavezujočih obveznosti, ki jih mora direkcija zagotavljati za izvajanje obvezne gospodarske javne službe, pravzaprav za investicijsko vzdrževanje in za nove odseke ostalo na voljo približno 2 milijona evrov. Tekom leta bomo skušali sicer z prerazporeditvami iz drugih postavk, kjer dela bodisi ne bodo izvedena v predvideni količini, sicer zagotoviti še sredstva za nekatere druge najnujnejše, vendar po obsegu manjše projekte. V tem konkretnem primeru pa gre za precej veliko investicijo. Ocenjena vrednost je namreč 21 milijonov evrov in je seveda treba računati, da se bo ta investicija izvajala etapno, in sicer več let. Terminskega plana, po katerem sprašujete, vam zato v tem trenutku ne morem podati. Kot rečeno, ta sredstva sedaj niso zagotovljena. Si pa bomo prizadevali, da jih bomo zagotovili v proračunih v naslednjih letih. V kolikšni meri je tudi nemogoče sedaj karkoli zagotavljati. Lahko pa povem, da si bomo za zagotavljanje ustreznega financiranja, tako rednega, investicijskega vzdrževanja in tudi novih investicij na cestni in železniški infrastrukturi, na ministrstvu prizadevali za vzpostavitev tako imenovanega infrastrukturnega sklada, ki bo predstavljal nek stalen namenski vir sredstev, na podlagi katerega bo tudi možno potem neko načrtovanje vzdrževanja in tudi novih gradenj na cestni in železniški infrastrukturi. Naš cilj je, da zagotovimo nek stalen vir, ki bo potem zagotavljal torej neko dolgoročnejše načrtovanje tekom več let in na ta način bomo lahko tudi potem predvideli, kdaj bo lahko kakršenkoli posamezen odsek prišel na vrsto. V tem trenutku vam pa, žal, ne morem dati nekega terminskega plana. Lahko samo rečem, da si bomo prizadevali, da bomo v naslednjem letu, torej začeli z izdelavo projektne dokumentacije in potem v odvisnosti od ostalih razpoložljivih sredstev tudi z ostalimi fazami investicij. To je odkupi zemljišč in potem tudi s samo izgradnjo. Toliko zaenkrat. Hvala lepa.
Gospa Jelka Godec, imate besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala. Res je, nič novega niste ne obljubili, ne povedali. V letu 2011 lahko beremo, da v proračunu za 2011 niso zagotovljena sredstva, ampak bodo v 2012. To lahko beremo 2012, 2013, 2014, 2015. Cesta pa je bila 2008 uvrščena v proračun Republike Slovenije. Jaz želim na nekaj opozoriti, kar sem prej povedala. Naj tej cesti več ni kaj vzdrževati. Na tej cestni ni za vzdrževati ne cestišče, ne bankine. Na tej cesti, še enkrat ponavljam, v prejšnjem tednu zaradi rekonstrukcije železniških tirov je bilo nevzdržno hoditi skozi naselje. Ker otroci hodijo iz šole, ni pločnika, kesonarji pa so peljali od 70 do 80 kilometrov na uro. Prebivalci so klicali redarsko službo, da želijo radarje na cesti. Opozorjeni so bili izvajalci del. Ampak to so vozili polni, da ne govorim, kako so vozili tisti, ki so bili prazni. Eno je torej varnost otrok, prebivalcev, ko vozijo tovornjaki skozi naselje. Kadar je obvozno zaradi avtoceste je enako. Tam pa vozijo potem priklopniki in avtomobili, katerih vozniki pa ne poznajo cest in tako naprej. Cesta je ozka, bankine niso vozne, če se želiš srečati z drugim avtom, se moraš ustaviti. In glede na to, da kimate, gospod minister, jaz vas še enkrat pozivam, da nehamo ali nehate na ministrstvu govoriti: v naslednje letu pa bomo mogoče omogočili nekaj sredstev. Ljudje pozivajo dobesedno k zaprtju ceste. Jaz se bojim, to pa sem vam že v začetku leta povedala, pa ne bi želela, da se to zgodi na tem območju, da se bo cesta zaprla. Enako opozarjajo prebivalci Šentjurja, ker ti kesonarji vozijo tudi čez mesto Šentjur, ker ni obvoza mesta, da bodo pristopili k akciji. In boste v občini Šentjur imeli upor, potem pa se bo mogoče zadeva kje premaknila.
Odgovarja minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala lepa. Jaz lahko na te dodatne informacije, za katere moram reči, pa nisem vedel, da se zdaj v času rekonstrukcije železniške infrastrukture oziroma posodobitve izvaja ta težak tovorni promet na tem odseku, lahko zagotovim, da bomo preverili, kakšne so možnosti za samo umiritev tega prometa, drugo pa je tudi, kakšne so potem eventualne možnosti, da se iz naslova odškodnin za povzročene poškodbe karkoli nameni tudi za kakšno sanacijo še v letošnjem letu.
Gospa Jelka Godec imate besedo, da postopkovno zahtevate razpravo o odgovoru na naslednji seji.
Jaz bom rekla tako, gospod minister, odškodnine ne bodo dovolj, treba bo popraviti cesto, ker drugače boste dali preveč denarja za odškodnine. Jaz pa vas na tem mestu, pa oprostite, gospod predsednik za to, vljudno vabim, javno vabim, da pridete v občino Šentjur in si ogledate omenjeno državno cesto in verjetno bomo potem lažje razpravljali o tem. Pa ne, prosim vas, posladi uradnikov, ampak pridite sami. Vabilo pa boste dobili tudi javno oziroma uradno na mail. Najlepša hvala.
Ja, danes ste pa res vsi pri tem postopkovnem zadnjem kar izenačeni. Pravzaprav nihče ne zahteva razprave, ker že kar ve, kaj bo potem rezultat, in poziva k nečemu drugemu. Tudi vas moram opozoriti zaradi tega. Zdaj pa vprašanje zastavlja gospod Luka Mesec, in to ministru za finance dr. Dušanu Mramorju.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani gospod minister! Moje vprašanje se dotika privatizacije Telekoma in nedavnih razkritij, da naj bi prišlo v prodaji Telekoma oziroma v postopkih prodaje do dogovarjanj med Deutsche Telekomom in zdajšnjim najverjetnejšim prevzemnikom, se pravi britanski sklad Cinven. Privatizacijski postopek Telekoma je problematičen že kar nekaj časa. Javnost mu večinsko nasprotuje, tudi večina ekonomskih in razvojnih argumentov je proti, ampak se je vendarle razvil do zavezujočih ponudb. Ampak ne brez zapletov, kot sem že na začetku povedal. Tednik Mladina je namreč 8. maja 2015 poročal, da sta sekretar na Ministrstvu za finance, se pravi, gospod Metod Dragonja, in minister za gospodarstvo Zdenko Počivalšek za tednik Mladina razkrila, da imata informacije o povezanem nastopu sklada Cinven, zdaj edinega ponudnika za prevzem Telekoma, in pa Deutsche Telekoma, ki je pred tem velja za nekakšnega favorita za prevzem in je podobne projekte v regiji že izpeljal. Cinven je problematičen že zaradi tega, ker je sklad tveganega kapitala in zato najverjetneje ne bo dolgoročni strateški lastnik Telekoma, vsaj v primeru, da do prevzema pride. Poslovna logika teh skladov namreč temelji na tem, da podjetje kupijo, nato ga prestrukturirajo, se pravi, znižajo stroške, odpuščajo zaposlene ali pa na kakšen drugi način optimizirajo vrednost, nato pa ga prodajo. Se pravi, da se napajajo iz te marže, iz razlike med nakupno in prodajno ceno. Takšno prakso je Cinven na določenih evropskih telekomunikacijskih podjetjih že pokazal, in mislimo, da tudi na primeru slovenskega Telekoma ne bo bistveno drugače. Nek drug član vlade, ki ne želi biti imenovan, je med drugim za neke slovenske medije razkrival, da naj bi bila vloga Cinvena v prodaji Telekoma prav to, se pravi da ga kupi, opravi umazano delo, se pravi odpušča delavce, optimizira stroške, nato pa ga proda naprej Deutsche Telekomu. Zato me iz teh razlogov zanima: Ali ste vi kot minister za finance in pa celotna vlada kot je navajal tednik Mladina bili seznanjeni s temi praksami? Če ste bili, kako in kdaj je vlada do teh podatkov prišla? Nadalje me zanima: Ali zagovarjate prodajo Telekoma Cinvenu? Če jo, zakaj in ali jo tudi pod temi pogoji? Če je prišlo do teh dogovarjanj, ali še vedno zagovarjate in boste naročili mogoče kakšne dodatne ukrepe, da razjasnijo to zgodbo, ki se je nedavno odprla? Hvala.
Odgovarja minister za finance dr. Dušan Mramor.
Spoštovani poslanec Luka Mesec, hvala za to vprašanje. Kot verjetno veste, Ministrstvo za finance teh posameznih postopkov privatizacije, ki jih vodi SDH, ne more pojasnjevati, zato ker je SDH v skladu s 15. členom Zakona o slovenskem državnem holdingu edini pooblaščen izvajati postopke samostojno in ni vezan na nobeno soglasje oziroma omejitve. Iz informacij, ki so o dosedanjih aktivnostih dostopna širši javnosti, vam lahko pojasnim naslednje. Nicolas Paulmier iz Cinvena je že 28. januarja v intervjuju za časnik Finance javno pojasnil njihove cilje v primeru uspešnega nakupa Telekoma. In ti cilji so naslednji: ohranitev sedeža v Sloveniji, samostojnost družbe, ki bi jo vodil lokalni menedžment, racionalizacija poslovanja, vlaganje v infrastrukturo približno za 100 milijonov evrov, neizplačevanje dividend in na koncu prodaja družbe, običajno preko javne ponudbe na eni od borz. To, da namerava Cinven v primeru uspešnega nakupa Telekoma tega na koncu prodati, torej ni nobena skrivnost. Če k temu prištejemo zadnje javne informacije, da naj bi se iz tekme za Telekom Slovenije umaknil Deutsche Telekom, kot ste tudi omenili, se seveda pojavlja tudi ugibanje o domnevni povezanosti obeh tekmecev oziroma njunem domnevnem usklajevanju delovanja. Ne glede na to, so bile navedbe novinarja za tednik Mladina glede izjave državnega sekretarja Metoda Dragonje napačne in nepoštene, saj on takšne izjave ni dal, niti ni bil s strani novinarja zaprošen za izjavo, ampak sta v neprimernem trenutku o tej zadevi izmenjala le nekaj besed, kar je novinar izkoristil in vse besede državnega sekretarja vzel grobo iz konteksta neformalnega pogovora. Glede vprašanja o mojem zagovarjanju, bom dal to v narekovaje, "prodaje Telekoma" pa bi rad ponovno poudaril, da je to skladno z Zakonom o Slovenskem državnem holdingu strokovna in neodvisna pristojnost SDH, ki vodi postopek. Podlaga za to je sklep Državnega zbora iz leta 2013 o privatizaciji 15 družb v državni lasti. Ta sklep je bil sprejet v času največje finančne krize, iz katere smo se tudi na podlagi tega sklepa lahko rešili sami, to je brez mednarodnega posredovanja oziroma trojke. Sklep je ob dejstvu, da je naš obseg državnega lastništva v državah EU eden najvišjih in hkrati eden najmanj donosnih, torej slabo upravljan, podal mednarodnim finančnim institucijam, investitorjem in bonitetnim agencijam jasen signal, da bo Republika Slovenija kljub temu zmožna odplačevati vse svoje finančne obveznosti. Predlog strategije upravljanja kapitalskih naložb, ki ga je vlada sprejela prejšnji teden, pa k temu dodaja še ukrepe za izboljšanje korporativnega upravljanja preostalega državnega lastništva v podjetjih. Vprašanja o privatizaciji – da ali ne so torej hkrati tudi vprašanja o likvidnosti Slovenije ter njeni konkurenčnosti, kredibilnosti in verodostojnosti. Dodatno potrditev o nadaljevanju prodajnih postopkov na podlagi sklepa Državnega zbora iz leta 2013 pa je SDH dal tudi Državni zbor v sedanji sestavi, saj so bili vsi predlogi o preklicu tega sklepa iz leta 2013 z veliko večino zavrnjeni že na sejah matičnega Odbora za finance in monetarno politiko. SDH ima torej še vedno vse potrebne pravne podlage, da te prodajne postopke vključno s Telekomom Slovenije izpelje do konca.
Luka Mesec, imate besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala. Ja, razumem, da ima SDH vse pravne pristojnosti, da ta postopek izvede do konca. Me pa zanima, vi ste finančni minister in neka politična odgovornost vendarle je na vas, da preverite vsaj to, če so se pojavili utemeljeni sumi, da je prišlo do dogovarjanja med sedanjim prevzemnikom in najverjetnejšim strateškim lastnikom, ki je že kupil določena podobna podjetja v tujini in se je tudi javno zanimal za nakup. Mislim, da tukaj, če je prišlo do dogovarjanja, bi tudi vi kot minister za finance morali preveriti, če je bilo vse v teh postopkih izvedeno v skladu s slovensko zakonodajo. Glede namigov oziroma odgovorov gospoda Metoda Dragonje Mladini, pa ne vem. Jaz sem šel iskat citate in tukaj piše zelo jasno, kaj je Metod Dragonja za Tednik povedal. On je rekel, ker so ga vprašali, ali je seznanjen z dokumenti, ki kažejo, da naj bi Cinven v dogovoru z Deutsche Telekomom, da naj bi prišlo do tega, kar sprašujejo, Metod Dragonja pa je rekel: "Da, to smo sklepali." In dodal: "Če pogledamo aktivnosti obeh ponudnikov, ne gre za nič drugega kot za usklajeno delovanje z namenim maksimalnega zniževanja vrednosti delnice ali podjetja." Še bolj neposreden pa je bil minister Zdravko Počivalšek, se pravi gospodarski minister, ki je na vprašanje, ali je seznanjen s tem, da je Cinven povezan z Deutsche Telekom oziroma da sodeluje z njim pri nakupu slovenskega Telekoma odgovoril s kratko, citiram: "Da." In me zanima v tem pogledu: Ali to drži? Če ste bili seznanjeni tudi vi, ali boste ukrepali?
Odgovarja minister za finance dr. Dušan Mramor.
Hvala, za to dodatno vprašanje. Jaz bi samo rekel, seveda sem preverjal. V tej fazi preverjanja nimam nobenih dokazov, da je šlo za povezano delovanje. Tisto, kar sem povedal glede izjave Metoda Dragonje, je tisto, kar je bilo tudi sporočeno meni. Bi pa rad povedal še nekaj. Mogoče bi bilo pametno to vedeti, da Slovenija je dosegla eno relativno visoko stopnjo zaupanja s strani mednarodnih institucij in zaradi tega se nam je takrat v februarju obrestna mera znižala na raven Irske. Po vseh teh dogajanjih okrog Telekoma pa je obrestna mera zopet narasla nad tisto raven Irske za približno 45 bazičnih točk. In če to sedaj preračunamo približno ob nekih predpostavkah, da je ves naš dolg sedaj 45 bazičnih točk višji, kot bi lahko bil. Gre za približno 125 milijonov evrov. Vse te dejavnosti nas izjemno veliko stanejo.
Luka Mesec, imate besedo, da postopkovno zahtevate razpravo o odgovoru na naslednji seji.
Glede na to, da je zaskrbljujoče, če naša mednarodna kredibilnost temelji na tem, da nam finančni skladi zaupajo in nam nižajo obrestne mere zaradi tega, ker smo pripravljeni finančnim skladom, kot je Cinven, pri prevzemih strateških podjetij gledati skozi prste in pozabiti tukaj celo na svojo lastno zakonodajo, če na tem gradimo zaupanje, so to zelo problematične prakse in mislim, da bi se tudi zagovorniki privatizacije in tisti, ki jo udejanjajo, morali držati vsaj tistega higienskega minimuma, da če se že podjetja prodajajo, naj se prodajajo vsaj v skladu z obstoječo zakonodajo oziroma če se pojavijo utemeljeni sumi, da je prišlo do kršitve te zakonodaje, da se stvari preverijo in razjasnijo, preden se postopki nadaljujejo. V nasprotnem primeru pa se taki skladi oziroma kupci izločijo iz postopkov. Zato predlagam, ker minister ni pokazal interesa za kaj takega, da potem opravimo razpravo v Državnem zboru oziroma mogoče tudi na kakšnem delovnem telesu ali pa na preiskovalni komisiji. Hvala.
Postopkovno se nanaša predvsem na razpravo v Državnem zboru. Sedaj pa bo ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču vprašanje zastavil gospod Igor Zorčič.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani gospod minister! Vaš predhodnik, minister za infrastrukturo gospod Samo Omerzel, je dne 20. 8. 2015 izdal Pravilnik o izpitnih centrih za opravljanje vozniškega izpita za voznike motornih vozil. S tem pravilnikom se je ukinilo opravljanje praktičnega dela vozniškega izpita v nekaterih krajih, kot so Brežice, Velenje, Ilirska Bistrica, Ajdovščina, Tolmin, Idrija, Zagorje ob Savi, Kočevje. Spremenjeni pravilnik je v lokalni skupnosti, sploh tistih, ki sem jih naštel, povzročil veliko slabe volje. V zvezi s tem je bil na Ministrstvu za infrastrukturo opravljen tudi sestanek, mislim da, v januarju 2014 s predstavniki občin, ki so vam predstavili težavne posledice spremenjenega pravilnika. Iz informacij, ki ste jih podali tako predstavnikov občin kot tudi na izrecno vprašanje Državnega sveta pa izhaja, da bo ministrstvo vendarle preverilo te predloge in pomisleke in v zvezi s tem Javni agenciji Republike Slovenije za varnost prometa oziroma preko te agencije preverilo možnost alternativnih predlogov, s čimer je razumeti, da bodo v bistvu ta praktična usposabljanja vožnje morebiti vrnjene v nekatere od teh krajev. Zanima me: Kako daleč je ministrstvo s proučevanjem te možnosti, da se opravljanje praktičnega dela izpita vrne v omenjene kraje oziroma kdaj se lahko v teh krajih obetajo spremembe v to smer? Hvala.
Odgovarja minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Spoštovani poslanec, gospod Igor Zorčič, na začetku bi želel pojasniti, da je bil pravilnik uveden z namenom, da se zagotovi primerljivo raven primerjanja znanja med vsemi izpitnimi centri. Skratka, kandidati kjerkoli v kateremkoli izpitnem centru opravljajo te izpitne vožnje, naj bi imeli možnost primerljivega preverjanja znanja. To do uveljavitve tega pravilnika po oceni agencije, ki te zadeve izvaja, ni bilo zagotovljeno, zaradi tega so potem tudi te spremembe bile uvedene. In se je takrat tudi predvidela ukinitev opravljanja izpitnih voženj za določene kategorije v določenih izpitnih centrih. Temu so potem v tangiranih občinah nasprotovali, zato smo na ministrstvu organizirali dva sestanka z župani iz teh občin. Več sestankov pa je bilo tudi v okviru Agencije za varnost prometa. Na zadnjem sestanku, prvi je bil v januarju, kot ste že omeni, na zadnjem sestanku, ki je bil v letošnjem aprilu na ministrstvu, pa je bilo dogovorjeno, da bo Agencija za varnost prometa v nekem preizkusnem obdobju, ki bo trajalo od meseca junija do konca letošnjega leta, da bomo v tem preizkusnem obdobju omogočili začetek izvajanja praktične vožnje v dodatnih krajih. Takrat smo na tem sestanku soglašali, da bomo ustregli uporabnikom storitev in začeli z vožnjo v njihovem kraju. Prav tako pa smo se strinjali, da bomo nekatere elemente vožnje preverili v večjih krajih, ker jih ni možno v tistih krajih, kjer je bila predvidena ukinitev opravljanja izpitnih voženj, to je, recimo, v krajih, kjer ni bilo možno preverjati vožnje po avtocesti ali vožnje skozi semaforizirana križišča, skozi krožišča na štirih pasovnih cestah oziroma pri menjavi voznih pasov, tudi ni bilo zagotovljena možnost preverjanja voženj v gostem raznolikem prometu. Skratka, to so bili razlogi, ki jih ni bilo možno enakovredno zagotoviti v določenih manjših krajih. Zaradi tega, da se torej izpitna vožnja lahko omogoči v nekem takem kraju, pa je treba zagotoviti preverjanje teh dodatnih elementov, pa bo posledično morala biti izpitna vožnja v določenih krajih po trajanju daljša, da se bodo te možnosti preverile. Trajalo bo lahko tudi več kot teh običajnih 50 minut. Pred uvedbo izvajanja praktične vožnje v ukinjenih krajih, bo agencija tudi poslala dopis šolam vožnje, kjer bo pojasnjeno, na kakšen način in kako se bodo izvajala ta preverjanja praktičnega dela izpita. Po končanem preizkusnem obdobju pa se bomo s predstavniki lokalnih skupnosti znova sestali ter analizirali stanje, predvsem tukaj mislimo, da bomo videli, koliko kandidatov bo pravzaprav koristilo to možnost izvajanja teh izpitnih voženj v lastnem kraju ali se bodo raje odločili, da bo izvajali izpit v izpitnem centru in imeli zaradi tega krajšo izpitno vožnjo. Skratka, te zadeve bomo analizirali in se bomo na podlagi tega potem odločili in uskladili glede morebitnih sprememb pravilnika. Sicer pa je bilo na tem zadnjem sestanku v aprilu dogovorjeno, da bomo v tem preizkusnem obdobju izvedli naslednje spremembe, in sicer v Idriji, Tolminu, Ajdovščini, Ilirski Bistrici se uvede izvajanje, se izvede možnost začetka izpitnih voženj za izpite B kategorije. V Litiji se bo dodalo izvajanje izpitnih voženj za izpite kategorij A1, A2 in A, v skladu z možnostmi agencije pa tudi izpitna vožnja B kategorije. V Kočevju in Črnomlju se izvaja začetek izpitnih voženj za vse kategorije in ne samo za kategorijo B kot doslej, v Brežicah pa se omogoči opravljanje izpitnih voženj za kategorije A1, A2, A in B. Toliko mogoče na kratko. Hvala.
Kot naslednji bo vprašanje zastavil dr. Vinko Gorenak, in to ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču, ki je žal odsoten, zato poslanca sprašujem, če vztraja pri ustnem odgovoru ali pa morda želi pisni odgovor.
Hvala lepa za besedo. Seveda bi prosil za ustni odgovor. Danes Državnotožilski svet odloča o usodi generalnega državnega tožilca gospoda Fišerja. Zdaj sem jaz imel namen z ministrom spregovoriti o vprašanju, kaj bo storil po tej odločitvi. Ta odločite je seveda lahko taka, kot bi naravno morala biti glede na okoliščine, to pa je, da Državnotožilski svet predlaga Državnemu zboru, da gospoda Fišerja razreši. Lahko pa je seveda tudi obratna. Ta odločitev v tem trenutku še ni znana, ker Državnotožilski svet, kolikor vem, še ni sprejel odločitve na današnji seji, lahko pa je ta odločitev tudi taka, da gospoda Fišerja zaščiti. Lahko pa je seveda tudi taka, ki ne gre nekako v sozvočje z ravnanjem predsednika Vlade in pravosodne ministra, to pa pomeni, da bodo odločili nekoč kasneje. Morda tudi leta 2016 ali pa 2017, konec koncev nekoč kasneje. Zato sem imel namen ministra vprašati: Kaj bo storil, ko bo ta odločitev znana? Seveda ga to tudi sprašujem in pričakujem odgovor na naslednji seji. Naj pa pojasnim seveda to, da je država Slovenija v tem trenutku edina država, ki ima na čelu tožilske organizacije osebo, ki je osumljena koruptivnega ravnanja. Torej, ki je koruptivno ravnala, ni to osumljenec, ampak je oseba, ki je koruptivno ravnala po poročilu Komisije za preprečevanje korupcije, še več. Slovenija ima na vrhu tožilske organizacije osebo, ki je zlorabila oblast. Ne vem, če globino teh dveh besed, ki izhajajo iz sodbe Upravnega sodišča, večina tukaj prisotnih ali pa večina ljudi sploh razume. Namreč to, da je nek funkcionar, to je tožilec, prvi tožilec države po ugotovitvi sodišča, ki je dokončno ugotovilo, pritožba ni več mogoča, da je v zadevi imenovanja generalnega državnega tožilca, direktorja Vrhovnega tožilstva zlorabil oblast. Zlorab oblasti v tej državi ne manjka, tudi v pravosodni veji oblasti ne. Vendar ključno vprašanje, ki pri tem je, je ravnanje tistih, ki so za to odgovorni in lahko na to vplivajo. To pa je Vlada Republike Slovenije, to je minister za pravosodje in nenazadnje, ker so se ti, ta dva nekako izognila tej odgovornosti, je to ravnanje največje koalicijske stranke vezano na generalnega državnega tožilca. Največja koalicijska stranka seveda ravnala tako, kot bi človek pričakoval, bo gospod odšel, če ne, seveda ne. Ministra torej sprašujem: Kako bo ravnal po odločitvi Državnotožilskega sveta? Hvala.
Sedaj bo vprašanje zastavila gospa Iva Dimic in to ministrici za zdravje Mariji Milojki Kolar Celarc, ki je žal odsotna, zato tudi njo sprašujem, ali želi pisni ali ustni odgovor?
Bi želela ustni odgovor, predsednik. Spoštovani predsednik, kolegice in kolegi! V javni razpravi je zdaj predlog novega pravilnika o službi nujne medicinske pomoči, s ciljem reorganizacije tega področja zaradi povečanja hitrosti in učinkovitosti obravnave akutnih stanj pacientov. Načrtovana ukinitev neprekinjenega dežurstva zdravnikov v zdravstvenih domovih in prehod na službo nujne medicinske pomoči v obsegu in na način, kot jo predvideva predlog novega pravilnika o službi nujne medicinske pomoči, bo kakovosti in hitrost nujne medicinske pomoči pacientov v najbolj oddaljenih krajih poslabšal. Z gotovostjo lahko rečem, da bo temu tako tudi na območju Notranjske, konkretno na območjih občine Bloke, Loška dolina, Cerknica in tudi Logatca. To območje je namreč pretežno ruralno, z zelo razpršeno poselitvijo, če za primer izpostavim samo kraj Babno polje. Ta kraj je od Cerknice oddaljen več kot pol ure vožnje in infrastruktura ceste do tega kraja so v zelo slabem stanju in je dostop do tega kraja v tem sistemu otežkočen in slab. Ob načrtovanju, vzpostavitvi najbližjega satelitskega urgentnega centra v Postojni, se bo čas intervencije za najnujnejše primere na tem območju še poslabšal. Območje občin Cerknice, Loška dolina in Bloke morata zaradi geografskih značilnosti nujno imeti lasten satelitski urgentni center, da bo občanom zagotovljena učinkovita in hitra nujna medicinska pomoč vsaj v obsegu, kot so ga bili deležni do zdaj. Zato spoštovano gospo ministrico sprašujem: Ali bo načrtovano mrežo satelitskih urgentnih centrov razširila še z novimi centri, med katerimi bo tudi satelitski urgentni center v Cerknici? Želela bi še enkrat poudariti, da pri pripravi predloga verjetno ni bilo v obziru, kje, kako in kakšne so ceste povezave in vsa ostala infrastruktura, da se je to začelo združevati. Zato še enkrat poudarjam, da v omenjenih občinah je več kot 130 naselij zelo oddaljenih in pričakujem pozitiven odgovor predvsem pa razumevanje državljank in državljanov, da nujno medicinsko pomoč vsi potrebujemo. Hvala.
Hvala lepa. Vprašanje bo zastavil gospod Franc Jurša, in sicer ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav kolegicam in kolegom! Spoštovana ministrica! Nepremičninski sklad pokojninskega invalidskega zavarovanja je bil ustanovljen namensko za upravljanje stanovanj in s stanovanjskimi hišami in drugimi objekti, ki so bili prvenstveno zgrajeni s sredstvi nosilcev pokojninskega in invalidskega zavarovanja v Republiki Sloveniji oziroma so bili zgrajeni namensko za upokojence kakor tudi za borce narodnoosvobodilne vojne. Namen sklada je torej neprofitno zagotavljanje namenskih najemnin, stanovanj in oskrbovanih stanovanj za upokojence in druge starejše osebe. Name osebno in na našo poslansko skupino se obrača vse več upokojencev, ki ne zmorejo plačevati stroškov najemnin teh stanovanj. Namreč dejstvo je, da je prejšnji pokojninski zakon ZPIZ-1, jasno določal, da gre za neprofitne najemnine, medtem ko v novem pokojninski zakonodaji ZPIZ-2 neprofitnost najemnin ni določena in se iz leta v leto povečuje. Pravila in statut sklada sicer določajo, da se najemnina v prvi vrsti oblikuje neprofitno. Drži tudi, da je bila spremenjena zakonodaja in je poostrila pogoje za pridobitev subvencij k najemninam, vendar je danes vse več upokojencev z izjemno nizkimi pokojninami, ki ne zmorejo plačevati teh stroškov. Zato me zanima: Kakšno je število neplačanih stanarin? Ali sklad morebiti odpisuje dolgove? V kolikšnem številu? Ali sklad odpoveduje najemnine oziroma najemne pogodbe zaradi neplačanih najemnin? Koliko je teh primerov? Največje ogorčenje ljudi pa je, da je iz nove pokojninske zakonodaje izostal termin neprofitne najemnine. To je pripeljalo do tega, da sklad deluje po tržnih načelih, se pravi, da zasleduje čim večji dobiček. To pa nikakor ne pomeni uresničevanja socialne politike Vlade na področju varovanja starejših ljudi – ali pač? Kako bo ministrstvo pristopilo k reševanju te problematike? Ali nameravate ZPIZ-2 spremeniti v smer, da se zakonsko določi neprofitnost teh najemnin? Pokojnine naših upokojencev ostajajo že več let zamrznjene, medtem ko sklad povišuje najemnine s stopnjo inflacije. Kakšen je vaš komentar, ali bo predstavnik ministrstva v nadzornem odboru sklada ukrepal v tej smeri in kako?
Hvala lepa. Odgovorila bo gospa dr. Anja Kopač Mrak. Izvolite, gospa ministrica.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Poslanke in poslanci! Hvala, gospod Jurša, za vprašanje. Spremembe v vrsti stanovanj, ki jih zagotavlja nepremičninski sklad, do katere je prišlo res s spremembo ZPIZ-2 je pa to posledica uskladitve z novo stanovanjsko zakonodajo. Stanovanjski zakon iz leta 1991 namreč še ni poznal kategorije namenskih najemnih stanovanj, pač pa je stanovanja, torej od leta 1991, ločeval na kategorijo profitnih, službenih, neprofitnih in socialnih. Torej tak je bil stanovanjski zakon. Ker je bil nepremičninski sklad ustanovljen za zagotavljanje stanovanj določeni kategoriji prebivalstva, stanovanjski zakon pa take kategorije ni poznal, so bila stanovanja vpisana v najemnih pogodbah kot neprofitna, še najbližje namenu zagotavljanja prilagojenih stanovanj posebej za potrebe upokojencev in drugih starejših. Spremenjen stanovanjski zakon, torej sprememba 1, je dotedanjo kategorijo socialnih stanovanj združil s kategorijo neprofitnih, kategorijo profitnih pa nadomestil s kategorijo tržnih najemnih stanovanj in uvedel novo kategorijo namenskih najemnih stanovanj ter definiral oskrbovana stanovanja. Namen Nepremičninskega sklada je zagotavljanje stanovanja upokojencem in drugim starejšim osebam. Navedena sprememba ZPIZ-2 pa pomeni uskladitev s stanovanjsko zakonodajo, saj Nepremičninski sklad ne zagotavljanj socialnih stanovanj, saj se izbor najemnikov ni nikdar izvajal po kriterijih za socialna stanovanja. Nepremičninski sklad tudi nikoli ni imel statusa neprofitne organizacije, niti ni bil vpisan v register takšnih organizacij pri pristojnem ministrstvu, kar pomeni, da ni bil dolžan upoštevati za te organizacije predpisanih pravil. Stanovanja Nepremičninskega sklada tudi ne spada v kategorijo tržnih najemnih stanovanj, tako za ta stanovanja v skladu s stanovanjskim zakonom 1 ostane samo še kategorija namenskih najemnih stanovanj, kar tudi dejansko le-ta so. Kar se tiče problematike, ki jo izpostavljate v vprašanju, se vsekakor zavedam, da ob povprečni višini pokojnin imajo starejši ljudje vedno večje težave pri zagotavljanju sredstev za plačilo najemnin in je treba ta vprašanja reševati s spremembo stanovanjskega zakona, ki se predvideva za naslednje leto. In tam znotraj se tudi že sedaj z Ministrstvom za okolje in prostor dogovarjamo o bolj jasni definiciji socialnih stanovanj in tam potem celovito urediti za vso populacijo socialna stanovanja. Je pa seveda lahko tudi na mestu debata o tem, da bi Nepremičninski sklad, če se tudi njemu spremeni status, zagotavlja prvenstveno socialna stanovanja za starejšo populacijo, kar seveda bi pomenilo spremembo pravil in tudi statuta Nepremičninskega sklada. Ni pa to v svojem temelju povezano toliko s spremembami Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju kot dejansko s temeljnim zakonom, to je stanovanjski zakon. Kar se tiče števila neplačnikov, jaz sem danes oziroma smo v kabinetu govorili z direktorjem. Nismo pridobili te informacije, ker je treba predvsem povedati točno, katere se šteje za neplačnike, od kdaj, kateri računi so odprti, terjatve. Smo se pa dogovorili, da bomo tudi pogledali, če bi Nepremičninski sklad pristopil k odpisu dolgov, ki bo namenjen seveda tistim najranljivejšim. Torej, če je kdo, ki je najemnik, prejemnik varstvenega dodatka, kar je za starejšo populacijo ali denarno socialno pomoč dobil, če ima odprte terjatve, bi lahko Nepremičninski sklad pristopil k temu projektu odpisa dolgov najranljivejših. Toliko z moje strani. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Anže Logar bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju. Izvolite.
Hvala predsedujoči. Spoštovani minister, predsednik Vlade je prej dejal, da ste naredili v tujini neko državotvorno dejanje, ko ste dejali, da je Slovenija zopet zgodba o uspehu. To je stanje, ki si ga, verjamem, želi vsak dotični Slovenec in Slovenka, je pa to zagotovo neka izjava, ki terja kljub vsem makroekonomskim kazalcem neko podrobnejšo analizo. Namreč ta izjava, da je Slovenija zopet zgodba o uspehu, je potem dobila nadaljevanje v izjavi predsednika Vlade, da bo v prihodnje sprostila nekatere ukrepe, ki so zavirali rast socialnih transferjev in ostalih ukrepov s področja socialne države in seveda tudi ukrepe na področju javnega sektorja. Do sedaj smo iz ust ministra za finance in tudi ostalih predstavnikov predvsem na Odboru za finance večkrat slišali tezo ali pa izjavo, da ravno obljubljena gospodarska rast dovoljuje v okviru makroekonomskega finančnega planiranja države precej bolj proste roke. Temu pogledu sledi tudi nacionalni razvojni program, ki ga je do konca aprila vlada poslala v Bruselj, v katerem za leto 2016 napoveduje 2,25 % proračunski primanjkljaj, kar je slabih deset desetin manj kot v letošnjem letu. Glede na to, da gospodarska rast, četudi predsednik Vlade tu v tem prostoru pravi, da je na visokem nivoju, vsi vemo, da je ta gospodarska rast vendarle precej skromna v primerjavi s tistimi gospodarskimi rastmi, ki so bili v času konjunkture. Zato sprašujem: Katere konkretne ukrepe in katere razvojne programe z učinkovanjem v letu 2016 bo Vlada na predlog ministra za finance sprejela, da bo dosegla proračunski primanjkljaj v omenjeni višini? Ali se minister za finance navezuje zgolj na dobro gospodarsko rast? Hvala.
