Poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Otvaram 10. sjednicu Hrvatskoga sabora. Sve vas srdačno pozdravljam. Pozdravljam predsjednika Vlade doktora Ivu Sanadera, potpredsjednicu Vlade i nazočne članove Vlade. Predsjednik Sabora sazvao je ovu sjednicu na temelju članka 199. stavak 2. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Kao što je navedeno u pozivu za ovu sjednicu predložena je slijedeća točka dnevnog reda – Prijedlog odluke o prihvaćanju Nacrta sporazuma o rješenju spora između Vlade RH i Vlade Republike Slovenije. Ima li tko primjedbi na ovaj prijedlog dnevnog reda? Nema. Utvrđujem da je dnevni red prihvaćen. - Prijedlog odluke o prihvaćanju Sporazuma i zajedničke Izjave o rješenju spora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovenije Na Predsjedništvu Sabora sa predstavnicima klubova zastupnika parlamentarnih stranaka postignut je jedan načelan dogovor da nakon uvodnog izlaganja predsjednika Vlade i ministra vanjskih poslova raspravljaju predstavnici klubova parlamentarnih stranaka. Molim predsjednika Vlade doktora Ivu Sanadera da održi uvodno izlaganje. Izvolite predsjedniče.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici Hrvatskoga sabora. Sve vas lijepo pozdravljam. I pozdravljam i činjenicu da Hrvatski sabor raspravlja o ovom problemu odnosno o rješenju problema koji nije trebao uopće postati problem. Naime, s jedne strane stoji činjenica da je Hrvatska i Slovenija, da su nakon raspada bivše Jugoslavije, da je ostalo nekoliko otvorenih pitanja između nas. Jedno je pitanje granice u Savudrijskoj vali i nekoliko točaka na kopnu. Drugo je međutim bilo pitanje isto tako i štediša Ljubljanske banke. Treće pitanje je također bilo u nuklearka Krško itd., da ja sad ne radim inventuru naših bilateralnih odnosa. Ali to je nešto što je normalno i ja ne vidim u tome ništa posebnoga niti išta tragičnoga. Nakon raspada više nacionalnih država to je jedan logičan slijed i države to bilateralno između sebe rješavaju. Problem je nastao u onom trenutku kada su naši prijatelji u Sloveniji odlučili da iskoriste svoju situaciju kao člana Europske unije, u jednom trenutku i kao članice NATO saveza i da pokušaju uvjetovati njihov pristanak na ulazak Hrvatske u NATO i u Europsku uniju teritorijalnim zahtjevima. I došlo je do blokade naših pregovora s Europskom unijom u prosincu prošle godine, prije znači četiri i pol, pet mjeseci. I ja osobno držim da još uvijek nije kasno da se ta blokada ukine bez obzira na tijek ovih pregovora i priprema kako riješiti to pitanje. Dakle, ono što bih želio reći kao predsjednik hrvatske Vlade i kao predsjednik Hrvatske demokratske zajednice želio bih reći i uputiti poruku iz ovog Visokog doma, iz Hrvatskoga sabora našim prijateljima u Sloveniji da treba odvojiti pitanje granice između Hrvatske i Slovenije od pitanja hrvatskih pregovora sa Europskom unijom. Mi naime držimo da je Europa utemeljena na načelima koja trebaju vrijediti za sve jednako. To su načela solidarnosti, suradnje, dobrosusjedskih odnosa, načela međunarodnog prava, pa onda iz takvog pristupa ako vrijede načela za sve jednako a trebala bi vrijediti jer je Europska unija utemeljena upravo na tome da nema dvostrukih standarda i da nema zemalja prve, druge i treće lige u Europi onda ova blokada je sasvim suvišna. Nitko ne negira postojanje otvorenog pitanja i mi to pitanje želimo riješiti zajedno sa Slovencima ali na temelju međunarodnog prava, ne na temelju pristupa vi imate većinu jadranske obale pa dajte nama malo. To načelo ne postoji u Međunarodnoj zajednici. I zato je moj prijedlog i prije nego počnem govoriti o ovome što je danas i sama tema a to je prijedlog europskog tria, dakle Europske unije i Europske komisije. Naime, govorim Europske unije jer je nakon što je trio, dakle predstavnici Francuske, Češke i Švedske zajedno sa povjerenikom Europske komisije za proširenje Olliem Rehnom našem i slovenskom ministru vanjskih poslova predložili ovaj novi prijedlog, nakon toga je bila sjednica GAERC-a tj. ministara vanjskih poslova koji su to prihvatili i dalje od ovoga više nema. Prema tome, ovo je sada službeni prijedlog Europske unije i Europske komisije i rasprave oko ovoga nema. Prijedlog je podnesen na načelu uzmi ili ostavi. Ali kažem, prije nego dođem na to moram još jedan put reći da bi najbolje bilo da Slovenija kaže da postoji otvoreno pitanje, ajmo ga i dalje rješavati. Mi ga rješavamo već 18 godina, bilo je različitih inicijativa oko rješenja toga pitanja, nisu uspjele. Prema tome, ne mora se riješiti pitanje prije ulaska Hrvatske u Europsku uniju. Jer ako je Slovenija ušla sa istim otvorenim pitanjem u Europsku uniju i ako je ušla u NATO onda to može i Hrvatska. I pokazali smo da možemo. Ušli smo u NATO savez bez rješenja ovog pitanja sa Slovenijom i kad to kažem ne umanjujem njegovu važnost, samo kažem da ga treba odvojiti. Još jedna stvar. Kad je Slovenija ulazila u Europsku uniju 2004. godine sa otvorenim graničnim pitanjem to su bile vanjske granice Europske unije. Kad Hrvatska uđe to će biti unutarnje granice. Dakle, bit će puno manje osjetljive, puno manje važne u smislu zaštite Europske unije jer će biti unutarnje i bit će po europskim načelima i europskom pravu kad je riječ o moru i režimu mora unutarnje vode Europske unije. Prema tome, dame i gospodo držim da je ovo sve nepotrebno došlo do ove faze da evo čak i Hrvatski sabor u stanci raspravlja. Ja pozdravljam ovu raspravu i mislim da je ona dobra ali nepotrebno je do toga došlo i smatramo da još uvijek ima vremena da naši prijatelji jer mi želimo razvijati i duboko vjerujemo u ukorijenjenost našeg međusobnog prijateljstva između Hrvatske i Slovenije i našeg dobrog susjedstva. Dakle, najbolje bi bilo da se to pitanje definitivno razdvoji od pitanja hrvatskih pregovora, da Slovenija kao dobar susjed podrži Hrvatsku i pomogne joj u pregovorima, da završimo pregovore jer još uvijek moguće završiti pregovore uz ogromne napore svih nas, završiti pregovore do kraja godine, tako treba i koji mjesec više, ali to je moguće ukoliko bi Slovenija imala takav pristup da razdvoji ovo pitanje od pitanja razgraničenja, no šta je tu je. Ukoliko to Slovenija ne napravi, mi moramo onda vidjeti kako dalje. Imamo ovaj prijedlog o kojemu će detaljnije govoriti ministar vanjskih poslova koji je bio na sastanku sa slovenskim ministrom, sa europskim triom i sa povjerenikom za Europsku uniju, za proširenje Europske unije. Ono što ja želim reći je da smo svi ovdje zajedno dijelili i dijelimo isto stajalište, a to je da Hrvatska neće kupovati članstvo u Europskoj uniji kao što ga nije kupila ni u NATO savezu teritorijalnim ustupcima. To nije načelo koje je nama prihvatljivo, ali to nije ni načelo Europske unije i europskih integracija. Ja osobno držim da su europske integracije najveći mirovni projekt u povijesti Europe. One su donijele, zajedno sa NATO savezom 60 godina mira Europi, ako govorimo o NATO-u i 60 godina mira Sjevernoj Americi. Prema tome, ukoliko ne želimo da se europska povijest koja je bila krvava, teška, obilježena genocidima, svjetskim ratovima, da se ona u budućnosti ne bi ponavljala onda moramo inzistirati na ovim načelima solidarnosti, suradnje, međunarodnog prava i to je ono za što se Hrvatska bori. U naporima koji su uslijedili nakon slovenske blokade u prosincu Europska komisija se uključila i mi smo pozdravili to sa određenim prijedlozima. Jedan od prijedloga je bio da se političkom medijacijom dođe do crte razgraničenja. Za nas to nije bilo prihvatljivo. Kad govorim za nas, mislim na sve nas koji smo dakle organizirani u političkim strankama. I došlo je praktički do ovog kompromisnog prijedloga. Zašto kažem kompromisnog? Jer smo mi inzistirali na Međunarodnom sudu pravde koji bi trebao to riješiti, koji to rješava i u čitavom nizu drugih situacija između zemalja, susjednih zemalja pa i najnoviji prijedlog koji je bio, najnoviji problem koji je bio riješen prije dva, tri mjeseca, negdje u veljači, to najzornije pokazuje. Riješen je višegodišnji problem između Rumunjske i Ukrajine, upravo na Međunarodnom sudu pravde u Den Haagu. Taj sud je rješavao čitav niz slučajeva, to je jedna strana medalje. Druga strana medalje je da postoje danas i članice Europske unije koje nisu riješile, koje još uvijek imaju otvorenih međusobnih pitanja. Kad sam bio kod kancelarke Merkel točno prije mjesec dana u jednom razgovoru u pripremi tamo su mi rekli njezini suradnici i postoji problem otvoreni između Nizozemske i Njemačke, postoji jedno granično pitanje koje je otvoreno, koje nije riješeno desetljećima, ali žive kao dobri susjedi, život ide dalje. Kad će se to pitanje riješiti otvoreno je. I jedni i drugi bi željeli da se riješi što prije, ali ako se ne riješi funkcionira sve dalje. Prema tome, nema razloga da se i ovo pitanje sada obavezno mora riješiti sada. Mi bismo to željeli, ali na načelu međunarodnog prava, ali ako se ne može riješiti neka Hrvatska završi pregovore, uđe u Uniju, bit će svima lakše. Prema tome, imamo, imali smo političku medijaciju koja nije bila dobra jer kad god se politički vuče crta donosi nove probleme, a ne rješava stare. I sad imamo jedan prijedlog arbitražnog suda u kojemu bi svaka od ove dvije zemlje, dakle Hrvatska i Slovenija, dala po jednog međunarodno-pravnog stručnjaka u taj arbitražni sud koji bi bio ad hoc arbitražni sud od pet članova i tri suca koja bi imenovao predsjednik Međunarodnog suda pravde. I on bi imenovao i predsjednika tog arbitražnog suda. Zadaća arbitražnog suda bi bila da povuče graničnu crtu na temelju međunarodnog prava. I oko toga nema rasprave, mislimo da je to jedini mogući put, a da se također rješava pitanje režima dotičnih voda koje će, kao što sam rekao, kad jedan put uđemo u Uniju biti sve zajedno i talijanske i slovenske i hrvatske, unutrašnje vode Europske unije da se tu rješava po načelu međunarodnog prava pravednosti i dobrosusjedskih odnosa, dakle režim plovidbe itd. I zato, da bismo mogli donijeti ispravnu odluku u pripremi ovog sastanka predsjednika parlamentarnih stranaka i zastupnika nacionalnih manjina, tražili smo mišljenje i međunarodno-pravnih stručnjaka, vodećih naših međunarodno-pravnih stručnjaka i dobili smo njihova mišljenja koja su pozitivna. Jer naša temeljna dilema, da li prihvatiti ili ne ovaj prijedlog koji nam je Europska unija iznijela, ovaj zadnji prijedlog je bilo to, može li se ona točka koja govori da će se granica povući po međunarodnom pravu, da će nju odrediti međunarodni stručnjaci, jedan po jedan iz Hrvatske i Slovenije, i suci Međunarodnog suda, može li se ta odluka derogirati onom sljedećom odnosno ugroziti bolje reći, onom sljedećom koja govori o režimu. Kad smo dobili odgovor da ne može, onda nam je bilo jasno da je ovaj sporazum takav da iako nismo najzadovoljniji s njime jer bi najbolje bilo da se ide na Međunarodni sud pravde jer je to institucija koja rješava ovakve sporove, da to prihvatimo. I zato smo, držim, imali jednu dobru raspravu tamo. To je neformalno tijelo, ali je dobro da se predsjednici parlamentarnih stranaka nađu i razgovaraju o svim važnijim pitanjima. I pozdravljam na kraju i činjenicu da sve skupa ovu raspravu ni taj sastanak u visokoj i ovu raspravu u Visokom domu u Hrvatskom saboru vodimo upravo u jeku najžešće kampanje za lokalne izbore. Tu pokazujemo svi zajedno svoju zrelost, znači da postoji zaista kod svih osjećaj i nužnost da se o određenim pitanjima od nacionalnog karaktera, nacionalne važnosti, nacionalnih interesa raspravlja mimo svih dnevno političkih prepirki. Evo toliko sam htio uvodno. Hvala.