Hvala lepa. Odgovoril bo gospod minister dr. Dušan Mramor. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani poslanec Anže Logar za vprašanje. Drži, da je Vlada v tem postopku priprave proračuna za leto 2016–2017 in potem tudi okvira proračunskega za 2018 in 2019 pripravila nacionalni reformni program in potem na osnovi tega tudi program stabilnosti, ki predstavlja vrednostne okvire, v katerih se bomo javnofinančno gibali. V tem nacionalnem reformnem programu je navedla celo vrsto ukrepov, ki jih bo uporabila v prihodnjem obdobju, se pravi v letošnjem in naslednjem letu. Seveda bodo ti ukrepi imeli potem učinke tudi v nadaljevanju do leta 2019 s ciljem, da 2020 dosežemo strukturni deficit nič. Ključna stvar, in to sem večkrat poudaril – in to je tudi Vlada sprejela – za dosego tega cilja, da bo strukturni deficit dejansko enak nič v letu 2020, je gospodarska rast. To je številka ena. Brez gospodarske rasti, kot smo videli v precej državah, se samo, po domače povedano, zaciklaš v spirali navzdol. Zato da bi pospešili gospodarsko rast, smo predvideli celo vrsto ukrepov. Prvi ukrepi se nanašajo na področje spodbujevanja naložb, in to so vsi tisti ukrepi, ki odpravljajo tako omejitve pri financiranju, recimo, malih, srednjih podjetij, aktivno delovanje znotraj Junkerjevega programa, potem izboljšanje kakovosti investicij, ki so bile relativno slabe v preteklosti, z multiplikatorjem vloženega denarja na bruto domači proizvod kar z 0,7, torej en evro je dal 0,7 evra bruto domači proizvod, so posebni ukrepi namenjeni temu področju. Potem to drugo področje, kamor se usmerja ta nacionalni reformni program, je področje strukturnih reform. En del teh strukturnih reform se nanaša na izboljšanje poslovnega okolja, ki bo spodbudilo gospodarsko rast, recimo, to je pač konkurenčno poslovno okolje in enostavnost poslovanja. Prva takšna je zmanjševanje administrativnih bremen. En od teh sklopov je poenostavitev davčnih postopkov, imamo zdaj skupino, ki dela na tem in pripravlja spremembo Zakona o davčnem postopku. Potem so ključne spremembe na področju prostorskega načrtovanja graditve objektov in umeščanje v prostor, kjer imamo ene največjih problemov s temi administrativnimi omejitvami, predvidene so spremembe vrste zakonov, ki naj bi to področje naredilo bolj učinkovito. Potem je tudi zopet davčno področje, kjer smo se s socialnimi partnerji dogovorili, da bomo prestrukturirali davčne obremenitve, in sicer zmanjšali davčne obremenitve dela in povečali davčno obremenitev premoženja. Posebej bom mogoče poudaril še eno področje, in sicer pravosodni sistem, ki mora postati bistveno bolj učinkovit, in smo predvideli, kakšni ukrepi bi povečali učinkovitost pravosodnega sistema. Potem pa so te strukturne spremembe, ki se tičejo neposredno javnih financ, in sicer, recimo, na tem demografskem področju, kjer je Slovenija res v izjemno težki situaciji. Če poenostavljeno povem, imamo predolg študij, prehitro se upokojujemo, je logika, da se bomo osredotočili na spremembe na področju visokega šolstva in poskušali doseči učinkovitejše visoko šolstvo s hitrejšim zaključevanjem. Na drugi strani bo nujno podaljšanje delovne dobe v skladu s podaljševanjem življenjske dobe. Hkrati pa bomo imeli ukrepe, ki bodo omogočali večjemu delu teh, ki so zdaj trajno brezposelni, da se vključijo med aktivno prebivalstvo. S tem lahko povečujemo gospodarsko rast. Skratka, poleg ostalih javnofinančnih ukrepov bodo ti ukrepi doprinesli k temu, da se spustimo na 2,25 % deficita na koncu leta 2016.
Hvala lepa. Gospod Anže Logar, izvolite, zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, predsedujoči. Zahvaljujem se tudi ministru za odgovore. Vendar pa, vaša beseda je tekla predvsem o nekih splošnih dolgoročnih ukrepih, za katere mi poslanci in seveda tudi državljanke in državljani še ne vidijo konkretno v predlogih zakonov. Gospod Cerar je na začetku dejal, da, ko so prevzeli vlado, je bila malha prazna. Vi pa že v letu 2016 napovedujete za slovenske razmere rekordno nizek finančni primanjkljaj oziroma proračunski primanjkljaj. Sprašujem se, na podlagi česa – namreč, da spomnim, z letom 2015 preteče Zakon o uravnoteženju javnih financ, vrednost 250 milijonov evrov. Ministrica Kopač Mrakova je napovedala sprostitev nekaterih socialnih transferjev. Minister Erjavec je napovedal uskladitev pokojnin. Gospa Kolar Celarc je v odmevih napovedala odprtje novih pogajanj za plačni sistem v javnih uslužbencih. Ti zneski po navadi ne gredo navzdol, ampak gredo navzgor. Potem imamo ustavljeno privatizacijo, de facto ustavljeno privatizacijo. Dve, nevarnost tožb bivši varčevalci bivše Jugoslavije v zvezi z NLB 500 milijonov evrov, podrejeni, obveznice od 60 do 600 milijonov evrov, rok za predložitev proračuna 2016 pa je 30. 9. 2015. O vseh ukrepih, ki ste jih, spoštovani minister, našteli, jaz za nobenega od njih ne poznam konkretnega zakonskega predloga, zato vas sprašujem: Kako boste uskladili proračun na omenjeno raven 2,25? Hvala.
Hvala lepa. Dr. Dušan Mramor, izvolite.
Hvala lepa. Dejansko, to so omejitve, ki ste jih našteli, omejitve so še drugje. Se pravi, javnofinančni prihodki v letu 2016 se predvidevajo nekoliko nižji kot v letu 2015, predvideva se pa sprememba teh kratkoročnih ukrepov v dolgoročne ukrepe. To se pravi vsi tisti, ki so bili v ZUJF in ki prenehajo veljati, kot tudi tisti, ki so v Zakonu o izvrševanju proračuna in bodo prenehali veljati. Možna je samo nadomestitev. Skratka, če se določeni ukrepi ne podaljšajo, bodo morali biti sprejeti ukrepi, ki se podaljšajo, ki bodo pač trajni, v isti višini. To je bil dogovor in tako tudi piše v Nacionalnem reformnem programu. S tega vidika jaz mislim, da je ta naš načrt okvir, v katerem bo pač vse skupaj javnofinančno zaprto, da je zaprt. Glede ustavljanja privatizacije bi samo to rekel, da je trenutno v postopku privatizacije 10 podjetij, ostala so privatizirana. Z novo strategijo, ki smo jo sprejeli na Vladi, se sprošča še 62 podjetij, ki bodo lahko v večinski lasti zasebnega kapitala. To se pravi, da bi težko trdili, da je privatizacija s tem dokumentom zaustavljena. In to je okvir, v katerem se bomo gibali. Seveda pa se proračunski postopki zdaj začnejo, okvir je dan, začnejo in znotraj njih se bodo dogovorili tudi ukrepi, ki trenutno še niso v pripravi. Eni so že, recimo, glede davčnih blagajn je bilo že sprejeto na Vladi, nekateri ukrepi so v zadnjih fazah priprave zakonskih sprememb, druge zakonske spremembe pa bodo še sprejete do konca leta. Konec koncev smo uspeli v bistvu rebalans narediti z vsemi možnimi ukrepi, 54 ukrepi, za dva proračuna od 1. oktobra do konca leta, praktično do konca leta. Tako da jaz vseeno računam, da bomo z vsemi temi ukrepi dosegli ta okvir. Ta okvir 2,25 je pa seveda okvir, ki nam ga postavlja evropska zakonodaja, ki zahteva 0,6 % strukturnega primanjkljaja, kolikor je treba strukturni primanjkljaj zmanjšati v letu 2016.
Hvala lepa. Mag. Anže Logar, postopkovno, izvolite. Postopkovni predlog za razpravo.
Hvala, predsedujoči. Moram ugotoviti, da minister pri svoje odgovoru ni bil konkreten. Namreč, napovedal je podaljšanje kratkoročnih ukrepov iz ZUJF v dolgoročne. Za to govornico se je predsednik Vlade pred eno uro hvalil ravno o tem, da so v okviru socialnega dialoga dogovorili ukrepe, s katerimi bodo oziroma so zagotovili finančno vzdržnost dveh rebalansov proračuna. Glejte, do 30. 9. je zelo malo časa in dvomim, da bo Ministrstvo za finance ali Vlada te kratkoročne ukrepe, ki so bili dogovorjeni v socialnem dialogu, v socialnem dialogu dogovorila za dolgoročne ukrepe. Zato gre tu zgolj za na nek način akademsko razpravo, ki nima podlage v realnem delovanju Vlade. Govorjenje o tem, da je proračun za leto 2015, torej rebalans proračuna dober primer, kako se z ukrepi uskladi proračun, je v bistvu slab primer. Namreč spomnimo se, ravno rebalans proračuna je prinesel dodatnih 200 milijonov evrov deficita. V tem primeru pa, ko govorimo 2,25 %, moramo pa to zadolženost zmanjšati. In ker me tudi preseneča, da minister med ukrepi, ki so bili in ki jih je podal, predvsem splošne, ni navedel enega ključnih, namreč sprejetje fiskalnega pravila. Me skrbi ravno to proračunsko planiranje za prihajajoče leto in zato želim, da v zvezi s tem na naslednji seji opravimo javno razpravo in da minister za finance o izpostavljenih dilemah in napovedanih ukrepih pride pred poslanke in poslance z dobro izdelanim odgovorom in s konkretnimi predlogi, kako namerava v proračunskem letu 2016 skladno s predvidevanji Nacionalnega reformnega programa uskladiti prihodke in odhodke državnega proračuna. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Anže Logar o vašem predlogu bo Državni zbor odločal juti, 19. 5., v okviru glasovanj. Vprašanje bo zastavila gospa Suzana Lep Šimenko ministru za finance dr. Dušanu Mramorju. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani minister! Spodbujanje investicij, ki je namenjeno tako domačim kot tudi tujim investitorjem, pozitivno prispeva k rasti gospodarstva in seveda k krepitvi razvoja posamezne države. Zdaj, če se nekoliko omejim na tuje investicije, je med pozitivnimi lastnostmi zlasti razbrati dodatni kapitalski vir, pot do novih tehnologij in drugih znanj in seveda tudi dostop do novih trgov. Spodbujanje investicij pa zlasti pozitivno vpliva na sprejemanje odločitev tujih investitorjev o vzpostavljanju in upravljanju dejavnosti v posamezni državi. Zato je pomembno, da država svojo privlačnost za te investicije poveča z ustrezno politiko. Med najpomembnejše investicijske spodbude tako za domače kot tuje investitorje spadajo fiskalne spodbude, kot so na primer nižja davčna osnova, oprostitev plačila davkov za novoustanovljena podjetja, pospešena amortizacija, davčne olajšave. Med finančne spodbude spadajo nepovratna sredstva, posojila pod ugodnejšimi pogoji, garancije, spodbude za zaposlovanje, raziskave in razvoj in podobno. Seveda so tukaj še druge spodbude, kot so pomoč pri zagotavljanju storitev investitorjem, pomoč pri sami infrastrukturi, razni industrijski parki, prostotrgovinske cone in podobno. Če smo po državnem lastništvu v Sloveniji v samem vrhu, pa smo žal v primerjavi z ostalimi evropskimi državami, kar se tiče tujih investicij, čisto na repu. V letu 2012 smo po moji oceni uvedli številne pozitivne ukrepe, ki bi morali vsaj malo spodbuditi investitorje, in sicer znižali samo davek od dohodkov pravnih oseb, kjer se je kasneje ustavil pri 17 %, v osnovi je bil cilj 15 %, dvignila se je olajšava za investiranje v razvoj in raziskave in razvoj na 100 %, dvignila se je olajšava za investiranje v opremo na 40 %, vendar bi bilo od tukaj treba narediti še korak naprej. Če pogledamo nekatere države, vidimo, da iz vidika privabljanja tujih investitorjev omogočijo številna nova delovna mesta. Spoštovani minister, zanima me: Kakšne fiskalne in finančne spodbude za investiranje si lahko obetamo v Sloveniji? Zavedam se, da je za kreiranje politike spodbujanja tujih investicij pristojno Ministrstvo za gospodarstvo, vendar pa se zlasti zakon na področju fiskalne spodbude nanaša pod vaše okrilje, zato to vprašanje postavljam vam. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Odgovoril bo minister dr. Dušan Mramor. Izvolite.
spoštovana poslanka Suzana Lep Šimenko, hvala lepa za to vprašanje. Res, del tega vprašanja se nanaša na Ministrstvo za gospodarstvo, vendar se strinjam, da določeno precej pomembno vlogo igra tudi Ministrstvo za finance. Jaz bi rad najprej povedal tole, da različne mednarodne študije na ravni EU, OECD, Svetovne banke, tudi tujih zbornic, tujih veleposlaništev ugotavljajo, da negativni dejavniki, ki vplivajo na atraktivno poslovno okolje, niso predvsem visoki davki ali nestimulativna davčna politika, ampak se ti dejavniki nanašajo predvsem na nefleksibilen trg dela, visoke prispevke, administrativne ovire, pravno varnost, logistično infrastrukturo in tako naprej. Pri tem izpostavljam, da se je v preteklih letih – to ste vi tudi že povedali – že veliko naredilo na področju davčne politike, s ciljem razbremenjevanja poslovnih subjektov in neposredno tudi privabljanja tujih investitorjev. Pa ne bi tega ponavljal. Mogoče bi samo dodal, da pač, recimo, imajo podjetja tudi na določenih območjih Pomurja in problemskih območij z visoko brezposelnostjo še dodatne ugodnosti, saj lahko uveljavljajo višjo davčno stopnjo, višjo davčno olajšavo za zaposlovanje in investiranje kot na ostalih področjih Slovenije. Vse te spremembe v zadnjih letih pa primerjalno gledano pomenijo, da se je nominalna stopnja obdavčitve dohodkov pravnih oseb med leti 2006 in 2013 znižala za 8 odstotnih točk oziroma za več kot 30 %. Efektivna davčna stopnja, se pravi merjenje davka na davčno osnovo, je v letu 2013 po podatkih iz obračuna davka od dohodka pravnih oseb znašala 12 % in se glede na leto 2006 znižala skoraj za 6 %. Mednarodna primerjava kaže, da je nominalna stopnja obdavčitve dohodkov pravnih oseb v Sloveniji precej nižja od povprečne nominalne stopnje obdavčitve v državah članicah EU. Recimo za leto 2014 je 22,9 %. Da Slovenija že sedaj dosega dobre rezultate na področju davčne konkurenčnosti, potrjuje tudi podatek o indeksu davčne konkurenčnosti, to je, recimo, publikacija International tax competitiveness, glede na indeks davčne konkurenčnosti se je Slovenija uvrstila na deseto mesto. Odličen je bil predvsem rezultat Slovenije v kategoriji korporativnih davkov. V tej kategoriji je Slovenija med 34. članicami OECD na četrtem mestu, predvsem po zaslugi nizke stopnje davka na dohodke pravnih oseb. Je pa res, da na drugi strani pri obdavčitvi dela, predvsem obdavčitvi dela tistih, ki imajo višje dohodke, pa je Slovenija nekonkurenčna. Zato se bomo osredotočali in smo tudi socialni sporazum sprejeli, da bomo prestrukturirali davčne obremenitve predvsem iz teh področij. Kot sem že prej rekel, so davčne ugodnosti samo en del tistega okolja, ki spodbuja investicije, predvsem so pa druga področja, ki so za Slovenijo zelo problematična. Običajno se izpostavljajo administrativne ovire na treh področjih. Prvo je področje, pa dajmo zato, ker je področje Ministrstva za finance, včasih je prvo, včasih drugo, včasih tretje, je pač davčni postopek, davčna negotovost za davčne zavezance. Zato smo se tega področja posebej lotili z odpravo teh administrativnih omejitev. Drugo področje, ki je po navadi največkrat prvo področje, je področje dovoljenj, in to predvsem gradbenih dovoljenj, okoljskih dovoljenj. To je drugo področje, kar sem omenil že prej pri Nacionalnem reformnem programu, ki se ga lotevamo s spremembo zakonodaje in predpisov na tem področju. In tretje področje, ki se največkrat izpostavlja, je področje pravnega sistema, ki je neučinkovit, predolgo traja. To je tudi, kar smo zapisali v Nacionalni reformni program. Tako da, mi bo časa zmanjkalo. Tukaj je še cela vrsta, recimo, program internacionalizacije, uvedba enotne kontaktne točke, potem pa spodbujanje investicij s strani vseh tistih finančnih institucij, Podjetniški sklad, SID banka, Eko sklad in tako naprej, kar osredotoča njihova sredstva v boljše financiranje predvsem malih in srednjih podjetij [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospoda Suzana Lep Šimenko, dopolnitev oziroma zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo. Spoštovani minister, hvala za vaš odgovor. Jaz se popolnoma strinjam z vami, da moramo na več področjih narediti premik, če želimo spodbuditi investicije. Ampak kakorkoli, davčne ugodnosti in spodbude so en del, je pa to ravno tisti del, ki spada direktno po vaš resor, tako da bi morda želela malo bolj konkreten odgovor, ali se nam na tem področju obetajo kakšne spremembe. To, kar je bilo na tem področju rečeno, je že bilo spremenjeno v letu 2012. Želja je bila, da bi se še, posebej davek od dobička, znižal na 15 %, vendar se je ustavil v letu 2013 na 17 %. Zanima me: Katere so nove davčne spodbude oziroma fiskalne spodbude? Bi morda tukaj želela, da bi se opredelili konkretno. Kaj vi menite o sami pospešeni amortizaciji? Če pogledamo sosednjo Avstrijo, imajo amortizacijske stopnje določene samo za zgradbe in avtomobile, okoli ostalih sredstev imajo tako rekoč prosto odločanje. Če si pogledamo Irsko, ki nekako velja za najuspešnejšo države, kar se tiče področja spodbujanja tujih investitorjev, nenazadnje so v zadnjih 30 letih privabili več kot tisoč tujih podjetij – tu gre za vodilne farmacevtske, finančne in internetne institucije – in imajo za cilj do 2018 ponovno 90.000 novih delovnih mest in seveda tudi oni uporabljajo pospešeno amortizacijo. Kaj si mislite okoli tega? In tudi morda po vzoru Avstrije minimalna davčna stopnja za novoustanovljena podjetja. Kaj konkretno mislite o tem? Hvala.
Hvala lepa. Odgovoril bo dr. Dušan Mramor.
Hvala lepa. Moje mnenje je, jaz sem dal takrat, ko sem bil prvič finančni minister, narediti eno analizo in potem smo jo ponovili nekje leta 2012, se mi zdi, v zvezi s tem, kakšen bi bil vpliv znižanja davkov, predvsem davka od dobička, na investicije, predvsem pa tuje neposredne investicije. In rezultat je bil relativno slab. Se pravi, da od tega ne moremo pričakovati zelo veliko in se je izkazalo, da so drugi faktorji pri te višini, kot smo sedaj, pomembnejši kot pa samo nadaljnje zniževanje davčne obremenitve. To so ugotovili tudi sami gospodarstveniki, ki smo jih imeli v pogajanjih o socialnem sporazumu, ki so sami ugotavljali, da jih, recimo malo bolj preprosto, bistveno manj boli nekoliko višja efektivna davčna stopnja na davek na dohodek pravnih oseb, da jih posebej boli v bistvu obdavčenje teh najboljših strokovnjakov, ki jih imajo v podjetjih. In zato smo se tudi odločili za to prestrukturiranje. To prestrukturiranje definitivno bo. Delovna skupina dela na tem. Jaz ne bi želel prejudicirati, kakšni bodo ti dogovori, ker je sestavljena iz strokovnjakov, iz gospodarstvenikov in na drugi strani tudi iz ljudi z ministrstva. Vendar definitivno bo šla v to smer, kot sem zdaj navedel. V tem okviru tudi pospešena amortizacija seveda znižuje zopet davek na dohodek pravnih oseb. To se pravi, to je vse v tem kontekstu.
Hvala lepa. Gospod Marijan Pojbič bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravku Počivavšku. Glede na odsotnost ministra prosim, da se opredelite tudi do način odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Čisto uvodoma bom povedal, da pričakujem ustni odgovor na naslednji seji Državnega zbora. Na začetku februarja 2015 je bil med socialnimi partnerji podpisan socialni sporazum, v katerem se je Vlada zavezala, da ne bo dodatno obremenjevala gospodarstva. Vendar pa se Vlada dogovorov ne drži oziroma jih izvaja le deloma. Primer tega je napovedana uvedba davčnih blagajn, s katero se bo dodatno obremenilo gospodarstvo, predvsem obrtnike in male podjetnike. Namesto dodatnih obremenitev gospodarstva, bi morala Vlada izvajati predloge za boljše poslovno okolje, ki prihajajo iz gospodarstva. Prav tako je en največjih problemov, ki obremenjuje gospodarstvo, prevelika množica predpisov in pravil, ki se nenehno spreminjajo in s katerimi se gospodarstvu nalagajo nove in višje obveznosti. Prav tako gospodarstvo znova in znova opozarja, da je treba znižati stroške dela, ki so bistveno preveliki, saj tudi zaradi tega slovensko gospodarstvo težko konkurira ali pa je popolnoma nekonkurenčno v evropskem in svetovnem gospodarskem prostoru. Če primerjamo slovenske dohodninske razrede z dohodninskimi lestvicami primerljivih držav, lahko ugotovimo, da slovenski davčni zavezanci s sorazmerno nizkimi dohodki v primerjavi z njihovimi italijanskimi, avstrijskimi, nemškimi, poljskimi, češkimi in latvijskimi kolegi prehitro zapadejo v visoko progresivno stopnjo dohodninske obdavčitve. Zaradi tega so stroški dela neprimerljivo višji v primerjavi z državami, s katerimi Slovenija konkurira na svetovnem trgu, njihove neto plače pa so sorazmerno nizke, opozarjajo v Obrtno-podjetniški zbornici Slovenije. Tako je Obrtno-podjetniška zbornica Slovenije med drugim izpostavila naj zahtev slovenske obrti in podjetništva. Prvič, drugačna umestitev davčnih blagajn, drugačna ureditev povračila škode delodajalcev v primeru nesreče pri delu, regresni zahtevki, ustrezna obdavčitev nepremičnin z davkom na nepremičnine, razbremenitev stroškov dela, znižati stroške omrežnin, spremeniti Zakon o delovnih razmerjih, učinkovita izvršba in urejena insolvenčna zakonodaja za boljšo plačilno disciplino, celovita prenova sistema javnega naročanja, učinkovito črpanje evropskih sredstev in dostop do virov financiranja, in desetič, učinkovitejši sistem poklicnega izobraževanja v povezavi s premišljeno deregulacijo poklicev. Zato sprašujem: Katere od zgoraj naštetih zahtev, ki jih je pripravilo slovensko obrtništvo in podjetništvo, bo Vlada Republike Slovenije izvedla in kdaj? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Marijan Pojbič, dobili boste odgovor na naslednji seji, kot ste zahtevali. Mag. Aleksander Kavčič bo postavil vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, spoštovana ministra, spoštovani kolegice in kolegi, lep pozdrav. Hvala za dano besedo. V Strategiji razvoja javne uprave 2015–2020 piše, citiram: "Poslovanje javne uprave na splošni in konkretni ravni v nekaterih primerih sledi preživetim birokratskih vzorcem, zaradi katerih je uprava odtujena od fizičnih in pravnih oseb kot uporabnikov svojih storitev. Uprava kot servis državljanov pri poslovanju z državo v takih primerih ne sledi takšnemu poslanstvu in deluje kot nedotakljiv birokratski sistem, zaradi česar prevladuje splošen občutek, da je uprava sama sebi namen." Konec citata. Ta navedek priča o dejstvu, da se Ministrstvo za javno upravo zelo dobro zaveda, da so birokratski postopki v Sloveniji večkrat nepotrebni in prezapleteni ter predolgotrajni. Vemo, da to odvrača tuje investicije v Slovenijo. Prav tako vemo, da se nekateri slovenski podjetniki odločajo za ustanovitev ali celo preselitev svojega podjetja v tujino. Spoštovani minister za javno upravo, zanima me: Kaj konkretno bo Ministrstvo za javno upravo storilo za odpravo nepotrebne birokracije v Sloveniji? Predvsem me zanima odprava birokratskih ovir v podjetniškem okolju. Kakšne rezultate ima vladni projekt STOP birokraciji? Kakšne rezultate se pričakuje pri novem projektu Poslovni SOS, ki je javnosti še relativno nepoznan? Komu je projekt namenjen in katere druge aktivnosti izvajate na področju boljše priprave predpisov in odprave administrativnih ovir? Najlepša hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister za javno upravo.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani poslanke in poslanci! Naj uvodoma povem, da na birokracijo gledam nekako z dveh vidikov. Mi birokracijo dejansko potrebujemo, zato ker z birokracijo urejamo stvari zato, da lahko sobivamo, da lahko gospodarimo. Seveda pa je problem, kadar ta birokracija postane pretirana, kadar preveč stvari reguliramo in kadar začnemo posegati v svobodno delovanje tistih gospodarskih subjektov, ki naj bi jim z birokracijo dejansko omogočili stabilno okolje. Torej ne moremo reči, da birokracije ne potrebujemo, pomembno je samo, do katere mere je smiselno birokratsko stvari urejati. In prav tukaj menimo, da smo šli v Sloveniji v preteklih letih morda predaleč, da je ta birokratska reguliranost našega okolja postala zaviralo namesto pospeševalec razvoja v nekem stabilnem okolju. Ključ je seveda, da se osredotočimo na odpravo administrativnih ovir oziroma kot mi temu rečemo širše, boljše poslovno oziroma boljše zakonodajno okolje, in to v dveh smereh. Eno je, da že izvajamo deloma, predvsem pa načrtujemo celo vrsto ukrepov za boljšo zakonodajo, ko se ta sprejema. Tukaj je predvsem, recimo, prenovljen sistem sprejemanja zakonov, ki mora že v zgodnji fazi vključevati zainteresirano javnost, obvezno ocenjevanje učinkov zakonov na tiste, ki jih izvajajo, se pravi na podjetja, na same uradnike, kakšni stroški so s tem povezani in tako naprej. Ravno prejšnji teden smo zaključili eno dvomesečno izobraževanje tistih, ki pripravljajo zakone, tako imenovana RIA, za vključevanje javnosti, da tisti, ki predpise pripravljajo, zgodaj vključujejo javnost. In je bilo zelo odlično sprejeto. Drugi del je pa usmerjen v to odpravljanje napak ali pa prebirokratiziranosti. Na tem področju izvajamo projekte, kot ste ga omenili STOP birokraciji. To je permanenten projekt, v katerem zbiramo tiste predloge za izboljšanje zakonodaje. Poslovni SOS je nadgradnja STOP birokraciji. To ni ločen projekt, ampak nadgradnja, s katero želimo v naslednjih šestih mesecih prav od podjetnikov dobiti točne odgovore, kdaj se ne spoštujejo zakonsko določeni roki, kdaj se zamuja, kdaj so nedopustne poslovne prakse, kdaj so, recimo, nekorektni odnosi ali nerazumne odločitve posameznih uradnikov in pa katera je tista konkretna neustrezna zakonodaja, ki je posameznega podjetnika v določenem primeru zmotila. To sta ta dva ukrepa, ki se nadgrajujeta. Potem je pa seveda še zelo pomembno, zelo bi rad poudaril to, da imamo poleg STOP birokraciji, Predlagaj vladi, Poslovni SOS celo vrsto nekih komunikacij z uporabniki in smo v zadnjih mesecih uspeli, da se vsi predlogi, ki jih iz različnih virov zbiramo, dejansko koncentrira v tako imenovanem enotnem dokumentu, kar je nabor zaželenih sprememb zakonodaje, ki so prišli iz različnih predlogov. Zame je to izjemen dosežek, da smo zdaj končno uspeli v enem dokumentu, na enem mestu zbrati vse te predloge, ki jih izvajamo. Če smem tako pokazati, prav prejšnji teden smo tudi lansirali aplikacijo, jaz vas vabim, da si jo naložite na svoje mobilnike STOP birokraciji, v kateri lahko vidite, kaj je bilo predlagano, kateri organ je za to zadolžen, koliko je ta organ že realiziral predlogov, ki jih je sprejel. Skratka, da imate tudi kot poslanec, kot podjetnik, kot državljan dejansko neposreden vpogled, lahko dnevno spremljate, ali se kaj dogaja, ali samo zbiramo težave. To je en tak pomemben ukrep. Seveda pa veliko pozornost dajemo tudi tako imenovanemu MSP-testu, kar pomeni, da bo od začetka leta 2016 naprej za vsak nov predpis, ki ga bomo sprejeli, ne da bo predlagatelj rekel, ocenil, koliko ima vplivov, finančnih posledicah ali vplivov, ampak bo že sam sistem izračunal, koliko ima nek predpis vplivov, finančnih ali pa kadrovskih, ko bo prišel v izvajanje. Na tak način bomo bistveno bolj zaostrili tisto, saj veste, na koncu številnih zakonov piše: nima finančnih posledic. Praktično bi za malo katero zakonsko spremembo rekel, da nima finančne posledice. Skoraj, da vse jo imajo, samo nočemo si jo priznati. Tukaj bomo pa sedaj dejansko izračunali, če nek predpis zahteva toliko in toliko obiskov pri uradniku, ima to take finančne posledice. To bo avtomatsko tudi v predpisu zapisano. Predvsem je pa pomembno, da vse te različne projekte, ki jih izvajamo, postopno sinhroniziramo, med seboj povezujemo, da imamo samo en kanal in samo eno zbiranje predlogov, ki se pa nanaša na različne resorje, ki jih potem morajo tudi izvajati. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Kavčič. Ne. Hvala lepa. Gospa Nada Brinovšek bo postavila vprašanje ministrici za zdravje Mariji Milojki Kolar Celarc. Glede na odsotnost ministrice prosim, da se opredelite do načina odgovora. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem v dvorani! Prosila bi za pisni odgovor. 22. aprila je na Ministrstvu za zdravje potekala novinarska konferenca, na kateri je ministrica s svojo projektno skupino predstavila osnutek Pravilnika o izvajanju nujne medicinske pomoči. Prisotni na tej konferenci smo bili tudi seznanjeni s planom obiskov ministrstva na terenu. Tukaj bi rada poudarila, da je ministrica na obeh sejah odbora, se pravi nujnih sejah Odbora za zdravstvo poudarila oziroma zatrdila, da bo skupaj s projektno skupino obiskala vsa področja in pa župane in direktorje javnih zdravstvenih zavodov in jim predstavila pravilnik. Ampak projekta skupina skupaj z ministrico na čelu je obiskala le kraje, kjer so predvideni sedeži urgentnih centrov, se pravi kraje, kjer teh težav ni. Za obiskati ima še samo 21. maja Brežice in Novo mesto. Vprašanje in pa pomisleki pa seveda tudi mnogo pripomb na pravilnik pa se pojavljajo na periferiji, ker se ukinja nujna medicinska pomoč in pa ukinja se tudi dežurstvo. Čeprav moram reči, da po drugi strani pa te njene obiske v krajih, kjer so urgentni centri, tudi nekako razumem, saj si je tako ogledala, v kateri fazi izgradnje oziroma dograditve so ti urgentni centri, in pa tudi verjetno je prav oziroma se je odločila, da gre tja, kjer jo bodo hvalili, ne pa tja, kjer so vsi zaskrbljeni in imajo tisoč pripomb in pa vprašanj. Žal so povsod, kjer je bil predstavljen pravilnik, s tem pravilnikom nezadovoljni. Povsod je vršalo od nezadovoljstva, od Murske Sobote, Ormoža, Ptuja, Slovenj Gradca, Celja, Zgornje Savinjske doline, Trbovelj, Jesenic, Bovca in tako naprej. dosti je pa tudi protestnih pisem na to temo. Na nekaj takšnih predstavitev tega pravilnika na terenu sem bila tudi sama. Moram reči, veliko je bilo pripomb in bojim se, da bodo te pripombe obležale v predalih. Žal ministrice ni, zato prosim za pisni odgovor, kot sem že dejala. Ali bo ministrstvo vztrajala pri 7. členu pravilnika, ki nas bo delil na prvorazredne in drugorazredne državljane? Na kakšen način bo ministrstvo seznanilo zainteresirano javnost, katere pripombe bo upoštevalo oziroma katere pripombe ne bo upoštevalo in zakaj ne? Hvala.
Hvala lepa. Odgovor boste dobili. Dr. Matej Tašner Vatovec bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Gospod minister, 5. junija letos bo potekala otvoritev enega večjih infrastrukturnih objektov na obali, in sicer predora Markovec, ki s hitro cesto povezuje Koper in Izolo. Namen izgradnje tega dvocevnega predora je bil v osnovi predvsem razbremenitev lokalnih cest in obalne ceste, predvsem pred zgoščenim prometom, ki poteka v poletnih mesecih, ko se dogaja velik pretok turističnega tranzita na tem predelu obale, bodisi tistega namenjenega na slovensko bodisi tistega namenjenega na hrvaško obalo. V teh obdobjih se namreč zaradi visokih cen vinjet oziroma pomanjkanja ustrezne alternativne oblike bodisi dnevne, tranzitne ali pa kakšne druge oblike cestninjenja, velik del osebnih vozil izogne plačilu na tak način, da se preusmeri bodisi na lokalne ceste ali pa na kakšne druge ceste in skuša tako zaobiti ta model cestninjenja. Taka strategija ima predvsem negativne učinke za lokalno prebivalstvo, ki se ob tako zgoščenem prometu znajde dobesedno v prometnem krču, saj nastajajo nepotrebni in včasih tudi nevarni zastoji. Poleg tega zaradi opisane specifike priobalnega območja prihaja do povečanja obrabe lokalnih cest, katerih popravila in obnovo imajo na grbi občine same, če jih sploh še popravljajo. Gre torej za večplastno oškodovanje prebivalcev obalnih zalednih naselij, koder poteka ta preusmerjeni tranzit, in nenazadnje tudi vseh slovenskih davkoplačevalcev. Spomnimo se namreč, da je pogodbena vrednost predora Markovec slabih 160 milijonov evrov oziroma 157 milijonov. Šlo je za zapletena dela, zahtevna vrtanja in miniranja ter za znatno preureditev hitre ceste pred, skozi in po predoru. In sedaj nekdaj tednov pred odprtjem, se pravzaprav soočamo s tem, da bo šlo za investicijo, ki bo vsaj deloma oziroma po svoje neopravičena. Imeli bomo sodoben tunel, hitro cesto med Koprom in Izolo, katere glavni namen je bil razbremeniti lokalne in obalno cesto, ki pa bo ostal nefunkcionalen oziroma ne bosta služili temu osnovnemu namenu ravno v teh trenutkih, ko je najbolj potreben, se pravi takrat, ko je promet najbolj zgoščen. Zaradi tega vas sprašujem: Ali ste že pripravili oceno letnega zneska zaračunanih cestnin na tem območju? Se pravi, koliko vinjet dejansko kupijo lastniki motornih vozil na italijanski meji ali na hrvaški meji ali takoj po meji, da se zna oceniti, kolikšen bi bil upad, če teh cestnin ne bi bilo. In seveda kot drugo: Ali nameravate pokazati dovolj volje za razrešitev te situacije na tak način, da bi se ta del obalne ceste oziroma ta del hitre ceste izvzel iz sistema cestninjenja? Hvala.
Hvala lepa. Odgovoril bo minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Spoštovani poslanke in poslanci, spoštovani poslanec gospod dr. Matej Vatovec. V zvezi s tem vašim vprašanjem lahko uvodoma rečem, da se načeloma strinjam, da v času turistične sezone na obalnih cestah, skratka ne na hitri cesti, prihaja tudi do gneče zaradi tega, ker se določeni vozniki skušajo izogniti plačilu vinjete in zaradi tega skušajo do turističnih destinacij priti po cestah, ki niso vinjetne. Vendar pa tega problema ne moremo reševati na način, da bi oprostili ali pa izvzeli določene odseke hitrih cest iz vinjetnega sistema in jih oprostili plačila vinjet za uporabo teh hitrih cest. Navedeno pa utemeljujem s tem, gre za celotno hitro cesto, ki je že zdaj cestninska vključno z novim odsekom hitre ceste, ki se bo odprl s predorom Markovec, do vključno krožišča. Skratka, vinjetni sistem je bil kot tak uveden že v letu 2008, in sicer na podlagi Zakona o javnih cestah, ki je določal, da so vinjete obvezne na vseh cestah, ki so v upravljanju in vzdrževanju družbe Dars, ki upravlja za avtocestnim omrežjem in z omrežjem hitrice cest. Na podlagi te zakonske določbe so vinjete postale obvezne tudi na določenih cestnih odsekih, ki do tedaj za osebna vozila pravzaprav niso plačevala cestnine. To je bila, recimo, celotna ljubljanska obvoznica, mariborska obvoznica, določeni odseki med posameznimi čelnimi cestninskimi postajami v odprtem sistemu cestninjenja in tudi ta cestni odsek med Škofijami in Koprom. To pomeni, da smo že od leta 2008 uvedli obvezno uporabo vinjet tudi na tem odseku hitre ceste skozi Koper, na katero se sedaj navezuje ta novozgrajeni cestni odsek hitre ceste skozi predor. Zakon o javnih cestah pa je bil z uveljavitvijo Zakona o cestninjenju že v tem sklicu državnega zbora, torej potem v aprilu, potem v marcu razveljavljen, in ta novi zakon o cestninjenju pravzaprav glede sistema cestninjenja ni uvedel nekih posebnih sprememb. Skratka, podobna ureditev kot jo je določil že Zakon o javnih cestah, velja tudi v letu 2008, se ohranja tudi še naprej. Torej velja, da je celotna obalna cesta vključno s predorom Markovec izpolnjuje vse zakonske zahteve in pogoje za njeno cestninjenje. Glede na vaše vprašanje glede dodatnih prihodkov iz naslova prodanih vinjet na italijanski in slovenski strani bi z vidika veljavne zakonodaje rekel, da pravzaprav to vprašanje ni relevantno, ker motamo to cestno cestniniti zaradi tega, ker tako določa zakonodaja. In ni glavni razlog, da se sedaj pogovarjamo o teh prihodkih, kljub temu, da pa je to pomembna kategorija. Skratka, zagotavljanje prilivov za vzdržno poslovanje družbe Dars je tudi eden od ključnih elementov, ki ga moramo pri obravnavanju teh vprašanj upoštevati. Skratka, mi vemo, da so pred družbo Dars še določeni novi investicijski projekti, in ne moremo se torej pogovarjati, da bomo zdaj kakorkoli ogrozili prilive, ki jih rabi družba Dars tako za zagotavljanje in odplačevanje že doslej najetih posojil, ki so bila najeta za izvedbo investicij, zagotavljati moramo tudi ustrezno vzdržnost, s katero bomo zagotovili sposobnost družbe Dars za najemanje novih posojil, s katero bomo financirali še nove investicije. Prav tako je zelo težko oceniti, koliko bo dodatno prodanih vinjet zaradi tega, ker se bo dodatno v cestninski sistem vključil še predor Markovec in ta dodatni odsek hitre ceste. Skratka, na ta vprašanja, koliko bo to dodatnih prilivov povzročilo oziroma koliko bi bili prilivi manjši, če bi ta odsek v celoti izvzeli iz cestninjenja, je pravzaprav težko oziroma nemogoče z neko zanesljivostjo odgovoriti. Tako da vam v tem delu žal ne morem podati nekega korektnega odgovora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite, dr. Matej Tašner Vatovec.
Hvala. Jaz bi temu vprašanju dodal še to širšo mednarodno vizijo. Dobro verjetno veste, da je Socialistična federativna Republika Jugoslavija z Italijansko republiko leta 1975 podpisala tako imenovani Osimski sporazum. 5. člen tega Sporazuma o spodbujanju gospodarskega sodelovanja med državami pa pravi: "Za spodbujanje cestnega prevoza bosta državi povezali avtocesto Trst–Benetke–Gorice–Trbiž s prometnicami Nova Gorica–Postojna–Ljubljana, Fernetiči–Postojna in Hrpelje–Kozina–Reka. Obe strani bosta tudi preverili možnost olajšav v medobmejnem prometu zlasti v turističnih predelih in bosta skupaj odločali o nadaljnjih ukrepih." Slovenija je seveda pravna naslednica Jugoslavije in na nek način tudi še vedno zavezana temu sporazumu. Zdaj lahko bi rekli, da Italija pravzaprav določbe tega sporazuma spoštuje, če greste, na primer, iz Kopra do Gorice tako rekoč pridete tja brezplačno razen tisti zadnji odsek, ko dejansko pridete v Gorico. Se pravi, upoštevajo to načelo prostega pretoka ljudi in blaga po svojih avtocestah in hitrih cestah in na nek način tudi oprostijo lokalno prebivalstvo plačila teh cestnin. Poleg tega, mislim, da je tudi, če ste že govorili o finančni dimenziji Dars, mislim, da bi veljalo omeniti tudi, da je Italija prispevala 221 milijonov oziroma 25 % celotne investicije pri gradnji hitre ceste H5, ki povezuje Novo Gorico in Razdrto. Mislim, da bi tudi v luči Videmskih sporazumov, ki so bili sprejeti leta 1978 in na nek način nadaljujejo to, kar je Osimski začel, tudi ta recipročnost morda v luči Evrope, mogoče je to tista prava dimenzija Evropske unije, se pravi dejansko več sodelovanja med državami tudi na takšen način, če je možno tudi v okviru teh sporazumov kaj narediti, se pravi pokazati voljo, do tega, da se izvzame ta del.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister dr. Peter Gašperšič.
Hvala lepa. Poglejte, naša zakonodaja je jasna, nekih takih izvzetij iz plačevanja cestnine ne predvideva. Tudi Osimski sporazum neposredno ne zahteva oziroma ne govori o tem, kaj bo cestninil in kaj ne bo cestninil, govori o zagotavljanju ustreznih povezav. Mi menimo, da te povezave zagotavljamo. In še enkrat bi opozoril, mi moramo zagotoviti vzdržnost od plačevanja že najetih posojil in zagotoviti možnost najemanja novih posojil za nove investicije. Mislim, da tudi vaša poslanska kolegica ima potem v nadaljevanju vprašanje glede financiranja in izgradnje tretje razvojne osi. To so zadeve, ki jih moramo gledati v tej luči in tukaj res zaenkrat nimamo nobenih možnosti, glede na sedanjo zakonodajo, da odseke izvzemamo iz cestnine. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Maruša Škopac bo po stavila vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani ministrici, spoštovani minister. Ministrico za okolje in prostor Ireno Majcen sprašujem: Združenje slovenskih žičničarjev se že leta trudi znižati višino vodnega povračila, ki ga plačujejo za rabo vode za zasneževanje smučišč. Iz Sklepa o odločitvi višine vodnega povračila za osnove vodnih povračil za rabo vode, naplavin in vodnih zemljišč za leto 2015 izhaja, da višina povračila za rabo vode za zasneževanje smučišč za leto 2015 znaša 0,066 evra na kubični meter vzete vode, medtem ko za rabo vode za namakanje kmetijskih površin znaša le 0,0015 evrov na kubični meter odvzete vode. Iz tega izhaja, da je strošek namakanja kmetijskih zemljišč kar 44-krat nižji kot strošek zasneževanja smučišč. Pri tem naj poudarim, da smučišča pri zasneževanju samo spreminjajo agregatno stanje vode, ki se potem vrne v naravo. V tem procesu vode ne onesnažujejo, kot je to stvar pri drugih, ki vodo na primer uporabljajo za namakanje kmetijskih zemljišč. To vsekakor ni v skladu z zeleno davčno reformo, po kateri onesnaževalci plačajo več. Kdaj lahko pričakujemo spremembo Sklepa o določitvi vodnega povračila, ki bo sledila ciljem, zapisanim v koalicijski pogodbi? Hvala.
Hvala lepa. Odgovorila bo gospa ministrica Irena Majcen, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Spoštovana gospa Maruša Škopac, vprašanje, ki ste mi ga zastavili, je v obdobju, ko se je razgrnil načrt upravljanja z vodami, aktualno ne samo za žičničarje, aktualno je tudi za vse tiste porabnike vode, ki so zadolženi plačati vodno pravico za rabo vode ali naplavin. Ta načrt upravljanja z vodami bo namreč v strokovnem smislu neka podlaga za pripravo teh odškodnin v prihodnje, te stvari bodo strokovno zajete. Gre v smislu, da je treba za vse rabe pregledati, koliko se dejansko onesnažujejo vodni viri, in koliko je treba za takšno rabo vode plačevati. Sama ne soglašam z vašim razlaganjem, kaj bolj oziroma manj onesnažuje vodne vire. Je pa res, da za to ceno, za določitev osnove vodnih povračil sprejema Vlada za vsako leto posebej. Tako jo je tudi sprejela letos. Res je ta odškodnina enaka kot lani. Kot pa sem že navedla, glede na strokovno različne možnosti, pa bo ta preverba in izdelava novih ekonomskih osnov izdelana v letošnjem letu oziroma bo uveljavljena v letu 2016. Res je, da je načelo vodnega povračila, gre za upoštevanje načela povrnitev stroškov, povezanih z obremenjevanjem voda, vezano na obveznosti, ki izhajajo iz direktive, kjer govori ta direktiva, da je treba upoštevati načelo povrnitve stroškov storitev za rabo vode skupaj z okoljskimi stroški in stroški virov, ob upoštevanju ekonomske analize, zlasti skladno z načelom "plača povzročitelj obremenitve". Tako bi lahko pričakovali, da se bo ta preverba opravila tekom letošnjega leta, tja proti koncu leta in bo uveljavljena v letu 2016, ne morem pa nikakor podati stališča, kako se bo po novem ta odmera obračunavala. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. V nadaljevanju bi zastavil vprašanje spoštovanemu ministru za finance dr. Dušanu Mramorju, in sicer je vlada Mira Cerarja prejšnji četrtek na predlog Ministrstva za finance potrdila klasifikacijo in strategijo upravljanja naložb državnega premoženja. Zdaj, ključna, ena izmed ključnih postavk te privatizacije oziroma države iz gospodarstva je, vsaj zame, so verjetno obveznosti, ki jih ima Slovenski državni holding po dveh zakonih, in sicer po Zakonu o žrtvah vojnega nasilja in Zakonu o denacionalizaciji. Po nekaterih informacijah, ki jih je na enem izmed odborov za finance navedel predsednik uprave Slovenskega državnega holdinga, naj bi Slovenski državnih holding po dveh zakonih in obveznostih iz naslova kreditov do konca leta 2016 imel približno za 800 milijonov evrov obveznosti, ki jih mora izpolniti. Zanima me, spoštovani minister: Ali glede na predlagano klasifikacijo ocenjujete, da bo Slovenski državni holding lahko tekoče in pa pravočasno iz svojega likvidnostnega toka poravnal te obveznosti, ki mu jih narekujeta oba zakona? Ali bo za to potrebno zadolževanje Slovenskega državnega holdinga ali je za to kakšen drug način? Hvala.
Hvala lepa. Dr. Dušan Mramor, izvolite.
Spoštovane in spoštovane! Gospod poslanec mag. Marko Pogačnik, dejansko je predlog strategije, kot jo je prejšnji teden sprejela Vlada, prvi tovrstni dokument v zgodovini Slovenije in bo SDH bistveno izboljšal zagotavljanje sredstev za poravnanje zakonskih obveznosti. Do zdaj je imel SDH oziroma njegov predhodnik Soda pri prodaji večjih družb zvezane roke, saj je za to potreboval soglasje Državnega zbora, ki ga je dobil le kriznega leta 2013 s privatizacijskim seznamom 15 družb. Glede zagotavljanja likvidnostnih sredstev iz lastnega premoženja SDH je treba pojasniti, da te izvirajo iz dividend in kupnin, tako kot ste tudi dejali. V zvezi s strategijo bi izpostavil samo dve rešitvi, ki bosta bistveno bolj pripomogli k zagotavljanju sredstev za plačilo obveznosti SDH, kot če strategije ne bi bilo. Zavarovalnica Triglav bo skladno s predlogom strategije po izpolnitvi določenih pogojev postala pomembna in bo SDH lahko svoj 28 % delež prodal. To je po tem, ko te glasovalne pravice preidejo v roke države, in po tem, ko je ustanovljen Demografski sklad in del ZPIZ prenesen na Demografki sklad in se sprosti teh 28 % in SDH lahko išče sostratega. In naprej, eden pomembnejših ciljev predloga strategije je tudi izboljšanje korporativnega upravljanja in povečevanje donosov in s tem dividend, ki jih prejema SDH. Poleg tega bi omenil tudi, da je bilo 47 podjetij oziroma naložb države označenih kot portfeljskih, to se pravi, teh 47 naložb se lahko ob zahtevah in obveznostih SDH proda brez klasifikacije, kot opredeljuje predlog strategije samo v primeru Zavarovalnice Triglav, bi bilo zagotavljanje sredstev za plačilo obveznosti SDH še bistveno težje. Poleg tega je Ministrstvo za finance SDH že izdalo soglasje za refinanciranje njegovih finančnih obveznosti, sicer bi plačilo zapadlo v tem in naslednjem letu. Bistveno je pa tudi, da imajo zadolžitve SDH poroštvo države in da so zavarovane s 16 % deležem SDH v Krki. S tem so po mnenju Ministrstva za finance obvladljive vse obveznosti SDH. Glede te predlagane klasifikacije bi pa rad rekel, da mi je zelo žal, da je Ministrstvo za finance konstruktivno predstavilo osnovni predlog strategije vsaki poslanski skupini posebej in ji v izpolnitev poslalo tudi model za klasifikacijo naložb, vendar ga ni izpolnila niti ena opozicijska poslanska skupina. Enako velja za vse socialne partnerje v okviru Ekonomsko-socialnega sveta. Mi smo pač tisto metodologijo posredovali in prosili za vaše inpute. Ampak ne glede na to, seveda bi rekel, da po našem mnenju se lajša situacija SDH glede obveznosti, ki jih ima, kot jih je imel prej Sod in so bile prenesene na SDH.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik, izvolite, zahtevate dopolnitev odgovora.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Spoštovani minister, v enem delu se strinjam z vami, ko bo Državni zbor sprejel to klasifikacijo, SDH ne bo več potreboval nobenih soglasij za odprodajo naložb. Ko si pogledamo to klasifikacijo, ki je bila predlagana, sem jaz osebno zelo skeptičen, da teh 46 podjetij, ki ste jih uvrstili med portfeljske, da bodo zadostovali za poplačilo obveznosti, ki jih ima SDH. Zdaj dejstvo je, da med temi 46 podjetji, gre tukaj večinoma za manjše naložbe ali za naložbe, ki verjetno nimajo neke velike vrednosti, po drugi strani pa so tudi to podjetja, ki so v nekih velikih težavah. Nenazadnje je med temi portfeljskimi naložbami tudi družba Peko, za katero smo danes iz medijev slišali, da bo SDH predlagal njeno likvidacijo. Zanima me tudi, spoštovani minister: Zakaj v tej strategiji pri razvrstitvi kapitalskih naložb upoštevate knjigovodske vrednosti iz konca leta 2013? Danes smo maja 2015 in v tabeli navajate podatke iz konec leta 2013. Jaz sem skeptičen. Tudi glede teh portfeljskih naložb, da ste s to klasifikacijo še dodatno zvezali roke Slovenskemu državnemu holdingu in da Slovenski državni holding v primeru, da bo potrjena v Državnem zboru takšna klasifikacija naložb, ne bo mogel poravnavati tekoče obveznosti, ki mu jih narekuje ta zakon.
Hvala lepa. Dr. Dušan Mramor, izvolite.
Če grem po vrsti. Najprej, zakaj so podatki iz leta 2013. Zaradi tega, ker so podatki za 2015 od AJPES ravnokar prišli, in še ti so nekateri nerevidirani, in za Državni zbor bomo vnesli podatke za 2014. To je tudi sklep Vlade, tako da na Državni zbor to pride. Glede knjigovodske vrednosti se z vami strinjam. Seveda, to je neka osnova, po čem jo bo lahko SDH prodal, je drugo vprašanje. Vendar bi rad omenil tudi to, da od tistih, ki so pomembne naložbe, se pravi od 21, jih bo samo v končni instanci, trenutno je Zavarovalnica Triglav še predlagana kot strateška, ampak po izpolnitvi pogojev, če postane pomembna, bo 6 izmed teh 21 takšnih, med njimi tudi Krka, kjer delež drugih ne more biti večji kot delež države, za vse ostale pomembne naložbe pa ni te omejitve, tako da je še 15 ostalih pomembnih naložb, kjer je ta prodaja nad seveda 25 % možna. Iz tega vidika je vprašanje na mestu in jaz ne vem točno, kakšen bo končen izplen. Zagotovo pa povečanje uspešnosti poslovanja teh družb omogočajo določeno zadolžitev SDH, ki za poravnavanje tekočih obveznosti in potem odplačevanje iz večjih dividend v prihodnosti. Naša ocena je, da je vsaj za določen čas za te obveznosti dovolj sredstev znotraj SDH. Če ne bo, potem bo pa treba to jamstvo države izkoristiti oziroma tudi zavarovanje s 16 % deležem Krke.
Hvala lepa. Mag. Pogačnik, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, v skladu s poslovnikom predlagam, da se opravi javna razprava v zvezi s tem vprašanjem, in sicer ali bo SDH lahko glede na predlagano klasifikacijo naložb tekoče poravnaval svoje obveznosti, ki izhajajo iz teh dveh zakonov. Spoštovani minister, jaz tudi pri vas vidim, da ste v nekaterih trenutkih bili malo skeptični, ali bo takšna predlagana klasifikacija naložb zadostovala, da bi SDH poravnaval tekoče iz svojega premoženje oziroma iz likvidnostnega toka svoje obveznosti. Na eni strani pa že zdaj nakazujete, da se ne izključuje mogoče tudi kakšno unovčevanje državnega poroštva oziroma da se bo SDH moral dodatno zadolževati. Po drugi strani, zakaj tudi ta skepsa in pa vprašanje, ali bo SDH lahko to poravnaval, predvsem izhajajoč iz tega, da ne vaše ministrstvo ne Vlada ne v klasifikaciji ne v strategiji upravljanja z državnim premoženjem ni navedla niti enega terminskega roka. Tudi za te portefeljske naložbe, ki jih je približno 46, in pa pri pomembnih naložbah, kdaj bodo nastopili ti pogoji oziroma kdaj bo SDH začel te naložbe prodajati. In v SDS smo že opozarjali na vrsto pomanjkljivosti pri teh dokumentih. Verjetno ena velika pomanjkljivost je tudi to, da ni določenega niti enega roka, kdaj se naj bi portfeljske naložbe oziroma pomembne naložbe začele prodajati. In glede na predlog strategije upravljanja pri pomembnih naložbah, sem jaz osebnega mnenja, da glede na razpršeno lastništvo to ne pomeni neke dodane vrednosti in da bo predvsem zaradi pogoja razpršenega lastništva pri šestih naložbah, ki ste jih notri navedli, predvsem Slovenski državni holding in proračun Republike Slovenije izpostavljen velikemu tveganju, da bo dobil bistveno manjšo kupnino za te naložbe, kot če ta pogoj razpršenosti lastništva ne bi veljal. Hvala.
Hvala lepa, mag. Pogačnik. Državni zbor bo o vašem predlogu odločal jutri, 19. 5., v okviru glasovanj. Gospod Jernej Vrtovec bo zastavil vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar. Izvolite.
Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovana gospa ministrica! Leta 2014, takoj ko je v Sočiju v Rusiji ugasnil olimpijski ogenj, se je začela tako rekoč agresija na Ukrajino oziroma priča smo bili najprej priključitvi Krima, političnim sporom in nazadnje kaj kmalu tudi vojaški agresiji, spopadu. Ne bom se opredeljeval, ali je bil to napad ene države na drugo in tako naprej, ampak dejstvo je, da v Ukrajini je divjala, deloma še divja vojna in je vojno stanje. Posledično številni Ukrajinci zaradi preganjanja bežijo iz države ter iščejo v drugih državah mednarodno zaščito, med drugim tudi v Republiki Sloveniji. Po naši veljavni zakonodaji se mednarodna zaščita prizna državljanom tretjih držav, "ki se zaradi utemeljenega strahu pred preganjanjem, temelječem na rasi, veri, narodni pripadnosti, pripadnosti določeni družbeni skupini ali določenem političnem prepričanju, ne morejo ali nočejo vrniti v matično državo oziroma obstaja utemeljen razlog, da bi v primeru vrnitve v matično državo te osebe utrpele smrtno kazen oziroma usmrtitev, mučenje ali jim grozi nevarnost za njihovo življenje, če gre za mednarodni ali notranji oboroženi spopad." V skladu z navedenim, spoštovana gospa ministrica, vas sprašujem: Koliko prošenj za mednarodno zaščito, poudarjam mednarodno zaščito, prosilcev iz Ukrajine smo prejeli v letu 2014 in v letu 2015, nekje do maja meseca? Nadalje me zanima: Kolikšno je število oseb – prebivalcev Ukrajine, ki jim je bil priznan status begunca oziroma status oseb s subsidiarno obliko zaščite? Kakšni so bili upoštevani kriteriji za priznanje takega statusa? To me zanima tudi zaradi tega [[…]]potem naprej vam lahko še zastavim vprašanje v drugem delu glede same varnosti. Namreč, nekaj dni nazaj smo bili priča, ko je ena deklica bila iskana v Ljubljani, ne vem, to je bila Ukrajinka, ne vem, kje so zdaj ti postopki, kaj je bil razlog in tako naprej. To je na kratko, dopolnitev pa v nadaljevanju.
Hvala lepa. Odgovorila bo ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar. Izvolite.
Gospod predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani poslanec, spoštovani poslanke in poslanci! V Republiki Sloveniji je v preteklem letu, torej v letu 2014, za mednarodno zaščito zaprosilo 16 državljanov Ukrajine, v letu 2015, do 30. Aprila, pa je v Republiki Sloveniji za mednarodno zaščito zaprosilo 9 državljanov Ukrajine. Trenutno se v Republiki Sloveniji nahaja 19 prosilcev za mednarodno zaščito, ki so državljani Ukrajine in so v postopku priznanja mednarodne zaščite, odločitev o prošnji še ni pravnomočna. V letu 2014 so Republiko Slovenijo tudi zapustili štirje prosilci za mednarodno zaščito iz Ukrajine, v letu 2015 do 30. aprila pa 2 prosilca, državljana Ukrajine, ker pomeni, da niso počakali do odločitve o njihovih prošnjah. V letu 2014 je Ministrstvo za notranje zadeve v postopku priznanja mednarodne zaščite sprejelo 8 odločitev, v letu 2015 pa tri odločitve o prošnji za mednarodno zaščito državljanov Ukrajine, od tega 6 sklepov o ustavitvi postopka, kot posledica zapustitve države prosilca po lastni odločitvi. V nobenem primeru Ministrstvo za notranje zadeve ni priznalo statusa mednarodne zaščite, torej statusa begunca ali statusa subsidiarne zaščite. V Ukrajini namreč obstaja možnost notranje zaščite, kar tako po evropskem pravnem redu, torej po 8. členu Direktive 95/2011, kot pa nacionalnem pravnem redu, torej 68. člen Zakona o mednarodni zaščiti, prestavlja razlog za takšno odločitev. Pri odločanju o možnosti notranje zaščite v posameznem primeru se upoštevajo tako splošne okoliščine, ki prevladujejo v tem delu države, kot tudi posebne okoliščine prosilca. Moram pa poudariti, da so pa vse odločitve Ministrstva za notranje zadeve lahko predmet presoje v okviru upravnega spora na sodišču, če se prosilci za to odločijo. Glede na to, da Zakon o mednarodni zaščiti določa, da so podatki o prosilcih za mednarodno zaščito zaupne narave in da je državljanov Ukrajine v Republiki Sloveniji relativno malo, podrobnejših kriterijev in razlogov za sprejetje odločitve ni dopustno navajati, saj bi prepoznava prosilcev lahko vplivala tudi na njihovo varnost. Za varnost vseh nastanjenih prosilcev za mednarodno zaščito v azilnem domu skrbi varnostna služba, ki izvaja tako fizično kot tehnično varovanje, pri vseh obrokih so v kuhinji poleg osebja zaradi varnosti prisotni tudi varnostnik in uslužbenec Ministrstva za notranje zadeve. Prosilci so v azilnem domu nastanjeni v ustreznih oddelkih, in sicer so kategorizirani v oddelku za samske ženske, mladoletnike brez spremstva, za družine, samske moške in invalide. Prehajanje nastanjenih oseb v oddelkih ni dovoljeno. Na vsakem oddelku je tudi prisoten socialni delavec, ki je v primeru, da bi zaznal elemente ogroženosti ali nasilja, lahko takoj ustrezno ukrepa in zaščiti varovance. Poleg tega so v azilnem domu tudi dnevno prisotni predstavniki nevladnih organizacij. V primeru pa, da gre za prosilca za mednarodno zaščito, za katerega azilni dom ni primerna institucija, se ga lahko nastani tudi v drugi primerni instituciji. Kar se pa tiče konkretnega primera, ki ga omenjate, torej konkretno deklice, mladoletne deklice, v primeru katere so dejansko bili prepoznani elementi ogroženosti. Konkretni primer je obravnavala strokovna skupina Spolno nasilje in nasilje po spolu, ki je ustanovljena na podlagi sporazuma Standardni operativni postopki za preprečevanje in ukrepanje v primerih spolnega nasilja in nasilja po spolu sestavljajo predstavniki nevladnih organizacij, Visokega komisariata Združenih narodov za begunce in predstavniki Ministrstva za notranje zadeve, ki so tudi sopodpisniki omenjenega sporazuma. Omenjena komisija je ta primer, ki ste ga omenili, tudi obravnavala in prepoznala elemente ogroženosti in sprejela sklepe, na podlagi katerih je tako obvestila center za socialno delo in policijo. Po opravljenih razgovorih s strani predstavnikov centra za socialno delo in policije, se je deklico najprej nastanilo v krizni center, nato pa v eno od ustanov pristojnih za mladoletnike, kjer se nahaja tudi sedaj. Prav tako je njeni družini bila zagotovljena ustrezna psihosocialna pomoč. Hvala.
Hvala lepa. Zahteva za dopolnitev odgovora, gospod Jernej Vrtovec. Izvolite.
Spoštovana gospa ministrica. Najlepša hvala za izčrpen odgovor. Podali ste mi konkretne številke. Me pa kot dopolnilo zanima še odgovor na eno vprašanje. Namreč jaz ločim, kaj je mednarodna zaščita ter kaj je azil. Sploh, če govorimo lahko o primeru Ukrajine, tudi za politični azil, kajti gre za notranjo problematiko same države tudi. Nadalje me zanima predvsem tudi: Koliko časa, če morda imate podatek, traja postopek od same prošnje, ki so jo te osebe vložile za politični azil ali za mednarodno zaščito, pa do same odobritve za azil? Nekje smo zasledili tudi podatek za slabo organizacijo tudi v samem direktoratu, tudi za pomanjkanje kadrov, da ne poteka vse tako, kot bi moralo, da je kadrovska okrnjenost zelo velika, sploh če bomo zdaj v okviru Evropske unije morali sprejeti še 205 beguncev, da bo to zelo velik zalogaj za vaš direktorat, Direktorat za migracije, da je tudi to dolgo časovno obdobje od same prošnje do odobritve za azil zelo problematično, kar tudi nenazadnje stane državo. Nadalje glede varnosti. Problem je trgovina z belim blagom. V primeru Ukrajine gre še poleg tega za eno drugo stvar, morda tudi za politične obračune, kajti Ukrajina je relativno blizu in vemo, da tam divja dejansko državljanska vojna. Zaradi tega bi jaz nekako apeliral na vaše ministrstvo, da je treba biti pri političnih prosilcih za azil iz Ukrajine zelo sočuten, zaradi tega, ker gre za dvoje, torej trgovina z belim blagom in nenazadnje tudi za politične obračune. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Odgovorila bo mag. Vesna Györkös Žnidar, izvolite.
Kar se tiče trajanja konkretnih postopkov vam žal ne morem odgovoriti, ker teh podatkov v tem trenutku nimam. Kar se pa tiče Direktorata za upravne notranje zadeve, enako velja tudi za vse notranje organizacijske enote na Ministrstvu za notranje zadeve, če se pokaže potreba, da bi lahko prišlo do kadrovskega deficita oziroma do manjših zmogljivosti enote, zmeraj pristopimo in tudi te deficite sproti rešujemo. Mogoče bi tukaj na temu mestu pojasnila samo ta koncept notranje zaščite, ki sem ga omenjala v uvodu, da bo mogoče malce bolj razumljivo, zakaj je takšen razlog za odločitev v konkretnem primeru pravzaprav pomeni. Koncept notranje zaščite se lahko torej v skladu z evropskim in nacionalnim pravnim redom uporabi, kadar prosilec ne potrebuje mednarodne zaščite, ker v delu njegove izvorne države ni razlogov za utemeljen strah pred preganjanjem oziroma utemeljenega tveganja, da utrpi resno škodo, ali pa da ima v temu delu dostop do zaščite pod preganjanjem ali resno škodo. Pogoj za uporabo koncepta notranje zaščite pa je, da prosilec lahko v ta del držav varno in zakonito potuje in se nekako od njega lahko tudi razumno pričakuje, da se bo v njem nastanil. Še enkrat pa poudarjam, da je vse odločitve Ministrstva za notranje zadeve možno podvreči tudi upravnemu sporu na sodišču, če se prosilci za to odločijo. Bom pa vse te vaše današnje pripombe upoštevala in po potrebi vam lahko tudi pisno odgovorim, če menite, da je to potrebno. Hvala.
Hvala lepa. Postopkovno? Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovana ministrica, spoštovana ministra, kolegice in kolegi! S koncem letošnjega leta se zaključuje finančna perspektiva 2007–2013. Do konca letošnjega leta je tisti končni datum, do katerega je možno dokončati vse infrastrukturne izvedbene projekte oziroma koristiti še tudi vsa preostala sredstva. Če se omejim na največje infrastrukturne projekte v naši državi, ki izhajajo iz področja železnic, to so projekt GSM-R, v vrednosti nekaj več kot 110 milijonov, potem je elektrifikacija in prenova železniškega omrežja Pragersko–Hodoš, nekaj manj kot 500 milijonov, in potem še prenova železnice Divača–Koper, cirka 200 milijonov evrov. To so zelo veliki projekti. Vsi ti projekti so še v polnem teku, vemo, da je do konca let dobrega pol leta časa, da se ta dela dokončajo in spravijo v funkcionalno uporabo in se seveda porabi še ta preostali del evropskih sredstev. Pa me, spoštovani minister, zanima: Ali bodo ti projekti dejansko v letošnjem letu glede na še potrebno veliko realizacijo, nekaj več kot 150 milijonov, če bodo dejansko dokončani? Ali je kje kakšen projekt, kjer je sama izvedba ogrožena, kakor tudi črpanje evropskih sredstev?
Hvala lepa. Odgovoril bo minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani poslanec, gospod Ljubo Žnidar, v zvezi s črpanjem sredstev finančne perspektive 2007–2013 na železniški infrastrukturi drži, da je v izvajanju več pomembnih, kar velikih projektov. Glavni med njimi, ste jih že tudi sam omenil, so nadgradnja in rekonstrukcija proge Pragersko–Hodoš, vključno z modernizacijo nivojskih prehodov na tem istem odseku. Potem je modernizacija obstoječe proge Divača–Koper. Potem je izvedba sistema GSM-R ter nadgradnja odsekov proge Slovenska Bistrica–Pragersko in Dolga gora–Poljčane. V zvezi s projektom modernizacije obstoječe proge Divača–Koper lahko rečem, da je v zaključni fazi, večji del projekta je že bil zaključen konec lanskega leta. Preostala dela na rekonstrukciji postaje Divača bo dokončana v prvi polovici meseca junija. Na projektu je do tega trenutka počrpanih več kot 90 % sredstev od približno 68 milijonov predvidenih oziroma dodeljenih evropskih sredstev. Na največjem kohezijskem projektu, to je nadgradnja rekonstrukcije in elektrifikacije ter modernizacije evropskih prehodov na progi Pragersko–Hodoš, je nadgradnja same proge bila zaključena tudi v lanskem letu. V zaključni fazi pa so dela, ki se nanašajo na rekonstrukcijo in gradnjo elektronapajalnih postaj ter še dela na elektrifikaciji same proge. Prav tako so že zaključena vsa zahtevnejša dela na modernizaciji nivojskih prehodov, ki se nanašajo predvsem na gradnjo 19 podvozov in nadvozov. V okviru projekta bo počrpanih dobrih 219 milijonov evrov evropskih sredstev. Do konca aprila je bilo počrpanih približno 62 %. Preostali znesek se pa nanaša na dela, ki so v teku, in na zadržana sredstva, ki bodo počrpana do konca letošnjega leta. Glede projekta GSM-R sistema na celotnem železniškem omrežju lahko rečem, da ta poteka uspešno. Postavljenih je že skoraj 200 baznih postaj od predvidenih 246 in zaključen na 75 % kabliranja tras z optičnimi povezavami. Do tega trenutka je bilo na projektu počrpanih približno 50 % evropskih sredstev od načrtovanih 93 in pol milijonov. Preostali znesek pa bo črpan do konca leta in se nanaša na preostala dela in zadržana sredstva. V teku sta še dva manjša projekta, to je nadgradnja odsekov Pragersko–Bistrica in Dolga gora–Poljčane, v okviru katerih bo počrpanih 33 milijonov evrov evropskih sredstev. Prvi odsek je v zaključni fazi in bo končan v mesecu juliju letos, drugi pa se bo izvajal do konca tega leta. Na osnovi nižje realizacije sredstev na področju železniške infrastrukture, za kar je vzrok predvsem prejeta finančna korekcija s strani Evropske komisije glede uporabe diskriminatornega pogoja naročanja naročnika za ugotavljanje sposobnosti inženirjev in nadalje posameznih javnih naročil za bistveno nižjo vrednost od ocenjene vrednosti, je Ministrstvo za infrastrukturo v letu 2014 predlagalo v sofinanciranje dodatni projekt, to je modernizacija obstoječe železniške proge Divača–Koper, in sicer etapa D, kjer zagotavljamo optimalno prometno, tehnološko funkcionalnost tovorne postaje Koper v višini 17 milijonov evrov. In ta projekt bo tudi zaključen do konca letošnjega leta. Skratka, ocenjujemo, da bomo na teh projektih, ki sem jih navedel, počrpali celotno višino kohezijskih sredstev finančne perspektive 2007–2013, in sicer bodo ta sredstva znašala 415 milijonov evrov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar, izvolite, zahteva za dopolnitev odgovora.