Hvala, predsjedniku Vlade. Molim ministra vanjskih poslova, Gordana Jandrokovića, za dodatno objašnjenje. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, predsjedniče hrvatske Vlade, uvažene kolegice i kolege. Kratko ću se nadovezati na predsjednika Vlade, podsjetiti da je Hrvatska nažalost šest mjeseci blokirana, izravno blokirana od strane Slovenije u našem pregovaračkom procesu. Ta blokada, kao što znamo, nije opravdana, međutim ona postoji i treba se riješiti. Iz tog razloga i sama Europska komisija uključila se u ovaj proces jer je on bitan ne samo zbog Republike Hrvatske, ne samo zbog Europske unije, nego je potreban i zbog stabilizacije prostora jugoistoka Europe. Ova blokada loš je signal, loš je znak za sve ostale zemlje iz prostora jugoistoka Europe i iz mojih razgovora sa kolegama ministrima znam koliko su zainteresirani da se što prije ovaj problem riješi kako bi Hrvatska kao najnaprednija zemlja ovog prostora što prije i što uspješnije završila pregovore. Naš uspjeh važan je i za ostale države iz prostora jugoistoka Europe i to daje jednu dodatnu dimenziju i dodatnu važnost u rješavanju ovog problema. Želim vas izvijestiti da smo održali 6 krugova trirateralnih pregovora, trirateralnih razgovora. U tom procesu bilo je različitih prijedloga, različitih ideja koje su se kretale od političke medijacije, političke arbitraže. I jedna i druga strana iznosila je svoje prijedloge. Europska Komisija je to slušala, uvažavala, davala određene sugestije i nakon tih 6 krugova pregovora, nakon nekoliko mjeseci pregovora ovaj prijedlog koji imate pred sobom jest kompromisni prijedlog. To je ono što je važno naglasiti. Taj prijedlog je proizišao iz višemjesečne rasprave, iz nekoliko kao što sam rekao 6 krugova pregovora. On nije prijedlog koji zadovoljava interese samo jedne strane već i po našem dubokom uvjerenju prijedlog koji je uvažio temeljne zahtjeve i hrvatske i slovenske strane. Što se tiče Hrvatske, zadovoljena su naša tri temeljna načela, a to je odvajanje pregovora i rješavanje graničnog pitanja, riješeno je pitanje deblokade hrvatskih pregovora i ponuđeno je rješenje za rješavanje graničnog pitanja u skladu s međunarodnim pravom pred međunarodnim pravosudnim tijelom. Konzultirali smo se naravno kao što je rekao i predsjednik Vlade i sa našim najistaknutijim međunarodnim pravnicima koji su nam potvrdili da ovaj prijedlog zaista zadovoljava ta tri temeljna načela i da će se granična crta, što nam je od prvoga trenutka bilo važno rješavati u skladu sa međunarodnim pravom. Ako je tako pitat će netko, ako su zadovoljena temeljna načela hrvatske strane, pa gdje je onda kompromis? Kompromis je u tome što je hrvatska strana preferirala Međunarodni sud pravde u Haagu, sukladno i dogovoru između dva premijera iz kolovoza 2007. godine, dakle mi smo željeli i smatramo to najprimjerenijim i oko toga isto tako postoji visoko suglasje i unutar same Europske unije. Ako dvije zemlje ne mogu riješiti bilateralnim putem granično pitanje, tada postoji pravna doktrina kako riješiti to pitanje, ono se rješava u skladu s međunarodnim pravom pred međunarodnim pravosudnim tijelom, a to međunarodno pravosudno tijelo najprimjereniji je Međunarodni sud pravde u Haagu. Međutim, za to je potrebna spremnost i volja obiju strana, nije postojala i zbog toga je Hrvatska i pristala na arbitražni sud kao jedno kompromisno rješenje. Granična crta crtala bi se u skladu s međunarodnim pravom, ali smo isto tako uvažili i neke posebne poglede, posebne interese Slovenije i zato i onaj članak b. koji govori o režimu korištenja relevantnih morskih prostora i kontakta Slovenije sa otvorenim morem. To je isto tako zadovoljavanje onog što je tražila Slovenija, da joj se na određeni način zajamči slobodan prolaz njihovih brodova, aviona, da imaju jamstvo da nikada ta pitanja ne budu ugrožena i da se naravno mogu računati na miran, gospodarski razvoj i razvoj njihove luke Koper. Dakle, u ovom prijedlogu imamo i te elemente koje bi trebala zadovoljiti i slovensku stranu. Kratko o samom sporazumu. Dakle, sporazum treba gledati zajedno sa zajedničkom izjavom, jer u toj zajedničkoj izjavi postoji odredba koja je iznimno važna za Hrvatsku, a koja kaže da nakon potpisa sporazuma dolazi do trenutke deblokade hrvatskih pregovora. Dakle, potpisivanjem ovog sporazuma i prije nego što bi došlo do ratifikacije u parlamentima zemalja Hrvatske i Slovenije došlo bi do deblokade pregovora. To je ono što kaže izjava. Što kaže sam sporazum? Sporazumom se uspostavlja arbitražni sud, sastav arbitražnog suda je takav da se sastoji od 5 članova, tri dolaze, trebala bi doći dogovorom hrvatske i slovenske strane. Došli bi iz reda priznatih stručnjaka međunarodnog prava. U slučaju da se Hrvatska i Slovenija ne mogu dogovoriti o ta tri imena, sporazum predviđa da bi tada predsjednik Međunarodnog suda u Haagu imenovao ta tri člana, i jedan od ta tri člana bio bi i predsjednik. Ostala dva člana dali bi jednog Hrvatska i jednog Slovenija. Zadaća arbitražnog suda definirana je člankom 3. koji je direktno povezan i s člankom 4. koji je se tiče primjenjivog prava. Tu je ona odredba koja je za Hrvatsku iznimno važna, a ta je da se granična crta određuje u skladu s pravilima i načelima međunarodnog prava, dok se režim za korištenje odnosnih morskih područja i kontakt Slovenije sa otvorenim morem rješava temeljem međunarodnog prava, pravičnosti i načela dobrosusjedskih odnosa. Mjerodavni datum, to je članak 5., on govori o tome da bi polazni datum na temelju kojeg će se doći do odluke o tome kuda ide granična crta i kako će se riješiti pitanje režima. Polazni datum bio bi 25. lipnja 1991., dakle datum kada su dvije zemlje postale suverene i kada su proglasile i postojeće granice. Postupak bi se vodio na arbitražnom sudu tako da svaka strana podnese svoje argumente u roku od dva mjeseca od stupanja na snagu ovog sporazuma. Nakon toga svaka strana ima pravo komentirati podnesak druge strane unutar roka koji postavi arbitražni sud. Arbitražni sud provodi postupak prema fakultativnim pravilima stalnog arbitražnog suda, dakle to je jedan postupak koji je vrlo sličan ili gotovo identičan sudskom postupku. Proces, postupak bi se vodio na engleskom jeziku, a odluke bi se donosile većinom glasova. Isto tako je važno da bi konačnu odluku arbitražni sud nastojao donijeti u roku od godine dana. Dakle, s obzirom na kratkoću rokova i u samom tekstu predlagatelj se je opredijelio za formulaciju nastojat će, jer je moguće da ta odluka bude donesena i nakon roka od godine dana. U članku 8. koji govori o dokumentaciji za pregovore, Slovenija dobiva ponovo jedan snažan argument jer se kaže da ni jedan dokument prezentiran u pregovorima o pristupanju Europskoj uniji nema prejudicirajući utjecaj na arbitražni sud u izvršavanju njegovih zadaća, niti obvezuje bilo koju stranku u sporu. Dakle, to je ono što je Slovenija tražila još od studenog i prosinca prošle godine, kada je ustvari to prejudiciranje granica i koristila kao argument za blokadu. Dakle, ovaj tekst ovog sporazuma, ovaj sporazum jamči da nema nikakvog prejudiciranja granice i da ni jedan dokument podnesen u pregovaračkom procesu ne prejudicira granicu. Članak 9. govori o nastavku hrvatskih pregovora. On je kao što sam već spominjao i direktno vezan sa izjavom. Kaže da bi potpisivanje ovog sporazuma, da će Republika Slovenija otkloniti sve svoje rezerve glede otvaranja i zatvaranja pregovaračkih poglavlja tamo gdje je prepreka povezana sa ovim sporom. Važna nam je izjava, jer izjava kaže da će odmah po potpisu sporazuma, a ne tek po ratifikaciji pregovori biti deblokirani i članak 10. do članka 12. su završne odredbe koje su klasične kao u svim sličnim sporazumima. I zaključno, evo želio bih kazati da smatram da je ovaj sporazum dobar, prihvatljiv za obje strane, da zadovoljava temeljne interese i stavove obiju strana, da je dobra osnova za rješavanje graničnog pitanja, ali isto tako ono što je posebno bitno, da se omogući nastavak hrvatskih pregovora, razloga za blokadu nije bilo, ali kada se već dogodila, evo ovo je jedan dobar način da jedna i druga strana iziđe iz ove situacije i da Hrvatska nastavi svoje pregovore kako bi ih mogla završiti do kraja 2009. godine. Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Vlade, potpredsjedniče Sabora, predsjedniče Vlade i potpredsjednice i ministri, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo i premijer i ministar Jandroković u svojim kratkim izlaganjima iznijeli su nacrt sporazuma. Iako bih ja osobno danas volio da smo ove točke o kojima je govorio ministar Jandroković dobili barem koji sat ranije, nego ovako da čujemo iz njegovih usta o čemu se radi. Dakle, na ovu sjednicu Sabora smo došli zapravo u neku ruku nepripremljeni i neinformirani, neizvješćeni o čemu se zapravo ukupno radi. Zato danas na stranicama teleteksta Hrvatske televizije, dakle javne televizije, piše doslovce ovako. Danas, dakle 8. svibnja, Sabor će raspraviti i prihvatiti Sporazum o rješavanu graničnog spora sa Slovenijom. Kako to teletekst i Hrvatska televizija zna da će Hrvatski sabor i prihvatiti sporazum? Postoji li u ovoj državi trodioba vlasti? Ili je to nekakva informacija o kojoj netko već unaprijed sve zna? Ako je tome tako i ako se ne poštuje trodioba vlasti, zašto uopće gubimo vrijeme prije lokalnih izbora i u ovoj kampanji, da bi bili zapravo puki dizači ruku, za nešto što je već negdje drugdje odlučeno. Danas je dan Europe 8. svibnja, dan kojim se obilježava završetak 2. svjetskog rata. Postoje temeljna načela Europe o kojima je govorio gospodin premijer, postoje standardi Europe, a evo vidite kada netko govori o načelu pravičnosti, pravednosti i poštovanja Međunarodnog prava mora i Međunarodnog suda pravde u Haagu, onda se ja pitam, a te ustanove već postoje, ako postoji pravo mora. Zar ono nije pravično? Zar ono ne donosi pravične odluke? Što se zapravo krije pod riječi pravičnost? Ako je Slovenija 50 godina koristila i imala pravo na pristup otvorenom moru i ribari, i brodovi i kako kaže netko zrakoplovi, i ako želi da produži to pravo, pa nije li isto pravo i nismo mi li Hrvati imali isto pravo dolaziti u Italiju i u Austriju kroz Sloveniju? Dakle, oni žele ostvariti svoje pravo prolaska, što osobno smatram da i treba imati pristup otvorenom moru. Ali mi Hrvati bi u tom slučaju trebali imati, da kažem slobodan pristup Italiji i Austriji preko slovenskog teritorija. Kada netko pregovara i kada se dogovara, onda postoje dakle dvije strane. Ovaj puta i tri strane. I uvijek u tim pregovorima i razgovorima nešto se dobiva i nešto se gubi. Čini mi se, uvjeren sam da ovaj puta Hrvatska ništa ne dobiva. U trećoj točki o kojoj je govorio ministar, spominje se dakle Međunarodno pravo mora u kojem bi Hrvatska imala nekakvu graničnu crtu u smislu inače Međunarodnog prava mora. Ali koridor o kojemu se govori ovdje, zapravo poništava bilo kakve ovlasti i jurisdikciju Hrvatske nad tim dijelom. Ponekad se sjetim i onog parafa nesretnoga pokojnog premijera i čini mi se zapravo da je to nekako vrlo blisko ili gotovo jednako rješenje kao i ono. Da li se u ovi razgovorima i da li se u ovim dogovorima govorilo o tome da za ovakav hrvatski ustupak kojim bi se dobio otvoreni prilaz, dakle prilaz otvorenom moru za Sloveniju, razgovaralo i o onoj Svetoj Geri na kojoj je još uvije Slovenska vojska, a dvije smo prijateljske zemlje? Nije. Što to Hrvatska uopće dobiva, ako kažu da obje strane i dobivaju i gube? Volio bih vidjeti hrvatske dobitke, volio bih čuti za njih. Čini mi se da mi ovdje zapravo dajemo kao i inače do sada u svim pregovorima, dajemo naše za naše. A kada govorimo o otvaranju i brzom otvaranju poglavlja u pregovorima sa Europskom unijom, onda ta brzina ne bi trebala ići na uštrb kvalitete pregovara i naših platformi. Govorim poglavito i o onom poglavlju broj 11 poljoprivrede za koje još uvijek nemamo niti znamo o čemu se zapravo radi. I ne samo to poglavlje nego i još neka poglavlja. U papiru koji smo maloprije dobili a koji se zove Odluka o prihvaćanju Nacrta sporazuma o rješenju spora i zajedničke izjave između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovenije spominje se uzmi ili ostavi kako je rekao i premijer Vlade. Šta to znači uzmi ili ostavi? Pa to je zapravo diktat. Drugim riječima to je diktat i ništa drugo. I kao druga stvar koja se ovdje spominje da je važno da se granični spor između Republike Hrvatske i Republike Slovenije riješi na temelju međunarodnog prava. Ali zašto ne piše u nastavku toga i pravičnosti jer slušam. … [[Upadica se ne čuje.]] Samo malo gospodine Jarnjak. Jer o tome imate izvješća, imate vijesti u kojima gospodin premijer Pahor govori u točki 3. i točki 4. da će se ona također ostvariti. A vi se samo smijte. Povijest se ne događa gospodine Jarnjak. … [[Upadica se ne čuje.]] Vi se smijete. Povijest se ne događa, ona se stvara kao što se stvarala povijest i 24. listopada 18. godine. To je bio samo govor onda gospodina Stjepana Radića ali je ostavio velike tragove. Zbog toga ja osobno i klub HDSSB-a neće sudjelovati niti u izglasavanju niti u raspravi jer smatramo ovakav nacrt sporazuma nedopustivim za Hrvate i Republiku Hrvatsku. Hvala vam lijepo.
Hvala. Predsjednik Vlade doktor Ivo Sanader. Izvolite.
Dame i gospodo, nije točno što je rekao zastupnik Grubišić i želim pred hrvatskom javnošću jer vidim da mediji to prate vrlo jasno reći. Gospodine Grubišiću, vi i vaš predsjednik stranke ste bili pozvani u utorak gdje smo podijelili svim strankama ovo. Niste ga dobili. Dobili ste ga jutros zato jer niste došli na taj sastanak i to je jedina istina i to Hrvatska mora znati. Druga neistina koju ste iznijeli ovdje je vrlo opasna. Hrvatska ne daje ništa nikakav teritorij. Upravo zato smo rekli da je za nas ovo prihvatljivo jer će se granična crta između Hrvatske i Slovenije odrediti po međunarodnom pravu. I spominjete bivšeg ili ovog premijera, ili ovaj ili onaj prijedlog. Nema nikakvog teritorijalnog ustupka gospodine Grubišiću. To što politizirate ovu važnu i prevažnu temu za hrvatske nacionalne interese nije dobro. To vjerojatno radite iz nekih drugih razloga ali to je apsolutno nedopustivo i nije dostojno ovdje u Hrvatskom saboru iznositi takve neistine. To naprosto nije točno što ste vi rekli. I treće, kad je ministar vanjskih poslova rekao da je zadovoljen naš temeljni nacionalni interes to je bilo stoga jer inzistiramo da se granična crta povuče po međunarodnom pravu. Da bi se ona mogla povući, ja ću sad malo objasniti to, hrvatska strana će iznijeti svoje argumente, slovenska strana će iznijeti svoje argumente i pripremiti to za ovaj Arbitražni sud. I kad spominjete načelo pravičnosti zašto ga mi ne prihvaćamo. Zato je tražimo međunarodno pravo jer načelo pravičnosti bi upravo bilo ono što sam rekao u uvodnom govoru da vi imate veliku većinu jadranske obale, dajte nama malo. To bi bilo načelo pravičnosti, ali to ne dolazi u obzir. A vi tražite od nas da mi na to pristanemo. Ja mislim da nema nikoga ovdje u Hrvatskom saboru niti u Hrvatskoj državi koji bi pristao na to što vi i HDSSB predlažete. Je li istina to? Pa tko bi pristao na načelo pravičnosti ovdje, ja toga ne znam osim vas. Prema tome, ako je govorio ministar vanjskih poslova da je i slovenski interes zadovoljen onda je zadovoljen u tome da izađu iz ove situacije, iz ove zamke u koju su se uveli poštovani gospodine zastupniče.
Ispravak gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Gospodine premijeru, vi pokušavate izokrenuti tezu potpuno o onome što sam ja govorio. Naime, jasno je meni da u točki 3. postoji napisano međunarodno pravo crta razgraničenja na moru. Međutim, govorim o tome da u točki 4. i 5. toga trilateralnog ugovora, dogovora i razgovora postoji i element koji je ugrađen tamo pravičnosti, dakle načelo pravičnosti na kojem Slovenija inzistira. Pa zbog toga u ovome papiru koji smo dobili imamo samo dakle točku 2., 3. o kojoj smo govorili međunarodno pravo ali nemamo onaj drugi dio. Znate vi o čemu se radi. Prema tome, ja bih. I još nešto da vam kažem. Gospodin slovenski premijer je jučer javno dakle na televiziji rekao da će Slovenija imati i dodatne primjedbe, pa će tek onda ići eventualno na potpisivanje.
Dobro kolega, to su komentari druge vrste. Gospodine premijeru, izvolite.
Ja još uvijek želim vjerovati da vam je stalo do naših nacionalnih interesa i želim vjerovati da želite dobro razumjeti ono što tamo piše i ono što sam rekao u uvodnom govoru, očigledno niste dobro slušali. Ja sam rekao da je za nas sve skupa na tom sastanku i za državni vrh i za predstavnike ili predsjednike parlamentarnih stranaka koji su bili u utorak a vi niste bili nazočni a trebali ste biti, da je za nas temeljno pitanje bilo može li točka 4. ugroziti točku 3. Točka 3. kaže da će se granična crta povući po međunarodnom pravu, gotovo, amen. Točka 4. govori o režimu plovidbe itd. koji će biti po međunarodnom pravu, po načelu pravednosti i po dobrosusjedskim odnosima. Dakle, režim plovidbe u kojemu će slovenska moći dolaziti, slovenska flotila kolika je ne znam, moći dolaziti do otvorenog mora itd. Prema tome, nije riječ o teritorij. Teritorij će biti riješen po međunarodnom pravu u kojem ćemo mi imati naše argumente, a vjerujte da su oni vrlo snažni, vrlo jaki i vrlo uvjerljivi. Prema tome, nema govora da je ovo bilo kakvo popuštanje i nemojte dalje politizirati. Mi smo dobili ne ono što smo htjeli, Međunarodni sud pravde, pa je po tome to i kompromis što pristajemo na ad hoc arbitražni sud, ali smo uvijek govorili u svim našim dokumentima, i to je bilo zajedničko stajalište svih stranaka pa i vaše, da tražimo da to pitanje riješi međunarodno pravosudno tijelo. E ovo je međunarodno pravosudno tijelo, a mi ćemo doći sa snažnim argumentima i granica će biti povučena po međunarodnom pravu.
Klub HSLS-a i HSU-a gospodin zastupnik Antun Korušec. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani gospodine predsjedniče hrvatske Vlade i članovi Vlade. Kolegice i kolege zastupnici. U ime Kluba zastupnika Hrvatske socijalno liberalne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika pozdravljam sazivanje ove sjednice Sabora o ovom izuzetno važnom pitanju. Punopravno članstvo u Europskoj uniji konsenzusom je potvrđeno kao glavni vanjskopolitički cilj Hrvatske nakon što smo ostvarili punopravno članstvo u NATO-u. Spor oko navodnog prejudiciranja granice sa Republikom Slovenijom koja je zbog toga blokirala pristupne pregovore Republike Hrvatske sa Europskom unijom zaista zahtijeva i punu ozbiljnost i punu odgovornost. Pri tome moramo priznati da Hrvatska sada se nalazi u blokadi ili možemo reći i u neugodnoj blokadi, ali veseli i ohrabruje činjenica da u takvoj situaciji i izvršna vlast i oporba razmišljaju odgovorno, razmišljaju sa zajedničkim stavom i zajedničkim porukama. To daje upravo sada snažnu sliku Hrvatske kao ozbiljne i odgovorne države i kao aktera koji prihvaća načela multilateralnih odnosa u Europskoj uniji kao zajednici prava. Upravo sada Hrvatska treba u ovoj situaciji pokazati svoju europsku orijentaciju za razliku od slovenskog euroskepticizma koji je evidentno sastavni dio politike Pahorove administracije. Jasno treba reći da Slovenija zapravo zloupotrebljava svoje članstvo u Europskoj uniji i u NATO-u te da ucjenjuje Republiku Hrvatsku. Klub zastupnika HSLS-a i HSU-a podržava prihvaćanje prijedloga sporazuma o rješavanju graničnog spora sa Slovenijom. Sporazum podrazumijeva rješavanje spora pred arbitražnim sudom koji je međunarodni sud i to ne temelju pravila i načela međunarodnog prava. Smatramo ovo jedinim prihvatljivim rješenjem jer je uobičajena praksa da se pitanje granice uvijek rješava na temelju prava i struke, a ne prema političkim kriterijima. Hrvatska i Slovenija ne smiju i ne trebaju biti izuzetak od te prakse i ovo određenje sporazuma ne smije se ni pod koju cijenu, na bilo koji način mijenjati. Također je dobro što sporazum pretpostavlja da će, citiram: "Republika Slovenija otkloniti svoje rezerve o otvaranju i zatvaranju pregovaračkih poglavlja tamo gdje je prepreka povezana s ovim sporom." Drugim riječima, potpisivanje ovog sporazuma podrazumijeva ukidanje blokade koju je Slovenija stavila na pregovore Hrvatske sa Europskom unijom. Nedavno smo pokazali, kada je Republika Hrvatska postala punopravnom članicom NATO-a, kako se uspješno okončavaju pregovori i procesi kada se objektivno vrednuju postignuća jedne države. Jasno je da najveća odgovornost za uspješan tijek pregovora i njegovu dinamiku bila je i jest na nama, na Hrvatskoj i na hrvatskoj Vladi. Ovaj sporazum je dobar i prihvatljiva za Republiku Hrvatsku i to jasno treba reći. Ako se prisjetimo prvotnog prijedloga kojim se nudilo političko rješenje spora, možemo biti zadovoljni i čestitati Vladi na uspješno odrađenom poslu koji je rezultirao velikim zaokretom u stavu i u viđenju stvari u Europskoj komisiji. Svakako trebamo odmah započeti sa najozbiljnijim pripremama koje će rezultirati u korist Hrvatske kako bi Hrvatska iskoristila sve prilike koje sporazum otvara. Moramo također jasno reći još jedanput, sporazum je dobar za Hrvatsku, ali je sporazum kompromis. U kompromisu nema pobijeđenih i u kompromisu nema pobjednika. I zbog toga će Klub zastupnika HSLS-a apsolutno dajući potporu ovom sporazumu, glasati za sporazum i očekujemo od Republike Slovenije skidanje blokade s pregovora Hrvatske u najkraćem mogućem roku. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Pa evo kada je došlo do ovih nekih malih nesporazuma, ja ću početi odmah sa stavom kluba Hrvatske demokratske zajednice. Dakle, naš je stav da treba prihvatiti ovaj prijedlog i naš je stav da bi trebalo postići međustranački konsenzus, dakle jednoglasno prihvatiti ovaj sporazum jer je to sporazum koji je jedan od značajnih odluka Hrvatskoga sabora. Nije točno da je prejudicirana odluka ovoga Sabora, kao što je rekao kolega iz HDSSB-a. Do sada postoji konsenzus vodstva parlamentarnih stranaka, ali to je jedno, a drugo je odluka Sabora. Prema tome, mi ovdje raspravljamo bez stavljenog potpisa na zaključak Sabora i to je zbog hrvatske javnosti potrebno reći. Nismo prvi puta pred velikom odlukom i nismo prvi puta u situaciji da pozivamo na međustranački konsenzus kada je riječ o parlamentarnim strankama. I možemo reći sa zadovoljstvom da smo proteklih 20 godina imali niz važnih odluka i da je ogromna većina njih bila uspješna upravo zato jer je postignut konsenzus na razini međustranačkih stavova. I upravo zbog toga je Hrvatska u tih 20 godina, u kojima je i stvorena, isposlovala i dobila jedan međunarodni status za koje se druge države moraju boriti puno dulje. Dakle, navikli smo na velike odluke. Sjetimo se, u ratu imali smo ih svakodnevno. Nakon rata imali smo također pred ovim Visokim domom velikih odluka i uspjeli smo postići onaj minimum suglasnosti. Sjetimo se samo brojnih odluka u predpristupnim pregovorima za Europsku uniju, o brojnim odlukama za ispunjavanje uvjeta NATO-a. Sjetimo se brojnih teških odluka u svezi Međunarodnog suda u Haagu. Sve je to uspjelo zbog toga jer smo uspjeli nacionalne interese pretpostaviti partikularnim interesima kada su u pitanju važne odluke. I ova rasprava danas pada u najnezgodnije vrijeme, u vrijeme predizborne promidžbe. I zato evo mi pozivamo da sve svoje stranačke interese stavimo u drugi plan kada raspravljamo danas o prihvaćanju prijedloga koji je pred nama. Mi smatramo da ovaj prijedlog treba prihvatiti