Spoštovani minister, jaz sem z vašim odgovorom zelo zadovoljen, ker ste danes podali, da projekta, ki bi ogrožal 100 % črpanje evropskih sredstev, dejansko na največjem infrastrukturnem delu vašega področja tako rekoč ni. To se pravi, da bodo vsi projekti v roku dokončani in seveda vsa sredstva tudi počrpana. Dejansko smo pa, jaz bi rekel, že kar krepko zakorakali v prvo tretjino nove finančne perspektive 2014–2020. Izteka se že drugo leto. Novih razpisov, dejansko, praktično še ni. Pa imam vprašanje: Kakšen je plan na infrastrukturnem delu glede novih razpisov? Ali posledično z razpisi dobi tudi gospodarstvo delo, saj je to del, ki je pomemben za razvoj in okrevanje naše države? Po drugi strani pa me tu zanima, da se čim več sredstev v tej drugi finančni perspektivi počrpa, zato sprašujem: Kako je s to plansko dinamiko naslednjih razpisov in investicij?
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič.
Hvala lepa. Za naslednjo finančno perspektivo, se pravi 2014–2020, lahko povem, da na področju železniške infrastrukture načrtujemo investicije v višini približno 2,1 milijarda evrov. Od tega predvidevamo črpanje evropskih sredstev v višini približno 700 milijonov evrov, in sicer je predvideno, imamo tukaj dva vira, in sicer sama sredstva kohezijskega sklada v višini 153 milijonov evrov in sredstva tako imenovanega inštrumenta za povezovanje Evrope, tako imenovana IPE kohezija, kjer imamo dodeljena sredstva na tako imenovani nacionalni ovojnici v višini 160 milijonov, ostalo pa načrtujemo počrpati na tako imenovanih odprtih razpisih, kjer s projekti konkuriramo. Tako smo, kot vam je verjetno že poznano, v letošnjem letu že podali prijavo na ta prvi razpis, kjer smo v okviru nacionalne ovojnice prijavili dve investicije v železniško infrastrukturo, in sicer nadgradnjo železniške povezave Poljčane–Slovenska Bistrica in tako imenovano gradnjo izvlečnega tira iz tovorne postaje Koper, ki pravzaprav po svoji vsebini že predstavlja začetek gradnje drugega tira. Poleg tega pa smo še preostali del projekta drugega tira prijavili na tako imenovani odprti razpis, kjer pa konkuriramo s tem projektom do višine 30 % upravičenih sredstev. Ocenjujemo, da je nekje do višine 400 milijonov evrov teh sredstev mogoče dobiti za ta projekt. Odločitev same Evropske komisije pričakujemo v juliju 2015, izvedbena dela pa bi se potem na samem izvlečnem tiru kot tudi na odseku nadgradnje povezave Poljčane–Slovenska Bistrica lahko pričela konec tega leta. Mi smo že v zaključni fazi s pripravo razpisa za tako imenovani izvlečni tir, tako da načrtujemo, da bo objava za izbiro izvajalca del že zelo v kratkem šla ven, vsekakor pa v mesecu juniju. Razen tega potem pripravljamo še projektno dokumentacijo za sofinanciranje projekta nadgradnje železniške povezave Zidani most–Celje, katerega izvedba bo potekala v letih 2016 in 2017. Tukaj načrtujemo potem tudi še nadgradnjo železniškega vozlišča Pragersko ter nadgradnjo železniške proge Maribor–Šentilj in gradnjo drugega tira te proge. Skratka, to so še projekti, ki jih torej v okviru te naslednje finančne perspektive načrtujemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Žnidar? Hvala lepa. Gospod Ivan Hršak bo postavil vprašanje ministrici za zdravje Mariji Milojki Kolar Celarc. Glede na odsotnost ministrice prosim, da se izjasnite tudi o načinu odgovora. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči, spoštovana ministrica, ministra, spoštovani kolegice in kolegi! Na svoje vprašanje bi želel ustni odgovor ministrice na naslednji seji. Problematika uporabe prepovedanih drog v Republiki Sloveniji je še vedno zelo velika. Dostopnost do prepovedanih drog je lahka, saj preprodajalci kar sami iščejo svoje stranke že med osnovnošolci, kjer se otroci srečajo najprej z marihuano, nato pa jih napelje na uporabo tako imenovanih trših drog. Vse prepovedane droge so zelo drage in mnogim zaradi visoke cene težko dostopne, zato so se v zadnjih letih pojavile nove oblike tako imenovane nabave drog – takšne, ki ti jo plača država. Gre za vse bolj pogosto zlorabo metadonskih programov oziroma programov substitucijskega zdravljenja odvisnosti od drog. V Zasavju, verjetno pa tudi drugje po Sloveniji, se dogaja, da se kar nekaj zasvojencev vključi v te programe substitucijskega zdravljenja, ki se izvaja z metadonom in drugimi sredstvi le zato, da pridejo do, če povem po domače, do zastonj droge oziroma učinkov, ki jih imajo na posameznika. Te iste osebe se med znanci rade pohvalijo, kaj počnejo, zato takšne zlorabe niso več skrivnost. Seveda moramo poudariti, da ne bo pomote, da to ne velja za vse, ki so vključeni v te programe. Večina jih je v te programe substitucijskega zdravljenja vključena z iskrenim namenom rehabilitacije. Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije je v letu 2013 za substitucijska zdravila namenil kar 2,5 milijona evrov, v programe substitucijskega zdravljenja pa je bilo vključenih 2 tisoč 42 oseb. Ministrico za zdravje sprašujem: Ali so na ministrstvu seznanjeni s problematiko zlorabe programov substitucijskega zdravljena in kako bodo ukrepali, da jih preprečijo? Zanima pa me tudi: Kakšni so konkretni učinki programa substitucijskega zdravljena? Za odgovor se ministrici že vnaprej najlepše zahvaljujem. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Ivan Hršak, odgovor boste dobili na naslednji seji. Gospod Tomaž Lisec bo postavil vprašanje ministru za javno upravo Borisu Koprivnikarju. Izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik, za besedo. Spoštovani ministrski zbor, kolegi in kolegice! Pred dobrimi tremi meseci smo sprejeli zakon o interventnih ukrepih za uravnoteženje javnih financ občin. Vsi smo pričakovali, da sedaj pa bodo občine resnično razbremenjene tako posameznih administrativnih bremen, predvsem pa, da bodo lažje finančno zadihale tudi zaradi te gospodarske krize. Pa je bil že prvi finančni, bom rekel, osnutek 15 milijonov evrov za vse občine, potem pa, ko smo tekom prve, druge in tudi tretje obravnave pa šli detajlneje skozi vse postopke zakona, pa ste, minister, tudi sami vsaj deloma ugotovili, da je teh 15 milijonov – če bo oziroma ko bo vse obdelano. V tem trenutku me zanima: Kakšni so prvi učinki tega zakona tako na finančni ravni kot na administrativni ravni? V drugi fazi pa me seveda zanima: Ali se v letu 2015 ali pa morda tudi v letu 2016 predvidevajo še kakšni nadaljnji ukrepi za bolj stabilno delovanje oziroma bolj stabilno financiranje občin? V tej poanti me tudi zanima, ko se pripravlja strategije razvoja lokalne samouprave: Kje se ta zgodba preko tega interventnega zakona vpeljuje tudi v to strategijo, ki je, bi rekel, že skoraj napisana in sprejeta? Toliko za uvod. Hvala.
Hvala lepa. Odgovoril bo minister za javno upravo gospod Boris Koprivnikar. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Poslanec Lisec, hvala za vprašanje. Kot ste sami ugotovili, je bil zakon o uravnoteženju javnih financ sprejet februarja letos, se pravi pred tremi meseci. Finančna ocena, ki smo jo takrat predložili, je bila 15 milijonov evrov in po treh mesecih delovanja dejansko nimamo niti konkretnega empiričnega dokaza in niti razloga, da bi od te ocene odstopali, zato še vedno stojimo na tem stališču in opozarjam, da so to ukrepi, ki se pokažejo skozi daljše obdobje poslovanja občin. Vedeti pa moramo, da smo s temi predpisi oziroma s tem interventnim predpisom posegali v 11 različnih predpisov, s katerim imamo v osnovi tri različne tipe učinkov, ki jih s temi posegi v predpise dejansko pričakujemo oziroma se dogajajo. Deloma je to odprava administrativnih ovir na odločenem, deloma so to prihranki občin zaradi tega, ker ne zahtevamo določenih pogojev, ki so bili pred tem zahtevani, deloma je pa pričakovani učinek ta, da se občinam omogočijo novi viri za prihodke v občinske proračunu. To so glavni trije tipi ukrepov, ki se skozi teh 11 posegov v zakone tudi odražajo v vsakdanjem življenju občin. Je pa ob tem treba poudariti – in s tem se skozi debate s predstavniki lokalnih skupnosti tudi stalno srečujemo – vsi ti ukrepi zelo različno vplivajo na različne občine. Zelo različno zato, ker imajo različno strukturo porabe. Različno pa tudi glede na pripravljenost posameznih občin, kako določene ukrepe lahko uporabijo, predvsem na tistem področju možnosti dodatnih prihodkov. Ob tem je pa nekaj ukrepov tudi takih, da imajo s predpisi prehodne določbe ali šele postopno stopijo v veljavo, tako da po treh mesecih od sprejetja zakona težko dajemo eno celovito oceno, ali je bila ta prvotna ocena finančnih učinkov primerna ali ne. Mogoče bi pa poudaril na tem mestu, ko sprašujete za naprej, predvsem to, da se glavnina, tretji del dogovorov z občinami, nanaša na bolj sistemske spremembe predpisov, za katere smo tudi na Vladi po posameznih resorjih določili celo vrsto konkretnih posegov v sistemsko zakonodajo, ki bo bolj na dolgi rok vplivala. Tukaj pa smo že opravili dva kroga – Ministrstvo za javno upravo kot koordinator – s predstavniki občin in posameznimi resorji pogovorov s posameznimi ministrstvi za konkretne posege v zakone, nekaj ukrepov, ki pa niso bili prvotno predvideni, je pa tudi že ali v končni fazi priprave ali uveljavljeno. Tukaj bi izpostavil predvsem zakonodajo s področja javnega naročanja, ki začenja svojo pot, novelo zakona o upravnem postopku, ki bo imela tudi za občine kar konkreten finančni učinek. Ni pa zanemarljivo tudi to, da je velik del tistih ukrepov za odpravljanje administrativnih ovir, o katerih je bilo danes že govora in se nanašajo na poenostavitve postopka, poenostavitve zakonodajnega okolja, tudi takih, ki bodo tudi občinam ali poenostavljale postopke, izboljševale njihovo poslovno okolje ali pa dejansko zmanjšale stroške. Če bi, recimo, samo nekaj takšnih konkretnih ukrepov, ki so že bili načrtovani ali so v izvajanju, omenil, je to postopno doseganje normativov za vrtce, kar pomeni, da občine ne bodo imele tako velikega stroška tako hitro. Pomembni ukrepi s področja financ se tičejo glede obveznosti finančnih svetovalcev za občine, predvsem pa samega postopka oziroma pravilnika o zadolževanju za občine, v katerem še pričakujemo nekaj korenitih sprememb. Ministrstvo za okolje in prostor pripravlja spremembo finančnih jamstev za odlagališča, ki močno bremenijo tudi lokalne skupnosti. Cela vrsta je ukrepov, ki se nanašajo na različne predpise in predpisujejo frekvence obdobnih pregledov, obdobnih obveznosti ali pa, recimo, tehnične predpise, za katere ugotavljamo, da so določeni res pretirano pogosto navedeni, in se tukaj tudi frekvence teh ukrepov zmanjšujejo. Strategija razvoja lokalne samouprave pa še zdaleč ni napisana, izvedli pa smo že širok prvi krog posvetovanja s predstavniki lokalnih skupnosti in tudi regijsko s posameznimi lokalnimi skupnostmi, pri čemer smo ugotavljali, kakšna so stališča, in ta stališča bomo tudi uporabili v sedanjem trenutku, kot res delamo osnutek te strategije, ki bo šla ponovno v javno obravnavo.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec, izvolite, zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala, minister, za zelo izčrpen odgovor. Ali mislite, da to, kar ste zapisali v osnutku zakona – torej, da bodo občine privarčevale v letu 2015 15 milijonov evrov – drži ali ne drži? Kako namerava ministrstvo, ali preko organizacij – SOS, ZOS, ZMOS – ali pa preko samih občin prisiliti občine, da bodo izvajale določene ukrepe, ki smo jih zapisali v zakon? Kajti v ta zakon o interventnih ukrepih smo velikokrat zapisali, "pričakuje se, da bo …" Ampak, saj veste, če nekaj ni prisila in če same občine odločijo ali da to prinese tako majhne pozitivne učinke za njihov proračun, da se niti ne splača [[…]]Nekateri župani so rekli, da zakaj pa bi spremenili, ne vem, nek odlok ali glede vrtcev, pa tukaj so še kar dobre finančne pozitivne spremembe, predvsem pa kakšne druge odloke, če pa rečejo, da so izračunali, da sama sprememba odloka prinese več stroškov, kot bi bili pozitivnih učinkov sprejetja tega odloka za občinski proračun. Predvsem me zanima: Zakaj in kako je s temi 15 milijoni? Vsi vemo, kaj smo zapisali v zakon – povprečnina v prvi polovici leta 525 evrov, če pa bo vse O. K. z dodatnimi ukrepi, pa bo povprečnina od 1. julija šla navzdol na 500 evrov. Delim skrb vseh tistih županov, ki se ne samo za preživetje v letu 2015, predvsem pa pri pripravi za leto 2016 bojijo, kako preživeti s takšno povprečnino ob še nekoriščenju evropske perspektive do leta 2020 in s slabim stanjem na področju sofinanciranja državnih in lokalnih investicij.
Hvala lepa. Gospod Boris Koprivnikar, izvolite.
Hvala za besedo. Vedeti moramo, da govorimo o skupnem prihodku občin 1,1 milijarde letno in pri 1,1 milijarde evrov s celo vrsto konkretnih ukrepov popolnoma upravičeno pričakujemo 15-milijonski prihranek. Menim, da je ta prihranek več kot realen. Županov ministrstvo ne more prisiliti, zato ker lokalna uprava deluje avtonomno, dali smo možnost, da se ti ukrepi tudi izvedejo, in pričakujemo, da bodo te možnosti tudi izkoriščene. Ob tem je pa treba tudi vedeti, da so transferji lokalne samouprave praktično edina velika skupina transferjev v tej državi oziroma porabe v tej državi, ki je v časih največje krize dejansko naraščala. Recimo, državni proračun se je skrčil za 9 %, vsota občinskih se je pa povečala za 8 %. Torej menimo, da so ta pričakovanja realna, možnosti dane, predvsem je pa pomembno tudi to, da smo vzpostavili zelo tesno sodelovanje s predstavniki lokalnih skupnosti. Ravno v naslednjem tednu imamo spet s predstavniki vseh teh združenj širši sestanek, na katerem bomo spet konkretno obravnavali, kateri ukrepi se izvajajo, kateri dajejo učinke, kjer so potrebne intervencije, nadomestni ukrepi, in mislim, da je en pomemben rezultat teh priprav teh pogovorov ravno to, da skupaj ugotavljamo, kje so možnosti, in skupaj tudi preverjamo, ali se dogovori izvršujejo.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Hanžek bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani minister, v četrtek, 7. maja, se je v Termoelektrarni Šoštanj začel tehnični pregled bloka 6. Komisija je vlagatelja zahteve za izvedbo tehničnega pregleda obvestila, da bo pregled dokončala v roku enega meseca. Komisija se bo namreč naslednjič v polni sestavi sestala 25. maja. Po naših informacijah so se naročnik in dobavitelji dogovorili, da se obratovanje novega bloka nadaljuje in da ima status uradnega preizkusnega obratovanja kar na osnovi vloge za tehnični pregled objekta in ne osnovi zaključkov komisije, ki jo je v ta namen imenovalo pristojno ministrstvo. Prva naloga komisije za izvedbo tehničnega pregleda je ugotoviti, ali je bil objekt zgrajen v skladu s projektom za pridobitev gradbenega dovoljenja, druga pa določitev monitoringa, s katerim bodo naročnik in izvajalci v času preizkusnega obratovanja dokazali, da naprava dosega s projektom zastavljene ekološke standarde in seveda tudi varnost za delavce, ljudi in okolje. Po naših informacijah kljub remontu nuklearke deluje blok 6 v zmanjšanjem obsegu zaradi pomanjkanja premoga. Pojavljajo se težave z daljinskim ogrevanjem Velenja, ki je vezano na obratovanje bloka 5. Poleg tega po informacijah iz medijev ni mogoče zagnati bloka 6, ne da bi mu eden od preostalih blokov dobavljal potrebne količine pare. Zaradi tega sprašujem: Ali je v skladu z izdanim energetskim dovoljenjem za blok 6 Termoelektrarne Šoštanj, da le-ta potrebuje zunanjo delujočo napravo za lasten zagon? Ali se je dejansko pričelo uradno preizkusno delovanje bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj? Ali so res v pogodbi z Alstomom predvidene kazni v višini 50 tisoč evrov za vsak dan zamude s pričetkom preizkusnega obratovanja? Daljinsko ogrevanje in hlajenje Velenja je povezano z obratovanjem bloka 5. Kako je predvideno zagotavljanje te komunalne storitve, potem ko bo blok 5 prišel v hladno rezervo, kar je bilo napovedno ob objavi, da je blok 6 nadomestni blok za domnevno iztrošena bloka 4 in 5? Kolikšne količine premoga dnevno zagotavlja rudnik Velenje v teh dneh? Ali bo ta količina omogočala obratovanje bloka 6 s polno močjo predvidenih 3 tisoč 500 ur letno oziroma zagotavljanje načrtovanih letošnjih količin električne in toplotne energije iz Termoelektrarne Šoštanj? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Odgovoril bo minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Spoštovani poslanec gospod Matjaž Hanžek,osredotočil se bom kar na ta vprašanja, ki ste jih na koncu nanizali. Za vprašanje v zvezi z izdanim energetskim dovoljenjem za šesti blok Termoelektrarne Šoštanj je odgovor sledeč. Namreč, v energetskem dovoljenju, ki je bilo izdano v letu 2005, in v odločbi iz leta 2006 je v 7. točki navedeno, da bo energetski objekt sposoben zagona brez zunanje napetosti in pomožnega vira. Tukaj je razprava mogoča, kaj je to energetski objekt. Dejstvo pa je, kot ugotavljate, da je blok 6 v okviru Termoelektrarne Šoštanj mogoče zagnati brez napetosti iz pomožnega vira, vendar pa v okviru Termoelektrarne Šoštanj to pomeni, da rabi za ta svoj zagon delujoč vsaj en od preostalih blokov; se pravi, da brez delujočih ostalih blokov pa bloka 6 ni mogoče zagnati. Potem na vprašanje, ali se je dejansko pričelo uradno preizkusno delovanje bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj, je odgovor sledeč. Trenutno se uradno preizkusno obratovanje v skladu z ZGO, Zakona o graditvi objektov, v bloku TEŠ 6 še ni pričelo, ker za to niso izpolnjeni pogoji. Na vprašanje glede pogodbenih kaznih v pogodbi z Alstomom, glede zamud s pričetkom preizkusnega obratovanja: pogodba za dobavo in montažo glavnega pogonskega objekta, ki je bila podpisana med Termoelektrarno Šoštanj in Alstomom, dopušča možnost odškodninskega zahteva v primeru zamude pri začetku pogodbenega poizkusnega obratovanja v primeru, da krivda za morebitno zamudo ni na strani izvajalca, vendar pa višina dnevne odškodnine v pogodbi ni izredno navedena. Glede daljinskega ogrevanja in hlajenja za mesto Velenje pa je treba povedati sledeče, da glede zanesljivosti oskrbe s toplotno energijo je treba ločiti dve obdobji obstoja Termoelektrarne Šoštanj; in sicer prvo obdobje zaznamuje dejstvo, da je v Termoelektrarni Šoštanj bilo v obratovanju pet blokov, ki so vsi lahko s toplotno energijo napajali dve toplotni postaji in skrbeli za pokrivanje potreb po tej toplotni energiji. V drugem obdobju pa bomo imeli na voljo manj blokov in bistveno manj virov napajanja toplotnih postaj. Druga pomembna razlika pa je cena električne energije na trgu. Tržne cene so namreč včasih dovoljevale, da sta bila vedno v obratovanju najmanj dva proizvodnja bloka, s čimer se je zagotovila 100 % zanesljivost preskrbe s toplotno energijo. V določenem obdobju pa smo in bomo prisiljeno obratovali samo z enim od blokov, to je blok 4 ali blok 5, kasneje z blokom 6. Ob izpadu le-tega pa bi bila seveda možnost prekinitve tudi oskrbe s toplotno energijo. Po 1. januarju 2016 bo v TEŠ v rednem obratovanju blok 6, občasno pa tudi blok 5. Pri tem bodo na razpolago dve toplotni postaji, saj je v okviru bloka 6 bila zgrajena nova toplotna postaja z močjo preko 120 megavatov, kar zadostuje za pokrivanje koničnih moči v zimskem času. Za toplotno postajo 1 pa je za prehodno obdobje načrtovana povezava z enim izmed obstoječih kotlov, kar bi omogočalo tako imenovano redundantno oskrbo v primeru izpadov ostalih virov. V tem obdobju nikakor ne smemo pozabiti tudi nizkih tržnih cen električne energije, ki vsaj preko vikenda in praznikov ne omogočajo ekonomsko upravičenega sočasnega obratovanja več blokov Termoelektrarne Šoštanj. Trenutno na podlagi navedenega preko vikendov in praznikov TEŠ obratuje samo z enim blokom, kar v primerjavi s prejšnjim obdobjem pomeni neke vrste potencialno manjšo zanesljivost dobav toplotne energije, še posebej, če upoštevamo, da je blok 6 še vedno v fazi zagonskih preizkusov in kot tak še ni dosegel normalne zanesljivosti obratovanja. Glede količin premoga pa lahko povem, da v teh dneh Premogovnik Velenje zagotavlja 13 do 18 tisoč ton premoga na dan in da po zagotovilih Premogovnika Velenje letošnja dobava premoga bo zadoščala za planirano proizvodnjo električne in toplotne energije iz Termoelektrarne Šoštanj. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Hanžek, izvolite.
Spoštovani minister, hvala za izčrpni odgovor, čeprav nisem čisto prepričan, da sem razumel vse skupaj. Prvič, pri prvem vprašanju glede dodatne energije za zagon. Tako kot ste točno povedali, da je bilo novembra leta 2005 in potem energetsko dovoljenje in potem malo popravljeno, ampak glede tega nič popravljeno, v točki 7 govori, da bo energetski objekt sposoben zagona brez zunanje napetosti in pomožnega vira. Sicer sem v vašem odgovoru zasledil, da zunanji vir pomeni izven Termoelektrarne Šoštanj. Ali to pomeni izven Termoelektrarne Šoštanj, blok 6? To mi ni bilo čisto jasno, ker zdi se mi, da je bilo to mišljeno, česar jaz pa nisem mislil – da cel TEŠ, od 1 do 6, pomeni enoto, drugo pa izven. To je osnovna stvar. Drugo. Ni mi čisto jasno, kaj bo sedaj: Ali bo TEŠ 5 še deloval ali ne bo deloval? Ker enkrat je bilo rečeno, da brez njega ne moremo, drugič, da bomo lahko. Že ves čas od začetka gradnje bloka 6 je bilo rečeno,da je 6 nadomestek za blok 4 in blok 5. Sedaj bi pa rad konkretno, da mi samo odgovorite na ti dve vprašanji. Hvala lepa.
Odgovoril bo minister dr. Peter Gašperšič.
Hvala lepa. Glede na to, kaj je v dovoljenju napisano, je sedaj stvar interpretacije, kaj je to energetski objekt. Če rečemo, da je Termoelektrarna Šoštanj kot celota energetski objekt, glede tega ni nobenih težav. Če je bilo mišljen z energetskim objektom samo blok 6, pa potem to pomeni, da zadeva seveda ni tako narejena, kot bi morala biti. Glede tega sočasnega delovanja blokov 5 in blokov 6 pa je zadeva sedaj, kot je bilo razloženo, predvideno, da se bo občasno dopuščalo tudi obratovanje bloka 5, seveda pa je vsa zadeva odvisna od ekonomičnosti in rentabilnosti in potreb po zagotavljanju električne energije. Dopustno je torej tudi sočasno obratovanje bloka 6 in bloka 5, ni pa to predvideno, da bo to ves čas, niti ne, da je to izključno samo blok 6. Skratka, dopustno je sočasno delovanje bloka 5.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Matjaž Hanžek. Zahteva po [[…]]
Glede na to, da je bilo sedaj rečeno, 7. točka energetskega dovoljenja, da energetski objekt bo sposoben zagona brez zunanje napetosti in pomožnega vira, vi ste rekli, da če mislimo TEŠ kot celoto od 1 do 6 – saj nekatere več ne stojijo –, potem bo tej zahtevi, tehničnemu pogoju številka 7 zagotovljeno. Če pa mislimo, da govorimo o objektu TEŠ 6, potem temu pogoju ne bo zadovoljeno. Mislim, da tukaj ni dvoma, da se govori samo o objektu TEŠ 6, ker če preberemo, "Energetsko dovoljenje investitorja Termoelektrarne Šoštanj, d. o. o." in tako naprej, " … se izdaja energetsko dovoljenje za energetski objekt blok 6 v Termoelektrarni Šoštanj pod naslednjimi pogoji…" To natančno piše, to je blok 6, ne pa Termoelektrarna Šoštanj od 1 do 6. To pomeni, da temu pogoju v energetskem dovoljenju ni zadoščeno. In pod sedmimi tehničnimi pogoji, "Imetnik energetskega dovoljenja je dolžan vsako spremembo, ki pomeni odstopanje od bistvenih določb energetskega dovoljenja, nemudoma prijaviti ministru, pristojnemu za energijo. Do odločitve ministra sme imetnik izvajati le dejavnosti, ki so v skladu s pogoji iz izdanega energetskega dovoljenja …" Če bi jaz sedaj tu zelo natančno vse skupaj vlekel, bi to zame pomenilo,da TEŠ 6 – ne glede, ali ima dovoljenje ali nima – ne sme delati, ker krši energetsko dovoljenje iz let 2005 in 2006, in kolikor vem, niso zaprosili ali sporočili ministrstvu. Zato bi prosil, da v skladu s proceduro o tem odločamo na naslednji seji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Hanžek, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj, torej 19. maja. Gospod Jože Tanko bo postavil vprašanje ministrici za zdravje Mariji Milojki Kolar Celarc. Glede na odsotnost ministrice prosim, da se opredelite tudi do načina odgovora. Hvala lepa.
Hvala lepa za besedo. V zadnjem času se veliko govori o pravilniku glede izvajanja nujne medicinske pomoči. Ta pravilnik je naletel na veliko nasprotovanje tako tistih, ki izvajajo nujno medicinsko pomoč, to so predvsem stroka, zdravstveni delavci, veliko nasprotovanja med občani in tudi med lokalnimi skupnostmi. Problem tega je tudi to, da ta mreža, ki se postavlja, ni v skladu z obstoječo mrežo urgentnih centrov in to prinaša tudi velike posledice. Praktično celotnemu delu Slovenije, razen mestnih središč – tam, kjer se ne spreminja nič –, se dostopnost do nujne medicinske pomoči poslabšuje. V nekaterih primerih celo bistveno poslabšuje. Satelitski urgentni centri, ki so postavljeni, so marsikje postavljeni tako, da se kaže, da tisti, ki je to delal, ne pozna niti zemljevida Slovenije niti prometnih tokov. Skratka, ljudje, ki živimo na podeželju, dobivamo občutek, da se ta sprememba urgentne mreže in tudi posledično dežurstev dela izključno zaradi interesa dveh velikih kliničnih centrov v Sloveniji in ne zaradi tega, ker bi bilo to v interesu državljanov oziroma občanov. Glede na to, da tudi ta del urgentne mreže najbrž predstavlja del košarice pravic, ki se plačuje skozi prispevno stopnjo, se postavljata tu več vprašanj. Prvič se postavlja vprašanje strokovne usposobljenosti tistih, ki bodo izvajali to nujno medicinsko pomoč na terenu. Po sedanjem predlogu se ta bistveno poslabšuje, spušča na nižjo strokovno raven, kot je obstoječa. Drugič, izrazito se marsikje povečuje časovna dostopnost. Zdaj sprašujem dve stvari. Prvič: Kdo bo odgovoren za posledice v tistih primerih, ki bodo nastale zaradi tega, ker se bo strokovnost in časovna oddaljenost, dostopnost poslabšala? Se pravi, kdo je tisti, ki bo prevzel – če vemo, da je bila nedavno obsojena ena izmed zdravnic, ker ni šla na urgenco, tako kot bi morala iti v času svoje ambulantne dejavnosti. Sedaj se to bistveno spreminja. Drugič, sprašujem: Ali bo ministrstvo oziroma Vlada za tiste, ki se jim bistveno poslabšuje dostopnost do te košarice pravic nujne medicinske pomoči, znižalo prispevno stopnjo? Rad bi, da ministrica na naslednji seji ustno odgovori. Hvala lepa.
Hvala lepa. Odgovor boste dobili na naslednji seji. Gospod Jožef Horvat bo postavil vprašanje ministrici za zdravje Mariji Milojki Kolar Celarc. Glede na odsotnost ministrice tudi vas prosim, da se opredelite tudi do načina odgovora. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovana gospa ministrica, gospoda ministra, drage kolegice in kolegi! Ja, pričakujem, da bo ministrica za zdravje Milojka Kolar Celarc na naslednji seji ustno odgovorila na moje poslansko vprašanje. Predlog novega pravilnika o nujni medicinski pomoči bi naj med drugim tudi omogočil delovanje že izgrajenih in tudi načrtovanih urgentnih centrov, ki so po mojem trdnem prepričanju velika pridobitev in dopolnitev obstoječe zdravstvene mreže. Za slovensko javnost naj povem, da bo pravilnik sprejela ministrica, ne Vlada in ne Državni zbor. Cilj je gotovo kakovostnejša in enakopravna, poudarjam enakopravna obravnava življenjsko ogroženega pacienta ne glede na to, v katerem delu Slovenije je človeško življenje ogroženo. Strokovnih pripomb na osnutek pravilnika o nujni medicinski pomoči oziroma na mrežo urgentne zdravstvene pomoči je veliko in so utemeljene. Kaže se tudi tendenca nadaljnje centralizacije Slovenije, česar mi, ki prihajajo s periferije, enostavno ne bomo pustili. Med drugim naj povem, da je neustrezno načrtovana mreža satelitskih urgentnih centrov, in pri tem se osredotočam predvsem na statistično regijo Pomurje. Po sedanjem sistemu je zagotovljena 24-urna nujna medicinska pomoč občanom Pomurja v zdravstvenih domovih v Murski Soboti, Gornji Radgoni, Lendavi in Ljutomeru. Pravilnik postavlja v funkcijo zgrajeni urgentni center v Murski Soboti, razen tega centra pa v Pomurju ni načrtovanega nobenega satelitskega urgentnega centra, v okviru katerega se sicer pacientom zagotavlja neprekinjena zdravnikova prisotnost 24 ur dnevno. Posebej je nerazumljivo, da v mreži satelitskih urgentnih centrov ni načrtovana vzpostavitev satelitskega urgentnega centra v Lendavi, prostorske pogoje in pogoje glede opreme namreč Zdravstveni dom Lendava že ima. Še posebej pa bi radi izpostavili dejstvo, da je območje občine Lendave in tudi občine Dobrovnika narodnostno mešano območje, na katerem živi skoraj polovica madžarsko govorečega prebivalstva in bo sporazumevanje s temi prebivalci pomenilo dodatno oviro za hitro ukrepanje in posledično še dodatno podaljšanje dostopnega časa. Tudi statistika, s katero ministrica operira, ni točna, treba je pogledati realno statistiko, s katero operira in razpolaga konkretno Zdravstveni dom Lendava. Zato spoštovano ministrico sprašujem: Ali bo – glede na predstavljene argumente tudi zadnjič v Rakičanu – v mrežo satelitskih urgentnih centrov vključila tudi satelitski urgentni center v Lendavi? Za odgovor se zahvaljujem.
Hvala lepa. Gospod Dušan Radič bo postavil vprašanje ministrici za zdravje Mariji Milojki Kolar Celarc. Gospa ministrica je odsotna, zato tudi vas prosim, če se opredelite do načina odgovora.
Hvala za besedo, predsedujoči, lep pozdrav vsem v dvorani! Ministrico za zdravje Milojko Kolar Celarc sprašujem. Konec aprila je bil javno predstavljen predlog Pravilnika o službi nujne medicinske pomoči, ki je vključeval celotno mrežo urgentnih centrov, satelitskih centrov in razpored reševalnih vozil. V javnosti je bil predlog pravilnika sprejet različno. Ponekod so novo ureditev sprejeli kot primeren sistem, ki teži k večji optimizaciji dela in bo pomembno pripomogel k reorganizaciji dela v zdravstvu, spet drugje se pojavljajo negativni odzivi in strah pred tem, da ljudje ne bodo več deležni iste stopnje zdravstvenega varstva kot doslej. Vemo, da maja strokovna skupina Ministrstva za zdravje, ki je pristojna za pripravo nove ureditve nujne medicinske pomoči, na terenu predstavlja nov koncept organizacije nujne medicinske pomoči. Ti sestanki so namenjeni usklajevanjem s strokovno javnostjo in drugimi akterji na lokalnih ravneh. Zato vas sprašujem: Kakšni so odzivi na terenu oziroma kakšne rezultate prinašajo ta usklajevanja s predstavniki lokalnih skupnosti? Kot poslanca, ki prihaja iz tega okolja, me zanima: Kako potekajo pogovori z lokalno skupnostjo iz Ormoža, ki je zbirala podpise proti ukinitvi dežurne službe in nujne medicinske pomoči v Ormožu? Sodeč po odzivih iz lokalnega okolja, so bili po predstavitvi na Ptuju predstavniki lokalne skupnosti pomirjeni. Pojasnite nam, prosim: Kje je prišlo do napačnega razumevanja predloga pravilnika? Prosim za ustni odgovor na naslednji seji.
Hvala lepa. Gospod Bojan Podkrajšek bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Izvolite. Gospod Radič, lahko izključite mikrofon? Hvala.
Spoštovani podpredsednik, hvala za dano besedo. Cenjeni minister! Naj postavim vprašanje glede katastrskega dohodka na kmetijah. Moramo se zavedati v Sloveniji, da tiste, ne največje kmetije se srečujejo z mnogimi težavami na kmetijah. Zato vas, spoštovani minister sprašujem glede katastrskega dohodka, predvsem tistega cenzusa, ki ga presegajo kmetije nad 7 tisoč 500 evri. Nova zakonodaja nalaga tem kmetijam novo obdavčitev predvsem, ker so obdavčene subvencije. Seveda največ kmetij ta cenzus presega in se srečujejo s težavo, ker morajo vstopati v obvezno računovodstvo. Zato, spoštovani minister: Kakšne so možnosti, da se ta cenzus dvigne, mogoče na deset, dvanajst tisoč evrov, in da bi te manjše kmetije ostale izven tega cenzusa? Hvala.