zbog toga što je to prijedlog koji ne odlučuje o ničemu, nego ostavlja mogućnost arbitraži. Dali smo zadovoljni? Zadovoljni smo zbog toga što smo postigli da će se o granici između Hrvatske i Slovenije raspravljati na temelju međunarodnog prava. Dakle, u tom smislu Hrvatska je pokazala i svoju dosljednost i svoju političku zrelost jer je od početka tražila da se taj ključni dio odvoji od pregovora pristupa Europskoj uniji. Međudržavni sporovi rješavaju se uvijek pred međunarodnim sudovima, po međunarodnim zakonima. Ako bi prihvatili političko rješavanje granice, to znači da bi prihvatili jednu privremenu mjeru, jer politička odluka vrijedi tako dugo dok je na snazi ona snaga koju je dobila. Mi ne želimo privremene odluke, mi ne želimo političke odluke o granici, jer te odluke nisu trajne, te odluke nisu čvrste, jednostavno zato jer ne bi bile utemeljene na međunarodnom pravu. Ovim sporazumom Hrvatska je svojim zalaganjem uspjela postići to da se rješenje događa na temelju međunarodnog prava. Nismo uspjeli u onom dijelu da to bude pred međunarodnim sudom i u tom smislu ovaj prijedlog je prijedlog koji zadovoljava zahtjeve i jedne i druge strane, i Hrvatske i Slovenije, a s druge strane ostavlja i određene ograde i zagrade i jednoj i drugoj strani. I to je dobro, jer kad bi ovaj prijedlog rješavao samo jednostrane interese, onda on ne bi bio prijedlog Europske unije, ne bi bio dobar. Hrvatska je u dosadašnjim odlukama u vezi ovih sporova pokazala visoki stupanj političke zrelosti, jer je inzistirala na dvije stvari. Prva kao što sam rekao da se razgraničenje temelji na međunarodnom pravu i međunarodnim zakonima i sporazumima. I druga, što je Hrvatska cijelo vrijeme štitila svoje teritorijalne nacionalne interese, više puta ponavljanom izrekom od premijera, a to je da Hrvatska neće kupovati članstvo u Europskoj uniji prodajom svojih teritorija. Nema teritorijalnog ustupka koji bi mogao postići bilo kakav politički cilj. Teritorijalni ustupak Hrvatska učiniti ne smije. Ali se Hrvatska mora obvezati kao zemlja koja priznaje međunarodno pravo i međunarodni poredak da će poštovati one odluke arbitraže koje se temelje na tom međunarodnom pravu. Mislim da ovdje treba istaći da se naša zrelost, naša državna zrelost očituje i u današnjoj odluci u kojoj bi podržali jedan prijedlog koji je označen i s naše strane kao kompromisni, ali naravno u međunarodnim odlukama kompromis je taj koji dovodi do rješenja. Krojenje granica, ne politikom nego zakonima, dosljednost u primjeni postojećih sporazuma, sjetimo se zaključaka Barniterove komisije koja je odredila granice između bivših republika bivše Jugoslavije. I na kraju međunarodne konvencije Ujedinjenih naroda u pravu mora, koja točno i precizno označava tko ima pravo na granicu na moru u odnosu na granicu na kopnu. To su stvari koje su uređene međunarodnim ugovorima i međunarodnim propisima. Mi inzistiramo na njihovoj primjeni. To što neće biti na sudu nego na arbitraži to je naš ustupak. Isto tako ovdje treba reći da ovaj prijedlog ne prejudicira granicu, dakle ovaj prijedlog ne ide u tom smislu u prilog niti jednog od zainteresiranih strana. Zato ga smatramo kompromisnim sa stajališta Europske unije, a prihvatljivim sa stajališta Hrvatske. Vjerujem da će i Slovenija naći i svoje razloge da ga prihvati kako bi konačno izašli iz ove blokade koja se zove blokada pregovora Hrvatske s Europskom unijom, a koja svakako ide na štetu Europske unije ako se ti pregovori ne privedu kraju prema predviđenoj dinamici koja je utvrđena unaprijed. Znači, zaključno klub Hrvatske demokratske zajednice predlaže podržavanje ovoga prijedloga, predlaže da pokažemo visoku političku i nacionalnu svijest kada su u pitanju nacionalni interesi i da takav prijedlog podržimo suglasno, dakle pristankom svih stranaka u ovome Saboru. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika SDSS-a, gospodin zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče Vlade, kolegice i kolege. Klub zastupnika SDSS-a, kao i na međustranačkom sastanku prije koji dan koji su vodili predsjednik Vlade i predsjednik Republike, a podržava ovakav predloženi nacrt sporazuma za rješenje, odnosno za uspostavljanje arbitražnoga suda koji bi onda riješio pitanje, sporno pitanje u odnosu na između Hrvatske i Slovenije u vezi sa granicom kako na kopnu, tako i na moru, a posebno pitanje deblokade nastavka pregovora Republike Hrvatske sa Europskom Komisijom i nastavka politike i proširenja Europske unije prema zemljama jugoistoka Europe krenuvši od Hrvatske pa nadalje. Ovaj nacrt sporazuma kao što su već neki, bilo za ovom govornicom, bilo prije toga kazali zapravo predstavlja pozicije i jedne i druge strane. Posebno u članku 3. i u članu 4. su navedene pozicije i naše po redoslijedu prve i slovenske po redoslijedu druge. I to je tako jedino moguće, ukoliko se želi onome koga se ovlašćuje za arbitražan posao omogućiti da ima kredibilnu ulogu i da može biti prihvaćen od obje strane. Mi smatramo da je odluka o uspostavljanju arbitražnoga suda od strane Međunarodnog suda pravde dobar, kompromisan stav između onoga što je naša inicijalna pozicija bila, a to je Međunarodni sud pravde i s druge strane postizanje nekoga dogovora u vezi sa interesima koji se u tom pogledu trebaju izmiriti. Koje će konačno rješenje arbitražni sud ukoliko bude formiran, dakle ukoliko se države oko toga suglase donijeti mi ovoga trenutka naravno ne znamo, jer nakon ovog sporazuma ukoliko ga prihvati i druga strana, a u ovom obliku, a on je za nas nama predočen takav da se može prihvatiti jedino u ovom obliku i ni na koji drugi način i ni u čemu drugome izmjenjiv. Dakle, nakon toga će ostati niz važnih pitanja koja se tiču uspostavljanja arbitražnoga suda, kako u pogledu prije svega njegovoga sastava, tako i u pogledu onoga što mi arbitražnom sudu možemo i trebamo osigurati, a to je naš podnesak o kojem je bilo riječi i o kojem će sasvim sigurno među onima koje će Vlada ovlastiti da obave taj posao i prezentiraju našu ukupnu poziciju i naša stajališta. To će biti zapravo dvije ključne i možda jednako kritične točke kao što je i ova današnja, odnosno za slovensku stranu vjerojatno ona koja će se dogoditi u narednih nekoliko dana. I u tom smislu ja bih samo htio kazati sljedeće. Mnogo je vremena izgubljeno u vezi sa ovom stvari. Mnogo je političke štete napravljeno u pogledu ove stvari. Današnje pozivanje na konsenzus u vezi sa ovom tematikom ima svoga osnova. Međutim treba se podsjetiti na vrijeme kada na pozivanje konsenzusa nije bilo. Kada se pojedine ljude koji su jednako s jednakim uvjerenjem i sa jednakim patriotskim osjećajem i političkom odgovornošću tražili rješenje sa drugom stranom, prozivalo sasvim neprikladnim imenima i kvalificiralo daleko od onoga što bi trebalo biti dugoročni temelj konsenzusa. Ja se nadam da je to vrijeme za nas da je to vrijeme daleko iza nas. I ja se nadam da ćemo našu javnost učiniti svjesnom da izgubljenih devet godina u vezi sa ovom materijom, koja je izgubljena djelomično i zbog unutrašnje političkih razloga. Izgubljena i zbog drugačijih gledanja na stvari, izgubljena i zbog toga što nije postojala barem ne verbalna spremnost na kompromis i na dogovor. Da je to nešto što u politici koja je pred nama, kao što je premije govorio, kao što su drugi kolege govorili, neće biti ponavljano. Jer sudjelovanje u jednoj vrsti kreiranja zajedničkoga stava ovoga Sabora i podrške Vladi u tom pogledu, je sasvim sigurno ključna stvar za uspjeh onoga što mi želimo. Ali isto tako treba imati na umu, da možda u konačnici ovo rješenje ukoliko arbitražni sud bude uspostavljen. I neće biti bitno drugačije, nego što su postojala neka druga rješenja. Ono može biti drugačije u tehničkom smislu riječi, ali u pogledu sadržaja onoga oko čega se treba dogovoriti, vjerojatno nema mnogo prostora za bitno drugačije rješenje. Naravno kada kažemo tehničko, nije naravno nebitno kakav dojam taj tehnički momenat ostavlja u javnosti. Da li ostavlja dojam da smo nešto ustupili što ustupiti ne trebamo ili smo naprosto nešto dogovorili u pogledu zajedničke odgovornosti, zajedničkog raspolaganja ili korištenja, ili pristupa? I to je ono što mi se čini da naša javnost zna. A jednako mi se čini da je važno, da našu javnost i našu politiku drugima naravno ne možemo preporučivati, jer pogotovo ne sa ove govornice. A to je da je vrlo dobro da stvar ide na arbitražni sud. Vrlo je dobro da se na neki način ovo izmiče iz naših ruku u onoj mjeri u kojoj bi to moglo biti svakodnevna politička tema. Mi u Hrvatskoj, ne znam kako je za Sloveniju, ali mi u Hrvatskoj imamo i drugih važnih tema za naše društvo, za našu naciju i za našu državu. I blokiranje bavljenja tim temama, posredstvom ove teme, nije nešto što mi sebi kao predstavnici naroda možemo dopustiti. I zato je od iznimne važnosti neovisno o tome kako će druga strana postupiti. Da li će pristati i prihvatiti kao što ćemo mi vjerojatno ovo prihvatiti? Veoma je važno da mi jasno damo do znanja, da smo mi spremni ovo prepustiti onima u koje možemo imati povjerenje, koji mogu donijeti pravo rješenje na osnovi ovoga sporazuma, a da se mi možemo posvetiti kako reformskim poslovima u vezi sa Unijom, poslovima oko pregovora, tako još više onim pitanjima koji svaki dan sve više postavljaju građani ove države, bilo da je riječ o zaposlenim, bilo da je riječ o studentima, bilo da je riječ o predstavnicima lokalne samouprave. I ja iz toga razloga, cijenim činjenicu da smo se mi danas našli ovdje. Ali ukoliko ne bismo imali ovu vrstu racija u zaključku, a to je da smisla naše sljedeće okupljanje može imati ukoliko druga strana prihvati pa ratificiramo, a ako ne da se posvetimo onome što je naš prioritet. A naš prioritet je naše društvo, naša nacija i naša država. A ovo pitanje, kao što je premijer rekao doista može čekati. A ove stvari koje svi znamo, svi ih vidimo, svi ih čujemo, svi ih osjećamo kada su u pitanju naši građani, te stvari ne mogu čekati, ne smiju čekati i što se nas u SDS-u tiče, učinit ćemo sve da se ne čeka da ljudi dobiju odgovor na ona pitanja koja počinju postavljati sve više i više javno, koristeći one mehanizme koji ima Ustav i zakon dopušta. Hvala.
Hvala. Predsjednik Vlade, doktor Ivo Sanader. Izvolite predsjedniče.