Hvala lepa. Mag. Dejan Židan, minister, izvolite.
Hvala, predsedujoči, hvala gospod poslanec za aktualno vprašanje. Dovolite, da vam takole odgovorim, sicer dohodninska zakonodaja ni v pristojnosti priprave Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, vendar kljub vsemu imamo pravico do svojega mnenja, ki smo ga tudi že posredovali pristojnemu ministrstvu. O tej temi pa je bilo tudi govora, ko so se slovenske kmetijske organizacije srečale s predsednikom Vlade in z nekaterimi ministri naše vlade. Znan mi je tudi zakon, ki bo sedaj vložen, ki ga pripravlja Kmetijsko-gozdarska zbornica Slovenije. Naš predlog, o katerem se pogovarjamo s finančnim ministrstvom, pa moram reči, da imam občutek, da smo blizu uskladitve, je naslednji. Kot prvo – meja. Ker se potem kmetija mora prestaviti iz pavšalne obdavčitve, ki jo imenujemo katastrski dohodek, v obdavčitev, ki temelji na knjigah, po našem mnenju ni potrebno, da je urejena za zakonom. Tudi kmetija, ki ne vodi svojih knjig, je obdavčena, ampak obdavčena je preko pavšala, ki ga imenujemo katastrski dohodek, in naš predlog je, da se kmetija prostovoljno odloči, kdaj je prišel čas, da gredo v knjige. S stališča, kar se pa tiče prihodkov v proračun države Slovenije, pa ne vidimo neke razlike. Verjamem, da tu bomo dosegli uskladitev, saj ne prinaša ničesar novega, kar se tiče državnega proračuna – to je Zakon o dohodnini, o čemer govorim. Kar se pa tiče katastrskega dohodka, pa v temu trenutku mislim, da država preko pavšala pobere nekje približno 36 milijonov evrov letno. Obstaja skupina, ki jo sestavljajo predstavniki države, torej Vlade in strokovnjaki, ki so jih predlagale nevladne organizacije s področja kmetijstva. Ta skupina se je sesala v preteklosti osemkrat in je predlagala, da zakonodajo, ki jo imamo sedaj, dopolnimo. Vlada se je odločila, da tej skupini v začetku tega leta razširi mandat, in sicer da v temu primeru naj skupina tudi strokovno predlaga katerega od modelov pavšalnega obdavčenja, torej katastrskega dohodka, naj Slovenija prevzame. Vlada sedaj pričakuje njihovo končno poročilo, na podlagi tega bo pripravljen tudi ustrezen zakon. Še vedno velja naslednje: količina davka, ki ga pobere država, se ne bo spremenila, medtem ko pa so mogoče različne oblike tega obdavčenja. S stališča države si pa želimo takšen sistem, ki bo za kmetije čim bolj preprost in ga bodo lahko izvajale. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Podkrajšek, izvolite, zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala, spoštovani minister, za vaš odgovor, pa tudi hvala za vaš trud. Upam, da vam bo uspelo, kar sem slišal – seveda kot minister, del Vlade pa tudi podpredsednik Vlade. Tako kot se država srečuje s finančnimi težavami, se tudi te manjše kmetije in neka ocena je, da tisti, ki mora stopati v računovodstvo, da to znese nekje sto evrov na mesec oziroma dobrih tisoč evrov na leto. Predvsem je pa tudi en dodaten strošek; preden vstopaš v to računovodstvo, je treba kmetijo dati oceniti in je ta strošek nekje od tristo do petsto evrov po tej manjši kmetiji. Še enkrat, hvala za vašo skrb in upam, da vam bo uspelo v dobrobit teh kmetij. Hvala.
Besedo ima minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan.
Še enkrat najlepša hvala za besedo, gospod predsednik. Poglejte, pomembno je vedeti, da vodenje knjig ima smisel v državah, kjer vodijo v bistvu neke vrste proticiklične kmetijske ukrepe. Recimo, primer tega so Združene države Amerike, recimo tudi Kanada, tam država poseže v kmetijsko politiko v trenutku, ko se zaradi neke višje sile – ali so to naravne nesreče ali so to, recimo, neke hude spremembe na trgu – kmetijam dokazljivo zmanjšajo prihodki in tonejo v izgubo. Vendar takrat država v teh državah pomaga le, če kmetije vodijo tudi računovodstvo. V tem trenutku ne v Evropski uniji ne v Sloveniji tovrstnega sistema nimamo, tako da s stališča izvajanja kmetijske politike v bistvu vodenje knjig, torej računovodstvo, ni potrebno, ker država tako pobere svoj davek preko pavšala. Imajo pa nekatere posamezne kmetije željo, da vodijo knjige iz več razlogov. Nekaj so poslovne, nekaj so tudi čisto navadni procesni razlogi in te kmetije vodijo. Kolikor je meni znano, so cene uslug, ki jih računovodski servisi nudijo, različne. Recimo, sam prihajam iz Pomurja. Tukaj je v tem trenutku nekje povprečno na mesec 35 evrov. Vem pa, da nekje v Sloveniji so pa tudi to višje številke. Hvala.
Sedaj bo ministru za finance dr. Dušanu Mramorju ter ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku, ki je žal odsoten, vprašanje postavil gospod Franc Breznik.
Gospod predsednik, hvala. Moje vprašanje je vprašanje, ki sem ga že nekajkrat izpostavil, glede optimalnega modela za pobiranje trošarin v Republiki Sloveniji. Naj povem, da je vprašanje postavljeno ministru za finance in ministru za gospodarstvo, predvsem je pomembno mnenje ali pa odgovor ministra za finance. Posledično po mojem mnenju in mnenju mnogih strokovnjakov, ki se ukvarjajo tako na znanstvenem nivoju s področjem davkov, kot tudi številnih diplomskih del – pred seboj imam dve diplomski deli glede optimalnega pobiranja trošarin v Sloveniji – pa lahko rečem, da jih neoptimalno pobiramo in da na podlagi takega pobiranja tudi kreiramo neko gospodarsko politiko te države, zato ker določene panoge v tej državi s takšno kvalitetno geostrateško lego, lahko rečem, bi lahko pobrale več, lahko bi boljše živele, lahko bi imele večji odstotek prodaje in tako naprej. Naj povem na začetku tega vprašanja, da so trošarine ena izmed najstarejših davčnih oblik in predstavljajo poseben davek, s katerim so praviloma obdavčeni tako imenovani monopolni izdelki, ki jih ni mogoče nadomestiti s podobnimi izdelki. Temelji v zvezi s trošarinsko politiko v Evropski uniji segajo v leto 1992. Med trošarinske izdelke se v glavnem uvršča alkohol in alkoholne pijače, tobačni izdelki, med te pa tudi energenti, električna energija. Prihodki iz naslova pobranih trošarin predstavljajo pomemben delež proračuna posamezne države članice Evropske unije. Direktive Evropske unije nam določajo samo minimalne trošarinske stopnje, s katerimi morajo države članice obdavčiti trošarinske izdelke, zgornjih omejitev pa zakonodaja Evropske unije ne določa, kar pomeni, da so med državami članicami Evropske unije velike razlike. Pri alkoholu in alkoholnih pijačah se na lestvice držav z visokimi trošarinami na vino uvršajo Finska, Irska, Velika Britanija, Švedska in Danska, tudi pri trošarinah na hektoliter piva je po višini na prvem mestu Finska, sledijo pa Velika Britanija, Švedska, Irska, na četrtem mestu pa žal že tudi Slovenija. Naj povem, da dvig trošarin predvsem v obdobju vlade Alenke Bratušek in sedanji vladi izkazuje predvsem na območjih, ki so mejna na Republiko Avstrijo, od koder sam prihajam, torej z območja Slovenskih goric, velik padec potrošnje predvsem s strani tujih turistov, ki so prihajali k nam, tako imenovani cigaretni turizem, bencinski turizem in tako naprej, in da tudi ta optimalen statičen trošarinski model glede energentov, ki ga imamo v Sloveniji, torej imamo enotno ceno goriva po vsej Sloveniji, zmanjšujejo predvsem prodajo energentov na območjih, ki mejijo na sosednjo Avstrijo. Po mojem mnenju je ta model izredno zastarel, je glede na geostrateško lego neprimeren in bi ga bilo treba nekako poenostaviti, izboljšati. Moje vprašanje ministru je: Ali Vlada načrtuje v smeri tega nek drug, boljši trošarinski model, predvsem na področju energenta? Najlepša hvala za odgovor.
Odgovarja minister za finance dr. Dušan Mramor.
Spoštovani gospod poslanec Fran Breznik, samo nekaj uvoda v trošarinsko politiko. Drobnoprodajne cene trošarinskih izdelkov se oblikujejo na podlagi osnovne cene brez dajatev, ki so mu dodane vse predpisane dajatve, med katerimi je tudi trošarina. Ob upoštevanju te geostrateške lege in vpliva na državne prihodke se pri oblikovanju trošarinske politike spremlja tudi povpraševanje po najbolj prodajanih – govorim predvsem o pogonskih gorivih, se pravi dizelskega goriva in bencina. Cene pogonskih goriv v Sloveniji se oblikujejo v skladu z uredbo oblikovanje cen naftnih derivatov, ki v pristojnosti MGRT, in se gibljejo glede na svetovne borzne cene in tečaj dolarja. V skladu z uredbo se oblikuje 14-dnevna modelska cena, ki se oblikuje tako, da se v povprečju borznih kotacij dodaja trgovska marža in prispevek za plačilo posebnega nadomestila za izvrševanje gospodarske javne službe. Modelski ceni se dodajo naslednje dajatve in davki: prispevek za učinkovito rabo energije, prispevek za zagotavljanje podpor proizvodnje električne energije v soproizvodnji z visokim izkoristkom in iz obnovljivih virov energije, okoljska dajatev za obremenjevanje zraka z emisijo ogljikovega dioksida, trošarina in davek na dodano vrednost. Trošarina je tako le eden izmed elementov, ki vplivajo na višino drobnoprodajne cene. Pri oblikovanju politike trošarin na goriva v Sloveniji Vlada Republike Slovenije upošteva tako cilje ekonomske politike, zaveze na področju doseganja okoljskih ciljev kot tudi gospodarsko situacijo ob upoštevanja omejitev, določenih v zakonodaji, sprejeti na ravni EU. Prav tako se pri oblikovanju trošarinske politike upošteva proračunski vidik, saj so prihodki od trošarine na energente pomemben in stabilen proračunski vir. Višina trošarine je rezultat premisleka, ustrezen uravnoteženju med navedenimi dejavniki. Vlada s trošarinsko politiko želi v prvi vrsti maksimirati proračunske prihodke, ki jih lahko doseže tudi, če so cene na določenih obmejnih bencinskih servisih malenkost višje kot v sosednji državi, saj se večina pogonskih goriv proda v notranjosti Slovenije. Opozorili bi, da se drobnoprodajne cene v sosednjih državah oblikujejo prosto in se zato lahko pomembno razlikujejo med posameznimi bencinskimi servisi tudi do 20 %, za razliko od cen v Sloveniji, kot ste že omenili, ki so na večini bencinskih servisih enake. Praviloma so drobnoprodajne cene na avtocestnih bencinskih servisih v sosednjih državah višje, na manjših bencinskih servisih v mestu pa nižje kot v Sloveniji. Tako domači kot tuji avtoprevozniki so upravičeni do vračila dela trošarine, kar jim omogoča, da je njihova končna cena goriva nižja kot v sosednjih državah, z izjemo Madžarske. Izpostavljamo pa, da je trošarina le eden izmed elementov, ki oblikujejo drobnoprodajno ceno energenta. Na drobnoprodajne cene energentov v Sloveniji tako vplivajo tudi spremembe drugih dajatev, ki so predmet politik drugih resorjev. Znesek obračuna na trošarine na najbolj prodajna pogonska goriva se je v letu 2014 v primerjavi z letom 2007 zvišal za približno 33 %. Od leta 2007 je znesek obračunane trošarine naraščal do leta 2012, ko je bil najvišji. V letih 2013 in 2014 se je v primerjavi z letom 2012 znižal, vendar ohranja visok nivo iz let, ko je bil visok. Znesek obračunane trošarine na pogonska goriva v celoti je v letu 2014 v primerjavi z letom 2013 zoper višji, ob tem da je pri obeh bencinih v letu 2014 v primerjavi z letom 2013 nekoliko nižji, višji pa je pri dizelskem gorivu. In višina trošarine, pobrane pri dizelskem gorivu, je druga najvišja v letu 2014 in to za letom 2012.
Gospod Franc Breznik, imate besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala. Večji del odgovora na vprašanje ste me, minister, nekako poučevali, kako se pobirajo trošarine, to je tehnično. Tega odgovora ne rabim, ga poznam. Iščem pa kot ekonomist nek optimalen model. Slovenija s pomembno geostrateško lego, lahko povem, da Luksemburg ima eno najmanjših trošarin, velik del BDP pridobiva iz naslova trošarin. Temu bi rekel, da na relativno poceni zadevah nekako gradi nek svoj resen proračunski vir. Torej, minister je sam priznal, da smo pobrali v letu 2013 in 2014 manj davkov iz naslova trošarin kot v letu 2012. Jaz sem na to opozarjal. Opozarjal sem glede na poseben model in sem povedal, da smo dosegli točko preboja, kjer na eni strani zasledujemo pravilno, tudi zdravstveno politiko te države, po drugi strani pa najvišji odstotek pobranih trošarin glede na neko ceno v soseščini. Lahko povem najboljše zadnje podatke; ugotavljajo, da se je na račun neoptimalnega modela izredno dvignil črni trg na področju tobačnih izdelkov, da je vstopila v Evropsko unijo med tem časom Hrvaška, ki ima cenejše trošarine na cigarete. Da se je dvignil tudi črni trg na področju, lahko rečem, tudi goriv, energentov, kjer največkrat še vedno goljufajo s kurilnim oljem in dizelskim gorivom. Najhujše je to, da se je izredno dvignil črni trg na podlagi alkoholnih izdelkov, kjer kot substitut pivu, ki je relativno še zdrav alkoholni izdelek, če lahko tako rečemo, potrošniki z najnižjo kupno močjo, to so Slovenci, kupujejo ponarejene alkoholne izdelke z večjim odstotkom alkohola in povzročajo dodatno škodo svojemu zdravju. Tako, spoštovani minister, upam, da se zavedate, da nimamo optimalnega modela, da smo zaspali in da Avstrijci, Hrvatje in Madžari izkoriščajo ta naš statični model trošarin in da bi na področju tega lahko pobrali izrazito več trošarin. Samo podatek, mislim, da smo leta 2013 pobrali približno 70 milijonov evrov manj trošarin zaradi statike, ker Vlada ne reagira [[izklop mikrofona]]
Odgovarja minister za finance dr. Dušan Mramor.
Mogoče stvar ni tako preprosta, ker se ne maksimira samo obseg trošarin, ki se pobere, ampak, kot sem prej rekel, je cela vrsta drugih ciljev, okoljskih, zdravstvenih, ki so pri tem pomembni. Slovenija ima določeno specifiko na tem področju, predvsem kadar govorim o gorivih, da je relativno malo ponudnikov goriv v Sloveniji. Zato smo uvedli modelsko ceno za celo Slovenijo, ker smo opažali, da so se začeli pobirati monopolni dobički in so cene zletele v nebo. Zato smo to v letu 2002 tudi uvedli. Glede na to, kako se pa pobirajo, moram pa reči, glede na višino teh trošarin in primerjava, kar delamo štirinajstdnevno, pregledamo, kakšna je primerjava cene v Sloveniji z državami, na katere mejimo. Pregledamo tudi, kaj se dogaja s količinami, ki se prodajo v Sloveniji v primerjavi z državami, ki mejijo na Slovenijo, in potem glede na več faktorjev, ne samo na razliko v ceni, ugotavljamo, ali je smiselno prilagoditi trošarino ali ne. Recimo, ko sem postal finančni minister, smo gledali, kako se gibljejo količine v Avstriji in na Madžarskem tudi na Hrvaški, zato ker Italije tako nima smisla primerjati, ker ima te trošarine toliko višje [[…]]Ugotavljali smo, da se gibljejo količine v Sloveniji celo hitreje, se pravi, povečujejo hitreje kot, recimo, v Avstriji in na Madžarskem. Če bi samo gledali ceno in ugotavljali na podlagi cene razlike, to ne bi bilo korektno. Zato smo potem prilagajali trošarino tem razlikam. Model je malo bolj zapleten in ima veliko več dejavnikov, ki jih je treba upoštevati, ne samo izkoristek, se pravi, pobrane trošarine, in ne samo razlike v ceni.
Gospod Franc Breznik, imate besedo, da postopkovno zahtevate razpravo o odgovoru na naslednji seji.
Ja, spoštovani gospod predsednik, prav to. Mislim, da bi razprava glede optimalnega pobiranja trošarin tako z vidika okoljske obremenjenosti, tako z vidika zdravstva, torej poškodovanja zdravja naših državljanov in državljank, bila potrebna. Rad bi samo dejal, da številni tuji avtoprevozniki s slabšimi, lahko rečemo s slabšimi tovornimi vozili, z nižjimi evrostandardi izpušnih sistemov, ki območje Slovenije prevozijo, tankajo v vseh drugih državah, za vsa svoja vozila imajo zgrajeno celo vrsto računalnikov, ki so nekako povezani z dobavitelji goriva v sosednjih državah. Torej, ne točijo, ne plačujejo trošarin tukaj. Številni slovenski avtoprevozniki me opozarjajo, da ne zahtevajo, ne vlagajo zahtevkov za povračilno trošarin, zato ker so zapleteni postopki, prav tako pa je ta odstotek izredno majhen. Zato tudi večina naših avtoprevoznikov toči goriva v sosednjih državah. To je ta primer. Naslednji primer je zdravje ljudi. Ugotovljeno je, da cela vrsta državljanov, ki so kadilci, Slovenci nismo nehali manj kaditi, ampak smo začeli kaditi substitute. To je drobno narezan tobak, ki ima manj trošarin, in na podlagi tega še dodatno škodujemo zdravju. So pa zmanjšali nakup cigaret v Sloveniji tujci; tisti tujci, ki bi bili najbolj blagodejni. Kot turistična država, da bi imeli nizke trošarine, da bi ljudje, ko pridejo v Slovenijo, čim več kupovali teh trošarinskih izdelkov. Mi jih nekako odpravljamo iz te države. Slovenci nismo nehali piti manj alkoholnih pijač, ker mislim, da morajo tudi druge politike v zdravstvenem sistemu temu pomagati. Nismo nehali kaditi. Zamenjali smo svoje navade – slabši tobačni izdelki, ki povzročajo še več škode zdravju – in zmanjšali smo prihod v proračun, kar mislim, da bi pa moral biti tudi nek cilj. Mislim, da sem dokazal, lahko tudi dokazujem s številkami, največ smo pobrali še v letu 2012 v času Janševe vlade; v energentih 1 milijardo in 19 milijonov evrov, pri tobačnih izdelkih, mislim da, 445 milijonov evrov, in v alkoholu in alkoholnih pijačah, mislim da, 94 milijonov 612 tisoč evrov. Vse ostalo se je potem po letu 2012 začelo to zmanjševati. Res da se je 2014 ta odstotek nekoliko dvignil, ampak ta model je zgrešen. Tudi odgovor ministra, da je pomembno, da se v notranjosti države pobere [[…]]Pri nas v Slovenskih goricah, ko ljudje izredno težko živijo, smo zaradi tega zmanjšali celo vrsto delovnih mest majhnih ljudi. Torej ne podpira tudi neke privatne iniciative, ko bi manjši privatni bencinski servisi lahko na račun tujcev tudi živeli. Pogovarjal sem se tudi s predstavniki Petrola. Ravno predstavniki Petrola so tisti, ki spodbujajo ministra, da uvede nov trošarinski model, tako da ti odgovori meni ne držijo. Zato na podlagi člena poslovnika želim – in mislim, da boste tudi vi potrdili – eno širšo javno razpravo glede tega, da dobimo tudi več proračunskih sredstev, zasledujemo oba cilja; torej samo našo podnebje in zdravje naših državljank in državljanov. Najlepša hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 19. maja 2015, v okviru glasovanj. Sedaj pa bo gospa Ksenija Korenjak Kramar postavila vprašanje ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču, ki je žal odsoten, zato jo prosim, da pove, ali želi pisni ali ustni odgovor.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani ministri, spoštovani kolegi! Zakon o odvzemu premoženja nezakonitega izvora kot tudi Zakon o kazenskem postopku omogočata med drugim zaseg premoženja nezakonitega izvora, kar je povezano z določenimi stroški v smislu upravljanja z zaseženim premoženjem. Na podlagi omenjenih zakonov sta bili sprejeti tudi Uredba o postopkih hrambe, upravljanja in prodaje premoženja nezakonitega izvora in tudi Uredba o postopku upravljanja z zaseženimi predmeti, premoženjem, varščinami na podlagi Zakona o kazenskem postopku. V zvezi z navedenim me tako zanima: Ali ocenjujete, minister, da je obstoječi sistem dovolj pregleden in omogoča učinkovito upravljanjem z zaseženim premoženjem? Je glede na razpršenost upravljanja z zaseženimi predmeti oziroma premoženjem omogočen učinkovit nadzor? Ali obstajajo kakšne ocene, o kako velikem obsegu sredstev v smislu letnega zasega in letnih stroškov shrambe oziroma eventualnimi odškodninami govorimo? Glede na to, da zaradi službenih obveznosti minister ni prisoten, torej je zadržan, bi prosila za ustni odgovor ministra na naslednji seji. Hvala lepa.
Kot naslednji bo ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču vprašanje postavil gospod Zvonko Lah.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovana ministrica, ministri, kolegice in kolegi! Gospoda ministra za infrastrukturo sprašujem sledeče. S sprejetjem novega energetskega zakona so se spremenile podporne sheme za proizvodnjo električne energije iz obnovljivih virov. Do septembra lanskega leta je bil en način sofinanciranja proizvodnje električne energije, od takrat naprej pa se je to sofinanciranje prekinilo in se čaka novi način sofinanciranja. Zanima me: Kdaj bo sprejeta podporna shema oziroma nov način financiranja električne energije? Ta praksa, na katero so računali tudi investitorji, se na nek način prekinja in me zanima: Na kakšen način bo od zdaj naprej in kolikšna bo podpora v primerjavi z dosedanjimi podporami? Ali bo sploh še interesantna za investitorje ali se bo to enostavno prekinilo, ker smo dosegli že kar visoko stopnjo proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov? Mislim, da nam manjka še nekaj odstotkov do tistega cilja, ki nam ga je določila Evropska skupnost. Mnenja sem, da smo šli preveč hrabro v fotovoltaiko, da smo tam porabili preveč sredstev, da imamo še veliko bolj gospodarnih in tudi načinov in virov, ki bi jih veljalo bolj podpreti, kot pa fotovoltaiko, in da bodo tudi učinki boljši. Nekateri so celo povezani z gospodarsko dejavnostjo in bi pomagali tudi h konkurenčnosti te gospodarske dejavnosti, pa žal verjetno ne bo teh podpor. Zato me zanima: Kako od zdaj naprej in na kaj lahko računajo investitorji?
Odgovarja minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala, predsednik, za besedo. Spoštovani poslanec! Glede tega vašega vprašanja – ja, drži, da je shema subvencioniranja obnovljivih virov energije v preteklosti na nek način, bom rekel, ušla z vajeti in smo v preteklih letih sklenili veliko število pogodb za sofinanciranje, zlasti obnovljivih virov iz fotonapetnostnih elektrarn, in da moramo zdaj v nadaljevanju poskrbeti za večjo vzdržnost te sheme sofinanciranja obnovljivih virov energije, kajti s sedanjimi obveznostmi ugotavljamo, da je ta letna obveznost, ki jo moramo s pogodbo zagotavljati, že blizu 150 milijonov evrov letno. Tako nekih novih velikih, skratka dodatkov v to podporno shemo si na nek način ne moremo več privoščiti, zato je bilo z energetskim zakonom tudi predviden drugačen pristop k sofinanciranju teh obnovljivih virov, kar bom v nadaljevanju tudi razložil. Skratka, Agencija za energijo lahko na podlagi energetskega zakona, ki je bil sprejet v lanskem letu, objavi razpis, če ima za to podlago v načrtu za izvajanje podporne sheme. Na našem ministrstvu pa se bomo v okviru priprave letne energetske bilance in v okviru sprejemanja te bilance na Vladi zavzeli, da se vanjo vključi tudi načrt za izvajanje podporne sheme za leto 2016, ki bo predvidel zagotovitev določene količine dodatnih sredstev za izvajanje podporne sheme in vstop novih proizvodnih naprav v to shemo. V zvezi z višino podpore za konkretno vrsto proizvodne naprave za soproizvodnjo toplote in elektrike na lesno biomaso, pa vam žal ne morem dati točnega odgovora, kajti nova ureditev na podlagi energetskega zakona predvideva, da morajo ponudniki projektov, ki se prijavljajo na razpis, ponuditi svojo ceno, za katero so pripravljeni zgraditi in potem tudi obratovati proizvodno napravo. Ta ponudba mora biti nižja od referenčne vrednosti, ki bo kot mejna vrednost objavljena z uredbo o podporah, ki je tudi v pripravi na ministrstvu. Ponudniki električne energije enakih tehnologij si bodo na razpisu tako konkurirali med seboj, Agencija za energijo pa bo razdelila razpoložljiva sredstva med projekte z najnižjo ponujeno ceno. Skratka, tukaj uvajamo način, da bomo v okviru razpoložljivih sredstev s subvencijo res nagradili tiste, ki so najbolj konkurenčni, in bomo za vložek te podpore dobili torej najbolj učinkovito in najbolj uspešen objekt. Hvala lepa.
Gospod Zvonko Lah, imate besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Gospod minister, sem razumel vašo težavo, vendar v konkretnem primeru, ki ste ga tudi vi omenili, ko gre za kogeneracijo na lesno biomaso, je vprašanje konkurenčnosti glede take kogeneracije oziroma proizvodnje električne energije v tujini. To bo verjetno tudi ministra za kmetijstvo zanimalo glede podpore lesni verigi. Zavedati se moramo, da je v Sloveniji odkupovalcev manj kvalitetnega lesa, predvsem listavcev, zmanjkalo in poleg kurjenja oziroma porabe za drva praktično ni odkupa. Da v primeru, ko lesni obrati imajo določene odpadke in bi jih lahko koristno uporabili, jih ne bodo mogli za proizvodnjo električne energije oziroma bodo zanje iztržili bistveno manj kot pa konkurenti v tujini. Istočasno pomeni nekonkurenčnost v primerjavi s tujimi proizvajalci in se bo še vedno vozil les ven in ker subvencije, recimo, v sosednji državi so bile bistveno višje že do sedaj kot naše, nekajkrat višje, in namesto da bi se ti odpadki koristno porabili doma, se bodo celi hlodi vozili v tujino, ker naši ne bodo več konkurenčni. Bilo bi prav, da se širše gleda tudi z vidika podpore gospodarstvu in da se čim več lesa uporabi doma, s tem da se tudi subvencionira proizvodnja električne energije višje.
Odgovarja minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala lepa. Strinjam se, da imamo v primeru objektov za soproizvodnjo toplote in električne energije na lesno biomaso primer, ki bi ga bilo smotrno in smiselno podpirati, ker prinaša večkratne koristi za naše gospodarstvo. Vendar pa, kot rečeno, tukaj smo omejeni s temi sredstvi, ki jih imamo na voljo za te subvencije. Vedeti moramo, da moramo na nek način poskrbeti še za pokritje manjkajočih sredstev za pokrivanje že sklenjenih pogodb, ki jih moramo zagotoviti za pogodbe še v letošnjem letu, in dodatno zagotoviti še neko okno, ki bo omogočalo tudi te nove vstope, kot sem jih omenil, vendar na način, kjer se bodo objekti, projekti kandidirali na razpisu. Skratka, neka količina sredstev bo na voljo, izbrani bodo najbolj konkurenčni objekti. Upam in računam, da bodo med njimi tudi objekti za soproizvodnjo toplote in energije na lesno biomaso. Hvala lepa.
Gospod Zvonko Lah imate besedo, da postopkovno zahtevate razpravo o odgovoru na naslednji seji.
Gospod predsednik, izkoristil bi to poslovniško možnost, da se glasuje o možni javni razpravi na seji Državnega zbora, ker je treba na to problematiko gledati širše; tudi z vidika gospodarstva, ne samo izključno glede cene električne energije. Imamo poleg kogeneracij, kjer se proizvaja toplota in električna energije. Proizvajalci, ti manjši, trdijo, da samo eno z drugim, da se oboje koristno oziroma dobro proda, da so lahko konkurenčni. Imamo tudi še male hidroelektrarne. Povsod tam, kjer so bili mlini, bi lahko to izkoristili, ker nam gre tam praktično vodna energija v nič. To bi tudi treba subvencionirati prej kot pa fotovoltaiko. Kljub temu da je pomanjkanje denarja in da smo dosegli že tak rezultat, je treba najti možne vire, ker podpiranje takih proizvajalcev ima multiplikativen učinek. Ni samo cena energije ali cena toplote, tudi kar se tiče CO₂, je tukaj učinkov več. Zato mislim, da ne glede, če v preteklih letih vlada na tem področju ni najbolj gospodarno ravnala in smo prehitro zapravili ta denar, ki bo znašal do konca podpisanih teh pogodb v vrednosti enega TEŠ 6. Kljub temu mislim, da moramo preprečiti, da bi to naravno bogastvo, kot je les, se izvažalo še naprej ven; da se ga koristno predela doma, da bomo pa konkurenčni, je pa treba predelati vse, tudi tiste odpadke, ki so pri sami proizvodnji. Če ne bomo subvencionirali tako proizvedene električne energije v približno taki meri, kot to delajo tujci, se bo zgodilo, da ne bomo konkurenčni tudi pri tistih lesnih izdelkih in se bo dogajala gospodarska škoda in se bo les izvažal v tujino in potem bomo polizdelke ali pa celo izdelke iz našega lesa še naprej uvažali. Zato mislim, da velja premislek, da bi morala Vlada, tudi ministrstvo za kmetijstvo in ministrstvo za gospodarstvo, tukaj sodelovati in res zagotoviti neko pravo gospodarsko politiko tudi na tem področju, ker tukaj je lahko tista mala dodana vrednost pri prodaji električne energije, ki vzpostavlja konkurenčnost našega gospodarstva.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 19. maja 2015, v okviru glasovanj. Zdaj pa minister za finance dr. Dušana Mramorja sprašuje Miha Kordiš.
Predsedujoči, najlepša hvala za besedo! Mednarodne organizacije, kot sta to Mednarodni denarni sklad in Svetovna banka igrajo strašno pomembno vlogo pri konsolidaciji javnih financ. Zelo pogosto postavljajo neke cilje in zahteve, s katerimi potem narekujejo ukrepe, ki odločilno vplivajo na posamezne države oziroma na posamezne ključne družbene podsisteme znotraj teh držav. Tako bi lahko opisali stanje stvari, če bi ga opisali prijazno. Dejansko te organizacije veljajo za rablja številnih malih držav, kadar se te države znajdejo v dolžniški krizi, pa tudi, če so padla v dolžniško krizo ne po lastni krivdi, jih pač v zameno za podporo v obliki tako imenovanega stand by aranžmaja prisilijo v to, da zmanjšajo javno porabo, v to, da odprejo deželo za kapitalske in trgovske tokove, in jih prisilijo naprej še v privatizacijo. Mednarodni denarni sklad je na tak način ravnal ne samo v tretjem svetu, ampak tudi v primeru nekaterih evropskih držav, ki so se znašle leta 2010 v finančnih težavah. V nasprotju s popularno propagando ali pa popularno vero, te države niso zašle v finančne težave, ker bi bil njihov javni sektor prevelik, ampak zato, ker so reševale nasedle banke, pogosto nasedle privatne banke. Najbolj eklatantni primeri tukaj so Irska, Portugalska in seveda Grčija. Se je pa zgodilo, da je Mednarodni denarni sklad med vodenjem svoje stare politike kar naenkrat zamenjal neko retoriko in priznal, da varčevanje v javnem sektorju v resnici duši gospodarsko rast oziroma je celo sprožilec za recesije v nekaterih primerih in je naprej svetoval, da so pot iz krize javne investicije, ki imajo visoke multiplikativne učinke. Skratka, enkrat po letu 2010 je Mednarodni denarni sklad postal popolna shizofrena institucija, po eni strani izvaja popolnoma nerazumne in uničujoče politike, s katerim je ustvaril vedno večjo ekonomsko, socialno, tudi politično katastrofo v določenih državah, na drugi strani pa s svojimi lastnimi ekonomskimi analizami sproti priznaval nerazumnost teh istih politik. Padlo nam je pa v oči v Programu stabilnosti naslednja stvar, citiram, "postopna vpeljava poročil o učinkovitosti sistema javnih financ. Skupaj z IMF bo opravljen benchmark in pregled postopkov na področjih socialne politike in šolstva, ki bo služila za oblikovanje izboljšav v sistemu." Konec citata. Gospod Dušan Mramor, zanima me: Kaj točno predstavniki Mednarodnega denarnega sklada ugotavljajo in preverjajo pri nas? Kakšen status bodo imele njihove ugotovitve? Koliko znašajo stroški dela in bivanja predstavnikov IMF v Sloveniji in iz katere postavke se financira njihovo delo? Zakaj je bil za pregled izbran IMF? Kateri kriteriji so se upoštevali [[izklop mikrofona]]
Odgovarja minister za finance dr. Dušan Mramor.
Spoštovani gospod poslanec Miha Kordiš! V prizadevanjih za trajnostno fiskalno konsolidacijo, ki poleg kratkoročnih ciljev, to je znižanje proračunskega primanjkljaja pod 3 % v letu 2015, med drugim zajemajo izravnavo proračuna sektorja države in doseganje vzdržne ravni zadolženosti želi Ministrstvo za finance vzpostaviti proces rednega pregleda proračunskih izdatkov. V letošnjem letu bo ta pregled zajemal tri področja, ki predstavljajo največje deleže na odhodkovni strani javnih financ. To so socialno varstvo, zdravstvo in izobraževanje. Glede na to, da pregled za področje zdravstva v sodelovanju s Svetovno zdravstveno organizacijo že poteka, bo proces na novo zajel le področje socialnega varstva in izobraževanja. Namen pregleda izdatkov je ugotoviti, ali se javna sredstva na določenem področju uporabljajo učinkovito in smotrno. Redni pregledi izdatkov so zato osnova oblikovanja politike javnofinančnih izdatkov na podlagi programskega proračuna. Ocenjujemo namreč, ali bi dani obseg javnofinančnih odhodkov – gre za 1,2 milijarde za transfere posameznikom in gospodinjstvom in 1,6 milijarde za transferje javnim zavodom s področja izobraževanja –, lahko izkoristili bolj učinkovito in določene odhodke celo znižali, ne da bi to imelo negativen vpliv na raven pravic oziroma storitev, ki jih na danem področju zagotavljamo. Predstavniki Mednarodnega denarnega sklada oziroma njihovega oddelka za fiskalne zadeve so se odzvali na mojo prošnjo, da bi nam pri procesu vzpostavitve rednega pregleda pomagali s tehnično pomočjo. Njihovi predstavniki so bili v času od 30. 4. do 12. 5. na tehnični misiji v Sloveniji. Pripravili so primerjalno analizo izdatkovne strani proračuna različnih evropskih držav in jih predstavili na delavnici na ravni ministrov. V naslednjih dneh pa so sodelovali s področnimi eksperti Ministrstva za finance, Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, Ministrstva za izobraževanje in šport, UMAR, Računskega sodišča in nekaterimi zunanjimi strokovnjaki ter svojo ugotovitev predstavili v poročilu Ustanovitev procesa pregleda izdatkov. Ugotovitve in predlogi Mednarodnega denarnega sklada bodo služili kot osnova za vzpostavitev delovnih skupin in pripravo pregleda javnofinančnih izdatkov iz omenjenih področij. Skupine bodo pripravile predloge na strokovni ravni, odločevalni telesi glede uveljavitve določenih predlaganih ukrepov pa bosta seveda Vlada in Državni zbor. Z obiskom Mednarodnega denarnega sklada niso nastali stroški za državni proračun, saj Mednarodni denarni sklada svojim članicam nudi brezplačno tehnično pomoč. Seveda, izbran je pa bil Mednarodni denarni sklad zaradi svojih referenc na fiskalnem področju, ker je pač na temu področju številka ena. Hvala lepa.
Miha Kordiš ima besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Predsedujoči, hvala za besedo. Vsekakor bi želel dopolnitev tega odgovora. Če sem vas pravilno, gospod Dušan Mramor, razumel, ste bili vi tisti, ki ste povabili IMF v našo državo. Kaj točno? Omenjali ste neka poročila, da so nastala poročila kot posledica obiska IMF pri nas [[…]]Teh poročil jaz nisem videl, ne vem, kaj v teh njihovih poročilih piše, tako da lahko samo ugibam glede na pretekle prakse s temi institucijami. Tako ne bom veliko zgrešil, če jih bom primerjal z nekimi stališči, ki jih je podala Organizacija za ekonomsko sodelovanje in razvoj, OECD, ki je neka druga neoliberalna trdnjava in je prišla s svojim poročilom na plano dva tedna nazaj. Konkretno OECD navaja podobno kot do zdaj IMF, da so stroški izobraževanja pri nas primerjalno previsoki. Kot rešitev tega problema priporoča, da se na primer poveča število učencev na posameznega učitelja, priporoča izstop zaposlenih v visokem šolstvu iz sistema javnih uslužbencev, predvidoma zato ker je akademska elita še podplačana, in zaključuje svoja priporočila s tem, da bi bile pa šolnine dobra stvar v visokem šolstvu. V tej luči vas, dr. Mramor, sprašujem: Ali se strinjate s stališčem OECD in s pričakovanim stališčem Mednarodnega sklada? Ta je, kolikor slišim, je že postregel s temi stališči, da gre za naš šolski sistem preveč denarja. In če ja: Kje točno se to kaže? Ali je res število učencev tisto, ki je preveliko? So šolske malice tiste, ki so preveč radodarne? Ali imamo pa nemara štipendij preveč in so preveč obsežne? Še to me zanima: Na kateri seji Vlade oziroma kateri organi je Mednarodnemu denarnemu skladu sploh podelil mandat za seciranje našega šolstva in sociale ali je bila to čisto vaša solo akcija, ali kakšna je zgodba tu zadaj? Hvala.
Odgovarja minister za finance dr. Dušan Mramor.
Bom zelo kratek. V bistvu te tehnične pomoči s strani teh mednarodnih institucij, kjer smo člani, seveda imamo že desetletja. Že ko sem bil prvič finančni minister, smo dobivali na različnih področjih primerjave našega sistema s sistemom drugih držav in s tega vidika smo si lahko glede na dobre prakse drugih držav ustvarili tudi mnenje, kaj bi bilo pametno narediti pri nas. Oni so nam, kot sem rekel, predstavili poročilo Ustanovitev procesa pregleda izdatkov, kjer so nam v poročilu predstavili, na kakšen način se naj te strokovne skupine, ki zdaj delajo, pač lotijo teh področij. Končni cilj je za določen obseg denarja dobiti čim več storitev oziroma pravic oziroma z druge strani pač s čim manj denarja dane pravice oziroma storitve. Tako gre samo za čisto normalno stvar, ki jo mora finančni minister narediti; in sicer skrbeti za racionalno porabo denarja, in to tako, da pač storitve, ki so potrebne s strani države, tudi zagotavlja. Hvala.
Miha Kordiš, imate besedo, da postopkovno zahtevate razpravo o odgovoru na naslednji redni seji.
Predsedujoči, hvala za besedo. Seveda bi želel, da o odgovoru gospoda Mramorja, našega finančnega ministra, ta državni zbor opravi razpravo. Kadarkoli finančni minister neke države, neke domnevno suverene države povabi na seciranje zdravstva, šolstva in sociale Mednarodni denarni sklad, je pač vredno o tem razpravljati v najvišjem zakonodajnem telesu v državi. Če gre pa res za neke zelo nedolžne racionalizacije, se bo pa ne nazadnje tudi pokazalo na tej razpravi. Vsekakor pa je izredno problematično, da imamo IMF pri nas in da se pač tega nikakor ne problematizira in dajmo o tem kakšno reči. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 19. 5. 2015, v okviru glasovanj. Kot naslednja bo ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak vprašanje postavila gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani ministrici, ministri in seveda kolegice in kolegi! Postavila bom vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve spoštovani gospe Anji Kopač Mrak. Delo in zaposlovanje na črno ter različne oblike prekarnega dela so v prvi vrsti za takšne delavce ne samo škodljive za njih same, saj nimajo prav nobene oziroma nudijo zgolj minimalno socialno varstvo, ampak predstavljajo tudi škodo za pokojninsko, zdravstveno in druge socialne blagajne. So tudi nelojalna konkurenca zaposlenim, saj zbijajo ceno dela, pomenijo utajo davkov ter so vzrok za neupravičen dostop ali pa neupravičeno višino raznih socialnih pravic, na primer denarne socialne pomoči, otroški dodatki, štipendije in tako dalje. Dejstvo je, da so danes ne samo mladi posamezniki, ampak tudi tisti iz srednjih in starejših generacij včasih res prisiljeni poprijeti za vsako delo, bodisi prekarno, bodisi celo delo na črno. Enostavno so za svoje lastno preživetje, to je za preživetje svoje družine in svojih otrok, dobesedno prisiljeni poprijeti tudi za nelegalno oziroma delo na črno. Seveda je plačilo na roko zgolj skromno plačilo. Državni zbor je leta 2000 sprejel Zakon o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno, ta zakonodaja se je sicer v vseh nadaljnjih letih spreminjala in dopolnjevala, prepričana sem, da v pozitivno smer. Seveda je po mojem mnenju pri tem, da zajezimo oziroma ustavimo delo na črno in s tem sivo ekonomijo ter da s tem tudi izkoreninimo izkoriščanje s strani delodajalcev, nujna tudi učinkovitost dela pristojnih inšpekcijskih služb. Gospa ministrica, zanima me naslednje: Ali lahko že komentirate učinke nove, lani sprejete zakonodaje? So že vidni rezultati? Ali so pozitivni v smislu zmanjšanja obsega dela na črno? Ali imamo več prijav s strani delavcev samih in morebiti tudi s strani drugih prijaviteljev? Ali so inšpekcijske službe bolj oziroma več na terenu glede na preteklo podhranjenost v smislu terenskega dela? Glede na nedaven posvet v zvezi s prekarnimi oblikami zaposlitev me, na kratko, zanimajo nadaljnji konkretni koraki ministrstva oziroma vlade na tem področju. Hvala lepa.
Odgovarja ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, kolegi in kolegice! Hvala za vprašanje. Se mi zdi, da ste odprli temo, ki je vsekakor zelo pomembna, delo na črno, siva ekonomija. Torej, delo na črno je samo del sive ekonomije, problematiko ste pravilno izpostavili, gre za problem na eni strani pravic posameznikov, ki so oropani za temeljne pravice tako s področja delovnopravne zakonodaje, socialne varnosti, seveda pa trpi družba oziroma skupnost kot celota, ker niso plačani prispevki in to seveda zajeda v našo državo, blaginjo, po drugi strani seveda predstavlja nelojalno konkurenco. Leta 2014 sprejete spremembe Zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno, ki so se uveljavile z 18. 8. lanskega leta, so pomemben korak naprej predvsem zato, ker se je s tem zakonom vzpostavila Finančna uprava Republike Slovenije in predvsem prenesla se je pristojnost za ugotavljanje dela na črno z Inšpektorata Republike Slovenije za delo na to novoustanovljeno finančno upravo. Kar je zelo pomembno, ker smo uspeli aktivirati carinike, ki danes opravljajo nadzor nad preprečevanjem oziroma nadzor nad delom na črno, kar pomeni, da so aktivirane mobilne enote, Inšpektorat Republike Slovenije pa v vsej luči podhranjenosti vseeno ima več časa in več moči, da se ukvarja s kršitvami delovnopravne zakonodaje. Na primer, pozitiven rezultat je, da smo lansko leto na inšpektoratu ugotovili na 100 opravljenih pregledov za 16 % več kršitev, kar se tiče delovnopravne zakonodaje, kar je pomembno. Več o samem poročilu bo tudi v okviru Državnega zbora na matičnem odboru razprava o Poročilu dela Inšpektorata Republike Slovenije za delo, ki bo v naslednjem mesecu, prav tako pa bo še v tem mesecu zasedala Komisija Vlade Republike Slovenije za odkrivanje in preprečevanje dela in zaposlovanja na črno, kjer poda oceno stanja, priporočila, kjer bo tudi natančno, kaj se je dogajalo v lanskem letu. Tudi Vlada je že sprejela ta Projekt siva ekonomija, kjer aktivno posegamo na celotno področje – torej delo na črno je samo eno, kjer je pa predvsem pomemben prikaz višjih prilivov, tako davčnih, torej celovito – in Vlada nadaljuje na tem področju tudi z uvajanjem davčnih blagajn. Kar se tiče prekarnih oblik zaposlitev, je tako politika našega ministrstva kot skupaj ministrstva za finance in zdravje, logika, da vsako delo šteje, s tem da, bomo rekli, bolj prekarnim oblikam zaposlitve, ki jih enačimo s tem, da je manj delovnopravnih in socialnih pravic glede na pogodbe iz zaposlitve, poskušamo s tem, da tudi stroške teh oblik dela označujemo na trgu in s tem seveda delamo manj zanimive te oblike za delodajalce, hkrati pa ljudem, ki delajo v teh oblikah zaposlitve, damo osnovno socialno varnost. Torej, na primer študentje s plačevanjem prispevka za pokojninsko in invalidsko zavarovanje si zagotavljajo bodoče pravice v pokojninskem sitemu, hkrati pa gradimo medgeneracijsko solidarnost, ki je še kako pomembna v naši družbi. S tem bomo nadaljevali, torej z logiko vsako delo šteje. Je pa pomemben vladni projekt, kjer lahko uspemo samo vsi skupaj, celovita davčna reforma s ciljem zmanjšanja stroškov dela in prerazporeditve od premoženja oziroma od stroškov dela, da se prerazporedi tudi na druge postavke, to je premoženje in kapital. Torej, osnovno je, da se stroški dela znižajo. Ob tem bomo bolj konkurenčni, vendar ne na račun socialnovarstvenih blagajn, kjer so prispevki ključni predvsem z vidika zagotavljanja nemotenih sredstev za pokojninsko, zdravstveno zavarovanje in tudi za druge prispevke, torej za denarna nadomestila in starševsko varstvo, ki so v osnovi del sistema socialnega zavarovanja. Toliko z moje strani. Hvala.
Gospa Marjana Kotnik Poropat imate besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovana ministrica, vprašala bi vas še naslednje. Namreč, imam občutek, pa tudi podatki kažejo, da prekarno delo narašča. Dobro, rekli smo, vsako delo šteje, ampak vseeno se mi zdi [[…]]To agencijsko delo na primer, ki se povečuje, leta 2013 je bilo 6 tisoč 645 zaposlenih, julija 2014, torej po enem letu, 10 tisoč 638. Tukaj me predvsem skrbi to veriženje oziroma nedosledno izvajanje predpisa, da se delavca po določenem času, če se v podjetju izkaže, da je to njegovo delo permanentno potrebno, redno zaposli. To se marsikdaj ne naredi. Poleg tega pa tudi delo samozaposlenih, tako imenovanih espejev narašča. Menim, da bi kazalo zaposliti več inšpektorjev in več teh na finančni upravi, ki bi bolj poostreno kontrolo izvajali v družbah, in sem prepričana, da bi s svojim delom, ko bi ugotovili kršitve, in s temi globami pokrili strošek svojega dela. Tudi za delo na črno imam občutek po poznavanju razmer, ko pač slišiš, vidiš, ugotoviš, da delavci delajo na črno, čeprav bi jih lahko redno zaposlili, si lastniki teh podjetij v svoje žepe dajejo ogromne zaslužke, delavcu pa plačujejo na roko. Tu se mi zdi, da bi bilo treba pojačati inšpekcijsko službo. Hvala lepa.
Odgovarja ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala. Naš Zakon o delovnih razmerjih je eden redkih v Evropi, ki jasno določa, da če gre za elemente delovnega razmerja, da je treba skleniti pogodbo o zaposlitvi. Na žalost se to ne izvaja. Inšpekcija poostreno nadzira in tudi v prihodnjih dneh bo kar nekaj akcij na tem področju, o čemer bo tudi javnost širše seznanjena. Strinjam se, da bi, če bi imeli več inšpektorjev, bili lahko morda bolj učinkoviti, vendar ne zatiskajmo si oči. Nikoli ne bomo imeli dovolj inšpektorjev, da bodo nadzorovali, saj gre tudi za neko splošno kulturo v državi, v kateri živimo. Glede agencijskih delavcev bi želela obvestiti, da se je s spremembo, ki je bila uveljavljena v letu 2014, vseeno kar nekaj pozitivnih stvari znotraj agencijskega dela storilo. Namreč, pred tem smo imeli – in to je bil osnovni cilj, ki je bil dogovorjen tudi s socialnimi partnerji – samo 48 % agencijskih delavcev zaposlenih za nedoločene čas, s spremembo zakonodaje, res so še vedno agencijski delavci, vendar imajo v 84 % zaposlitev za nedoločene čas, ker je bila taka sprememba zakonodaje, kar pomeni z njihovega vidika večjo socialno varnost. To je bil eden izmed osnovnih ciljev. Tudi število posrednikov, torej agencij, ki lahko posredujejo delo, se je s spremembo zakonodaje bistveno zmanjšalo. Dejstvo pa je, da je določeno fleksibilnost na trgu treba zagotavljati. In seveda je ključno merilo, da pristanemo na to, da je neka fleksibilnost potrebna, vendar ne na račun socialne varnosti delavcev in tukaj znotraj je treba najti določeno pravo ravnovesje. Kar se tiče prekarnih oblik zaposlitve, vsekakor je to na žalost globalni evropski problem. Sem pa vesela, da nas je Evropska komisija izbrala za primer države dobre prakse in bomo v naslednjem mesecu gostili, k nam prihajajo predstavniki Portugalske, Litve in Poljske, ki jih bomo seznanili z ukrepi, ki jih Slovenija kot država na tem področju pelje. Namreč, če primerjate slovenski položaj in slovenski trg dela, je še vedno delež prekarnih zaposlitev bistveno nižji, kot je drugje. Dejansko imamo samo večji delež samozaposlenih, kjer pa tudi pristopamo v okviru nove aktivne politike zaposlovanja k drugačni politiki, in tudi ob tem, ko govorimo o davčni politiki in prispevkih, bo treba odpreti diskusijo o tem, kako zagotoviti mehanizme varnosti in solidarnosti tudi med temi, ki so espeji. Hvala.
Sedaj bo ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu vprašanje postavil gospod Andrej Čuš.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, tudi drugi člani Vlade, kolegice in kolegi! Dober mesec nazaj sem udeležil javnega posveta o kmetijstvu v Spodnjem Podravju, ki je potekalo v Gorišnici v organizaciji Biotehniške šole Ptuj in Kmetijsko-gozdarske zbornice – iz pisarne na Ptuju. Moram povedati, da je bila razprava zelo dolga, široka, vsebinska in kvalitetna. Bili so tudi prisotni nekateri predstavniki ministrstva. Predvsem pa je bilo govora o Programu razvoja podeželja Republike Slovenije 2014–2020. Evropska komisija je 13. februarja uradno potrdila naš program, torej smo eni izmed prvih v Evropi, ki ima ta program potrjen, dne 24. 4. 2015 pa sem na spletnih straneh zasledil tudi predlog uredbe za mlade kmete. Moram povedati, da me veseli, da se tudi na ravni Evropske unije odločevalci zavedajo, da se vse manj mladih odloča, da za svojo prihodnost ali pa si za svoj poklic izbere poklic kmeta. Zato seveda tudi sam podpiram takšne ukrepe, kot je, recimo, uredba za mlade. Na samem posvetu je bila tudi predstavljena oziroma v nekaterih segmentih uredba za mlade kmete in moram povedati, da vse lepo in prav, saj glede na podatek, da je starost lastnikov kmetij v Sloveniji 56 let in se še vse bolj staramo, imamo v primerjavi z drugimi državami nadpovprečno zelo stare oziroma stare lastnike kmetij in kmete, so takšni ukrepi pravi. Zanima pa me: Kdaj bo uredba sprejeta? Mislim, da jo sprejme Vlada. ¸ Je ob tej javni razpravi, ki je bila objavljena, prispelo kaj konkretnih pripomb? So bile katere upoštevane? Kdaj lahko pričakujemo tudi prve razpise, ki so posledica sprejetja omenjene uredbe? Hvala lepa.
Odgovarja minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Vam, spoštovani poslanec, hvala za aktualno vprašanje. Dovolite, da vam povem časovnico. 11. 5. se je končala javna razprava. V tem trenutku potekajo še dodatna pogajanja s socialnimi partnerji. O tem smo se pogovarjali tudi na zadnjem Svetu za kmetijstvo in mi gremo na ta način naprej, da načrtujemo, da bo Vlada predvidoma uredbo potrdila 24. 6. 2015. Tako prve razpise pričakujemo ob polovici tega leta. Glavna vprašanja, ki so se pojavila tekom razprave, je vprašanje, koliko nazaj se lahko posega. Poznate, da v evropskem pravnem redu velja načelo dvanajstih mesecev. Nam je uspelo, da smo izpogajali osemnajst mesecev, torej tisti, ki so izpolnjevali pogoje pred osemnajstimi meseci, še vedno pridejo kot mladi kmetje v poštev. Druga vprašanja pa so bila: Ali se lahko znižajo kriteriji? V tem trenutku imamo naslednje kriterije, to je 6 hektarjev primerljivih površin ali 15 GVŽ in mislim, da še, ali 60 panjev čebel. Zakaj so takšni kriteriji? Takšni kriteriji so zato, ker se je Slovenija odločila za visoko prvo subvencijo, to je v bistvu kot start-up subvencija 45 tisoč evrov in smo morali dokazovati, da to pomeni eno minimalno plačo na mesec. Če bi spustili ta znesek, recimo na 20 tisoč, bi nam verjetno pustili tudi nižje pragove in ko smo to dilemo predstavili mladim in kmečkemu prebivalstvu, moram reči, da je naenkrat nastalo predvsem zelo dosti vprašanj, ne pa odgovorov. Kako razumemo zdaj razpise? Slovenski kmetijsko-gozdarski zavodi so pregledali teren in imamo prvi popis, ki je začasen, lahko se številke nekaj spremenijo, sicer popis je takšen, da bo v prvem razpisu predvidoma kandidiralo 191 mladih kmetic ali kmetov, ki so zavarovani iz kmetijstva, enkratni znesek je 45 tisoč evrov – tako mora biti znesek za ta del razpisa 8,6 milijona evrov –, in verjetno 207 mladih kmetic ali mladih kmetov, ki so zavarovani izven kmetijstva. Tukaj pa je znesek enkratne podpore 18 tisoč 600 evrov in to bomo seveda naredili nekje v polovici tega leta. Dovolite pa, da vam povem še en podatek. Če združimo obe številki, bomo predvidoma pridobili 398, torej 400 mladih kmetic in kmetov, ki bodo začeli voditi kmetije. Podatek je pa povsem nov, kar pa se tiče trenutnega števila pa je naslednji: približno 55 tisoč kmetijskih gospodarstev je dalo vlogo za neposredna plačila, to je približno 440 tisoč hektarjev, znotraj tega se je za shemo za mlade kmete, kar pomeni za 5 let 25 % višje plačilo, prijavilo 3 tisoč 670 mladih kmetov. Iz tega sklepamo, da 6,7 % kmetij, ki so se prijavile, vodijo kmetice in kmetje, ki sodijo v skupino mladi kmetje. Hvala.
Gospod Andrej Čuš, imate besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Kot poslanec in predstavnik vsega ljudstva sem pa še posebej veliko na mojem območju, tako sem veliko tudi na območju občin Juršinci, Markovci, Gorišnica. Povedati moram, da je veliko mladih pristopilo do mene v poslanskih pisarnah, preko socialnih omrežij in podalo tudi nekaj pripomb. Dovolite, če smem prebrati eno: "Naša kmetija je pred delitvijo obsegala 20 hektarjev sadovnjakov in 10 hektarjev gozdov in njiv. S sadjarstvom se ukvarjamo že več kot 30 let. Zraven očeta in matere sva še z mlajšim bratom, ki pa se želi prav tako ukvarjati s sadjarstvom. Letošnjo pomlad smo se odločili, da jaz prevzamem del kmetije, 7 hektarjev jabolk, slab hektar jagod in 5 hektarjev gozda. Preselil sem se na svoje, ustanovil sem si MID kmetije, uredil vso papirologijo, imam izobrazbo, sem v postopku Global G. A. P. Skratka, vse kar je potrebno. Izpolnjujem vse pogoje, razen enega – ker bom prevzel le del kmetije. Mlajši brat, ki pa ima prav tako izobrazbo, pa bo čez čas prevzel domačijo in ostala zemljišča. Zato vas sprašujem, zakaj omejujete kmetije, ki imajo več otrok, pri pridobivanju omenjenih sredstev. Z bratom z velikim veseljem opravljava delo na kmetiji. Zakaj bi morala biti zaradi tega zapostavljena? Zakaj bi morala biti zaradi tega, ker si želiva oba opravljati dejavnost na kmetiji, prikrajšana za del pomoči? Izpolnjujem čisto vse pogoje, razen enega. Zdi se mi nepošteno, da nam na takšne način omejujejo razvoj. Ali bi bilo bolje, da bi sam prevzel celotno kmetijo, brat pa bi šel na zavod za zaposlovanje? Morali bi spodbujati tiste mlade, ki si želijo gospodariti na kmetiji, ne pa, da jih omejujete. Želimo si delati, ustvarjati. Želim si samo enakovrednih pogojev. Glede na to, da sem šel na svoje, bi mi omenjena pomoč prišla še kako prav." To je ena izmed pripomb in upam, da jo boste upoštevali. Hvala.
Odgovarja minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan.
Morem reči, da smo skušali čim več pripomb upoštevati. Dejstvo pa je, da ne smemo spodbujati delitve kmetij. Treba se je zavedati, da je prvo plačilo namenjeno dodatni širitvi kmetije, ni pa namenjeno drobljenju kmetij. Zato je tudi potem v ozadju to petletno obdobje. Kot drugo se moramo zavedati, da je zadaj ta zahteva, da mladi kmet, ki želi celotno plačilo 45 tisoč evrov, mora biti zavarovan iz kmetijstva. Če pa dela nekje drugje in je drugje zavarovan, pa je to neke vrste dodatna dejavnost in je potem plačilo 18 tisoč 600 evrov. Naslednje vprašanje je, kako je z višino zneska. Pri nas se pogosto rada naredi primerjava s sosednjo Avstrijo, za katero veste, da je nosilka programa razvoja podeželja. Evropski program razvoja podeželja je nastal v bistvu v Avstriji in Avstrija ima enotno plačilo 15 tisoč evrov, ne pa 45 tisoč evrov. Ko smo mi morali svojo mejo, torej 45 tisoč evrov zagovarjati pred komisijo Evropske unije, smo imeli naslednja dva argumenta. Prvi argument je bil, da zaradi specifike. Torej mi smo začeli proces prestrukturiranja nekoliko kasneje kot recimo Avstrija in druge nam konkurenčne države oziroma njihovi kmetje, potrebujemo večji znesek. Kot drugo pa, da imamo izrazito dosti področij, ki štejejo za področja z omejenimi dejavniki za kmetovanje. Mimogrede, od teh 440 tisoč hektarjev je v Sloveniji 330 tisoč hektarjev z OMD. To je bil tudi razlog, da so nam dovolili. Če pa mi sedaj kriterije spremenimo, jih spustimo, pa to za seboj potegne, da moramo višino plačil, ki jih dobijo kmetije kot prvo pomoč za zagon svoje kmetije, znižati. In to je razprava, kjer je mnenje znotraj tudi mladega kmetijskega prostora različna. Želje so bile, da bi bili prvi zneski 70 tisoč evrov, kar ni bilo možno, in je 45 tisoč evrov tisti kompromis. Dovolite, da povem še tole. Nam dinamika izplačil, kakršna je, na voljo imamo 60 milijonov evrov denarja, omogoča, da pridemo nekje znotraj populacije do 4 % novih mladih kmetov, ki prevzamejo kmetije. Hvala.
Gospod Andrej Čuš, imate besedo, da postopkovno zahtevate razpravo o odgovoru na naslednji seji.
Hvala za besedo, še enkrat. Z nekaterimi argumenti, ki jih je podal gospod minister, se strinjam, z nekaterimi pač ne. Problematično se mi zdi, da na tem področju torej v tej uredbi ni rešitve za družinske kmetije oziroma tudi za kmetije, ki imajo več otrok. Ob tem je treba tudi izpostaviti, da bo omenjeno besedilo uredbe sprejela Vlada in da Državni zbor pri tem ne bo igral nobene vloge. Zato bi bilo še kako primerno in prav, da bi mogoče o tem razpravljali tudi na naslednji seji Državnega zbora, in podajam v skladu s poslovnikom predlog, da opravimo razpravo o odgovoru na naslednji seji Državnega zbora. Hvala lepa.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 19. 5. 2015, v okviru glasovanj. Zdaj pa bo ministru za finance dr. Dušanu Mramorju vprašanje zastavil gospod Žan Mahnič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Slovenija ima veliko perspektivo predvsem v turizmu in v kulturi, seveda lahko ti dve stvari tudi povežemo. Turisti se zadnje čase zelo zanimajo za obisk kulturnih objektov in pa zgodb, ki jih v povezavi s kulturo lahko ponujajo lokalne skupnosti. V tem parlamentu sem že opozoril na Tavčarjev dvorec Visoko, ki ga imamo v Poljanski dolini. Na Ministrstvo za kulturo sem tudi že naslovil pisno poslansko vprašanje, kako je s sredstvi za obnovo tega dvorca, da nam ne bo propadel, ker smo že zagnali turistično ponudbo. Gospa ministrica je odgovorila, da so možnosti za sofinanciranje obnov kulturnih spomenikov in objektov javne kulturne infrastrukture v lasti občin iz naslova operativnega programa krepitve regionalnih razvojnih potencialov 2007–2013 izčrpane. Problem pa je, ker v partnerskem sporazumu z Evropsko komisijo prejšnja vlada Alenke Bratušek za obdobje 2014–2020 ni zagotovila prednostne naložbe varovanja, ohranjanja promocije in razvoja kulturne dediščine, da bi bilo možno neposredno črpanje nepovratnih evropskih sredstev iz tega naslova. Zaradi tega si bo Ministrstvo za kulturo prizadevalo zagotoviti sredstva drugje. 12. maja se je končala javna obravnava Predloga zakona o zagotavljanju sredstev za nekatere nujne programe v kulturi. Moram reči, da pozdravljam ta zakon, ki so ga pripravili na ministrstvu, saj gre v smeri ohranjanja kulturne dediščine in pa za spodbujanje, lahko temu rečem, zgodovinskega spomina in ohranjanje tistih objektov, ki so povezani z zgodovino slovenskega naroda. Ocena tukaj notri je bila, konkreten podatek, da je bilo v obdobju 1999–2013 porabljenih 94 milijonov 500 tisoč evrov, kar pomeni 31 % vseh predvidenih sredstev. Ta zakon predvideva tudi sanacijo najbolj ogroženih in najkvalitetnejših enot kulturne dediščine tako v lasti države kot v lasti občin. Z veseljem ugotavljam, da je naš Tavčarjev dvorec tudi tukaj notri. Me pa zanima sama shema. Ta zakon bomo poslanci dobili v Državni zbor, ko si bo, jaz upam, da si bo, ministrica uspešno pri Ministrstvu za finance izpogajala tudi znesek. Perspektiva je obdobje 2016–2020, program je težak 167 milijonov 922 tisoč 536 evrov. Od tega za leto 2016 9 milijonov evrov. Moje glavno vprašanje, gospod minister, je: Kakšen je vaš pogled na ta program? Ali bo ta številka realna? Ali bo mogoče, tako kot je tukaj predvideno, že v letu 2016 za te programe zagotoviti 9 milijonov evrov in da bo potem seveda tudi sledila uspešna realizacija? Hvala.
Odgovarja minister za finance dr. Dušan Mramor.
Spoštovani gospod poslanec Žan Mahnič, to vprašanje seveda ni vprašanje zame, ampak za resorno ministrico. Pa naj vam pojasnim, se opravičujem. Pri nas v Sloveniji je priprava predloga državnega proračuna dvostopenjska. Prva stopnja je končana, ko Vlada na svoji proračunski seji sprejme okvire in potem razrez proračunskih izdatkov po programski strukturi in po predlagateljih finančnih načrtov. V tej drugi stopnji pa vsak resorni minister postane svoj finančni minister. Se pravi, da poskuša v planiranih, v okvirih danih vladnih omejitev pripraviti svoj program dela in finančni načrt za naslednja planirana obdobja, kar pomeni, da mora v okviru limitov, potrjenih s strani Vlade, pripraviti finančni načrt, v katerem bodo upoštevane vse zakonske obveznosti, ter da sredstva podrobneje načrtuje za posamezne programske vsebine. To se pravi, to ni stvar finančnega ministra več, ampak po razrezu je to stvar kulturne ministrice. Bom pa vseeno odgovoril na to vprašanje. Mi smo imeli ta zakon o zagotavljanju sredstev za nekatere nujne programe Republike Slovenije v kulturi, ki je bil sprejet prvič leta 1998, veljal je od leta 1999 do leta 2003, s katerim so se zagotavljala sredstva v višini približno 103 milijone evrov. Dejansko je bilo porabljenih 34 milijonov evrov, približno 32,5 % od predvidenih sredstev. Več ni bilo mogoče, ker je bila vsota previsoka glede na zmožnosti. V letu 2002 je bil sprejet zakon o spremembah in dopolnitvah, s katerim se je podaljšalo izvajanje zakona za obdobje 2004–2008, s katerim bi moralo biti z državnim proračunom zagotovljenih skupaj 122 milijonov evrov. Od tega je bilo realiziranih 42 milijonov, se pravi 35 %. V letu 2008 se je z zakonom o spremembah in dopolnitvah ponovno podaljšal rok za izvedbo nerealiziranih projektov do leta 2013. Republika Slovenija naj bi za uresničevanje nerealiziranih programov z vsakokratnimi letnimi proračuni v obdobju od leta 2009 do 2013 zagotavljala sredstva v višini 80 milijonov evrov. V obdobju 2009–2013 je bilo za realizacijo zagotovljenih, se pravi skupaj v celotnem obdobju je bilo porabljenih in zagotovljenih 22,4 % predvidenih sredstev. Če vzamemo celo obdobje 1999–2013, je bilo porabljenih 94 milijonov oziroma 31 % vseh predvidenih sredstev. Iz predstavljenega lahko vidimo, ko je bil v veljavi ta zakon v obdobju 1999–2013, so bili plani glede na omejene finančne vire zelo nerealno zastavljeni. Zato menimo, da ni smiselno, da se še naprej določa seznam projektov z nerealno dinamiko financiranja. Obstaja namreč tretji del proračuna, t. i. načrt razvojnih programov za obdobje štirih let, z vsemi viri financiranja, proračunskimi in ostalimi, ki prikazuje načrtovane izdatke po skupinah projektov, projektih in ukrepih ter virih financiranja po posameznih letih za celovito izvedbo projektov oziroma ukrepov. Po našem mnenju je navedeno zadosten razlog, da sprejemanje zakona oziroma njegovo podaljševanje ni potrebno. Hvala lepa.
Gospod Žan Mahnič imate besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospod minister, jaz se z vami ne morem strinjati, da to ni vaše področje, kajti jaz sem vas spraševal o finančnih posledicah oziroma finančni konstrukciji tega zakona in ne o sami vsebini tega zakona in sem se tudi prej na Ministrstvu za kulturo pozanimal, kako je s tem. Oni so rekli, da so svoj del s tem naredili, zdaj pa jih čaka neka težja stvar, to je pogajanje z Ministrstvom za finance za zagotovitev teh sredstev. In sem se odločil, da pač vam zastavim poslansko vprašanje, ne ministrici, ki bo prišla do vas se pogajati za ta sredstva, in vem, da bo storila vse, da bo ta sredstva dobila. Ampak sprašujem vas, ki ste ne nazadnje tisti, ki pripravljate ta proračun tudi za leto 2016 in naprej in imate po navadi zadnjo besedo. Kulturna dediščina nam propada, v koalicijski pogodbi imate pod kulturo, pod 10. točko zapisano Obnova kulturne dediščine. Ta zakon pa predstavlja ravno uresničevanje koalicijske pogodbe, kar je seveda samo za pozdraviti. Tukaj notri je zajeto vse, od kulturnih spomenikov, javnokulturna infrastruktura, bibliobusi, trajna hramba in digitalizacija, slovenski jezik v digitalnem okolju in tako naprej. Celotna vrednost 167 milijonov, zelo specificirano. Moje vprašanje je podobno, kot sem ga zastavil prej. Kar se tiče NRP, vemo, kako je. Ja, za 4 leta naprej, NRP so namenjeni temu, da nekako vidimo, kakšen bo razvoj določenih projektov, da država ima neke cilje, kje želi biti v naslednjih štirih letih. Ampak s temi NRP je tudi tako, vidimo iz preteklosti, da se iz leta in leto potem prestavlja in zamika. Ali bo torej ministrica za kulturo, ko bo prišla k vam, pri tej številki uspešna? Kar pa se tiče notranjega razreza, pa se strinjam z vami. Ampak to je potem njena naloga, da tudi reže potem te projekte, v kolikor te številke, ki si jo je zastavila, ne dobi.
Odgovarja minister za finance dr. Dušan Mramor.
Hvala lepa. Saj vem, da ne boste zadovoljni z mano, ker pač zakon napisati in noter napisati določeno vsoto, je relativno lahko, relativno težko pa je dobiti ustrezna sredstva za takšno financiranje. To je zame spisek želja. Vlada bo obravnavala svoj proračunski okvir za leta 2016, 2017 in naprej do 2019. V tem okviru bo prišlo do razreza, ki bo približno tak, kot je bil razrez v letu 2015. Znotraj tega razreza morajo ministrstva razporediti, sfinancirati svoje obveznosti. In seveda sem sodi tudi ta obseg obveznosti, ki si jih je zaželelo Ministrstvo za kulturo za te namene. Seveda so ti nameni zelo smiselni in s tega vidika je temu težko oporekati, vendar so na drugi strani še zelo smiselni nameni tudi na drugih področjih, in je treba tehtati med infrastrukturo, cestami, železnicami, več denarja za šolstvo in tako naprej. Področij je zelo veliko, vlada bo naredila razrez in potem bo morala ministrica znotraj tega tudi odločati, kaj je njena prioriteta na kulturnem področju.