Dame i gospodo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Nastojat ću što manje reagirati, ali kada je nužno i kada osjetim potrebu, morat ću, kao u ovom slučaju. Poštovani gospodine zastupniče, ja apsolutno razumijem vašu potrebu i vaše nastojanje da smirite situaciju, da pokušate sve objediniti, da budete integralni čimbenik. Međutim, nešto ipak treba reći da nije točno što ste kazali. Vi ste rekli najprije uvodno, da je izgubljeno 9 godina o ovom pitanju. Za koga je izgubljeno? Jesmo li trebali prihvatiti neka rješenja koja bi išla na uštrb teritorijalnog integriteta Hrvatske, pa onda ne bi bilo izgubljeno tih 9 godina? Na kraju ste se ipak iskorigirali, pa ste rekli i citirali mene, da ovo pitanje može čekati. Onda moramo znati jesmo li izgubili tih 9 godina ili to pitanje zaista može čekati. Ja držim da može čekati i da ništa nije izgubljeno. Jer da smo drugačija rješenja prihvatili, onda bi bilo izgubljeno. To je jedno. Drugo, rekli ste da ovo rješenje koje će donijeti arbitražni sud, pretpostavljate da možda neće biti, otprilike citiram, „možda neće bitno biti drugačije od nekih rješenja koja su već bila tu“. Znamo na što aludirate, bit će bitno drugačija. To je moje uvjerenje. Ako je riječ o međunarodnom pravu, onda će biti bitno drugačija. Jer prethodna rješenja nisu bila temeljena na međunarodnom pravu, nego na političkom, na političkim odlukama. I zato da ne bi bilo zabune u hrvatskoj javnosti, podržavam sve ono što ste rekli, osim ove dvije stvari. Da je 9 godina izgubljeno. A podsjetit ću i na ono da nije izgubljeno jer da, rekao sam, citirao sam da ima još zemalja čak članica Europske unije koje nisu riješile svoje otvoreno granično pitanje i ništa im ne smeta da funkcioniraju. Znači, ništa nismo izgubili. Izgubili bismo bili da smo prihvatili neka rješenja koja su išla na uštrb teritorijalnog integriteta Hrvatske. I drugo, ja sam uvjeren da će ovo pitanje biti apsolutno drugačije riješeno nego što su bili neki prethodni prijedlozi.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a gospođa zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče Vlade i članovi Vlade, kolegice i kolege. Našli smo se u situaciji u kojoj zapravo se nismo trebali naći. Našli smo se. … [[Upadica se ne čuje.]] Dakle, našli smo se u situaciji u kojoj se nismo trebali naći a to je da je došlo do blokade naših pregovora o pristupanju Hrvatske Europskoj uniji temeljem problema granice, bilateralnog problema između Hrvatske i Slovenije i problema s kojim je na potpuno istim točkama sa potpuno istim problemom Slovenija ušla u Europsku uniju. Ta blokada u ovom trenutku po mom mišljenju više nije samo pitanje blokade hrvatskog pristupanja Europskoj uniji, to je postalo pitanje blokade jedne od temeljnih politika Europske unije a to je politika proširenja. Pred samo kratkih nekoliko dana Europska unija je slavila 5 godišnjicu big banga u proširenju ili velikog napretka u proširenju iz 2004. kad su prve tranzicijske ili istočno-europske i srednje-europske zemlje postale članicama Europske unije i univerzalno je ocijenjeno da je rezultat tog velikog proširenja pozitivan i za te zemlje i za uniju i za uopće jedan od temeljnih principa Europske unije a to je pitanje demokracije, demokratizacije i širenja demokracije. U ovom trenutku de facto blokada Hrvatske jer je potpuno očito da prije Hrvatske i prije nego što se riješi ovaj problem nijedna druga zemlja neće ući i postati članicom Europske unije. Prema tome, blokada Hrvatske u ovom trenutku znači blokadu politike proširenja a kroz to po mom mišljenju znači i blokadu širenja demokracije od strane Europske unije što je jedan od tri temeljna i fundamentalna principa Europske unije. Dakle, mislim da je to poprimilo puno veće razmjere od same blokade Hrvatske. Što se Hrvatske tiče teče osmi mjesec u kojem se mi u našem napredovanju prema Europskoj uniji i što se tiče komunikacije sa komisijom i otvaranja i zatvaranja poglavlja i tog cijelog posla nismo praktički pomakli. Na nama je da iskoristimo to vrijeme koristeći nepovoljne okolnosti za dobre rezultate i dobar ishod što bi trebala biti umjetnost politike. Dakle, na nama je da to vrijeme pokušamo iskoristiti za one reforme koje će kao rezultat cijelog spektra europskih reformi poboljšati kvalitetu života u našoj vlastitoj zemlji. Međutim, sa dugotrajnim zastojem ove vrste naprosto je neminovno da i naše napredovanje kako tehnički gledano tako i sadržajno gledano trpi. Našli smo se u jednoj čudnoj i apsurdnoj situaciji, da prijedlozi koji se pojavljuju za rješavanje ovog problema koji naravno bi bilo puno bolje da smo uspjeli riješiti bilateralno, u čije rješavanje se uključila sada i Europska komisija da prijedlozi kako dolaze se smatraju samom činjenicom da su prihvatljivi za hrvatsku stranu, da samom tom činjenicom postaju neprihvatljivi za slovensku stranu i obrnuto. Naravno, situacija je sasvim suprotna. Dakle, radi se o tome da moramo doći do prijedloga koji je prihvatljiv i za jednu i za drugu stranu jer to je smisao kompromisa i to je ujedno i jedino rješenje. Dakle, interes je da dođemo do prijedloga ne koji je neprihvatljiv za drugu stranu nego koji je prihvatljiv i za nas i za drugu stranu. Prijedlog koji je pred nama i koji je predložila ili sačinila Europska komisija u liku povjerenika Rehna i ova predsjedavajuća trojka sastavljena od francuskih, čeških i švedskih predstavnika prijedlog je koji uzima u obzir i u tom pogledu na neki način drugačije od svih ranijih uzima u obzir ono što je minimum ispod kojeg Hrvatska objektivno ne može ići i ono što je minimum ispod kojeg Slovenija objektivno ne može ići. Kako je došlo do tih situacija da su to minimumu je sada manje važno ali je očito da svaki prijedlog koji uopće teoretski može imati šanse proći mora uzeti u obzir minimum i jedne i druge strane. Što se Hrvatske tiče naš minimum je očito da granica rješava temeljem međunarodnog prava, i drugo da se u trenutku dogovora o tome kako će se rješavati pitanje granice deblokiraju naši pregovori i naše napredovanje prema članstvu u Europskoj uniji, dakle u onim točkama u kojima je ta blokada temeljena na prigovoru granice. Slovenski minimum je očito da se u rješavanju odnosa između Hrvatske i Slovenije koristi načelo pravičnosti. To su one točke ispod koje jedna i druga strana ne mogu ići. U ovom prijedlogu uzima se u obzir i jedno i drugo. U nekim javnim raspravama rečeno je, ne ovdje u parlamentu ali u hrvatskoj i slovenskoj javnosti rečeno je da ono što u sporazumu, u prijedlogu sporazuma piše engleskom riječi equity ili pravičnost da to nije načelo pravičnosti. Međutim, u ovom sporazumu ono što je predloženo je da se koristi međunarodno pravo kao temelj za rješavanje granica, a da se koristi načelo pravičnosti i dobrosusjedski odnosi u rješavanju pitanja kontakta Slovenije sa otvorenim morem i režima korištenja morskih površina o kojoj se ovdje radi i koji su predmet spora ili rasprave. Dakle, koristi se i međunarodno pravo u rješavanju jednog dijela problema i načelo pravičnosti jer načelo, kao što slovenska strana kaže ex aequo et bono, upravo uključuje pravičnost i dobronamjernost ili u ovom slučaju prevedeno kao dobrosusjedski odnosi. Situacija je u ovom trenutku takva da nitko nije, niti slovenska niti hrvatska strana, nisu postigli svoj maksimum. Ali smisao kompromisa nije da jedna ili druga strana postignu svoj maksimum jer temeljem toga mogu kratkoročno likovati, ali ne mogu riješiti problem zato što je smisao ovog rješenja win-win, dakle pozitivni rezultat i za jedne i za druge, ne maksimalno pozitivni, ali podnošljiv. Ovo je prijedlog koji po mišljenju kluba HNS-a omogućava, 'ajmo reći, sposobnost da s njim živimo i za hrvatsku i za slovensku stranu. On nije maksimalistički i apsolutno ne pruža podlogu za trijumfalizam ni s jedne ni s druge strane, ali omogućava da se problem riješi na jedan način koji je prihvatljiv, po našem mišljenju, i hrvatskoj i slovenskoj strani. Klub HNS-a podržava stoga stav da se ovlasti, a o tome se ovdje radi, možda je važno naglasiti da mi danas ne ratificiramo ovaj sporazum i taj sporazum će doći još na ratifikaciju u Parlament. Predstavljeno je to kao sporazum koji se ne može mijenjati. Moram reći da sam razgovarala, nakon našeg razgovora u Vladi, sa povjerenikom Rehnom koji je to potvrdio tvrdeći da se može mijenjati samo ono oko čega se stopostotno slože Slovenija i Hrvatska. Budući da takvih stvari do sada nije bilo, onda sporazum stoji ovakav kakav je. Dakle, u ovom trenutku ga mi ne ratificiramo. U ovom trenutku mi samo dajemo ovlast ili odobrenje Vladi da prihvati u naše ime nacrt ovog sporazuma o rješenju spora, kao i zajedničku izjavu. A kad se taj proces okonča, onda ćemo naravno dobiti i sporazum na ratifikaciju u Parlament, kao što piše i u samom prijedlogu sporazuma. Naravno, sve to pretpostavlja da će ovaj nacrt i ova zajednička izjava biti prihvaćeni i od slovenske strane jer ako do toga ne dođe, onda naravno je cijeli ovaj proces zapravo samo formalan i jedna vrsta javne demonstracije, ali nije rješenje problema. Mi se nadamo da će slovenska strana dovoljno detaljno razmotriti nacrt sporazuma i prepoznati u njemu ono što on jeste, a to je zadovoljavanje minimuma i jednog i drugih zahtjeva, dakle i hrvatskih i slovenskih zahtjeva jer dalje i više od toga ni mi ni oni ne možemo očekivati. Hvala vam lijepo.
Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Zoran Milanović. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, saborske zastupnice i zastupnici. Dobro je da danas održavamo saborsku sjednicu na ovu temu. To je tražio SDP i drago mi je da je to prihvaćeno. Zašto saborska sjednica o ovako važnoj temi? Danas smo svjedoci jedne cijele plejade konstruktivnosti i državotvorne svijesti, odgovornosti za državu i to je također jako dobro. Ali zašto Sabor? Prije nekoliko mjeseci imali smo prethodni u nizu sastanaka tzv. državnog vrha sa predstavnicima i predsjednicima stranaka i nacionalnih manjina u Visokoj ulici na kojem sam po drugi puta zamolio ili upozorio, ukazao pozornost na to da bi takve rasprave i takve odluke trebale biti održavane i donošene u Hrvatskom saboru. I zato je dobro da smo danas ovdje i da razgovaramo o jednom prijedlogu koji je iz Europske komisije izašao 23. travnja i zato nije dobro da smo se u Visokoj našli mi odnosno naši predstavnici, svega prije nekoliko dana i pokušavali u roku od dva sata apsolvirati sporazum, dakle nacrt sporazuma koji je predložio povjerenik Rehn i trojka i o njemu se u najkraćem mogućem roku očitovati i prihvatiti odnosno potpisati nekakve zaključke. To nije rješenje za koje smatramo da je dobro zato što derogira odnosno čak abrogira instituciju kao što je Hrvatski sabor, a nema nijednog jedinog razloga da ovdje u ovako smirenom i konstruktivnom državotvornom i odgovornom tonu ne kažemo što mislimo o tom prijedlogu i o onome što je u interesu za Republiku Hrvatsku i premijeru odnosno ovlaštenoj osobi damo svoju načelnu suglasnost kroz ovu odluku, čiji prijedlog smo vidjeli i koji podržavamo, da to i prihvatimo. Naravno, preduvjet da bi cijela stvar zaživjela i da bi taj sporazum kako je predložen i kakvim bismo ga danas prihvatili, da bi zaživio u ovom Saboru je da ga prihvati slovenska strana. Iz onoga što znamo, a živimo u realnom svijetu, realnom vremenu, to vjerojatno neće biti tako jer broj prigovora i prijedloga izmjena ovog aranžmana, ovog teksta ovog sporazuma, koji čujemo da dolazi iz Ljubljane, je velik. A pošto je on predložen po principu uzmi ili ostavi, samo jedna izmjena ga ruši. Mi ovdje danas razgovaramo o jednom prijedlogu za koji svi očito smatramo da je dobar kompromis, ali koji vjerojatno nije konačan i vjerojatno ćemo se ponovno ovdje morati sastajati i davati svoju suglasnost odnosno podršku za rješenje koje će doći nakon ovoga. To je realan svijet u kojem živimo. Slovenija je očito odlučila da svojom politikom štiti svoje interese na način na koji ih vidi i u tome za sada koristi sredstva koja joj stoje na raspolaganju. Moj dojam, naš dojam je da takvo ponašanje nailazi, ne nailazi ne samo na simpatije u Europskoj uniji, nego da ne nailazi niti na realnu podršku, jer kao što je kolega gospodin predsjednik HDZ-a i premijer Ivo Sanader rekao ima dosta primjera da u Europi višegodišnje članice imaju sporove koje još uvijek nisu uspjeli razriješiti. Naveo je neke, tu su i primjeri poput Olivense u Estramaduri u Španjolskoj koji postoji još od Napoleonskog rata gdje Portugal niječe suverenitet Španjolske nad jednim prilično velikim komadom teritorija koji je čak enklava u Španjolskoj. Dakle nije teritorijalno niti povezan sa Portugalom. I to nije jedini primjer. Gibraltar da ne navodimo dalje. Prema tome, nikome zdravorazumski, politički u ovome trenutku nije u interesu da se sporovi, odnosno otvorena pitanja kakva imaju Hrvatska i Slovenija rješavaju političkim putem. Pravni put je bolji put. Pravni put je bolji put za malu zemlju koja svoju stabilnost neovisnost, ugled i držanje u međunarodnoj zajednici može braniti samo međunarodnim pravom. Naravno i snažnim i konkurentnim gospodarstvom. I zato je ovo rješenje jedan rekao bih razuman kompromis koji nas ne lišava svih dilema koje možemo imati. Npr. u prijedlogu ovog sporazuma se jasno odvaja razgraničenje na kopnu i moru po pravilima i načelima međunarodnog prava. To je prihvatljivo. U točki b. stavka 1. članka 3. govori se o režimu za korištenje odgovarajućih pomorskih područja i slovenski dodir s otvorenim morem. Ovaj pojam dodira sa otvorenim morem ne postoji u međunarodnom pravu. Ovdje se spominje i bilo bi dobro kada ovoga ne bi bilo, jer praktički inaugurira jedan novi termin, termin uz tehniku kojeg nema, ali s obzirom da se prije toga jasno kaže da će granica na kopnu i moru biti određena, odnosno nacrtana po pravilima i načelima međunarodnoga prava, to ovu drugu odredbu čini nešto prihvatljivijom. Kod prvoga, dakle međunarodno pravo jasno i glasno njegova pravila i načela, kod drugoga međunarodno pravo, dakle kod ovoga režima equity kaže ovdje u engleskom tekstu što je pravednost, možemo i tumačiti kako hoćemo, u rječnicima se to doslovno prevodi kao engleska inačica ex equod bono, i dobrosusjedski odnosi. Tumačenje pravičnosti kako ga je netko danas ovdje protumačio da bi kada bi se primijenila pravičnost onda vrijedila logika Hrvatska ima cijeli Jadran, pa dajte još malo i vrlo ekstremno tumačenje, problem sa pravičnošću u zadnjih 90 godina je u tome što mi ustvari ne znamo šta ona znači. To ne znaju niti sudovi, niti međunarodni sud, niti arbitražni sudovi jer u zadnjih 90 godina otkad je pravičnost po prvi puta predviđena kao mogućnost rješavanja spora statutom stalnog Međunarodnog suda pravde Liga naroda, a nakon '45. kada to preuzima Međunarodni sud UN-a, do danas nitko nikada nije bio voljan suditi po pravičnosti. Vjerojatno za to postoje duboki politički i interesni razlozi. Prema tome, mi tu ulazimo u jedno potpuno nejasno područje i zato je bolje da je rješenje ovakvo. Dobra stvar u ovom sporazumu je odvajanje spora, odnosno predmeta spora od pregovora, odnosno odredba koja je predviđena i sporazumom i zajedničkom deklaracijom koja je praktički sastavni dio neka vrsta anexa ovog sporazuma, da će se praktički automatski deblokirati u pregovorima o pristupanju Hrvatske Europskoj uniji sva ona poglavlja koja su izravno povezana sa predmetom spora. To je dobro. To je po meni jedino ispravno i pravično, jer Slovenija to pravo već neko vrijeme zlorabi i vrijeme je da to prestane. Ali to naravno ne otklanja sve one prigovore i prepreke koje Europska unija, sve njezine članice, uključujući Sloveniju mogu imati u pogledu naših neuspješnih reformi, zaostajanja ili propusta u svim drugim područjima koje se tiču pregovora, a njih je kolegice i kolege kao što znate jako puno. Dakle, Sabor danas ovu odluku ćemo očito donijeti, jer za to postoji raspoloženje da se Vladi da podrška da u pregovorima sa Europskom unijom prihvati tekst, ali doslovno ovakav kakav je sada, bez izmijenjene točke i zareza, bez izmjene ijednog materijalnog ili formalnog aspekta takve odluke. U realnom svijetu, a vidimo danas to i kroz medije, ne treba ni imati posebne izravne kontakte sa našim susjedima, vidljivo je da slovenskoj strani neke od ovih točaka ne odgovaraju, i ja ovdje ne mogu i neću tumačiti slovenske državne razloge, pravne razloge, motive zašto nešto žele, a zašto nešto ne žele. Znat ćemo u najskorije vrijeme. Ono na što ovdje apeliram i što želim ponoviti je slijedeće. Dakle, ovakvo važne odluke će na kraju formalnom i političkom smislu usvojiti i potpisati Vlada, odnosno od nje za to zakonom ovlašteni ljudi i predstavnici. Ovakve odluke bismo prethodno trebali donositi u Hrvatskom saboru, kao što vidimo danas do sada čini mi se da je iskustvo dobro. Neformalni sastanci, poput sastanaka u Visokoj su nešto prema čemu moram izraziti blagu rezervu, tim više što su to na kraju dana vrlo brojni sastanci, manje-više sa iznimkom kolega zastupnika, tamo se nalaze svi predsjednici stranaka, dosta ljudi iz Kabineta Predsjednika Republike uključujući i Predsjednika Republike i raspravljamo manje-više, možda nešto manje formalno o istim stvarima kao i ovdje. Da se kao u Sloveniji sazvao informativni sastanak u takvom formatu odmah nakon dolaska ovog dokumenta iz Bruxellesa, to se u Ljubljani dogodilo, onda bismo imali i više vremena za očitovanje u prijedlogu sporazuma. Ovako, morali smo skupljati informacije, neki od nas neformalnim kanalima, a većina hrvatskih građana, većina zastupnika u Saboru tako što su čitali novine u koje je netko te informacije puštao. Dakle, trebalo se naći ranije i razgovarati o tome barem prije tjedan dana. Svejedno, da ne dužim drago mi je da je danas ovdje prevladavao jedan konstruktivan, odgovoran ton. Imamo jako ozbiljan posao pred sobom, imamo prijedlog sporazuma koji je jedan racionalan politički kompromis, jer na kraju bez obzira što će se primjenjivati pravo i pravila i načela međunarodnog prava, da bismo došli do te točke moramo se prije toga dogovoriti politički. I apeliram na ovu razinu odgovornosti i trezvenosti i u kampanji koja je danas na kratko prekinuta da se suzdržimo od teških riječi i da pokažemo jednaku razinu, ako ne državničke, a ono društvene odgovornosti za stvari o kojima govorimo i koje akcentiramo u malenim mjestima Hrvatske. Hvala.
Hvala. Predsjednik Vlade dr. Ivo Sanader. Izvolite predsjedniče.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici, gospodine zastupniče. Želim samo reagirati na onaj dio koji se odnosi na sastanke predsjednika parlamentarnih stranaka ili predstavnika parlamentarnih stranaka i predstavnika nacionalnih manjina. Ja držim, ja sam uveo taj institut i smatram se izravno apostrofiranim pa mislim da je u redu da odgovorim i da kažem moje mišljenje. Uveo sam taj institut odmah po preuzimanju dužnosti predsjednika hrvatske Vlade, jer sam smatramo da postoje neka pitanja koja se trebaju, a posebno ako je riječ o pregovorima i o procesu koja se mogu i trebaju rješavati, ne for Republiko, nego u procesu i u hodu na takvim sastancima, a onda konačno u Hrvatskom saboru. Dakle, oko toga gdje treba donositi ove odluke se ja apsolutno slažemo, to je Hrvatski sabor. Ali da je to dobar instrument sastanaka predsjednika i predstavnika parlamentarnih stranaka sa ne tzv. državnim vodstvom, kako ste vi rekli, nego državnim vodstvom, a to je predsjednik države, Vlade i Sabora. Ja mislim da je to dobro i to je do sada pokazalo jako dobre rezultate. Sjetite se da smo imali takve sastanke i prije mog sastanka sa Janšom na Bledu, gdje smo prethodno donijeli suglasnost i dogovorili se da je u ime svih mogu zastupati da idemo pred Međunarodni sud pravde. Jesmo donijeli to? Znači ja razumijem vašu i o tome možemo razgovarati, vašu primjedbu da je možda sastanak i sastav ljudi preširok. O tome možemo razgovarati. Ali mislim da je dobro da taj instrument i da tu formu nastavimo i dalje, jer nije dobro da svaki put, a posebno nije dobo da u fazi pregovora sve iznosimo ovdje. Prije svega to nije dobro i zbog onih s kojima pregovaramo, jer ni oni to ne rade. Ni Slovenci ne održavaju, vi ste njih citirali, ne održavaju javne sastanke Vanjsko-političkog odbora, nego zatvorene, na koje dođu i predsjednici stranaka ili ja već ne znam koji je to sastav. Ali je zatvoreni. Može se to uvesti i u Hrvatskom saboru dapače nemam ništa protiv. Ali podržavam ideju da razmislimo o sastavu, ali isto tako inzistiram, međutim zato je potrebno uvijek naravno suglasnost i svih vas predstavnika stranaka, da nastavimo s ovom praksom. Ona je dobra, u njoj razmjenjujemo mišljenja. To je institucija, odnosno neformalni instrument na koji može doći i predsjednik Republike, predsjednik Sabora itd. Ja mislim da je to dobro, da je to u praksi pokazalo da smo u nekim određenim pitanjima mogli kakva stajališta će Vlada zastupati, zastupati stajališta parlamentarne većine, nego svih nas, jer postoje očito pitanja oko kojih se slažemo i oko kojih postoji suglasje. Dakle, ja ću nastaviti i dalje s tom praksom, pozivati i vas, vi ćete odlučiti hoćete li doći. A ja mislim da bi bilo dobro da dođete. A o sastavu može li on biti manji, mislim da je to uredu i apsolutno legitimno postavljeno pitanje, možemo o tome razgovarati.
Hvala. Klub zastupnika IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče, gospodo ministri, zastupnici. Kaže gospodin Milanović da je nakratko prekinuta kampanja. Nije. Danas imam tri tribine. Buzet, … [[Govornik se ne razumije.]] , Lupoglav. Pa pozivam ljude da dođu na te tribine. Šalim se. Kada je riječ o tom Rehnovom Sporazumu o arbitraži, niti Hrvatska po mom sudu ima pretjerani razlog za zadovoljstvo, niti Slovenija ima pretjerani razlog za nezadovoljstvo. Zašto? Pa zato jer Slovenija i ovako i onako imam dojam, neće izgubiti ništa. Za nju u najgorem slučaju može ići sredinom Piranskog zaljeva. I ja želim vjerovati da će to na koncu to tako i biti. Znači po meni, Slovenija u ovaj spor ne unosi ništa, a iz spora može izaći sa nečim što joj ni po ljudski, ni po Božjim zakonima ne bi trebalo pripasti. Znači, tko unosi u taj spor? To je Hrvatska. Što? Teritorijalno more. Ja sam gotovo siguran da granica neće ići točno sredinom Piranskog zaljeva. O tome je svojedobno pisao naš akademik Vladimir Đuro Degan, ali jednako sam tako siguran ako ima Boga, a ima, da se stvar neće. Ima, evo treći puta kažem. Da se stvar neće vratiti na kondicije … [[Pljesak.]] ali sam isto tako uvjeren da se stvar neće vratiti na kondicije Račan-Drnovšekova parafa koji je svojedobno gotovo Sloveniji dao 110 kvadratnih kilometara teritorijalnog mora. Taj sporazum je tada sigurno bio štetan za Hrvatsku i dobro je da ga je već tada ona Vlada od njega odustala. Imamo jasno jedan gori sporazum, čak i gori od toga. To je onaj kojega je Granić potpisao glede Velog i Malog Škoja. Ako parafirani sporazumi ne proizvode pravne učinke, što je s ovim potpisanim, to ćemo vidjeti. Zašto ću ja glasati za ovaj Rehnov prijedlog, a opet ću reći, znam da se spor vodi nad hrvatskim, a ne slovenskim morem, odnosno teritorijem, jer Hrvatska doista ništa ne traži od 25.6.1991. samo da druga strana to ispoštuje. Prvo, Slovenija na dan 25.6.1991. nije kontrolirala cijeli Piranski zaljev. Nije. Nema obale, isto tako to je svima jasno, a da nemate mora. Ja sam sam potpisivao koncesije za uzgoj školjkaša, kako se to kaže, našim dečkima iz Savudrije tamo '96., '97. godine. Ja ću glasati za, zbog toga jer ovaj sporazum prije svega točku 5., ja isčitavam na način da se sporazum Račan-Drnovšek, znači na to se više ne vraćamo, definitivno je ad acta, iako u točki 5. stoji jednostrani dokumenti. Ali to nije dokument. Parafirani sporazum ne proizvodi nikakve učinke. Drugo, jer je za ovaj sporazum ili za ovaj sporazum ću glasati jer iza ovoga je stao državni vrh, od predsjednika Mesića, stranaka itd. Treće, i to je po meni možda najbitnije. Jer život uz granicu, vjerujte mi postaje nesnosan zbog politike, ja bih rekao ljudi i Zagreba i Ljubljane koji niti poznaju Istru, niti razumiju Istrijane, niti su na žalost bez trećega sposobni razriješiti jedan takav banalni problem. Ja sam čak na trenutak imao dojam da će Kosovo i Srbija prije riješiti svoje granice, nego mi sa Slovenijom. Na žalost, htio to priznati netko ili ne, političke elite nas mogu samo svađati, bilo iz Hrvatske, bilo iz Slovenije, ali pokazali su se nesposobni da razriješe spor koji je po meni umjetan i koji da se slušalo Istrijane koji žive uz taj zaljev, nikada ne bi nastao. Jasno, sada je mlijeko proliveno i što ćemo, više to mlijeko ne možemo vratiti nazad. Stoga ono što fali u ovom sporazumu, pod jedan, nije da li će ga rješavati sud ili arbitraža, već kako će se odvijati život ljudi iz hrvatskog i slovenskog dijela Istre u i oko Piranskog zaljeva, ali jednako tako i Buja, Buzeta itd. to je bit. Ono na čemu gotovo bih rekao ispred građana Istre, mogu inzistirati da taj sporazum o malograničnoj ili međugraničnoj suradnji ostane na snazi i da buduća granična crta ne dovede ljude tih prostora u lošiju poziciju u odnosu na ovu danas. To znači da seljani Mlina, Škrila, Bužina, Škudelina imaju i dalje nesmetan doticaj bez poreza recimo kada stvari kupuju u Sloveniji ili u slovenskom dijelu Istre kako je to definirano i da slovenska policija za početak prestane ometati ribare u hrvatskom akvatoriju. Ja mislim da od tuda treba poći, da ne treba opterećivati ljudima uz granicu ovaj život. Nažalost, o tome taj sporazum ne govori. Drugo što želim reći da ti odnosi među Istrianima nisu loši. Oni su ja tvrdim takvi kakvi su među nama bili i do 90. godine. Tko nas svađa? Pa svađaju nas elite. Tko je pred slovenske izbore 2004. dogovarao incidente uz taj Sveti Odorik, Plovaniju ili Dragonju? Pa hrvatski i slovenski vladajući političari, dok su istarski uvijek jasno s druge strane pozivali na razum. Problem je i taj što nijedan glas razuma de facto nije se mogao probiti do javnosti ni preko televizije ni preko nekih drugih medija. Pred ne znam mjesec dana smo u Umagu svi slovenski zastupnici slovenskog dijela Istre, iz Istre, naše Istre imali skup sa gradonačelnicima, načelnicima. Nažalost, taj skup nije dobio pravo građanstva. Četvrto ili treće, zašto su glasati za sporazum kojega se ja malo i plašim jer se više jednostavno ne možemo svađati sa svima na svijetu. I zato je dobro za Hrvatsku da Hrvatska prihvati ovaj sporazum pa čak pa neka ga Slovenija i odbije. Konačno a to je možda i najbitnije, ja želim vjerovati da i taj Rehn i ta Europska komisija neće za arbitre imenovati kako da se izrazim korumpirane suce već osobe koje su normalno vrsni poznavatelji prava i koji neće ići ispod digniteta struke, koji neće ići protiv svog moralnog, ljudskog, profesionalnog ili ne znam kakvog digniteta. To je bit. Ako bi se ti ljudi, ti arbitri postavili protiv bilo koje strane u sporu unaprijed ili stavili na stranu bilo koje onda šta ja znam, Hrvatskoj Europa takva ne bi niti trebala jedna takva korumpirana nagodbenjačka falša Europa. Ja isto želim vjerovati ako se odlučuje o hrvatskom bez obzira što će netko meni reći pa za ex Jugoslavije granica na moru nije bila iscrtana među socijalističkim republikama pa će netko reći kako onda znaš čije je što. Ali ja im odgovaram ako nismo imali problema na tim prostorima do 91. nismo trebali imati problem ni nakon 91. Mi smo u IDS-u još 91. predlagali kongumini zajednički suverenitet nad cijelim zaljevom ali na način koliko mi smo „spremni“ nešto dati Sloveniji toliko i ona jasno treba dati Hrvatskoj, ali jasno da onda Slovenci na to nisu htjeli ne pristati niti za to ništa niti čuti. Ono što ja vas molim a za to nam je na neki način potrebna politička volja ali i mediji, mislim da trebamo isticati i dobre primjere na tim prostorima. Ja vas uvjeravam da život uz granicu ne ovisi toliko o ovoj arbitraži nego o drugim gospodarskim, turističkim šta ja znam kakvim sve ne međususjedskim odnosima. Zašto mi na primjer ne ističemo dobre primjere. Na primjer, evo generalni direktor „Cimos“ grupe gospodin Krašovec inače Slovenac iz Kopra, Maribora u Buzet je preselio dvije proizvodne linije u ovo vrijeme recesije da bi Buzećani imali posao. Buzetski „Cimos“ mjesečno je 2008. izvozio preko 5 milijuna eura, mjesečno. 60 milijuna eura na godišnjoj razini. U drugom mjesecu 2009. izvoz im je pao na milijun i 600 tisuća eura, u trećem mjesecu se to diže na 2,5 milijuna eura što će reći da je pao taj izvoz auto industriji ne samo njihovoj nego cijele Hrvatske za pedesetak posto. To je ono što ljude muči, ne arbitraža. Iako ću ja normalno svojim prijateljima Slovencima reći krv vam dam ali zemlju ne dam. Zašto dolazi do jednog rapidnog, danas sam si skinuo te podatke, uvoza hrvatskih proizvoda u Sloveniji, čak 24,2% u prva tri mjeseca u odnosu na isto razdoblje lani? I to je isto jedan problem. I mi isto manje izvozimo od njih ali ne u takvim brojkama. Zašto ne možemo riješiti svo ovo vrijeme jedan status buzetske pivovare. 93. ajde mi smo ušli unutra kako smo ušli ali ta pivovara sa 100 i nešto ljudi radi svo ovo vrijeme. Neću reći da je to rješenje za splitsku pivovaru ali trebamo jasno i drugoj strani poslati poruku da se naprosto ne igraju. Slovenski gosti s druge strane za četiri mjeseca u Istri jedini su koji su u debelom plusu, plus 16% noćenja u odnosu na isto razdoblje lani itd. Ono što je isto tako važno za ovaj sporazum da je on kako nam se sugerira uzmi ili ostavi i bio bih gotovo najsretniji da ga slovenska strana odbaci ali i oni igraju svoju igru pa će i oni, imam dojam, na njega za razliku od nekih drugih pristati. Kome bih ja najviše čak vjerovao u ovome sporu da povlači crtu razgraničenja? Ja bih osobno najviše vjerovao Badinteru. Pa on je na neki način razdružio ex Jugoslaviju. Da nije ne znam, možda bi još ratovao, predložio je jedini pošten pristup onih avnojevskih granica, pa bi valjda razriješio jedan zaljev širine jednu i pol milju dole prema kopnu, tri milje gore na sjeveru kojega bi svaki drugi loš, prosječan plivač mogao u jednome dahu i preplivati. Ovaj sporazum članak 1. daj da se dogovorimo oko arbitara. Vjerojatno nećemo moći pa će to učiniti predsjednik Međunarodnog suda. Članak 3. stavak 1. Arbitražni sud odlučuje o granici na moru i kopnu. Zašto se tu spominje kopno? Sjećam se gospodin Debeljuh i ja, nije bitno što smo sad na drugim stranama, odgovorili smo 2001. bivšeg premijera da se ne igra sa onih 1 hekatara oko Jorasove kuće. Poslušao je, nažalost karte na moru tada nismo vidjeli. Inače, da kažem i to da ovaj Joško Joras dok ga se nije upreglo u nacionalistička kola priznavao je i sud u Bujama, ishođivao je građevinske dozvole u Bujama i želim vjerovati da će opet biti lojalan građanin Republike Hrvatske ili neka mu se pokaže mjesto od kuda je došao. Kad su slovenski nacionalisti demonstrirali dole, recimo na Plovaniji, među njima nije bio niti jedan Slovenac iz slovenskog dijela Istre. To pokazuje da je lokalnom stanovništvu do suživota, a ne do svađe. Članak 3. stavak 2., e to je sada bit, treba se dogovoriti o predmetu i opsegu spora. I članak 4. točka a), arbitražni sud koristi pravila međunarodnog prava, to ide vjerojatno u korist Republike Hrvatske, to se svi složimo. Točka b) članka 4. kaže i međunarodno pravo, pravičnost, načelo dobrosusjedskih odnosa za donošenje poštene i pravične odluke znači ako točka a) ide na neki način u korist Republike Hrvatske, točka b) možda, evo to je taj kompromis, ide na ruku Slovenije. Zato kažem, niti Hrvatska ima razloga za neko pretjerano zadovoljstvo niti bi trebala Slovenija imati razloga za neko pretjerano nezadovoljstvo, osim ako njihovi službeni političari u jednom političkom mazohizmu nisu uživali u blokiranju hrvatskih predpristupnih pregovora glede Europske unije. Sve u svemu, mislim da treba učiniti jedan iskorak. Ova situacija, rekoh, je postala na terenu shizofrena, toliko apsurdna da se ljudi uz granicu zbog nečinjenja, ja bih rekao, jedne i druge Vlade ne možemo obraniti niti, evo da se našalim, od divljih svinja. To izgleda kao šala, ali to je, ako vam pojedu svu ljetinu, itekakav problem. Mi prozivamo Slovence, oni nas itd., itd. Međutim, ono što je sigurno svima nama jasno, mi ćemo i ubuduće biti jedni kraj drugih, mi ćemo i ubuduće biti susjedi i utoliko vjerujući času poštenja u pravičnost arbitara treba učiniti korak u pravcu tog sporazuma. Ali ja se opet bojim da Slovenija u taj spora ne unosi ništa, a Hrvatska ipak da i to treba isto tako jasno podcrtati, ali želim vjerovati da iz ovoga spora Hrvatska će izaći sa svim onim što je i posjedovala na dan 25.6.1991. godine.
Hvala. Klub HSS-a, gospodin zastupnik, potpredsjednik Doma, Josip Friščić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče Vlade, potpredsjednice, članovi Vlade. Kolegice i kolege zastupnici. Zasigurno i ova rasprava koju smo danas ovdje vodili, slušali, kojoj smo nazočili, govori o tome da tema, ovaj sporazum da je nešto koje, predmet koji, evo više od desetljeća uživa našu pozornost, kako političara tako i javnosti. Jer kako smo se god zalagali za stvaranja i uspostavu države na svim njenim prostorima, teritorijima, jednako tako jačao je interes u rješavanju i pitanja granica svakog dijela, svakog pedlja o čemu smo ne jednom razgovarali, gdje su nuđena različita rješenja i gdje ja želim reći unaprijed. Za razliku od onog što smo dosad imali, a imali smo nekoliko puta ili više puta politička rješenja, mi iz HSS-a uvijek smo se zalagali, želimo da to budu pravna rješenja. Ne samo radi nas, nego i radi onih koji će sutra iza nas živjeti na ovim prostorima, voditi politiku jer povijest nas uči da su mnogi politički u tom trenutku prihvatili dogovori i sporazumi poslije bili poništavani jer su bili kao produkt i posljedica ovih ili onih kompromisa, dogovora, odnosa. Tko u ovome ili tko dobiva? Pa mi zapravo ništa nismo, da tako kažem, u startu nacrtali, iscrtali, zatražili kao neprikosnoveno pa da bi trebali raspravljati o tome da li mi tu nešto gubimo. Naši susjedi jesu, oni su napisali bijelu knjigu i oni su jasno rekli što sve žele i zato su rekli ako se i to ostvari, to će biti po načelu pravednosti, malo nama, vama će još uvijek više ostati. Tada je bio postavljen jasan zahtjev neka suci rješavaju, ali ne bilo kakvi jer je onaj prekjučer iz Norveške se zvao sudac, ali sad svi vele da je Chelsea drastično oštećen. I zato smo tražili da to budu ugledni suci Međunarodnog suda u Haagu i zato to ovaj prijedlog sporazuma uvažava gdje se kaže, predsjednik suda će postaviti članove upravo takvih kvalifikacija ako se strane ne dogovore. I zato ovo je arbitražni sud, ali možemo reći arbitražni sud koji iznad sebe Međunarodni sud u Haagu. Ovim sporazumom riješit će se, ja sam uvjeren, upravo ovo pitanje o kojem se toliko puta nalazilo, sastajalo, kao došli smo do rješenja, ali onda ga ponovo nije bilo jer se pokušalo odjednom riješiti dvije stvari. I mislim da je i Europska komisija, ali i naši predstavnici, najprije ministar koji je prisustvovao svemu tome, to izvanredno pogodio, da je jedno pitanje granica, a drugo pitanje režima korištenja prostora. Jer dosad uvijek se izmiješalo jer kada je bilo rečeno podjela na taj način, onda je odmah bilo rečeno gdje će naši brodovi, avioni, preleti, ribari, iskrcaji itd. i odmah se pokrenulo pitanje nama bi trebalo više ili mi to ne bi dali jer smo mi to koristili. I ako se pod a) riješi pitanje granica temeljem međunarodno-pravne regulative onda za ono pod b) smo uvijek bili spremni da se dogovorimo, ali da se zna da po našem ili preko našeg i danas se i plovi i leti, ali se zna točno tko leti, kada, u kakvom režimu i kroz čije. I ako budu takva rješenja, a ja mislim da je ovo prvi korak za takva rješenja, onda klub HSS-a daje podršku i ovlasti za potpis sporazuma, a normalno da ono o čemu je već i ovdje bilo rečeno, što drugi razmišlja hoće li biti primisli, drugačijih izmjena, prijedloga, dopuna, o tom potom. Ja sam uvjeren da ono što je rečeno našim predstavnicima da je to ozbiljno i da je to zapravo onaj prijedlog temeljem kojega će se ozbiljnost i od svih drugih tražiti i ocjenjivati. Evo, hvala lijepo.
Hvala. Nezavisni zastupnik, gospodin Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Prvo vam se želim zahvaliti što ste mi omogućili da tekst sporazuma dobijem i da ga mogu pročitati, jer sam ga valjda jedini zastupnik koji do početka rasprave nije imao prilike vidjeti o čemu danas odlučujemo. Time zapravo i na neki način ispravljam i izjavu premijera Sanadera da su svi zastupnici imali mogućnost vidjeti sporazum. Ja sam ga dobio 15 minuta nakon otvaranja rasprave danas. Ali dobro. Nitko. Gospodine premijeru, jedan odgovor veoma bitan, pa vas molim da ga nakon moje rasprave jasno … [[Govornik se ne razumije.]] date. Vi ste danas ovaj nacrt sporazuma Europske Komisije, Europske unije predstavili da je Hrvatskoj ponuđen i Sloveniji po principu uzmi ili ostavi, ali vaš kolega Pahor sinoć kasno je po treći put je ponovio da Slovenija taj sporazum tretira kao prijedlog za usuglašavanje. To su dva bitna pristupa ili iščitavanja onoga što je u izjavi rečeno. Da bi i hrvatska javnost, ali i mi u Saboru mogli znati o čemu zapravo se izjašnjavamo, ja vas molim dakle da svaku dilemu svojom izjavom otklonite ili da mi kažete tko je u … [[Govornik se ne razumije.]] sastanku sjedio na ušima. Naš ministar … [[Govornik se ne razumije.]] poslova ili njegov slovenski kolega, jer je nemoguće da sa istog sastanka dolaze takve različite informacije. Samo mi nemojte reći da zbog unutarslovenskih političkih odnosa oni tumače da je nacrt sporazuma za raspravu. Drugo, na ovom primjeru se pokazalo dobrim što Hrvatska nije pristajala na politička rješenja, političke arbitraže bez obzira koliko godina spor traje jer je uz trajanje na međunarodnom pravu, a i ovaj nacrt sporazuma to dokazuje ipak argumenat da je Hrvatska cijelo vrijeme bila u pravu. Tko što ovim sporazumom ili ako dođe do njega dobija? Slovenija će više dobiti nego izgubiti, jer ona zapravo u ovom trenutku nema ništa. Može dobiti privilegij dogovaranja, odnosno utvrđivanja režima u hrvatskim teritorijalnim vodama. Hrvatska dobiva deblokadu pregovora, ali samo slovensku deblokadu, što ne znači da proces nastavka pregovora bez obzira na slovensku deblokadu može ići dalje, jer podsjećam da sa područjem pravosuđa imamo problem i sa nekim drugim članicama Europske unije. Ali istovremeno gubimo pravo da samostalno uređujemo režim plovidbe u našim teritorijalnim vodama. Dvije godine i hrvatska vlast, ali i hrvatska oporba slovenske prijetnje odblokadi pregovora tumačila je isključivo kao unutarstranačke, međustranačke svađe u Sloveniji. Svi slovenski političari i bez obzira tko činio vlast u Sloveniji i sve slovenske parlamentarne stranke dvije godine su najavljivale blokadu hrvatskih pregovora. Nikada ni hrvatska diplomacija ni ovaj Sabor ni Vlada ta upozorenja ozbiljno nisu shvaćali. Uvijek su bili izgovori a pustite ih to je izborno, predizborno, postizborno. Ma sada se pokazalo tko god bio premijer u Sloveniji, tko god činio vladajuću koaliciju oko ovog pitanja hrvatske blokade i pretenzija na hrvatski teritorij imaju jedinstveno mišljenje. Sada ja pitam gospodina premijera da li razvijate ili pripremate strategiju na novu mogućnost slovenske politike da nakon završetka pregovora i potpisivanja ugovora o pristupanju Hrvatske u Europsku uniju Slovenija iskoristi svoje drugo Ustavno pravo, a to je referendum. Dakle, smatram da je i taj scenarij moguć, vrlo moguć i da Hrvatska već sada mora razmišljati o strategiji dočekivanja takvog raspleta stvari, jer je vrlo izvjesni ako Slovenija odluči referendum o ratifikaciji ovog ugovora takav će … [[Govornik se ne razumije.]] tog referenduma u Sloveniji biti ako postoji međustranački koncenzus svih slovenskih stranaka da učine sve da Hrvatska u Europsku uniju ne uđe. Ne bih volio da do toga dođe i da onda naši diplomati da ju izjave kako je Hrvatska jako iznenađena i … [[Govornik udaljen od mikrofona, ne razumije se.]]
Hvala. Još će dobiti riječ gospodin zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče, gospodine predsjedniče Vlade, gospođe i gospodo zastupnici. Prije svega, želim se zahvaliti gospodinu potpredsjedniku što mi je dopustio da se ovom prilikom i obratim. No međutim kada je riječ o samom sadržaju ovog sporazuma o rješenju graničnog spora sa Republikom Slovenijom želim se osvrnuti na dvije stvari. Jedno je pitanje sadržajno ovog dokumenta, a drugo je pitanje termina i mogućnosti rješavanja tog spora. Kada je u pitanju sadržaj ovog dokumenta, onda želim naglasiti da je evidentno da iako ima određenih rezervi da su bitni hrvatski argumenti u njega ugrađeni i pitanje je koje se s druge strane može postaviti da li na neki drugi način uopće Hrvatska može doći u situaciju da ima priliku iznijeti na snažniji način svoje argumente o rješavanju tog spora. Smatrali smo da je to međunarodni sud, ali ovaj arbitražni sud očito u najvećoj mogućoj mjeri prihvaća rješenja koja će biti podloga, a temelj su načina donošenja odluka na međunarodnom sudu, od imenovanja članova suda, predsjednika suda, do modela rada samog ovog arbitražnog suda. No međutim, drugi pitanje, pitanje je termina. Mi smo u Hrvatskoj ovim problemom opterećeni praktično od donošenja odluke o samostalnosti i iz godine u godinu s druge strane, sa slovenske strane prijedlozi koji su dolazili i zahtjevi koji su se upućivali bili su za Hrvatsku sve nepovoljniji i sve neprihvatljiviji. I praktično smo se udaljavali kako je vrijeme oticalo od rješenja. Mi se sada nalazimo u jednom trenutku da imamo priliku na određeni način ovaj problem riješiti. Smatram da i tu priliku ne treba propustiti. I stoga, i Hrvatska stranka prava kao odgovorna politička stranka, koja neće ni na koji način niti u jednom trenutku bilo kojom svojom odlukom, donijeti nešto što može naškoditi hrvatskim nacionalnim interesima. Procjenjujem da je u ovom trenutku, puno mudrije prihvatiti ovaj prijedlog sporazuma, nego tražiti razloge u njegovom odgađanju zbog eventualno nekih nesavršenosti. Jer je ovo trenutak nakon dugo godina u kojem se ovaj problem može razriješiti. Hvala lijepo na pozornosti.
Predsjednik Vlade, doktor Ivo Sanader. Izvolite.
Nisam mislio se javiti, ali budući da me izravno upitao zastupnik Lesar, reći ću. Da, točno je ovo što je iznio ministar Jandroković na sastanku i što sam ja potvrdio ovdje. Predsjedništvo Europske unije Češko, dakle Češka Republika, bivše predsjedništvo Francuska Republika i buduće Švedska, zajedno sa povjerenikom Rehnom su rekli ovo je uzmi ili ostavi. E to sada što kako će netko tumačiti, to je njihova stvar. Ali to je tako bilo. I druga stvar, pitali ste nas, da li se pripremamo da u slučaju ako se ovo prihvati itd. Slovenci imaju pravo veta. Svaka država ima pravo veta koja je članica, koja je unutra. Zato i mi želimo doći unutra. Naravno da imaju, ja se nadam da ga neće koristiti, a ukoliko ga budu koristili imamo zato i pripremamo zato diplomatsku akciju, jer jedino tako možemo tome doskočiti. Ja se međutim nadam i duboko vjerujem, da je ono što je govorio zastupnik Kajin, a što i mi svi znamo da postoji jedno iskreno istinsko prijateljstvo između Hrvatskog i Slovenskog naroda. I nadamo se da će slovenska politika slijediti glas svojih građana i da neće uložiti veto Hrvatskoj. To bi bilo suprotno svim načelima europskih integracija, od otaca Europske unije koji su još prije 60 godina počeli ili 50 i nešto godina, započeli ovaj veliki projekt do danas. Ja se nadam i vjerujem u to da neće. Ukoliko donesu, znat ćemo odgovoriti na to.
Hvala. Zaključujem raspravu. Molim ministra vanjskih poslova i europskih integracija, Gordana Jandrokovića da pročita tekst prijedloga odluke.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege. Evo tekst Odluke. „Na temelju provedene rasprave o Nacrtu sporazuma o rješenju spora i zajedničke izjave između Republike Hrvatske i Republike Slovenije, koji su službeno dostavljeni Republici Hrvatskoj 23. travnja 2009., od strane Europske komisije i trija Europske unije, Francuska Republika, Češka Republika i Kraljevina Švedska, uzimajući u obzir da je predloženi tekst Sporazuma o rješenju spora i zajedničke izjave ponuđen Republici Hrvatskoj i Republici Sloveniji po načelu uzmi ili ostavi. Naglašavajući važnost da se granični spor između Republike Hrvatske i Republike Slovenije riješi na temelju međunarodnog prava, Hrvatski sabor je na sjednici održanoj 8. svibnja 2009. donio odluku o prihvaćanju Nacrta sporazuma o rješenju spora i zajedničke izjave između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovenije. Prvo. Održava se inicijativa Europske komisije za deblokiranje hrvatskih pristupnih pregovora, za ulazak u Europsku uniju od strane Republike Slovenije i rješavanje spora o granici kako je izložena u prijedlogu povjerenika Europske komisije za proširenje Ollia Rehna i podržana od strana trija Europske unije. Drugo. Prihvaća se Nacrt sporazuma o rješenju spora i zajedničke izjave koji su dostavljeni Republici Hrvatskoj i Republici Sloveniji na očitovanje dana 23. travnja 2009. godine, te se daje suglasnost da Vlada Republike Hrvatske u tom smislu uputi odgovor Europskoj komisiji i po tom u predloženom sadržaju iste i potpiše. Treće. Ova odluka stupa na snagu danom donošenja.“
Hvala. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o prihvaćanju Nacrta sporazuma o rješenju spora i zajedničke izjave između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovenije. Molim uključimo se. Prvo utvrdimo kvorum. Nazočno je 117 zastupnica i zastupnika. Imamo kvorum. Dajem na glasovanje prijedlog ove odluke. Molim uključimo se. Molim glasovati. Molim rezultat. Utvrđujem da je 118 glasova za i jednim suzdržanim glasom donijeta odluka o prihvaćanju Nacrta sporazuma o rješenju spora i zajedničke izjave između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovenije. Hvala. Zaključujem sjednicu.