Zdaj bo vprašanje zastavila gospa Urška Ban, in to ministrici za kulturo mag. Julijani Bizjak Mlakar, ki pa je odsotna, zato sprašujem, ali želi pisni ali ustni odgovor.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Moje poslansko vprašanje se nanaša na ureditev ustreznih pogojev, namenjenih delovanju lokalnih in regionalnih medijev, ki jim je bil podeljen tako imenovani status izvajanja programov posebnega pomena. Lokalni oziroma regionalni radijski in televizijski programi posebnega pomena so pomembna dopolnitev izvajanja programov javne RTV Slovenija. Oboji imajo podobne in zavezujoče programske zahteve glede vsebin, vezanih na status posebnega pomena. Hkrati so lokalni in regionalni mediji ključni zato, ker ustvarjajo neposredno vez med javnostjo in lokalno skupnostjo ter na ta način dopolnjujejo storitev javnega servisa. Priprava tovrstnih vsebin pa je primerjalno dražja kot priprava komercialnih vsebin, zato je zadostno sofinanciranje tovrstnih medijev posebnega pomena iz javnih sredstev nujno. Upoštevati je namreč treba naš temeljni skladni cilj: skladen regionalni razvoj Slovenije. Z zakonom o medijih država sicer zagotavlja projektno sofinanciranje tovrstnih programskih vsebin, vendar so ta proračunska sredstva pogosto premajhna in iz leta v leto nižja, da bi zadostila namenu. Hkrati skladno z veljavno shemo državnih pomoči ni dopustno teh proračunskih sredstev namenjati za razširjanje programov. Takšna nesistemska ureditev financiranja programov posebnega pomena, katerim se je priključil še strošek oddajanja preko multipleksa, tako pogosto ne omogoča kakovostnega izvajanja njihovega zakonskega poslanstva in namena. Po prehodu z analognega na digitalno prizemeljsko oddajanje so namreč morali izdajatelji televizijskih programov posebnega pomena sami financirati prehod na digitalno oddajanje, kar jim je seveda povzročalo visoke stroške. Poleg tega pa je to povzročilo poseg v že pridobljene pravice, saj se je s tem uveljavila neenakopravnost med radijskimi in televizijskimi mediji. Zaostrene razmere v lokalnih in regijskih medijih posebnega pomena se poslabšujejo iz meseca v mesec, zato je njihova prihodnost zelo negotova. Glede na povedano, sprašujem naslednje: Kakšno je stališče Ministrstva za kulturo o izvajanju programa posebnega pomena, ki v določenem lokalnem okolju zagotavlja prepotrebno količino in kakovost informacij? Ali je ministrstvo na podlagi dokumenta Pregled medijske krajine pripravilo strategijo nadaljnjega izvajanja tovrstnih vsebin ter ureditve statusa le-teh? Ali ministrstvo načrtuje pripravo spremembe Zakona o medijih in Zakona o RTV Sloveniji, ki bi programom posebnega pomena zagotovile sistemski in dolgoročnejši način financiranja ter zagotovile neodplačno razširjanje preko multipleksa A? Na kakšen način se lokalnim in regionalnim programom posebnega pomena nudi tehnična podpora RTV Slovenija? Kako RTV Slovenija zaračunava stroške razširjenja programa posebnega pomena? Po mojih informacijah kljub določbi 114.a člena Zakona o medijih, ki omogoča oprostitev stroškov odplačnega razširjanja [[izklop mikrofona]]
Sedaj bo ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar vprašanje zastavila gospa Anja Bah Žibert.
Spoštovana ministrica, minister, predsedujoči! V razmerju do policije je med vašimi nalogami tudi usmerjanje in nadzorovanje izvajanja nalog policije. Minister oziroma v tem primeru ministrica daje policiji usmeritve in obvezna navodila za delo. Policiji lahko naloži, da v mejah svoje pristojnosti opravi določene naloge ter sprejme določene ukrepe. V povezavi z omenjenimi pristojnostmi me zanima: Kakšne usmeritve in navodila dajete policiji vi, ko gre za področje javnih prireditev in zbiranj in ko govorimo o varnosti države, saj pri obravnavanju tovrstnih zadev prihaja do dvojnih meril? Dovolite, da to pojasnim na primeru. V času shodov Odbora 2014 so pred sodišče prihajali provokatorji s simboli totalitarnega komunističnega režima. Glede na sicer znano dejstvo, da ste do teh poveličevanj nedemokratičnih pozivov hkrati skrajno tolerantni, vas tokrat sprašujem: Zakaj takšna nezainteresiranost in mlačnost, ko se je med provokatorji pojavila zastava somalijske skrajno islamistične stranke Hizbul Islam? Omenjena stranka se je že znašla v dokumentih Združenih narodov in EU. Povezujejo jo z novačenjem, uporabo in zlorabo otrok v oboroženih spopadih. Njihove tarče v spopadih so civilisti, tudi otroci in ženske. V času, ko ves demokratični svet obsoja in se združuje zoper terorizem in grozodejstva islamskih skrajnežev, se odgovorni pri nas obnašate na nek način brezbrižno in pokroviteljsko do tistih, ki s tem javno simpatizirajo. Upam, da se sploh zavedate, kaj s takšnim ravnanjem počnete. Na drugi strani pa je bil na nedavni prireditvi Zveze združenj borcev za vrednote NOB v Ljubljani s prizorišča odstranjen posameznik, ki je zgolj z mirnim protestom izražal svoje nezadovoljstvo, kar pa je seveda povsem človekova in ustavna pravica. Torej gre ministrica za dvojna merila represivnega organa, kar je seveda ne samo nesprejemljivo, ampak predvsem nevarno. Zato vas javno sprašujem: Kaj počnete z našo policijo? Ali lahko govorimo celo o tem, da jo spreminjate nazaj v ljudsko milico? Hvala za odgovor.
Odgovarja ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar.
Hvala, predsednik, za besedo. Kot prvo moram reči, da se vaša najavljena vprašanja popolnoma razlikujejo od tega, kar me sprašujete danes, zato bom v tem kontekstu tudi odgovarjala. Vprašali ste me, kako ministrstvo ter policija zagotavljata enako obravnavanje na področju vzdrževanja javnega reda ter varovanja življenja ter osebne varnosti v primeru javnih zbiranj oziroma na javnih prireditvah in shodih. Kar se tiče vašega preteklega poslanskega vprašanja, ,moj odgovor ostaja enak. In tudi še vedno za vas tudi v kontekstu današnjega vprašanja velja, da če imate podatke o kakršnihkoli konkretnih ravnanjih, da podajte kazensko ovadbo. Veste, kakšen je postopek, bodisi na tožilstvo bodisi na policijo. Kar se pa tiče načina uresničevanja ustavne pravice do mirnega zbiranja in javnih zborovanj na javnih shodih, dobro veste, da je to urejeno v Zakonu o javnih zbiranjih, ki tudi ureja pravico do organizacije in udeleževanja na teh dogodkih, kjer je tudi določeno, da nikomur ni dopustno preprečevati udeležbe tudi na javnem shodu ali prireditvi, razen kadar tako določa zakon, in da tudi je prepovedano motiti ali ovirati potek shoda ali prireditve. Prav tako je v 6. členu določeno, da je prepovedano organizirati shode oziroma prireditve z namenom, da bi se na njih izvrševala kazniva dejanja oziroma pozivalo k izvrševanju kaznivih dejanj ali z namenom povzročanja nasilja, motenja javnega reda oziroma oviranje javnega prometa. Če imate vi kakršnekoli podatke, ki nakazujejo, da je bilo storjeno kaznivo dejanje, ste nekako tudi dolžni podati kazensko ovadbo. Postopek je predpisan v Zakonu o kazenskem postopku. Kar se tiče ravnanj policije. Policija v okviru svojih pooblastil dosledno izvaja vse ukrepe, ki so v skladu z zakonom za udejanjanje tako ustavnih določb kot tudi določb, ki so določene v Zakonu o javnih zbiranjih. Policija v vsakem primeru ob sumu zaznave ali prijave bodisi kršitev ali, še huje, znakov kaznivega dejanja ukrepa in tudi zagotavlja nemoteno zagotavljanje vseh ustavnih pravic. Temeljna dolžnost policije, kot vemo, je varovanje življenja, osebne varnosti ter premoženja ljudi ter vzdrževanje javnega reda, kar opravlja z izvajanjem nalog in vseh pooblastil, ki jih ima po zakonu in podzakonskih aktih. Policija pri izvajanju nalog vsekakor zagotavlja enako obravnavo vseh udeležencev javnih zbiranj, ker namreč tudi za državno upravo kot tako velja v vsakem primeru, da je dolžna ravnati na podlagi načela strokovnosti, zakonitosti in enakega obravnavanja. Hvala.
Gospa Anja Bah Žibert, imate besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora, ne pa za postavitev dodatnega vprašanja.
Čas mi je že tekel. Hvala lepa. Poglejte ministrica, jaz mislim, da sem vas čisto konkretno vprašala in tudi najava je bila povsem konkretna. Govorimo o dvojnih merilih, ko gre za javni red in mir na prireditvah. Eno in drugo je bil dogodek in policija je bila ravno zato tam, da bi zagotavljala javni red in mir. Jaz sem vam povedala o grožnji, ki je bila na eni strani, in nekje drugje, kjer je bil protestnik, pa je bil odstranjen. Torej govorim o dvojnih merilih. Res pa je, da sem vam v tem državnem zboru zastavila že kar nekaj vprašanj in do zdaj nisem dobila nikoli konkretnega odgovora. Tudi danes je tako. Jaz verjamem, da gre to zgolj za aroganco in vaš odnos do poslanke, in upam, da je temu tako, ker sicer bom začela razmišljati o tem, da enostavno niste kos funkciji, ki jo opravljate. Jaz govorim o grožnji, ki se dogaja tudi pri nas. Povedala sem vam konkreten primer, kaj se je dogajalo, vemo, kaj se dogaja po Evropi in jutri se lahko zgodi to nam. In govorila sem o tem, da ni bilo nikakršnega ukrepanja, na drugi strani pa zgolj zaradi tega, ker je nekdo bil tam, je bil s prizorišča odstranjen. Jaz sem vam povedala dvojna merila. Vi ste ministrica in vi ste dolžni v tej državi ukrepati, kajti če boste od posameznikov zahtevali, da ukrepajo, ko gre za grožnjo miru, potem se nas pa res bog usmili.
Odgovarja ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar.
Hvala lepa. Glede na to, da ste vi ta diskurz sedaj skanalizirali tudi na vsebino vašega poslanskega vprašanja, vi meni v vašem poslanskem vprašanju sploh niste nakazali, kaj konkretno vas zanima. Danes me pa sprašujete o konkretnih dejanskih okoliščinah, torej o konkretnih dogodkih, ki bi se naj nekje zgodili na terenu. Jaz vam v svojstvu ministrice za notranje zadeve konkretnih odgovorov ne morem danes podati, ker vi konkretnega vprašanja niste zastavili. Veste, spoštovana poslanka, jaz nisem organ odkrivanja in preiskovanja, jaz opravljam politično funkcijo, in tudi menim, da je vaša funkcija veliko preresna, da vi meni pošljete samo en stavek, medtem ko pa vaši kolegi pošljejo celotno stran in pojasnijo ozadje vprašanja, kaj pravzaprav želijo. Vi ste meni postavili teoretično vprašanje, sedaj pa od mene zahtevate konkreten odgovor. Veste, jaz ne delam na policiji, jaz sem ministrica za notranje zadeve. In tudi menim, glede na to, da vi meni oporekate moje kapacitete, pa vam jaz povem, da je vaša funkcija veliko preresna. Vi izvajate nadzor nad izvršilno vejo oblasti in funkcija poslanskih vprašanj ni igrati se skrivalnice z ministrico čez vikend, ampak v bodoče mi zastavite vprašanje, konkretno povejte, kaj se je zgodilo, kje se je zgodilo, dali bomo poizvedbe in vam bom tudi konkretno odgovorila. Ker žal na takšen način, kot vi meni pošiljate poslanska vprašanja, jaz vam konkretno ne morem odgovoriti. In to ni prvič. Jaz vas res pozivam, da dajva dvigniti na drug nivo, dajte pojasniti, povejte, kaj ste zaznali kot poslanka in potem boste vi lahko dosti bolje izvajali kontrolo nad mojim delom. Ker na takšen način jaz nimam podatkov, jaz nisem organ preiskovanja in jaz vam ne morem odgovoriti. Jaz vam lahko teoretično odgovarjam, ampak mislim, da to niti ni potrebno, ker vi dobro poznate zakonodajo, poznate Zakon o javnih zbiranjih, poznate verjetno tudi Kazenski zakonik. Tako da predlagam, da mi v bodoče zastavite tako, da vam bom lahko konkretno in tudi dejansko konstruktivno odgovorila, ker na ta način vam ne morem. Hvala.
Gospa Anja Bah Žibert, imate besedo da postopkovno zahtevate razpravo o odgovoru na naslednji seji.
Spoštovana ministrica, jaz sem konkreten primer podala zato, da bo razumljeno, zakaj govorim o dvojnih merilih. Jaz sem pa vas vprašala zelo jasno, kaj počnete s policijo oziroma kakšna navodila jim dajete vi, glede na to, da prihaja do dvojnih meril. To je bilo izhodišče mojega vprašanja. Poglejte, ne se jeziti name, če na to niste bili sposobni oziroma niste želeli odgovoriti. In prosim, ne delati tukaj iz tega vprašanja, zdaj, kako dolgo je bilo [[…]]Bilo je čisto konkretno moje vprašanje in tudi na začetku sem povedala, o čem sprašujem. Govorim o tem, kakšna so vaša navodila. Vi ste ministrica tudi zato, da nemoteno dela naša policija. In predvsem, da je to organ, ki bo skrbel za vse državljane. Jaz mislim, da glede na to, da se to pojavlja, bi bila takšna razprave še kako pomembna. Veste, ne gre tukaj za to, kdo bo koga ali pa kdo bo glasnejši, ampak gre za to, da moramo vsi skupaj poskrbeti, da bo ta država varna. In s takšnim odnosom, kot ga imamo zdaj, da se lahko po cesti sprehajajo z zastavami, ki pozivajo in pomenijo grožnjo svetovnemu miru danes, je nekaj narobe. In samo na to bi mi odgovorili. Kakšna navodila dajete? To je bilo moje vprašanje glede dvojnih meril. Hvala lepa. Jaz upam, da bo Državni zbor opravil razpravo, seveda bom to povedala, tudi če bi me hotel predsedujoči opozoriti, tako kot ste danes kolegico Simono Kustec Lipicer, ki je uvodoma zlorabila institut proceduralnega, pa seveda opozorila ni dobila. Jaz upam, da si ga zdaj ne bom zaslužila. Hvala.
To ste pravilno ugotovili, ampak tisto je bilo res čisto na samem začetku in moja napaka. O tem vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 19. 5. 2015, v okviru glasovanj. Moram pa vseeno na splošno povedati, in to pa na splošno velja, da bi res bilo dobro, recimo v tem vašem primeru, če bi ta dva primera bila notri navedena, bi se ministrica veliko lažje znašla. Govorim na splošno o tem, kako konkretno so vprašanja. Nekatera so res zelo, zelo konkretna, nekatera so pa res enostavčna in potem je včasih zelo težko izpeljati kako in kaj. Zato govorim, ne govorim na splošno, o tem mislim, da se bomo morali enkrat na Kolegiju ali pa na zaprtem delu Kolegija pogovoriti. Vem, da so bila navodila včasih in da ste, če so bila preveč konkretna, so vas pa takrat zatirali, da predsedujoči niso pustili takšna vprašanja zastavljati. Ampak mislim, da bi bilo primerneje in tudi za vse prijetneje, če bi bila ta vprašanja malo bolj konkretna. Ni pa zdaj to opozorilo kot tako, ampak velja za cel sklop poslanskih vprašanj, ki prihajajo sicer, žal, s te strani, ampak druga so vsaj daljša, to lahko vidim. Gremo naprej. Zdaj bo gospod Franc Laj zastavil vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc, ki je žal odsotna. Zato vas sprašujem, ali zahtevate pisni ali ustni odgovor.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani predstavniki vlade, drage kolegice in kolegi! K postavitvi ustnega poslanskega vprašanja me je spodbudil objavljeni članek v Delu 23. 4. 2015 z naslovom V Sloveniji manjka tisoč zdravnikov, informacije, ki sem jih dobil v Splošni bolnišnici Murska Sobota v zvezi s kadrovsko podhranjenostjo na eni strani in težavami pri zaposlovanju celo svojih štipendistov, diplomantov, medicinskih fakultet na drugi strani in ne nazadnje proces javne razprave v zvezi s Pravilnikom o izvajanju nujne medicinske pomoči. Kje je problem? Oni imajo trenutno 21 štipendistov, od tega 8 absolventov. Za čas pripravništva imajo možnost, da jih zaposlijo, vendar se potem pojavi problem, kako naprej. Problem predvsem ovira specializacija. Zakaj? Zaradi tega ker razpis za specializacijo največkrat ni ustrezen, ne po številu in ne po profilu. Tako se največkrat zgodi, da je kakšen dober diplomant prisiljen iskati drugo rešitev, največkrat rešitev izven države, kar dolgoročno zagotovo izredno negativno vpliva na sam zdravstveni sistem, kvaliteto zdravstvene oskrbe in ne nazadnje tudi glede na to, koliko družba vloži v enega takšnega diplomanta, ki se meri nekje po mojih dosegljivih podatkih tudi nekje do 300 tisoč evrov, kar je tudi zelo velika škoda z vidika celotne družbe. Če pa že uspejo priti do specializacije, pa se največkrat tudi zgodi to, da so še v času specializacije zaposleni, vendar ko pa specializacijo končajo, pa žal ne morejo dobiti zaposlitve zaradi ovire ZUJF. Ministrico sprašujem: Ali pripravlja ukrepe za rešitev tega problema in s tem omogoči zaposlovanje domačih zdravnikov, prepreči beg kvalitetnega kadra in izboljša zdravstveno oskrbo? Ministrici se za odgovor iskreno zahvaljujem.
Pisni ali ustni?
Pisni.
Zdaj bo ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču vprašanje zastavila Violeta Tomić.
Hvala za besedo. Spoštovani minister Gašperšič. Odgovor na moje pisno poslansko vprašanje sem dobila tako pozno, da sem se že ustrašila, da ga sploh ne bo. Namreč, zastavljen je bil 5. 5. 2015, prišel je šele 30. 3. Skratka, veseli me, da vam bodo sredstva v višini 3,4 milijona evrov, ki vam jih je po našem posredovanju omogočila Služba Vlade Republike Slovenije za razvoj in evropsko kohezijsko politiko, koristila za aktivnosti na južnem odseku 3. razvojne osi od priključka Maline do Metlike oziroma Črnomlja. Vendar me v pisnem odgovoru z nekonsistentnostjo niste prepričali, da bo temu res tako. Na začetku odgovora pišete, "kljub temu se na ministrstvu preverjajo možnosti porabe razpoložljivih sredstev tehnične pomoči 2007–2013 v višini 3,4 milijona evrov za izvedbo drugih aktivnosti, ki se izvajajo na projektu južnega dela 3. razvojne osi, in sicer za plačilo že opravljenih storitev v postopku umeščanja drugega odseka od priključka Maline do Metlike oziroma Črnomlja." Odgovor pa zaključujete z: "S strani ministrstva so bile proučene in realizirane vse možnosti za racionalno izkoriščenost razpoložljivih EU sredstev za namene cestne infrastrukture ter izvedene aktivnosti za kontinuiran potek aktivnosti na prvem odseku južnega dela 3. razvojne osi." Kar je moč razumeti kot negativen rezultat. Čas pa še vedno neusmiljeno teče in vse kaže, da zaradi počasnega reagiranja ne bodo narejeni projekti za gradbeno dovoljenje za predor v času, ki bi omogočal rabo zemljine iz predora za gradnjo odseka Mačkovec–Revoz. Graditelji bodo morali torej zemljino kupovati in prevažati od drugod, namesto da bi uporabljali tisto iz predora, kar pomeni dodatne nerazumne stroške, ki se bodo potem še povečali, ko bo treba odvečno zemljino iz predora spet nekam odpeljati. Iz vašega pisnega odgovora namreč ni bilo moč razbrati, ali bo prenos investitorstva na Dars, d. d., omogočil premostitev že nastale vsaj štirimesečne časovne zamude in ali so zagotovljena sredstva za takojšnjo izdelavo projektov za predor. Zato vas sprašujem: Ali boste porabili zagotovljena sredstva v višini 3,4 milijone evrov za aktivnosti v zvezi z južnim delom tretje razvojne osi ali ne? Če jih ne boste porabili, ali bodo ostala neizkoriščena? Kdaj bo Dars kot pristojni investitor začel projektirati na etapi od razcepa Poganci do priključka Maline s predorom Gorjanci? Ali ima Dars že zagotovljena finančna sredstva za te aktivnosti in iz katerih virov? Kako boste zagotavljali finančno in materialno učinkovitost projekta glede na dejstvo, da je v tem trenutku očitna časovna neusklajenost gradnje odsekov, ki zemljino potrebujejo, in tistih odsekov, na katerih se bodo pojavljali viški zemljine? Kakšni so v tem trenutku časovni mejniki za posamezne etape na južnem odseku tretje razvojne osi? In ali je v vašem urniku predviden termin za sestanek z belokranjskimi županjama in županom in kdaj? Hvala.
Odgovarja minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovana poslanka, iz vašega ustnega vprašanja, kot že prej tudi pisnega, zaznavam skrb za ureditev dveh pomembnih zadev, to je zagotovitev črpanja evropskih sredstev obstoječe, iztekajoče se kohezije 2007–2013 ter čimprejšnjo realizacijo projekta izgradnje južnega dela tretje razvojne osi. Jaz ne želim tukaj razpravljati o tem, ali smo v kakšni zamudi ali ne, ker do nedavnega ta odsek pravzaprav ni imel nobene perspektive, kdaj bo zgrajen, kako bo zgrajen in tako naprej. V času, od kar sem jaz prevzel to ministrstvo, smo začeli zadeve premikati v neko smer, ki nakazuje možnost realizacije, in sicer tako, kot je bilo tudi že pojasnjeno v pisnem odgovoru, da prenašamo pristojnost z realizacijo tega dela projekta od avtoceste do Malin, torej vključno s predorom pod Gorjanci v pristojnost družbe Dars, ki ima določene zglede in tudi kapacitete in možnosti, da te zadeve sfinancira. Zlasti je tukaj prioriteten ta prvi odsek mimo Novega mesta, ki je vključen tudi v financiranje s sredstvi nove finančne perspektive, kjer je za ta odsek v vrednosti 75 milijonov evrov predvideno približno 39 milijonov evrov financiranje izgradnje tega odseka. Kar se tiče pa porabe sredstev teh 3,5 milijona tehnične pomoči iz pretekle finančne perspektive, pa smo vam tudi že v pisnem odgovoru skušali nekako pojasniti, da za izvedbo [[…]]namreč za ta sredstva smo ugotovili, da bodo ostala, šele v začetku tega leta. In v tem letu preprosto z aktivnostmi projektiranja, če bi jih začeli z razpisi in z oddajo del, torej takoj takrat, ko je bilo to ugotovljeno, preprosto na aktivnostih projektiranja nekega znatnega črpanja teh sredstev niti ne bi mogla zagotoviti. Zato smo ocenili, da bo za porabo teh sredstev mnogo racionalneje, če jih namenimo za druge potrebe, kot je bilo rečeno, torej za realizacijo umeščanja v prostor na teh še ostalih odsekov na temu delu južnega dela tretje razvojne osi, torej do Metlike in do Vinice, ter še za druge projekte, ki so v intenzivni realizaciji in kjer je možno ta sredstva črpati. Za reševanje problema projektiranja in gradnje tega odseka, ki pa vas prioritetno zanima, torej vključno s predorom pod Gorjanci, pa bomo, kot rečeno, angažirali družbo Dars, ki bo zagotovila s svojimi resursi, da bo ta projekt tekel nemoteno in kolikor je možno tudi skladno. Opozarjate na te probleme, ki se izkazujejo z zagotavljanjem izravnave teh zemeljskih mas. Skratka, jaz računam, da bo Dars tej zadevi zelo veliko pozornost posvetil in skladno s tem tudi koordiniral potem vsa dela na projektiranju tega prvega dela in na projektiranju drugega dela. V letošnjem letu ima sicer že majhen delež v letnem programu za izvedbo teh aktivnosti v programu, vendar ta del še ni tako znaten, ker ta primopredaja dokumentacije še poteka, pripravljajo se ti projekti. Ko bo primopredaja izvršena, pa bo Dars, bom rekel, zelo aktivno in z načrti tudi v naslednjem letu in še v naslednjih letih, potem 2017, 2018, zagotovil izvedbo tega projekta. Lahko omenim samo še to, da ta prvi odsek mimo Novega mesta, se pravi od avtoceste do Revoza oziroma do Pogancev, je predvideno, da bi se gradnja začela v letu 2017. Skratka, to je tudi cilj, kjer bi torej tudi z aktivnostmi potem na izgradnji predora potem bilo treba doseči. Jaz računam, da bo Dars to v največji možni meri tudi uskladil. Hvala lepa.
Violeta Tomić imate besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Ravno zato, ker vemo, da Dars ni upravičen do sredstev tehnične pomoči, smo pravočasno zagotovili sredstva za Direkcijo za ceste, da bi lahko pravočasno začela s projektiranjem in izdelek predlaga Darsu v nadaljnje izvajanje. Zato jaz pričakujem bolj obvezujoč urnik nadaljnjih opravil v zvezi z južnim delom tretje razvojne osi. Predvsem pa imam občutek, da je nekako podcenjevalen odnos do Bele krajine in njenih prebivalcev. Kar se med drugim kaže tudi to, da belokranjski župani že več kot dva meseca, natančneje od 9. marca 2015, čakajo na termin za sestanek z vami. Simptomatično za to vlado je, da se zanemarjenje Bele krajine širi tudi v druge resorje. Zato bi vas ob tem trenutku povabila na srečanje s prebivalci Bele krajine s povednim naslovom Iz ljudskih ust neposredno v parlament, ki bo v Črnomlju 27. maja in belokranjski župani in tudi mi, iz Združene levice vas bomo tam zelo veseli. Hvala.
Denimo, da je to vprašanje. Besedo ima minister za infrastrukturo, dr. Peter Gašperšič.
Hvala lepa. Jaz se zahvaljujem za vabilo. Dobil sem tudi vabilo na Vinsko vigred, pa sem ga moral odkloniti, ker res nisem imel časa takrat, sicer bi se z veseljem udeležil. Še enkrat poudarjam, mislim, da zelo resno vodimo aktivnosti, da se bodo ti projekti tudi na južnem delu spravili v življenje in da bi res v letu 2017 prišlo tudi to gradbenih aktivnosti. Kar se pa tiče porabe teh sredstev minule perspektive pa tudi, kot rečeno, Dars jih niti ne bi mogel koristiti, jih bo pa direkcija na tistih odsekih, ki sem jih omenil, skratka do Vinice in do Metlike, na aktivnostih umeščanja v prostor, preostanek bomo pa tudi še na drugih projektih, ki jih na ministrstvu izvajamo in so intenzivno v teku, tako da neporabljenih sredstev iz tega naslova ne bo. Hvala lepa.
Violeta Tomić, imate besedo za postopkovno zahtevo za razpravo.
hvala vam za odgovor, ki je bil tokrat bolj precizen. Vabilo za 27. maja pa še vedno ostaja. Hvala.
Zdaj je pa ponovljeno. Zdaj pa moram dati opozorilo, uradno. Opozarjam. Opomin. Kot naslednji sprašuje gospod Uroš Prikl, in to isto ministra za infrastrukturo dr. Petra Gašperšiča. Prosim.
Predsednik, najlepša hvala za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, spoštovani gospod minister! Tudi moje vprašanje bo nekoliko lokalno obarvano. Obarvano bo štajersko, mariborsko, če hočete, ker pač iz tega okolja prihajam in se zavedam vseh deprivilegiranosti, ki jih Maribor s svojo širšo okolico tudi ima. V akcijskem načrtu prioritetnih aktivnosti ministrstev in vladnih služb za leto 2015 so kot ena ključnih aktivnosti v poglavju Zaključevanje projektov stare perspektive 2007–2013 navedena tudi dela na Letališču Maribor. Mariborsko letališče lahko ob povezavi s cestnim in železniškim omrežjem regiji prinese izjemne razvojne možnosti. V bližini letališča naj bi sodobni kopenski logistični center, ki bi naj nastal, odprl na široko vrata novim naložbam, novim investicijam, zato pa bi seveda bilo nujno posodobiti letališko infrastrukturo. Z investicijam v to infrastrukturo, bi se posledično povečala dostopnost celotne Podravske regije, pa ne samo Podravske regije, ampak tudi Pomurske regije, Savinjske regije, Koroške in še bi seveda lahko našteval, tako za gospodarstvo kot seveda tudi za turistični razvoj oziroma za dostopnost turističnih destinacij, ki jih tukaj seveda ni malo. Logistično seveda ima lokacija velike prednosti, saj se v neposredni bližini letališča nahaja avtocestno križišče petega in desetega evropskega cestnega koridorja, velike možnosti pa bi odprla tudi železniška povezava, ki je od letališča oddaljena nekaj sto metrov. Vladanje v letališče tako predstavlja možnost za policentrični razvoj, predstavlja potencialno prosperiteto severovzhodne regije in hkrati, to je moje osebno mnenje, tudi pomeni prenehanje deprivilegiranosti Maribora z okolico. Spoštovani gospod Gašperšič, sprašujem vas: Katera dela, navedena v akcijskem planu prioritetnih aktivnosti ministrstev in vladnih služb za leto 2015, se bodo opravljala na Letališču Maribor? Koliko je za to namenjenih sredstev iz perspektive 2007–2013? In tretjič, če lahko še malo dopolnim vprašanje, pa ne želim tukaj izven konteksta izhajati: Kakšna je perspektiva mariborskega letališča v naslednjih letih v očeh ministrstva in v vaših očeh? Hvala lepa.
Odgovarja minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala lepa za postavljeno vprašanje. Tudi sam sem pravzaprav hotel začeti odgovor pravzaprav s tem, kar ste na koncu vprašali, s perspektivo in vizijo mariborskega letališča. Namreč, ni dovolj samo to, da gradimo infrastrukturne objekte, če ti objekti potem ne služijo nekemu svojemu namenu. Vemo pa, čemu naj bi letališče služilo. Tam naj bi se izvajale letalske aktivnosti. Poleg tega pa samo letališče odpira še druge možnosti, ki ste jih tudi omenil, v navezavi z ostalo pomembno infrastrukturo, ki je tam v bližini. Vendar to je potem že širša zgodba, kako bomo vse te logistične povezave uspeli zagotavljati. Skratka, sama vizija in razvojni potenciali mariborskega letališča so prepoznani tudi na ministrstvu. In z aktivnostmi, ki jih izvajamo, bomo, sem prepričan, tudi te potenciale nekako uspeli potem spraviti tudi v življenje. Tu mislim predvsem na aktivnosti, ki se tičejo razgovorov in proučevanja možnosti, da se podeli večletna koncesija za izvajanje gospodarske javne službe. Mislim, da smo tukaj zelo blizu neki rešitvi, ki bo potem to omogočila. Ravno tako tudi vsem drugim aktivnostim, ki bodo, recimo, če povem zelo konkretno, omogočile tudi podaljšanje letališke steze in tudi ureditev vseh ostalih zemljiškoknjižnih vprašanj, ki tam obstajajo. Glede aktivnosti na sami prenovi letališča in teh objektov v okviru obstoječe finančne perspektive pa lahko povem, da so bila dela, ki so zajemala dokončanje obstoječega potniškega terminala in izgradnjo novega dela ter dela, vezana na pripravo glavnega letališkega načrta, pravzaprav že izvedena in zaključena. Trenutno pa se zaključuje še izvedba obnove letališke infrastrukture na samem letališču, ki zajema tehnični objekt. To je trakt, kjer bodo nameščeni gasilci. Potem objekt, kjer bodo garaže. In objekt tri, v katerem bo hangar v vrednosti milijon in približno 500 tisoč evrov. V postopku pa je tudi javno naročilo za nakup opreme za sprejem in odpremo letal, potnikov in blaga na letališču Edvarda Rusjana v Mariboru, ocenjena vrednost tega naročila je približno 2 milijona 200 tisoč evrov. Celotna vrednost vseh investicij, ki so se izvajale in se bodo letos na tem letališču zaključile, pa znaša približno 18 milijonov evrov. Hvala lepa.
Imate še dopolnilno? Gospod Uroš Prikl, imate besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Mene v tem trenutku izjemno veseli, da je država, da je resorno ministrstvo prepoznalo ali pripoznalo, da se skriva tudi v tem koncu naše države velik potencial in da lahko ima mnoge pozitivne učinke na razvoj v severovzhodnem koncu Slovenije, ne samo Maribor, okolica, ampak tudi cela Slovenija. Jaz seveda vam želim, da se ti načrti, ki jih z mariborskim letališčem imate, tudi uresničijo. Seveda se absolutno strinjam s tem stališčem, da sama investicija, da sam objekt, pa naj bi so še takšen ali drugačen, sam sebi seveda ne bo služil, ampak da je seveda to matematično povedano nujen, ampak ne zadosten pogoj, da nekaj na tem področju naredimo. Verjemite, gospod Gašperšič, Mariborčani, pa tudi širše, bomo še kako zadovoljni, če se bo tukaj na tem področju v tem smislu naredil korak naprej. Da si ne bom prislužil opomina, vas seveda ne bom vabil na rezanje traku, ko bo ta investicija zaključena, znali bomo pa to dolgoročno ceniti tako Mariborčani kot tudi tisti, ki smo z Mariborom tako ali drugače povezani. Še enkrat, najlepša hvala za ta odgovor. Želim si pa tudi, kot bi se temu reklo, da besede meso postanejo. Hvala lepa.
Sedaj bom pa dal besedo gospodu ministru, da nekaj doda, ker v nasprotnem primeru vam res moram dati opomin.
Hvala lepa. Z veseljem sprejmem tudi vabilo na otvoritev teh objektov. Mislim, da tudi načrtujemo nek dogodek, da se obeleži zaključek tega projekta. Namreč, objekti, ki so tam bili narejeni in bodo še dokončani, so vredni ogleda in pozornosti tudi širše javnosti, tako da bomo primerno obeležili tudi zaključek tega projekta. Hvala lepa.
Zdaj bo ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak [[…]]Opa, spregledal sem. Pardon. Najprej bo ministru za infrastruktur dr. Petru Gašperšiču zastavil vprašanje še gospod Marko Ferluga. Se oproščam, ker nisem prej opazil.
Hvala lepa. Sprejemam opravičilo. Lep pozdrav vsem prisotnim, ki so tu še v naši športni areni, bi rekel jaz. Pozdrav najbolj popularnemu ministru, tudi na obali. Saj vemo, to je kot iz filma o Fantozziju: "dopo lunghi anni e anni di trasmissioni siamo arrivati a" tunel Markovec. In tukaj se pa začne naša zgodba. Se pravi tunel Markovec je ena izredna infrastrukturna pridobitev na obali, ampak in če ne bi bilo tega ampak, bi bilo vse lepo in prav. Tukaj pa se začnejo vprašanja, problemi in tudi nezadovoljstva. Nezadovoljstva lokalnega prebivalstva. Zakaj to govorim? Dejansko tukaj nastajata dve vprašanji. Eno vprašanje je to, kar najbolj muči moje obalne lokalne sonarodnajke, in sicer ali bo vinjeta oziroma ali ne bo, od kje bo in zakaj je ne bi bilo. In tukaj je dejansko res eno veliko vprašanje na strani ministrstva in vlade, kako se bo ta zadeva opredelila. Druga, ki je zame tudi enako pomembna, mogoče dolgoročno še celo bolj kot, ali bodo vinjete in kje bodo vinjete, je pa naslednja zadeva, in sicer obalna cesta. Obalna cesta. Tukaj moram povedati iskreno, da so vsi obalni župani pokazali izredno veliko mero, to moderno besedo bom uporabil, proaktivnosti, da imajo že neke načrte, kako in kaj bi bilo s to obalno cesto seveda, če bi prišla v njihove, bom rekel v navednicah, roke za upravljanje in izrabljanje tega potenciala. Tukaj gre za dejansko 6 kilometrov deviškega ozemlja, obalnega ozemlja, ki bi se dalo predvsem za turizem in gospodarstvo zelo dobro razviti in narediti dodatno turistično ponudbo. Seveda je pa to verjetno povezano s tem, kako se da to nekako v dogovoru z obema občinama, tako s Koprom kot Izolo, in seveda z Ministrstvo za infrastrukturo dogovoriti, kakšne so možnosti. Tukaj je dejansko tudi na vas nekako, da pomagate pri teh reševanjih, in sicer v tej prekategorizaciji lokalnih v regionalne ceste in uporabi te ceste v neke turistične namene. Tako da bi vas prosil za ta dva odgovora. Hvala lepa.
Odgovarja minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala lepa za besedo. Glede vaših dveh vprašanj v zvezi s predorom Markovec bom odgovoril, tudi je bilo podobno vprašanje že danes postavljeno, tako da delno je pravzaprav že verjetno bilo odgovorjeno. Jaz si tudi ne bi upal soditi o kakšni moji priljubljenosti, ne delam si utvar, da bom s temi aktivnostmi, ki jih moramo izvajati, požel kakšno veliko priljubljenost. Tudi del, ki ste ga povedali v italijanščini, moram reči, da ga nisem razumel, ampak kakorkoli, se bom zdaj osredotočil na vprašanja. Glede tega, ali smo se odločili, da bomo v predoru oziroma v tem novoodprtem odseku uvedli vinjete ali ne, bi želel pojasniti, da pravzaprav to ni nikakor odločitev ministrstva. Tukaj pravzaprav nimamo kaj se odločati, ali vinjeta bo ali ne bo, ker je zakonodaja na tem področju jasna. Namreč zakonodaja pravi, da vse hitre ceste in avtoceste, ki so v upravljanju cestninskega upravljavca, to je družbe Dars, morajo biti cestninske. In v tem smislu nimamo pravzaprav nobenega manevrskega prostora, da tukaj razpravljamo o tem, ali bo kakšen odsek cestninski ali ne bo cestninski. Žal mi je, da moram pravzaprav tako suhoparno, uradniško, birokratsko odgovoriti na ta del vprašanja, ampak to so pač dejstva, mimo katerih ne moremo ne mi na ministrstvu, ne tukaj v poslanski dvorani, niti ne župani mestnih občin. Skratka, to so dejstva, s katerimi so se morali sprijazniti tudi drugi uporabniki slovenskih avtocest, ko smo leta 2008 uvajali vinjete. Namreč, iste, podobne, identične razprave smo takrat lahko poslušali, ko so se uvajale vinjete že na vseh avtocestnih odsekih, ki takrat na nek način nosi bile cestninjene v tem odprtem cestninskem sistemu, kjer smo ga plačevali po prevoženem kilometru, pa spet ne čisto po prevoženem kilometru, skratka, nekateri so takrat uporabljali omrežje čisto zastonj, drugi so ga kar drago plačevali. Vinjete so povzročile, da ga plačujemo vsi v sorazmerno približno enakem znesku. Pri tem pravzaprav ne določajo več nobene izjeme, ali je to odsek na Primorskem ali je to odsek ljubljanske obvoznice ali je to odsek mariborske hitre ceste, skratka, vsi uporabniki teh cest moramo poslej za uporabo teh cest imeti vinjeto. In tako bo tudi v tem delu nadaljevanja obstoječe hitre ceste, kjer je vinjeta že obvezna, tudi v tem delčku, ki se bo torej zaključil na krožišču pri bencinski črpalki. Kar se tiče vseh vizij razvoja ob obalni cesti, pa seveda smo na ministrstvu tudi zelo jasno povedali in poudarili, da pravzaprav podpiramo te vizije in razvojne možnosti, ki bi se odprle s tem, da se obalna cesta sprosti prometa. Edini pogoj, ki ga pri tem imamo, da prenesemo to cesto v upravljanje lokalni skupnosti, je ta, da se v zameno za to, da se ta cesta izroči v upravljanje lokalnih skupnosti, zagotovi ustrezna necestninska, nevinjetna povezava regionalnega značaja, kot državna regionalna cesta, ki bo potekala v tem primeru edino možno preko samega Markovca, naselja Markovec, ki bo omogočala ta nevinjetni, necestninski promet in bo tudi služila v primeru, da bo prišlo do kakršnihkoli zapor na sami hitri cesti, za odvijanje tega prometa, če bi prišlo do zaprtja obalne ceste, ker bo služila nekim drugim namenom. Za nek tranzitni tovorni promet pa predvidevamo v takšnih primerih možnost obvoza preko ceste preko Šmarij in na Dragonjo. Skratka, to so naše možnosti, ki jih tukaj imamo in jih dajemo na mizo kot ponudbo, kajti za izvedbo, za realizacijo tega dogovora je treba doseči soglasje z obema lokalnima skupnostma. Ne more tega prenosa teh pristojnosti izvesti samo ministrstvo, ne da bi se lokalne skupnosti s tem strinjale. Skratka, mi bomo to ponudbo dali, smo jo že dali, večkrat sem o tem govoril, to konkretno bomo tudi oblikovali v smislu sklepov oziroma spremembe Uredbe o kategorizaciji cest. Upam, da bo prišlo do ustreznega dogovora, ki bo omogočil [[…]] [[znak za konec razprave]] Hvala lepa.
gospod Marko Ferluga, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. Saj ne bom dolg, sem hotel samo ministru povedati, "dopo lunghi anni e anni" pomeni to, da smo dolgo čakali na ta nesrečni tunel. Samo to, ni bilo nič, pa ne mi zameriti, ko sem rekel, da ste popularni na Obali, to tudi nisem misel v neki negativni konotaciji ali kaj takega. Samo toliko. Pa hvala za odgovore, jasno.
In hvala vnaprej za opomin, seveda. Prav, zdaj pa pridem do tistega, kar sem se prej zmotil, in to je, da bo gospa Erika Dekleva končno lahko zastavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala za besedo. Spoštovana ministrica, v tem mandatu smo vam že zastavili poslansko vprašanje glede izgradnje objekta na Debelem rtiču za osebe s posebnimi potrebami. Veseli smo prejetega zagotovila, da se bo izgradnja začela še v letošnjem letu in da so deloma, v višini 1,4 milijona, zagotovljena tudi finančna sredstva, preostanek pa naj bi bil zagotovljen v letu 2016. Sprašujem vas: Kdaj točno oziroma kdaj v tem letu se načrtuje začetek gradnje doma za osebe s posebnimi potrebami? In seveda hvala za odgovor.
Odgovarja ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik Državnega zbora, kolegice in kolegi! Hvala za vprašanje. Upam, da vam v letošnjem letu ne bo več treba podobnega vprašanja postaviti, ker se bo začela sama gradnja in bo končana ta dolga zgodba, trinajst let trajajoča, če tako rečem. Namreč, Vlada Republike Slovenije je 12. maja 2015 sprejela sklep, da se v veljavni načrt razvojnih programov 2015–2018 uvrsti nov projekt novogradnja Centra obala Debeli rtič, enota CUDV Dolfke Boštjančič, ki izhaja iz evidenčnega projekta. Na MFERAC je bilo to potrjeno 14. maja, prerazporeditev smo na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti zagotovili, dejstvo pa je, da je v skladu s 184. členom in prvim odstavkom 186. člena ZUJF potrebno soglasje Vlade. Kot po navadi smo čakali na soglasje Ministrstva za finance, smo ga pridobili, tako da bo jutri na pristojnem odboru Vlade obravnavana ta odobritev naročila in v četrtek na Vladi. Potem ko bomo imeli soglasje, pričakujemo, da bomo sklep o pričetku postopka predmetnega javnega naročila dali v objavo do 5. junija 2015 in predvidoma do 31. julija 2015 bo, če ne bo vloženega zahtevka za revizijo, zaključen postopek javnega naročila in izbran izvajalec gradbenih del. Najkasneje do 15. avgusta 2015 pa bo nato izvedena uvedba izbranega izvajalca v delu, s čimer se bodo začela izvajati gradbena dela na projektu izgradnje novega Centra obala Debeli rtič.
Dobro. Sedaj bo ministrici za zdravje Mariji Milojki Kolar Celarc, ki je upravičeno odsotna, vprašanje postavila gospa Anja Bah Žibert, ki jo prosim, da pove, ali želi pisni ali ustni odgovor.
Hvala lepa. Glede na to, da ministrice ni, bi želela pisni odgovor, ker mislim, da bo hitreje glede na čas. Ob znanem dejstvu, da ministrica v temu času predvsem razburja javnost z ukinjanjem nujne medicinske pomoči, pa problematika na otroški srčni kirurgiji Kliničnega centra v Ljubljani ni zato prav nič manjša ali pa še manj, da bi bila to postranska reč. Gre namreč že za zelo dolgotrajen problem, ki pa nekako ni in ni prišel do rešitev. Bilo je kar nekaj slabih odločitev na tem področju, veliko obljub, da bo do rešitve prišlo, vendar pa na tem je nekako tudi ostalo. Zdi se mi, da je treba poudariti, da je pri tem res problem in nekako ne vodi k končni rešitvi tudi odnos odgovornih, tistih, ki so najbolj odgovorni za to, ko so staršem, ki so se povezali na eno od spletnih omrežij oziroma socialnih omrežjih, izjavili, da je to neprimerno in da se na takšen način tem stvarem ne streže. Dejstvo je, da so starši iskali neko poto, da bi do rešitev prišlo. Ne nazadnje je tudi dr. Kenda, direktor Pediatrične klinike, nedavno v eni od izjav, ko so starši zopet izpostavili enega od problemov, nekako odgovoril, da negodovanje v temu smislu ni potrebno. Mislim, da na takšen način do rešitev ne bomo prišli, zato bi bilo dobro in upam, da bom nekako dobila odgovor ministrice, da le pridemo do neke dolgotrajne rešitve, ki bo v interesu vseh. Hvala.
Zdaj bo gospod Andrej Čuš postavil vprašanje ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču, ki je odsoten. Zato sprašujem, ali želi pisni ali ustni odgovor.
Hvala lepa za besedo. Naj kar na začetku povem, da želim pisni odgovor predvsem zaradi časovne komponente, saj sedaj čakati en mesec na konkretne odgovore, ni resno glede na to, da zastaralni roki v primeru odškodninskih tožb zastarajo novembra. Tako prosim za čimprejšnji odgovor. Dobre tri tedne je, kar sem v Državnem zboru postavil ustno poslansko vprašanje, vezano na poplave reke Drave leta 2012, in sicer ministrici za okolje in prostor ter ministrici za notranje zadeve. Moram povedati, da so se poplave Drave takrat v veliko primerih politično izkoriščalo za samopromocijo. Poplave so se zgodile en teden pred predsedniškimi volitvami in marsikdo je prišel tja, malo dal rokavice na roko, dvakrat lopato premaknil, pa je že rekel, da so naredili nekaj. Ampak ljudje na območju Koroške in vse do Gorišnice in Markovcev in proti Hrvaški so ostali sami, praznih rok. Življenje se jim je čez noč spremenilo, vse, kar so celo življenje pridelali, recimo stanovanja, hiše, je zalilo čez noč – ne samo kleti, tudi višje. Seveda so se ljudje ukvarjali predvsem s preživetjem. Svoje prihranke in marsikaj drugega so morali nameniti temu. Skratka, šlo je za ogromno humanitarno katastrofo, ki je v Sloveniji povzročila kar za 373 milijonov evrov škode. In vse do danes smo nekako na to pozabili. To ni prav. Nazadnje sem tudi spraševal ministrici za okolje in notranje zadeve, kako daleč je kazenski pregon, kako daleč je poplačilo odškodnin oškodovancem. Gre za približno 300 družin. Ugotovili smo, da žal nismo daleč. Analize, ki so bile opravljene, so pokazale, da je za poplave Drave leta 2012 odgovoren tudi človeški faktor. Ne bi rad sicer govoril, kdo in kaj, ker vem, da to ljudje poslušajo, ampak – človeški faktor. In v Avstriji je to vodo nekdo spustil proti Sloveniji. Mislim, da sem s tem povedal vse. Ministrstvo je sicer pripravilo neko analizo, ki pa seveda ni korenita. Izvedel sem, da se Republika Slovenija pogaja z Republiko Avstrijo o izplačilu odškodnine, ki je nastala v poplavah, ampak izključno za škodo, ki je nastala na javni infrastrukturi. To pomeni, da bo vseh teh 300 družin, ki so bile oškodovane v poplavah, prikrajšanih, jih ima država za kolateralno škodo, se jih je država čez noč odrekla, in mislim, da to ni prav. Zato seveda na ministra naslavljam vprašanje: Kako bo spoštoval Ustavo? Kako bo Državno pravobranilstvo sledilo temu, da tudi sliši potrebe [[izklop mikrofona]]
Sedaj bo gospod Žan Mahnič postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivavšku, ki je opravičeno odsoten, ter ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospoda ministra, kolegice in kolegi! V tej državi že leta in leta poslušamo, da je cestna infrastruktura velik problem. V vseh teh letih, odkar je nastopila kriza, smo s tem, ko smo gasili požare na drugih področjih, nekako zanemarili cestno infrastrukturo, kar lahko državljanke in državljani občutimo dnevno, ko se vozimo po cestah, ki so zagotovo ene izmed najslabših v Evropski uniji, vsaj kar imam jaz izkušenj, pa grem kdaj v tujino in vidim, kakšna je situacija tam. V tem času smo pod vlado Boruta Pahorja naredili še korak naprej, da se še bolj poslabša cestna infrastruktura. Del sredstev, ki so prišla iz naslova cestnin, registracij in tako dalje, smo prenesli za obnovo železniške infrastrukture, kar je seveda nepravično, nepošteno, da tisti, ki se vozimo po cestah, plačujemo za železniško infrastrukturo, ob dejstvu, da danes počasneje prideš iz Ljubljane tja gor do Jesenic, kakor pa si prišel v času Avstro-Ogrske. Posebno pa je problem za gospodarstvenike. Vemo, da smo zaprli nekatere mostove, zaradi slabih cestnih povezav do določenih predelov v Sloveniji se gospodarstveniki zelo pritožujejo. Ne samo tisti, ki se vozijo s tovornjaki in imajo taka podjetja, ampak tudi tisti, ki dnevno sklepajo posle v takih krajih. Poseben problem so tukaj tudi gospodarske cone, v državi imamo predele, kjer ni ustrezne cestne infrastrukture, ceste niso ustrezno urejene, imamo pa gospodarske, industrijske cone, ki zaposlujejo kar precej ljudi. Konkreten primer je tudi občina Žiri, kjer industrijska cona zaposluje 1000 ljudi, ampak, kdor se je tam vozil, približno ve, kakšna je situacija. Zato me zanima gospod minister, vem, da je problem s sredstvi, kakor slišim, boste ta denar, ki bo prišel iz naslova gospodarske rasti, vložili vse drugam kot pa v cestno infrastrukturo. Ko vprašaš na Direkciji Republike Slovenije za ceste, pravijo, da so edini organ v javni upravi, ki ima roke, ki mora izvesti, edina stvar, ki je, je denar. Vemo, da 210, 212 županov dnevno sprašuje Direkcijo, dnevno izpostavlja svoje projekte, ti pa se seveda izgovarjajo, absolutno upravičeno, na finance. Gospod minister, ker je to pomembna tema tudi za razvoj gospodarstva, mene zanima: Ali je pričakovati, da se bo bodisi ob rebalansu bodisi ob proračunu za leto 2016 ta stvar izboljšala, posebej na področju cestne infrastrukture, ki vodi do industrijskih in pa gospodarskih con? Hvala za odgovor.
Odgovarja minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani poslanec, hvala tudi za vprašanje. Pravzaprav bom lahko odgovoril na vprašanje, ki ste mi ga že predhodno posredovali in je bilo zelo splošno, tudi bolj na splošno. V vprašanju ste konkretno omenili obrtno cono Žiri, za katero pa konkretno žal ne bom mogel povedati, kakšni so načrti. Načelno pa je tako, že danes sem, mislim, da pri enem poslanskem vprašanju pojasnjeval, kakšen je naš cilj, da se zagotovi ustrezno, torej tako redno kot investicijsko vzdrževanje obstoječe infrastrukture in tudi potem viri za izgradnjo novih odsekov državne cestne infrastrukture. Vemo, da ta infrastruktura, ki se izvaja in gradi v okviru družbe Dars, ima svojo zgodbo financiranja, medtem ko to, kar pa gradimo v okviru državne cestne in železniške infrastrukture, pa financiramo izključno iz virov proračuna in seveda z evropskimi sredstvi, ki so nam v teh letih precej pomagala pri izboljševanju stanja. Seveda pa se strinjam, da so na vzdrževanju obstoječe infrastrukture zadeve v zadnjih letih šle samo navzdol, in ravno to je naš cilj, da bomo v naslednjem letu, kot sem že omenjal, skušali zagotoviti nek stalen vir v ustrezni količini v obliki infrastrukturnega sklada, ki bo torej zagotavljal ta potencial za neko, bom rekel, tudi daljnosežnejše načrtovanje, potem prioritetizacijo teh projektov. Skratka, če bomo vedeli, koliko sredstev se bo namenjalo za cestno in železniško infrastrukturo v obdobju, recimo, 5, 6 let, lahko za to obdobje naredimo nek tak dokaj zanesljiv terminski načrt in potem ta terminski načrt tudi lepo spremljamo, izvajamo in tudi bistveno drugače bo potem odgovarjati na taka vprašanja, kaj se bo zgodilo tukaj, kaj se bo zgodilo tam, če bomo imeli neko vizijo teh sredstev in na ta sredstva potem tudi napet nek načrt izvedbe. Skratka, toliko mogoče lahko na splošno v tem trenutku odgovorim, sicer se strinjam seveda, da tudi pri načrtovanju in določanju prioritet, katerih odsekov, katerih investicij se bomo najprej torej lotili izvajati, ima vse bolj pomembno in ključno vlogo tudi vidik gospodarstva, zagotavljanje gospodarskega razvoja, zato smatramo, da je tudi vzdrževanje obstoječega omrežja, ki je ključno, zato da se po tem obstoječem omrežju gospodarski tokovi čim bolj nemoteno izvajajo, da je financiranje tega obstoječega omrežja treba čim prej zagotoviti v ustrezni možni meri. Hvala lepa.
Gospod Žan Mahnič, imate besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala, minister, za kar konkreten odgovor. Že takrat sem vas opozoril na industrijsko cono Todraž v občini Gorenja vas – Poljane. pretekli teden pa sem si z žirovskim podžupanom ogledal njihovo cestno infrastrukturo, ki vodi do industrijske cone Žiri. Tam je zaposlenih tisoč ljudi in dejal mi je, da je glavni problem ta, da do Žiri vodi cesta, ki bo sedaj, ko se bosta letos odprli škofjeloška obveznica in obvoznica v občini Gorenja vas - Poljane, dokaj razbremenjena. Problem pa je za tiste tovornjake, vemo, do Logatca je avtocesta, potem pa je cesta Žiri–Rovte, ki je bila v preteklih letih že deloma obnovljena. Te ceste je še 25 kilometrov, vendar urgentnih je samo 5 kilometrov. Ljudje ne zahtevajo celotne obnove, ampak tistih 5 najbolj kritičnih [[…]]In kaj se dogaja? Ko se dogovarjajo za sestanke, ko se dogovarjajo za to, da bi sklepali nove posle, jim ljudje rečejo, da tja gor v Žiri se pa ne bodo vozili, ne bodo uničevali svojih avtomobilov, svojega voznega parka. Če želite, pridite vi k nam v Ljubljano, pridite v druge kraje v Sloveniji in se bomo tam zmenili, ker se mi pač gor ne bomo vozili. Midva sva se že pogovarjala o tistih treh sklopih A, B, C, to se pravi, če sem takrat prav razumel, prvi je del za zagotavljanje sredstev tistih najnujnejših projektov, drugi je, ko bodo sredstva za dokončanje že obstoječih gradenj, ki niso tako prioritetne, in pa tretji sklop predstavljajo nove gradnje. Vem, da s temi 200 milijoni Direkcija Republike Slovenije za ceste težko karkoli naredi, pa vendar upam in si želim, da bosta z gospodarskim ministrom uspešna pri izpogajanju sredstev za naprej. Če kdo, imata vidna tukaj visoko podporo. Upam, da bomo tudi v občini Žiri prišli do tega preboja, da se to uredi, seveda potem tudi tista obvoznica še do industrijske cone, ki gre skozi stare Žiri, da se prenese lokalna cesta sedaj na državo in potem tisti novi del tja. Tako če bi se drugo leto dalo iz te kategorije A, da bi bila zagotovljena še sredstva za B kategorijo, kamor bi tudi ta zadeva se [[izklop mikrofona]]
Besedo ima minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Torej, spet zgolj načelno. Mi si bomo prizadevali, na ministrstvu pravzaprav že pripravljamo gradivo, ki ga bomo posredovali tudi na Vlado, s katerim bomo podali ta predlog za vzpostavitev tega infrastrukturnega sklada in v okviru katerega potem računamo zagotoviti ta ustrezen stalen vir financiranja za vse te projekte. Potem se bo tudi lahko naredil terminski plan in skladno s tem bo mogoče se tudi pogovarjati, kdaj bodo vsi ti projekti prišli na vrsto. Hvala lepa.
Kot zadnja bo vprašanje postavila Violeta Tomić, in to ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu.
Hvala za besedo. Pozdravljeni tudi vsi, ki ste še vedno tukaj z nami! Kmetijska zadruga Ormož je v stečaju od avgusta 2014, potem ko poizkus prisilne poravnave ni uspel. Neposredni razlog za začetek stečajnega postopka so seveda neporavnane obveznosti do upnikov. Posredni in tudi pravi razlog za stečaj Kmečke zadruge Ormož pa je plačilna nedisciplina njihovega največjega poslovnega partnerja P&F Jeruzalem Ormož, d. o. o. Iz medijskih objav gre razbrati, da dolgovi kmetijske zadruge izhajajo predvsem iz tega, da omenjeno podjetje kmetijski zadrugi in v njo združenim vinogradnikom ni nikoli v celoti izplačalo dolgov za dobavljeno grozdje, zadruga pa je dobavljeno grozdje kmetom vsaj delno izplačevala, saj je šlo za njihovo preživetje. Neplačani dolgovi do zadruge in do malih vinogradnikov se vleče vse od leta 2012. Kar pa najbolj bode v oči pri vsej stvari, pa je dejstvo, da je po podatkih dostopnih preko aplikacije Supervizor P&F Jeruzalem Ormož od leta 2011 naprej redno dobivalo kmetijske subvencije, čeprav je bila plačilna nedisciplina do upnikov splošno znana, podjetje pa je imelo v tem času tudi večkrat blokirane vse transakcijske račune. Od januarja 2011 do danes je podjetje iz naslova kmetijskih subvencij od države prejelo več kot 3 milijone evrov za namen predelave grozdja, ki pa ga vinogradnikom ne plačuje. S P&F Jeruzalem Ormož je lastniško povezana oseba, ki je na seznamu najbogatejših Slovencev. Medtem ko imamo na eni strani veliko bogastvo, ki še dodatno raste na račun državnih subvencij, pa imamo na drugi strani male vinogradnike, ki so zaradi plačilne nediscipline tega podjetja iz dneva v dan v bolj revni. Mnogi so že začeli krčiti svoje vinograde. A kljub temu glavni krivec za nastalo stanje še kar naprej dobiva državne subvencije, med drugim tudi 671 tisoč 849 evrov oktobra lansko leto, ko je KZ Ormož že bila v stečajnem postopku in ko so mnogi vinogradniki že opustili svojo obrt. Zaradi tega vas, minister, sprašujem: Kako je mogoče, da je podjetje, ki ima za več let neporavnanih obveznosti do svojih dobaviteljev in pogosto blokirane račune, prejemniki milijonskih kmetijskih subvencij? Ali so po vašem mnenju kmetijske subvencije še vedno namenjene spodbujanju vinogradništva ali je njihov namen le še uničevanje malih vinogradnikov? Imate kakšen nasvet; nasvet oziroma pripravljate kakšen ukrep za vse bolj revne vinogradnike? Hvala.
Odgovarja minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, mag. Dejan Židan.
Hvala, gospod predsednik za besedo in spoštovana poslanka, hvala za tri vprašanja. Če potegnem številko od leta 2007 naprej, je podjetje do današnjega izpisa Agencije za kmetijske trge Jeruzalem Ormož, d. o. o. dobilo skupaj 7,1 milijon evrov – od leta 2007 naprej. Sam sem tudi pogledal, zakaj so dobili izplačila v letu 2014, če želite, lahko pogledamo potem tudi za ostala leta. Vidim, da je v letu 2014 največje plačilo, ki so ga dobili, ukrep, ki ga izvajamo po celotni Sloveniji, to je prestrukturiranje in preusmeritev vinogradov. V praksi pomeni, da je tukaj delež Evropske unije 75 %, gre pa za to, da v bistvu vinograde prestrukturiramo – torej vlaganje v vinograde. Drugi največji znesek, ki so ga dobili, je pa za izvajanje okoljskih ukrepov, ki so jih očitno izvajali. Rad bi povedal tudi tole: kar je pomembno za razumevanje današnjega stanja, je, da kar se tiče izplačevanja kmetijskih subvencij oziroma drugih plačil iz programa razvoja podeželja ali neposrednih plačil, je Agencija za kmetijske trge dolžna izplačati upravičencem, razen v primeru, če je upravičenec dolžnik v odnosu do Agencije zaradi obveznosti vračila neupravičenih sredstev, takrat pride do kompenzacije dolga. Kar se tiče samih gospodarskih odnosov med eno gospodarsko družbo, to je to, ki jo omenjate, oziroma drugo, to je kmetijsko zadrugo, ki je v stečaju. To je stvar poslovnega odnosa, tisto, kar je pa država naredila, je pa, da smo lansko leto sprejeli zakon, ki nam prvič dovoljuje, da kontroliramo plačilne roke. Namreč, do takrat to v Sloveniji ni bilo mogoče, ker je veljalo splošno plačilo o plačilnih rokih, ki je govorilo takole, da je plačilni rok v državi šestdeset dni, razen, kadar se stranki dogovorita drugače. Za prehransko verigo velja, da sta stranki v neenakopravnem položaju; kupec je praviloma mnogo močnejši, kakor je prodajalec kateregakoli kmetijskega produkta. Zato smo šli na kmetijske roke, kjer pa v tem trenutku tudi kontrole potekajo. Res pa je, da do takrat v Sloveniji ni bilo posebnih agro rokov, ampak so bili splošni plačilni roki, ki so imeli to napako v sistemu. Drugače, kar se tiče vinogradništva, to bi želel povedati, slovenski vinogradniki lahko dobijo tri vrste podpor: prva je podpora za prestrukturiranje vinogradov – to pač kdorkoli želi, naredi vlogo in vloži. Drugo so podpore za okoljske ukrepe, znotraj tega tudi ekološki ukrep. In kot novost, ki pa se bo letos prvič izvajala, pa so plačila na hektar. Sicer ta plačila ne bodo velika, nekaj deset evrov, postopoma se bodo zviševala in s tem bomo tem osemnajst tisoč hektarjem, ki jih imamo v Sloveniji, ker je takšen dogovor z vinogradniškim sektorjem, tudi skušali pomagati. Poznate, da proizvodnja vina v Sloveniji sicer niha nekje med sedemdeset, včasih tudi do devetdeset milijonov litrov in je približno enaka, kakor je potreba v Sloveniji, s tem da približno 10 % proizvodnje se izvozi. Ta izvoz tudi narašča, marsikaj tudi po boljših cenah, kakor jo slovenski vinarji dosegajo v Sloveniji, po drugi strani pa k nam prihaja uvoz cenejšega vina, zato ker nekatere druge države – zlasti Makedonija, Moldavija – imajo bistveno nižjo ceno grozdja. To je nekajkratnik kakor v Sloveniji. Na ministrstvu že nekaj časa podpiramo slovenske vinogradnike in s tem potem tudi vinarje takole, da podpiramo njihov skupni nastop pod marelo I fell Slovenia na ključnih trgih, ki so jih sami izbrali. Trije sejmi so znani: to je Verona v Italiji, to je Düsseldorf v Nemčiji in londonski sejem. Tam, če gredo z državnim denarjem, morajo biti skupaj. Hkrati pa podpiramo njihov strateški nastop tudi na petih trgih in tudi to so večletni programi. Na ministrstvu mislimo, da tudi zaradi tega, ker to počnemo, slovenski izvoz vin počasi narašča. Kar se tiče tega, ali imamo kakšne posebne ukrepe za vinogradnike ali za male vinogradnike? Kot prvo, to je novost. Uvajamo neposredna plačila na hektar. Kot drugo, tudi kar se vinogradnikov tiče, bodo lahko stopili v shemo majhna kmetija, ki je dosti manj zapletena kot običajno vodenje kmetijske politike. In kot tretjo, tudi tukaj imamo startup-podpore kakor za vso ostalo kmetijsko dejavnost. Nimamo pa podobnih ukrepov, kakor jih imajo, recimo, gospodarske družbe, ki so del Ministrstva za gospodarstvo, zato ker mi ukrepe izvajamo preko programa razvoja podeželja. Hvala.
Violeta Tomić, imate besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala za vaš odgovor. To kar ste omenili v začetku, kompenzacija dolga. To podjetje je davčni neplačnik in ne predlagatelj, kar pomeni, da ne plačuje prispevkov za delavce. Tukaj imam bonitetno poročilo s 15. 5., kjer piše, da imajo po 268 dni blokad Jeruzalem Ljutomer, d. o. o., potem hčerinsko drugo podjetje Jeruzalem Ormož, d. o. o., ima 135 dni blokad, 7 tožb in tako naprej. Tako mislim, da bi s temi subvencijami lahko fino kompenzirali te njihove blokade in bi bili ljudje plačani. Kar mene še bolj skrbi, je, da ti vinogradniki niso bili plačani od leta 2012 in enostavno ne morejo več živeti, zato ker potrebujejo tudi sredstva za to, da škropijo in pobirajo to grozdje. Zato me zanima: Čemu služijo te kmetijske subvencije? Kajti jaz sem bila tam v petek in sem videla, da vinogradnik, ki pridno dela in proda grozdje, ne dobi plačila, tisti, ki poseka vinograd, pa dobi odškodnino. Se pravi: Ali subvencije spodbujajo sekanje vinogradov in uničevanje vinogradnikov? V bistvu bi morale spodbujati vinogradnike, tako da prosim, če mi to razložite. Hvala.
Odgovarja minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan.
Mogoče eden od razlogov, zakaj se subvencije oziroma neposredna plačila ali okoljski ukrepi, ki jih izvajajo posamezna kmetijska gospodarstva, ne morejo za druge namene uporabljati; zato ker je to namenski denar, ki ga dobimo iz Evropske unije. ta denar se ne more uporabljati za davčni dolg, ta denar se ne more uporabljati za dolg do poslovnih subjektov, ker je to namenski denar, ki pač mora biti za konkreten namen tudi porabljen. Verjetno bi bilo drugače, če bi to bil 100 % slovenski denar iz državnega proračuna, vendar je znotraj tega, kar mi izplačujemo, predvidoma 75 %, v nekaterih primerih pa 100 % evropskega denarja. Kar se pa tiče izvajanje tudi poseka. To je ukrep, ki se izvaja na ravni celotne Evropske unije, tudi v Sloveniji. To je ukrep, ki je z vinogradniki usklajen, izvaja se pa tam, kjer enostavno iz nekih razlogov vinogradniki opuščajo svoje vinograde in se preusmerjajo v neko drugo dejavnost. Lahko je zelo različna in bil je dogovor s slovenskim kmetijskim sektorjem in Slovenija je pač povzela enega od ukrepov, ki je na voljo v Evropski uniji. Ob tem bi pa rad povedal tudi naslednje. Ko država svoje ukrepe nadgrajuje, ko jih dogovarja in potem ko jih tudi sprejema – mislim, da imamo dosti dober sistem sprejemanja teh ukrepov, in to je, da se usklajujemo z nevladnimi organizacijami s tega področja. Naši partnerji na področju vinogradništva so pa trije kot asociacija. Prva asociacija združenje malih vinogradnikov, potem srednjih, družinskih kmetij in vinskih kleti. Preden gremo mi kot država v nek ukrep, s temi asociacijami ukrepe tudi uskladimo. Generalno gledano pa je treba povedati, da v Sloveniji proizvodnja vina ne upada. Imamo sicer ves čas vprašanje, zakaj se na vinu ne uvedejo trošarine. Potem to tudi skušamo razložiti. To je pa zato, ker v Sloveniji, ki je tako zelo pomembna vinska dežela, imamo podobno stališče kakor bolj ali manj vse vinske dežele v Evropski uniji. To je, da je vinogradništvo – v končni fazi se s tem ukvarja v Sloveniji 30 tisoč ljudi – ne obremenjujemo s trošarinami. Upam, da bo takšna politika ostala tudi za naprej. Hvala.
Violeta Tomić imate besedo, da postopkovno zahtevate razpravo o odgovoru na naslednji seji.
Rekla bi samo, da druga dejavnost sredi vinorodnih goric seveda ni mogoča. Ljudje opuščajo vinograde. Zanima me pa samo še to, če lahko: Kako pa vi, ko pravite, da so v glavnem evropska sredstva, ali se nikjer ne pregleda, ali človek posluje v redu ali ne, preden dobi ta evropska sredstva? Hvala.
Ja, ni več časa za vprašanja. Tako vam moram izreči opomin. To tudi ni bilo mišljeno kot splošna razprava [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ja. Ne ni treba, zaradi tega, ker smo pravzaprav dokončani postopkovno to sejo in tudi v relativno dobri volji. Tako se predsedniku Vlade, ministricam in ministrom zahvaljujem za podane odgovore, pač vsem tistim, ki so tokrat bili, ostalim se za to, da niso bili, ne zahvaljujem in jih opozarjam, da naj naslednjič, prosim, pridejo, ker je to vnaprej dogovorjeno, drugače bo moral Državni zbor razmisliti o kakšnih drugačnih ukrepih. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 19. maja 2015, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 8. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri.