Dobro jutro, gospodine predsjedniče, dame i gospodo, poštovane zastupnice i zastupnici. U funkciji predsjednika upravnog odbora umirovljeničkog fonda dužan sam podnijeti redovno godišnje izvješće o poslovanju umirovljeničkog fonda pa ću ukratko predstaviti osnovne podatke o poslovanju umirovljeničkog fonda u 2006. i 2007. godini. Pravna podloga poslovanja umirovljeničkog fonda su odluka Ustavnog suda od 12. svibnja 1998. godine, Zakon o provedbi odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja 1998. godine iz 2004. godine, Zakon o umirovljeničkom fondu, te statut umirovljeničkog fonda, ovo je iz 2005. godine. U skladu sa Ugovorom o upravljanjem imovinom umirovljeničkog fonda od 22. studenog 2005. godine HPB invest društvo obavlja upravljanje umirovljeničkim fondom. U studenom 2005. godine članovima fonda poslane su omotnice koje su sadržavale obavijesti o članstvu, visini svote obeštećenja, izjave o načinu i stjecanju raspolaganju udjelima u umirovljeničkom fondu i za one koji imaju pravo na obeštećenje, odnosno obavijesti … [[Govornik se ne razumije.]] za onih koji nemaju pravo na obeštećenje. Stoga putem izjave propisane zakonom članovi fonda su odlučivali tada o izboru modela obeštećenja, birajući između 50% na isplate svote obeštećenja u roku od dvije godine u četiri rate, tzv. model A i isplate cjelokupnog iznosa obeštećenja u roku od 8 godina s dvije godine počeka od 6 rata, tzv. model B. Istovremeno uz izračun obeštećenja prema odluci Ustavnog suda HBP invest … [[Govornik se ne razumije.]] kamate u ukupnoj visini od 2.3 milijarde kuna tako na način da se taj iznos podijeli sa iznosom obeštećenja svim članovima fonda koji su imali pravo na obeštećenje. U cijelom procesu od studenog 2005. definiran je broj članova fonda koji su imali pravo na obeštećenje, kreiran je tzv. osnovni registar od, u koje su ušli 434 313 članova toga fonda. Model A izabralo je 72.4% članova ili 314 tisuća 226 i ukupno obeštećenje nakon obračuna i izračuna 50%-tnog iznosa obeštećenja iznosi 4,8 milijardi kuna a za članove fonda koji su izabrali model B 120 tisuća i 87 njih oni su dobili obeštećenje u iznosu za njih izračunatih obeštećenja u iznosu 4,2 milijarde kuna tako da je osnovni početni iznos fonda iznosio 9 milijardi i 19 milijuna kuna. Istovremeno u 2007. godini nakon, definiran je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o provođenju Odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja 98. godine i iznos obeštećenja za korisnike najviših i obiteljskih mirovina. Tih je članova fonda, korisnika obiteljskih najviših mirovina nakon izračuna i definiranja, pravo na obeštećenje bilo 36 tisuća 209 od kojih je 63,3% izabralo model A, dakle, polovični iznos u dvije godine iznos obeštećenja 22 tisuće 908 ili 63% tih članova fonda sa iznosom od 505,4 milijuna kuna dok je istovremeno model B izabralo 13 tisuća i 301 član fonda sa ukupnim iznosom obeštećenja od 684.8 milijuna kuna. Ukupna veličina toga fonda korisnika najviših obiteljskih mirovina iznosi 1.1 milijardu i 190 milijuna kuna. Tijekom 2006. i 2007. godine prema izračunima obeštećenja i modelima u kunama napravljeno je ukupno 5,8 milijardi kuna isplata članovima osnovnog registra fonda i fonda korisnika obiteljskih najviših mirovina pri čemu je isplaćeno sve četiri rate modela A isplate obeštećenja za korisnike osnovnog registra u iznosu od 4,8 milijardi kuna. Prva rata isplate za, osnovnog registra za model B članova fonda koji su dobili svoju prvu od 6 rata u iznosu od 702 milijuna kuna. Isplaćene su dvije rate modela A korisnika obiteljskih i najviših mirovina u iznosu od 250,9 milijuna kuna, te niti jedna rata, to je tek isplata krenula u 2008. godini za korisnike modela B obiteljskih najviših mirovina. S obzirom na različite prigovore, tužbe i dogovore stalno je ažuriran popis broja članova fonda te je na kraju 2007. godine u fondu osnovnom registru umirovljeničkog fonda bilo 440 tisuća 848 članova a u fondu korisnika obiteljskih najviših mirovina 36. tisuća 636 članova. Kintinuirano se dalje dostavljaju novi članovi fonda koji su pravo na obeštećenje ili na visinu obeštećenja stekli temeljem prigovora Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje pa se iznos obeštećenja mijenja a istovremeno tu su i povlačenje tužbi članova fonda protiv Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, ukidanje prava na obeštećenje, ili opravdani prigovori o promjeni modela obeštećenja. Te utvrđivanja da preminuli član fonda nema nasljednike prvog nasljednog reda. Nakon isplata i svih tih poslova koji su obavljeni tijekom 2006./07. godine koji su uključivali različitih, 700 tisuća različitih poštanskih pošiljaka, 611 tisuća različitih poziva na besplatni call centar koji je osnovao HPB invest i 41 tisuću i 74 rješenja nasljeđivanjem koja su riješena u tom procesu. Fond je osim novčanih sredstava u svom portfelju dobio i dionice a na kraju 2007. godine u fondu je ostalo sredstava za isplatu nakon svih isplata u 2006./07. godini za model B osnovnog registra 3,5 milijardi kuna, dakle još pet rata isplata za te članove. 250 milijuna kuna za članove Obiteljskog fonda obiteljske najviše mirovine po modelu A koji se isplaćuje tek u 2008. godini, a koji nije predmet ovog izvješća i u modelu B obiteljskih najviših mirovina još 700,2 milijuna kuna za isplatu ukupno 4 milijarde i 459 milijuna kuna za isplatu tijekom sljedećih šest godina nakon 2007. Ovo je ukratko izvješće o poslovanju. Zahvaljujem vam i očekujem raspravu. Hvala.
Hvala. Žele li izvjestitelji radnog tijela? Ne. Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Kada govorimo o Izvješću o poslovanju Umirovljeničkog fonda prvo što ću reći da Klub zastupnika SDP-a će podržat ovo izvješće i smatramo da je dobro da se jedna nepravda iz '90.-tih godina ispravila kada se veliki dio hrvatskih umirovljenika oštetio. Njihove mirovine su nepravedno umanjene, nezakonito umanjene i na kraju krajeva došlo se do toga duga od 11 milijardi kuna koji je Hrvatska država preuzela i na kraju isplatila ili još isplaćuje s obzirom na model koji su hrvatski umirovljenici preuzeli odnosno prihvatili, isplaćivat će narednih godina. Ono što smatramo da treba primjetiti u ovom izvješću je da bilo bi dobro da nije i sva ta sredstva koja su prošla kroz fond i koja su isplaćena hrvatskim umirovljenicima, bilo bi dobro da su prikazana kroz proračun, jer u tom slučaju bi se radilo o 5, 6 milijardi kuna koje su uplaćene u Umirovljenički fond i koje su kao obaveza države trebale po našem mišljenju biti isplaćena i evidentirana u proračunu šta je i prigovorila i dala primjedbu i Državna revizija i onda ne bi u nekim situacijama govorili o deficitu odnosno o smanjenju deficita nego bi taj deficit bio izraženiji i za ta sredstva. Znači, ona su na neki način isplaćena vanbilančno. Nigdje u Državnom proračunu nisu evidentirana i na neki način se umjetno umanjio deficit Hrvatske države i Državnog proračuna. Mislimo da naravno sredstva su utrošena opravdano kao što sam rekao na isplatu duga umirovljenicima iz '90-tih godina, ali da su morala evidentirana kroz onaj temeljni akt državnog trošenja novca, a to je Državni proračun. Ono šta raspravljajući o ovom izvješću moramo istaknuti i šta je gotovo nemoguće ne primjetiti kada govorimo o umirovljenicima, o dugu koji je nastao prema umirovljenicima je da kontinuirano, iz godine u godinu, umirovljenici žive sve lošije. Mi smo krenuli, ako ćemo i egzaktno, 2003. sa udjelom prosječne mirovine u plaći od 44%. Danas smo prema zadnjim podacima na 39 i nešto sitno postotaka. Znači, skoro 5% je danas prosječna mirovina manje u odnosu na prosječnu plaću nego što je to bila 2003. godine. Kada govorimo nominalno, to je otprilike 250 kuna svaki mjesec prosječno umirovljenicima manje nego što bi to bilo da je ta razina udjela mirovine u prosječnoj plaći ostala. Kada govorimo nominalno na razini godine, to je otprilike 3 milijarde kuna svake godine manje nego što je država trebala osigurat umirovljenicima da ostane onaj udio prosječne mirovine u prosječnoj plaći. 3 milijarde kuna manje svake godine. I sad pomnožite to sa 6 godina, doći ćete skoro do 18, 19 milijardi kuna koje opet nažalost naši umirovljenici nisu dobili, a da je ostao udio mirovina od 44% u prosječnoj plaći, dobili bi i imali bi više u svojim mirovinama. Sada možemo govoriti o pravednim izračunima i usklađivanjima mirovina, ali mislim da je ono što smo trebali našim umirovljenicima osigurat to da 44% bude udio prosječne mirovine u prosječnoj plaći, što nažalost nije. Kada govorimo o prosječnoj mirovini, iznos koji danas prosječno umirovljenik može svaki trošiti je 69 kuna. Nedostojno za život dostojan čovjeka i ljudi koji su radili 30, 35, 40 godina danas jednostavno ne mogu zadovoljavati svoje najosnovnije potrebe. Danas preko polovice umirovljenika, gotovo 600 tisuća u Hrvatskoj prima mirovinu nižu od 2000 kuna i mislim da o takvim stvarima treba isto progovorit s ove govornice i da o takvim stvarima trebamo voditi računa kada govorimo i o problemu koji smo riješili u '90-tima, obeštećenju onih umirovljenika iz '90.-tih, ali ne smijemo zanemariti umirovljenike koji danas teško žive, a i one koji će danas sutra ići u mirovinu. I zato smatram da kad govorimo o ovom problemu, moramo spomenuti i još jedan problem, a to je problem koji se evo simbolički javio baš kada raspravljamo o ovom izvješću, a govori se o budućim umirovljenicima, o drugom stupu. Neodgovornim izjavama hrvatske Vlade, pojedinih članova Vlade, najavama, gdje se dovodi u pitanje da li je drugi stup uopće opravdan, da li uopće trebamo ostati na ovom modelu koji govori da svi oni koji danas rade trebaju štedjeti za svoje mirovine. Da li treba napustiti takav sistem i vratiti se na onaj stari sistem, ja bih rekao socijalistički, gdje idemo svi za sve? Mi moramo napustiti, cijeli svijet je napustio takav model financiranja mirovinskog sustava i sada mi u Hrvatskoj dovodimo u pitanje drugi stup. Drugi stup nema definitivno alternative. I ono što je Vlada propustila napraviti je uskladiti vrijednosti i mirovine iz drugog stupa za one koji sada idu u mirovinu i koji će ići u narednim godinama u mirovinu. To je ono što smo trebali već sada napraviti kako bi se brinuli za buduće umirovljenike, a ne davati izjave da se govori da li je uopće drugi stup potreban, da li takav način isplate mirovina uopće može držati vodu. Mi smatramo u SDP-u da može i da mora, jer se moraju buduće mirovine temeljiti na onome što će hrvatski građani tijekom svog radnog vijeka uštediti i nakon toga dostojanstveno živjeti od svojih mirovina koje moraju biti po takvom modelu i 70% zadnje prosječne plaće hrvatskog radnika. Nema tu alternativu i takve izjave su nas dovele da u jednom, dva, tri dana izgubimo na vrijednosti burze dionica u Hrvatskoj, Zagrebačke burze do 10%. I analogno tome 10% onoga što su ti umirovljenici uštedjeli i kroz fondove uložili na tu burzu. U dva dana takve izjave oko drugog stupa su budućim umirovljenicima izbile 300 milijuna kuna ušteđevine za njihove buduće mirovine. Svaki budući umirovljenik je izgubio 250 do 300 kuna u nekoliko dana zbog toga šta smo evo imali najavu kao da li je drugi stup uopće opravdan, da li ga treba itd. Drugi stup nema alternativu zbog toga što se mirovina mora temeljiti ne na izdvajanjima, ne na samo izdvajanjima iz proračuna, nego i na štednji hrvatskih radnika iz kojih će se onda isplaćivati mirovine. Ono šta kada govorimo o ovom izvješću moramo spomenuti otprilike 450000 ljudi je ušlo u tu cijelu priču, podnijeli su zahtjeve, dobili su rješenja, model izbora A, B koji su izabrali i ono šta je bitno spomenuti i vidjeti odakle se umirovljenički fond puni, odakle su te naknade isplaćene. Bilo bi dobro da su isplaćene iz hrvatskog proračuna kao što sam rekao, uštedama, racionalizacijama, prostorom gospodarskog rasta koji je stvorio određeni dodatni dio prihoda da se ti umirovljenici mogu obeštetiti u jednoj, dvije ili ako je izabrao B model 8 godina. Ali ne, te su mirovine, ta obeštećenja su isplaćena kažem preko umirovljeničkog fonda mimo proračuna isplaćujući iz prve dvije rate privatizacije Plive gdje smo odabrali kao što smo vidjeli strateškog partnera koji je danas doveo do toga da se Pliva preproda i da imamo 8 stotina manje radnih mjesta sa prvim mjesecom ove godine. I pitanje je gdje će Pliva završiti. Znači jedna dobra, plemenita aktivnost obeštećenja se napravila na krivi način. Izabrali smo krivog strateškog partnera koji je danas doveo do toga da se Pliva svela na sitnu kompaniju koja je jučer bila nacionalni ponos. I drugi dio preko IPO T-Coma gdje se vidi da je 5 milijardi kuna osigurano u tom trenutku kada se provodio IPO T-Coma gdje je hrvatska Vlada privatizirala preko IPO-a T-Com i od hrvatskih građana taj novac dobila da bi se obeštetili umirovljenici, ali opet na način da pošalje krivu poruku da se bez rada može lako živjeti, da kupite danas dionice za 260 kn sutra ih prodate za 300, a na kraju se vidi gdje nas je sve to dovelo i gdje je burza danas zbog takve politike hrvatske Vlade. I postavlja se pitanje još jedno temeljno, da li je ta cijena od 260 kn bila tada realna. Kako to da su sve kompanije na Zagrebačkoj burzi pale 65, 70% a T-Com je pao samo 15%. I postavlja se pitanje da li hrvatska Vlada ima pravo na taj način raspolagati imovinom i podcijenjeno u tom trenutku davati najvrjedniju hrvatsku tvrtku na Zagrebačkoj burzi. Tako da morali smo ovo reći da se vidi, znači jedna hvale vrijedna akcija obeštećenja hrvatskih umirovljenika zbog duga koji je nastao 90-tih godina se pomiješala sa nečim šta sigurno ne ide na ponos hrvatskoj Vladi a to je: Prvo, da se jedna kompanija koja je bila ponos Hrvatske Pliva privatizira na način da je danas bezvrijedna. Ne bezvrijedna ali definitivno ne više onako vrijedna kompanija kao što je bila tih godina završava danas sa 800 otpuštanja u prvom mjesecu. I druga stvar da se promovira IPO T-Coma kao način života koji je danas doveo burzu u ovu situaciju u kojoj je. Tako da, evo na kraju ću reći da ćemo mi podržati ovo izvješće i da moramo reći da moramo razmišljati i o budućnosti, da ne smijemo davati nepromišljenje izjave oko drugog stupa. Žao mi je što neki predstavnici umirovljenika koji bi trebali reagirati na takve stvari malo i žešće ne reagiraju jer ipak njihov je interes da zastupaju tu populaciju, naravno kao i svih nas. Jer drugi stup definitivno nema alternative, ali ga moramo napraviti takvim da hrvatski umirovljenici za 10, 15, 20 godina imaju mirovine kao što je to bilo zamišljeno mirovinskom reformom, a to je 70% prosječne zadnje njihove plaće. I naravno, hrvatska Vlada mora naći model da sa jedne strane kada vraćamo dug koji smo napravili 90-tih ne zanemarujemo umirovljenike sada. Znači, 39% prosječne mirovine u prosječnoj plaći je neodrživo. To mora biti veći postotak i ne smijemo sustavno zakidati umirovljenike. Oni se iz godine u godinu zakidaju. Taj udio prosječne mirovine u prosječnoj plaći pada. On je danas 39%, bio je 44%. Kao što sam rekao svaki mjesec 250 kuna prosječno umirovljenik dobiva manje nego što je to dobivao kada bi taj odnos ostao isti 2003. godine. Otprilike 3 milijarde kuna na godišnjoj razini. I o takvim stvarima trebamo voditi računa i o takvim stvarima sa ove govornice treba govoriti, a Vlada treba naći prostora u proračunu kako bi se hrvatski umirovljenici na taj način mogli isplaćivati dok se cjelokupna reforma mirovinska ne provede, dok se sve mirovine ne budu isplaćivale iz drugog stupa ili trećeg stupa ovisno da li je netko isplaćivao svoje, uplaćivao tijekom svojeg radnog vijeka još i u treći stup. Tako da evo, podržat ćemo ovo izvješće. Ali naravno morali smo ove sve stvari spomenuti. Jer briga za umirovljenike mora biti konstantna, a ne parcijalna, pa kada riješimo jedan problem da odmah dva, tri najednom iskoče. Kontinuirano moramo raditi stvari kako bi hrvatski umirovljenici živjeli kvalitetnije nego što žive sada. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo dva ispravka. Prvi je gospodin zastupnik, Boris Kunst. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa ovdje je rečeno da je Vlada dovela nepromišljenim izjavama u pitanje drugi stup mirovinskog osiguranja što je potpuno netočno. Vlada nikad ni jednom izjavom nije dovela u pitanje drugi stup, nego se zna da drugi stup ima smisao na jednu duljinu ulaganja u njega i predložila je da oni koji normalno neće toliko dugo ulagati u taj drugi mirovinski stup imaju mogućnosti se vratiti u prvi mirovinski stup i iz njega normalno dobivat mirovinu. Znači ni u jednom trenutku nije dovela uopće u znak pitanja da je drugi mirovinski stup nepotreban ili da ga treba ugasiti i da treba, kao što se priča uzeti novce i spašavati proračun. To su besmislice. Hvala.
Hvala. Ispravak, gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Pa pokušati ću ispraviti doista i kratko pamćenje i neistinite navode. Naime, prvo je netočno da su dionice na burzi pale zbog ponašanja Vlade. Financijska kriza koja je krenula iz Amerike se prelila, svi to znaju, to je valjda svima poznato, ali očito vama u SDP-u nije, pa i zato krivite Vladu. Drugo, netočno je da ste riješili, kaže riješili smo dug umirovljenicima iz devedesetih. Niste vi ništa riješili. To je riješila ova hrvatska vlast na čelu sa HDZ-om, a vi to niste htjeli riješiti. Vi to u vašem mandatu uopće niste htjeli riješiti. Negirali su uopće postojanje duga. Dakle, uopće niste htjeli priznati da postoji dug. I treća stvar, kad govorite o Plivi onda recite konačno hrvatskoj javnosti da ste dug prema HZZ-u prebili sa dionicama Plive. Država je u vaše vrijeme imala 25% dionica i kontrolni paket Plivi. Vi ste dug HZZ-a prebili i dali i tako je država ostala na 7% dionica Plive. Pa o čemu vi to govorite. I naravno da je bez javnog natječaja to napravljeno, naravno da se to napravi bez javnog natječaja ispod stola i onda očekujete od HDZ-a, od HDZ-ove Vlade koja je imala svega 7% dionica da napravi nešto što nije moguće. Prema tome i išla je to javnim natječajem prodat, kao što je svima poznato javnim natječajem su prodane dionice Plive za razliku od vas, za razliku od vas.
Hvala. Zastupniku se izriče osoba ako govori, a nije dobio odobrenje predsjedatelja. To je po Poslovniku i nemojte ometati rad Sabora. Nemojte ometati normalan rad Sabora i dizat tenzije nepotrebno. Gospodin je dobio riječ, a vi niste. Hvala lijepa. Neće opomenu jer od opomene nema ništa. Ja smatram da bi trebalo se ponašati bez opomena. Normalno, u skladu sa Poslovniku. Niste dobili riječ, pa opet govorite. Na redu je gospodin zastupnik Boris Kunst u ime Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolege zastupnici. Pa Zakonom o umirovljeničkom fondu uređen je način obeštećenje korisnika mirovina prema Zakonu o provođenju odluke Ustavnog suda Republike Hrvatskog od 12. svibnja '98. godine čime se u cijelosti izvršila i odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske. Radi se o obeštećenju korisnika mirovina koje je napustilo zbog djelomičnog usklađivanja mirovina za razdoblje od 1. rujna '93. do 31. prosinca '98. godine. Mislim da je važno naglasiti ovdje da se upravo ova Vlada, znači Vlada Hrvatske demokratske zajednice upustila u to i poštivala odluku Ustavnog suda i krenula je u obeštećenje umirovljenika i nosi se normalno još danas sa tim problemom. Pravo na obeštećenje imaju korisnici starosnih, prijevremenih starosnih invalidskih i obiteljskih mirovina ostvarenih prema odredbama Zakona o osnovnim pravima iz mirovinskog invalidskog osiguranja i Zakona o mirovinskom i invalidskom osiguranju, a na temelju usklađivanja tih mirovina s kretanjem prosječnih neto plaća svih zaposlenih na teritoriju Republike Hrvatske. Temeljem zakona i ugovora o upravljanju imovinom umirovljeničkog fonda određen je HPB invest d.o.o., društvo za upravljanje investicijskim fondom. HPB invest je unutar zakonom predviđenih rokova organizirao i omogućio provedbu ovog velikog tehničkog i složenog projekta prema napravljenom registru, članovi fonda odlučivali su o izboru modela obeštećenja birajući između polovične isplate svote obeštećenja u roku od dvije godine na 4 rate, to je model a, ili isplate cjelokupnog iznosa obeštećenja u roku 8 godina sa dvije godine počeka u 6 rada, ili to je ovaj poznati model b. Za model a odlučilo se 72,36% članova fonda. Dok za model b odlučilo se negdje 27,64% članova fonda. U skladu sa zakonom i izjavama članova fonda HPB invest d.o.o. je obračunao i dijelio kamate članovima fonda u ukupnoj vrijednosti od 2 milijarde i 300 milijuna kuna. U skladu s odlukom upravnog odbora fonda svim nasljednicima pokojnih članova fonda koji nisu dostavili pravomoćna uredna rješenja o nasljeđivanju, izjavu sa danom 30. travnja 2006. godine, dodijeljen je model b. Prije navedenim nasljednicima članovima fonda omogućeno je da po dostavi uredne dokumentacije izaberu model a u kojem je polovica udjela člana fonda pripisuje se Republici Hrvatskoj kao članu fonda. Udjeli Republike Hrvatske koristiti će se u skladu s odlukom upravnog odbora o eventualnim opravdanim i pozitivno riješenim prigovorima i tužbama članova fonda kojima je zbog bilo kojeg opravdanog razloga pripalo pravo na obeštećenje ili pravo na odabir pojedinog modela obeštećenja na način da se predmetni udjeli Republike Hrvatske kao člana fonda prenesu na pojedinog člana fonda. HPB invest je u suradnji sa upravnim odborom umirovljeničkog fonda i Hrvatskim zavodom mirovinskog osiguranja te uz pomoć ostalih institucija izvršio isplate svih rata obeštećenja po otkupu udjela modela a, jednu ratu obeštećenja po otkupu udjela modela b, te dvije rate obeštećenja modela a korisnicima obiteljskih i najviših mirovina. Prva rata obeštećenja je isplaćena, podsjetiti ću vas 28. lipnja 2006. godine za 81,43% članova fonda kako su sve bolje ažurirane datoteke do isplate četvrte rate obeštećenja po modelu a obuhvaćeno je 95,80% članova fonda. Ukupan iznos neisplaćenih sredstava članova fonda na dan 31. prosinac 2007. godine iznosio je po modelu a za 20606 članova, a po modelu b za 12983 članova. Hrvatski zavod mirovinskog osiguranja kontinuirano dostavlja nove članove fonda koji su pravo na obeštećenje ili na visinu obeštećenja stekli temeljem prigovora Hrvatskom zavodu mirovinskog osiguranja te se iznos obeštećenja mijenja. Pored toga iznos obeštećenja mijenja se i uslijed povlačenja tužbi članova fonda protiv Hrvatskog zavoda mirovinskog osiguranja, ukidanju prava na obeštećenje od strane Mirovinskog fonda i uslijed opravdanih prigovora o promjeni modela obeštećenja te zbog utvrđivanja da preminuli član fonda nema nasljednika prvog nasljednog reda. Svi otkupi udjela izvrši su u skladu sa zakonskim rokovima te su svi članovi fonda u istom trenutku mogli raspolagati svojim sredstvima. Izvješće inače daje pregled cjelokupnog procesa uspostave registra članova fonda, tehničke i organizacijske pripreme, složenost projekta te potrebne preduvjete za osiguranje i isplatu po otkupu udjela članova fonda. Očekuje se da će se naredne isplate izvršiti i proteći u predviđenim zakonskim rokovima i uz znatno manje probleme obzirom na činjenicu da je poznata većina podataka o članovima fonda a iskustvo vezano uz kanal ili distribuciju isplate. I zbog toga klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovo izvješće. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HSLS-a i HSU-a gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Meni je zadovoljstvo govoriti o ovom projektu odnosno ovom izvješću o poslovanju Umirovljeničkog fonda i nastojat ću govoriti o cjelokupnosti ovog projekta i o onome što se oko projekta obeštećenja umirovljenika događalo. Manje ću se osvrtati samo jednim djelom o ove aktualne mirovinske probleme koji su se dodirnuli danas za ovom govornicom ali nije cilj ovdje otvarati polemiku oko toga nego je cilj korektno reći i diskutirati o ovom izvješću. Ja sam ponosan da sam član Upravnog odbora Umirovljeničkog fonda i mogu jamčiti da je ovdje rađeno, gdje da je rađeno, gdje da nije ali ovdje je sigurno rađeno i svaki se zarez i točka pomno vagao i u izvješću ali i u poslovanju, i više puta se događalo da je bilo po dvije, tri sjednice da bi se donijela jedna odluka samo da bi sve bilo sukladno zakonskim propisima i sukladno agenciji, dakle HANFA-i, sukladno zahtjevima HANFA-e da bi se poštivali svi pozitivni propisi Republike Hrvatske. Tu posebnu zahvalnost dugujemo svi zajedno i onim stalnim članovima fonda je predstavnici Vlade su se mijenjali, gospodin Dolenec je novi predsjednik Upravnog fonda Umirovljeničkog fonda ali oni stari članovi koji su cijelo vrijeme i predstavnici umirovljenika zaista su dali sebe u taj rad i ono punim srcem su to radili. I mislim da je to za pohvaliti. Ovaj projekat je iznimno veliki važan i ovo je na neki način sama finalizacija projekta obeštećenja odnosno provedba odluke Ustavnog suda od 12. svibnja 1998. godine i to kraj svih početaka. Što znači da ono što je izvjesno izvjesno je da bi sa završetkom rada Umirovljeničkog fonda trebao i završiti projekat obeštećenja doduše u 2013. godini ali tako je to i predviđeno jer projekt tu ima i dugoročnu komponentu. Sigurno ne smije se nitko ovdje ljutiti jer ovdje su na stranici dva u jednoj tabeli date i priznate sve aktivnosti svih Vlada koje su sudjelovale u obeštećenju od 1998. kroz projekat 100 kuna i plus 6% mirovine, kroz povećanje mirovina u 2000. godini od 0,5 do 20%. Dakle, to je u ovoj tabeli rečeno. Rečeno je da je ukupno je pripadalo negdje oko 54 milijarde kuna, da je do konačnog obračuna i obeštećenja do ove razlike od 11,5 milijardi da zaokružimo kuna, da je praktički isplaćeno 36 i 10, znači 46 milijardi s time da je 3,3 milijarde kuna preplaćeno. Kako to preplaćeno? Pošto nije bilo individualnog obračuna a kolektivni je bio način vraćanja nije se moglo znati kada kod kojeg pojedinca prestati i zato je obračun obeštećenja morao biti kao konačni čin da bi se obeštećenje izvršilo. Naravno da nitko nije vratio niti jednu kunu niti je država od bilo koga potraživala niti jednu kunu. Dapače, i tih 100 kuna i 6% je ugrađeno u mirovine, dakle u osnovicu mirovine i od 2004. godine mirovine to je postalo sastavni dio osnovne mirovine i na to idu sva druga usklađenja. Naravno da 251 tisuća ljudi koji nisu dobili obeštećenje a očekivali su nisu mogle biti zadovoljne u tom trenutku ali matematika je neumoljiva, matematika je pokazala da u tom trenutku 426 tisuća ostvaruje pravo na obeštećenje i s njima se ušlo u projekt obeštećenja kroz Umirovljenički fond. Treba reći zašto baš takav fond, zašto investicijski fond za obeštećenje umirovljenika. Pa gledajte, objašnjenje je vrlo jednostavno iako smo se dobrih 6 mjeseci oko toga mučili da bi našli model. Naime, o čemu se radi? Radi se o klasičnoj naknadi štete jer Ustavni sud je presudio da je država oštetila u datom periodu od 1993. do 1998. svoje umirovljenika i da ih je dužna obeštetiti odnosno nadoknaditi im štetu u okviru svojih gospodarskih mogućnosti. Gledajte, svi koji poznaju radno pravo znaju da je odšteta moguća samo ako postoji pravovaljana sudska odluka. Odšteta je moguća i izvansudskom nagodbom. Međutim, samo pravovaljana sudska odluka oslobađa onoga koji je primio odštetu plaćanja poreza. Sve ostale su podložne plaćanju poreza, tako da nije bilo investicijskog fonda, svi korisnici obeštećenja bi bili trebali plaćati porez. Zato je nađen model investicijskog fonda, jer temeljem zakona isplate iz investicijskog fonda nisu oporezive i mislim da je to korektno i da smo svi u ovoj sabornici bili suglasni da to tako ide. Umirovljenici su svojim izjavama ustvari potpisivali svojevrsnu izvnsudsku nagodbu o obeštećenju, o modelu obeštećenja davali suglasnost na iznos obeštećenja. Drogo, kao ovo je ipak poseban fond tipa investicijskog fonda. To je fond koji ne može zatvoriti svoj registar, on ga privremeno zatvara kod isplata, ali ne može ga zatvoriti zbog toga što se stalno događaju promjene. I zato što obeštećenje ima i karakter nasljednog prava u prvom nasljednom redu. Prema tome, na mjestu jednog umrlog ako postoji više nasljednika dolazi više članova fonda i članovi fonda nisu samo umirovljenici nego i njihovi nasljednici. Napominjem da je to postalo nasljedno pravo 5. kolovoza 2004. godine jer direktno nije se mogla provoditi do donošenja zakona o provođenju odluke Ustavnog suda nije se mogla propisima iz mirovinskog osiguranja provoditi nasljednost. Ono što je posebna kvaliteta ovog fonda je što je on odradio ogroman posao komunikacije sa građanima. I Upravni odbor umirovljeničkog fonda se doista trudio i donosio odluke i povećavao troškove upravljanja ovim umirovljeničkim fondom upravo zbog komunikacije sa građanima i vidite u izvješću da se u više navrata ponavljala komunikacija sa građanima, uparivali su se informacije, brojevi banaka, brojevi računa u bankama, adrese. I kažem to je jedan ogroman posao. Čini mi se da ima nekih oko 500 tisuća poziva na besplatni telefon samo ili više, a to govori o velikom angažmanu HPB investa kao društva za upravljanje umirovljeničkog fonda. Tko god želi razumjeti i tko ima strpljenja, ako nema strpljenja ne može ući u svu ovu kompliciranu materiju, ali tko razumije i tko ima strpljenja može točno vidjeti slijed kako se što događalo u umirovljeničkom fondu, s time da moram reći da će sigurno ovo izvješće za 2008. biti puno kraće. S obzirom da je isplata po modelu A završena i da će tu sada biti negdje oko 140 tisuća članova fonda, tim će posao sada biti jednostavniji, a drugo kanali komunikacije kao što je rekao i kolega Kunst su se uspostavili kroz jedno tri, četiri pokušaja, jer imate u ovom sažetku točno vidite da se broj isplata povećavao od pokušaja do pokušaja. Dakle, u prvoj isplati isplatilo se 81,43% novca u drugoj isplati 92,47% novce, u trećoj 94,45% novca i u četvrtoj isplati 95,80%. Dakle, banka podataka se ažurirala i ta kvaliteta u komunikaciji je dala ovakve rezultate. Imamo još tu jednu dilemu na koju smatram da vrijedi odgovoriti, jer imamo 13 tisuća osoba koje nisu iskoristile pravo obeštećenja. Radi se o nekih između tih 13 tisuća neki su primili jednu, neki dvije, neki tri rate, ali to ih je vrlo malo. Najveći broj njih, ima ih dakle 7 tisuća 931 član fonda, nikada nije dostavio svoju izjavu kakav model obeštećenja želi. Ja sam pogledao te iznose i izračune obeštećenja. Vi imate obeštećenje od 0,37 lipa, odnosno 0,37 kuna, pardon, 37 lipa ili bilo je 5 kuna i 28 lipa ili 27 kuna. Pretpostavljam da je najveći broj takvih u ovom broju od 7 tisuća 931 osobe, odnosno člana fonda. I ovdje se točno navodi da 5 tisuća 144 članova fonda, iznos rate obeštećenja ne prelazi 100 kuna, pa nije ni logično da su se za ispod 100 kuna išli prijavljivati i opredjeljivati na isplatu od 4 rate ili u 6 rata. Bitno je znati taj podatak da ne ispada da znate stvara se fama što će država s tim novce. Dakle, novac koji je unutra, a postoji drugi način na koji određeni novac postaje državni novac, a to je kod primjera da netko umre, a nema nasljednika. To je tzv. ošasna mirovina. Taj novac je u fondu. Taj novac nitko ne može uzeti do završetka rada fonda. On postaje udio Republike Hrvatske i koristi se za sve one koji će sudskim putem dobiti parnicu i ostvariti pravo na obeštećenje. Koristi se za one koji su kroz žalbu na izračun obeštećenja dakle postupak je još u tijeku, koji će postati novi članovi fonda. Dakle, taj novac se sigurno neće izgubiti. I naravno Upravni fond umirovljeničkog fonda po završetku, dakle 2013. godine onaj novac koji unutra ostane morat će odlučiti o njegovoj namjeni. Da li će se to vratiti u proračun ili će se iskoristiti za izgradnju jednog ili dva doma umirovljenika, o tome će se raspravljati kada bude vrijeme. Našim umirovljenicima, odnosno našim članovima fonda treba reći da za sada je država, možemo kritizirati ove prodaje kako god i govoriti što god hoćemo, samo činjenica je da danas bi dionice "Plive" puno manje vrijedile i puno teže napunio ovaj fond novcem i teže bi bilo isplatiti obeštećenje. Za sada u fondu je sigurno, sigurno ima novca za isplatu rate 2009. godine, a ostalo će se morati puniti. Dakle, ovaj fond, kao investicijski fond nema zadaću da ide u velike rizike i stvara velike profite. Prvenstveno je njegova zadaća obeštetiti, odnosno nadoknaditi štetu umirovljenicima. I za kraj, želio bih ovdje rečenih par navoda ispraviti. Prvo, cijeli svijet, odnosno europska praksa koja nas najviše interesira, još uvijek u temeljima mirovinskih sustava ima stup generacijske solidarnosti i ne vidi se kada će ga još napustiti. Dakle, o tome moramo voditi računa. Drugo, predstavnik Hrvatske strane umirovljenika, ja osobno nisam ne glorificiram drugi stup i nisam isto tako za ukidanje drugog stupa. Jesam za stručnu i to smo predložili javno, jesam za jednu stručnu ekspertizu, da jedna stručna radna skupina nam da dobre parametre da li se isplati unapređivati ga ili treba neke druge korake učiniti. Ne napamet, ne ishitreno, ne brzo, nigdje se tu ne moramo žuriti. Sa sigurnošću možemo reći da onih 130 tisuća koje je dobrovoljno ušlo u II. stup a bili su 2002. stari između 40 i 50 godina vjerojatno neće dobiti očekivanu mirovinu i kod njih možemo razmisliti o mogućoj dobrovoljnosti. Sve ostalo polako, za to ima, ima vremena, ne srljati, ne žuriti. I zadnje što sam htio reći, da, možemo reći da je 2004. da su mirovinska primanja bila 44% ali ne i mirovina, to je bitna razlika, 2004., odnosno 2003. kada je koalicijska Vlada prestala funkcionirati, da se tako izrazim, mirovinska primanja uračunavala su se i obeštećenje od 100 kuna i 6% i 0,5 do 20% povećanja. Prema tome, to jest činjenica, to su bila mirovinska primanja, ali ne branim sadašnju poziciju, ona je vrlo teška, ali znajte da je dosadašnje granice i sadašnjeg prosjeka mirovine došlo isključivo na temelju zakonskih odredbi, ne nikakvom voljom niti jedne Vlade. Zahvaljujem.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin Gordan Maras, izvolite.
Hvala lijepo. Ispravio bih dva netočna navoda, možda ne u potpunosti netočna, ali ipak netočna. Prvo da u Europi, nije bilo rečeno da u Europi svi idu samo u isplate iz drugog stupa, ali činjenica je da u je u Europi cijeli svijet krenuo, i Europa krenula prema tome da se ide ka isplatama iz štednje, ne iz ovoga dijela, tako da to ste netočno rekli. I drugo, činjenica je da je izabran drugi strateški partner u privatizaciji Plive, danas bi dionica Plive više vrijedila nego što vrijedi. Evo to je isto činjenica.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga. Potom gospodin zastupnik Nenad Stazića. Također ga nema. Zatim gospodin zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče pa ova zaista bitna tema izaziva pozornost javnosti zbog toga što iz rasprave kolege Marasa, iz svih statističkih podataka u Hrvatskoj 600 tisuća umirovljenika živi sa mirovinom manjom od 2000 kuna. Pitanje je koje uvijek postavljamo kako umirovljenici mogu preživjeti sa mirovinom manjom od 2000 kuna. I onda ne čudi podatak da u Hrvatskoj prema zadnjim podacima ima negdje oko 750 tisuća ljudi koji se nalaze ispod službene statističke granice siromaštva. Dakle, 750 tisuća ljudi u Hrvatskoj, skoro svaki peti stanovnik Hrvatske živi ispod granica siromaštva. I to je ono što brine i to je ono što je strašno i porazno i ono gdje bi morali pokušati pronaći rješenja da se ta stvar popravi i riješi. No međutim, kada se priča o povratu duga umirovljenicima onda se ili slučajno ili namjerno zaboravljaju neke činjenice ili faktori. Podsjetiti ću vas na Zakon o provođenju Odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja 1998. prema kojim umirovljenici ostvaruju pravo na obeštećenje. Po tom zakonu je 2001. godine uslijedila odluka, tj. Zakon o obeštećenju umirovljenika iz raznih razdoblja kojima su dignute mirovine isti čas 2001. godine od 5 do 20%. Pa ću vam tako pročitati podatak da je u 2000. godini prosječna mirovina iznosila 1251 kunu, odnosno 37,62% udjela u prosječnoj plaći. 37,62% udjela u prosječnoj plaći. Kontinuiranim rastom do 2003. a odmah, neki vole zaboraviti da su dobili 2001. godine 500 kuna veću mirovinu nego što su imali, je prosječna mirovina iznosila 1700 kuna, odnosno 44,18% prosječne plaće. Dakle, u nepunih 3 godine se udio mirovina u prosječnoj plaći popeo za 7%, za skoro 7% i to je ono što je bilo dobro, da se umirovljenici odnosno oni koji ostvaruju pravo na mirovinu njihov udjel u prosječnoj plaći se tada penjao. No, nažalost u zadnjih godina se udio, i to su fakti, znači to je statistika, to jednostavno se ne može intonirati niti interpretirati na jedan ili drugi način, pričamo isključivo u činjenicama, udio mirovine u prosječnoj plaći se smanjuje i pao je na ispod 39%. I to je ono što brine, bio je skoro 45%, pao je na ispod 39%. Ako sada to uključimo da je 2009. godine po prvi puta od 99. godine se realna plaća u Hrvatskoj smanjila. Ako se realna plaća u Hrvatskoj smanjila prvi put nakon 99., 2009. godine, dolazimo do podatka da je i realna plaća radnika počela padati a umirovljenici kojima se i udio plaće u mirovini smanjio, kako oni mogu živjeti odnosno kako mogu preživjeti sa plaćom, tj. mirovinom ispod 2000 kuna. I to je ono, to je ono što brine. Drugi stup i tu se slažem sa kolegom Marasom nema alternativu i nisu točne interpretacije da se u Europi stremi prema isključivo oslanjanju iz izvora iz prvog stupnja, ne stremi se prema modelu kojim se financira mirovina iz štednje, raznih oblika štednji pa i pojačavanju trećeg stupa kao jednog od elemenata. U prosjeku jedan Amerikanac ima dvije police životnog osiguranja, odnosno dvije police u trećem stupu, znači dobrovoljnom stupu dok u Hrvatskoj je taj prosjek, znači 80 stanovnika 80 ljudi ima policu na 2 tisuće stanovnika. Što je daleko ispod one razine na kojoj želimo biti, daleko ispod one razine koju će ti ljudi u budućnosti ostvarivati mirovinu i koju mirovinu žele dobivati a želimo da ona bude negdje na 75%, barem tako javno svi pričamo prosječne plaće. I to je ono čemu trebamo stremiti. Osim toga, isto tako je činjenica da neopreznim, ponekad naglim, ponekad i pitanje je da li državničkim, ja bih se usudio odlukama u rasprodaji imovine, da bi se pokrili dugovi iz nekog nastalog razdoblja, konkretno pričam o inicijalnoj ponudi Hrvatskih telekomunikacija su napravili situaciji da na Hrvatskoj burzi, na Zagrebačkoj burzi u jednom trenutku imamo ogromnu količinu dionica i ogromnu količinu novaca. I ne samo to, građani nisu mogli kupiti i to smo spominjali kad je bilo Izvješće o HANFA-i, građani nisu mogli kupiti paket za onaj iznos do 36 odnosno 38 tisuća koliki je bio inicijalni, ali su uredno za to digli kredite. Šta su napravili sa ostalim iznosom zbog propagande u kojoj se život i zarada preko dionica činila vrlo laganom? Oni su i taj ostatak iznosa usmjerili upravo na burzu. Pa u tom trenutku svakom iole zrelom burzovnom špekulantu i onom koji na burzi radi počelo je biti jasno da tu količinu novaca, tu količinu kapitala nikad više neće stići na burzu i da je prilika i trenutak da se taj špekulativni balon ispuše. To se i dogodilo. Nažalost, s ovakvim potezom ta ispuhivanja špekulativnog balona Zagrebačke burze se itekako ubrzao. No međutim, nekakvim odlukama i Hrvatske agencije za nadzor financijskih institucija počelo je 'ajmo reći prebacivanje dijela mirovinskih udjela iz otvorenih fondova u javno-dioničku kotaciju. To su prije svega radili umirovljenički fondovi i oni su po meni, a i po velikoj raspravi širokog dijela javnosti, ubrzali sam taj proces i kad jednom izgubite u financijske institucije, u financijski sustav, onda ga je teško vratiti. Naravno, nismo loše prošli ni zbog financijske krize koja je i tu priču prilično isto tako pogurala, no međutim nešto pred kraj godine ta burza je počela već početkom godine pokazivat znakove slabosti. I tu je upravo odgovornost odgovorne državne politike, znači da odgovornom fiskalnom politikom, odgovornim ponašanjem, odgovornom ekonomskom politikom osigura povjerenje u financijski sustav. Ako burza u tri dana padne za 10% očito je da povjerenje u financijski sustav ne postoji. No međutim, u toj burzi se nalaze udjeli budućih umirovljenika koji će na temelju svoje štednje kasnije trebat ostvarit prinos. Taj prinos ne mogu ostvariti ukoliko nema povjerenja u hrvatski financijski sustav, ukoliko nema ulaganja u njega i ukoliko kontinuirano prinos ne raste. Da ne govorim o tome da je 60% strukture ulaganja mirovinskih fondova usmjereno u državne obveznice. Za državne obveznice garantira država i zato je izrazito važno da država odgovornim fiskalnim upravljanjem osigura način, naplatu i mehanizme kako redovno servisirati svoje obaveze. I stoga su izjave koje su i proteklih dana o mogućnostima preusmjeravanja dijela sredstava iz drugog stupa u najmanju ruku bile neozbiljne zato jer su poljuljavale upravo povjerenje ljudi u hrvatski financijski sustav. A bez povjerenja u sustav činjenica je da u budućnosti ne može ni očekivati ni rast mirovina, ne možemo očekivati ni rast plaća, na kraju krajeva ne možemo očekivati rast dohodaka, što je za Hrvatsku, hrvatske građane, a pogotovo 600 tisuća umirovljenika koji žive i sa mirovinom ispod 2000 kuna, osobito važno. Hvala.
Hvala lijepa. Na raspravu zastupnika Bernardića imamo nekoliko intervencija. Prvo ispravci netočnog navoda. Kolega zastupnik Silvano Hrelja.
Uvažena potpredsjednice. Ispravljam netočan navod da je rečeno da se u Europi napušta prvi stup. Nitko nije rekao da se u Europi napušta prvi stup, nego da je i prvi stup i dalje temelj mirovinskih sustava u Europi, dakle nema valjane alternative. O štednji o kojoj ste vi govorili za starost, ona je poznata da je u Europi, ja 20 godina znam što su npr. u Italiji sindikati radili i kako su motivirali svoje radnike za štednju. Nismo mi prvi izmislili štednju za starost. Sve je to poznato samo treba ukoliko želimo takve modele, proanalizirati i primijeniti. Ali jednaku vrijednost imaju i životne police i otpremnine. Naime, u Italiji nikad otpremnina nije isplaćena za otkaz na način koji se u Hrvatskoj isplaćuje, nego je svatko štedio za svoju otpremninu. To je bitna razlika u sustavima, a mi ćemo možda jednog dana doći na tu razinu.
Hvala lijepo. Drugi ispravak. Zastupnik Kruno Markovinović.
Pa evo, moram ispraviti kolegu Bernardića koji je tvrdio da su u periodu, razdoblju od 2000.-2003. godine da se udio mirovina u odnosu na plaću povećao zbog povećanja mirovina. Nažalost, povećao se zbog toga jer su znatno smanjene plaće. Hvala.
I treći ispravak netočnog navoda, zastupnica Božica Šolić.
Hvala lijepa, gospođo potpredsjednice. Kolega Bernardić rekao je u svojoj raspravi, neodgovornim vođenjem politike rasprodavale su se hrvatske tvrtke da bi se vratio dug umirovljenicima. Kolega Bernardić, smatram da to nije neodgovorna politika jer upravo te tvrtke su stvarali naši umirovljenici, a točno je to da ste vi rasprodali 50 i više posto udjela u najjačim tvrtkama Hrvatske, to je INA, to je Pliva, izgubili vlasničko upravljanje nad tim tvrtkama, a niste dali ni kune umirovljenicima i u to vrijeme niste priznali dug umirovljenicima, a danas se tako brinete za umirovljenike. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo jednu repliku. Riječ ima zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Kolega Bernardiću, nadovezat ću se na vašu raspravu. Smatram da ponekad nečinjenje može biti štetno što smo svjedoci svaki dan, nečinjenje u vezi recesije, u vezi pripreme Hrvatske za kriznu godinu velike štete donosi hrvatskim radnicima. 25 tisuća ljudi je u 1. mjesecu izgubilo i posao, ali nekada je bolje ne činiti nego činiti krivo. A tu bi vam dao jedan primjer. Spomenuo je kolega Matušić pad burze, činjenica je da je 6.2. vrijednost CROBEX-a bila 1691, a 11.2. je premijer Sanader izjavio u novinama "drugi stup je promašaj". 17.2. nakon te izjave, vrijednost CROBEX-a je bila 1484, što iznosi 12,27% manje. Znači, nekad neodgovornom izjavom možete napraviti puno veću štetu nego da ne činite ništa. Nekad je bolje ne činiti ništa. A ne bi bila šteta toliko velika da takvim potezom premijer Sanader nije jednom izjavom budućim umirovljenicima izbio iz njihovih mirovina 300 milijuna kuna. Svaki umirovljenik koji sada štedi za svoju penziju, mirovinu za 5, 10, 15, 20 godina s takvom izjavom je izgubio otprilike 3 stotine kuna. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku zastupnik Bernardić.
Poštovani kolega Maras, pa dobro ste primijetili. I ono što mi stalno ponavljamo da je skupo činiti skuplje je ne činiti, ali najskuplje je činiti krivo. To je tako. I ono što smo i ponovili i što smo ponavljali monetarna politika ne može rješavati probleme ekonomske i fiskalne politike države. Na zdravoj ekonomskoj politici se temelje dovoljni prihodi državnog budžeta da bi ona mogla zdravim i odgovornim ponašanjem kroz fiskalnu politiku stimulirati gospodarstvo, stimulirati rast mirovina, stimulirati udio mirovina, rast udjela mirovina u plaći. I to je ono što cijelo vrijeme ponavljamo i to je ono što želimo postići da mirovina koja sada iznosi 30 i ispod 39% udjela u prosječnoj hrvatskoj plaći, koja opet ponavljam u 2009. realan njen, ona je doživjela realan pad da taj udio postane veći. I nije istina da se, da je itko govorio o tome da Europa bježi od ukidanja prvog stupa. Kad je zastupnik Hrelja govorio govorili ste da oni bježe od ukidanja drugog stupa što također nije točno, što također nije točno. I informacije radi, moram vam reći da je prosječna plaća u Republici Hrvatskoj od 2000. do 2003. i tim ću odgovoriti i kolegi Markovinoviću narasla za 40% nominalno. Dakle, to nisu moji podaci, nisam ih ja izmislio. Ako ne vjerujete meni pogledajte Državni zavod za statistiku i sasvim ćete se dovoljno uvjeriti da je tada u tom razdoblju plaća narasla za 40%.
Hvala lijepo. Idemo dalje sa raspravom. Na redu je zastupnica Neda Klarić.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, kolege i kolegice. Ja ću na samom početku kazati da je evo upravo izvješće koje je pred nama o poslovanju umirovljeničkog fonda za 2006. i 2007. godinu upravo pravi primjer odgovornog fiskalnog ponašanja Vlade Republike Hrvatske jednako kao i svjedočenje zapravo ispravnog modela solidarnosti i uzajamnosti prema onima koji su, odnosno prema onoj kategoriji građana koji su slijedom svog odgovornog, čestitog i časnog rada kroz vrijeme u kojem su sudjelovali i ostavili određene materijalne vrijednosti iza sebe jednako tako svjedočeći i mi kao odgovorna Vlada načelno solidarnosti i uzajamnosti kada ulaze u treću životnu dob. Međutim, ni na jedan trenutak ne smijemo zaboraviti napore na nacionalnoj razini od strane definitivno umirovljeničkog fonda u odnosu na lokalnu razinu, pa je ovo izvrstan primjer kako zapravo projekt koji je započeo 1998. godine sa krajem u 2013. godini koji će obeštetiti umirovljenike upravo na način da je pronađen najbolji model investicijskog fonda u kojem neće biti umirovljenici oštećeni na način da plaćaju porez što je naravno projekt kojega je trebalo dodatno odrađivati kao rekla bih b) zadatak u nakani u glavnom cilju da se umirovljenici oštete sa svojim potraživanjima. U daljnjem seciranju rekla bih kompletnog izvješća razvidno je da je dodatna kvaliteta zapravo je trenutak kada je 5. kolovoza 2004. godine to obeštećenje postalo nasljednim pravom i Upravni odbor Umirovljeničkog fonda definitivno i ovom prilikom zaslužuje pohvale i zahvalnost svih nas na naporima koje je obavio u ogromnoj količini posla gdje je kontaktiran svaki umirovljenik u Republici Hrvatskoj. Jednako tako bih imala potrebu osvijestiti i senzibilizirati sve naše jedinice lokalne samouprave, dakle gradove i općine jednako kao i regionalnu razinu, dakle županije da također sukladno svojim financijskim mogućnostima trebaju i trebamo na različite mogućnosti, na različite načine ulaziti u prostor kako i na koji način poboljšati kvalitetu života naših umirovljenika jednako kao i osoba u trećoj životnoj dobi. Primjer iz grada Šibenika gdje zajedno i u partnerstvu sa Ministarstvom obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti upravo u Upravi za međugeneracijsku solidarnost razvija nekoliko modela od dostave ogrjevnog drva u domaćinstva, dakle umirovljenička jednako kao i na otocima što je hvale vrijedan projekt. Zatim, kroz tuđu pomoć i njegu umirovljenicima i onim našim građanima koji ne trebaju niti hospitalni niti drugi institucionalni oblik skrbi u ustanovama socijalne skrbi itekako dobro dođe poglavito i u trenucima kada smo u mogućnosti svojim, dakle lokalnim proračunskim sredstvima izdvajati određene mogućnosti i omogućiti besplatan prijevoz. Ovo su samo neki od modela kako i na koji način olakšati život i u konačnici posvjedočiti našu skrb, jer poštovane kolege i kolegice niti jednog trenutka ne smijemo zaboraviti da ulazeći u široku obitelj Europske zajednice i na svojim odnosom, svojim ponašanjem prema onima koji su nas zadužili svojim čestitim i poštenim radom jednako tako kvalitetno trebamo odgovoriti. I ono što bih zaključno naši ljudi u Dalmaciji rekli “nije u šoldima sve“ također svaki od nas može vidjeti prostora na koji način možemo reći hvala za sve ono što su nas zadužili i umirovljenici i oni drugi kada su potrebiti naše skrbi i pažnje. Na kraju još jedanputa iskreno zahvaljujem i ljudima koji su radili na ovakvom modelu, upravnom vijeću jednako kao i ljudima iz Umirovljeničkog fonda. Nadam se da će naši umirovljenici, evo sa 2013. godinom biti jako zadovoljni, da će izvješće umirovljeničkog fonda za 2008. godinu biti puno kraće. Za kraj bih još jedino kazala da evo, za područje moje Županije šibensko-kninske u članstvu fonda koji je osnovan u registru fonda kako slijedi je 231 milijun kuna za ukupno 11094 člana te da je u registru fonda korisnika obiteljskih i najviših mirovina za ukupno 1163 osobe, 33 milijuna i 416 tisuća kuna. Radi se definitivno o velikim sredstvima. Izvješće ću naravno podržati. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Imamo 2 replike. Prva je na redu replika zastupnika Zorana Vinkovića.
Zahvaljujem uvažena potpredsjednice. Uvaženoj kolegici bih samo rekao da ponekad nije u šoldima sve, kako se to kaže u Dalmaciji, ali nažalost danas u Hrvatskoj, u Dalmaciji i u Slavoniji se bez novaca ne može ništa. No, osvrnuo bih se na ovu skrb jedinica lokalne samouprave, pomoći županija. Ponekad je teško i razumjeti da su jedinice lokalne samouprave i regionalne samouprave i kroz socijalne programe, nije to samo slučaj u Šibeniku, nego je tu slučaj i u Đakovu, Osijeku i u Zagrebu i u svim gradovima. Kažem, žalosno je da se kroz gradske proračune umirovljenicima koji su odradili svoj radni vijek u Hrvatskoj, koji su čak odradili svoj radni vijek, doduše takvih je izuzetno malo koji dobivaju male mirovine, koji su tamo odlazili u Njemačku i u Zapadnu Europu na rad. Žalosno je da im se mora pomagati kroz socijalni program za kupnju ogrijeva, za plaćanje dijela plina, struje, vode i tako dalje jer ove mirovine, bez obzira i na ova izvješća umirovljeničkih fondova, posebno ovih investicijskih fondova ako se vidi gdje je Crobex danas, postavlja se i pitanje što će biti s tim sredstvima, posebno sredstvima ovog drugog umirovljeničkog stupa. Ali kažem, žalosno je da hrvatski umirovljenik danas sa svojom mirovinom ne može preživjeti od 1. do 1., odnosno od 15. do 15., a uskoro i takva sudbina je i za većinu hrvatskih radnika koji ne dobivaju plaća koja omogućava plaćanje svih režija, posebno hrane za obitelj, da ne govorim o standardu koji vrijedi u Zapadnoj Europi, kao stremimo. Hvala.
Odgovor na repliku, zastupnica Neda Klarić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolega, žao mi je da vi na ovakav način promišljate i percipirate stvari. Ono što ja mogu definitivno kazati da imate krivu percepciju jer se ne radi o nekakvim milostinjama. Radi se samo o tome da želimo i moramo, u obvezi smo senzibilizirati našu širu javnost i da to nije samo zadatak na nacionalnoj razini, već i svaka jedinica lokalne samouprave, poglavito njezini čelnici moraju se na odgovoran način sukladno, opet ću kazati, financijskim mogućnostima svoje jedinice odnositi prema umirovljenicima i osobama treće životne dobi. Vi kolega ne znam da li znadete, kad je doplatak za tuđu pomoć i njegu bilo diskrecijsko pravo javne ustanove koja se zove centar za socijalnu skrb koja je promatrajući određene socijalno ekonomske uvjete u obitelji mogla odobriti ili ne odobriti to doplatak za tuđu pomoć, naravno u novčanom iznosu. Međutim, zahvaljujući promišljanju i nakani ove Vlade Republike Hrvatske smo tu pomoć doveli u status prava kada imate osobu koja ima potrebu doplatka za tuđu pomoć i njegu u smanjenom ili punom obimu, onda to njegovo pravo više ne ovisi o socijalno ekonomskom statusu. Evo, to je samo jedan od primjera. Hvala lijepa.
Replika, zastupnik Kruno Markovinović.
Pa evo, dobro da je kolegica načela jednu temu, a to je pomoć lokalne samouprave umirovljenicima. Naime, točno je da mnogi umirovljenici imaju male mirovine i mnogi gradovi i općine, evo pomažu na razne načine. Evo i kod nas isto uskršnjice, božićnice, onima kojima je najteže pomažemo kod plaćanja komunalija jer je činjenica da zbog nagle izgradnje ipak raznih mreža vodovodnih i kanalizacijskih treba plaćati više nego što se plaćalo prije i umirovljenicima je teško. Ali isto tako bilo bi dobro da jednog dana stvarno saznamo koliki je stvarno prosjek mirovina, da je zbog teškog života za vrijeme socijalizma stotine tisuća umirovljenika išlo je raditi van i oni primaju danas mirovine. Te mirovine se nigdje ne računaju, ali se računa onaj dio mirovine za par godine koje su radili ovdje, taj ulazi u prosjek, a mirovine od ne znam, neću sad nabrajati tisuću eura, više-manje, one ne ulaze u prosjek. Zašto to znam? Zato jer jednostavno kad dolaze po božićnicu i uskršnjicu recimo u gradsko poglavarstvo u Svetu Nedelju, onda znamo da su ljudi godinama radili vani, ali nam donesu odrezak od par stotina kuna i dobivaju sve ono što zapravo stvarno ne bi trebali dobivat. Dakle, jednog dana kad stvarno saznamo koliko je stvarni prosjek mirovina, kad se bude sve bilježilo, kalkuliralo, računalo, biti će ja mislim taj prosjek znatno, znatno viši, što je evo, što će dobro doći svima jer će onda znatno više novaca ostati za one kojima je najpotrebnije. Hvala.
Idemo dalje sa raspravom. Na redu je zastupnik Slavko Linić.
Gospođo potpredsjednice, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Pred nama je jedno izvješće za koje moramo reći da je kvalitetno i da iza ovog izvješća stoji dobro obavljeni posao i mislim da priznanje treba prije svega dati i HPB investu kao društvu za upravljanje investicijskim fondovima koje je zaista u kratko vrijeme dobro obavilo posao. Kad govorimo dobro obavilo posao, govorimo to zato što preko 400 tisuća članova s kojima je trebalo i komunicirati, uskladiti baze podataka i na neki način izvršiti novčane isplate, a moramo znati da to niti je lagani posao, i budimo iskreni, koji puta kad ga radi uprava nije tako dobro obavljen, ima puno prigovora. I da je zadovoljstvo sa ovim odrađenim poslom možda samo ono na kraju što imamo podatke o tužbama, ja bih rekao simbolične i vjerojatno koji misle da imaju nešto više pravo nego što stvarno imaju pa su poduzeli te korake. Ja bih rekao zaista svake pohvale za dobro obavljeni posao HPB Investa i institucije koja na neki način je ipak u ovom posljednjem dijelu mogla popraviti taj dojam nepravdi prema umirovljenicima. Osobno smatram da je dužnost nas iz Sabora da svaki dobar posao i pohvalimo. Također možda vezano za neke rasprave u ovom Saboru htio bih vrlo jasno reći da ocjenjujem da je Vlada povukla hrabar potez kad je odlučila ići na individualno vraćanje obeštećenja. To je dobar potez Vlade i ja bih rekao sa ovim izvješćem vidimo oni koji su dobili tu obvezu i dobro su odradili posao i to je nesporno. Ali to ne daje nikome pravo u ovome Saboru da vara građane Hrvatske i da neodgovorno daju neistine. Koliko puta ćemo ponoviti da ovdje procjenjujemo da 54 milijarde bio dug umirovljenicima. Vjerojatno da smo računali kamate bilo bi to blizu 90 milijardi. 54 milijarde smo negdje ukupno utvrdili. Pa valjda vidite da se vraća u ovom modelu svega 11 milijardi. Vidite također na obračunima umirovljenicima da je vraćano još od perioda 98. i da je najveći dio ipak vraćen u periodu od 2000. do 2003. godine. Samo su bili različiti modeli. Hrabrost ove Vlade je bilo da ide na individualni povrat i to je ono što je vrijedno pohvaliti. Ali svi vi koji mislite da su građani glupi, da možete svojim neistinama pokušavati reći da svijet postaje, nastaje i ostaje samo sa vama onda je to vaš problem jer tako se politika ipak ne vodi. Neistine nisu vrijedne pažnje. Prema tome, dugovi od preko 54 milijarde a ovaj sustav je vraćanje 11 milijardi. Prema tome, budimo sretni da polako privodimo priču obeštećenja umirovljenicima kraju i da je taj posao koji traje od 98. godine završen različitim modelima ali ja bih rekao završen dobro jer je HPB dobro proveo odluke Vlade. I možda ono stručno što zamjeramo hrvatskoj Vladi. Hrvatskoj Vladi zamjeramo netransparentnost u državnom proračunu. Vraćanje dugova je bilo prodajom imovine. Prodaja imovine se registrira u proračunu kao prihod a davanje novaca u fond kao … [[Govornik se ne razumije.]] S obzirom da prodaje imovinu Hrvatska država da bi pokrila rashode to se smatra državnim deficitom. Da bi izbjegli prikazivanje državnog deficita te transakcije nisu prikazane u proračunu i to je netransparentnost. Varamo i sami sebe institucije, trošimo više nego što možemo a to se zove deficit. To izdvajanje nije prikazano u državnom proračunu u posljednjih nekoliko godina. Na upit revizija je vrlo jasno odgovorila da je prodaja dionica kao imovine Hrvatske država morala biti u proračunu i da je prosljeđivanje tog novca prema fondu moralo biti u proračunu i tada bi bili … [[Govornik se ne razumije.]] To Vlada nije učinila. To je netransparentnost u sastavljanju proračuna i to je neodgovorno ponašanje hrvatske Vlade. Ostaje pitanje što ćemo sutra ako ne budemo mogli prodati imovinu, morat ćemo dati dio novaca iz proračuna. Ako damo iz proračuna tada će to biti deficit. Zašto? Jer smo letvicu za ostalu potrošnju postavili suviše visoko i nećemo moći smanjivati neka davanja jer će to biti problem. Ali ako ne bude imovine mi ćemo morati završiti ovaj posao i to će biti izdvajanja iz proračuna i tada ćemo vidjeti da ulazimo u deficite. To je nešto što velimo Vlada nije dobro obavila posao. Ne znam čemu treba ti skriveni deficiti kad prije ili poslije se vidi da imamo teškoća i sa vanjskim zaduženjem, da jednostavno imamo teškoća sa internim zaduženjem i da na neki način sve veći i veći dug države i postoji, pa čak i za ovakve obaveze. Naravno, jedno je pitanje transparentnosti rada, problem proračuna a drugo je obveze Hrvatske države prema građanima Republike Hrvatske i zato smatram s obzirom da je izvršena obveza prema građanima Republike Hrvatske da sve ove druge stvari možemo raščišćavati i kod proračuna i kod analize proračuna, a u ovom trenutku ako se zadržimo samo na izvješću sve pohvale.
Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Zastupnica Neda Klarić.
Hvala lijepa. Gospođo potpredsjednice. Ispravila bih netočan navod gospodina Linića koji kaže da je netransparentnost Vlade Republike Hrvatske se vidi kroz državni proračun. Gospodine Linić, gdje ćemo veće transparentnosti nego kad čovjek primi šolde s kojim ga je dužna država obeštetiti. Hvala lijepa.
Završena je pojedinačna rasprava. Imamo još dvije prijave u ime kluba završno pet minuta. Prvi je na redu ispred kluba SDP-a Gordan Maras.
Hvala lijepo. Gospođo potpredsjednice, državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Evo, na kraju da kažem da će klub SDP-a kao što sam rekao na početku podržati i svaki kvalitetan rad a samim time i kvalitetan rad Umirovljeničkog fonda i ovaj izvještaj zaslužuje svaku pohvalu i po načinu na koji je napravljen dosta jasno a i po detaljnom izvještavanju, znači tu je zbilja moguće tko želi malo vidjeti kako je poslovao fond vidjeti zbilja sve. Ono što je vrijedno na kraju reći nakon ovih svih rasprava da smo hvala Bogu riješili jedan problem koji je bio po svemu sudeći nepravedan, nepošten. Problem iz '90.-ih kada su naši umirovljenici na žalost mimo zakona, ostali bez dijela svojih mirovina i kada je stvoren jedan ogroman dug prema njima u iznosu koji se broji znači skoro do 50 milijardi kuna. naši umirovljenici koji su već i tada teško živjeli na neki način su nepravedno ostali bez tog novca. I sada sa ovim isplatama taj problem još nije riješen. Dok bude model B došao svom kraju on će biti konačno riješen. Pošteno je reći da su u rješavanju ovog problema sudjelovale 3 vlade. I da je od 2000. do 2003. isplaćeno najviše duga hrvatskim umirovljenicima. više od polovice ovog iznosa. I to je isto tako pošteno reći, kao što je pošteno reći da podržavamo ovaj izvještaj Umirovljeničkog fonda, a i pozdravljamo hrabrost da se ide u individualno obeštećenje što je napravila Vlada u prošlom mandatu. Tako da kažem sa rješavanjem modela B, konačno će se jedna velika nepravda iz '90.-ih prema velikom broju hrvatskih građana riješiti. Ali isto tako moramo reći i moramo sada napomenuti, da rješenjem jednog problema što se tiče umirovljenika rješavati i druga dva problema. Rekao sam sadašnji umirovljenici i budući umirovljenici. I mi nemamo pravo, rekao je kolega Hrelja da su 2003. to bila mirovinska primanja. To je točno. Ali su ona prerasla u mirovine. 2004. godine 44% udjela u prosječnoj plaći. Ona danas iznose 39%. 250 kuna mjesečno manje hrvatskom umirovljeniku. Moramo taj problem riješiti. I drugi problem budućih umirovljenika. Po ovakvom načinu štednje i ovakvoj stopi izdvajanja za drugi stup to neće biti moguće. Moramo naći model za buduće umirovljenike kako mirovinska reforma ne bila upitna. I ona možemo reći da ćemo biti zadovoljni ako se ta dva problema kao što se riješio ovaj iz '90.-ih bude rješavao. Zato, evo još jednom podrška izvješću, ali i jasno upozorenje da ova dva problema koja nisu ništa manje bitna moramo u što skorijem vremenu riješiti. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Prvi je na redu zastupnik Niko Rebić.
Zahvaljujem. Pa uvaženi zastupnik Maras je rekao da su sve vlade učestvovale u vraćanju duga umirovljenicima, a posebno i najveći dio da je vratila Vlada od 2000. do 2003. godine, što je potpuno netočno Ta Vlada se igrala sa 100 kuna plus 6% nije niti priznala postojanje duga umirovljenicima, a kako ga je onda mogla vratiti. Uglavnom 17 milijardi vratila je HDZ-ova Vlada i riješila jednu veliku traumu hrvatskog društva i umirovljenika. Hvala.
Drugi ispravak, zastupnik Frano Matušić.
Pa već kolega Rebić je rekao točno je ispravio netočan navod, ali ja ću ga još jedanput ispraviti. Pa naime, očito je da se vi u vašem klubu morate dogovoriti. Jeste li vi podizali mirovine od 2000. do 2003. ili ste vraćali dug? Nemoguće je jedno i drugo. Prvo govorite da ste vraćali dug, niste vraćali dug zato što govorite da ste povećavali mirovine. Nemojte obmanjivati hrvatsku javnost. I nije istina da umirovljenici dobivaju netočan navod, da dobivaju sada 250 kuna manje. Ne dobivaju 250 kuna manje. Mirovine su porasle kolega. Nitko ne dobiva sada manje 250 kuna. o čemu vi govorite. Vi govorite o nekim postocima, govorite da ste vraćali dug. Niste vraćali ga jer ga niste priznavali. Rekli ste sami da ste povećali mirovine. Povećali ste ih na osnovu onoga što je '98. napravila matična Vlada. Ništa niste htjeli napraviti, ni vraćati dug ni ništa.
Hvala lijepa. Ja se nadam da umirovljenici najbolje znaju tko im je uzeo, a tko im je sve vratio. I to je jedina istina. Na redu je u ime kluba HSLS-a, HSU-a završnih 5 minuta zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovane kolegice i kolege. Ma kada ima ovako malo rasprave u suštini dosta vremenski raspravljamo, ali malo rasprave o izvješću. To znači da se mogu usuditi reći da je izvješće uredu i da možemo slobodno dignuti ruku bez ikakve sumnje za ovo izvješće i opet izražavam ponos da sam dio ovog tima i da sam na neki način sukreator nekih rješenja koje su provedene kroz projekt obeštećenja, kroz Umirovljenički fond. I da sam na neki način stražario da ovo bude isplaćeno na vrijeme i onako kako smo se dogovorili. Inače bih preporučio svakome da ovo ne baci. Jer ipak primanja koja će doći u pojedine županije jesu doprinos socijalnoj sigurnosti naših umirovljenika ili njihovih nasljednika u tim županijama, gradovima i općinama. A važno je istaći npr. da Primorsko-goranska županija treba dobiti milijardu 160 milijuna kuna, da Istarska treba dobiti 700 milijuna kuna, da Splitsko-dalmatinska treba dobiti milijardu 141 milijun kuna u ovom obeštećenju. Zagreb i Zagrebačka županija 3,4 milijarde kuna. To su značajna sredstva koja zaista za dio građana koji su članovi Umirovljeničkog fonda znači određenu socijalnu sigurnost. Isto tako molim vas da si ove podatke koliko je u kom dijelu Hrvatske dato obeštećenja usporedite sa podacima u prosječnim mirovinama u gradovima i općinama, pa ćete vidjeti da je onaj dio koji je industrijski razvijen i koji je nastavio tim trendom i danas ima dobre mirovine. Hoću reći, i jučer i danas doprinos iz rada bi trebao biti kriterij visine mirovine. Tako da samo da znate, danas prvi grad u Hrvatskoj nije više Zagreb po visini mirovine, to je postala Rijeka. Ne podilazim zato što je to moja izborna jedinica, to su čisti pokazatelji. A najbolja općina koja je blizu 3 tisuće prosjeka mirovine je općina Kostrena. Drugi grad je Zagreb, pa je Split, pa je Pula i tako to ide redom. Ovaj problem još nije riješen. Ovaj problem ima kontinuitet rješavanja do 2013. godine i nije isključeno gospodine Liniću da će nakon 2009. onih 750 milijuna kuna koje će trebati platiti obeštećenja isplatiti se iz proračuna. To ćemo vidjeti. Za sada sam rekao sam sigurno je da će se 2009. isplatiti obeštećenje iz novaca koji jesu danas, koji jesu danas u fondu, ja mislim da vrlo malo nedostaje za isplatu pune rate, pune rate obeštećenja. I ovo je definitivno, nitko se ovdje ne treba bojati finalizacije jer je ovo obaveza od koje se ne može pobjeći. Postoje dokumenti koji su potpisani koliko je nekome država dužna i postoj model kroz koji se mora osoba pojedinačno obeštetiti. Naravno nemojmo se takmičiti naravno da je koalicijska Vlada platila najviše jer je to bio, jer je to bilo kolektivno rješavanje obeštećenja. Ali isto tako treba reći da je isto toliko novaca platila i Vlada, samo polako, slušajmo se, nemoj me prekidati molim te. Isto toliko i prošla Vlada je sve to platila, dakle, nije platila niti jednu kunu, jer izračunom obeštećenja nije se prestao plaćati niti jedan institut koji je plaćala koalicijska Vlada nego je pretočen u mirovinu. Dakle, Sanaderova Vlada je nastavila sve instrumente plaćati, ako ste to htjeli čuti, plus obeštećenje. I to su činjenice od koje nitko ne može pobjeći. Ali nemamo se čime hvaliti, mi izvršavamo obvezu temeljem odluke Ustavnog suda i nema, po meni nema mjesta utakmici, ali ako se hoćemo takmičiti možemo, ali žustrina ove rasprave i izvan teme mi daje za pravo reći da bi ovdje bila jako dobra jedna parlamentarna rasprava o stanju mirovinskog sustava dakle i stari umirovljenici i novi koji smo nešto popravili i budući umirovljenici pa se možemo dogovoriti oko jedne jake, jake parlamentarne rasprave jer vidim da moramo ukrstiti, odnosno sukobiti stavove jer ima nas puno koji razmišljamo da to treba sve popraviti na koji način, vrijedno je dogovoriti se. Naravno Klub Hrvatsko-socijalno liberalne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika to zdušno podržati a to preporučujem i vama i kao jedan od sukreatora ovog projekta zahvaljujem na pažnji i kvalitetnim diskusijama. Hvala lijepa.
Jedan ispravak netočnog navoda. Zastupnik Zoran Vinković.
Zahvaljujem uvažena potpredsjedniče. Zahvaljujem i gospodinu Hrelji koji je konačno i rekao tko je počeo vraćati dug umirovljenicima a to je ona Vlada od 2000. do 2003., to i piše u ovom izvješću fonda ali mene više zanima zbog čega smo i došli do toga da umirovljenicima moramo vraćati dug. Pa to su one Vlade od 90.-te do 2000 [[Upadica: Ispravak.]]
Ispravak kolega! Zloupotreba Poslovnika! Idemo dalje, prema kraju, imamo, tišina molim, mir. U ime Kluba HDZ-a završnih pet minuta, zastupnik Boris Kunst.
Štovana potpredsjednice, kolege zastupnici, pa mislim da je dobro da smo se SDP i mi složili u jednome da je konačno riješena velika nepravda prema umirovljenicima i drugo da ćemo jedni i drugi podržati ovo izvješće. Sigurno da bi bilo pošteno reći da ipak to što rješavamo tu veliku nepravdu prema umirovljenicima je ipak učinila ova Vlada Hrvatske demokratske zajednice a s time se problemom nije htjela suočiti ona Vlada SDP-a u onoj koaliciji kada je isto to mogla prema Odluci Ustavnog suda iz '98. godine. No, još bih na nešto htio vam skrenuti pozornost jer je ovdje za govornicom izrečeno odnosno dosta neistine. Odnos mirovina u prosječnoj plaći u Republici Hrvatskoj, evo sada imam upravo na portalu otvorenu stranicu pa da možete pogledati da ne mislite da sam ja to. Danas, ustvari podatak je iz studenog 2008. godine, prosječna mirovina je bila 2130.77 kuna. Znači ne treba velike pameti samo malo znanja matematike da izračunate koji je to udio u prosječnoj plaći koja iznosi 5203 kune u to vrijeme. Znači, vrlo jednostavno da se ne morate mučiti to je udio 40.95%. Vrlo jednostavno, nema velike pameti, to stavite na papir, izračunajte a to vam piše i na portalu, pogledajte si stranicu portala. A 2003. godine prosječna mirovina vam je iznosila 1674 kune sa prosječnom plaćom nekih 3 hiljade 760, 770 kuna. Probajte izračunati koji je odnos te mirovine u prosječnoj plaći, isto ne treba biti veliki matematičar za to. Onda ću vas podsjetiti da 18. 12. 2002. godine je izmijenjen Zakon o mirovinskom osiguranju i da je tada umanjen iznos za 4,8% onima koji su odlazili u prijevremenu mirovinu. Podsjetiti ću vas da do 2000. godine se uzimalo za izračun mirovina u prosjeku 10 najpovoljnijih godina, to je bilo onih gdje ste uzimali 10 najpovoljnijih plaća kada bi išli u mirovinu. Normalno to je poslije 2000. godine se raspon povećavao za po tri godine, što vjerujem da ćete se složiti samnom da je sigurno nepovoljnije nego 10 najpovoljnijih godina. Zatim je i ukinut način izračuna zagarantirane mirovine, do 2000. godine je bila zagarantirana mirovine, znači najniža mirovina ispod koje umirovljenik nije smio primati, to je ukinuto. Inače najniža mirovina sa 30 godina staža u 2003. godini iznosi 1249 kuna. Pa znači a za poljoprivrednike 1156 kuna. To su vam podaci, znači koji nisu pali sa neba, nego su podaci statistike vašeg vremena tako da nemojte obmanjivati javnost jer tako i tako ja vjerujem da vam više nitko ne vjeruje, jer ovo su stvarno obmane. A otiđite na portal, evo tu vam još uvijek držim otvorenu stranicu, nisam ju htio mijenjati da si možete provjeriti te podatke. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Ima nekoliko ispravaka. Prvi je na redu zastupnik Silvano Hrelja.
Ma ispravljam jedan netočan navod jer je kolega Kunst rekao da smo se ovdje složili i HDZ i SDP da je problem riješen, odnosno da je ovo završetak. Prvo, niste se složili a drugo problem nije riješen ali smo svi uvjereni da će na ovaj način biti riješen 2013. godine kada se sve isplati. Osim ako, iako postoje još tri kategorije koje nisu obuhvaćene obeštećenjem ali to nije tema današnje rasprave to je tema Zakona o provođenju Odluke Ustavnog suda i ja ne bih danas nas ovdje time opterećivao.
Drugi ispravak, zastupnik Bernardić.
Kolega Kunst je izrekao više netočnih navoda, ispraviti ću dva. Prvi je netočan navod ona prethodna Vlada 2000./2003., znači nije bila uopće svjesna problema, tj, nije ništa napravljeno na tom tragu. Upravo suprotno, zato je i nastao, na temelju Zakona o odluci Ustavnog suda je nastao zakon 2001., znači upravo suprotno, po kojem u startu mirovina se povećala za 500 kuna. I drugi netočan navod, očito nemate iste podatke. Udio znači prema službenoj statistici je ispod 40%, vi ste rekli da je 41. I rekli ste da je manji bio 2003., a nije bio manji nego je bio veći. Ja sam vam pročitao, bio je točno 44,18%. Dakle, ovo je već treći netočan navod.
Imamo povredu Poslovnika, zastupnik Kunst.
Pa članak 210. kolega, ja uopće nisam rekao da Vlada 2000.-2003. nije bila svjesna. To uopće niste mogli čuti od mene, znači to je nešto netočno. Ja sam nešto drugo govorio, trebali ste pažljivo slušati. A ove postotke koje ste sad naveli, evo ja ih još uvijek držim, molim vas dođite, portal otvoren. Hvala.
Mogu ja sad malo intervenirat, kao što sam maloprije kod Vinkovića intervenirala. Članak 210. nije osnova i zloupotrijebili ste povredu Poslovnika. … [[Upadica se ne čuje.]] Ispravak netočnog navoda, zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo, gospođo potpredsjednice. Ispravit ću tri netočna navoda. Prvo, kolega Kunst, imate krive podatke. Prosječna plaća u Hrvatskoj je 5400 i 39% … [[Govornik se ne razumije.]] Drugo, 10 najpovoljnih godina što ste rekli. To nije Vlada 2000. donijela, to je donijela 1999. HDZ-ova Vlada. Doduše, vi niste bili u HDZ-u daleko od politike pa vjerojatno tu informaciju nemate. A što se tiče koja je najviše vratila, to vam je rekao i kolega Hrelja, a piše vam i u izvještaju. Većinu duga umirovljenika kroz usklađivanje 6%, 10 i 100 kuna dodatka je vratila koalicijska Vlada 2000.-2003., više od pola duga. Tako da malo si pogledajte podatke, izanalizirajte, nemojte obmanjivati hrvatsku javnost s ove govornice.
Ispravak netočnog navoda. Zastupnik Željko Jovanović.
Hvala, gospođo potpredsjednice. Ispravit ću dva netočna navoda. Prvi navod gospodina Kunsta, koalicijska Vlada nije htjela riješiti problem umirovljeničkog duga. Ona ga ja rješavala, samo je model koji je imala koalicijska Vlada Ivice Račana bio drugačiji od modela koji je imala ova Vlada. I drugi netočni navod, izjavili ste: prestanite obmanjivati javnost, ionako vam nitko ne vjeruje. Gospodine Kunst, SDP ne obmanjuje javnost, SDP govori istinu koliko god ona bila nekad teška, a 800 tisuća građana Hrvatske je dokaz da jako puno ljudi u Hrvatskoj vjeruje SDP-u.
Zadnji ispravak netočnog navoda. Zastupnica Gordana Sobol.
Zahvaljujem, gospođo potpredsjednice. Pa kolega Kunst je rekao dakle da SDP nije bio svjestan problema, da se nije htio suočiti sa činjenicom vezanom uz dug umirovljenicima i onda je to na kraju začinio sa riječima da SDP obmanjuje javnost. Kolega Kunst, nije SDP taj koji obmanjuje javnost. Javnost obmanjuje HDZ, bilo kad su u pitanju radnici, bilo danas kada su u pitanju umirovljenici, jer uporno pokušavate uvjeriti umirovljenike da danas žive puno bolje nego jučer, a pri tom prešućujete da je upravo HDZ taj koji je najviše pokrao te umirovljenike. Sjetite se dok ste bili sindikalista, govorili ste nešto drugačije nego što govorite danas.
Hvala lijepo. Došli smo do kraja prijavljenih zastupnika i predstavnika klubova. Predlagatelj ne želi više danas uzimati riječ. Čini mi se da su zadovoljni sa potporom izvješću koju su dobili. A ja osobno bih voljela da se iz ove rasprave s jedne i s druge strane povuče jedan zaključak, a to je da je bolje nepravdu spriječiti ili nepoštivanje zakona spriječiti jer kako god se ta nepravda naknadno rješavala ona u pravilu najskuplje košta porezne obveznike. Zaključujem raspravu po Izvješću o poslovanju Umirovljeničkog fonda.
16. Izvješće o poslovanju Umirovljeničkog fonda za 2006. i 2007. godinu, Podnositelj: Središnji državni ured za razvojnu strategiju i koordinaciju fondova Europske unije Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "Prihvaća se Izvješće o poslovanju Umirovljeničkog fonda za 2006. i 2007. godinu.". Molim, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog izvješća je prihvaćen većinom glasova sa 116 glasova za i 1 suzdržani.
Idemo na sljedeću točku dnevnog reda - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o upravnim pristojbama u području prava intelektualnog vlasništva, hitni postupka, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 271 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Hitni postupak primjenjuje se u skladu s člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 164. Poslovnika. Raspravu su proveli odbori: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo i Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Izvolite. Miljenko Pavlaković, državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva i poduzetništva.
Hvala vam lijepo, gospođo potpredsjednice. Dame i gospodo saborski zastupnici. Evo kratko vezano za Izmjene i dopune Zakona o upravnim pristojbama na području prava intelektualnog vlasništva. Upravo ovim izmjenama koje su nužne predlažemo radi mogućnosti primjene novih instituta predviđenih Izmjenama i dopunama Zakona o žigu te također Izmjenama i dopunama Zakona o industrijskom dizajnu koji se odnosi na usklađenje s praksom i propisima Europske unije. U biti u ovim izmjenama i dopunama prvi dio se sastoji od određenih korekcija koje su se uvidjele u tijeku primjene aktualnog zakona, koje se ovom izmjenom i dopunom ispravljaju. A ono najbitnije, druga grupa izmjena, predviđa se mogućnost uvođenja novih tarifnih brojeva radi uvođenja plaćanja upravnih pristojba za nove institucije koje se uvode predloženim izmjenama zakona, što sam i ranije rekao, o žigu i o industrijskom dizajnu. Konkretno, radi se isključivo o usklađenju s propisima Europske unije. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Nema izgleda nitko potrebu. Hvala lijepo. Otvaram raspravu. Krećemo sa raspravama u ime klubova zastupnika. Prvi je na redu Damir Sesvečan, zastupnik u ime kluba HDZ-a.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskoga sabora, državni tajniče. Pa evo, pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o upravnim pristojbama u području prava intelektualnog vlasništva čije donošenje zapravo proizlazi iz posljedica i niza zakona iz oblasti intelektualnog vlasništva koje ćemo na ovoj sjednici Sabora raspraviti i donijeti, a to su prije svega Zakon o žigu, Zakon o industrijskom dizajnu, Zakon o patentu i Zakon o zaštiti topografija poluvodičkih proizvoda. I odmah na početku rasprave reći ću kako će Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice donošenje ovog zakona podržati. Zakon o upravnim pristojbama u području prava intelektualnog vlasništva kako je to određeno u članku 1. uređuje plaćanje upravnih pristojbi i to za radnje u postupcima za priznanje i održavanje prava industrijskog vlasništva u vrijednosti prema Zakonu o patentu, žigu, o industrijskom dizajnu, oznakama zemljopisnog podrijetla i oznakama izvornosti proizvoda i usluga, te Zakona o zaštiti topografija poluvodičkih proizvoda. Isto tako uređuje plaćanje upravnih pristojbi za radnje u postupcima, upisa u registar zastupnika u području prava industrijskog vlasništva i izdavanja odobrenja za obavljanje djelatnosti, ostvarivanja autorskog prava i srodnih prava prema Zakonu o autorskom pravu. Isto tako, uređuje naknade za posebne troškove za pružanje informacijskih usluga Državnog zavoda za intelektualno vlasništvo. Te se pristojbe plaćaju u visini određenoj tarifom upravnih pristojbi koja je sastavni dio ovog zakona. Isto tako se uređuju pitanja oslobađanja od obveza plaćanja, povrat i zastara, prava na povrat, te pripadnost prihoda od tih pristojbi. Treba reći kako se u procesu usklađivanja našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije Republika Hrvatska obvezala osigurati razinu zaštite intelektualnog vlasništva kakva postoji u zemljama Europske unije kako je to određeno i Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju. Pa je tako sukladno pregovaračkom stajalištu Republike Hrvatske za poglavlje 7. – Pravo intelektualnog vlasništva Hrvatski sabor u srpnju 2007. godine donio niz zakona kojima su uvedeni novi pravni instituti i instrumenti u reguliranje prava intelektualnog vlasništva kojima se uređuje način stjecanja, te zaštite od neovlaštenog korištenja intelektualnog vlasništva. Zaključkom Vlade Republike Hrvatske od 16. listopada 2008. godine usvojeno je Izvješće Državnog zavoda za intelektualno vlasništvo o ispunjenju obveza iz poglavlja 7. temeljem kojih je na sedmoj Međunarodnoj međuvladinoj konferenciji sa Republikom Hrvatskom održanoj u prosincu 2008. godine privremeno zatvoreno to poglavlje pregovora o pristupanju. S obzirom da je i tijekom pregovora sa Europskom komisijom uočena potreba dodatnog usklađivanja određenih zakona iz područja prava intelektualnog vlasništva izmjenama i dopunama ovih zakona koje sam na početku pobrojao o kojima rasprava tek predstoji. Uklonit će se i uklanjaju se i posljednje razlike, te se ova oblast u potpunosti usklađuje sa pravnom stečevinom Europske unije. Iz tih, ali i iz drugih razloga potrebno je pristupiti izmjenama i dopunama ovog Zakona o upravnim pristojbama u području prava intelektualnog vlasništva. Pošto izmjene i dopune Zakona o žigu i industrijskom dizajnu predviđaju uvođenje novog instituta, instituta nastavka postupka ovim se zakonom za taj institut uvodi plaćanje upravnih pristojbi. Također, s obzirom da već usvojenim izmjenama i dopunama ovog zakona iz 2004. godine Državni zavod za intelektualno vlasništvo više nije dužan obavijestiti stranku o pravu na povrat pristojbe potrebno je brisati članak 11. pa će se u buduće na zastaru tog prava primjenjivati odredbe Zakona o upravnim pristojbama kao općeg zakona. Isto tako u posljednjoj noveli ovog zakona iz svibnja 2008. godine predviđeni su posebni slučajevi plaćanja upravne pristojbe prilikom podnošenja zahtjeva bez mogućnosti poziva Zavoda na takvu uplatu, a propušteno je urediti ostale slučajeve kada bi to i dalje bilo moguće. Pa se izmjenom i dopunom članka 6. ovog zakona uvodi opća odredba o obvezi plaćanja upravne pristojbe. I na kraju ću ponoviti, dakle da iz razloga usklađivanja zakona u oblasti prava intelektualnog vlasništva sa propisima Europske unije kao i omogućavanja zavodu za intelektualno vlasništvo provođenja upravnih postupaka predviđenih novim institutima u ovoj oblasti Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, dakle podržat će donošenje ovog zakona. Hvala.
Hvala lijepo. Na redu je u ime Kluba zastupnika SDP-a, zastupnik Zdenko Franić.
Štovan gospođo potpredsjednice, štovani predstavnici državnog zavoda, štovani ravnatelju sa suradnikom iz Državnog zavoda za intelektualno vlasništvo, štovane kolegice i kolege. Pred nama je dakle set zakona vezanih uz set zakona iz područja prava industrijskog vlasništva i jedan zakon vezan uz infrastrukturu kvalitete. Dakle, prvo smo počeli rješavati pitanje pristojbi prije nego što smo riješili same zakone. Nekakva bi logika stvari nalagala da prvo raspravimo zakone, pa da onda rješavamo pristojbe koje će iz njih proizaći. Međutim, evo važno je i ovo načiniti jer ne dvojim da ćemo ove zakone nakon što ih raspravimo koji slijede i usvojiti, a nakon što ih usvojimo logično jest da moramo promijeniti i ovu odredbu o pristojbama u postupcima koji se vode pred Državnim zavodom za intelektualno vlasništvo, jer i zavod mora od nečega živjeti. Sa žaljenjem moram reći da je većinu prihoda još do prije nekoliko godina zavod ostvarivao iz činjenice da je Republika Hrvatska imala jednog farmaceutskog diva kojeg na žalost zbog pogrešne poslovne politike više nemamo. Prešli su na generičke lijekove. Uništena je razvojna komponenta i posljedično više se u Hrvatskoj nema situacije da dolaze u tolikoj mjeri strane kompanije zaštićivati svoje proizvode. Međutim, vrlo je pohvalna činjenica da je i u ovom pravilniku predviđeno da za podnositelje prijave koji su ujedno i izumitelji se plaća pristojba umanjena za 50% da se stimulira izumiteljstvo i da se stimulira patentiranje tih izuma. Međutim i same pristojbe nisu nešto naročito … [[Govornik se ne razumije.]] veličine od 50 do 400 kuna što se odnosi na kolektivna, autorska prava, međutim problem jest onda u samom postupku dokazivanja patentnih prava i ostalih prava koja malo više koštaju. U svakom slučaju, ovaj zakon valja podržati jer Državni zavod za intelektualno vlasništvo kao premisa ubrzanog transfera znanja iz akademsko-znanstvene zajednice ka gospodarstvu mora zavod živjeti, zaživjeti i disati, prema tome, SDP će podržati ovaj zakon. Hvala.
Hvala lijepo. U ime Kluba zastupnika HNS-a, zastupnik Željko Vincelj.
Poštovana potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Postojećim Zakonom o upravnim pristojbama u području prava intelektualnog vlasništva uređeno je plaćanje upravnih pristojbi u postupcima za priznavanje i održavanje prava intelektualnog vlasništva prema relevantnim zakonima, tj. Zakonu o patentu, Zakonu o žigu, Zakonu o industrijskom dizajnu, Zakonu o zaštiti topografija poluvodičkih proizvoda, Zakon o oznakama zemljopisnog podrijetla i oznakama izvornosti proizvoda i usluga, Zakon o autorskom pravu i srodnim pravim i Zakonu o zastupanju u području prava industrijskog vlasništva. Svi ovi zakoni osim posljednjeg koji je donesen 2005. godine doneseni su 2003. godine, a izmjene su im slijedile 2005. i 2007. godine. Sukladno uvođenju novih instituta u postupcima koji se uvode izmjenama Zakona o industrijskom dizajnu i Zakona o žigu koji su sada u proceduri donošenja u Saboru i koje ćemo danas raspraviti i vjerojatno sutra i usvojiti potrebno je izmijeniti i dopuniti i Zakon o upravnim pristojbama. Tim promjenama uvode se dvije nove pristojbe po 100 kuna te manje tehničke korekcije zakona. Klub Hrvatske narodne stranke će podržati ovaj zakon jer je logičan tehnički slijed seta zakona iz područja intelektualnog vlasništva koji će tokom rasprave, koji će slijediti i također imati našu podršku jer se radi o zakonima kojim se naše zakonodavstvo na području prva intelektualnog vlasništva usklađuje sa Europskom regulativnom. Hvala.
Imamo jedan ispravak netočnog navoda, zastupnik Zdenko Franić.
… [[Govornik je naknadno uključen.]] logičan. Je, stvarno je logičan da ga donesemo u kontekstu ovih zakona koje ćemo tek donijeti, međutim malo je nelogično da je tarifni cjenik sastavni dio samog zakona. Evo, svjedoci smo ove, bilo krize ili recesije, nismo se još dogovorili što je zapravo u tijeku, ali je činjenica da evo, i kuna deprecira prema euru i pitanje je koliko je pametno cjenik staviti kao sastavni dio zakona da onda svaki čas će to morati možda dolaziti ovdje u Sabor nama na raspravu da odobravamo cjenike koji i tako i tako nisu baš, cijene nisu nešto naročito velike. Hvala.
Iscrpili smo sve prijave u ime klubova. Za pojedinačnu raspravu nije se nitko prijavio. Predstavnik predlagatelja izjasnio se da ne želi više uzeti riječ, stoga zaključujem raspravu po Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o upravnim pristojbama u području prava intelektualnog vlasništva.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o upravnim pristojbama u područja prava intelektualnog vlasništva, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E, broj 271. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o upravnim pristojbama u područja prava intelektualnog vlasništva. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj Konačni prijedlog Zakona je prihvaćen većinom glasova. 107 glasova za i 2 suzdržana.
Idem na treću točku za danas predviđenog dnevnog reda - Prijedlog odluke o imenovanju dijela članova Vijeća Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 131. Zakona o elektroničkim komunikacijama. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za pomorstvo, promet i veze, a izvješće ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Gospodin Dražen Breglec, državni tajnik u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici. Prijedlogom ove odluke koja se temelji dakako na Zakonu o elektroničkim komunikacijama Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije ponovno će postati kompletnom sa sadašnjih 4 člana, što je ujedno i minimum za njeno djelovanje, a dodatnom ovom odlukom imenovanjem tri člana ona će naravno moći i lakše, a isto tako bolje raditi kako je u potpunosti i sukladno zakonom predviđeno. Temeljem Zakona o elektroničkim komunikacijama usvojenim sredinom prošle godine, predsjednika, zamjenika predsjednika i članove Vijeća Hrvatske agencije za poštu i telekomunikacije imenuje i razrješava Hrvatski sabor na prijedlog Vlade Republike Hrvatske, a koja je taj prijedlog utvrdila na temelju objavljenog javnog poziva. Predsjednik, zamjenik predsjednika i članovi Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije imenuje se na razdoblje od 5 godina i mogu biti ponovno imenovani. Sukladno navedenog, Vlada je na temelju provedbenog postupka objavljenom u javnom pozivu na sjednici 12. prosinca utvrdila Prijedlog odluke o imenovanju dijela članova Vijeća Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije te je predložila Hrvatskom saboru njihovo imenovanje. Tako se predlaže za članove Vijeća Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije imenovati gospodina Tonka Oboljena, gospodina Nikolu Popovića i gospodina Božidara Istera. Time će ujedno i biti zadovoljen uvjet iz članka 8. Zakona o elektroničkim komunikacijama koji govori o tome da najmanje jedan član mora imati iskustvo, odnosno mora imati izobrazbu iz područja elektroničkih komunikacija, iz područja poštanskih usluga, iz područja prava, iz područja ekonomije, dakle najmanje po jedan od tih 7, a drugi kriterij također definiran člankom 8. zakona biti će ispunjen, a to je da najmanje, odnosno da 5 članova mora imati najmanje 5 godina iskustva u elektroničkim komunikacijama, a 2 člana najmanje 5 godina iskustva u području poštanskih djelatnosti. Zahvaljujem. Za sva pitanja stojimo na raspolaganju.
Hvala lijepo. Po ovoj točki dnevnog reda nema prijavljenih za raspravu. Stoga zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Prijedlog odluke o imenovanju dijela članova Vijeća Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, predlagatelj: Vlada Republike Hrvatske Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje: "Prijedlog odluke o imenovanju dijela članova Vijeća Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije." Molim, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ova je odluka donesena većinom glasova sa 114 glasova za i 2 suzdržana u tekstu kako je predložila Vlada Republike Hrvatske.
Slijedeća točka dnevnog reda. - Prijedlozi odluka o razrješenju dosadašnjeg i o imenovanju novog člana Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 31. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja. Prijedlog akta primili ste poštom. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Želi. Miljenko Pavlaković državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva.
Hvala lijepo. Gospođo potpredsjednice, poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici. Kratko obrazloženje. Vlada je na svojoj sjednici održanoj 12. prosinca 2008. godine na Prijedlog odluke o razrješenju na vlastiti zahtjev gospodina Nikole Popovića predložila također temeljem članka 31. stavak 2. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja da Hrvatski sabor prihvati imenovanje gospođe Vesne Patrilj kao članicu Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Ni po ovoj točki dnevnog reda nema prijavljenih za raspravu. Stoga zaključujem raspravu. I konstatiram da ćemo i o ovom prijedlogu glasovati kada se steknu uvjeti.
Prijedlozi odluka o razrješenju dosadašnjeg i imenovanju novog člana Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja Prijedlog akta je podnijela Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog odluke o razrješenju dosadašnjeg člana Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja. Molim, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ova je odluka donesena većinom glasova sa 84 glasa za, 13 suzdržanih i 6 protiv. I dajem na glasovanje Prijedlog odluke o imenovanju novog člana Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja. Molim, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova sa 87 glasova za, 14 suzdržanih i 6 protiv usvojene odluke u tekstu koji je predložila Vlada Republike Hrvatske.
Na redu je 5. točka današnjeg dnevnog reda. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o industrijskom dizajnu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 263 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Hitni postupak primjenjuje se u skladu s člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandman se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za gospodarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Želi. Još jedanput gospodin Pavlaković državni tajnik.
Hvala lijepa. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Pred vama su izmjene i dopune Zakona o industrijskom dizajnu. Što valja tu napomenuti? Da sukladno pregovaračkom stajalištu Republike Hrvatske u poglavlju 7 – Pravo na intelektualno vlasništvo. Usklađujemo se sa svim direktivama vezano za to. Također napomenuti da poglavlje 7 je i zatvoreno u 12. mjesecu 2008. godine na sastanku međuvladine Konferencije o pristupu Republike Hrvatske Europskoj uniji na ministarskoj razini i tu smo zauzeli čvrste obaveze da će Republika Hrvatska Zakonom o industrijskom dizajnu izmijeniti na način na koji je ovdje pred vama i predložen. Izmjene možemo grupirati u četiri različita smjera. Prve izmjene upravo se odnose na definiciju proizvoda. Industrijski dizajn sukladno praksi država Europske unije moguće je zaštititi tzv. "get up" proizvod. Tu se radi ustvari o cjelokupnoj opremi proizvoda pa čak i prostora. U vrijeme pisanja Zakona o industrijskom dizajnu najčešće se kao "get up" zaštitila oprema knjiga pa je uslijed manjka drugog adekvatnog prijevoda u zakonskoj definiciji ušla upravo oprema knjiga u mjesto samog "get upa". Međutim, "get up" je puno širi pojam od same opreme knjige jer predstavlja opremu bilo kojeg proizvoda. Stoga predlažemo brisanje pojma "knjiga" tako da … [[Govornik se ne razumije.]] dio definicije proizvoda obuhvaća samo oprema. Nadalje, predviđa se mogućnost nastavak postupka. To je bitno naglasiti. Po uzoru na odredbe u Zakonu o patentima i Zakonu o žigu uvodi se mogućnosti nastavka postupka usprkos propuštanja roka i bez postojanja određenog opravdanog razloga zbog kojeg bi propuštanje roka nastalo ako se zahtjev za nastavak poslova podnese unutra dva mjeseca od dana propuštanja. Uvođenjem ove mogućnosti … [[Govornik se ne razumije.]] da se radi o stjecanju privatnih prava. Znači, tu možemo produžiti sam rok postupka tih dva mjeseca ako se propusti u samom dijelu postupka. Treće izmjene odnose se na odredbe tzv. dizajna zajednice. Tu je bilo prema direktivama i sugestijama Europske komisije dodatno izmijeniti ovaj zakon koji bi obuhvatio izmjene navođene prijavom dizajn zajednice kao ranijih prava te ukidanje mogućnosti zabrane upotrebe dizajn zajednice koji će svoj učinak proširiti na područje Republike Hrvatske u trenutku pristupa zbog postojanja nekog od apsolutnih razloga u Republici Hrvatskoj na koji dizajn nije bio ispitivan. Naime, ovo posljednje nije bilo moguće predviđeno u mehanizmu proširenje učinka dizajn zajednice niti u odnosu na druge države koje su do sada pristupale Europskoj uniji. Četvrta izmjena tiče se predviđanja posebnog roka za očitovanje na odbijanje zahtjeva i proširenje učinaka međunarodne registracije industrijskog dizajna. Sukladno međunarodnim ugovorima kojima je uspostavljen i sustav međunarodne registracije industrijskog dizajna odbijen je zahtjev za proširenje učinaka međunarodne registracije, industrijski dizajn na neke države šalje se međunarodnom uredu koji te obavijesti prosljeđuju podnositeljima međunarodne registracije. Predviđa se da podnositelj prijave u roku od 60 dana od dana primitka pisane obavijesti Državnog zavoda za intelektualno vlasništvo odbijanje registracije može na takvo odbijanje očitovati. Kada bi se ta odredba kao do sada primjenjivala i na međunarodne registracije do gore navedenog bilo bi nemoguće utvrditi od kada rok počinje teći. Zato se traži ova izmjena te se predlaže da stoga da se predviđeni dulji rok u kojem stranke dostavljaju očitovanje a to je četiri mjeseca s time da taj rok počne teći od datuma, od obavijesti o odbijanju zaštite neovisno o tome kada je ona i nositelj primio. Evo, ovim izmjenama postigli bi potpunu usklađenost sa europskom pravnom stečevinom na području europskog dizajna. Molimo vas za podršku ovih dopuna i izmjena zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne žele. Otvaram raspravu. Prvi je na redu u ime kluba zastupnika HDZ-a, zastupnik Zvonimir Puljić. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. U ime kluba zastupnika SDP-a zastupnik Zdenko Franić.
Štovana gospođo potpredsjednice, štovani gospodine državni tajniče, štovani ravnatelju, kolegice i kolege zastupnici. Kako se dobre ideje pretaču u dobar marketinški proizvod? Odgovor možda najbolje leži u dobrom dizajnu. Pri tome dizajn treba shvatiti kao proces koji zahvaća sve faze razvoja proizvoda ili usluga od zamisli pa do konačnog plasmana na tržištu, a industrijski dizajn jeste primijenjena umjetnost sa ciljem da se spoje i unaprijede estetika i funkcionalnost proizvoda široke uporabe sa ciljem boljeg marketinga i bolje prodaje. Dakle, za dobar industrijski dizajn nužno je i kompleksnije istraživanje koje uključuje i socijalni i gospodarski i tehnološki kontekst. Industrijski dizajn je još jedno područje intelektualnog djelovanja, zasigurno vrijedno zaštite. Industrijskim dizajnom se dakle štite vanjski izgled, odnosno pojavnost nekog proizvoda. Ali činjenica jest da su mnoga istraživanja pokazala da profitabilnost nekog proizvoda se može postići ili unaprjeđivanjem tehnologijskih karakteristika ili dizajna, pri čemu je omjer između ulaganja u tehničko unaprijeđene i dizajn otprilike jedan naprema deset. Dakle, iskustveno je dokazano da dizajn prodaje proizvod. U eri masovne industrijske proizvodnje čisti utilitarizam i kvaliteta proizvoda naprosto nisu dovoljni, već se traži i estetska kvaliteta. Takva kvaliteta je plod intelektualnog stvaranja kao i ostali oblici intelektualnog vlasništva, pa sukladno tome posjeduju i odgovarajuću zaštitu. Međutim, industrijski dizajn podrazumijeva i mora voditi računa i o ergonomiji, odnosno znanosti o radu kao modernoj znanstvenoj disciplini kojoj je zadatak istraživati čovjekov organizam i ponašanje kao i funkcionalnost samog proizvoda. Dakle, vidimo da i dizajn nije samo jednostavna umjetnička kategorija, već multidisciplinarna kategorija koja povezuje mnoga područja znanosti. Kako bi se osiguralo da predmet što više oblikom slijedi neku namjenu, upravo su nam i potrebni dizajneri. Svatko će primjerice sjesti u neki stolac koji nas svojim oblikom mami da u njega sjednemo ili neku ručku koja nas mami da ju primimo i otvorimo. Međutim, u cijelom tom kontekstu napomenimo nekoliko stvari. Valja spomenuti da se industrijskim dizajnom ne može zaštiti onako oblikovanje proizvoda koja se protivi javnom interesu i moralnim načelima. I ovaj zakon se odnosi na izmjenu definicije proizvoda, predviđanje posebnog roka za očitovanje na odbijanje zahtjeva za proširenje učinaka međunarodne registracije industrijskog dizajna, te usklađivanje sa odredbama Zakona o zastupanju u području intelektualnog vlasništva. Interesantno evo i sam državni tajnik je spomenuo kako se u zakon uvode i neke kategorije npr. "get up" proizvodi koji podrazumijevaju cjelokupnu opremu proizvoda ili čitavih interijera, a mi nemamo zapravo hrvatske riječi za to. I dok se mi sporimo u pravopisu jeli neću ili ne ću, ovakve bitne naizgled trivijalne stvari, zapravo nam nekako prolaze nezamijećene, te hrvatski stručnjaci iz pojedinih područja koji bi trebali aktivno razvijati hrvatski jezik tu pomalo zakazuju čak i u onim područjima koja su njima samima od vitalnog interesa. Vezano uz dizajn podsjetimo se i na činjenicu da hrvatski dizajneri imaju izuzetnu tradiciju, da hrvatski dizajn od oblikovanja predmeta opće uporabe pa do opredmećivanja u arhitekturi ima briljantu povijest. Međutim, gdje smo mi tu danas? Nacrt strategije razvoja hrvatskog dizajna koji je svojedobno započet na žalost još nije ugledao svjetlost dana. Pa eto, za hvaliti je ova inicijativa da se izmijeni, dopuni i unaprijedi postojeći Zakon o industrijskom dizajnu. Međutim, upitajmo se gdje je uopće nama danas industrija? Što mi to štitimo? Jeli domaće dizajnere ili one koji tek kane doći u Republiku Hrvatsku? A podsjetimo se da zbog broja osvojenih međunarodnih nagrada, priznanja, referenci hrvatski dizajneri su i sami postali jedan od najisplativijih i najsigurnijih izvoznih hrvatskih proizvoda. Što bi mi trebali danas u ovim ostacima ostataka industrije koje još u Hrvatskoj imamo itekako cijeniti. Pa bih završio riječima finskog industrijskog magnata Kristera Ahlstroma koji je rekao: "Dizajn znači biznis". I zbog toga ovaj zakon valja podržati, ali isto tako valja se zapitati gdje je naša nacionalna strategija razvoja hrvatskog dizajna koji može biti jedan od najisplativijih hrvatskih proizvoda, te uljuditi i sam eksterijer i interijer u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. U ime Kluba zastupnika HNS-a, zastupnik Željko Vincelj.
Poštovana potpredsjednice Sabora, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Prema tvrdnjama predlagača ovim izmjenama Zakona o industrijskom dizajnu u potpunosti se usklađuje naše zakonodavstvo na području intelektualnog vlasništva sa pravnom regulativom Europske unije započeno novim Zakonom o industrijskom dizajnu 2003. godine i njegovim dopunama 2007. godine. Znamo da je dizajn u suštini vanjski izgled nekog proizvoda, industrijskim dizajnom kao jednim od oblika intelektualnog vlasništva štite se prostorna obilježja proizvoda tj. vidljiv oblik i obris, industrijski ili zanatskih proizvedenih predmeta ali i njegova plošna obilježja, tj. šare, crte, boje ili tekstura te kombinacije navedenih obilježja. Zaštićeni industrijski dizajn osigurava vlasniku isključivo pravo korištenja odnosno izrade, ponude, stavljanja u promet te uvoza ili izvoza proizvoda. On predstavlja intelektualno vlasništvo čiju uporabu vlasnik može odobriti drugim osobama na određeno vrijeme davanjem licence ili ga može u potpunosti prenijeti na drugu osobu. Temeljni uvjeti koje neki dizajn mora zadovoljiti za priznanje zaštite su novost i individualni karakter dizajna te da njegova obilježja nisu isključivo uvjetovana tehničkom funkcijom. Posljednjih godina sve je veća ekspanzija sustava zaštite prava intelektualnog vlasništva čemu između ostalog pridonosi globalizacija, porast broja inovacija, količine i trgovina znanja, spajanja i preuzimanja tvrtki. Taj proces je posebno izražen u području računalne tehnologije, telekomunikacija i elektrostrojarstva a u posljednje vrijeme i energetike. Ovim promjenama zakona mijenja se definicija proizvoda čiji dizajn se štiti uvodi se mogućnost nastavka postupka, zaštite industrijskog dizajna i kada su propušteni rokovi za obavljanje neke radnje uz uvjet plaćanja posebne pristojbe i troškova. Zatim se regulira način ostvarivanja prava iz Zakona o stranim, pravnim i fizičkim osobama preko ovlaštenih zastupnika te neki tehnički detalji vezani uz međunarodnu registraciju industrijskog dizajna. Iz tih razloga Klub Hrvatske Narodne Stranke će podržati predložene Izmjene i dopune Zakona o industrijskom dizajnu.
Hvala lijepo. Idemo na pojedinačnu raspravu. Prvi je na redu zastupnik Branko Kutija.
Zahvaljujem se gospođo potpredsjednice i gospodine državni tajniče, ravnatelju, kolegice i kolege. S obzirom na obvezu Republike Hrvatske da u okviru procesa stabilizacije i pridruživanja Europskoj uniji uskladi propise iz područja intelektualnog vlasništva sa propisima Europske unije. Odredbe Zakona o industrijskom dizajnu su gotovo u potpunosti usklađene sa pravnom stečevinom Europske unije, direktivom 98/71 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 98. o zakonskoj zaštiti dizajna. Temeljem zaključka Vlade Republike Hrvatske od 16. listopada 2008. usvojeno izvješće o ispunjenju obaveza iz poglavlja 7. Pravo intelektualnog vlasništva Državnog zavoda za intelektualno vlasništvo od 15. listopada 2008. U izvješću se između ostaloga Republika Hrvatska obvezala u skladu sa preporukama komisije iznijetim u tijeku pregovora dodatno izmijeniti Zakon o industrijskom dizajnu zbog čega je potrebno donijeti znači predloženi zakon. Predložene su izmjene zakona u skladu s pregovaračkim stajalištima Republike Hrvatske za poglavlje 7. Pravo intelektualnog vlasništva. Znači osnovna pitanja koja se uređuju predloženim Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o industrijskom dizajnu jesu: izmjena definicije proizvoda, predviđanje mogućnosti nastavka postupka, izmjena odredaba o dizajnu zajednice, usklađenje sa odredbama zakona o zastupanju u području intelektualnog vlasništva i predviđanje posebnog roka za očitovanje na odbijanje zahtjeva za proširenje učinaka međunarodne registracije industrijskog dizajna. Predloženim zakonom u potpunosti se usklađuje znači hrvatsko zakonodavstvo u području industrijskoga dizajna sa pravnom stečevinom Europske unije uključujući i one odredbe koje će biti primjenjive tek od trenutka pristupanja Republike Hrvatske u punopravno članstvo u Europskoj uniji. Podržati ću donošenje ovoga zakona. Zahvaljujem se.
Hvala lijepo. Za pojedinačnu raspravu na redu je zastupnik Željko Jovanović.
Hvala gospođo potpredsjednice Sabora. Pa evo ja bih iskoristio priliku rasprave o ovom zakonu da ukažem na silne probleme koje ova djelatnost ima u Hrvatskoj. Mi donosimo jedan zakon a zapravo te djelatnosti gotovo da i nema. Želimo li da se hrvatski proizvodi izdvoje u svijetu kao konkurentni onda je vrlo bitno da osim kvalitetne sirovine se puno ulaže i u njihovu različitost, osobitost, upravo preko politike industrijskog dizajna, kao osnove gospodarskog razvoja svugdje u svijetu. Hrvatska još uvijek nije ni blizu iskoristila potencijal dizajna kao kralježnice nove konkurentnosti gospodarstva. Jedan pionirski pokušaj hrvatskog dizajn centra iz 2004. godine koji je želio biti posrednik između dizajna, gospodarstva, Vlade, nije doživio do danas dovoljno snažnu podršku Vlade Republike Hrvatske. Razvoj dizajna potrebno je poticati i osvježavati, neposredno ga uključivati u strateška planiranja. Jer dizajn ne oblikuje samo proizvode već i usluge, on stvara dodanu vrijednost za proizvođača ali i za korisnika bilo da je riječ o opremi za stanovanje, prijenosnom računalu, odjeći, sektoru javnih usluga, ili nacionalnom identitetu. Vrlo ilustrativan primjer Hrvatskog centra za dizajn, koji je pokrenuo, a jučer smo raspravljali i o tome i proteklih dana, održivi razvoj, dakle, pokrenuli su jedan projekt kojeg su nazvali dizajn za održivi razvoj. Bio je to kako su ga ondje nazvali ledolomački projekt dizajna u drvnoj industriji. Hrvatska posjeduje ogroman sirovinski izvozni potencijal a cilj tog projekta dizajn za održivi razvoj bio je potaknuti dijalog između hrvatskih dizajnera i proizvođača drvne industrije u Hrvatskoj kako bi se stvorili svi potrebni preduvjeti za kvalitetan nastup, konkurentan nastup i na domaće i na inozemnom tržištu. Sjetimo se samo nordijskog primjera poticanja razvoja dizajna u sklopu pojedinih industrijskih grana koji je pokrenut neposredno nakon II. Svjetskog rata, dakle, oni se bave industrijskim dizajnom već 60 godina pa stoga ne čudi da su upravo Finska i Danska od malenih nerazvijenih zemalja danas dosegle ovaj svoj nivo upravo zahvaljujući industrijskom dizajnu. Dakle, industrijski dizajn, mi donosimo zakon, u Hrvatskoj ga gotovo i nema, nije kozmetički tretman proizvoda, on zapravo rješava problem tvrtke društva u cjelini pri čemu se multidisciplinarno surađuje u svim sektorima društva. Ovaj spomenuti projekt, dizajn za održivi razvoj krenuo je 2004., međutim hrvatska Vlada već 2005. uskratila je sve potpore tom projektu tako da potencijal industrijskog dizajna u Hrvatskoj uopće nije iskorišten. Koliko je meni poznato u Hrvatskoj ima oko 150 mladih dizajnera. Većina od njih radi po marketinških agencijama ili prodajnim salonima, a svoju stručnost i sposobnost dokazuju nažalost na inozemnim natječajima gdje nerijetko pobjeđuju, ali u Hrvatskoj se vrlo malo koriste. Stoga naglašavam još jedanput, rasprava o ovom zakonu trebala bi poslužiti kao poziv da Vlada Republike Hrvatske veću pažnju posveti razvoju industrijskog dizajna u Hrvatskoj, jer iza svakog uspješnog gospodarstva danas u svijetu nalazi se dizajn kao neizostavni dio konkurentskog proizvoda. Još jedanput podsjećam vas da Hrvatska pokrivena 40% teritorija najkvalitetnijim šumama, ali naša drvna industrija uz svu tu kvalitetu drvnu masu uglavnom izvodi poluproizvode ili drvnu masu. Prema tome, to sigurno nije put kojim ćemo osigurati da u poslovanju poraste i dobit i vrijednost dionica pa prema tome biti će žalosno ako samo donesemo ovaj zakon, a zapravo industrijski dizajn ne dobije zasluženo mjesto koje će omogućiti da hrvatska industrija, da hrvatska proizvodnja radi sa većom dobiti što će omogućiti otvaranje novih radnih mjesta, povećanje bruto domaćeg proizvoda i naravno veći standard u Hrvatskoj.
Hvala lijepo. Za pojedinačnu raspravu prijavljen je i zastupnik Zvonimir Puljić.
Hvala, gospođo potpredsjednice. Gospodine državni tajniče, gospođe i gospodo zastupnici. Odmah ću na početku reći, podržat ću Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o industrijskom dizajnu, s konačnim prijedlogom zakona jer se ovim zakonskim prijedlogom usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije. Predlažući ovaj zakonski prijedlog predlagatelj navodi da je u tijeku pregovora o poglavlju 7. komisija preporučila, Vlada Republike Hrvatske prihvatila dodatno izmijeniti Zakon o industrijskom dizajnu, "Narodne novine" 173/03. i 76/07. koje primjenjujemo od 1. siječnja 2004. te Pravilnik o industrijskom dizajnu, "Narodne novine" 72/04. i 117/07. koji je stupio na snagu 14. studenog 2007. i na taj ga način uskladiti s pravnom stečevinom Europske unije, Direktivom 98/71 EC Europskog parlamenta i vijeća od 13. listopada 1998. o zakonskoj zaštiti dizajna. Na temelju takvog stajališta Vlade Republike Hrvatske privremeno je zatvoreno poglavlje 7. Pregovora o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji, a u skladu sa Pregovaračkim stajalištem Republike Hrvatske za poglavlje 7. obvezni smo implementirati u svome zakonodavstvu odredbe koje uklanjaju preostale razlike u zakonodavstvu na ovom području u prvom kvartalu ove 2009. godine pa to obrazložuje i hitni postupak u donošenju ovog zakona. Tekstu prijedloga zakona priložena je izjava o usklađenosti s pravnom stečevinom Europske unije i usporedni prikaz usklađenosti odredbi, a prijedlog sadrži i one odredbe koje će biti primjenjive tek od trenutka pristupanja Republike Hrvatske u punopravno članstvo Republike Hrvatske. U ovom prijedlogu izmjena i dopuna korigira se određenje pojmova u članku 2. tako da se ispravlja krivi odnosno reducirani prijevod engleskog pojma "get up" koji je u važećem zakonu preveden kao oprema knjige, jer je u to vrijeme taj pojam bio najčešće korišten u vezi knjiga, mada je njegovo značenje znatno šire te je riječ oprema prikladniji i točniji naziv. Jer, proizvod u smislu industrijskog dizajna znači bilo koji industrijski ili zanatski predmet obuhvaćajući u tome pakiranje, opremu, grafičke simbole, tipografske oblike slova, dijelove namijenjene uklapanju, ali isključujući računalne programe. Zato je ova izmjena definicije proizvoda sasvim opravdana i potrebna. Dopunjuju se i odredbe u vezi utvrđivanja datuma podnošenja prijave industrijskog dizajna i to u smislu eksplicitne zabrane proširenja predmeta čija se zaštita zahtijeva, a kojoj je utvrđen datum podnošenja te se dopuštene izmjene svode na ispravak imena ili adrese podnositelja, pogreške u tekstu ili prijepisu ili neke druge očite pogreške, ali čijim ispravkom se ne proširuje predmet zaštite. Uvodi se i mogućnost nastavka postupka po analogiji sa mogućnošću predviđenom u Zakonu o patentima kojom se omogućava podnositelju prijave za registraciju industrijskog dizajna izvršiti propuštenu radnju u postupku ako podnese zahtjev, uplati upravnu pristojbu i naknadu troškova upravnog postupka u roku od dva mjeseca od dana saznanja za pravne posljedice bez obzira na uzrok propusta i njegovu opravdanost. Izmjenom članka 44.c bezuvjetno se utvrđuje da su dizajn zajednice i prijava dizajna zajednice raniji dizajn u odnosu na nacionalne dizajne i prijave dizajna, nakon prijama Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije. Izmjenom članka 51. važećeg Zakona o industrijskom dizajnu otklanja se proturječnost da Zakonom o zastupanju u području intelektualnog vlasništva, jer je važeći Zakon o industrijskom dizajnu predviđao kao ovlaštene zastupnice samo osobe upisane u Registar zastupnika pri Državnom zavodu za intelektualno vlasništvo, a u ovom izmijenjenom omogućava se zastupanje i odvjetnicima upisani u registar koji se vodi pri Odvjetničkoj komori. Dopunama članka 52. uređuje se rok obavijesti o odbijanju međunarodnih registracija na način da izuzetno počinje teći ne od dana primitka, nego od dana odašiljanja pa je primjereno da on bude dulji i to na četiri mjeseca. I na kraju još jedanput ponavljam, podržavam izmjene i dopune ovog zakona.
Hvala. Iscrpili smo sve prijave za raspravu. Predstavnik predlagatelja nema više potrebe obratiti se zastupnicima stoga zaključujem ovu raspravu, a glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
19. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o industrijskom dizajnu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 263, predlagatelj: Vlada Republike Hrvatske Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama dopunama Zakona o industrijskom dizajnu. Molim, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon je donesen većinom glasova sa 108 glasova za i 2 suzdržana.
Idemo na točku šest današnjeg dnevnog reda - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o patentu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 265 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Hitni postupak primjenjuje se u skladu s člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, odbor za gospodarstvo i Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Imamo i amandmane koje je podnio Odbor za zakonodavstvo. Predstavnik predlagatelja još jedanput Miljenko Pavlaković, državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva.
Evo još jednom gospođo potpredsjednik hvala vam lijepo. Gospođe i gospodo saborski zastupnici, evo u slijedu ovog paketa amandmana što se tiče intelektualnog vlasništva pred vama je izmjena i dopuna Zakona o patentu koji se također predlaže da se uskladi sa pregovaračkim stajalištima Republike Hrvatske vezano za poglavlje 7. – Pravo intelektualnog vlasništva. Također napominjem da je to poglavlje zatvoreno 19.12.2008. godine na sastanku Međuvladine konferencije o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji na ministarskoj razini. Glavne izmjene odnose se kao prvo na uređenje instituta svjedodžbe o dodatnoj zaštiti za lijekove namijenjenim ljudima ili životinjama, te svjedodžba o dodatnoj zaštiti za proizvode za zaštitu bilja. Zakon o patentima kakav je sada na snazi propisuje da svjedodžba može se izdati u slučaju kada je temeljni patent priznat za lijek namijenjen ljudima ili životinjama ili za sredstvo za zaštitu bilja za čije stavljanje u promet je potrebno prethodno odobrenje nadležnog državnog tijela. Tu idemo sa izmjenom gdje svjedodžba se može izdati u slučaju i kada je temeljni patent priznat za proizvod koji je sastavni dio lijek namijenjen ljudima ili životinjama ili sredstva za zaštitu bilja čiji je stavljen, ostaje i dalje na snazi čije je stavljanje u promet potrebno prethodno odobrenje nadležnog državnog tijela. Druga glavna izmjena odnosit će se na pitanje ograničenje učinaka s obzirom na patente iz područja biotehnologije. Važeći zakon o Zakonu o patentu regulira isključivo pravo koji proizlaze iz odredbe članka 59. zakona, a to je da dosadašnja norma je propisivala da je isključivo prava uz određivanje pretpostavke neće se odnositi na biološki materijal dobiven rasplođivanjem i umnožavanjem biološkog materijala koji je na tržištu Republike Hrvatske pušten od strane nositelja patenta ili uz njegovu suglasnost. Članstvom Republike Hrvatske u Europsku uniju taj se teritorij proširuje na čitavo tržište, čitavo zajedničko tržište kojeg proizlaze na području Europske unije. Treća izmjena odnosi se na prijevod europskih patenata kao i proširenje europskih patenata. Preciznije se tu uređuje primjena odredbe Londonskog sporazuma. Naime, dosadašnji zakon propisuje njihovu primjenu na europske patente sa učinkom na Republiku Hrvatsku putem Konvencije o priznavanju europskih patenata. Tu se sve nejasnoće reguliraju i prije stupanja na snagu Europskog sporazuma, a postupak po prigovoru odnosi se žalbe okončane nakon njihovog stupanja na snagu. Također uz ostale grješke koje su uviđene u primjeni samoga zakona koje se također ovdje u tom dijelu izmjenjuju. Također smo primili amandman Odbora za zakonodavstvo na članak 18. i u ime Vlade prihvaćamo taj amandman. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Želi li netko od predsjednika odbora uzeti riječ? Ne želi. Otvaram raspravu. Prvi je na redu u ime Kluba zastupnika HDZ-a, zastupnik Krešimir Ćosić.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani predstavnici Vlade. Evo dozvolite nekoliko riječi. Područje patenata u Republici Hrvatskoj kao što je već rečeno uređeno je osnovnim Zakonom o patentu koji je objavljen u “Narodnim novinama“ 2003., 2005., 2007. i primjenjuje se od 1. siječnja 2004. godine. U okviru procesa stabilizacije i pridruživanja Europskoj uniji kako je propisano odredbom članka 71. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, Republika Hrvatske obvezna je zajamčiti razinu zaštite intelektualnog vlasništva sličnu razinu koja postoji u Europskoj uniji. Važna tvrdnja i konstatacija ali i komentar. Uglavnom zaštićujemo i bit ćemo prisiljeni zaštićivati intelektualno vlasništvo onih koji znaju, koji znaju više, koji stvaraju patente, koji investiraju u znanje i to je dio onoga što zovemo gospodarstvo utemeljeno na znanju. To je prva i najvažnija konstatacija koju želim ovdje na uvodu istaknuti. Ovim prijedlogom zakonom nastoji se unaprijediti zaštita intelektualnih prava u određenim područjima koja se odnose na dodatnu zaštitu za lijekove namijenjene ljudima i životinjama, dodatnu zaštitu za proizvode za zaštitu bilja kao i bolju zakonsku zaštitu izuma s područja biotehnologije. S obzirom na važnost ove teme i na njen širi ja bih rekao ne samo gospodarski, nego čak i politički značaj ja bih malo šire komentirao uopće ovo područje patenata, intelektualnog vlasništva i intelektualnih prava. Patentna prava i njihova uloga i mjesto u suvremenim društvima i gospodarstvima izuzetno je važna i tu vrstu intelektualnog vlasništva nastoje sačuvati, zaštititi oni koji ulažu ogromna financijska sredstva u stvaranje novih znanja, novih tehnologija, svega onoga što osigurava konkurentske prednosti na otvorenom svjetskom tržištu. Kad govorimo o patentima onda mi se čini da trebamo itekako brzo promijeniti percepciju o tome što su patenti, kako oni danas nastaju i gdje se stvaraju te intelektualne vrijednosti. Patenti su danas sve više utemeljeni na ozbiljnim znanstveno-istraživačkim djelatnostima, a sve manje na ad hoc idejama, inovacijama briljantnih ili genijalnih pojedinaca. Kroz patente i patentna prava zaštićuju se intelektualna prava sve više institucija i država, najboljih svjetskih laboratorija, a sve manje pojedinaca jer mnogi patenti gospodarstveno utemeljenim za znanju proizlaze iz skupa nacionalnih laboratorija najrazvijenijih država ili multinacionalnih kompanija koje ulažu milijarde dolara ili eura kako bi kroz znanja zaštitila svoje konkurentske prednosti. Jedna od svakako najvažnijih djelatnosti koju dobro znaju svi oni koji su bili uključeni ili vezani uz primijenjena istraživanja odnosi se na komercijalizaciju znanstvenog rada koja se vrlo često svodi upravo na to, patente, zaštite interesa, zaštite uloženog kapitala kako bi se kroz tu vrstu intelektualnog vlasništva zaštitili interesi laboratorija, kompanija, pa i država. Kao što sam rekao, patentni su uglavnom danas karakteristika i privilegija najboljih znanstveno-istraživačkih institucija, laboratorija, a i oblika međunarodne suradnje kroz koje se ostvaruje konkurentnost utemeljena na znanju na otvorenom svjetskom tržištu. No međutim, patentni poneki puta mogu biti i oblik određenih rezervacija onih tržišnih niša koje se čine izuzetno važne i prosperitetne i koje velike kompanije nastoje za sebe, koje nastoje zaštititi kako bi onog časa kad ostvare određenu dobit, određeni konkretan tehnološki rezultat, kad ostvare možda proizvod, zaštitile to u odnosu na moguću konkurenciju. Imao sam nedavno priliku bit sudionik jedne takve konkurencije koja je bila vezana uz jedan znanstveno-istraživački projekt čiji sam osobno voditelj i jedan od mojih suradnika, asistenata je prošle godine držao predavanje o jednom projektu na jednoj američkoj konferenciji i sad nakon završetka izlaganja tog rada, rasprave dignuo se jedan čovjek i rekao je, znate mladi gospodine, to je jako interesantno, to je dobro, to je složeno. Vi sigurno nećete uspjeti realizirati taj konačni proizvod o kojem pričate, ali morate znati da to o čemu vi govorite smo mi već patentirali. Prvi put sam čuo kad se vratio taj moj asistent iz Amerike taj komentar. Što to znači? Razgovarao sam kasnije s kolegama i mnogi drugi su mi rekli, mnoge vodeće multinacionalne kompanije u onim tržišnim nišama u kojima očekuju određeni prodor nastoje patentima zaštititi moguću konkurenciju i to je vrlo interesantno. Blokiranje komercijalizacije mogućoj konkurenciji kroz patentne ideje. Ne kroz gotove rezultate znanstveno-istraživačkog proizvoda, ne kroz gotov proizvod, nego samo kroz ideju i to je bilo vrlo interesantno i važno iskustvo. Gospodarstvo utemeljeno na znanju, o tome danas često govorimo, ja bih rekao vrlo jednostavno, u svakoj državi je proporcionalno, ne samo kvaliteti istraživanja i razvoja, nego impaktu tog istraživanja i razvoja na svjetsku znanost, ne samo kroz broj objavljenih radova i težinu i kvalitetu tih radova, nego posebno kroz broj patentnih prijava i priznatih patenata na međunarodnoj sceni. Kako to izgleda u Republici Hrvatskoj, možemo pretpostaviti, no isto tako nije suvišno naglasiti da neke vodeće institucije u Republici Hrvatskoj kao što je Institut Ruđer Bošković tome poklanjaju posebnu pažnju i koriste određena sredstva Svjetske banke i drugih financijskih institucija kako bi se rezultati znanstveno-istraživačkog rada, moguće inovacije, mogući patentni te institucije komercijalo zaštitili. Patentima posebno pažnju, kao što sam rekao poklanjaju velike kompanije, prije svega IBM, HP, Intel u onom dijelu koji ja poznajem kao čovjek koji se bavi ili bavio se elektroničkom industrijom, elektronikom, softverom i tako dalje. Prema tome, patenti su onaj završni dio znanstveno-istraživačkog rada koji ima svoju primjenu, koji na tržištima ostvaruje najveću stopu dodanih vrijednosti. I zbog toga gospodarstva utemeljena na znanju nastoje učiniti sve kako bi te visoke stope dodanih vrijednosti komercijalizirale i kako bi upravo kroz te proizvode, kroz patente, kroz istraživanje i razvoj svojim gospodarstvima osigurale visoke stope rasta i visoku, ja bih rekao gotovo nedodirljivu konkurentnost u svim onim ključnim sektorima suvremene industrije, informatičko-komunikacijskih tehnologija, biotehnologije i danas, svakako područje energetike. Kao što smo čuli i nova američka administracija upravo u tom segmentu, upravo toj niši nastoji posvetiti posebnu pažnju kroz vrlo intenzivno istraživanje i razvoj, kroz publikacije, dio toga će biti publiciran, dio toga neće biti publiciran, ali te rezultate u svakom slučaju vodeće kompanije, vodeći laboratoriji nastojati će komercijalizirati kroz odgovarajuće patentne kako bi posebno u području obnovljivih izvora energije osigurali vodeću poziciju u svijetu i sukladno tim svojim investicijama i naporima odgovarajuće prihode. Evo, radi se o jednom ažuriranju prijedloga i dopuna zakona, Zakona o patentima. U svakom slučaju, bila je to prilika da se o tom segmentu intelektualnog vlasništva kaže i koja rečenica više jer to područje svakako zaslužuje širu pažnju u svakom društvu, prema tome i u Republici Hrvatskoj. Ne samo pažnju i brigu znanstvene zajednice, nego bih rekao posebno i odgovarajuću političku pažnju, brigu, ali isto tako i odgovornost i iz svega toga svakako klub Hrvatske demokratske zajednice dati će punu potporu Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o patentu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovane predstavnice i predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Europska unija već desetak godina pokušava donijeti dogovor oko jedinstvenog sustava zaštite patenata za čitav dvadesetsedmeročlani blok i prije koji mjesec je europski povjerenik za obrazovanje i kulturu izjavio da dok se taj dogovor ne donese Sjedinjene Američke Države će nastaviti privlačiti najbolje europske mozgove i zarađivati na njihovoj kreativnosti. Evo, danas imamo prilike i čitati jedan članak iz "Biznis HR-a" o primjeru jednog hrvatskog znanstvenika sa sjajnim izumom koji može imati potencijala na liječenje ili sprječavanje širenja AIDS-a ili hepatitisa, koji je sa svojim patentom otišao u Sjedinjene Američke Države a valja li spomenuti da je dio svog radnog vijeka proveo i u Plivi. Nažalost, naša farmaceutska industrija više nije na visokim granama kao što je bila. I evo, nažalost i hrvatski znanstvenici traže svoju sreću vani. U okviru Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju Zakon o patentima spada pod članak 71. koji govori o razini zaštite intelektualnog vlasništva i to je uz članak 73. izuzetno važno za proces pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Široj javnosti članci 71. i 73. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju su manje poznati, nisu toliko interesantni ali Republika Hrvatska kada riješi i ove političke probleme tipa Piranskog zaljeva itd., topničkih dnevnika, ukoliko ne riješi ova pitanja vezana uz zaštitu intelektualnog vlasništva i infrastrukturu kvalitete naći će se pred nepremostivim poteškoćama za ostvarivanje svoga punog članstva u Europskoj uniji. I stoga je zaista pohvalno mi ažuriramo ove zakone i riješimo problematiku industrijskog vlasništva u hrvatskoj legislativi i harmoniziramo ju sa europskom pravnom stečevinom. Teoretičari intelektualnog vlasništva odvajaju patente, žigove, oznake geografskog porijekla i industrijski dizajn kao posebnu granu prava pod nazivom Pravo industrijskog vlasništva a korijeni toga leže još u davnoj godini 1883. kada je u Parizu potpisana Konvencija za zaštitu industrijskog vlasništva koja je uz brojne izmjene i danas sastavni dio svjetskog sustava zaštite navedenih prava posebice patenata. Patentni sustav je na neki način razmjena između izumitelja koji pristaje ili pristaju otkriti cjelokupnom društvu pojedinosti svoga izuma kako bi se omogućio tehnologijski napredak u zamjenu za pravo isključivog raspolaganja tijekom određenog razdoblja svih prihoda koji iz tog patenta proističu. Da bi neki izum mogao biti zaštićen patentom potrebno je ispuniti novost izuma u odnosu na postojeće stanje tehnike i treba izum posjedovati određene inovativne razine odnosno ne smije biti sadržan u predstojećem, podstojećem stanju tehnike niti iz njega proizlaziti. Također, traži se i industrijska primjenjivost izuma odnosno praktična primjenjivost u industrijskom opsegu. Državni zavod za intelektualno vlasništvo je institucija koja vodi poslove oko registracije izuma, oko patentiranja, međutim prema meni dostupnim saznanjima problem nastupa u samom ispitivanju patentibilnosti određenih izuma jer jednom kada se nešto prijavi kao patent treba ispitati da li zaista taj izum zadovoljava sve uvjete koji su potrebni da se ispune da bi on i postao patentom a to je i veoma skup, dugotrajan i kompleksan proces koji traži brojne ekspertize. Dobro je da hrvatski Zakon o znanosti i visokom obrazovanju potiče i akademsko poduzetništvo upravo sa ciljem da se ubrza transfer znanja iz područja akademsko-znanstvene zajednice prema gospodarstvu. Štoviše, znanstvenici se i potiču na patentiranje svojih spoznaja, svojih saznanja, izuma. Međutim, nažalost ne u svim područjima prirodnih znanosti podjednako što bi zapravo nekako trebalo i ispraviti kroz sustav zakona koji se tiču znanosti i visokog obrazovanja. Republika Hrvatska je u skladu sa Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju donijela odgovarajuće zakone godine 2003., godine 2005., godine 2007., dakle radilo se o određenim ažuriranjima postojećeg odnosno prvobitnog zakona iz godine 2003. i ovako prostom indukcijom vidimo da svake neparne godine dolazi pred Sabor ovakav zakon pa možemo i nakon 2009. pretpostaviti da će se nešto desiti i 2011. jer uz sve ove razloge koje je štovani kolega državni tajnik rekao zašto se ovaj zakon ažurira jest i činjenica da je u prethodnim verzijama došlo do nekih kontradiktornosti i nekih pogrešaka vezanih uz propise koji su u međuvremenu stupili na snagu, a koji nisu direktno vezani uz proces pridruživanja. Pa se evo ovim zakonom ispravljaju. Dakle, ovo što sam citirao stoji izrijekom u ocjeni stanja, dakle mi jednim europskim zakonom žurnim postupkom između ostaloga ispravljamo i određene greške koje su se desile u prepisivanju. Jer kaže, spomenimo članak 6. kojim se korigiraju pogreške nastale uslijed prepisa teksta. Pa postavljam pitanje, kako se to može desiti pogreška u prepisivanju teksta koji je usvojio Hrvatski sabor, pa da to izađe u "Narodnim novinama" i onda da mi moramo opet to popravljati kroz naše sjednica. No u svakom slučaju oni prethodni su razlozi su dovoljni da se ovaj zakon ažurira ali evo apeliram na Vladu i njene stručne službe da provjere tekst i tipkanje ovog zakona da opet ne bi došao na popravak 2011. godine ili prije. I završimo ovaj osvrt na područje patentnog prava opet riječima europskog povjerenika za obrazovanje i kulturu koji kaže: "Moramo razmisliti o nagrađivanju kvalitete, izvrsnosti i talenta u Europi, a to sve uz novac se odnosi i na način rješavanja pitanja prava intelektualnog vlasništva i patenata". Dakle, njegove riječi se mogu doslovce primijeniti i na Republiku Hrvatsku da bi i Vlada kroz svoj sustav zakona i stimulativnih mjera još više morala stimulirati izumiteljstvo, akademsko poduzetništvo i tu opet je hvale vrijedna inicijativa da 50% od 100 kuna se oprašta onima koji su izumitelji a podnesu molbu za patentiranje. Međutim, kao što rekoh problem nastaje u vrlo skupom i kompleksnom postupku koji potom slijedi. I za koji većina izumitelja naprosto nema novca, jer je to vrlo, vrlo skupo. U 2009. godini u europskoj godini programa koji će uključivati razne nacionalne projekte i debate na područjima poput društva temeljenog na znanju održivog razvoja, te primijenjenih umjetnosti i industrija Bruxelles namjerava pojačati svijest o važnosti i kreativnosti inovacija u stvaranju prosperitetne Europe. Nije li vrijeme da se i Vlada aktivnije uključi u ove inicijative i podupre još više Državni zavod za intelektualno vlasništvo koji i sam koliko znam svake godine organizira brojna događanja kako bi se ovaj izuzetno važan segment za slobodno kolanje kapitala, usluga i proizvoda učvrstio, te stvorila pravna zaštita, pravni okvir u Republici Hrvatskoj za dolazak ovog kapitala koji je možda najkvalitetniji jer je utemeljen na znanju. Malo je to optimistički tako zboriti ovdje sa saborske govornice u trenutku u kojem se nalazimo, jer ne znamo jesmo li u krizi ili recesiji, ali u svakom slučaju ovakve aktivnosti nas mogu pomoći da se izvučemo iz ove situacije u kojoj nedvojbeno jesmo. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HNS-a gospodin zastupnik Željko Vincelj. Izvolite
Poštovani predsjedniče Sabora, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Kao i Zakon o industrijskom dizajnu i Zakon o patentu kao dio seta zakona iz područja prava intelektualnog vlasništva donesen je 2003. godine, a njegove izmjene 2005. i 2007. godine. Patent je isključivo pravo priznato za izum koje nudi novo rješenje nekog tehničkog problema, a može se odnositi na proizvod, postupak ili primjenu. On vlasniku osigurava isključivo pravo na izradu, korištenje, stavljanje u promet ili prodaju izuma zaštićenog patentom. On predstavlja vlasništvo čiju uporabu vlasnik može dopustiti drugim osobama na određeno vrijeme davanjem licencija ili ga u potpunosti prenijeti na druge osobe. Suštinski uvjeti koje neki izum mora zadovoljiti za priznanje patenta jesu novost u odnosu na postojeće stanje tehnike, inventivna razina i industrijska primjenjivost. Da bi ostvario patentnu zaštitu za svoj izum prijavitelj je o postupku za priznanje patenta dužan otkriti tehničke detalje svog izuma u opsegu koji omogućuje stručnjaku iz predmetnog područja izradu ili upotrebu izuma. Takav opis izuma postaje nakon određenog propisanog perioda tajnosti javno dostupan svim zainteresiranima. Drugim riječima patentni sustav predstavlja ustvari neku vrstu razmjene u kojoj izumitelj pristaje otkriti društvu pojedinosti svog izuma kako bi se omogućio tehnološki napredak u zamjenu za pravo isključivog raspolaganja tijekom određenog razdoblja. Ovim sadašnjim izmjenama postiže se potpuna usklađenost sa aktualnom pravnom regulativom Europske unije u području prava patenata, ali i npr. sa našim zakonom o zastupanju u području prava industrijskog vlasništva iz 2005. godine, prema kojim se zastupanjem u području prava industrijskog vlasništva osim zastupnika upisanih u registar pri Državnom zavodu za intelektualno vlasništvo mogu baviti i odvjetnici i odvjetnička društva upisana u imenik Hrvatske odvjetničke komore. Zakonom se mijenjaju i neke gramatičke greške, pogreške u prijepisu i greške nastale lošim ili pogrešnim prijevodom europskim normi, što upozorava da peta brzina nije za sve terene i da treba više paziti i više stručnih očiju biti uključeno u izradu zakona. Zavidna količina tih pogrešaka upućuje na preveliku indolentnost izrađivača zakona u prethodnim verzijama koju evo sada ispravljaju. Zaključujem. Klub Hrvatske Narodne Stranke će podržati ove Izmjene i dopune Zakona o patentu. Zahvaljujem.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Živko Nenadić. Izvolite
Poštovani predsjedniče, uvaženi gosti, kolegice i kolege. U Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju Republika Hrvatska obvezala se uskladiti nacionalni i zakonodavni okvir na području intelektualnog vlasništva sa pravnom stečevinom Europske unije. I stoga je cilj ovih prijedloga, izmjena da u trenutku pristupanja u Europsku uniju bude isti stupanj pravne zaštite na području … [[Govornik se ne razumije.]] kakav je uspostavljen u državama članicama Europske unije. Postojećim Zakonom o patentu uređena su sva važna pitanja kao npr. predmet zaštite patentom, pravo i postupak stjecanja patenta, licencije, dodatna zaštita, proglašavanje ništavnim i ukidanje rješenje o patentu, europska prijava patenta, međunarodna prijava patenta itd.. A prijedlogom ovih izmjena, prijedlog ovih izmjena odnosi se na uvođenje svjedodžbe o dodatnoj zaštiti za lijekove namijenjene ljudima ili životinjama, na svjedodžbe o dodatnoj zaštiti za proizvode za zaštitu bilja, dopunjavaju se sukladno pregovaračkim stajalištima odredbe koje reguliraju pitanje ograničenja učinaka s obzirom na patente iz područja biotehnologije. Također se preciznije uređuje i regulira sadržaj prijevoda europskih patenata, dakle, radi se o usklađenju i pojašnjenju odredbi Zakona o patentu sukladno Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju i sukladno pregovaračkim stajalištima sa Europskom unijom u poglavlju pravo intelektualnog vlasništva. Dakle, ove izmjene su jedno poboljšanje i treba ih podržati. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Obavještavam da će Odbor za informiranje, informatizaciju i medije, zapravo da se otkazuje sastanak odbora koji je zakazan danas u 14 sati predsjednik Odbora Nenad Stazić. I još imamo jednu raspravu. Pojedinačnu. Gospodin zastupnik Daniel Mondekar. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici svako poboljšanje zakona koje vodi kvalitetnijom zaštiti intelektualnog vlasništva je dobrodošlo, dapače, potrebno. Mi smo država gdje se još često, barem u akademskoj zajednici ljudi spominju one famozne izjave da je kilo mozga dvije marke, naše društvo je još daleko u ovom trenutku od društva znanja ali od određenog stanja u kojem prihvaćamo da je znanje ključni element za razvoj države. I ovaj segment, segment patenata je jedan od onih u kojem mi teorijski daleko bolje stojimo nego u praksi. Patentni su najvećim dijelom produkt znanstvenih inovacija ali na kraju krajeva to priznaje sama država. Ja ću ukratko sada citirati, pročitati dio teksta iz nedavno raspravljene Strategije održivog razvitka Republike Hrvatske gdje jasno stoji: "Na globalnom tržištu uspijevaju oni koji imaju sposobnost i kapacitet inoviranja, kreiranja novih proizvoda i procesa, tržišta industrija. Da bi se sposobnost i kapacitet inoviranja izgradili i održali potrebno je generirati kreativne ideje koje dolaze iz jake i raznolike temeljne istraživačke djelatnosti, raspolagati stvaralačkom dobru … [[Govorni se ne razumije.]] motiviranom radnom snagom i ostvariti okruženje koje prepoznaje inovativnost i omogućuje da inovacije izađu na tržište. Nastavlja dalje. Da bi se to ostvarilo potrebno je povećati sredstva za znanstvena istraživanja i znanstvenu infrastrukturu kako bi se potaknuo razvitak fundamentalnih ideja i smjerova koji služe kao temelj inovativnosti. To zaista krasno zvuči. Ali kakva je praksa? U praksi Republika Hrvatska da sutra postane članica Europskom unijom bila bi država sa najmanje ponoviti ću, najmanjim javnim investicijama u znanstvene inovacije. A ono što država i daje u znanstvene projekte je dovelo do toga da danas Hrvatska ima golem broj znanstvenih projekata, izuzetno potplaćenih, prosječna vrijednost jednog znanstvenog projekta u Hrvatskoj je 30 tisuća kuna godišnje. Kakva se znanost i kakva inovacija može napraviti sa nešto malo više od 2, 2,5 tisuće kuna mjesečno? Nikakva! Druga stvar su inovatori sami. Nedavno ovdje u Saboru sam razgovarao sa nekolicinom njih koji imaju i registrirane patente i jedan od njih je došao sa nekoliko novih, zapravo inovacija koje su u potpunosti testirane na institutima i fakultetima ovdje u Zagrebu, tražio je pomoć države, jer naprosto proces registriranja je dugotrajan i skup, ljudi za to novce nemaju. Ono što je dobio od države dobio je lijepu šetnjicu, šetao se između Vlade, ministarstva i različitih agencija. Interesa nije bilo, ali za vratom dotle, cijelo vrijeme je imao nekoliko međunarodnih poduzeća koji su mu nudili novce da kupe taj patent. Da bi stvar, budući patent, da bi stvar bila bolja čovjek se kod javnog bilježnika unaprijed išao odreći svih prava u korist Republike Hrvatske, znači njegovo znanje na korist naše države i svih građana. Zaključno, mi imamo kapaciteta u Republici Hrvatskoj, mi imamo pametne ljude koji rade na inovacijama, doduše većinom čak i svojim sredstvima, ono što nedostaje okruženje o kojem ova strategija i priča. Nedostaje okruženje i potpora za inovatore jer još uvijek imamo po primjeru ovoga čovjeka i nerazumijevanje države za inovacije što dovodi do gubitka potencijalnih patenata jer na kraju krajeva inovatori ih prodaju onima koji im daju najviše novaca, to su najčešće strane tvrtke, a kada strana tvrtka to kupi onda za Republiku Hrvatsku je višestruki gubitak i u novcima. Sve leži da se to promijeni u volji države da napravi kvalitetnije okruženje za inovatore i stvaranje patenata, u ovom trenutku praksa pokazuje da te volje još uvijek nema. Hvala puno.
Hvala lijepa. Nema više prijavljenih za raspravu. Zaključujem raspravu. Odlučivati će se kada se steknu uvjeti. 20. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o patentu, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 265 Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je ove amandmane i o njima se ne glasuje jer postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o patentu. Molim, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova sa 106 glasova za i 1 glas suzdržan zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Hvala vam lijepa, gospodine predsjedniče. Poštovane dame i gospodo, uvaženi saborski zastupnici. Pred vama je Prijedlog zakona o općoj sigurnosti proizvoda. To je jedan od prioritetnih pitanja kako države članice Europske unije tako i Republike Hrvatske. Iz tog razloga Zakon o općoj sigurnosti proizvoda propisuje da svi proizvodi koji se stavljaju na tržište moraju biti sigurni. S druge strane, potrošači također trebaju imati na raspolaganju sve bitne informacije koje se odnose na sigurnost proizvoda ili usluge koje se nude na tržištu. Ovaj se zakon primjenjuje na sve one proizvode na tržištu čije područje sigurnosti nije uređeno posebnim propisima i u slučajevima kada rizici odnosno vrste rizika koje bi proizvod mogao predstavljati u odnosu na potrošače nisu predviđeni također drugim propisima. Kako bi se osigurao što učinkovitiji nadzor nad provedbom ovog zakona odnosno kako bi se osiguralo da proizvođači, distributeri ispunjavaju svoje obaveze koje se odnose na sigurnost proizvoda, Državni inspektorat određen je kao nadležno tijelo odgovorno za nadzor sigurnosti proizvoda na tržištu koje će imati ovlasti poduzimanjem odgovarajućih mjera kao i primjenu odgovarajućih hitnih mjera kao i primjenu odgovarajućih hitnih mjera u slučaju kada proizvod predstavlja ozbiljan rizik. Nadalje, sam Državni inspektorat kao nadležno tijelo za nadzor tržišta u pogledu opće sigurnosti proizvoda dužno je donijeti godišnje programe nadzora pojedinih kategorija proizvoda ili rizika, pratiti i ažurirati zdravstvena i tehnička znanja glede sigurnosti proizvoda te redovito provjeravati i procjenjivati funkcioniranje sustava samog nadzora i njezinu učinkovitost te na taj način osigurati visoku razinu zaštite zdravlja i sigurnost potrošača. Pitanja koja će se urediti ovim zakonom su pitanja vezano za opću sigurnost proizvoda koja se stavlja na tržište, opću sigurnosti i zahtjevi i kriteriji ocjenjivanja sukladnosti proizvoda, obveze proizvođača i distributera prilikom stavljanja proizvoda na tržište te informiranje javnosti, poticanje dobrovoljnih mjera, sustav brže razmjene obavijesti, nadzor nad tržištem i podnošenje prigovora na sigurnost proizvoda. Upravo iz tog razloga nije se išlo na izmjene i dopune zakona nego da bi se uredilo i potpuno uskladilo hrvatsko zakonodavstvo sa praksom Europske unije i da bi propisi bili što jasniji i što lakša njihova primjena, krenulo se u ovaj novi Zakon o općoj sigurnosti proizvoda. Uređivanjem sigurnosti proizvoda na tržištu na ovakav način osigurat će visoku razinu zaštite potrošača i slobodan protok potrošačkih roba. Zakon posebnu pozornost daje pravu javnosti da bude obaviještena o opasnim proizvodima te sadrži odredbe kojim obvezuje nadležna tijela na informiranje potrošača u slučaju postojanja takvih. Da bi bila zajamčena sigurnost proizvoda ovim zakonom preciznije uređuju se obveze proizvođača, a i distributera. Proizvođači se obvezuju stavljati na tržište samo sigurne proizvode kao i obavijestiti potrošače o uputama za uporabu i drugih potrebnih obavijesti kako bi potrošači mogli ocijeniti rizik svakog pojedinačnog proizvoda. Nadalje, također se i distributeri obvezuju da će svu profesionalnu pažnju i sukladno propisima o sigurnosti proizvoda posvetiti se udovoljavanju sigurnosnih uvjeta. U odnosu na poslovni sektor, ovaj zakon potiče dragovoljno djelovanje proizvođača i distributera te stvaranje pravilne, dobre prakse u određivanju sektora sigurnosti proizvoda čime se nastoji izbjeći korištenje represivnih mjera od strane nadležnih inspekcijskih tijela, a koje se posljedično mogu negativno odraziti na poslovanje gospodarskih subjekata. Znači i proizvođač i distributer imaju mogućnost da u određenom trenutku može prijaviti određene manjkavosti svakog proizvoda. Ovime se traži i očekuju se pozitivni učinci provođenja ovakve politike sigurnosti proizvoda, u velikoj mjeri će povećati razinu opće sigurnosti proizvoda na tržištu Republike Hrvatske. Evo to je kratko obrazloženje. Također smo primili amandman od Odbora za zakonodavstvo i to u ime Vlade Republike Hrvatske predlaže da se prihvati taj amandman. Hvala vam lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovane predstavnice i predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Čak i hrvatski potrošač ostane u šoku jednom kada shvati da ga se tretira kao manje vrijednoga i kao potrošača drugog reda. Strašno je to da se katkada takav stav odnosi i na čitavu državu pa se na zapadu uvriježi parola "dobro za Hrvatsku", pa se onda na hrvatsko tržište stavljaju nekakvi proizvodi koji vrijede samo za hrvatsko tržište, dobri su za Hrvatsku, ali na zapadu, u zapadnoj Europi, u Europskoj uniji imaju bolju kvalitetu. I sva sreća da postoje udruge civilnog društva koje eto su u stanju i nakon više godina dobiti i sudske presude da primjerice neki deterdženti koji su namijenjeni hrvatskom tržištu nisu jednako kvalitetni kao deterdženti tog istog proizvođača koji se plasiraju na tržištu drugih zemalja Europske unije. Slično je primjerice i sa nekim automobilima za koje smo imali prilike u medijima čuti da se neprimjerno često kvare ili čak i samozapaljuju. Dakle, javna je tajna da gotovo svi ili ublažimo to, većina proizvoda uvezenih u našu zemlju nije jednako kvalitetna kao proizvodi koji su plasirani na zapadnim tržištima od istih proizvođača. Međutim, javlja se problem kada se radi o sigurnosti proizvoda, jer ukazala se potreba za jasnijim definiranjem situacija kad se na tržištu pojavi nesiguran proizvod budući da je od iznimne važnosti u takvim situacijama pravodobno, pardon informirati javnost o pojavi nesigurnog proizvoda na tržištu poglavito stoga što proizvod može biti namijenjen i kategoriji potrošača kao što su djeca i starije osobe koji bi mogli biti naročito osjetljivi na rizike koje donose određeni proizvodi. Pa i istina jest da proizvodi imaju i deklaracije u skladu sa zahtjevima Europske unije. Ali postavljam pitanje tko može ovo primjerice pročitati na ovoj jednoj bočici. Pa to normalan čovjek sa normalnim vidom i sa očalima i bez očala nema načina da se to pročita i onda služe i pomagala, pa onda evo vidiš od čega sastoji sadržaj ove bočice. Sve je to u redu dok nema opasnosti za proizvode, međutim zato je ovaj, se zakon i donosi. On je kruna ovih zakona vezanih uz infrastrukturu kvalitete koji se odnose na članak 73. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju koji sam već nekoliko puta spomenuo. Dakle, Republika Hrvatska mora imati funkcionalnu infrastrukturu kvalitete čime se podrazumijeva normizacija, mjeriteljstvo, akreditacija, ispitivanje sukladnosti proizvoda, a u širem kontekstu i intelektualno vlasništvo. Jer ovaj Zakon o sigurnosti proizvoda naprosto ne može biti u dokumentiranoj primjeni ukoliko nemamo funkcionalnu infrastrukturu kvalitete u Republici Hrvatskoj, odnosno institucije koje će se brinuti da proizvodi zaista zadovoljavaju uvjete koji se na njih postavljaju. To naravno pretpostavlja i postojanje kvalitetnih, kvalificiranih kompetentnih jednom riječju akreditiranih laboratorija koji će ispitivati svojstva proizvoda koja se onda deklariraju kao proizvodi koji zadovoljavaju uvjete ovoga zakona. U tom kontekstu valja spomenuti i činjenicu da je infrastruktura kvalitete, posebice Hrvatska akreditacijska agencija i Hrvatski zavod za norme pa i intelektualno, Državni zavod za intelektualno vlasništvo su jedne od svijetlih točaka našeg pridruživanja Europskoj uniji, te već nekoliko, u nekoliko navrata u izvješćima o napretku pridruživanja Republike Hrvatske Europskoj uniji ti segmenti dobivaju ne samo prolazne nego i odlične ocjene. Činjenica jest da u infrastrukturi kvalitete uglavnom učestvuju hrvatski stručnjaci, znanstvenici, inženjeri. Trenutno imamo čak 128 akreditiranih laboratorija koji provode određena ispitivanja i taj broj je u stalnom porastu i zbog njihove kompetencije raste i sigurnost hrvatskih građana. Jer mogu biti sigurni da određeni proizvodi koji se stavljaju na hrvatsko tržište onda zaista i zadovoljavaju standarde i norme koje su potrebne da se zadovolje da bi taj proizvod bio siguran. Međutim, podsjetit ću da za kao uvjet za pridruživanje Republike Hrvatske Europskoj uniji je potrebno da Hrvatska usvoji 85% od nekih 20 i nešto tisuća europskih normi, a da smo mi negdje sada otprilike na pola puta. I još jednom ponavljam da bi se Republici Hrvatskoj moglo desiti da zadovolji sve političke uvjete potrebne za pridruživanje Uniji i da ova barijera tehničkog zakonodavstva koji se odnosi na infrastrukturu kvalitete u većoj mjeri i manjoj mjeri intelektualno vlasništvo postane nepremostiva zapreka za naše punopravno članstvo. Stoga treba ubrzati te procese, ubrzati mjere vezane uz zadovoljavanje uvjeta postavljenih u člancima 71. i 73. posebice. U svakom slučaju funkcionalan sustav infrastrukture kvalitete posebice akreditacije i normizacije je esencijalan i za funkcioniranje i za primjenu ovog zakona kojeg svakako treba pozdraviti. Ali dodatne napore na tome treba uložiti. Nadamo se da će nakon što Hrvatski sabor prihvati ovaj horizontalnim zakon koji se bavi sigurnošću svih onih proizvoda koji nisu obuhvaćeni izravno europskim direktivama ili nekim drugim propisima zaista biti povećana i da potrošači neće biti više toliko izloženi bezobzirnom divljanju tržišta koje pokušava zaraditi na najbeskrupuloznije načine ugrožavajući čak i zdravlje i živote potrošača. Tako da ovi primjeri koje sam istaknuo sa ovim mikroskopskim etiketama su samo bezazleni i periferni primjeri što se ustvari može desiti kada ne bi imali funkcionalni set zakona koje ovo jutro raspravljamo i prihvaćamo uz uvjet naravno da imamo kompetentne laboratorije, ali i uvjet da imamo funkcionalnu inspekciju koja će onda kontrolirati provedbu. A onda potom i pravnu državu koja će promptno sankcionirati prekršaje koje proisteknu iz nepridržavanja ovih zakona i na koncu potrebno je imati, što sva sreća i imamo i udruge civilnog društva koje nadgledaju cijeli ovaj segment i imaju dostojanstvo, hrabrost i volju da se uhvate u koštac i sa europskim i svjetskim divovima, farmaceutske, biokemijske i druge industrije i čak i dobiju pravne bitke ovdje u Republici Hrvatskoj na frontu zaštite potrošača i stanovništva Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba HNS-a, gospođa zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovani gosti, kolegice i kolege. Jedan od opipljivih rezultata ili koristi iz pridruživanja Hrvatske Europskoj uniji, odnosno iz harmonizacije naših standarda europskim standardima je svakako zaštita potrošača. To je osjetljivo područje, europski standardi su tu viši od onog na što smo mi navikli i harmonizacija hrvatskih standarda u tom području je direktna korist za građane Republike Hrvatske. U tom smislu, klub HNS-a gleda i ovaj prijedlog zakona i ovaj prijedlog zakona svakako je poboljšanje na tom području i doprinosi harmonizaciji standarda u Hrvatskoj sa onima koji vladaju unutar Unije. Moram reći u ime kluba HNS-a da je osvježenje i apsolutno pozitivni pomak da se ovdje radi o novom zakonu, a ne poslovičnim izmjenama i dopunama jer smo sa mnogim izmjenama i dopunama različitih zakona koje smo imali došli u situaciju u kojoj više nije potpuno jasno što faktički jeste sadržaj važećeg zakona, a što nije i u kojoj mjeri je jedan te isti zakon harmoniziran, ne sa europskim standardima nego unutar samog sebe. I zbog toga smatramo u HNS-u da je apsolutno pohvalno i dobra praksa i treba ju slijediti da kad jedan zakonski tekst doživi veliki broj izmjena i dopuna da se umjesto sa izmjenama i dopunama zakona ide sa cjelovitim prijedlogom teksta, dakle sa naprosto s novim zakonom jer to doprinosi konzistentnosti zakonskog teksta unutar sebe. Ovim novim zakonom regulira se situacija kada se na tržištu dakle nađu nesigurni proizvodi ili kada se na tržištu nađe nesigurno proizvod. Drugo, objedinjuju se nadzorne funkcije koje se objedinjuju pod Državnim inspektoratom, što je naročito važno jer kad su raspršene nadzorne funkcije, onda je naravno moguće da se igra između različitih tijela koja su nadležna za nadzor i da se na taj način uspješno nadzor izbjegne kad je funkcija objedinjena, to je sigurno također pozitivni pomak. Možda najvažnije komponenta ovog zakona je da se obvezuje nadležno tijelo na donošenje godišnjeg programa nadzora pojedinih kategorija proizvoda ili rizika. To je jedna vrsta programa preventive i za razliku od onog što smo imali do sada, a to je da se kontrola vrši isključivo na temelju pritužbi, ovdje postoji, odnosno uvodi se mehanizam godišnjeg plana, gdje će se bez obzira da li postoje pritužbe ili ne u rizičnim područjima koja se daju i statističke i na druge načine definirati će se sustavno vršiti kontrola, prema tome, moći će se i prevenirati stavljanje štetnog proizvoda na tržište umjesto da se samo reagira naknadno kad se to dogodilo. Koristim ovu priliku da upozorim da je to jedan model kontrole koji bi apsolutno trebalo preslikati na recimo Državnu komisiju za kontrolu javne nabave koju smo ustanovili, ali smo je apsolutno odrezali mogućnost djelovanja upravo zato što nema ovu mogućnost da po nekoj vrsti godišnjeg plana ili po nekoj vrsti svoje procjene kontrolira postupke javne nabave bez obzira na pritužbe i sveli smo ju samo na mogućnost da kontrolira samo onda kad se netko žali. Ovaj model koji se uvodi za osiguranje ili garantiranje sigurnosti proizvoda je očito puno racionalniji i faktički ide prema tome da se poveća sigurnost proizvoda ili smanji rizik od nesigurnih ili opasnih proizvoda, a ne samo da se napravi lijepi izlog, prema tome to je dobar model i trebalo bi ga slijediti naročito u ovom slučaju javne nabave gdje imamo do sada situaciju kakva je bila u području kontrole sigurnosti proizvoda, ali se ovim zakonom mijenja. I konačno, stvara se sustav dobre prakse kojim sami proizvođači i distributeri postaju dio sustava sprečavanja rizika kod pojedinih proizvoda. To je također svakako pozitivno u skladu sa europskim standardima, prema tome klub HNS-a podržava i intenciju i sadržaj ovog zakona. S druge strane, suočeni smo nakon usvajanja ovakvog zakona sa određenim problemom a to je naš važeći Zakon o zaštiti potrošača. Pred šest mjeseci ili nešto više Nacionalni odbor je organizirao bio Okrugli stol na temu "Zaštita potrošača" budući da se radi o poglavlju 28 – Zaštita potrošača i zdravlja i tamo je jedna cijela lepeza predstavnika civilnih udruga, državnih institucija, predstavnika Europske komisije i Ureda povjerenice za zaštitu potrošača raspravljao o ovoj temi i pohvalio naš zakon, novi Zakon o zaštiti potrošača ali svi su postavljali pitanje kako je i zašto moguće da smo mi donijeli Zakon o zaštiti potrošača koji je pozitivni pomak a onda smo odgodili njegovu primjenu. Dakle, mi imamo dobar zakon ali ga ne primjenjujemo. E sad, u situaciji u kojoj imamo ajmo reći neku vrstu krovnog zakona za ovo područje koji ne primjenjuje i segmentarne zakone kao što je ovaj koji ćemo početi primjenjivati kao što ovdje piše osam dana od dana objavljivanja u "Narodnim novinama". Kako će te dvije komponente funkcionirati? To bi molila predlagatelje da o tome nešto kažu. Postoje određene najave da će se mijenjati Zakon o zaštiti potrošača djelomično u skladu s novim direktivama. Ali puno važnije za nas kao parlament i kao ljude koji predstavljaju građane ove zemlje je da se promijeni datum primjene Zakona o zaštiti potrošača, dakle da umjesto da imamo dobre zakone koje ne primjenjujemo i loše zakone koje primjenjujemo probamo u ovom slučaju možda promijeniti tu praksu i početi dobre zakone u onoj mjeri u kojoj ih imamo i primjenjivati. Što se tiče pregovora a ovaj zakon između ostalog naravno ima i veze sa pregovorima i sa ispunjavanjem i nekih obveza koje imamo vis a vis Europske komisije u pogledu harmonizacije razine zaštite potrošača sa onima u Europi, to poglavlje je jedno od onih koje smo mi otvorili, dakle pregovore u poglavlju 28 – Zaštita potrošača i zdravlja smo otvorili. Imamo četiri mjerila za zatvaranje tog poglavlja, dakle četiri preduvjeta da bi mogli pregovore u tom poglavlju zatvoriti i naravno nismo ga zatvorili. Prema tome, sve što vodi u tom pravcu da ispunimo preuzete a još neispunjene obveze i na ovoj razini za nas je pozitivno. Dakle, smatramo da se radi o zakonu koji je pozitivan pomak, koji vodi naročito jedan vrlo važan institut a to je ne kontrola temeljem pritužbe nego kontrola temeljem godišnjeg plana. Smatramo da je bitni problem za ovaj zakon i naročito njegovu provedbu to što se istovremeno krovni zakon a to je Zakon o zaštiti potrošača ne provodi i ne stupa na snagu, dakle onaj koji imamo ali je odgođeno stupanje na snagu. Dakle, to je jedan problem koji treba riješiti ali naravno obzirom na sadržaj ovog zakona koji je pozitivni pomak klub HNS-a će podržati donošenje ovog zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Sad bi se prešlo na pojedinačnu raspravu pa ćemo prijeći u 15 sati. Sada ćemo prekinuti. Prvi je gospodin Branko Kutija, zatim Stjepan Milinković i tako redom. U 15 sati nastavljamo sa sjednicom.
Nastavljamo sa sjednicom. Gospodin zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Sigurnost proizvoda pitanje je od iznimne važnosti kako u državama članicama Europske unije, tako i u Republici Hrvatskoj. Politika zaštite potrošača kao krajnjih korisnika proizvoda bitna je za uspostavu i funkcioniranje zajedničkog tržišta. Odredbama ovoga zakona obvezuje se proizvođača da stavlja na tržište samo sigurne proizvode. Proizvod se smatra sigurnim kada je ako ne postoje posebna pravila Europske zajednice o sigurnosti proizvoda sukladno posebnim propisima koji su u skladu sa ugovorom o Europskoj zajednici koji utvrđuju zdravstvene sigurnosne zahtjeve koje proizvod mora zadovoljavati da bi bio stavljen na tržište. Da bi sigurnost proizvoda bila zajamčena proizvođači moraju obavijestiti potrošače i druge korisnike priloženim uputama za uporabu i drugim potrebnim obavijestima kako bi potrošači drugi korisnici mogli ocijeniti rizike svojstvene proizvodu tijekom njegove normalne ili razumno predvidljive uporabe kad takvi rizici nisu odmah zamjetljivi bez odgovarajućih upozorenja, te da poduzmu mjere opreza protiv tih rizika. U skladu sa značajkama proizvoda koji isporučuju poduzeti mjere koje im omogućuju pravodobno obavješćivanje o opasnostima koje ti proizvodi mogu predstavljati te poduzimati odgovarajuće mjere po potrebi i povlačenje proizvoda s tržišta ili povrat proizvoda od potrošača kako bi se izbjegli rizici. Poduzeti mjeru povratka proizvoda od potrošača samo u krajnjem slučaju kada duge mjere nisu dovoljne za sprečavanje određenih rizika, kada smatraju prijeko potrebnim ili kada su to prisiljeni učiniti nastavno na mjeru koja je poduzelo nadležno tijelo. Da bi sigurnost proizvoda bila zajamčena prema odredbama ovog zakona distributeri moraju postupiti sa dužnom pažnjom pri oduzimanju mjera kojim pridonose primjeni sigurnosnih zahtijeva. Osobito ne smiju isporučivati proizvode za koje znaju da bi morali znati na temelju obavijesti koje posjeduju ili kao profesionalci da ne zadovoljavaju sigurnosnim uvjetima, odnosno moraju sudjelovati u praćenju sigurnosti proizvoda stavljenih na tržište, prenositi obavijesti koji se tiču rizika proizvoda čuvati i dati dokumente potrebne za praćenje podrijetla proizvoda, te u granicama svojih djelatnosti surađivati sa nadležnim tijelima i proizvođačima radi poduzimanja mjera za sprečavanje opasnosti. Odredbama ovoga zakona uvodi se obaveza nadležnog tijela da učini dostupnim javnosti one informacije koje posjeduje o opasnostima za sigurnost i zdravlje koje je proizvod uzrokuje. Za inspekcijski nadzor nad provođenju ovoga zakona propisuje se nadležnost državnog inspektorata. U slučaju da proizvodi predstavljaju ozbiljan rizik inspektori su ovlašteni prema odredbama ovoga zakona poduzeti sve potrebne postupke za hitnu primjenu odgovarajućih mjera, a pri tome moraju postupati tako da provode te mjere na način … ozbiljnosti rizika i vodeći računa o načelu opreznosti, odnosno da poduzeta mjera mora biti primjerena naravi prijeteće opasnosti ili rizika. Zaključno. Ovim se prijedlogom zakona detaljnije uređuje sigurnost proizvoda kako bi se osiguralo da se na tržištu nude samo sigurni proizvodi i da potrošači mogu raspolagati svim bitnim informacijama koje se odnose na njihovu sigurnost. Proizvodi koji se nude na tržištu moraju odgovarati sigurnosnim normama, a potrošačima treba omogućiti potpune informacije koje su potrebne za dobar odabir istih. Sve pohvale izrađivaču i glasat ću za donošenje ovoga zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Gospodin zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo ja bih skoro odustao kada je kolega prije mene tako dobru raspravu, ali svakako bih želio ponoviti nekoliko osnovnih pojmova, a to su pojmovi glede proizvod, sigurnog proizvoda i opasnog proizvoda. Pa recimo da je proizvod označava bilo koji proizvod uključujući i proizvod u vidu pružanja usluga koji je namijenjen potrošačima ili koji bi u razumno predvidljivim uvjetima potrošači mogli upotrijebiti čak i ako im nije namijenjen, te koji je isporučen i dostupan uz plaćanje ili besplatno u okviru neke trgovačke djelatnosti bez obzira na to jeli nov, rabljen ili prerađen. Drugo, sigurni proizvod označava bilo koji proizvod koji u normalnim ili razumno predvidljivim uvjetima uporabe uključujući trajanje i po potrebi stavljanje u uporabu zahtjeve za ugradbu i održavanje ne predstavlja nikakav rizik ili samo najmanji rizik spojiv sa upravom proizvoda, te koji se smatra prihvatljivim sukladnim s visoko razinom sigurnosti zaštite i zdravlja. A opasni proizvod je onaj koji nije sukladan sa definicijom iz točke ova dva stavka. Dakle, želim reći da svaka zemlja je zainteresirana za sigurnost proizvoda, pa tako i Hrvatska, naravno u širem okružju i u Europskoj uniji je naravno dakako i tamo se primičemo, a isto tako i zbog sigurnosti, ali naravno i zbog tržišta. U Europskoj uniji je to naravno regulirano u okviru poglavlja zaštita potrošača i tržišta i tu su one direktive o općoj sigurnosti. Znači 22001 direktiva i direktive o nesigurnim proizvodima koje su ugrađene u naše zakone o obveznim odnosima, o neispravnim proizvodima i ovoj općoj sigurnosti proizvoda iz 2003. Ovaj zakon iz 2003. je dopunjen 2007. i ugrađene su te direktive i daju određenu kvalitetu zasigurno, ali se pojavio određeni problem kada se pojave na tržištu nesigurni proizvodi. Pa evo smo imali prilike na žalost posljednje godine kada smo vidjeli, kada se nekom spomene melamin npr. odmah mu se kosa na neki način digne na glavi, jer se uistinu radi eto o djeci i o osobama. O tome treba uistinu voditi brige i starim osobama da se takve stvari kako se u takvim situacijama ponašati. Kako informirati i taj moment je zasigurno nalagao da se krene tome. Drugo i sam moment nadzora isto tako je pokazao da se razne oblasti nadzora preklapaju. I to je bio momenat koji je na neki način zahtijevao da se napravi evo jedan novi zakon koji sada imamo pred sobom. I koje su to novine koje donosi taj zakon? To je dakle opća sigurnost proizvoda koji se stavljaju na tržište, opći i sigurnosni zahtjevi i kriteriji ocjenjivanja sukladnosti proizvoda, obveze proizvođača i distributera prilikom stavljanja proizvoda na tržište, informiranje javnosti, poticanja dragovoljnih mjera, sustav brze razmjene obavijesti, nadzor nad tržištem, podnošenje prigovora za sigurnost proizvoda i naravno prekršajne odredbe. Ja bih se možda posebno osvrnuo na ove informiranje javnosti. evo to smo imali prilike prilikom rasprave o duhanskim proizvodima. Imali smo priliku kada je baš naročito istaknuto da je potrebito duhanske proizvode na neki način naznačiti onaj moment evo ovaj proizvod ubija. Ja se nadam da se i taj zakon koji smo donijeli da je evo u ovom vremenu od kada je donesen da je neke rezultate postigao, da je broj pušača pao. Pa vjerojatno da je to dobro. Drugi momenat koji mi je zapeo za oko naročito to je poticanje dragovoljnih mjera. Poticanje dragovoljnih mjera, dakle, proizvođači i distributeri će se poticati na dragovoljna djelovanja te stvaranje pravila dobre prakse u određenim sektorima sigurnosti proizvoda, čime bi se nastojalo izbjeći korištenje represivnih mjera od strane nadležnog tijela. E tu sam baš kod nas malo suzdržan glede ovih dragovoljnih mjera i te prakse. Tu mislim da će inspektorat, evo sada ovim zakonom inspektorat dolazi u funkciju da će inspektorat imati posla i nadalje, dakle inspektorat će imati posla a državni inspektorat će kao nadležno tijelo za nadzor tržišta u pogledu opće sigurnosti dužno je donosit godišnje programe nadzora pojedinih kategorija proizvoda ili rizika, pratiti i ažurirati znanstvena i tehnička znanja glede sigurnosti proizvoda te redovito provjeravati i procijeniti funkcioniranje sustava nadzora i njegovu učinkovitost na taj način osigurati visoku razinu zaštite zdravlja i sigurnosti potrošača. Dakle, zasigurno da će ovaj novi zakon unaprijediti ovo prevažno podruje i uistinu mislim da će dobro doprinijeti, i naravno i u ovim dijelu ima oznaku i P.Z.E i da ga treba prihvatiti uz one pohvale što je rekao i kolega. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš, izvolite.
Hvala lijepa, potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, državni tajniče, kolegice i kolege izvolite jedan osvrt na ovaj zakon, Konačni zakon o općoj sigurnosti proizvoda koji sigurno ima jednu osnovnu poantu a to je zaštiti potrošače od proizvoda koji mogu ugroziti njihovo zdravlje ili način života. To je vrlo značajno pitanje za funkcioniranje i sigurnost svakog tržišta pa tako i našeg hrvatskog tržišta. Pojava nesigurnog proizvoda na tržištu ugrožava sve kategorije potrošača, osobito je, o tome već bilo i govora, ugrožena mogu biti djeca, starije osobe, koji su nekako i najrizičnije skupine. Danas smo upravo i svjedoci stavljanja na tržište proizvoda koji služe u prehrani a mogu se vezivati njihovo porijeklo recimo za GMO proizvode što je sigurno upitno tada koliko su oni kvalitetni, odnosno da li bi trebali biti na tržištu ako postoje zakoni da se ne upotrjebljavaju GMO proizvodi ili što je još gore proizvodi u kojima je umiješana po život neka opasna tvar. Kolega je spominjao melaminom znači koji se nalazio u mlijeku a poticao je veću proizvodnju mlijeka. Prema tome, ono što se dešavalo poslije toga, oboljenja djece itd., tvorci upravo takvih proizvoda evo u Kini su i osuđivani, mislim da je i na smrt bilo osude. Međutim, često puta je sve u cilju osiguranja sve većega profita i zbog toga takovi proizvodi se proizvode, stavljaju na tržište i ugrožavaju ljude. Proizvodi i također predmeti opće upotrebne vrijednosti, proizvodi koji imaju u svom sastavu opasne kemikalije, biocidne pripravke. Prema tome, sve su to proizvodi koji se mogu naći na tržištu i koji često puta mogu spadati u grupu opasnih proizvoda. Pojava takvih proizvoda na tržištu upravo ukazuje na potrebu brze intervencije i utvrđivanja pojave opasnog proizvoda i njegovo također povlačenje, što je bitno povlačenje iz prodaje. Do sada se često dešavalo da se isprepletavaju nadležnosti pojedinih inspekcija sanitarne, ne znam tržne, ove, one. Međutim, ovim zakonom što je sigurno dobro, ovim se zakonom definira tko će biti taj koji će trebati i vršiti uzorkovanje roba koje se već nalaze na policama jer je to vrlo značajno da se znade tko će to učiniti i kako i na koji način jer su često kontrole na, upravo na granicama nedovoljne sa robama koje dolaze iz uvoza. Mislim da smo mi poznati po tom uvozu, kao država i poznati su i slučajevi, recimo piletine i govedine koja je došla iz Južne Amerike po kojoj kvaliteti ona ne zadovoljava a nije na kvalitetan način prije toga pregledana ulazak njihov na granici. Također primjeri koje imamo igračke koje dolaze s kontejnerima iz prekomoskih zemalja, Dalekog Istoka na kojima su problematične boje za zdravlje djece, igračke s kojih otpadaju dlačice i također su opasne, mogu biti kao proizvodi za one koji se s njima, koji ih koriste. Ovi primjeri govore da sigurnost ljudi i djece može biti ugrožena proizvodima koji nisu dovoljno kontrolirani zato jer je, zato je upravo i ovaj zakon potreban kao i decidiranost koja inspekcija će se brinuti za provođenje ovoga zakona. Uređivanje sigurnosti proizvoda na tržištu na ovakav način osigurati će i visoku razinu zaštite potrošača i slobodan protok potrošačkih roba. U sklopu toga, normalno i onaj dio koji govori o pravu javnosti da bude obaviješten o opasnim proizvodima vrlo je značajan. Jer su često bila prisutna stanja da se informacija skriva. Mi smo imali primjer prije možda 10-ak godina da jedan proizvod megamin koji se proizvodio u Osijeku, koji po svom sastavu nije zadovoljavao uvjete proizvodnje nije se dalo na znanje javnosti, dapače proizvođač je bio toliko, da ne kažem da je mogao dati krive informacije, već se pokušavalo, također se čak pokušavao putem suda poništiti nalaze sanitarne inspekcije a te inspektorice koje su to radile čak su bile i tužene. Prema tome, javnost obavještavanja je vrlo značajna i vjerujem da u ovome dijelu ovaj zakon također pokazuje jednu kvalitetu, novu kvalitetu. Zato i smatram ovo određivanje jednog inspektorata, kao nadležnog državnog inspektorata, nadležnog tijela odgovornog za nadzor sigurnosti proizvoda na tržištu. Mislim da je to napredak i da će se znati tko je odgovoran i tko treba poduzeti hitne mjere u slučajevima kada proizvod predstavlja ozbiljan rizik za potrošača. Mislim da je to jako bitno, da se u određenom momentu intervenira i da se povuku takvi proizvodi. Zato smatram da i ovaj Konačni prijedlog zakona ima jedno i značiti će sigurno jedno poboljšanje kontrole opće sigurnosti proizvoda. Prvenstveno zbog nas i treba ga podržati i treba ga donesti ali prvenstveno zbog nas samih a ne samo zbog usuglašavanja sa europskih normama. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Ivan Hanžek. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče, predstavnici Vlade. Ovo je tema koja zasigurno mora zanimati svakog građanina, a mislim da poglavito zanima sve one koji su roditelji, a još i više one koji su djedovi ili bake. Naime, o nekim stvarima počinjemo razmišljati što smo stariji ili što ima više onih o kojima se u svojem okruženju trebamo brinuti ili s kojima dijelimo ljubav. Ja ne spadam u nostalgičare kad su neke stvari u društvu u pitanju jer znamo da se u okolnostima koje se mijenjaju, mijenjaju i datosti. Do '90. smo imali relativno zatvoreno tržište, imali smo Republički zavod za zaštitu zdravlja, imali smo svaki proizvod koji je ulazio preko granice ili sirovina za proizvod prehrambene ili druge namjene do olovaka, gdje je taj dotični zavod provjeravao njegovu zdravstvenu i inu kvalitetu i ispravnost. Liberalizacija dovodi do toga da je tržište otvoreno i da je gotovo nemoguće svaki proizvod podvrgnuti kontroli po metodi uzorka iz određene vrste proizvoda. No, Sjedinjene Američke Države imaju, neću reći sto godina, Agenciju za hranu i lijekove koja spada u jednoj liberalnoj Americi u jednu najrigidniju i rigorozniju kontrolu i testiranje i provjeru prehrambenih ili ljekovitih proizvoda i sirovina kao način zaštite svojih građana. I mislim da tu i mi moramo pokušati naći jednu sredinu između mogućeg, realno mogućeg i onog što bi nas trebalo zadovoljiti. Naime, koliko sam uspio čuti kolegu, mi smo danas preplavljeni sa proizvodima sa Dalekog i Srednjeg Istoka koji na sebi sadrže određene deklaracije. Međutim, naša edukacija pa čak i edukacija trgovaca o deklaracijama i oznakama je nedovoljna da pruži informaciju kupcu koju on želi imati. Navest ću, zato sam rekao djedova i baka, primjer igračaka. Da li su te igračke, sastav njihov sirovinskih, proizvedene na način da nije štetno za zdravlje djece ili okruženja? Drugo, ja ću navest i primjer Sjedinjenih Američkih Država. Mi se srećemo sa proizvodima koji imaju apsolutno nedefinirane deklaracije. Krenut ću na onu koja nije vezana na sigurnost. Vi u Sjedinjenim Američkim Državama ne možete kupiti košulju najpoznatijih svjetskih i njihovih američkih proizvođača, a da nije ušiveno u kojoj zemlji je šivana. Ne proizvođač, sirovinski sastav i sve ono tehnološki zdravstveno, nego i u kojoj zemlji je šivana. Mi imamo proizvode koji nažalost porijeklo ne navode ili kao što i kolega je rekao, trebaš elektronski mikroskop da pročitaš šta piše. Druga stvar koja je isto značajna, a to je da kod određenih vrsta proizvoda vi zapravo imate prevaru potrošača u kojoj bi se moglo reći da kumuje država. Ovog država ne mislim na vladu bilo koju. Reći ću konkretnim primjerima. Vi možete kupiti proizvod na kojem piše da nije namijenjen za područje Europske unije. Prodaje se kod nas. Zaštita potrošača je jedan zakon, ali zaštita građana, građani ove države nisu građani drugog reda, ne moraju biti prosvijećeni, ali nadležne institucije bi trebale postupati ne primjerom ad hoc, nego konstantno i sukcesivno da se takve pojave ne događaju jer to je gubitak nacionalnog bogatstva. Ako vi kupite proizvod koji košta 1000 eura pa ako on je takve kvalitete koja ne izdrži dvije ili tri godine upotrebe, dok je standardna minimalno 7 do 9, onda znači da odljev sredstava iz ove države koji šteti nacionalnom bogatstvu jer kroz taj vid plasmana proizvoda koji su neadekvatne kvalitete ili trajnosti. Stoga mislim da bez obzira na pregovore, o tome će još biti puno riječi, sa Europskom unijom da bi bilo nužno pokušati u normativne djelatnosti ugraditi određene mehanizme da u toku carinskom i svih onih postupaka uvoza iz bilo kog dijela svijeta zaštitimo sami sebe, svoje bogatstvo, ali posebno svoje zdravlje. Kad bi se moglo zalagao bih se da svaki proizvod koji je namijenjen širokoj potrošnji, od igračaka, prehrambenih proizvoda, prođe kontrolu nadležnog državnog tijela, državne institucije, agencije ili zavoda, no znam da je to nemoguće. I plediram, podržavam donošenje ovog akta, ali plediram da ubuduće više radimo na području obogaćivanja mjera zaštite zbog toga jer nisu svi, neki ne žele biti educirani dok nije prekasno. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala, poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Naravno da s velikim odobravanjem, i mi smo ovdje i kao klub i svi pojedinačno, dočekali ovakav Prijedlog zakona o općoj sigurnosti proizvoda. Sjetimo se samo i Zakona o hrani i kad je, već sada davne 2004. čini mi se godine, osnovana Agencija za hranu, nažalost ona je bila predstavljena kao primjer decentralizacije jer se nalazi u Osijeku, iako uopće to nije prije svega primjer decentralizacije, ali bi trebao biti primjer uloge agencija pojedinih koje tvori i koje stvori ministarstvo za takve posebne, važne i prevažne poslove prije svega za građane, za njihovu sigurnost. Međutim, da se vratim uopće samom predmetu ovog zakona. Ovaj prijedlog zakona je utoliko važniji što nažalost i naša proizvodnja se sve više smanjuje. Naša proizvodnja se rapidno smanjuje što je uočeno već početkom 2007. godine kada je praktički bio veliki navještaj krize. To smo ignorirali. Međutim, bez obzira proizvodili ili uvozili, ali tim više što ovisimo o uvozu, ovaj zakon je tim potrebniji. Svjedoci smo da se uvoze jeftini proizvodi i nevaljali proizvodi kako bi kod nas u Dalmaciji rekli nit košta, nit vrijedi. Međutim, u ovom vremenu nismo toliko bogati kao što bi rekli Englezi da kupuju loše proizvode. Loši proizvodi su i štetni i koliko god su jeftini to su skupi proizvodi. Ovaj prijedlog zakona je pokušaj da tome stane na kraj ali čini mi se da nije bio dovoljno rigorozan kao što znaju naši zakoni biti rigorozni kada se odnose na građane, kada isključivo su oni adresati. Ovdje su uglavnom proizvođači. I ne znam zašto mi kao zemlja uvijek smo na neki način benevolentni prema korporacijama, prema pravnim osobama za razliku od fizičkih osoba. I njima se nekako veći stupanj je tolerancije već kod prijedloga zakona, kod zakona, kod izglasavanja zakona a da ne govorimo kako to onda izgleda skroz benevolentno, dobronamjerno u samoj primjeni. Dok gotovo svaki zakon je strog i vrlo ima oštru primjenu kada se okomi na običnog građanina. Zato je sasvim nejasno zašto su ove prekršajne odredbe koje govore o prekršajnim novčanim kaznama one su u rasponu od 50 do 250000 kuna. To su premale kazne za posljedice koje mogu proisteći iz štetnosti nekih proizvoda. Ti proizvodi, evo da ja ne ponavljam sve što je rekao kolega Hanžek mogu biti i otrovni. Uzročno posljedična veza čak ne mora biti odmah jer to su proizvod. Zašto je njihova posebna opasnost? Zato što njihova uzročno-posljedična veza između njihove štetnosti, otrovnosti, opasnosti počesto nije odmah, ne nastupa odmah nego kroz jedan određeni period, kroz jedno određeno razdoblje. A posljedice mogu biti vrlo kobne. Tu je Kazneni zakon dosta oštar. Drugo je pitanje što se ta uzročno-posljedična veza gotovo rijetko uspostavlja i gotovo da mi nemamo osude za takva kaznena djela. A mi smo svjesni dakle što se sve nudi na našem tržištu. To nije, to jednostavno govori o uređenosti države i to puno na kraju krajeva. Takvi proizvodi koji se nađu u našim prodavaonicama, na našem tržištu svjedoče o uređenosti jedne zemlje ili ne. Prema tome, evo podržavajući ovaj prijedlog zakona čini mi se ipak možda ukoliko predlagač ima još vremena da malo razmisli. Ali u svakom slučaju evo već njegova primjena vjerujem ukoliko bude dosljedna da će ukazati i na potrebu strožih sankcija, prije svega ovih koje su dakle ovdje određene kao prekršaj. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodo državni tajnici, kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Pa ja ću kad govorimo o sigurnosti proizvoda se prvenstveno orijentirati na dječje igračke. Naime, svi smo mi roditelji, djedovi, bake ovisno o tome koliko godina imamo i naravno da smo prema djeci nekako najosjetljiviji. Činjenica je također da pogotovo kod male djece gotovo svaki proizvod, svaka igračka sve što imaju u ruci u jednom određenom trenutku postaje hrana. Naime, dijete gotovo sve što ima u ruci u određenom trenutku stavlja u usta i na taj način dovodi se u situaciju da ono što uđe u usta bilo svojim kemijskim, bilo svojim fizikalnim utjecajem ili bilo kakvim drugim ugrožava djetetovo zdravlje. Nama je jasno da igračke prolaze obimna ispitivanja prije nego što uopće iziđu na tržište. Kontrolira se njihov izgled, kontrolira se njihov sastav u fizikalnom smislu, kontrolira se u kemijskom smislu svi mogući štetni utjecaji, kontrolira se radioaktivnost, kontrolira se rastavljivost. Dakle, da nema sitnih dijelova koje dijete može progutati. U Hrvatskoj je, primjenjuje se i tzv. C deklaracija. Dakle, dokument koji nam na određeni način pokazuje da je nešto izrađeno u skladu sa svim sigurnosnim propisima. No, ono što nas brine i zbog čega smatramo da je ovakav jedan zakon izuzetno bitan za Republiku Hrvatsku jeste to da još uvijek na naše tržište prodiru i dječje igračke, prodiru i razne druge dječje potrepštine koje su sumnjivih izvora, koje su krivotvorene, koje su tretirane neodgovarajućim sredstvima i koje na kraju krajeva uspijevaju na nekakav način a znamo da danas nije problem krivotvoriti bilo što dobiti i taj tzv. CE znak koji nam treba biti nekakvo jamstvo. Ne želeći ovom prilikom povrijediti recimo lanac trgovina mi svi znamo da imamo u svakom gradu, pa sad već i u selima trgovine u kojima se prodaju igračke koje su izravno uvezene iz Kine putem raznih kanala koje se na kilograme ili još bolje na tone kupuju i dolaze u takve trgovine, dolaze na tržnice itd. Naravno da ekonomska situacija i počesto nemanje novca prisiljava roditelje, prijatelje, rodbinu i sve one koji imaju iole malo senzibilnosti prema djeci da kupe neku od igračaka pa ako je nekakva lutkica povoljnija ili jeftinija u takvim izvorima kupi se u takvim izvorima. Vidjeli smo da je 2007. godine recimo povućen jedan ogroman broj igračaka i ostalih dječjih potrepština sa svjetskog tržišta. Čuli smo da jedna poznata tvrtka “Matel“ koja proizvodi barbike koje su zavladale svijetom igračaka je povukla milijune komada iz prodaje. Povukla je, dakle i određene konzekvence u smislu financijskog obeštećenja kako bi zaštitila svoje ime jer u današnje doba pitanje je što se gdje proizvodi. Danas u stvari nemate proizvoda koji se gotovo cijeli ne proizvodi ili u Kini ili u zemljama Dalekog istoka gdje je radna snaga jeftinija, gdje se počesto to radi u nekontroliranim uvjetima i gdje ono što dobijemo pitanje da li podliježe, neću reći da ne podliježe da ne bih na ovaj način obezvrijedio rad sigurnosnih institucija. Dakle, pitanje da li podliježe svim onim zahtjevima sigurnosti kojima treba i kriterijima kojima treba podlijegati. Europska unija je uredila to, dakle to pitanje sigurnosti na taj način da proizvođač odgovara za ono što proizvede, a ako uveze, onda njegov zastupnik. Kod nas ako nema zastupnika odgovara uvoznik. Dakle, sve je to uređeno. No činjenica je da naše inspekcije niti imaju kapaciteta niti uspijevaju sve ispratiti, pogotovo po ovakvim, da kažem objektima, a mi imamo kinesku trgovinu, ne jednu nego stotine, evo u Zagrebu recimo. Pitanje je da li se to sve uspijeva iskontrolirati. Govorim prije svega, ne samo kao saborski zastupnik, nego govorim kao zabrinuti roditelj koji dobije igračku, dakle moj unuk koji ima uskoro 4 godine, dobije igračku od prijatelja. Neugodno je pitati gdje je kupljena, kako je kupljena i tako dalje, pogotovo su problematične plišane igračkice koje se kupuju koje mogu prenijeti svašta. Kako istretirati u smislu pranja, čišćenja ili ne znam čega prije nego što li date djetetu da je ne stavi u usta? Nekad nismo imali problema sa igranjem jer nije bila tolika ponuda igračaka, ali ja mislim da ne moram prenositi zabrinutost na sve ostale i vjerujem da se većina zastupnika sa mnom slaže. Stoga ja smatram da zakon koji će ne samo u smislu propisa urediti neke stvari, nego koji će i na određeni način prisiliti kontrolne mehanizme da rade i da na takav način poboljšaju sigurnost jer ona apsolutno sigurno neće nikada biti potpuna i to smo svi svjesni, barem u području o kome govorim, a govorim sad recimo konkretno o igračkama. Takav zakon treba pozdraviti i mi ga pozdravljamo i naravno, ja osobno ću za njega glasovati. Pretpostavljam i moje kolege. Možda bi trebalo spomenuti da mi, neću reći da zvanično, ali gotovo zvanično imamo i sivo tržište igračaka. Tko god se bavi igračkama zna gdje će, kako se to kaže na veliko kupiti igračke. Je li to mjesto gdje trebaju te kontrole koje su nepredvidive, trenutne, bez najave opet po nekakvom statističkom principu jer se ne može sve iskontrolirati? Dakle da li tu treba pojačati kontrole ili to tržište ako je iole poznato potpuno suzbiti? To je pitanje koje nadam se da će nakon donošenja ovog zakona se isto na određeni način rješavati. Kolege su spomenule tu i pitanje hrane. To je posebna priča. Posebna priča zdravlja, hrane za djecu. Je li naša hrana toliko, da ne kažem nezdrava da sve moramo kupiti izvana, to je sad pitanje? Ja znam da moj unuk još uvijek troši Podravkinu hranu i da je izuzetno zadovoljan i ovo možda je zagovaranje domaće tvrtke, ali nema veze, u Hrvatskom smo saboru, to je dopušteno. Da završim, zadovoljan sam i sa zadovoljstvom ću podržati ovakav zakon zato što mislim da će doprinijeti sigurnosti sve naše djece kao da ne odem u demografske nekakve analize, znamo da su nam djeca jako bitna i molim samo da nakon donošenja zakona se u provedbenom smislu nastoji i ojačati one mehanizme kontrolne i na određeni način ih usmjeriti na još intenzivniji rad. Hvala lijepa.
Hvala. Domaće je domaće. Završni osvrt, državni tajnik Miljenko Pavlaković. Izvolite.
… [[Govornik je naknadno uključen.]] vidim da smo se svi složili da je i ovaj zakon učinjen u najboljoj namjeri i da u praksi će biti na jednostavan način primjenjiv, što je vrlo bitno. No, treba naglasiti da sve riješimo nedoumice, a to je da nije Zakon o zaštiti potrošača niti krovan što se tiče ovog zakon, a niti je smetnja ovome zakonu, niti obrnuto. Dapače, člankom 13. ovog zakona propisano je da potrošači mogu ponuditi Državnom inspektoratu pisane prigovore vezano za sigurnost svakog proizvoda. Znači to uloga i dalje dapače se potencira da građani mogu direktno sa Državnim inspektoratom komunicirati na taj način. Također zakonom upravo o zaštiti potrošača iz 2007. godine određeno je da primjena nekih članaka neće se aktivirati, no već je izmjena i dopuna dotičnog zakona upućena u proceduru Vlade Republike Hrvatske tako da će i ta dva članka biti aktivirani još najvjerojatnije u toku ove 2009. godine. Što se tiče nadalje samog nadzora, za provedbu jest ovog zakona određen Državni inspektorat tako da zaštita potrošačkih prava u odnosu na sigurnosni proizvod nije ni u kom slučaju doveden u nikakvo pitanje. I na kraju, što se tiče samih represivnih mjera. Vi ste pročitali da u samom zakonu upravo se govori sa intencijom dobrovoljnog poticanja proizvođača i distributera da sa svojom sviješću reagiraju. Kazne one koje su određene, a to je od 50 do 250 tisuća kuna jest jedna mjera i to je bila upravo sugestije što se tiče Europske komisije da kazne mogu biti naplative, kao prvo, a drugo kao pokazatelj prakse u drugim zemljama Europske unije je upravo taj da čak se ni ne naplaćuju kazne jer upravo svijest samih proizvođača, gospodo zastupnici vi ste i komentirali određeni, dođu do te mjere da oni sami reagiraju, a to i je cilj da sami spriječe daljnju štetu kako svim potrošačima, a naravno tako i svojim tvrtkama da ne bi morali podnijeti daljnje konzekvence o štetnosti nekog proizvoda. Evo, ja bih toliko i hvala vam lijepo još jednom.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog zakona o općoj sigurnosti proizvoda, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 267, predlagatelj: Vlada Republike Hrvatske Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je ove amandmane i o njima se ne glasuje jer postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o općoj sigurnosti proizvoda. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova. 109 glasova za i 1 suzdržan glas zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o zaštiti topografija poluvodičkih proizvoda, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 268 Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, europske integracije i gospodarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Predstavnik predlagatelja državni tajnik Miljenko Pavlaković. Izvolite.
Još jednom hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Vraćamo se ponovo na set onih pitanja što se tiče i samog intelektualnog vlasništva i prava na intelektualno vlasništvo. Izmjene i dopune Zakona o zaštiti topografija poluvodičkih proizvoda predlaže se u skladu jasno sa pregovaračkim stajalištima Republike Hrvatske za poglavlje 7 – Prava intelektualnog vlasništva. Tu je ono što je već i ranije rečeno. Poglavlje je zatvoreno 19.12.2008. godine tako da sa ispunjenjem obaveza Republike Hrvatske da donese ove izmjene. Predloženim zakonom u potpunosti bi se uskladilo hrvatsko zakonodavstvo u ovom području zaštite topografije poluvodičkih proizvoda sa pravnim stečevinama Europske unije uključujući i one odredbe koje će biti primjenjivane tek u trenutku stupanja Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije. Ovdje predloženim zakonom o izmjenama regulirana su pitanja isključivo koja se sastoje od prava umnožavanja i stavljanja u promet zaštićene topografije te pitanja iscrpljenja prava stavljanja u promet. Upravo to pitanje iscrpljenje prava od trenutka pristupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju primjenjivat će se odredba prema kojoj će se stavljanjem na tržište zaštićene topografije ili poluvodičkih proizvoda proizvedeno korištenjem zaštićene topografije od strane osobe koja je ovlaštena odobriti komercijalno iskorištavanje topografije ili nekog drugog uz njezinu suglasnost na području države članice Europske unije ili europskog ekonomskog prostora. … [[Govornik se ne razumije.]] područja Republike Hrvatske isključiva prava koja se odnose na komercijalno iskorištavanje i uvoz za te svrhe zaštićene topografije kao i proizvod koji je prema njoj sačinjen. Evo, to je kratko obrazloženje. Hvala vam lijepo.
Hvala. Odbori? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade. Evo nekoliko riječi o ovom prijedlogu zakona i izmjenama Zakona o zaštiti topografija poluvodičkih proizvoda. O čemu se zapravo radi rečeno je u uvodnom dijelu vrlo jasno. O sprječavanju moguće zlouporabe koja bi se odnosila na komercijalno iskorištavanje topografije različitih poluvodičkih proizvoda od svih onih koji imaju takve namjere. Ovaj dio zakona pripada kao što je rečeno skupini zakona koji imaju za cilj štititi intelektualno vlasništvo ali isto tako zakona koji određuju tehnološki sektor koji se odnosi na područje poluvodičke industrije. Svakako, zaštita topografije poluvodičkih proizvoda u Republici Hrvatskoj uređena je Zakonom o zaštiti topografija poluvodičkih proizvoda kao i relevantnim međunarodnim ugovorima kojima je Republika Hrvatska pristupila. Radi se zaista o jednom važnom dijelu gospodarskog sektora suvremenog svijeta poluvodičke industrije koja teži stotine milijardi eura. Tu u svakom slučaju poznate su vodeće svjetske kompanije koje upravljaju znanjima i proizvodnjom na tom dijelu gospodarstva Inter, Motorola, AND, National Texas itd. Radi se o proizvodima kao što su mikro procesori, procesori signala, različiti aritmetički procesori, različiti konverteri analogno-digitalni, digitalno-analogni, najrazličitiji digitalni i analogni sklopovi koji predstavljaju biblioteke ogromnog fonda znanja koji omogućava današnja submikroskopska tehnologija koja je u stanju na površini jednog čipa centimetar puta centimetar proizvesti ili instalirati desetke milijuna tranzistora. To na neki način najbolje ilustrira procesnu moć takvog hardvera, takvih sklopova i tu procesnu moć i te sposobnosti tehnologije danas koristimo svakodnevno mobitelji, kompjutori raznih vrsta itd. Prema tome, radi se zaista o jednom važnom dijelu industrije u kojem Republika Hrvatska nažalost je iz različitih razloga izgubila tempo i danas gotovo u tom dijelu ne sudjeluje i ne zarađuje onaj svoj dio kolača koji je nekad zarađivao RIZ, pa nekad Tesla, Končar itd. Postojećim Zakonom o zaštiti topografija poluvodičkih proizvoda uz definiranje osnovnih pojmova uređuju se slijedeća pitanja, predmet zaštite, znači tip sklopa koji je predmet zaštite, uvjeti zaštite i pravo na zaštitu, postupak za registraciju uključujući žalbeni postupak, učinci zaštite i ograničenja, trajanje isključivih pravo, građansko-pravna zaštita itd. Ono što je korisno i dobro pročitati stoji u ovom dijelu tri koji se odnosi na posljedice koje će proisteći donošenjem ovog zakona pa bi ih ja pročitao. Kaže se slijedeće: "Predloženim usklađivanjem propisa hrvatski pravni sustav u području zaštite topografija poluvodičkih proizvoda se značajno približava europskim i međunarodnim pravnim sustavima što za posljedicu ima ispunjavanje potrebnih uvjeta za integriranje Republike Hrvatske.". Kad bi čovjek ovo na brzinu pročitao onda bi mu se možda moglo učiniti da se tu nešto važno čak zbiva i na tehnološkom sektoru. Ne nažalost, mi se ustvari približavamo i usvajamo zakonske okvire bez ikakvih posljedica koje mogu imati bilo kakav pozitivni učinak na hrvatsko gospodarstvo odnosno usvajanjem ovih zakona na neki način štitimo gospodarstva svih onih koji sudjeluju u industriji poluvodiča tzv. industriji na bazi intelektualnog vlasništva koje se temelji na silicijskoj tehnologiji. Postoje mnogobrojne baze podataka u kojima se nalaze različite vrste čipova koje sudjeluju i pomažu u proizvodnji složenije integriranih krugova. U tim dokumentima nalaze se i potrebni tehnološki podaci, površine, potrošnja svakog čipa, brzine, kao i sve ono što je bitno za ostvarivanje arhitekture naprednih tehnologija. Na kraju rekao bih sljedeće ovoga dijela zakona Državni zavod za intelektualno vlasništvo uložio je značajan napor kako bi ovi prijedlozi zakona nakon sutrašnjeg glasovanja postali dio hrvatskog zakonodavstva. U svakom slučaju u ovakvim raspravama pored ovih formalnih i pravnih razloga, treba napomenuti, istaknuti značaj svih ovih zakona i istaknuti i upozoriti na industrije i tehnologije koje svoja prava na tržištu itekako ljubomorno čuvaju, jer su rezultat ogromnih investicija i napora ne samo tih kompanija nego i društava kojima te kompanije pripadaju. Klub HDZ-a će sukladno svemu rečenome dati potporu prijedlogu ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani predstavnici Vlade, Gospodnje državni tajniče, štovane kolegice i kolege. Dakle, iz ovoga pomalo misterioznog naslova ovoga zakona se krije još jedan segment zakona iz područja intelektualnog vlasništva, a odnosi se dakle na raspored elemenata na tiskanim pločicama koje nipošto nije isto kako se oni komponiraju. To je cijela jedna znanost koja se time bavi i posljedično logično je da bude zaštićeno i kao intelektualno vlasništvo pod ovim segmentom industrijskog prava. Mnogo je danas rečeno o ovom setu zakona koji se odnose na intelektualno vlasništvo i približavanje Republike Hrvatske pravnoj stečevini Europske unije u tom segmentu i gospodin državni tajnik je gotovo imao identične govore za svaki od ovih zakona. Međutim, jedno ključno pitanje se postavlja. Naime, govori se da ćemo prihvaćanjem ovoga zakona se značajno približiti europskim i međunarodnim pravnim sustavima, što će za posljedicu imati integraciju Republike, ubrzavanje integracije Republike Hrvatske u složene procese unutar jedinstvenog sustava intelektualnog vlasništva u Europi. I to je sve vrlo dobro, odlično SDP će podržati ovaj zakon. A postavlja se pitanje, što znači riječ značajno? Zašto se mi nismo potpuno približili? U čemu mi to sada još kaskamo i postavlja se pitanje hoće li opet kroz godinu, dvije u Sabor doći opet Zakon o topografiji poluvodičkih proizvoda, Zakon o žigu, Zakon o patentima itd. da bi mi to potpuno usuglasili sa pravnom stečevinom Europske unije. Kao što smo vidjeli djelomično je razlog donošenja ovih zakona bio čak i pomalo bizaran, dakle pogreške u prepisivanju. I na žalost ovaj zakon treba usuglasiti, poboljšati, donijeti, ažurirati. Međutim, postavljaju se ta, nužno se postavljaju ta pitanja zašto kada se već zakoni donose pod EU egidom, kada se donose žurnom procedurom, zašto se onda ne provodi potpuno usklađivanje ili da se barem u ocjeni zakona otkrije ta tajna u čemu još mi to kaskamo. Nadalje, ovim zakonom se na žalost zbog stanja gospodarstva i elektroničke industrije koja je zapravo uz izuzetke, rijetke izuzetke kao što je "Erikson", "Nikola Tesla" ili neki drugi i uz ove naše fakultete FER itd. sve to gotovo nepostojeće i činjenica jest da se ovim zakonom više štite kompanije koje će izvoziti svoje proizvode u Republiku Hrvatsku i za nadati se da će i u našoj zemlji stasati stručnjaci u većem broju i poduzetnici koje će svoje šanse tržišne vidjeti i u blagodatima ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HNS-a gospodin zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Pa evo i treći zakon iz područja intelektualnog vlasništva o kojem danas raspravljamo Zakon o zaštiti topografija poluvodičkih proizvoda donesen je opet 2003. godine, a njegove izmjene 2007. Topografija kao prikaz trodimenzionalnog rasporeda slojeva vodljivog izolacijskog i poluvodičkog materijala u poluvodičkim proizvodima namijenjenim izvođenju određene elektroničke funkcije, može se dakako zaštiti kao intelektualno vlasništvo. Osnovni uvjet zaštite topografije jest njezina izvornost, znači da je rezultat vlastitog intelektualnog napora njezina stvaratelja i da nije uobičajena u industriji poluvodiča. Topografija poluvodičkih proizvoda štiti se iz razlog što razvoj novih poluvodičkih proizvoda, posebno smanjenje njihovih dimenzija, zahtijeva mnogo novaca, znanja i mnogo godina rada, dok je kopiranje jednom razvijene topografije vrlo jednostavno i jeftino. Zaštićena topografija osigurava u ograničenom vremenskom periodu njezinom vlasniku isključivo pravo da zabrani ili odobri umnožavanje topografije te uvoz, prodaju i drugo stavljanje u promet topografije ili poluvodičkog proizvoda proizvedenog njezinim korištenjem, kao i proizvoda u koji je ugrađen poluvodički proizvod koji sadrži zaštićenu topografiju. Postupak zaštite topografije u Hrvatskoj provodi se u skladu sa Zakonom o zaštitu topografije poluvodičkih proizvoda i Pravilnikom o zaštiti topografije poluvodičkih proizvoda na temelju podnesene prijave. Prijava sadrži podatke o topografiji te nacrte ili fotografije planova ili pojedinačnih slojeva poluvodičkih proizvoda. Podnositelj prijave topografije može pojedini od potrebnih podataka iz prijave označiti kao poslovnu tajnu u kojem slučaju ti dijelovi neće biti dostupni javnosti, osim za potrebe eventualnog sudskog spora. Prava nositelja zaštićene topografije prestaju vrijediti istekom roka od 10 godina od kraja kalendarske godine u kojoj se topografija počela prvi put komercijalno iskorištavati bilo gdje u svijetu, odnosno od kraja kalendarske godine u kojoj je podnesena uredna prijava za registraciju, ovisno o tome koji je rok nastupio ranije. Prema tvrdnjama predlagača, ovim sadašnjim izmjenama u potpunosti će se uskladiti naše zakonodavstvo u području prava zaštite topografije poluvodičkih proizvoda sa aktualnom pravnom regulativom Europske unije, pa će stoga i klub Hrvatske narodne stranke podržati predložene izmjene zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o zaštiti topografija, poluvodičkih proizvoda, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. broj 268. Predlagatelja Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o zaštiti topografija, poluvodičkih proizvoda. Molim uključimo se i glasujmo i prekontrolirajmo se da li očekivano upalilo svjetlo. Rezultat? Ovaj zakon P.Z.E. broj 268 je prihvaćen sa većinom glasova. 111 glasova za i 1 suzdržan.
Idemo na sljedeću točku - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o žigu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 269 Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, europske integracije, gospodarstvo, Ustav, Poslovnik i politički sustav. Državni tajnik Miljenko Pavlaković će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala vam lijepo, gospodine potpredsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici. Evo zadnji izmjena i dopuna u svijetu niza što se veže za pravo intelektualnog vlasništva. Izmjenom i dopunom Zakona o žigu koji se predlaže također se usklađuje s pregovaračkim stajalištima Republike Hrvatske u poglavlju 7.-Prava na intelektualno vlasništvo, što sam već i ranije rekao da je zatvoreno poglavlje u 12. mjesecu protekle godine. Uglavnom, izmjene se odnose prvo da se u potpunosti usklađujemo sa apsolutnih razloga za odbijanje registracije žiga i to prema direktivama Europske komisije za ujednačenje prava svih propisa država članica koje se odnose na žigove kao razlog odbijanja registracije žiga. Poznaje situaciju u kojem znak nema nikakve raznolikovni karakter u odnosu na proizvode ili usluge za koje je zatražena registracija. Tu se upravo pojednostavljuje razlike u praksi koje definiraju stupanj raznolikosti koje u potpuni odbijanje registracije potrebne za žig. Zatim također za uvođenje agentov žig kao novi relevantni razlog za odbijanje registracije žig te zla vjera kao novi razlog na temelju kojeg se može tražiti proglašenje ništava žiga. Agentov žig predviđen je kao relativni razlog za odbijanje registracije žiga u Uredbi Vijeća Europske komisije o žigu zajednice, a takav obaveza proizlazi iz članka 6. iz Pariške konvencije za zaštitu intelektualnog vlasništva čija je također Republika Hrvatska ugovorenica. Kao poseban relativan razlog regulira se situacija kada su žigovi podneseni u zloj vjeri. Po uzoru na odredbe Uredbe o žigu zajednice na temelju tog razloga nije moguće prigovoriti prijavi žiga, već je moguće jedino zatražiti da se registracija žiga proglasi ništavnim. Također, prema uzoru i o Zakonu o patentima koje smo ranije imali potrebno je bilo i uvođenje novog instituta prema međunarodnim ugovorima sa područja intelektualnog vlasništva, tu prvenstveno Singapurski ugovor o pravima žiga koji je stupio na snagu 1.1.2009. godine koja je potpisnica i Republika Hrvatske. Ovdje se uvađa mogućnost nastavka postupka usprkos propuštanja roka i bez postojenog određenog razloga zbog kojeg je propuštanje roka i nastalo. Zahtjev za nastavak postupka treba biti podnesen unutar dva mjeseca od dana propuštanja. Uvođenje ove mogućnosti posljedica je činjenice da se radi o stjecanju privatnih prava. Evo, za sada toliko. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odbori? Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine državni tajniče, štovani gospodine ravnatelju, kolegice i kolege zastupnici. Dakle, većina ljudi zapravo kada se govori o žigovima misli na pečate tako da sam čak danas imao u nekoliko navrata prilike da ljudi pitaju o čemu to saborski zastupnici raspravljaju o tako opskurnim temama kao što je štambiljanje nekakvih dokumenata ili tako dalje. Međutim, činjenica jeste da se pod ovim zakonom krije jedan od izuzetno važnih segmenata intelektualnog vlasništva, jer se ovdje o žigu govori o onome što mi zapravo podrazumijevamo pod nazivamo "trademark" ili zaštićeni znak. Tržišna promocija je sastavni dio životnog ciklusa proizvoda i niti najbolji proizvod, ako nema valjanu i dobru promociju, neće na tržištu biti dobro primljen. Proizvodi izdani od strane većeg etabliranog tržišnog imena poznato je da u startu imaju veću prednost pred proizvodima novih tržištu nepoznatih proizvođača. Zbog toga znakovi koji omogućuju raspoznavanje robe na tržištu imaju važnu ulogu na današnjem stupnju razvoja tržišnog gospodarstva. Kad je riječ o obilježavanju roba kako bi potrošači mogli odabrati onaj proizvod koji odgovara njihovim željama i potrebama a kojeg asociraju uz određenog konkretnog proizvođača tada u kontekstu intelektualnog vlasništva odnosno u užem kontekstu prava industrijskog vlasništva govorimo o žigovima. Bitna pretpostavka registracije žiga jest da se razlikuje jedan od drugih, jer se zapravo njima uspostavljaju odnosi između poslovnih subjekata, potrošača, trgovaca i proizvođača. Žigovi su vrlo snažan i pogodan instrument reklame, propagande i obrade tržišta. Tako da suvremeno tržište izuzetno mnogo polaže u izgradnju tržišnog identiteta ili ono što mi nazivamo popularno brendovi. Brend je sastavni element tog sustava i danas se s pravom govori o tržišnoj vrijednosti brendova koja proizvodima stvorenim od strane određenog proizvođača može poslužiti kao prednost ili im možda čak i otežati nastup na tržištu i to paradoksalno ali istinito velikim dijelom neovisno o samoj kvaliteti proizvoda. Dokaz tome je i svjetski raširena pojava proizvodnje i trgovine krivotvorenim proizvodima odnosno lažnjacima. A u posljednje vrijeme se smatra kako je ovaj vid povrede intelektualnog vlasništva postao osnovnim poslom brojnih skupina organiziranog kriminala budući da su prilike za zaradu i potencijalne kazne u velikom nesrazmjeru. Za razliku od klasičnih kaznenih djela kao što je trgovina drogom primjerice. Pravno gledano žigovi su isključivo pravo priznato za znak koji služi za razlikovanje proizvoda i usluga jednog gospodarskog subjekta. I ovim Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o žigu se rješavaju određena pravna pitanja vezana uz razlikovnost žiga jer imamo i takve slučajeve da se pokušavaju maskirati ili kopirati logotipovi tabliranih tržišnih tvrtka na taj način pokušavajući obmanuti i potencijalne kupce. Ovim zakonom se rješava i pitanje registracije, odnosno odbijanja registracije i slično. I sve to zato što važeći Zakon o žigu čak i nakon izmjene godine 2007. nije do kraja već u vrlo visokoj mjeri usklađen sa pravnom stečevinom Europske unije. Dakle, opet imamo obrazac. Zakon je donesen 2005. Onda je izmijenjen 2007, pa sad 2009. I opet se u opisu stanja, odnosno tumačenju zakona kaže slijedom navedenog činjenica jest da se predloženim izmjenama Zakona o žigu hrvatski pravni sustav u području žigova još jednom približava europskim i međunarodnim pravnim sustavima što će za posljedicu imati ispunjavanje potrebnih uvjeta za integriranje Republike Hrvatske u jedinstveni sustav europskog intelektualnog vlasništva. Pa i ja kao što je i poštovani gospodin državni tajnik ponovio jedno pet, šest puta svoje uvodno predavanje danas pri predstavljanju ovog seta zakona. Opet se pitam u čemu se krije to približavanje, jel' to 99% približavanja, 87, 76. Kada ćemo mi opet morati do kraja i zbog čega izvršiti još jedno približavanje vezano uz Zakon o žigu, odnosno o ovim logotipovima, znakovima. Zašto kada se jednom pristupi harmoniziranju nekog zakona se to ne obavi odjednom i do kraja. Tako da možda je to zbog statistike tako da pred Europskom unijom kažemo evo vidite koliko smo mi zakona harmonizirali nadajući se da oni neće provjeravati kvalitetu, nego kvantitetu pa neće meritum pregovarati. Činjenica jest da se zaista ovim zakonom približavamo, ali se nismo do kraja približili cilju harmonizacije europske pravne stečevine vezano uz intelektualno vlasništvo i članak 71. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. I mogu samo se složiti sa gospodinom državnim tajnikom da novi Zakon o žigu se u još većoj mjeri osigurava poduzetnička i tržišna sloboda kao temelj gospodarskog ustroja Republike Hrvatske kao što je to utvrđeno u odredbi članka Ustava Republike Hrvatske. I SDP će ovaj zakon podržati. Možemo čak i smatrati da prihvaćanjem ovog zakona na neki način raste i zaštita potrošača zbog očekivanog većeg povjerenja u etablirane tržišne brendove koji ovim zakonom imaju još veću pravnu zaštitu, a možemo se također nadati da će Vlada ponukana Zakonom o industrijskom dizajnu kojeg smo također raspravili i kojeg ćemo prihvatiti naći za potrebno da porazmisli i o Nacionalnoj strategiji dizajna. Tako da evo dizajneri onda hrvatski imaju posla dizajnirati i žigove odnosno logotipove ovih naših brendova i robnih marki sve pod pretpostavkom da ćemo izaći bilo iz krize ili recesije kad se dogovorimo zapravo u kakvom se stanju nalazimo. Hvala lijepa.
Hvala. U ime HNS-a, gospodin zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. U setu zakona iz područja intelektualnog vlasništva koji su doneseni 2003. godine bio je i Zakon o žigu, a neke njegove izmjene nastupile su 2007. godine. Evo, ovo je danas zadnji peti zakon iz područja prava intelektualnog vlasništva o kojem raspravljamo i koje ćemo sutra usvojiti. Složiti ćemo se i da je 5 zakona iz jednog resora zaista dosta za jedan dan. Žig je isključivo pravo priznato za znak koji služi za razlikovanje proizvoda ili usluga jedne osobe od ostalih osoba u gospodarskom prometu. Ime, logotip, amblem, etiketu ili druga razlikovna obilježja nekog proizvoda ili usluge moguće je dakako zaštititi žigom. On se u većini zemalja stječe registracijom na temelju ispitivanja koje obavljaju odgovarajuća nadležna tijela, a kod nas je to Državni zavod za intelektualno vlasništvo. Osnovni uvjeti koje neki znam mora zadovoljiti da bi mogao postati žig jesu da je razlikovan te da nije sličan nekom ranijem žigu. Žig osigurava vlasniku isključivo pravo na stavljanje u promet proizvoda ili usluga obilježenih njime. Zaštita žigom predstavlja učinkovito tržišno sredstvo kojim proizvođači i pružatelji usluga štite sredstva koja su uložili u promidžbu i marketing svojih proizvoda ili usluga. Zaštita same kreacije nekog znaka, logotipa ili etikete može predstavljati autorsko djelo koje je zaštićeno kao autorsko pravo čime je zaštićen interes autora ili kreatora. Prema tvrdnjama predlagača ovim sadašnjim izmjenama, u potpunosti će se uskladiti naše zakonodavstvo u području prava zaštite Zakona o žigu s aktualnom pravnom regulativom Europske unije. Vjerovati ćemo predlagatelju da je zaista tako pa će stoga i klub Hrvatske narodne stranke podržati predložene izmjene i dopune Zakona o žigu. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Krešo Filipović., Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo danas gotovo cijeli dan raspravljamo o nekoliko zakonskih prijedloga kojima se nacionalno zakonodavstvo, u ovom slučaju iz područja intelektualnog vlasništva usklađuje sa pravnom stečevinom Europske unije. Naime, u okviru procesa stabilizacije i pridruživanja Europskoj uniji, a u skladu s člankom 71. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, Republika Hrvatska se obvezala izraditi pravni okvir koji će jamčiti razinu zaštite intelektualnog vlasništva, sličnu onoj koja postoji u Europskoj uniji. A regulirana je relevantnim direktivama i uredbama određenih tijela Europske unije. Isto tako, a u skladu sa pregovaračkim stajalištima Republike Hrvatske za poglavlje 7 – Pravo intelektualnog vlasništva, Republika Hrvatska je dužna ukloniti preostale razlike s pravnom stečevinom Unije u području žigova i to u prvom kvartalu 2009. godine. Upravo iz toga razloga i raspravljamo o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o žigu kojim se Republici Hrvatskoj uz pravilniku o žigu te uz relevantne međunarodne ugovore kojima je pristupila Republika Hrvatska uređuje pravno područje žiga. Zakon o žigu u Republici Hrvatskoj donesen je 2003. godine, a primjenjuje se od 1. siječnja 2004. godine. Ono što smatram važnim za naglasiti jeste činjenica da je Hrvatski sabor u drugoj polovici 2007. godine usvojio izmjene i dopune Zakona o žigu kojima je hrvatski zakonodavni okvir iz ovog područja u veoma visokoj mjeri usklađen sa pravnom stečevinom Europske unije. Važeći Zakon o žigu uz uobičajeno definiranje osnovnih pojmova u svojoj osnovi uređuje način stjecanja žiga, njegove učinke i uporabu, prijavu za registraciju i postupak registracije žiga, promjene na žigu itd., dakle i druge slične pojedinosti. Pokušati ću samo u najkraćim crtama pojasniti pojam žiga i njegovo značenje, a čuli smo ga maloprije i od kolege koji je govorio ispred kluba Hrvatske narodne stranke. Dakle, žig predstavlja isključivo pravo na određeni znak kao što su ime, logotip, amblem, etiketa ili neko drugo obilježje koje služi za razlikovanje proizvoda ili usluga jedne osobe od ostalih osoba u gospodarskom prometu. Žig se u većini zemalja stječe registracijom na temelju provedenog prethodnog ispitivanja od strane odgovarajućeg nadležnog tijela, a u Republici Hrvatskoj to nadležno tijelo je Državni zavod za intelektualno vlasništvo. Osnovni preduvjeti koje neki znak mora ispunjavati da bi se mogao zaštiti kao žig jeste njegova mogućnost prikazivanja u grafičkom obliku poput riječi, crteža, slova, brojke itd. te da je razlikovan, odnosno da svojim izgledom i izričajem omogućava potrošaču razlikovanja proizvoda i usluga jednog poduzetnika od istih ili sličnih proizvoda i usluga drugog poduzetnika. Znak se ne bi mogao registrirati i ne smije se registrirati ako je sličan nekom ranije registriranom žigu. Konačno, zaštita žigom predstavlja učinkovito tržišno sredstvo kojim proizvođači te pružatelji usluga štite uložena sredstva za promidžbu i marketing svojih proizvoda i usluga. Unatoč visokoj razini usklađenosti važećeg Zakona o žigu, u sklopu pretpristupnih pregovora dodatno su utvrđeni određeni segmenti zakona koje je potrebno izmijeniti kako bi Republika Hrvatska u trenutku pristupanja Europskoj uniji imala mogućnost pružanja istog stupnja zaštite prava žiga kao što to pravo pružaju i sve druge članice Europske unije. Bitno je naglasiti kako je Vlada Republike Hrvatske u listopadu 2008. godine usvojila izvješće o ispunjavanju obveza iz poglavlja 7 – Pravo intelektualnog vlasništva Državnog zavoda za intelektualno vlasništvo kojim se Republika Hrvatska ujedno obvezala, a u skladu sa preporukama Europske komisije dodatno izmijeniti Zakon o žigu. Naglašavam tu činjenicu iz toga razloga jer je temeljem spomenutog izvješća Europska unija privremeno zatvorila poglavlje 7 pregovora o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji. Dakako, obveza dodatnog usklađivanja je ostala. Upravo iz toga razloga je potrebno donijeti predloženi Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o žigu koji će ujedno rezultirati time da će hrvatsko zakonodavstvo u području prava žiga biti u potpunosti usklađeno sa Europskim zakonodavstvom iz istog područja. Upravo iz toga razloga ja ću osobno podržati donošenje ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Zdenko Franić.
Štovani kolega, rekli ste da će se ovim zakonom u potpunosti zaštititi prava poduzetnika iz Europske unije, ali ja bih samo još jednom pročitao dio koji se odnosi na ocjenu posljedica koje će proisteći donošenjem zakona. Predloženim usklađivanjem propisa hrvatski pravni sustav u području žigova još se jednom približava europskom i međunarodnim pravnim sustavima, što za posljedicu ima ispunjavanje potrebnih uvjeta za integriranje Republike Hrvatske u složene procese unutar postojećeg sustava intelektualnog vlasništva. Dakle, mi se približavamo, nismo se približili. A možda, istina Bog, možda sam ja krivo shvatio, možda se totalnim približavanjem ovog zakona približavamo u segmentu intelektualnog vlasništva ili smo se približili samo u segmentu Zakona o žigu, to mi stvarno nije jasno i ovi izričaji koji se nalaze u ocjeni stanja kod svih ovih 6 zakona su malo dvosmisleni. Evo.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Krešo Filipović.
Hvala lijepa kolega. Pa ja sam ovdje u svom izlaganju rekao da se naše zakonodavstvo u potpunosti usklađuje sa propisima Europske unije ali vaša je konstatacija prilikom vašeg izlaganja u ime Kluba zastupnika SDP-a bila odnosno pitanje je bilo predlagatelju da se izjasni koliko je to posto usklađenje kada su u pitanju ovi zakoni. Moje je mišljenje da svaki zakon, znači svaka pravna materija pa tako i pravna materija odnosno regulative Europske unije su živo tijelo i one se u međuvremenu mijenjaju tako da će vjerojatno u budućnosti mnogi zakoni koje smo ovdje donijeli u Hrvatskom saboru zahtijevati dodatne izmjene i dopune kako bi se uskladili do tada sa aktualnim direktivama odnosno pravnim propisima Europske unije. Hvala.
Hvala. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala. Poštovani gospodine potpredsjedniče. Podržavam donošenje ovog Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o žigu. I kao što je ovdje već više puta bilo istaknuto kako je zakon donesen već sada daleke 2003., počeo se primjenjivati početkom 2004. godine, mijenjao se 2007. godine, koncem 2007. i evo sada ponovo smo pred izmjenama. Svaka izmjena zakona košta državu. Ove zadnje izmjene 2007. bile su dobre izmjene i znalo se čak i za ove stvari koje se sada inkorporiraju u zakon. Prema tome, postavlja se često pitanje zbog čega dakle nije neki dugi period, pa nije i neka prilagodba. Ponekad je teško kod nekih stvari koje reguliraju, zakon kada regulira određenu materiju naglo prijeći ... [[Govornica se ne razumije.]] pa su potrebne nekakve izmjene koje su čisto jedno prijelazno razdoblje između postojećeg stanja u neko novo revolucionarno stanje bitno drugačije od postojećeg. Ali dakle ovdje se niti se štetilo onim adresatima niti zainteresiranima. Dapače, već je bio tada, dobro bi bilo već tada osigurati dakle potpunu jednu prilagodbu jer nije bilo nikakvih razloga da se i ovi poznati elementi ne uvrste u te izmjene koje su se dogodile 2007. godine. Ovdje je teško razabrati zbog čega se to nije dogodilo iako kod nekih zakona savršeno znamo zašto se to dogodilo. Recimo, treba raditi, zna se točno, evo kod ovog prijedloga zakona koji smo imali ranije ali i nekih drugih sličnih zakona gdje je država trebala uložiti u neka materijalna sredstva koja su zastarjela i znalo se da se moraju mijenjati. Recimo natpisi. Silni novci su potrošeni i bačeni a onda se krenulo u izmjene jer ne odgovaraju europskim standardima. Dakle, smišljeno i namjerno. Ali sada to nije predmet ovdje ove rasprave istraga o tome i rasprave o tome. Dakle, nije bilo nikakvog razloga da se i ovi toliko važni elementi, dakle nerazlikovnost kao razlog odbijanja registracije za žig ili agentov žig kao relativni razlog za odbijanje registracije žiga, ili predviđanje mogućnosti nastavka postupka. A posebno je ovo važno što je trebalo, doduše to se u zakonu svakom jednostavno i kad nije izrijekom rečeno smatra da je gotovo i posebno zakonski ugrađeno jer loša namjera kvari sve. Dakle, predviđa se mogućnost, sada izrijekom je to navedeno, proglašavanja ništavnim žiga podneseno u zloj vjeri. Čini mi se da to je odredba članka 8. To je dobro da je eto u zakonu na ovako vidljiv način i istaknuto, međutim tu ne treba stati jer jedna samosvjesna država ne želi da se bilo tko poigrava njome i lažno bilo da prijavljuje ili drugu osobu. Evo, izgleda da je Državno odvjetništvo već oguglalo i na lažne prijave pa onda su malo ovi krivi, malo oni i tako da javnost ne percipira uopće tko je za što prijavljen i tako. Nekada se to znalo razlikovati i lažno prijavljivanje je bio ozbiljan delikt koji se dakako ozbiljno gonio, progonio i presuđivao. Isto tako, i ovdje sada ova odredba članka 8. Ako netko to radi u zloj namjeri, dakle radi se o prijevari i radi se o kaznenom djelu. Zato je trebalo možda i ovdje pogledati koje su prekršajne odredbe pa zapriječiti i prekršajnu kaznu daleko veću jer ovo je najveći prijestup. Svi drugi mogu nešto pogriješiti ali postupati u zloj vjeri znači prije svega prevarno postupati prema državi, a to jedna ozbiljna država ne dozvoljava. Na kraju krajeva i oni pošteni savjesni građani ne mogu je ozbiljno shvatiti ako tolerira takve postupke. Onda se sve veći broj ljudi počne slično ponašati. To je jednostavno jedna spirala koja onda obuhvati i zahvati i zdrava tijela i zdrave umove. Prema tome, ja mislim da tome treba energično stati na kraj i država to treba pokazati svoju ozbiljnost i da neće tolerirati poigravanje i zlouporabe prema njoj, ali jednako tako to onda obvezuje državu bome da se jednako ponaša i prema građaninu, u ovom konkretnom slučaju prema onome koji prijavljuje žig. Eto, podržavam donošenje ovakvog prijedloga zakona ali još jednom možda to se ne odnosi sada na ove predlagače ali općenito, da malo razmislimo, pred vratima smo Europske unije, da te prilagodbe ne idu slovo po slovo članak po članak jer to samo Republiku Hrvatsku košta dosta sredstava. Prema tome, ponašajmo se ekonomično i u donošenju zakona. Načelo ekonomičnosti svugdje dobro dođe a pogotovo sada. Hvala.
Treba se odmah približiti, ne približavati nego se odmah sudariti. Završi osvrt državni tajnik. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici, mislim da, pokušat ću biti kratak u odgovoru na ove dileme ili trileme koje postoje. Sa ovim izmjenama i dopunama Zakona o žigu Republika Hrvatska je sa 100% usklađena sa Europskom unijom. Ne radi se o nikakvim ekonomskim troškovima ili dodatnim usklađenjima koja nisu bila potrebna. Jasno da Republika Hrvatska koja još nije članica Europske unije treba u direktivama, treba sa promjenom direktiva promijeniti i svoje zakonodavstvo što zasigurno neće biti slučaj u onom trenutku kada Republika Hrvatska postane punopravni član Europske unije, onda ćemo bez izmjena zakona preuzimati direktive Europske unije. Dok to nismo ići ćemo ovim putem na izmjene i dopune zakonske regulative. Zato je bilo i potrebno da i u 2007. godini idemo na izmjenu a ono što je i vidljivo i ono što vi znate da ovo poglavlje kao i poglavlje po onim ranijim točkama kada govorimo o setu zakona koji se tiče prava na intelektualno vlasništvo je zatvoreno 19. prosinca 2008. godine. pa mislim dovoljan niti veći dokaz od toga ne treba, da je Hrvatska se uskladila sa stečevinom Europske unije s obzirom da je poglavlje zatvoreno, a ne samo da je zatvoreno to je jedan od poglavlja gdje smo dobili najveće pohvale na način funkcioniranje sa pravima intelektualnog vlasništva. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o žigu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. broj 269. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog o izmjenama i dopunama Zakon o žigu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova. 107 glasova za i 1 suzdržan.
Prelazimo na sljedeću točku - Konačni prijedlog Zakona o strukovnom obrazovanju, drugo čitanje, P.Z.E. broj 208 Raspravu su proveli Odbor za rad i socijalno partnerstvo, obrazovanje, znanost i kulturu, zakonodavstvo, gospodarstvo, razvoj i obnovu, europske integracije. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo zastupnica Ivanka Roksandić, Ljubica Lukačić i zajednički zastupnici i zastupnice Marija Lugarić i Gvozedn Flego. Državni tajnik u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa Želimir Janjić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite državni tajniče.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Evo pred nama je Konačni prijedlog Zakona o strukovnom obrazovanju i sva je prilika da bi taj zakon mogao u ovom Visokom domu donesen u visokom suglasju, a možda i konsenzusom svih vas koji sjedite ovdje. Ovaj zakon koji se prvi puta donosi do sada Zakona o strukovnom obrazovanju nismo imali. smatramo ovaj segment izuzetno važnim, a od 186 tisuća učenika koliko imamo u srednjim školama 75% su polaznici programa strukovnog obrazovanja. Strukovno obrazovanje inače do sada je bilo uređeno Zakonom o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi, a vezani obrti Zakonom o obrtu. Ovaj zakon se naslanja na neke naše strateške dokumente koje smo donijeli prije. Prije svega to je Strategija razvoja strukovnog obrazovanja u Republici Hrvatskoj i to je plan razvoja sustava odgoja i obrazovanja od 2005. do 2010. godine. Naravno još jedan vrlo važan dokument koji ste donijeli u Hrvatskom saboru prošle godine 21. lipnja to je Nacionalni program mjera za uvođenje obveznog srednjeg obrazovanja u kojem je naglašena postupnost i uvođenje poticajnih mjera za sve one učenike koji završe osnovnu školu da se upišu i u srednju školu, da ne izađu iz sustava i da svakako steknu prvu kvalifikaciju, a time i šansu na tržištu rada da se zaposle i da imaju primanja i da ne budu socijalno isključeni. Ovaj zakon je usklađen sa odredbom članka 12. Ugovora o osnivanju Europske zajednice i to s načelom nediskriminacije. Dakle, djeca državljana država članica Europske unije imaju pravo na strukovno obrazovanje kao i hrvatski državljani, te se upisuju u ustanove za strukovno obrazovanje u Republici Hrvatskoj pod istim uvjetima kao i hrvatski državljani. Naravno da će ova odredba početi vrijediti onoga trenutka kada Republika Hrvatska postane članicom Europske unije. Zakonom se definiraju ciljevi strukovnog obrazovanja koji obuhvaćaju stjecanje kvalifikacija potrebnih tržištu rada, te za daljnje obrazovanje ali i cjeloživotno učenje, kao i osiguravanje razvoja strukovnog obrazovanja na načelima dostupnosti i fleksibilnosti. Zakonom o strukovnom obrazovanju uspostavljaju se mehanizmi usklađivanja strukovnog obrazovanja s potrebama tržišta rada. to je ono što posebno želimo naglasiti, a navedeno usklađivanje provodi se kroz organizaciju strukovnog obrazovanja, kroz obrazovne sektore. Ministar nadležan za obrazovanje osniva sektorska vijeća kao tijela koja stručno, kompetentno i trajno prezentiraju tržište rada koje strukovno obrazovanje treba zadovoljiti. To nisu njihove jedine zadaće. Ja ću kasnije spomenuti još neke zadaće. Ali dopustite da vas podsjetim u prvome čitanju mi smo bili predložili da sektorska vijeća imenuju nadležna ministarstva. Vi ste u svim svojim raspravama prilikom prvog čitanja rekli kako bi to bilo bolje da to učini Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa kao nadležno za svo obrazovanje, pa smo tu primjedbu prihvatili, a ista se čula na Gospodarsko socijalnom vijeću kada smo sa socijalnim partnerima razgovarali o ovom zakonu. Ja ću vas samo kratko posjetiti. Naravno nismo to mi izmislili. Sektorska vijeća postoje u brojnim zapadnoeuropskim zemljama, pa dopustite da vas podsjetim smo u Velikoj Britaniji postoji 25 profesionalnih sektorskih vijeća. Svako od tih sektorskih vijeća ima oko 100-nu stalno zaposlenih. U Nizozemskoj je 12 profesionalnih sektorskih vijeća, u Španjolskoj 26, u Estoniji 16, u Rumunjskoj 23, u Kanadi 23 sektorska vijeća. Naravno da to košta ako su profesionalna sektorska vijeća. Kod nas ona nisu profesionalna, dakle ona će biti imenovana na prijedlog nadležnih ministarstava ali od strane matičnoga ministarstva. Ovim zakonom se definira i procedura programiranja obrazovanih programa, a navedenom procedurom se propisuje izrađivanje standarda zanimanja kojim se utvrđuju poslovi i aktivnosti unutar tih poslova, te kompetencije potrebne za njihovo obavljanje. U drugom koraku izrađuje se standard strukovne kvalifikacije koji uz naziv kvalifikacije propisuje razinu, te obujam kvalifikacije u kreditnim bodovima. Time se kreditni bodovi po prvi puta uvode i na srednju razinu obrazovanja, te osiguravaju lakšu horizontalnu i vertikalnu prohodnost kao i prepoznatljivost kvalifikacija izvan granica Republike Hrvatske. Osim tom ovim se strukovno obrazovanje usklađuje i sa budućim hrvatskim kvalifikacijskim okvirom, a za koje su već usvojene polazne osnove. Teći korak, programiranja i izrada strukovnoga kurikuluma i poštivanja ove procedure programiranja jamči učeniku stjecanje relevantnih kompetencija s kojim se m ože lako uključiti na tržište rada i visoko obrazovanje. Zakon propisuje usklađivanje standarda zanimanja, standarda strukovnih kvalifikacija i strukovnih kurikuluma s potrebama tržišta rada u pravilu svakih 5 godina. Ovdje je možda bilo malo dvojbi kada kažemo u pravilu svakih 5 godina, to znači da može biti i ranije, a bilo je određenih prijedloga da to bude svake 3 godine, ali ako bismo rekli u pravilu svake 3 godine, onda bi to moglo značiti da se taj rok može i promašiti, pa biti i 5 godina. Naravno da ćemo voditi računa o tomu da ovo bude zapravo samo okvir ali da to usklađivanje bude što češće, odnosno onako kako to budu nalagale potrebe tržište rada i tehnologija. Zakonom se uvodi i sustav osiguranja kvalitete strukovnog obrazovanja kojim se škole i druge ustanove koje provode strukovno obrazovanje, obvezuju provoditi samovrednovanje i vanjsko vrednovanje. U funkciji provedbe samovrednovanja škole su dužne osnovati povjerenstva za kvalitetu od 7 članova, i to 4 iz reda nastavnika i stručnih suradnika u samoj školi jednoga kao predstavnika roditelja, jednoga kao predstavnika učenika i jednoga kao predstavnika dionika na prijedlog osnivača. Ova stručna tijela će raditi po uputama dobivenim naravno od Agencije za strukovno obrazovanje. Zakon propisuje i osnivanje Vijeća za strukovno obrazovanje. Vijeće se sastoji od 17 članova, a imenuje ih ministar na rok od 5 godina. Vijeće za strukovno obrazovanje predlaže obrazovne sektore, usklađuje rad svih dionika u području strukovnog obrazovanja, pokreće inicijative za donošenje novih ili izmjene postojećih i dopune postojećih curiculuma predlaže mjere i aktivnost te strategije razvoja strukovnog obrazovanja. U prvome čitanju bilo je predloženo 18 članova Vijeća za strukovno obrazovanje, međutim od prvoga čitanja do sada učinili smo jednu korekciju pa sada imamo 17 članova vijeća, dakle neparan broj. Nije nužno da bude neparan broj, ali smo to uskladili u suradnji sa socijalnim partnerima, na Gospodarsko-socijalnom vijeću, da bude paritetan broj onih koji predstavljaju gospodarstvo i to po jedan iz Hrvatske udruge poslodavaca, Hrvatske obrtničke komore i Hrvatske gospodarske komore i tri kao predstavnici sindikata. Ostalo od iz reda drugih dionika i samih ustanova itd. Zakon definira ustroj i djelokrug Agencije za strukovno obrazovanje što je definirano u uredbi o osnivanju agencije, ali su ovdje poslovi prošireni iz jednostavnoga razloga što imamo predpristupne programe IPA. Oni su kao jedna od provedbenih jedinica prihvatili te poslove i naravno da to sada trebamo unijeti u opis njihovih poslova, pa smo to i učinili. Zakonom se propisuju uvjeti za upis učenika i ostalih polaznika u srednje strukovno obrazovanje. Također zakon propisuje obvezu ugovaranja provedbe praktične nastave i stručne prakse kod poslodavaca, prava i obveze svake ugovorne strane te visinu nagrade učeniku za provedbu praktične nastave. Ovdje smo naravno na vaš prijedlog unijeli i obvezu škole kao ustanove koja je također involvirana u ugovaranje stručne prakse kod poslodavaca skupa sa roditeljima, odnosno sa učenicima. Sukladno ovome zakonu, ustanovama koje provode strukovno obrazovanje mogu se organizirati centri novih tehnologija, s ciljem provedbe praktične nastave ili dijela praktične nastave te vježbe odgovarajuće struke. Mrežu centara novih tehnologija i pripadajućih ustanova za strukovno obrazovanje donosi ministarstvo nadležno za obrazovanje na prijedlog Agencije za strukovno obrazovanje. Već sada ih u Republici Hrvatskoj imamo 16, ali normativno nigdje nije bilo uređeno, to su centri novih tehnologija u kojima se može održati jedan dio nastave, ali ne u svakoj školi. Nisu sve škole opremljene tako skupom i modernom opremom pa ćemo iz tih razloga u tim centrima realizirati nastavu za sve one koji u toj mini regiji gravitiraju u školi gdje se nalazi centar novih tehnologija. Zakonom se daje mogućnost nastavka obrazovanja polazniku koji je na više od dvije godine iz opravdanih razloga prekinuo obrazovanje, a u međuvremenu se promijenio u curiculumu. Do sada je to bilo poprilično problematično, utvrđivala se razlika ispita itd. Ovdje otvaramo takvu mogućnost na korist samome polazniku. Zakon propisuje način određivanja mreže curiculuma i mreže ustanova za strukovno obrazovanje i to na neki način korespondira sa zakonom o odgoju i obrazovanju u osnovnoj školi, onom obvezom osnivača da utvrde mrežu programa i mrežu škola u roku od godinu dana. Na koncu dopustite, poštovane zastupnice i zastupnici, da posebice naglasim da sve ono što ste rekli u raspravi u prvome čitanju najveći dio toga smo prihvatili. Hvala vam na tim prijedlozima, jer ste time bitno poboljšali ovaj Konačni prijedlog Zakona o strukovnom obrazovanju. Jednako tako htio bih zahvaliti i svim klubovima koji su ovaj zakon podržali u prvome čitanju, vama koji ste podnijeli amandmane koje ćemo razmotriti. Ja se neću sada očitovati na njih, obzirom da ćemo jedan tih amandmana sigurno prihvatiti u cijelosti kako ste naveli, a jedan dio možda u malo izmijenjenom obliku pa ćemo onda kada bude glasovanje biti vrlo precizni u tom određenju. I na koncu smo nešto obećali. To je bilo na vaš prijedlog. Ja ću ovdje reći i točno, na prijedlog zastupnica Gvozdena Flege i na prijedlog zastupnika Frane Matušića koji su sugerirali da započnemo sa poslovima na pripremi izrade Prijedloga Zakona o umjetničkom obrazovanju. Ja vas želim obavijestiti, uz to što vam zahvaljujem da smo imenovali povjerenstvo koje je već održalo jednu sjednicu i koje je dobilo svoje zadaće. Započeli su s radom i mi se nadamo da ćemo tijekom ove godine pripremiti i ovaj zakon i ovdje ga pred vama iznijeti. Hvala vam najljepša.
Znači više škole za tamburaše. I za klape. Odbor za rad i socijalno partnerstvo, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, zakonodavstvo, gospodarstvo, razvoj i obnovu, europske integracije. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospođa zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodo državni tajniče, gosti iz Agencije za strukovno obrazovanje i ministarstva, kolegice i kolege. Ja ću evo na samom početku zahvaliti na ovoj vijesti našem državnom tajniku da je u izradi i novi Zakon o umjetničkom obrazovanju jer je i Klub zastupnika HDZ-a nakon čitanja, prvog čitanja ovoga strukovnog zakona predložio da se na inicijativu i podržao je inicijativu kolege Matušića i kolege Flege da se zaista priđe izradi jednog opet specifičnog Zakona o umjetničkom obrazovanju. A sada nešto o strukovnom obrazovanju kojeg smo mi kao klub razmotrili i u ovom drugom čitanju sa predloženim izmjenama i ovim dopunama koje su proizašle iz prvog čitanja. Vrlo je važno da je evo strukovno obrazovanje nakon niza godina i pokušaja napokon dobilo jedan svoj temeljni zakon. Dobro je da su se svi sudionici u prvoj raspravi, a želim to ovdje posebno istaknuti, kod prvog čitanja da su bili suglasni da je zakon zaista dobar, da je moderan, da je orijentiran prema ishodima učenja što je vrlo važno, da pretpostavlja horizontalnu i vertikalnu prohodnost, da govori o modularnosti. Vrlo je bitno da zakon predviđa i mrežu programa, a ne samo mrežu škola. To je vrlo značajno. Ovo je vrlo važan zakon. Ja bih rekla ne samo u sustavu obrazovanja, nego kolegice i kolege u razvoju i u poticaju u razvoju gospodarstva. A sukladno tome da sigurno da razvojem gospodarstva potrebno je imati i obrazovanu, a i osposobljenu radnu snagu. Ovaj zakon zato je dobro što razlikuje i formalno, neformalno i informalno obrazovanje. Važan dio predloženog zakona je i reguliranje partnerstva, dakle uključivanje svih socijalnih partnera u razvoj i održavanje strukovnog obrazovanja. To je vrlo bitno da ste i vi rekli kao predlagatelji, kao Ministarstvo obrazovanja da na izradi ovog zakona nije radilo samo Ministarstvo obrazovanja, znanosti i športa, nego da su u izradi ovog zakona kao partneri sudjelovali i kao dionici svaki za sebe i Ministarstvo gospodarstva i Gospodarska komora i Hrvatska obrtnička komora i socijalni partneri, sindikati, Hrvatska udruga poslodavaca. To je dakle bio dobar temelj već u izradi ovoga zakona, dakle da će zakon postići ono što se od njega i očekivalo, a ja mogu reći zaista jedan dobar prijedlog budućeg strukovnog obrazovanja. On će vjerujem biti temelj u strukovnom obrazovanju, osim ovoga zakona koji će svakako i prije svega uokviriti i pretpostaviti neke postavke koje će trebat promijeniti u samom sustavu obrazovanja u praksi, biti dobar poticaj da se krene u daljnju reformu ovog obrazovanja. Vlada je osnovala i Agenciju za strukovno obrazovanje još 2005. godine koja je imala svoje određene zadaće. Ja neću ponavljati sada koje su to bile zadaće, ali vjerujem da je jedna od osnovnih zadaća bila upravo i formiranje i sudjelovanje u izradi ovog zakona, zatim redefiniranje prije svega obrazovnih strukturnih sektora, zanimanja po sektorima, definiranje izlaznih znanja, vještina i kompetencija koje su vrlo značajne za strukovno obrazovanje i prije svega izradu jednog modernog i otvorenog kurikuluma za svako zanimanje. Evo, dobro je da ste zakonom predvidjeli da se formiraju kao što ste vi napomenuli državni tajniče, sektorska vijeća koja imaju značajan zadatak i vode brigu o cjelokupnom strukovnom obrazovanju. Dobro je da ste predvidjeli uključivanje, to sam i kod prvog čitanja izričito napomenula, regionalne i područne (lokalne) samouprave kao osnivača koji će se uključiti u osiguranje mjesta za izvođenje praktične nastave, jer su i do sada polaznici biti okrenuti, naročito u obrtničkim zanimanjima, Obrtničkoj komori i nažalost počesto roditelji i oni bili prepušteni sami sebi u traženju mjesta za stručnu praksu. Ovdje sada imamo i jednu odredbu po kojoj se zaista lokalna odnosno regionalna samouprava kao osnivač srednjih škola za sada u Hrvatskoj, mora uključiti u rješavanje i ovog problema. Isto tako je dobro, mada je u raspravama ponekad bilo i naznačeno, dobro je da se utvrđuje i provjera stečenog znanja negdje u 2. godini za polaznike odnosno za učenike, a samim tim će se provjeriti u biti i rad poslodavca, onoga tko daje tu i kod koga učenik ide na praktičnu nastavu. Dakle, provjeriti će se na neki način i njihova osposobljenost i ono što oni daju. Zakonom se predviđa novčana naknada u visini isplaćene neto plaće u Republici Hrvatskoj u određenom postotku za polaznike za vrijeme izvođenja praktične nastave sukladno vremenu, kao što je predviđeno zakonom, provedenom na praksi što je svakako dobro. Ovih dana smo čuli niz rasprava o tome je li to dobro i nije. Ja, kolegice i kolege, u ime kluba HDZ-a mislim da je dobro, ponukana osobnim iskustvom kojeg sam imala i to sam razmotrila sa mojim kolegama u klubu, u jednoj takvoj strukovnoj školi koja je izvodeći školsku radioničku praksu ja bih rekla pomalo zarađivala i imala svoju određenu dobit iz školske radionice koju je upotrebljavala prije svega za nastavna pomagala, za opremu, za modernizaciju škole, ali je i nagrađivala učenike. Bio je to veliki poticaj učenicima da se uključe. Samim time što smo i ovdje predvidjeli ovo, omogućili smo dakle i učenicima da se osjećaju prije svega korisni, ali i dala im je jedan motivirajući oslonac da se što više uključe. Zato vam hvala što ste prihvatili i još jednu našu inicijativu da osim onoga što je predviđeno u zakonu u postocima da učenici mogu dobiti kao nagradu, da ta nagrada nije ograničena već zbog motivacije mogu se učenici, dakle poslodavci mogu nagraditi učenike i još dodatnim financijskim sredstvima. Posebno mjesto, vi ste na samom kraju rekli, su centri za nove tehnologije ili centri izvrsnosti. Ima ih 16 u Hrvatskoj. Znam kako djeluju i za sada mislim da u ovim situacijama možda ih je dosta, ali bi bila sklona tome da zaista u svim našim županijama i u svim većim gradovima ovakvi centri postoje. Mi smo rekli da se zalažemo za mrežu programa, dakle i ti centri u toj svojoj mreži programa imaju itekako veliku ulogu. Dakle, smatramo da bi trebalo još pojačati i opremanje ovakvih i osnivanje ovih centara izvrsnosti, centara za nove tehnologije. Pozdravljamo isto tako i problematiku. Ovaj zakon je utvrdio i okvire za problematiku vezanu uz nastavnike, stručne učitelje čiji je nedostatak velik. Naime, svake godine se sve i više strukovne škole nalaze u jednoj novoj poziciji nažalost, da je nedostatak stručnih kadrova velik. Zato je dobro da se ovdje posebno mjesto i posebna pozornost posvetila u ovom zakonu i stručnim učiteljima. I na kraju, nadam se još jednom uz ovaj budući Zakon o umjetničkom obrazovanju i uz ovaj zakon da će on doživjeti svoju dobru primjenu, da je on dobar korak za razvoj strukovnog školstva koje je svakako i temelj gospodarskog razvoja Republike Hrvatske. Evo i u drugom čitanju kao konačni prijedlog, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, podržat će ovaj Zakon o strukovnom obrazovanju.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a, gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima, zastupnice i zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će donošenje Zakona o strukovnom obrazovanju i smatramo da ovaj zakon dolazi u pravo vrijeme u Hrvatski sabor. Naime, Hrvatska se nalazi pred ulaskom u Europsku uniju ali je već danas suočena sa rastućom konkurencijom pa je potrebna brza prilagodba koja nije moguća bez znanja, koja sadašnji sustav strukovnog obrazovanja ne daje u dovoljnoj mjeri. Proizvodna zanimanja vape naprosto za kadrovima, ali među mladima ne postoji motivacija za njihovog odabir, pa treba mijenjati odnos prema radu i učenju. Čak niti stipendije koje daje Obrtnička komora, a i mnoge županije za obrtnička i strukovna zanimanja nisu dovoljno zainteresirale mlade ljude da se odluče za ta zanimanja koja su uglavnom u većini županija deficitarna. Hrvatska obrtnička komora naime je u posljednjih 12 godina osigurala je naučničkih mjesta za 82300 naučnika po obrazovnoj godini i razredu. Ti naučnici ostvarili su praksu u obrtničkim radionicama koje su im stavile na raspolaganje svoj prostor, opremu i stručne učitelje. U tih 12 godina naučnici i stručni učitelji odradili su preko 163 milijuna radnih sati. Sve licencirane radionice dužne su isplaćivati naknadu naučnicima, pa ako uzmemo onu najnižu cijenu sata od četiri kune kako je to definirano ugovorom o naukovanju to je za obrtnike u ovih 12 godina bio trošak ili bi rekli ulaganje od preko 652 milijuna kuna. U proteklih 12 godina ispit je o stručnoj osposobljenosti položilo 12158 kandidata, a majstorske ispite 7697 majstora. Upravo zbog tako velikog angažmana Obrtničke komore i omogućavanju školovanja mladim ljudima za deficitarna, obrtnička zanimanja i strukovna zanimanja smatramo da je nužno da Ministarstvo znanosti i obrazovanja uvažava Obrtničku komoru kao partnera i da je potrebno snažnije uključivanje Obrtničke komore u procese donošenja odluka vezanih uz strukovno obrazovanje. Ovo je također važan zakon i zbog toga što je njime obuhvaćeno 75% od svih učenika srednjih škola, konkretnije njih 130000. Zakon ima za cilj usklađivanje obrazovanja sa gospodarstvom i potrebama tržišta rada. Ovaj zakon regulira specifične potrebe strukovnog obrazovanja. On regulira osposobljavanje i usavršavanje učenika, cjeloživotno obrazovanje kao i pitanja vezana uz praktičnu nastavu i vježbe. Agencija za strukovno obrazovanje donošenjem ovog zakona mora se prihvatiti posla zbog kojeg je osnovana, a isto tako osniva se i Vijeće za strukovno obrazovanje, a kroz Strukovna vijeća donijet će se i standardi zanimanja. U slučajevima vježbi i praksi kod poslodavaca zakon predviđa pravo na naknadu i to mjesečnu naknadu za učenike prvih razreda u iznosu od 10% prosječne plaće ili 500 kuna. Za drugi razred 20% prosječne plaće ili tisuću kuna, a za treći i četvrti razred 25% prosječne plaće ili 1250 kuna. Mi u HSS-u smatramo da je to izuzetno dobar koncept, no isto tako smatramo da će ga biti teško realizirati posebno sada kad se nalazimo u financijskoj krizi, pa bi trebalo razmisliti o formiranju fonda koji bi pomogao poslodavcima u krizi, a u tom smislu i u ispunjavanju njihovih obaveza prema učenicima. Smatramo također da će u malim sredinama ovaj institut nagrade propisan člankom 31. biti teže ostvariv i da će poslodavci izbjegavati sklapanje ugovora, odnosno uzimanje naučnika će predstavljati dodatan problem za realizaciju cijelog ovog projekta. Iz zakona nije razvidno da li će i škole koje imaju svoje radionice, a u kojima se obavlja praksa morati sklapati ugovore sa učenicima i plaćati im naknadu ili ne, pa bih molila državnog tajnika da taj dio pojasni. Također želimo upozoriti na članak 26. gdje se spominju pedagoške kompetencije mentora, ali nije definirano koje su to kompetencije i na koji način se mogu steći. Mora se priznati da mentori danas uglavnom imaju stručne kompetencije što je važno za praktičnu nastavu. Ali mnogi od njih nemaju formalno položene pedagoške predmete, pa to dovodi u pitanje mogućnost daljnjeg izvođenja praktične nastave ako se jasno ne definira u zakonu što su pedagoške kompetencije i u kom roku ih mentori moraju steći od samog dana donošenja zakona. Također predlažemo da se u članku 14. stavak 1. redak 6. te u članku 16. stavak 4. koji se odnose na Vijeće za strukovno obrazovanje i na sektorska vijeća kao član vijeća uključi i predstavnik krovne nacionalne udruge osoba sa invaliditetom. Kad se govori o strukovnom obrazovanju nezaobilazno treba upozoriti na potrebu smanjenja opterećenosti učenika strukovnih zanimanja. Naime, prošle godine je održan jedan vrlo interesantan skup pod nazivom pravo učenika strukovnih škola. Na tom skupu bila je i pravobraniteljica za djecu koja je razgovarala sa učenicima različitih strukovnih zanimanja i oni su upravo kroz raspravu upozorili na velika opterećenja i probleme sa kojima su suočeni i smatram da ta njihova razmišljanja treba doista shvatiti ozbiljno i voditi računa o njima kad će se ovaj zakon implementirati i kad se izrađivati podzakonski akti. Naime, čini se da su u ukupnim školskim obavezama najopterećeniji učenici medicinskih škola. Osim što imaju 18 predmeta, paralelno odvijanje prakse i nastave povremeno dovodi do dnevnog opterećenja učenika od 10-tak sati. Učenici koji stanuju izvan grada ne stižu otići do svoje kuće između prakse i nastave, pa ako imaju praksu od 7 do 11 sati, a nastavu od 14 do 19,30 događa se da tri puta u tjednu izvan kuće provedu i po 15 sati. Kad bi u školi postojao prostor za učenje, odmor i prehranu taj teret bi im bilo svakako lakše podnijeti, pa je to evo jedan prijedlog za resorno ministarstvo. Učenici ugostiteljskih programa zadovoljniji su od ovih koji pohađaju Medicinsku školu. Smatraju da su manje opterećeni od njih. No, smatraju da bi im učenje i teorije prakse bolje funkcioniralo kad bi se teorijska nastava i praksa potpuno odvojile i kad bi se izmjenjivale iz tjedna u tjedan. Tako bi se kažu ostvario kontinuitet koji bi olakšao učenje, a i njihova bi stručna praksa tad imala bolje učinke. Iznimno im je važno da im poslodavci na praksi omoguće stjecanje vještina koje čine njihovu struku za što se učenik ponekad mora sam izboriti, ali u pravilu pritom mogu računati na podršku stručnih učitelja iz škole. Za svoj rad u pravilu učenici ugostiteljskih programa dobivaju naknadu. Problemi u odnosima sa poslodavcima najviše opterećuju buduće frizere. Većina ih zbog pritiska poslodavaca odrađuje veći broj sati prakse od obaveznog, na primjer 1000 umjesto 750. Često rade tijekom blagdana i gotovo cijelog ljeta bez naknade uglavnom poslove čišćenja i pospremanja te vrlo rijetko dobivaju priliku učiti svoj zanat u frizerskom salonu. Praksu trebaju pronaći sami, a u reguliranju odnosa s poslodavcima, škola im ne pomaže. Kao problem navode i to što učenici moraju sami nabaviti profesionalni frizerski pribor, lutke za šišanje i ostalo, što je nemali financijski teret. Polaznici programa u građevinarstvu znatno su zadovoljniji i organizacijom nastave u kojoj se po tjednima smjenjuju nastava i praksa, uvjetima na praksi budući da su osigurani, dobivaju naknadu, a također imaju i prilične izglede za pronalaženje zaposlenja odmah po završetku škole. Učenici tehničke škole požalili su se na to da ih uvođenje državne mature skrojene prema gimnazijskom programu kao uvjeta za pristup visokom školstvu nedvojbeno dovodi u dosta tešku situaciju. Od njih se zahtijeva da uz redovite obaveze i pripremu završnog ispita za strukovnu školu paralelno svladavaju i gimnazijski program iz hrvatskog, matematike i stranog jezika, odnosno ostalih predmeta. To ih, smatraju, automatski diskvalificira u odnosu na one koji su pohađali gimnaziju. Smatraju da su spremni za mnoge tehničke fakultete od gimnazijalaca, što se kažu potvrdilo u rezultatima prethodnih naraštaja polaznika tehničkih škola, ali sada će im pristup fakultetu biti otežan i o tom treba svakako razmisliti. I učenici medicinskih škola upozoravaju da su polaznici gimnazija na neki način u boljoj poziciji uvođenjem državne mature. Učenici medicinskih škola se pitaju na koji način će položiti državnu maturu iz matematike kad oni uopće nemaju matematiku u svojoj srednjoj školi. Isto tako smatraju da je apsurd i to što bez državne mature ne mogu upisati ni veleučilišni studij za više medicinske sestre, a bez višeg obrazovanja mogu biti tek njegovateljice ili njegovatelji. Mi u HSS-u smatramo da je upravo ova rasprava koja je provedena između učenika različitih strukovnih obrazovanja itekako dobrodošla jer je ona dobar pokazatelj što trebamo promijeniti ovog trenutka da bi učenike rasteretili, da bi im osuvremenili njihove obrazovne programe, da bi poboljšali uvjete rada, ali isto tako da bi na neki način uskladili potrebe gospodarstva sa obrazovanjem učenika, odnosno da bi to obrazovanje mogli planirati, voditi računa o specifičnostima pojedinih zanimanja. Smatramo da je dodatni problem i nedostatak prostora za teorijsku i praktičnu nastavu za učenike strukovnih škola, stoga se mi u HSS-u zalažemo da gradnja novih obrtničkih, tehničkih i strukovnih škola svakako uđe u prioritet ove Vlade i to ćemo podržati. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Marija Lugarić, Klub zastupnika SDP-a. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima. Ja želim na samom početku reći da će Klub zastupnika SDP-a podržati donošenje ovog zakona kao što smo oduvijek podržavali sva ona zakonska rješenja koja su dobra, koja su suvisla, a to je posebno važno u obrazovanju jer ako želimo napraviti i najmanju promjenu koja zaista čini neku razliku, to je promjena koja je više od jednog političkog mandata od 4 godine. I sve ono što donosimo vezano uz obrazovanje moramo računati da će svoju pravu primjenu i prave efekte ćemo moći vidjeti tek najranije za petnaestak godina, stoga je potrebno zaista dobro osmisliti mjere u obrazovanju i onda na stručnom konsenzusu imati politički inače neslavno propadaju kao što je to bio slučaj i sa većinom stvari do sada. U tom smislu, ovaj zakon je dobar, nama iz SDP-a je posebno drago što je usvojio, ne samo pojmovno, nego i sadržajno neke stvari u koje smo bezuspješno pokušavali uvjeriti Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta. Evo, još prošlo ljeto kada smo donosili Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi, kao što je to primjerice mreža kurikuluma, priznavanje neformalnog i formalnog učenja, kurikularno programiranje i još neke druge stvari. Želimo također istaknuti važnost strukovnog obrazovanja, ne samo iz činjenice da gotovo 75% učenika i učenica ide u to srednje strukovno obrazovanje, već i zbog toga što danas u Republici Hrvatskoj 41% stanovnika ima završenu samo osnovnu školu ili manje od osnovne škole i oni koji jesu u radnoj dobi su još uvijek, da tako kažem, mušterije za ovaj sektor srednjeg primarnog strukovnog obrazovanja i mislim da ih na neki način trebamo uključiti. Ovom prigodom želimo istaknuti važnost cjelovitih integriranih integrirajućih rješenja, da tako kažem za obrazovni sustav. Naime, mi smo do sada puno previše puta svjedočili stihijskim nepripremljenim projektima u obrazovanju koje su u konačnici izazivale zbrke i u učionicama i u zbornicama i na koncu konca u domovima hrvatskih obitelji. ne moramo spominjati primjere od pedagoških standarda ili nekih rješenja iz zakona od prošlog ljeta gdje treba donijeti školski kurikulum do kraja 9. mjeseca, pa ga onda ipak ne možemo donijeti jer nismo donijeli nacionalni iako to sve skupa piše u zakonu. I važno je da negdje i ovdje postignemo suglasnost da ovaj Zakon o strukovnom školstvu, koliko god da je dobar, on ipak samo parcijalno rješava jedan važan i velik sustav, ali ipak samo jedan dio sustava. I u tome je na neki način i najveća zamjerka, da tako kažem i najveći nedostatak vezan uz ovaj zakon. Na globalnoj razini se to može opisati činjenicom da ne postoji velika slika, da tako kažem. Mi možda imamo dokument koji nazivamo Strateški plan za 2005. i 2010., no međutim, na konkretnoj razini mi nemamo definirana rješenja. Nekoliko primjera. U posljednje dvije ili tri godine čuli smo nekoliko najava da će se produžiti osnovno obrazovanje na ovaj dio srednjeg školstva, to se direktno tiče ovoga zakona. Prvo je 2007. godine na proljeće ministar rekao, evo od 9. mjeseca 2007. će cijela srednja škola biti obvezna. Onda se od toga odustalo jer je to naravno bilo nerealno. Onda je u 11. mjesecu predstavljen nacrt nacionalnog okvirnog kurikuluma gdje je napisano da će srednja škola biti obvezna od 2 godine trajanja. A prošli tjedan se najavila srednja škola obvezna u minimalnom trajanju od 3 godine. I dok god mi ne znamo na koji ćemo način produžiti obvezno obrazovanje, ali sad bar znamo da ćemo ga produžiti, mi ne možemo, da tako kažem, pouzdano znati što će se dešavati i sa segmentom srednjeg strukovnog obrazovanja. Drugi primjer je koncept kurikuluma, odnosno pojmovnih određenja. Drago mi je da se, i svima nama je drago da se konačno prihvatilo ono što smo, ponavljam mi kao zastupnici i zastupnice iz SDP-a pokušavali bezuspješno nažalost ljetos staviti kao službenu državnu politiku, no međutim mi još uvijek nemamo definirane ključne pojmove koje bi morali znati prije nego što ih punimo sadržajima. U ovom zakonu se nacionalni kurikulum definira na jedan način, nacionalni kurikulum u Zakonu o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi na drugi način, u nacionalnom okvirnom kurikulumu se definira na treći način. I dok mi te stvari ne znamo mi ćemo imati problema sa strukovnim obrazovanjem. Već spomenuti Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi neke stvari rješava na jedan način, ovaj zakon rješava na drugi način. Pritom prvenstveno mislim na dio oko programiranja. Već spomenuta državna matura, još jedan primjer, polagat će se u srednjim strukovnim školama, neće se polagati u srednjim strukovnim školama. Može se polagati ali ti koji to polažu moraju ići na dodatnu nastavu da bi je mogli savladati. Mi još uvijek zapravo ne znamo kakve će to implikacije imati na djecu koja sada idu u srednju školu. Jer nadam se da ćete se složiti da ukoliko netko treba polagati državnu maturu kao uvjet za upis na fakultet on ne može mu uvjet za svladavanje sadržaja biti dodatne instrukcije u školi, on to mora svladavati u redovnom programu posebno ukoliko je to uvjet za prohodnost prema visokom školstvu. To su samo neki od primjera kako nedovoljna definiranost i nepostojanja te velike slike zapravo može sprječavati sve dobre namjere i sve ono oko čega se mi složimo kod ovog zakona. Nešto specifičnije koje se odnosi na sam ovaj zakon odnosno na sam dio strukovnog školstva. Definiranje kvalifikacijskog okvira, rečeno je da je to temelj za usuglašavanje s Europskom unijom. Mi hoćemo istaknuti da je on neobično važan za mobilnost radne snage i za sutra sudjelovanje naših građana na tržištima rada zemalja Europske unije, ali suprotno onome što je kolegica Petir malo prije rekla mi u tome jako kasnimo. Ne da je ovaj zakon došao u dobro vrijeme mi jako kasnimo. Mi očekujemo u roku od godinu dana ili nekoliko godina postati punopravna članica Europske unije a naša djeca još nisu ni krenula u obrazovni sustav koji ih može obrazovati za to tržište, a sada smo već zapravo trebali najmanje imati prve generacije sposobne sutra izaći na tržište Europske unije sa prepoznatljivim kvalifikacijama. Zanimljivo je gospodin državni tajnik uvodno rekao da se ovim zakonom odredbe zakona usklađuju s budućim odredbama kvalifikacijskog okvira. Meni je jako zanimljivo kako se nešto s nečim budućim može usklađivati. Bilo bi logičnije da smo na neki način definirali kvalifikacijski okvir onda i temeljem njega zapravo vukli ovu samu priču iz zakona. Drugo, ostvarivanje ciljeva koji se proklamiraju ovim zakonom. Osobno volim reći da je jedna od relativno najlakših stvari na svijetu donijeti i promijeniti zakon, posebno dobar zakon, no međutim nama sto dobrih zakona neće pomoći u situaciji kad nemamo dovoljno obrazovanih nastavnika, kad u strukovnom školstvu imamo previše nestručno zastupljene nastave, kad su nam školske učinioce i radionice prilično loše opremljene iako se na tome nešto radilo posljednjih godina, to valja reći, kada udžbenika za strukovne predmete uglavnom nemamo jer nitko nema komercijalnog interesa i tiskati jer su to male naklade a naš Zakon o udžbenicima ne priznaje to kao na neki način male naklade i ne daje dovoljno poticaja jer je cijeli zakon pogotovo nakon zadnjih izmjena definirane su gotovo isključivo komercijalnim osnovama. Teško je dok svi ti uvjeti nisu ostvareni reći u redu je zakon je super i od sutra će nama biti bolje i nešto će se konkretno dogoditi. Da bi sve skupa došlo u praksu potrebno je mnogo više činiti i na edukaciji nastavnika prvenstveno a onda i nastaviti ono što je započeto sa opremanjem škola. Učenička praksa. Neobično je važno zaštiti djecu. Previše puta smo i svatko od nas svjedočio tome da se djeca na stručnoj praksi koje treba zapravo osposobiti i opremiti vještinama i znanjima da ono sutra mogu krenuti raditi, da budu sposobni raditi zapravo ne rade ono što je u opisu njegovog kurikuluma i mi smatramo da je zaista potrebno ovaj zakonski tekst i u tom smislu smo i podnijeli neke amandmane ojačati na neki način i zaštitu djece omogućivši da roditelj odnosno dijete mogu raskinuti ugovor sa poslodavcem ukoliko poslodavac ne ispunjava uvjete iz ugovora odnosno da utvrdimo kaznene odredbe ukoliko se poslodavac ne pridržava zakona. Mi imamo kaznene odredbe za srednje škole, no međutim kaznene odredbe u zakonu za poslodavce koji iskorištavaju djecu nemamo, i to je nešto što treba amandmanom urediti. I posljednje u ovom dijelu, usklađivanje s potrebama tržišta rada. Ova fraza usklađivanje s potrebama tržišta rata je postala dosta popularna mantra da tako kažem i kad govorimo o visokom obrazovanju i ovdje a da zapravo nikada nismo vidjeli koji su kapaciteti naših gospodarstvenika da kažu što je ono što njima treba za pet ili deset godina. Mi ćemo reći ok ovo je usklađivanje sa potrebama tržišta rada ali mi zapravo uopće ne znamo što tržištu rada treba i u tom smislu to naravno nije jedina i isključiva odgovornost Ministarstva obrazovanja ali mislim da treba potaknuti i sektorske komore ali i Ministarstvo gospodarstva i na edukaciji da tako kažem poslodavaca a posebno malih poslodavaca da u svoje poslovne planove uključe i ovu kadrovsku politiku. Naše zastupnice i zastupnici su osim amandmana vezanih uz zaštitu djece i ovo pojmovno raščišćavanje podnijeli i amandmane vezano uz rokove. Kolegice i kolege, ako usvojimo sutra ovaj zakon on će doći u primjene u škole u školskoj godini 2014./2015., ne ranije i koliko god imali razumijevanja da se neke stvari žele učiniti detaljno ne na brzinu itd. nemamo razumijevanja primjerice za činjenicu da ministar ima punih godinu dana da donese podzakonske akte i za još neke druge rokove odnosno ako nam to zaista jest prioritet kao što čini mi se ovdje i postoji suglasje u parlamentu, mislim da te rokove treba bitno skratiti. I da zaključimo sa zakonom. Mi dosta kasnimo. Mi inače kasnimo u ovom dijelu obrazovanja. Ovo je ipak nešto došlo ali zakon će ostati samo skup dobrih želja ako se svom brzinom ne krene u njegovu implementaciju i ne donese se nekakav akcijski plan napisan ili nenapisan koji će zaista implementirati rješenje iz zakona prvenstveno što se treba napraviti, tko to treba napraviti, u kojim rokovima i za to imati adekvatne financije u državnom proračunu. Ako mi svake godine u rebalansu državnog proračuna ili odlukom Vlade o preraspodjeli sredstava skidamo novce za opremanje učionica, za usavršavanje nastavnika itd. sto dobrih zakona nam neće pomoći da nam situacija u zbornicama i učionicama bude bolja i drugačija. I na samome kraju da ponovim, mi ćemo iz SDP-a zaista podržati ovaj zakon. Voljeli bi kada bi se usvojili i neki od naših amandmana ali želimo i upozoriti da je prilično opasna da tako kažem situacija i za djecu ali i za državu za društveni razvoj da mi iz obrazovanja dobijmo samo parcijalna rješenja. Najčešće su ta parcijalna rješenja loša evo ovo je jedno od boljih rješenja, a da veliku sliku i da zapravo želimo od obrazovnog sustava dobiti i kamo želimo ići još uvijek nismo definirali. Bez toga i ova dobra parcijalna rješenja imaju veliku šansu da propadnu. Rekao bi naš kolega Leko to vrlo često ponavlja ovdje u Saboru, znam ja nas. I u nekim situacijom mislim da trebamo biti bitno oprezniji, bitno definiraniji i bitno brži. Zahvaljujem.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a gospodin zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Mi u klubu Hrvatske narodne stranke podržat ćemo ovaj Konačni prijedlog Zakona o strukovnom obrazovanju. Ja moram na početku uputiti pohvalu predlagaču, jer ovim Konačnim prijedlogom Zakona o strukovnom obrazovanju i potpuno opravdano i logično, uključene su brojne primjedbe i prijedlozi s prethodne rasprave. Činjenica da za ovaj Konačni prijedlog Zakona o strukovnom obrazovanju imamo čitav niz već usvojenih temelja, a to je usvojena Strategija razvoja strukovnog obrazovanja, usvojen je Akcijski plan provedbe strategije, postoje i Agencije za strukovno obrazovanje. Nadalje, u dijelu gdje se spominje nacionalni plan uključen za pristupanje Europskoj uniji u jednoj rečenici spominje i ciljeve za 2009. godinu, a to su razvojni ciljevi strategije koji obuhvaćaju razvoj standarda zanimanja, kvalifikacije, kurikulum, što implicira ulaganje u opremanje i stručno usavršavanje strukovnih škola i nastavnika. Uglavnom kada govorim o infrastrukturi suglasni smo da je potrebno i nužno kada govorimo o aktivnostima i onima koji trebaju te aktivnosti provesti suglasni smo. Jedino u čemu nismo suglasni, a to je tko će i kada će i koliko će to uspješno provesti? Nije to samo problem, ovdje konkretno govorimo o strukovnom obrazovanju, problem je to u svim segmentima, problem je to u svim raspravama. Sigurno da ovdje kada govorimo o strukovnom obrazovanju koje je prilično osjetljivo, jer je direktno vezano na gospodarstvo, a vjerujem da će se konačno prihvatiti činjenica i to sa konkretnim akcijama i mjerama Vlade Republike Hrvatske da je jedino gospodarstvo ili jedino onaj sustav koji stvara novu vrijednost, a u taj sustav je direktno uključeno i strukovno obrazovanje o kojem danas govorimo, je ono što može osigurati nekakvu mogućnost razvoja, a sasvim sigurno ne zaduženja s kojima smo došli do 40 milijardi eura ukupnog duga. Nadalje, provedena studija tržišta rada što je u svakom slučaju za pohvaliti, utvrđen je broj obrazovnih sektora, smanjen sa 33 na 14, ažuriran je popis zanimanja, osnovana su sektorska vijeća, činjenica da imamo Zakon o srednjem obrazovanju, Zakon o obrazovanju odraslih, Zakon o obrtu. Mogli bi nabrajati u nedogled, ali u svakom slučaju ono s čim smo se i vjerujem i gotovo sam siguran sa svim usuglasiti da je stvoren jedan vrlo kvalitetan temelj i za ovaj Konačni prijedlog Zakona o strukovnom obrazovanju. O tome kako i na koji način ćemo to dalje provoditi to je drugo pitanje i u prethodnim raspravama u ime klubova bilo je nekoliko primjedbi i možemo reći čitav niz primjedbi iz prakse do sada. Nema potrebe da ja to sada ponavljam, ali sasvim sigurno imam obavezu u ime kluba Hrvatske narodne stranke upozoriti na nešto što se nije činilo ili ako se činilo, činilo se loše, a u ovom konkretnu slučaju govorimo o tim preduvjetima za primjenu Konačnog prijedloga Zakona o strukovnom obrazovanju. Konkretno vezano uz ovaj zakonski prijedlog mi u klubu Hrvatske narodne stranke imamo nekoliko primjedbi. Te primjedbe su već obuhvaćene i sa upućenim amandmanima. Nadam se da će predlagač prihvatiti ovaj prijedloge i primjedbe koje su predložene amandmanima. Konkretno vezano uz članak 6. koji govori u svom stavu 5. standardi i zanimanje strukovnih kvalifikacija redovito se usklađuju s potrebama tržišta rada u pravilu svakih 5 godina. Smatramo da je 5 godina predugačak rok, pogotovo danas. Ako odgovorno, a vjerujem da za to imamo dovoljno elemenata i dovoljno informacija da nam gospodarstvo nije nikada bilo u težoj situaciji nego danas, da su krizna vremena u pravo ta vremena kada se sadi. Strukovno obrazovanje je definitivno nešto s čim se sadi s čim se stvara nova vrijednost, jedna dinamika usklađivanja gospodarstva posebno imajući u vidu da mi nemamo strategiju industrijskog razvoja, mi ju nemamo. Mi imamo kozmetiku, a nemamo stvarno strategiju koja bi bila primjerena našim mogućnostima, našim prirodnim potencijalima i našim potrebama. Mi imamo lutanje. Da je donošenje takve strategije izuzetno nužno i potrebno to smo uvjeren sam suglasni svi. I sigurno da ta strategija bi riješila čitav niz dilema koje su vezane i u budućoj primjeni ovog zakona. Ali istovremeno smatramo da taj rok je predugačak 5 godina, i smatramo da ga treba skratiti. Vlada ima te mogućnosti kao što to uspješno radi prekrajanjem zakona sa svojim uredbama sa zakonskom snagom. Prema tome, ima i ovdje ako već je u konačnom prijedlogu napisano 5 godina, ali u praksi vjerujem da će tu Vlada, barem u tom segmentu sa tim alatom kojega često puta zloupotrebljava, barem u tom segmentu ga upotrijebiti korisno, pragmatično i u trenutku kada je potrebno. Od nedavno imam jednu informaciju, a vjerujem i državni tajnik je nedavno bio na varaždinskom području, da ima istu tu informaciju, a to je da upis u srednju poljoprivrednu školu, zanimanje za upis u srednju poljoprivrednu školu pao 40%, 40% niži u odnosu na interes koji je bio nekad prije. Zašto? Zbog čega? Vrlo jednostavno. Poljoprivredna politika nam puca po šavovima. Mislim da su to problemi, ali životni problemi, problemi koji direktno veze imaju sa ovim, u onom temeljnom dijelu sa ovim prijedlogom zakona. Nadalje, u članku 20. možda je kozmetika. Mislim i ovakav u članku 20. stavak 2. koji definira broj polaznika, koja ustanova za strukovno obrazovanje upisuje u prvi razred planira se sukladno broju učenika, sasvim sigurno, logično i potrebno, koji završavaju osnovno obrazovanje kadrovskim prostornim mogućnostima ustanove, potrebama gospodarstva i slobodnim mjestima za provedbu praktičkog dijela obrazovanja. Čisto psihološki mislim da bi ove potrebe gospodarstva trebalo snažnije naglasiti, ako ništa drugo bar staviti prvo u nizu nabrajanja. Teško je u zakonskom prijedlogu sa strogom dosta suhoparnim izričajem naglasiti ono što je nužno, pa evo ja kroz raspravu jednostavno naglašavam ovu potrebu kao jednu od vrlo važnih, a mogu reći slobodno i najvažnijih u ovom trenutku. I već je i kolegica Lugarić spomenula odredbe koje su definirane u članku 42. Mi u klubu Hrvatske narodne stranke također se priključujemo izrečenim primjedbama i smatramo da stavkom 2. standarde zanimanja strukovnih … [[Govornik se ne razumije.]] iz članka 6. stavka 4. ovog zakona ministar će donijeti do 31. prosinca 2012., stavak 3. 2013. Smatram da je prilično komotno su definirani ovi rokovi s jedne strane. I s druge strane smatram da je ukupni naš gospodarski trenutak, a vjerujte mi da gospodarstvo izuzetno vapi za jednim sustavnim uređenim strukovnim obrazovanjem. Mislim da su ovi rokovi predugački i smatram da te rokove definitivno treba skratiti, jer po logici ovih rokova, ovaj zakon može doći u svojoj puni u primjenu tek … [[Govornik se ne razumije.]] što sasvim sigurno je nešto što nas ne zadovoljava i nešto što nije u redu i nešto definitivno treba i skratiti. Da li će se to skratiti amandmanima, da li će se skratiti kasnije sa, ponavljam, opet odlukama Vlade o tom potom, ali definitivno ove rokove isto treba prilagoditi dinamici i razvoja gospodarstvenim i dinamici ukupnog gospodarstva ove države jer strukovno obrazovanje je sasvim sigurno jedan od potencijala budućnosti kojega moramo iskoristiti i zbog čega na koncu konca i donosimo i danas raspravljam o ovom zakonu. I na kraju mi u klubu Hrvatske narodne stranke podržat ćemo ovaj konačni prijedlog zakona, prvenstveno iz razloga jer ga treba početi hitno primjenjivati, s tim više što zakonodavni okvir i institucionalna infrastruktura je potpuno spremna za primjenu ovog zakona, uz akceptiranje potrebe i realnosti ukupne gospodarske situacije, prije svega nedostatke gospodarske strategije ove države koja je jedan bitnih preduvjeta i za primjenu ovog zakona, nemamo je, nužna je, potrebna je. Nadamo se da će Vlada u tom dijelu konačno pokazati svoju odgovornost prema građanima ove države, i zbog poticaja i svega ostaloga, a sasvim sigurno da primjena ovog zakonskog prijedloga da će biti jedna od korisnih infrastrukturnih potpora za onaj gospodarski razvoj i rast kojega naši građani očekuju, a na koncu konca nešto na što svi zajedno imamo pravo. Hvala lijepa.
Hvala. Pojedinačna rasprava. A prije toga državni tajnik Želimir Janjić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Hvala vam poštovani predstavnici klubova koji ste u ime klubova govorili na potpori donošenja ovoga zakona. Pa dopustite samo da se kratko osvrnem na nekoliko detalja koje ste ovdje spomenuli. Prije svega drago mi je da zastupnica Roksandić je naglasila ovdje da se uključuju ne samo jedinice lokalne samouprave nego i osnivači u ovaj dio kada je riječ o strukovnom obrazovanju, kada je riječ o naukovanju, da su oni involvirani u ovaj segment. Jednako tako vrlo interesantan ovaj prijedlog da razmišljamo o centrima novih tehnologija u svim županijama, da se to rasporedi zapravo i sada u ovome trenutku mi uglavnom te centre imamo u središtima županija, ali ne svih. Možda nije loše dakle da u tom pravcu razvijamo, zato nam ne treba nikakav dokument. Obzirom da ovdje imamo osnovu to će biti moguće ostvariti, ali bi bilo vrlo neozbiljno od mene kad bih rekao u kojem roku. Uvijek moram bježati od rokova, ali u svakome slučaju, prijedlog je izuzetno dobar. Drago mi je da je gospođa Roksandić jednako tako naglasila ove tzv. kontrolne ispite koji se već nekoliko godina provode u našim obrtničkim zanimanjima, dakle u njihovome drugome razred i ta praksa se pokazala dobrom. To nije često, to je rijetkost, ali kod onih učenika kod kojih se vidi da možda nešto treba posebno propitati da li je u pravome programu itd., ta praksa je do sada dobra. Htio bih se osvrnuti na ovo što je u ime Kluba zastupnika Hrvatske seljačke stranke rekla cijenjena zastupnica Petir. Kada je riječ o pedagoškim kompetencijama koje ste ovdje spomenuli, mi smo ih definirali zapravo kako se do njih dolazi još u temeljnom zakonu, u Zakonu o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi i dakle to je nešto što će biti uređeno pravilnikom i kako će se dolaziti do tih kompetencija, pa će se to naravno odnositi i na nastavnike u strukovnim školama, jer je zapravo sve jedan sustav. A kada je riječ o članku 14. i 16. kada govorite o osobama s invaliditetom, mi kažemo o osobama s teškoćama u razvoju, već se potrudila svojim amandmanom u tom smislu intervenirati zastupnica Lukačić tako da to što ste istakli kao problem, to više problem biti neće zato što je ovaj amandman doista prihvatljiv. Govorili ste jednako tako o opterećenosti naših učenika u pojedinim vrstama škola, a poglavito kada je riječ o tomu, govorite o strukovnim školama, o tehničkim školama, govorite o medicinskim školama. Samo je jedna ispravka. Kada je riječ o medicinskim školama, nije točno da nemaju matematike. Imaju matematik, istina bog manje. Oni imaju u 1. i 2. razredu po dva sata matematike. Ja neću reći da je to dovoljno, ali matematiku svakako imaju. I kada govorite o tim njihovim šansama za nastavak obrazovanja kako se upisati, vjerujte da je razlika kako je sada predviđeno člankom 82. Zakona o odgoju i obrazovanju, osnovnoj i srednjoj školi gdje se predviđa polaganje državne mature za one učenike strukovnih škola četverogodišnjih koji žele, jer ne moraju ukoliko ne žele nastaviti obrazovanje, oni će izraditi svoj završni rad, obraniti ga i zaposliti se. Ali oni koji žele nastaviti obrazovanje, vjerujte, oni su u punoj boljoj poziciji, svi od reda u tehničkim školama nego što su bili prije. Ja ću podsjetiti, do sada postoje strukovne škole četverogodišnjega trajanja i postoje gimnazije. I jedni i drugi su morali položiti svoju maturu odnosno drugi završni ispit i poslije toga se pojaviti na visokim učilištima na prijemnim ispitima. I jedni i drugi. Naravno da je gimnazijalcima bilo lakše, a za razliku od njih učenici četverogodišnjih strukovnih škola su morali, obzirom da su prijemni ispiti bili takvi kakvi su bili, oni su morali svladati dodatno neke sadržaje. Na koji način? Ili su dolazili u veće centre, posebice ovdje u Zagrebu, u Pučko otvoreno učilište na dva tjedna u vrijeme kada nema nastave, da bi se pripremali za prijemni ispit na nekom fakultetu. Ta dva tjedna platili su boravak u Zagrebu, ta dva tjedna platili su tu školarinu koju su morali platiti učilištu i nitko im nije jamčio da će sigurno položiti prijemni ispit. Za razliku od toga kako je bilo dosad i ovoga kako će biti od 2010. godine, dakle mi osiguravamo tim učenicima dodatne sate ukoliko žele da sve ono što su morali platiti, zbog čega su morali ići negdje drugdje, naprave u svojoj školi o trošku države sa svojim profesorima koje dobro poznaju. To je prednost. Što je još prednost? Svi oni i ovi iz tehničkih škola nakon takvih priprema i ovi iz gimnazije prije su dakle imali svoj završni ispit i svoju maturu, a poslije toga prijemne ispite. Sada visoka učilišta u najvećem broju slučajeva kažu koristit ćemo rezultate državne mature za pristup visokim učilištima. Položite svoju državnu maturu, eventualno negdje taže izborni predmet i mi ćemo vas tangirati, sve si napravio u svojoj školi. Dakle, time se osvrćem zapravo i na onaj dio koji je spomenula i cijenjena zastupnica Lugarić. Dakle, usuđujem se reći ovaj puta podrška, potpora našim učenicima zapravo puno veća nego što je bila do sada. Kada govorimo o trajanju obrazovanja svi se slažemo s time da osnovno obrazovanje ne daje nikakvu kvalifikaciju. To je činjenica, to je tako. I da te osobe koje ne završe neku srednju školu nemaju kvalifikacije, da puno puta budu socijalno isključene. I stoga smo rekli, a vi ste donijeli prošle godine u Hrvatskom saboru onaj dokument Nacionalni program mjera, koji postupno dovesti do toga da stvorimo preduvjete i da to onda zakonski sankcioniramo. Naša je namjera i mi jesmo kandidirali kad se počelo govoriti o promjenama Ustava da u Ustav uđe odredba nakon ovih priprema, već dvije godine to radimo, nastavit će se iduće jeseni, da to kandidiramo i da kažemo da produljujemo obrazovanje. Dakle, to treba biti rečeno u Ustavu. A onda će vjerojatno, tako se makar čini, dakle biti odredbe u kojoj će biti rečeno da se produljuje, ali da će to biti uređeno posebnim zakonom, dakle Zakonom o srednjem obrazovanju gdje se onda to precizno kaže. Pa ćemo onda vrlo jasno reći to je takav model, zapravo neće biti dvojbi, mi želimo zapravo svakoga našega polaznika dovesti do toga da ima svoju prvu kvalifikaciju i da ima šansi na tržištu rada. To je cilj, a mi mu osiguravamo dakle sve uvjete i roditelji nikada nisu imali bolju podršku iz državnoga proračuna zahvaljujući tome što ste se vi za to odlučili, dakle i za prijevoz i za udžbenike i za smještaj u domovima i svi oni kojima je to bilo ograničenje, koji nisu mogli školovati svojih troje djece recimo istovremeno. Sada uz pomoć države to doista mogu učiniti. I ti efekti već nakon dvije godine su vrlo značajni. Nadalje, kad su spomenuti udžbenici, cijenjena zastupnica Lugarić ovdje je spomenula da imamo nedostatak udžbenika u našim strukovnim školama. Točno je. Ali taj strašan nedostatak u odnosu na nešto više godina prije se bitno smanjio ove godine kada država nabavlja iz državnoga proračuna i nakladnici koji nisu imali jamstvo da će biti kupljeni udžbenici sada definitivno imaju. Ta slika se bitno popravlja u odnosu na prošla vremena. To je ono što također treba naglasiti i to je dobro i to unapređuje kvalitetu našega obrazovanja. Usklađivanje sa potrebama tržišta rada je vrlo bitno, stalno govorimo o njemu. Ali ja vam moram reći, kada je zastupnik Koračević o Varaždinu, o interesu za pojedina zanimanja upravo mogu potvrditi da je tamo bilo takvih povezivanja gdje se osluškuju potrebe tržišta rada. Pa je njihov grad u suradnji sa Hrvatskim zavodom za zapošljavanje pitao gospodarstvenike koje im to zanimanje treba, a kojega trenutno nemaju ili možda neko osposobljavanje, pa su rekli da su im potrebni stručnjaci koji će znati crtati u programima Autocada ili … [[Govornik se ne razumije.]] i oni su ih obrazovali u nekakvome roku od šest mjeseci i otišli su poznatome poslodavcu i odmah dobili posao. Dakle, to je nešto što je zapravo već počelo i mi sada smatramo da će se taj proces nastaviti. I na koncu kada je riječ o rokovima, dopustite, mi možemo staviti bilo kakav rok. Za nekakav pravilnik 6 mjeseci i možemo promašiti taj rok. Možda će ovdje biti rečeno niste donijeli na vrijeme. Pa možda je veće jamstvo ako ćemo se mi koji radimo te pravilnike potruditi, nema veze koliko ovdje piše, da ih donesemo i prije toga roka. I da završim, kada govorim o onim godinama 2012., 2013. godina, sve ove poslove o kojima sada govorimo, uključujući i zakon koji pripremamo, vodi Agencija za strukovno obrazovanje. Pred njima je donošenje 200 standarda kvalifikacija, 200 standarda zanimanja, dakle ovo je krajnji rok, ovo je zadnja godina do kada to zapravo treba učiniti. Hvala vam lijepa.
Ispravak netočnog navoda. Gospodin zastupnik Gvozden Flego.
Gledajte, nije stvar u tome da vi kao ministarstvo ili vi kao agencija u što skorijem roku to donesete nego je stvar u tome da vi sebi zadate krajnji rok koji je realan i da prestanete određivati zadaće sljedećoj vladi što treba raditi, a vi niste u stanju napraviti. O tome se radi. European Qualifikation Framework dakle Europski kvalifikacijski okvir je donesen. Mi četvrtu godinu radimo Nacionalni kvalifikacijski okvir. Pa jel to u redu? Nije u redu. Za, a ako mislimo donijeti zakon koji će početi vrijediti. Nije u redu.
Nije u redu, ali nije ispravak netočnog navoda, ispravak drugog stajališta. Profesor? Upravo smo baš na raspravi o strukovnom obrazovanju u vezi Poslovnika onda. E sada pojedinačna rasprava, gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege. Da je pred nama kvalitetno pripremljen prijedlog zakona vidjeli smo i čuli u raspravama u prvom čitanju ovog zakona koje je ovaj Visoki dom proveo početkom prosinca prošle godine. Danas kad je pred nama Konačni prijedlog zakona o strukovnom obrazovanju u kojemu je predlagatelj prihvatio i ugradio primjedbe i prijedloge koje su zastupnici i klubovi zastupnika iznosili u raspravama što drugo nego reći dobro obavljen posao i time čestitati predlagatelju Vladi Republike Hrvatske i svima koji su sudjelovali u izradi zakona. A ako smo danas u raspravama u ime klubovim izlaganjima i čuli malo disonantnih tonova raduje me što su svi klubovi do sada dali svoju potporu Konačnom prijedlogu zakona o strukovnome obrazovanju. Kratak i moderan zakon sa svega 44 članka po svome sadržaju je europski zakon iako samo u jednom stavku, prvom stavku članka drugoga izjednačava prava državljana Europske unije na strukovno obrazovanje u Republici Hrvatskoj pod istim uvjetima, imaju iste uvjete kao i hrvatski državljani a taj stavak toga članka stupa na snagu danom prijema Republike Hrvatske u Europsku uniju što će se nadam uskoro i dogoditi. Značaj je ovoga zakona koji prvi put u jednom dokumentu u ovom temeljnom zakonu uređuje strukovno obrazovanje opredjeljenje je predlagatelja za trajnim usklađivanjem sustava strukovnog obrazovanja s potrebama tržišta rada, a isto tako i oblikovanje sustava koji omogućava cjeloživotno obrazovanje i bolju vertikalnu i horizontalnu prohodnost. U tom smislu veliko poboljšanje sustava je i smanjenje broja obrazovnih sektora za više od polovice s 29 na 13 kao i broja zanimanja za koja se obrazuju naši srednjoškolci. Posebno pozdravljam i zakonom utvrđeno osnivanje Vijeća za strukovno obrazovanje zaduženog za usklađivanje rada svih sudionika u ovom području, dakle u području strukovnog obrazovanja koje daje poticaj za donošenje novih izmjene i dopune postojećih kurikuluma, predlaže obrazovne sektore kao i mjere i aktivnosti, te strategije razvoja strukovnog obrazovanja. Dobro došlo je a pokazalo se i neophodnim osnaživanje i proširenje djelokruga ovlasti ranije osnovane Agencije za strukovno obrazovanje. U članku 18. ovoga zakona utvrđuju se sudionici u području strukovnog obrazovanja od nadležnih ministarstava za pojedine sektore, lokalne i područne samouprave preko sindikata, udruga poslodavaca, strukovnih i drugih udruga, komora, visokih učilišta, pa sve do pravnih osoba koje se bave posredovanjem u zapošljavanju do zaključno ustanova za strukovno obrazovanje kojima je zadaća poticanje i usmjeravanje razvoja strukovnog obrazovanja na nacionalnim, lokalnim i područnim razinama. Istaknuo bih ovdje primjere dobre prakse i do sada u strukovnom obrazovanju na području Brodsko-posavske županije i grada Slavonskoga Broda iz kojega dolazim. Pa recimo kao primjer navodim suradnju industrijsko-obrtničke škole u Slavonskome Brodu s pojedinim tvrtkama iz grupacije Đuro Đaković koja je dovela do obrazovanja mladih ljudi za zanimanja sa znanjima i vještinama potrebnim za potrebe industrije. Na taj način ti učenici imaju po završetku školovanja osigurano radno mjesto, a tvrtke stručnu radnu snagu koja im je neophodna. Ili drugi dobar primjer iz Slavonskoga Broda je srednja škola Matija Antun Reljković koja u svom sastavu ima tri škole – Poljoprivredno-tehničku, Veterinarsku i Kemijsku. Poljoprivredno-tehnička ima poljoprivredu i šumarstvo, a Kemijska ima kemiju, ekologiju, prehranu i geodeziju. Ova škola svojim polaznicima daje prvo zanimanje kojim mogu započeti svoje obiteljsko gospodarstvo ili na tržištu brzo pronaći radno mjesto, ali i nastaviti stručne i sveučilišne studije. A kad spominjemo ovu strukovnu školu koja je u fazi stvaranja centra izvrsnosti kako na području opreme, tako i kadrova i koja je u zadnjih pet, šest godina uz pomoć osnivača u dogradnji zgrade iz programa CARDS-A 2004. iskoristila 4 i pol milijuna kuna za opremu laboratorija i praktikuma neophodnih za stručno obrazovanje učenika u 21. stoljeću. Tako poljoprivredni smjerovi imaju jedan od najopremljenijih laboratorija za mikropropagaciju u cijeloj regiji. Pridodamo li tomu i suradnju sa veleučilištem u Slavonskome Brodu na provedbi stručnog studija bilinogojstva i hortikulture smatram da je ova škola jedan od egzemplara strukovnih škola kakvima u Hrvatskoj težimo i za kakve se svi skupa ovim zakonom opredjeljujemo. Zašto sam spominjala korištenje sredstava CARDS-a programa. Želimo li da ovaj zakon zaživi u punoj snazi i što prije poluči željene rezultate znamo da između ostaloga moramo puno uložiti u poboljšanje materijalnih uvjeta i opreme strukovnih škola. Stoga preporuka ravnateljima kao i osnivačima da trebamo i moramo za tu namjenu koristiti i sredstva predpristupnih fondova. Sigurna sam da će donošenje ovoga zakona pozdraviti i ravnatelji strukovnih škola u sredinama koje imaju problema sa pronalaskom stručnih kadrova jer ovaj zakon uređuje znatno povoljnije uvjete za zaposlenike kako nastavnika stručno-teorijskih sadržaja, nastavnike praktične nastave i vježbi i strukovne učitelje. Njih više od 6 i pol tisuća. Ali ovaj zakon pomoći će i osnivačima srednjih škola koje su prema Zakonu o odgoju i obrazovanju u osnovnim i srednjim školama u obvezi izraditi mrežu srednjih škola bolje rečeno i točnije mrežu obrazovnih programa. I zaključno. Zakon o strukovnom obrazovanju još je jedan kamenčić u mozaiku cjelokupne reforme hrvatskog srednjoškolskog obrazovanja, te se nadam da će skorim donošenjem najavljenog Zakona o umjetničkom obrazovanju on biti potpun. Zbog svih 139000 mladih ljudi u Hrvatskoj koji čine 75% ukupne srednjoškolske populacije, a koji pohađaju strukovne i umjetničke škole. I nešto na razmišljanje nama svima ovdje u Saboru u kojem donosimo zakone, a i predlagateljima dakle i tvorcima zakona je jedna odredba i preporuka Odbora za zakonodavstvo koja je baš u izvješću koje je dao Odbor za zakonodavstvo na zadnjem mjestu a kaže možemo li preispitati mogućnosti, ja ću to sad prevesti, možemo li preispitati mogućnosti da se uporaba tuđica u hrvatskim zakonima svede na što manju moguću mjeru. Dakle, gdje god imamo dobru hrvatsku riječ, zalažem se za to da u Hrvatski sabor donosi hrvatske zakone na hrvatskome jeziku, dakle sa što manje tuđica. I dakle uz ovu malu ogradu na kraju i iz svega onoga prije što sam rekla, podržati ću donošenje Zakona o strukovnome obrazovanju. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Marija Lugarić.
Poštovana kolegice, upravo na ovo zadnje što ste rekli, na zapravo ovo mišljenje, sugestiju Odbora za zakonodavstvo da preispitamo korištenje nekih riječi. Kada sam govorila u ime kluba, upravo sam rekla da je potrebno kod nas raščistiti pojmove. Odbor za zakonodavstvo nije, i ljudi koji su u Odboru za zakonodavstvo ne bave se obrazovanjem i ne barataju određenim fondom, da tako kažem stručnih pojmova koje koristimo mi iz obrazovanja. No međutim, problem nastaje u tome kad mi iz obrazovanja nemamo jednoznačno određeno što je to kurikulum, koje su mu različite vrste, što je to kvalifikacija, razlikuju se i na koji način temeljne i ključne kvalifikacije, kompetencije i tako dalje. Dakle, problem je zapravo samo u tome, ne u ovome što govori Odbor za zakonodavstvo da treba pronaći hrvatske riječi jer su one u ovom sustavu zapravo nove riječi kao stručni pojmovi, problem je zapravo u tome što ih je potrebno jednoznačno definirati, a mi do sada u ovom zakonu i u odnosu na temeljni zakon o školstvu i neke druge dokumente, njih imamo različito definirano. I u tome jest problem. Ne u tome što mi koristimo, nego ne znamo zapravo u kojim uvjetima, okolnostima i kojim sadržajima ih spominjemo. Zahvaljujem.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić.
Hvala lijepa. Uvažena kolegice Lugarić, nas dvije se ovoga puta slažemo i ja razumijem što ste vi rekli, ali molim da uzmete u obzir ono što sam i ja rekla ovdje, a to je da kad govorimo o školama u Hrvatskoj, obrazujemo i učimo djecu na hrvatskome jeziku. Ja uvažavam i čula sam što ste vi rekli kod same terminologije kod jednoznačnosti da svi jednako tumačimo određene termine, ali ovo što je, ja sam pohvalila i pozvala se na ono što je Odbor za zakonodavstvo na žalost prvi puta u zakonu koji se odnosi na obrazovanje, makar to bilo … [[Govornica se ne razumije.]] pa to bilo i strukovno obrazovanje, da svi zajedno razmislimo i svedemo uporabu tuđica na što manju mjeru tamo gdje postoje dobre i provjerene hrvatske riječi, a o ovome se da razmišljati i treba raditi na tome. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Anton Mance. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Dosta smo čuli kvalitetnih mišljenja, izlaganja vezano za obrazloženje zašto je trebalo donijeto ovaj zakon, odnosno Konačni prijedlog zakona o strukovnom obrazovanju, ne samo zbog toga što usklađujemo taj zakon sa zakonodavstvom Europske unije gdje mi želimo ići, nego i zbog toga što zaista veliki broj učenika ide u strukovno obrazovanje i da ono nije do sada bilo kvalitetno vrednovano. S obzirom da sam i sam radio u srednjoj školi koja je strukovna tehnička škola, znači obično te škole sadržavaju programe i tehničke i industrijske, a zakonom je tek, možemo reći kvalitetnije bilo obrađeno onaj dio što je vezan za obrtništvo jer su naša obrtnička komora to vjerojatno bila dobro upoznata kako je to na području Bavarske, pa mogu reći da smo i tu u tom dijelu to dosta dobro imali i riješeno. Nismo istina pratili, što se tiče tržišta rada koja nam radna snaga je potrebna, međutim, mogu reći da danas ipak kad imamo ove poslovne zone koje ova Vlada potencira, koja joj daje podršku, moram reći da se u praksi traže oni koji dolaze, pogotovo strani investitori, kad dolaze vjerojatno u Zagreb i Rijeku ili neka veća mjesta ne, ali u manjim mjestima oni postavljaju pitanje tih naših strukovnih škola, postavljaju pitanja naših školskih radionica i da vide kakvom mi to opremom raspolažemo. Da ne bih ponavljao ono što su kolege rekle, što mi dobivamo, ja svakako podržavam ovaj zakon i sretan sam zbog toga što se ovaj zakon donosi. Naravno, brojna mišljenja, pa recimo i jedan način i kritike koje smo ovdje čuli o tome gdje se mi nalazimo. Naravno da mi ne možemo danas reći da želimo i da možemo imati strukovno školstvo kakvo ima Austrija, kakvo ima Italija. Možda ima ovdje kolega koje su devedesetih godina došle u neku od prvih europskih škola za buduću Europsku uniju, dakle gdje smo vidjeli, ja zbog toga bih i naglasio više ovaj dio koji se odnosi na praktičnu nastavu. Vjerojatno su vidjeli da tamo postoje školske radionice sa pedesetak, sedamdesetak univerzalnih tokarskih strojeva. Govorim o ovom dijelu koji se odnosi na metal, vjerojatno je tako i u drvu. Znači u školi se provodi proizvodnja, proizvodnja koja u jednom dijelu, konkretno tamo u Udinama gdje je ta jedna od tih europskih škola, dakle radilo se o tome da rade za firmu Zanussi. Prema tome, tamo su i učenici i nastavnici praktične nastave, dakle provodili proizvodnju. Ulazilo se u školu ujutro u 8, izlazilo se u 5 popodne. Međutim, treba isto tako naglasiti u tim strukovnim školama nešto i oko kriterija. Možda je odgovor na to pitanje rekao i državni tajnik jer gospođa Petir je dobro primijetila da nemamo baš upisa u strukovne škole, koliko god mi na lokalnoj razini dajemo stipendije, a dajemo ih, daje se i na razini županije, daje ih i komora, onda mi to navodimo na lokalnoj razini, pa to su stipendije za ona zanimanja koja mi smatramo deficitarnim. Vjerojatno nije to samo razlog, razlog je možda i u tome što je tajnik govorio jer vidite, prohodnost nije bila iz elektrotehničke škole na elektrotehnički fakultet, a tako to jeste na zapadu. Znači, gimnazije su bile po toj prohodnosti privilegirane, one daju kvalitetnije znanje iz matematike i fizike i ti su studenti u prednosti bili na polaganju prijemnog ispita. Možda ćemo zaista sa državnom maturom sada potaknuti, vjerojatno i drugačiji upis i prohodnost, dakle da dobijemo to pa će, jer će, što se onda dogodilo? Učenik iz gimnazije je došao i prvi put se upoznaje sa strukom na fakultetu. Ovaj učenik koji dolazi iz srednje strukovne škole, on je odslušao desetak stručnih predmeta, dakle on bi trebao biti u prednosti. Vjerojatno će se dogoditi to da će sada učenik koji će se pripremati za državnu maturu, ako je to tako kako ste vi dali obrazloženje, trebalo bi po meni biti interes za strukovne škole i da ta prohodnost omogući znači polaganje državne mature uspješnim, naravno, dakle i upisi. Jer zaista ako gledate da je 25% učenika upisivalo programe gimnazija, to ipak vani nije tako. Možda je to preveliki broj, ali to je jedna problemska problematika koja zaslužuje možda jedan okrugli stol o tome, ali ja evo, vidim ovdje šansu. Zbog toga mislim da ne ponavljam onaj sadržaj, naravno praktična nastava treba stručnog učitelja. Taj inženjer mora imati formalno pedagoško obrazovanje i sve ostalo. Smatram da dakle te tehničke industrijske škole moraju imati kvalitetnije radionice, da te radionice moraju biti kud i kamo bolje opremljene, imamo škola, istina i da je to potreban jedan period. Dakle, to nije moguće da mi odjednom sada stignemo ove zapadne države i postupno, dakle kroz određeni broj godina do toga ćemo doći. Dobri su ovi prijedlozi ovdje i vidim da se mi svi u tome slažemo. Dakle, obrtničke škole jesu možda tu u prednosti jer one imaju, pogotovo veliki gradovi imaju dovoljan broj licenciranih radionica ali manje sredine trebaju i mislim da bi trebalo i da ćete vi vjerojatno prihvatiti ovaj prijedlog da se više sredstava ulaže u te škole, u njihove praktikume, u njihove radionice, da se tu organizira proizvodnja, da li će se ona rješavati nekakvim ugovorom ili ne ali u svakom slučaju omogućiti. Ja znam da je to dosta skupo, strukovne škole su vrlo skupe. Tu jedan numerirani stroj košta 300-400 i više tisuća kuna ali uz one simulatore koje sam vidio sada po školama da postoje, dakle potrebno je i to kako bi se organizirala ozbiljnija proizvodnja jer time ćemo zadovoljiti zahtjeve onih koji dolaze u naše zone i koji to pitaju. Moram reći da sam svjedok toga bio dva puta u manjim mjestima koju školu imaš, koju radnu snagu, ta radna snaga nama odgovara i to je možda jedan i od razloga da ćemo u te zone uložiti. Što se tiče udžbenika moram reći da, dobro ministarstvo ne može financirati manji broj stručnih udžbenika ali ja mislim ja znam da smo mi to rješavali na razini škole gdje je ministarstvo priznalo udžbenik, priznalo je nečiji rad profesora da to bude udžbenik i da se to rješavalo na razini škole i mislim da je to moguće i smatram da nije to opet toliko veliki problem makar sam ja to radio dok sam bio i izašla su takva četiri udžbenika. I ona su bila prihvaćena jer se radi o strukovnim školama kojih takvih ima tri u Hrvatskoj. Evo, zbog toga što prije su i kolege naveli što piše u zakonu svakako ću podržati ovaj zakon uz evo nekakva mala problemska razmišljanja o tome što bi to trebalo donijeti pogotovo što se tiče ove prohodnosti i upisa.
Hvala. Replika gospodin zastupnik Gvozden Flego.
Hvala vam lijepa. Ja se uvelike slažem s vama kolega Mance. Ja sam u prvom čitanju zakon uvelike pohvalio, bio sam jako zadovoljan sa velikom većinom elemenata. Međutim, ako usvojimo ovakav zakon pogotovo u njegovim završnim odredbama, dakle da se strukovni kurikulum mora donijeti do 31.12.2013. godine a cjelokupni sustav strukovnog obrazovanja će moći funkcionirati tek onda kada se donese strukovni kurikulum. To znači da ćemo zakon uistinu početi primjenjivati 2014., 2015. To znači da će prve učenice i učenici izlaziti iz škola 2018. ili 2019. To znači da ćemo se u potpunosti usuglasiti sa europskim zanimanjima za devet odnosno deset godina i to je ono što se meni čini neprihvatljivim.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Anton Mance.
Ja smatram da će ipak u praksi krenuti jer kažem nemoguće je stići to sada odjednom i reći sad ćemo mi to provesti i stići u četiri godine. Neke centre kroz ovaj zakon kao što se govorilo o centrima koje postoji na razini regija. Mislim da će to omogućiti onom dijelu jer ne mogu sve škole imati. Međutim, ako gledate da škole koje su strukovne u manjim mjestima ipak one moraju omogućiti i one trebaju dobiti podršku i lokalne i regionalne samouprave a i lokalne bez obzira što mi nismo zakonski obvezni u tom financiranju ali mislim da tu treba postojati volja za to i da se pomogne. Jer jedino tako ćemo mi provesti taj ravnomjerniji razvoj. I mislim da nećemo tako dugo čekati ali samo ako gledate u zakonu ovo financiranje koje počinje već sada. Naravno uz raspodjelu sredstava koje će ministarstvo pratiti kako ima škole na terenu, kakvu one imaju opremu i da će se usmjeravati i da će se u mreži škola, tu piše kako ćemo postići kvalitetu. Racionalna mreža. Ja sam sebi tako zabilježio, ako kriteriji za upis budu djeca koja završavaju osnovnu školu a ne kvalitetna ustanova onda nećemo napraviti pomak. Za mene je to, evo dolazim iz prakse ne istina sada spore, mislim da je to vrlo bitno. Slažem se u dobrom dijelu da ste dali primjedbe ranije i ja sam ih pročitao sve, i koliko vidim one su i prihvaćene.
Gospođa zastupnica Marija Lugarić replika.
Kolega Mance, samo oko udžbenika. Jest bila dobra praksa da za ove male naklade za udžbenike za strukovne škole su se iz škole pojavljivali kao nakladnici udžbenika da je ministarstvo otkupljivalo te naknade, da su to bili u osnovi ono što su učitelji odnosno nastavnici pripremali za svoja predavanja pa se to preradilo da tako kažem u udžbenike, da je to bilo dobro rješenje. Ja se bojim s novim rješenjima Zakona o udžbenicima koji ima dosta stroga pravila licenciranja nakladnika i definiranja tko to može biti nakladnik da tako nešto ili će biti bitno otežano ili uopće neće biti moguće. Tek toliko da znamo o čemu govorimo. Zahvaljujem.
Gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolege zastupnici. Ovaj predloženi Zakon o strukovnom obrazovanju trebao bi biti prijelomnica za sadašnji sustav strukovnog obrazovanja koji ne daje dovoljno kadrova za proizvodna zanimanja a niti dovoljno motivira mlade ljude da se upisuju u strukovne škole za deficitarna zanimanja pojedine struke ili obrta. Iako je Vlada Republike Hrvatske još 2005. godine osnovala Agenciju za strukovno obrazovanje koja ima zadatak prilagoditi sustav strukovnog odgoja obrazovanje i osposobljavanje potrebama gospodarstva nažalost nekih boljih rezultata nemamo u promociji i unapređenju strukovnog obrazovanja. Suvremeni sustav strukovnog obrazovanja mora biti usko povezan sa potrebama tržišta rada i biti vidovit za potrebe budućih strukovnih i obrtničkih zanimanja. Stihijsko upisivanje đaka i studenata rezultiralo je potpuno kaotičnim trendovima u zapošljavanju. Morali bi obrazovati mlade ljude za potrebna zanimanja a ne da poslije stečenog obrazovanja kradu Bogu dane na Zavodu za zapošljavanje. Učenje i učenje tj. cjeloživotno učenje radnu snagu čini fleksibilnim a ne trčanje trbuhom za kruhom iz mjesta u mjesto ili iz države u državu a uvjete za to mora stvoriti državni sustav na čelu sa Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa. Tržište rada vapi za pojedinim deficitarnim zanimanjima poput zidara, krovopokrivača, slastičara, poštara, konobara itd., mogao bih pobrojati na desetke zanimanja koja polako izumiru u Hrvatskoj a Hrvatska zato iz godine u godinu izdaje sve više radnih dozvola strancima uz sve veću nezaposlenost na Hrvatskom zavodu za zapošljavanje. Vjerujem da će se ovim zakonom ispraviti i nedostaci u sustavu obrazovanja strukovnih nastavnika za koje nažalost ne postoji standard zanimanja nastavnika što zna imati posljedicu za nedovoljnu kompetenciju za rad u nastavi. Hrvatska nema pravo na izumiranje pojedinih zanimanja u struci ili obrtu zbog toga što nismo poduzeli svi u cilju motivacije i obrazovanja za pojedine struke i obrte. Zašto se ne bi tvrtke više uključile sa stipendijama i tako dodatno motivirale obrazovanje deficitarnih zanimanja i tako direktno doprinijele rasterećenju nezaposlenosti a ne da samo čekaju uvoz radne snage. Zato držim da moramo biti daleko povezaniji u partnerstvu svih institucija, udruga koje skrbe o strukovnom obrazovanju, a zajedničkim radom mogu doprinijeti većoj motivaciji učenika strukovnih obrazovanja i praktičnoj nastavi, rekonstruiranju svih kurikuluma i stvaranja uvjeta za cjeloživotno učenje. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. U svojoj raspravi o ovom zakonu osvrnut ću se na jednu kratku odredbu iz samog zakona, a to je članak 22. koja govori o obavezi osnivača i ustanove da za učenike osigura praktičnu nastavu. Nekada smo to zvali naukovanje ili šegrtovanje u moje doba, kada nismo imali zakone P.Z.E. Čini mi se da ona iskustva i informacije s kojim raspolažem i s onim što znam, bojim se dakle da ova odredba neće biti dovoljno jaka, čvrsta, uporišna točka, da se svoj djeci osigura primjerena praktična nastava. To tim više što sumnjam da recimo županija kao tijelo regionalne samouprave može nešto svojoj ustanovi i školi pomoći u pronalaženju poslodavaca koji bi preuzimali učenike na nastavu. Znam neke škole recimo kao što je Gospodarska škola u Čakovcu koja ima izvanredno dobre uvjete za praktičku nastavu u poljoprivrednim smjerovima, jer ima svoje parcele zemlje, svoje voćnjake, vrtove, gdje djeca doista učenici uče, proizvode, prodaju i zarađuju. Tehnička obrtnička škola u Čakovcu također ima radionice posebice u metalnoj struci, učenici rade na strojevima istim ili sličnim koje će naći kod obrtnika, zanatlije ili drugih poslodavaca. Ali to su rijetki primjeri kada i po strojnom parku, po opremi, načinu provođenja te obuke i pod nadzorom je profesora, ovlaštenih ili odgovornih ljudi. Svjesni ste i vi siguran sam u ministarstvo da veliki broj poslodavaca učenike uzima, ne zato da ih nešto nauči, nego zato da im bude besplatna ili strašno jeftina radna snaga za najjednostavnije poslove čišćenja, preslagivanja, skladištenja, istovara, utovara. Jer osobno jesu njih uzeli ali nemaju interese jer nemaju tako dugoročne planove da će trebati kvalificiranu radnu snagu. Razmišljajući kakovo eventualno rješenje ponuditi, ovo je konačni prijedlog pa nisam želio pisati amandmane ali će vrijeme pokazati siguran sam potrebnu doradu. Dakle, ne vjerujem da će osnivač ustanove, županije i Grad Zagreb moći biti korisni, osim apela, s drugim mehanizmima ne raspolaži. Pa se sve nešto pitam ako je Hrvatska gospodarska komora i Hrvatska obrtnička komora po zakonu dobila javne ovlasti da bi članarina bi im bila obavezna, da bi poslodavci po sili zakona morali biti članovi, ne bi li bilo dobro da jedni i drugi i obrtnička i gospodarska komora počnu nekog vraga raditi i na području obrazovanja, neku odgovornost preuzeti. Ili će se samo čelni ljudi slikati na press konferencijama i različitim sajmovima po Omanu, Kazahstanu ili ne znam gdje već ne promoviraju poduzetništvo Hrvatske. Naime, oni su ti čiji su članovi poslodavci, posebice u Obrtničkoj komori ovi mali kojih ima strahovito veliki broj, a u gospodarskoj ovi srednji pa veći. Ne bi li oni trebali preuzeti još jednu javnu ovlast i obavezu da sa svojim članovima preuzimaju obavezu pronalaženja onoliko slobodnih radnih mjesta koje su školske ustanove upisale djecu po njihovim zahtjevima. Mi smo često u situaciji da oni pregovaraju da škole obrazuju profile i kadrove koje ni ne trebaju. Zavod za zapošljavanje je također taj koji upozorava ponekad da školujemo zanimanja i profesije koje na tržištu kasnije ne mogu naći posao. A s druge strane imamo Hrvatsku gospodarsku i obrtničku komoru koji predlažu i kažu koje profile i zanimanja i profesije trebaju. I to je dobro. Međutim, kada ministarstvo da suglasnost dopisnicu da škola otvori neku novu profesiju ili proširi ili poveća broj upisa ili otvori još jedno odjeljenje, onda je problem u pronalaženju mjesta za praktičnu nastavu. A kako onda ta gospodarska ili obrtnička komora ima moralnog prava tražiti neki novi smjer, profesiju, zanimanje, ako istovremeno ne bi imala i obavezu da osigura praktičnu nastavu. I slažem se s time da pitanje učeničkih naknada, nagrada bude predmet zakona, i obaveza poslodavca prema njemu. I daj Bože da barem 60% poslodavaca ih isplaćuje. Sada ih isplaćuje možda 2, tri posto. Rade besplatno. Ni troškove prijevoza im ne plaćaju, ni radna odijela im ne kupuju. Sami si moraju kupovati cipele, rukavice i radna odijela najčešće i rade užasno teške poslove i daleko više od propisanog broja sati, jer oni trebaju potpis na kraju. Bez poslodavčevog potpisa ništa, a taj potpis na žalost košta. Zato sam razmišljao ako niste već agenciju željeli uvući u ovu obavezu imat će dosta malo posla ako će raditi što u zakonu piše. Razmislite da možda nakon godinu, dvije iskustva dosita komore koje su javne ovlasti dobile, imaju i javne obaveze po ovome. Danas ili sutra raspravljat ćemo o prijedlogu zakona da osnujemo i poljoprivrednu komoru koja će također imati javne ovlasti. Poljoprivredni smjer zanimanje i profesija je sve traženije, sve više bi toga trebali imati. Pa ako već idemo osnovati poljoprivrednu komoru, s javnim ovlastima i s obveznim članstvom i ona bi trebala biti u toj funkciji da promišljeno i dugoročno gradi i vama u Ministarstvu prosvjete pomaže školovanje u teoretskom dijelu u školi, a praksa kod njih i njihovih članova. Bilo bi dakle, s druge strane još bolje kada bi bilo novaca i vi ih i u roku od 5 godina svim školama date toliko proračuna da svi opreme svoje radionice, manje ili veće, praktikume, proizvodne hale, poljoprivredna imanja, ali znam da je to i ni za 50 godina dostižno, jer onda bi bila i kvaliteta veća. I u skladu s tim na kraju, ona obaveza nastavnika, odnosno onog koji je zadužen za praktičnu nastavu nisam siguran da i po sadašnjem sustavu, a i po ovim odredbama zakona jeste dosta zaštita interesa djece učenika. Nisam siguran, jer sam često svjedočio da i aranžmani poslodavaca sa tim koji podižu nadzor praktičke nastave obično završe na način da i oni od toga imaju neke koristi. I završavam svoju raspravu. Dakle, neću pisati amandmane, nisam dao amandman. Vidjet ćete, razmislite. Podržat ću taj zakon. I završavam svoju raspravu, kolegice i kolege i gospodine potpredsjedniče Sabora, iskazujući veliko zadovoljstvo što sam nakon 14 propitivanja i 6 mjeseci danas konačno dobio odgovor premijera Sanadera na svoje zastupničko pitanje iz kojeg proizlazi da će uvjeti za povlaštene saborske i Vladine mirovine ipak biti pooštreni. Hvala lijepa.
Dopustite mi da podijelim s vama ovo vaše veliko zadovoljstvo i sreću koju ste si priuštili.
Meni je drago da se barem vi meni slažete potpredsjedniče. Svi ostali ne, ali bar smo dvoje.
Mislim da je tu konsenzus 106% najmanje. Replika, gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora, cijenjeni državni tajniče, kolege i kolegice. Pa gospodin Lesar spomenuli ste pitanje praktične nastave i tko treba da ju organizira. Mislim da je to jedno pitanje koje je prisutno ne samo u ovome vremenu, u ne znam samostalnoj slobodnoj Hrvatskoj, nego je bilo prisutno i prije i kad smo mi išli u školu, ne samo u vezano za ove koji su išli u strukovne škole, nego posebno možda nas koji smo išli u gimnaziju pa smo odlazili u 6 sati ja u Đakovo u tvornicu, u Posavinu tamo kao na praktičnu nastavu, što je bilo obvezatno tada. Međutim, pitanje kako se to onda rješavalo sigurno da nije bilo kvalitetno i nije bilo dobro. U ovom sada vremenu pitanje bi bilo praktične nastave sigurno najbolje rješavanje kada bi u okviru strukovnih škola postojali određeni poligoni za praktičnu nastavu. Imao sam priliku, posebno u ovoj struci u kojoj sam ja poljoprivredno-veterinarskoj vidjeti i u Mađarskoj, gdje postoje određeni objekti, farme ili svinjogojstva ili peradarstvo gdje se ti studenti, odnosno ti strukovni učenici brinu o tome te strukovne škole. Mislim da su dva pitanja bitna kako da se to kod nas rješava, jer postoji i kod u Osijeku ne znam u … [[Govornik se ne razumije.]] poljoprivredne škole i voćnjak itd., međutim dvije stvari bi trebalo svakako riješiti. To je pitanje motiviranosti nastavnika da se maksimalno uključuju u taj dio i drugo pitanje samoga aktiviranja samih učenika, jer učenici isto su ti koji mogu biti manje ili više zainteresirani oko cjelokupnog ovoga procesa. Prema tome, dvostrano je to zanimanje bi trebalo biti. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Kolega potpuno se s vama slažem da bi mogućnost obavljanja praktične nastave u sklopu same škole ustanove bio najidealnije rješenje, ali ova dilema oko toga kako to nadzirati i kontrolirati da se radi i kvalitetno, ali ne i ponižavajuće prema učenicima vlastitog iskustva. Tada prije mnogo, mnogo, mnogo godina moj profesor praktičke nastave s nama je radio samo jedan sat mjesečno, a sve ostalo vrijeme imao je za obilazak i bez njegovog potpisa tjednog u knjižici na radnom mjestu gdje si bio, gdje sam bio, što god mi ovaj poslodavac upisao nije vrijedilo. Stara škola profesora. Budite bez brige, nisu im trebali zakoni da kontroliraju, nadziru i da bude kvaliteta, i on je bio taj o kome si ovisio. On je bio zločest, ali veoma dobar.
I sudeći po vašem uspjehu, veoma uspješan. Gospodin zastupnik Goran Heffer, replika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa poštovani kolega Lesar, potpuno je opravdana briga za izvođenje praktične nastave. Ja ću podsjetiti da je krajem prošle godine pravobraniteljica za djecu gospođa Mila Jelavić u Osijeku organizirala jednu stručnu raspravu na kojoj su sudjelovali učenici 5 slavonskih županija iz strukovnih škola gdje su bili i predstavnici i gospodarske komore i ostalo. Tada je bilo čitav niz primjedbi na rad učenika, pa čak i na potrebu zaštite prava učenika od nekakvoga iskorištavanja tijekom izvođenja praktične nastave. O tome je vjerujem izvješteno i ministarstvo da je dobilo određene podatke i vjerujem da će ovaj zakon … [[Govornik udaljen od mikrofona, ne razumije se.]] Dopustite da završim. Da će ovaj zakon pomoći da toga bude što manje, odnosno da bude što više pravoga naukovanja i pravih stručnih radnika nakon izlaska iz tih škola. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa. Poštovani kolega, ja se ispričavam, ja sam pogrešno pritisnuo gumb kad ste govorili, ja sam kriv, nije kolega Tomljanović. U pravu ste i zato ste, dobro da ste me na to podsjetili. Gospodine državni tajniče, kad je u pitanju zaštita prava učenika na praktičnoj nastavi kod privatnih poslodavaca, posavjetujte se sa ministarstvom nadležne za poslove rada zbog ovlasti inspektora rada i zaštite na radu. Čini mi se da one odredbe u Zakonu o radu i Zakonu o zaštiti na radu nisu dostatne u ovom trenutku ako ovdje samo to ostane. Dakle, ne tvrdim, ali posavjetujte se, vidite i čuli ste da je zaista potrebno intervenirati. Ima dio učenika koji će se morati obraćati za zaštitu svojih prava kod institucija. Da i mene u ovom trenutku pitaju kome, ja ne znam kamo ih uputiti.
Gospođa zastupnica Željana Kalaš. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvaženi predstavnici i predlagatelja, gospođe i gospodo zastupnici. Pred nama se nalazi konačni prijedlog zakona koji, kako se tvrdi, uređuje sustav formalnog obrazovanja i osposobljavanja kojim se, citiram: "Stječu kompetencije, dobivaju kvalifikacije na temelju odobrenih programa učenja, trajno usklađuje strukovno obrazovanje s potrebama tržišta rada, te se oblikuje sustav koji omogućava cjeloživotno učenje i mobilnost." Danas želim istaknuti da je sasvim jasno, osobito od otvaranja pregovora s Europskom unijom da strukovno obrazovanje bilježi iznimno dinamičnu aktivnost. I danas, s obzirom da sam jedna od posljednjih govornika na ovu temu, ne bih ponavljala ove dosadašnje teme na koje su se referirali prethodnici govornici, ali reći ću da je strukovno obrazovanje kao sustav jako bitan za svako gospodarstvo. O tome naravno nema baš nikakve dvojbe, ali ipak u ovom vremenu kada su promjene na tržištu rada, ali i promjene u novim tehnologijama toliko brze i dinamične, važno je da svi mi koji sudjelujemo u kreiranju, korigiranju pa evo i sutra izglasavanju ovoga zakona budemo toga svjesni. I čini mi se da je u dosadašnjim raspravama sasvim jasno i da mogu to i reći da smo svi svjesni toga. Već je netko rekao da strukovno obrazovanje zaostaje za potrebama tržišta rada. U materijalima koje smo dobili piše da je Odbor za razvoj i obnovu već i naveo kako je potrebno da se standardi zanimanja i strukovnih kvalifikacija usklađuju s potrebama svake tri godine. A također navest ću da je još i na Međunarodnoj konferenciji o strukovnom obrazovanju održanoj u Zagrebu jasno upućen apel da se strukovno obrazovanje u Hrvatskoj podigne na višu razinu kako bi pratilo razvoj tehnologije i tržišta. Tražilo se naime jačanje partnerstava svih institucija koje skrbe o strukovnom obrazovanju, odnosno osnivanje Nacionalnog vijeća za strukovno obrazovanje što smo i napravili. Tražilo se i hitno provođenje analize sektora i zanimanja, rekonstruiranje svih kurikuluma, bolju integraciju teoretskih znanja i prakse te podizanje kvalitete i atraktivnosti teoretskoj i praktičnoj nastavi, kao i osiguranje tzv. prohodnosti u sklopu integriranog cjeloživotnog učenja. I sada kada sam navodeći ove činjenice istaknula ovu potrebu povezivanja strukovnog obrazovanja i gospodarstvo iako su oni, složit ćete se sa mnom u praktičnom životu nerazdvojivi, napomenut ću još jednom da do sada uopće nismo imali ovaj zakon koji regulira sustav strukovnog obrazovanja. A o važnosti ovog zakona dovoljno govore činjenice da 75% srednjoškolskih učenika dakle ¾ svih srednjoškolskih učenika uopće, pohađa strukovne srednje škole a da je samo 25% učenika pohađatelja gimnazije. Već sam rekla da su govornici prije mene već dosta rekla pa ću jedan dio svog izlaganja izbjeći, ali vidim da su se usvojile neke primjedbe koje su izrečene u našoj raspravi u prvom čitanju na temu ovoga zakona, a koje su se odnosile na bolju suradnju socijalnih partnera. I također želim reći da podržavam amandmane koji su predloženi od strane vrijedne zastupnice Ljubice Lukačić koji se odnose na uključivanje u rad Vijeća za strukovno obrazovanje i naravno usklađivanje terminologija s Konvencijom Ujedinjenih naroda o pravima osoba s invaliditetom. Za kraj možda i jedna napomena da se slažem sa riječima uvažene zastupnice Marijane Petir koja je rekla da ovaj zakon dolazi u pravo vrijeme. Slažem se s njezinom izjavom, osobito iz činjenice da je Obrtnička komora jednu od proteklih godina bila proglasila godinom strukovnom obrazovanja i dala je zapravo prioritet toj temi u svjetlu hrvatskog približavanja Europske unije. I za kraj evo među nekim sugestijama ja ću se koncentrirati samo na jednu čestitku u skladu sa svim ovim pohvalama koje ste do sada rekli. Naime, ja vam želim čestitati na usvojenim sugestijama zastupnika iz prvoga mandata, čini mi se da je to baš bio konkretni uvaženi zastupnik Matušić koji je konkretno tražio od vašeg ministarstva i početak izrade Zakona o umjetničkom obrazovanju. I ja evo želim još samo za kraj reći da s veseljem očekujem i prijedlog toga zakona na našim klupama. Hvala vam na pažnji.
Hvala lijepa. Imamo repliku, gospođa Lugarić. Izvolite.
Poštovana kolegice, mislim da je važno obzirom da postoji suglasje svih oko ovog zakona ponovno reći da nije dobro da iz ovih ili onih razloga tvrdimo da zakon dolazi u dobro vrijeme. Sa zakonom kasnimo. Već je ovdje bilo rečeno da u najboljem slučaju ako će se poštivati rokovi iz zakona strukovni kurikulum treba biti donesen do 31.12.2013. i da u škole neće doći primjene ovog zakona prije školske godine 2014./15. odnosno da prvi đaci koji će završit tu školu novu strukovnog obrazovanja, tu školu neće završiti 2017. odnosno '18., '19. godine, dakle gotovo za deset godina. I ako govorimo da zakon donosimo zbog toga da bi naša danas djeca, a sutra radnici, bili u mogućnosti ući na europsko tržište rada onda je bilo potrebno puno prije krenuti u pripreme odnosno njihovo osposobljavanje u okviru Europskog kvalifikacijskog okvira. Sami kolege isto iz HDZ-a također su tvrdili da zakon i da je premalo zapravo učinjeno u proteklih četiri godine, nešto više od četiri godine od kada je osnovana agencija. Čini mi se da je upravo kolega Kunst o tome govorio. U tome jest stvar, dobro je da zakon imamo i to uopće nije sporno, ali puno previše s njim kasnimo.
Odgovor, gospođa Kalaš. Izvolite.
Hvala. Pa evo uvaženoj zastupnici reći ću samo da sam se ja zapravo složila sa riječima uvažene zastupnice Petir koja je rekla da je ovo dobro vrijeme. Ja sam napomenula da se i ja slažem s njom. Sad ako bismo povezali naše dvije rasprave sa vašom raspravom onda smo 2:1. Ali ja mislim da ćemo brojit o tome tko je jači na danu glasovanja. Međutim, ja ću reći da smo rekli ja, a vjerujem da mogu reći i u ime zastupnice, da je to naš osobni sud na koje kao zastupnici bez obzira iz koje stranke dolazimo imamo pravo. Nekoliko argumenata je rekla gospođa Petir, nekoliko argumenata sam rekla ja. Vi ste rekli svoje argumente, ali ja ću još jednom istaknuti da mi do sada uopće nismo imali Zakon o strukovnom obrazovanju što je vrlo važan jedan iskorak naprijed i napredak. I ponovit ću jednu repliku koju sam vam već, čini mi se, možda baš i na temu ovoga zakona rekla i u prethodnoj sjednici, a to je da je put do društva znanja i mukotrpan i dugotrajan. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Dame i gospodo zastupnici, održali smo jedan dogovor predstavnika klubova i ja sam tamo rekao da bi mogli sutra glasovati u 11 sati. Međutim, mi imamo tri točke koje smo planirali i koje treba završiti. Ako nećemo nastavljat sutra u 9 i pol nego čekati 11 glasovanje i to, onda treba 11. i 12. točku večeras raspraviti. I 13., e da 11., 12. i 13. Ili da sutra da nastavimo u 9 i pol pa onda prekinemo kad ovo završimo, onda glasujemo. E sada to su dvije varijante znate. Imamo ovo oko Slovenije izjavu itd. gdje smo usuglasili otprilike i to sve… … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? … /Upadica se ne čuje. Da idemo u 9 i po. Dobro onda gospodine Liniću onda ono što sam ja rekao tamo ja sad povlačim. Jel' to ne možemo i jedno i drugo. Znači moramo riješiti. Prema tome, mi ćemo sada nastojati ovo 11. i 12. i sutra početi sa komorom, poljoprivrednom komorom. Ja se nadam da ćemo to završiti glasovanje i tako. Ja mislim da je to otprilike realno. Jel? Slažemo li se? Znači sada ove dvije točke još kad ovu završimo. Na redu je zastupnik Ivan Hanžek. Izvolite.
Pa poštovani predsjedniče, uvažene kolegice i kolege iz ministarstva. Ja moram reći, započeti svoju raspravu sa pohvalom Hrvatskom radiju. Nemojte me sad loviti za riječ s obzirom na tempo i dinamiku kojom živimo ovaj tjedan i u Saboru i oko Sabora i u politici. Koji dan sam slušao emisiju vezanu za donošenje ovog zakona i neke stvari sam imao prilike čuti, ne znam tko je od vas bio sudionik jer sam se kasnije uključiti pa ne mogu tvrditi imenom i prezimenom. Ali neke stvari koje možda je trebalo i tu reći na jedan popularniji način. Zašto velim na popularniji način u radiju i emisiji bilo konkretnih stvari i od sindikata i od ljudi koji rade u obrazovanju. Naime, tu se govori o nekim terminima koji se upotrebljavaju. Ja moram reći da na žalost ovaj narod i ova nacija je sklona tome da kad se u opticaj ubaci jedan izraz da to desetljećima traje, da onda baratamo s njim. Ja nisam prosvjetar. Da li ovaj kurikulum baš mora biti upotrebljavan svagdje, a da zapravo većina stanovništva ne zna šta to znači suštinski i detaljno. To je više onda ovako jedan moj opći osvrt i osjećaj i to je najčešće zapravo problem mnogim zakonima da bi trebalo uvijek još pojmovnike štampati dodatno da svi jednako u provođenju zakona koji su zaduženi za njega tumače da ne govorim urbanizam izgradnji tumačenja i viđenja institucija. Što se tiče samog zakona ja ću nekoliko, hajde da velim sugestija ponavljam zahvaljujući slušanju Hrvatskog radija, prvi program na koje je ukazano. Naime, jedno, članak 29. kaže ako praktična nastava i vježbe kontinuirano traju 4 ili više sati dnevno polaznicima iz stavka 2. ovog članka se mora osigurati najmanje 30 minuta dnevnog odmora. Ja vidim da ste vi u drugim nekim člancima apsolvirali i uvažili sugestije. Međutim, mislim da bi ovo još trebalo korigirati, pokušat popravit. Naime, radi se o tome da nisu sva zanimanja ni fizički laka, ni jednostavna, da posebno u našim krajevima iz kojih mi dolazimo a nismo iz centra grada Zagreba gdje imaju javni prijevoz, lagani dolazak do tvrtke ili poslodavca, da to podrazumijeva i nekoliko sati provedenih na putu i da su to pretežno maloljetnici ili stariji punoljetnici, da bi trebalo voditi računa o tome da se ne bi dogodilo da ponovno imamo šegrte Hlapiće kojima se osigurava dnevni odmor od pola sata. Nemam ni prijedlog, nego samo sugestiju da ljudi koji su kompetentni od zdravstvenih do ostalih kompetencija koje imaju da pokušamo ugraditi ili za budućnost naći načina da ugradimo jedno rješenje koje bi vodilo računa o tome. Dobro je da i moram pohvaliti točku 5. istog članka da polaznik ne može istog dana biti i na nastavi i na praktičnoj vježbi, jer zaista ponovo ponavljam ruralni i ostali krajevi gdje se radi o putovanju duljem do poslodavca gdje se to može odraditi nema u svakom mjestu takvih djelatnosti, da je praktički nemoguće ili bi iziskivalo otprilike tempo rada kao u ovom Saboru od desetak ili dvanaest sati gotovo bez prekida. Uočio sam u toj raspravi koja je vođena jedan problem isto tako koji je vezan za nagradu. Naime, 10% neto iznosa, 20 i 25 lijepo zvuči. Međutim, u deficitarnim zanimanjima najčešće je problem da su i osnovne neto plaće zaposlenika koji rade u punom radnom odnosu takve da recimo konkretno u 25 postotnom nalaze se na nekakvih 500 kn od prosječne plaće konkretno recimo u tekstilnoj industriji, odnosno konfekcijama, pa i u nekim trgovinama. Pametnog rješenja nema. Dobro je da to bude nekakva hajde da tako kažem vodilja za nagrađivanje. Međutim, dobro bi bilo da možda vidimo i pitanje nadoknade putnih troškova. Jer u nekim slučajevima ta nagrada će biti al pari zapravo putnim troškovima u javnom prijevozu. Nemaju svi mogućnost putovanja vlakom. Vidimo da raste broj putnika u prijevozu vlakom jer je jeftiniji. Međutim, tamo gdje su autobusne linije mi znamo da imamo dosta monopolista u autobusnom prijevozu i da iz dana u dan cijene autobusnog prijevoza rastu i da roditelji djece koji idu u ta zanimanja nisu u mogućnosti pokriti jedno i drugo, a isto i poslodavac nije u mogućnosti dati i nagradu za troškove prijevoza. O.k. Uvijek se može postaviti pitanje lokalne zajednice. Ja moram reći jedno. Ne mogu ući u rasprave o rokovima. Slažem se da svaki zakon koji nam je potreban bi bilo bolje da smo ga imali puno ranije. Ali mislim da možda nećemo imati uskoro za koga, na koga primjenjivati ovaj zakon. Naime, mi moramo ukupnu društvenu klimu mijenjati prema radu i prema stručnim zanimanjima. Mi smo u Zaboku, hvala Bogu, imali ljude koji su razmišljali u pravom trenutku pa su ih Tekstilne škole okrenuli stvar u Umjetničko učilište za dizajn tekstilni i slično. Imaju radionice. Mogu provesti praksu kod sebe, ali nema interesenata, nema kandidata. Pozitivno je da na naša komora na čelu sa moram spomenuti tog čovjeka jer zaslužuje predsjednikom naše Obrtničke komore, gospodina Ranogajca. Ja vjerujem da je on i sudjelovao u pripremama oko ovog zakona i konzultacijama da se radi na animiranju djece, da se dovode u radionice da vide da CNC mašina da to nije više nošenje 200 ili 300 kila teškog tereta, da je to zapravo uz glazbu, rad i radno mjesto, da to danas rade i krhke i slabije fizičke naše kolegice ženskog spola. Međutim, dok ne animiramo, dok svi kao društvo ne učinimo više na popularizaciji stručnog znanja, stručnog zanimanja, takvog specijalističkog školstva. Mi imamo evo, na područje Zagore radionice koje rade za Bentley specijalne stvari. Mladi ljudi ne znaju o tome, ali svi vole o automobilima i voljeli bi sudjelovati u recimo radu na takvom projektu i tu moramo raditi na popularizaciji. Sam zakon neće biti dovoljan ako ne stvorimo i ostale društvene pretpostavke, ali tu nažalost nas mediji i ostali neće pratiti, koliko god mi političari i vi u struci se trudili jer je popularnije napisati da se bez rada može voziti u Lamborghiniju ili Porcheu, nego napisati da se treba raditi 8 ili 10 sati da bi se moglo uspjeti u životu i predstavljati uglednog člana zajednice. Još jedanput, drago mi je, evo pohvaljujem da ste uvažili, čuo sam primjedbe koje su date i da ste to ispravili. Moja sugestija je ako se može bez amandmanskog pritiskanja neke od ovih elemenata riješiti ili voditi računa o provedbenim aktima i još dodatnim da se ugrade ta iskustva. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Ispričavam se. Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa evo, već su kolege prije mene istakli manje-više sve ono što je bitno za ovaj zakon pa ću ja svoju raspravu skratiti koliko god je to moguće. Želim reći samo da pozdravljam donošenje ovog zakona. Isključivo zato, evo što nam je ovakav zakon potreban obzirom da ovaj sustav odgoja i obrazovanja do danas, evo nismo imali regulirano posebnim propisom. Ja ću se kratko osvrnuti samo evo na neke svoje prijedloge koji mi se čine potrebnim ugraditi u ovaj zakon, a vezani su naravno za osobe s invaliditetom. Naime, pozdravljam također što je Vlada Republike Hrvatske prihvatila prijedlog da se u Vijeće za strukovno obrazovanje imenuje i jedan član koji će predstavljati polaznike s teškoćama u razvoju, ali mi se čini da je tu potrebno reći točno od kuda će doći taj član, pa sam, evo ja i predložila u svom amandmanu da to bude predstavnik nacionalnih saveza osoba s invaliditetom obzirom da predstavnici nacionalnih saveza osoba s invaliditetom predstavljaju i djecu, odnosno učenike ili polaznike s teškoćama u razvoju, a oni su i najkompetentniji što se tiče osoba s invaliditetom, dakle bilo čega što se tiče njih, da li obrazovanja, zdravstva ili bilo kojeg drugog segmenta života. Nadalje, u članku 16. smatram da je potrebno također uvrstiti predstavnika nacionalnih saveza osoba s invaliditetom, dakle članak 16. odnosi se na sektorska vijeća. Mislim da je itekako potrebno da takav predstavnik bude i član sektorskih vijeća. U članku 20. predlažem da se doda riječ, kada govorimo o polaznicima s teškoćama da se doda riječ u razvoju, a evo obrazložiti ću i zašto. Naime, Republika Hrvatska je potpisala Konvenciju o pravima osoba s invaliditetom i ta konvencija je stupila na snagu 3. svibnja 2008. godine i ona obvezuje Republiku Hrvatsku. Stoga smatram da sve što se tiče osoba s invaliditetom i djece s teškoćama u razvoju je potrebno uskladiti i s tim terminima, a ove termine i struka i osobe s invaliditetom prihvatili su još 2003. godine. Nadalje, evo u članku 22. mislim da je potrebno uvrstiti i to da osnivači moraju voditi brigu o prilagođenim slobodnim mjestima za učenike s teškoćama, odnosno za polaznike s teškoćama u razvoju jer prilagođena slobodna mjesta su nažalost rijetkost i mislim da se o njima mora posebno voditi briga. Eto to su moji nekakvi prijedlozi i vjerujem da će ih predlagatelj razmotriti i na kraju prihvatiti, a ja evo, još jedanput podržavam donošenje ovog zakona. Hvala.
Hvala. Imamo jednu repliku, gospodin zastupnik Rajko Ostojić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Sabora. Dakle, ja podržavam prva dva amandmana gospođe Lukačić koja je vrlo jasno rekla da osobe sa teškoćama u razvoju u svakom slučaju, preko osoba s invaliditetom trebaju biti zastupljeni, ali bi pogledao i na stranu nas davatelja usluga, nas medicinskih radnika, a tu je državni tajnik za zdravstvo, gospodin Dražen Jurković, pa vas molim, obzirom da će to biti očito koordinacija dva ministarstva da o specijalističkom usavršavanju naših medicinskih sestara osobito vodite računa o kurikulumu jer do sada su ta naša djeca od 15, 16 godina, bili oni medicinski tehničar ili medicinske sestre ulazili u operacijske dvorane, prisustvovali porodima, viđale rane, znate one što mi viđamo sa 20 godina, čak i u medicini tek sa 22, 23 godine. Dakle, ekstremno je važno da toj djeci pružimo usvajanje znanja, usvajanje vještina, ali u adekvatnoj životnoj dobi, nedopustivo je da to bude u 15., 16. i zato vas apeliram na oba državna tajnika da to uvrste u kurikulum. Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče.
Hvala. U ime predlagatelja zaključno, gospodin Želimir Janjić, državni tajnik u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Dopustite na koncu poštovane zastupnice i zastupnici da vam se zahvalim svima koji ste sudjelovali u raspravi, koji ste podnijeli amandmane koje ćemo mi razmotriti i vidjeti koje možemo u cijelosti prihvatiti a koje možemo prihvatiti možda u nekakvom izmijenjenom obliku a sve sa ciljem poboljšanja ovoga teksta i dolaska do boljih rješenja. No, dopustite sada nakon ove rasprave da se na nekoliko detalja osvrnem. Pokušat ću od onih za koje znam da su riješeni ali samo da naglasim da bi netočna informacija otišla u javnost. Dakle, rekao bih prvo cijenjenom zastupniku Lesaru da ono za što se on zalaže kada je riječ o kontroli na praksi odnosno o inspekciji rada itd., da ta rješenja za koja se zalaže da se već nalaze u člancima 29. i 38. upravo onako kako to treba biti. Nadalje, htio bih poštovanom zastupniku Hanžeku reći da nema potrebe problematizirati putne troškove radi toga što mi putne troškove svojim učenicima prvih i drugih razreda srednjih škola plaćamo. Dakle, ne treba on nikakve dodatne novce za troškove i to plaćamo temeljem onoga nacionalnog programa mjera za uvođenje obveznog srednjeg obrazovanja u okviru onih poticajnih mjera koje ste vi ovdje usvojili. Ali dodat ću još nešto. Netko će reći nisu obuhvaćeni treći i četvrti razredi. Pa od jeseni će biti obuhvaćeni treći, dakle postupno onako kako je rečeno. Ali kako su sve jedinice lokalne samouprave i regionalne i prije pet, šest možda i više godina sufinancirali gotovo svaka prijevoz učenika srednjih škola u iznosu od 20%, 30%, neki možda čak i 50% od prije dvije godine kada smo započeli sa ovom poticajnom mjerom i plaćamo međumjesni prijevoz učenika oslobodila su se sredstva jedinicama lokalne samouprave jer smo mi preuzeli tu obvezu iz državnoga proračuna tako da su oni povećavali te svoje iznose i oni su sada obuhvatili onaj mali dio učenika trećih i četvrtih razreda koji ovim mjerama nisu pokriveni. A ja ću podsjetiti, osim ovoga što se plaća za prve i druge razrede srednjih škola iz državnoga proračuna plaća se i za treće i za četvrte razrede prvo sa pozicija Ministarstva mora za sve učenike na otocima, i plaća se iz Ministarstva regionalnoga razvitka za sve učenike trećih i četvrtih razreda koji su na područjima posebne državne skrbi. Dakle, onaj mali dio koji je ostao vrlo lako to servisiraju jedinice lokalne samouprave. Lijepo od njih, zahvaljujemo im jer i oni brinu o svojim učenicima. No dopustite na koncu da istaknem nešto što smatram posebno važnim, možda i neskromno ali ja se nadam da mi nećete zamjeriti. U svim ovim promjenama za koje se pripremamo i koje provodimo već nekoliko godina kada je riječ o strukovnom obrazovanju ja vas moram podsjetiti da želimo ne samo provesti promjene u strukovnom obrazovanju nego želimo podići kvalitetu strukovnoga obrazovanja. Dakle, više nijedna sredina ne bi trebala biti zainteresirana samo da se djeca školuju nego treba biti zainteresirana da se kvalitetno obrazuju, da izađu kao dobri stručnjaci. Ja ću podsjetiti da bismo taj sustav osnažili, pripremili, da bi imao bolju podršku, što je to od onih najvažnijih stvari koje smo učinili što je do sada napravljeno da bismo došli do svega ovoga. Dakle, osnovali smo Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja, donijeli prije toga zakon i osnovali tu ustanovu i prvi puta uveli vanjsko vrednovanje obrazovanja u hrvatski školski sustav od kako postoji. Zašto? Da bismo dali informacije školi koliko su uspješni, da se mogu usporediti sa drugima, da vide koliko trebaju ići prema gore da bi njihovo obrazovanje bilo što kvalitetnije. Nadalje, osnovali smo Agenciju za strukovno obrazovanje, evo ravnatelja Šutala koji je vodio ovaj posao koji sad radimo, dakle koja je neosporno puno bolja podrška sustavu strukovnog obrazovanja nego što je do sada bilo onih devet savjetnika u Zavodu za školstvo i ova ustanova, ova stručna ustanova snaži evo već treću godinu i već imamo dobrih rezultata. Naravno, bit će još boljih. Osnovali smo Agenciju za obrazovanje odraslih i već prošle godine proveli prvi natječaj gdje direktno potičemo programe cjeloživotnog učenja, osposobljavanja, usavršavanja a za početak u tri najkritičnije županije angažiramo sredstva iz državnoga proračuna ono što smo najavili a najveći dio toga se odnosi na strukovne programe. Nadalje, osnovali Agenciju za mobilnost i EU programe. Bitno je zbog vanjskih sredstava koja su nam na dispoziciji za koja se treba također pripremiti. Nadalje, pred nama su pretpristupni programi IPA, posebice četvrta komponenta razvoj ljudskih potencijala. Angažirali stručnjake i u Agenciji za strukovno obrazovanje i u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa. Dakle, moramo se pripremiti da bismo mogli povući sve one milijune dolara koji su nam na dispoziciji ali moramo prvo provesti proceduru. Dakle, sustav je apsolutno pripremljen za to i može se i provjeriti koliko smo u tome uspješni recimo kada je riječ o ovome dijelu posla. Neću govoriti o izgradnji školskih objekata, to se ubrzano izgrađuje još od kraja prošloga stoljeća da tako kažem a možda intenzivnije od 2001. godine kada je to decentralizirano ali i kada smo poslije toga povukli i još neke povoljne zajmove ili Europske investicijske banke ili Centralne europske banke, ili Svjetske banke. A ono što posebno želim naglasiti upravo iz tih sredstava ali i sredstava državnoga proračuna. Posebno posljednjih tri, četiri godine opremamo naše škole i radioničkom opremom, i praktikume, i informatičkom opremom. U posljednjih par godina nema nijedne škole koja nije pokrivena recimo informatičkom opremom da nemaju najmanje jednu informatičku učionicu, a imamo škola koje imaju i po 250 računala. Dakle, hoću reći da smo tu doista učinili puno i želimo učiniti što je više moguće. To su sve pretpostavke da radimo na ovome o čemu sada pripovijedamo. Pa dopustite kratko koliko nam je stalo do toga. Bilo gdje da se bilo što dešava vjerujte što vi ovdje spominjete ne samo da nam nije nepoznato nego smo tamo bili. Kada gospodin zastupnik Koračević govori o Varaždinskoj županiji koju je bio spomenuo i poljoprivredne programe u koje učenici ne žele ići. Da, bili smo u Vinici u Poljoprivrednoj veterinarskoj školi, znamo za taj njihov problem, znamo da je pao na 250 učenika. Ali smo otišli tamo s njima da vidimo što je to što bi trebalo učiniti da slika ne bude takva uz možda kredite, pa smo razgovarali između ostaloga i o izgradnji učeničkoga doma da dobiju učenike iz ostalih dijelova kojima je dosta teško putovati. A onda su uslijedili njihovi kontakti sa Agronomskim fakultetom koji je spreman otvoriti kod njih i dislocirani stručni studij da se to obrazovanje digne u vertikali pa jedan dio kapaciteta neka bude i za studente. Dakle, svaka sredina detektira ono što im je potrebno ali našu punu podršku ima. Ili ako hoćete kada je gospođa Suzana Bilić Vardić spomenula Slavonski Brod. Naravno govorimo o povezivanju sa tržištem rada, pa Holding "Đuro Đaković" i županija Brodsko-posavska su nabavili vrlo skupu opremu za zavarivače. To je zanimanje kako mi to sada kažemo niža stručna sprema, dvije godine. najmoderniju dobili su prije nisu mogli dobiti, a sada su dobili 30 učenika koji se obučavaju na najmodernijim strojevima i imaju siguran posao kada završe. Dakle, mi kada govorimo o tom povezivanju obrazovanja i tržišta rada, vjerujte u brojnim sredinama to je itekako pokrenuto. Nadalje, kada o tomu govorim ne mogu biti da ne spomenem samo ono posljednje što se dešava. Nedavno smo u Virovitičko-podravskoj županiji, odnosno u Virovitici otvorili praktikume. Imamo praktikum za drvo-prerađivačku struku, županija je iz svojih sredstava sagradila zgradu, uložila 3 milijuna kuna. Mi smo kupili CNC stoj za milijun i pol kuna i učenici sada imaju kvalitetnu praktičnu nastavu i oni su inventivni. Dakle, ne samo da isprogramiraju, nego koliko su vješti u tome. Oni su ugradili i mikro kameru unutar samoga stroja pa vide što se dešava tamo kada se obrađuje stroj. Dakle, nema zapravo mjesta gdje se želi nešto učiniti da ne postoji ta sinergija, uključujući i nas u ministarstvu i da se problemi riješe i uspješno se rješavaju. Dakle, nećemo ostati gluhi nit na jednu sredinu koja bilo kakvu pomoć u tom dijelu treba. Pa ako hoćete koliko sada imamo mjesta gdje se sasvim drugačije pristupa u ovoj upisnoj politici kada smo otišli u sve županije i sa svima njima porazgovarali i sa osnivačima i sa našim školama i sa gospodarstvenicima. Rezultat svega toga je sada da ćete za ove upise za 2008. devetu godinu imati zapravo propagandne filmove koje će pojedine županije preko svojih lokalnih televizija pokazivati našim učenicima, a ne slati papire koje možda neće ni pročitati. Pa im približiti ta zanimanja, pa će onda djeca vidjeti ono što ste vi rekli, da to nisu prljava zanimanja, da su to postala vrlo laka zanimanja, tražena i da se dosta novaca zaradi. Dakle, do te razine smo došli. A na koncu kada o ovomu dijelu govorim, poštovana zastupnice Lugarić, poštovani zastupniče Flego, kada dovodite u pitanje ove rokove, možda se to sada čini, daleko su te godine pa će to biti onako kako to spominjete. Ali evo možda neću precizirati, ali što ako u jednom sektoru do konca godine budemo imali sve ono što ovdje piše da ćemo napraviti i da taj postupak na takav način pokrenemo. … [[Upadica se ne razumije.]] Dakle, nemojte se iznenaditi ukoliko u jednome sektoru budemo imali sve ovo pokriveno. Kada cijenjeni zastupnik Ostojić apelira na nas da ovaj dio napravimo, budite bez brige mi imamo sada takvu situaciju koja nije dobra. Sve ovo što ste rekli, a jedan dio ste rekli je doista takav. Pa mi imamo i petu godinu ako hoćete koja nije u sustavu obrazovanja, nego se učenici moraju snaći da otiđu volontirati tih godinu dana. I tko zna što se sve dešava u tom nastojanju da tu godinu nađu u bolnici, u domu zdravlja ili na nekome drugome mjestu, jer ne mogu početi raditi dok ne odrade tu godinu dana. Nemaju dovoljno sati prakse. Pa zar ne bi bilo pametnije da to bude dio kurikuluma, da to bude dio sustava da učenici to ne moraju tražiti, tako ćemo i napraviti. Dakle, to su oni poslovi koji su pred nama i budite sigurni da ćemo ih napraviti. Na puno bolji način nego što … Naravno da nije dobro da maloljetnici sada u ovome trenutku idu gledati ono gdje ne bi zapravo trebali u tom trenutku zaći, ali ne nema dovoljno sati. Mi znamo za tih 4 tisuće 600 sati. Dakle, to su poslovi koji su pred nama. To su poslovi koje ćemo sigurno i napraviti. I ovih 5 godina koliko sam na ovome mjestu doista smo otišli na sve strane, vidjeli dosta toga, napravili koliko smo mogli, bilo bi bolje da smo napravili još više, ali ono što je pred nama budite sigurni da ću nastojati svakako napraviti. I obzirom da ste nekoliko puta spominjali nekoliko puta umjetničko obrazovanje, ja sam jedan detalj zaboravi spomenuti. Dakle, rekao sam da smo održali sastanak povjerenstva na kojem je svatko dobio svoje zadaće, ali je održan još jedan sastanak i to sa dekanima naših umjetničkih akademija koje su jednako tako zainteresirani za ovaj zakon i koji će dati svoj doprinos da se taj zakon što prije napravi. Ne tako brzo da bi bio nekvalitetan, nego da ga napravimo da dosita bude kvalitetan. Hvala vam svima i sutra ćemo završiti … amandmane.
Hvala. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo vjerojatno sutra. Konačni prijedlog Zakona o strukovnom obrazovanju, drugo čitanje, P.Z.E. broj 208. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Pregled amandmana podijeljen vam je na klupe. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o predloženim amandmanima. Državni tajnik Želimir Janjić. Molim prvo je amandman zastupnice Ivanke Roksandić na članak 2.
Prvi amandman zastupnice Ivanke Roksandić je prihvaćen.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Drugo, amandman zastupnika Gvozdena Srećka Flega i zastupnice Marije Lugarić u članku 3.
Amandman 2. zastupnika Gvozdena Flega i zastupnice Marije Lugarić je prihvaćen.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Treće, amandman zastupnika Gvozdena Srećka Flega i zastupnice Marije Lugarić na članak 4.
Amandman 3. istih zastupnika je također prihvaćen.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. Četvrti, amandman iste zastupnice i zastupnika na članak 8.
4. amandman iste zastupnice i zastupnika se prihvaća dijelom i to tako da glasi. U članku 8. stavku 3. riječi ključne i ključna zamjenjuju se riječima: "temeljna i temeljna". I u stavku 8. podstavku 7. mijenja se i glasi: "predmetni kurikulum je iskazan ciljevima i sadržajima načinima izvedbe sadržaja i okružja za učenje".
Hvala. Gospođa Marija Lugarić.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Zahvaljujemo na prihvaćanju ovog dijela amandmana. Ovaj dio koji niste prihvatili odnosi se na redefiniranje odnosa nacionalnog i strukovnog kurikuluma, odnosno na njihovo točno pojmovno određenje. Mi smo naše amandmane pisali sukladno strategiji donošenja nacionalnog kurikuluma koja je utvrdila vaše ministarstvo i vaša Vlada, ako ostane tekst kao što ste ga predložili. Dakle, ako se ovaj naš amandman ne prihvati u ovom dijelu mi ćemo taj dio amandmana povući. Ali upozoravamo da bi i nekako tako razumijevamo kao zastupnici da bi nam svima trebalo biti u interesu da dokumenti istog ministarstva i iste Vlade imaju iste definicije i ista pojmovna određenja za iste stvari. Kako očito to nije, jer taj amandman ne prihvaćate, čini mi se da ćete se prije ili kasnije suočiti s time da će to trebati tako učiniti, a dok to ne učinite, mi povlačimo ovaj dio amandmana.
Hvala. Ovaj amandman je prihvaćen u onom dijelu kako je državni tajnik obrazložio, a povučen u onom dijelu u kojem nije prihvaćen. Jeli tako?
Tako je.
Hvala lijepa. Znači postaje sastavni dio prijedloga zakona. 5. zastupnica Ivanka Roksandić na članak 13.
5. amandman zastupnice Ivanke Roksandić prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga. Šesto, Odbora za zakonodavstava na članak 14.
6. amandman Odbora za zakonodavstvo također prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga. 7. zastupnice Ljubice Lukačić na članak 14.
7. amandman zastupnice Ljubice Lukačić također prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga. 8. zastupnice Ljubice lukačić na članak 16.
8. amandman iste zastupnice također prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga. 9. zastupnice Ljubice Lukačić na članak 20.
9. amandman također prihvaćamo.
Postaje dio prijedloga. 10. amandman gospođe zastupnice Ljubice Lukačić na članak 22.
10. amandman zastupnice Ljubice Lukačić prihvaćamo u izmijenjenom obliku tako da glasi u članku 22. iza riječi: "poslodavca" dodaju se riječi: "vodeći brigu o prilagođenim slobodnim mjestima za polaznike s teškoćama u razvoju".
Da uredu je, prihvaćam. Ovako izmijenjen.
Prihvaća se u ovom izričaju kao što je državni tajnik rekao u onom dijelu je povučen. Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 11. zastupnika profesora Gvozdena Srećka Flege i zastupnice Marije Lugarić na članak 32.
11. amandman spomenutih zastupnika se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 12. amandman iste zastupnice i zastupnika na članak 40.
12. amandman istih zastupnika ne možemo prihvatiti. Radi toga što predložene kazne za poslodavce nama nisu prihvatljive. Mi nemamo jako obrtništvo i smatramo da bi zapravo trebali ići sa stimulativnim mjerama, našim poduzetnicima, našim obrtnicima i to najvećim dijelom ako je moguće kroz Zakon o porezu na dohodak, Zakon o porezu na dobit i na taj način ih zapravo osnažiti i stvoriti i pretpostavke, pa iz tih razloga, dakle, da, naukovanje bude što kvalitetnije, pa iz tih razloga molim cijenjene zastupnike da povuku ovaj amandman.
Hvala. Ovaj amandman je povučen. 13. zastupnica Ivanka Roksandić na članak 41.
13. amandman zastupnike Ivanke Roksandić prihvaćamo. Postaje sastavni dio prijedloga. 14. amandman. Zastupnika Gvozdena Srećka-Flege i gospođe Marije Lugarić na članak 42.
Hvala. Gospođa, gospodin Srećko Gvozden Flego. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, ja mogu izraziti zadovoljstvo zbog količine primjedbi koje je ministarstvo prihvatilo i predstavnici ministarstva i Vlade i prihvatili amandmane. Ovaj amandman međutim smatramo ključnog razlikom i molim da mu se posveti posebna pozornost. Riječ je naime o tome da je ovaj zakon u velikom zakašnjenju. Riječ je o tome da ovaj zakon regulira naše kvalifikacije sa europskim i na taj način omogućava cirkulaciju radne snage. Riječ je o tome da ovaj zakon omogućava da se kvalifikacije koje se steknu u Hrvatskoj priznaju i u Europi. I riječ je o tome da naprosto ne dopustimo da se normativni akti nakon zakona koji se sprema nekoliko godina izrađuju godinu i nešto umjesto 3 mjeseca. Da se standardi koji posluju u Europi, a u Hrvatskoj trebaju primijeniti izrađuju tri godine. Da se kurikulum kada se zakon počinje primjenjivati izrađuje pet godina a prve kvalifikacije, ljudi sa takvim kvalifikacijama iziđu iz škole za 9 ili 10 godina. I smatramo da bi taj amandman nam trebalo prihvatiti i pozivam i parlamentarnu većinu da ga prihvati i na takav način pokaže volju da istinski mijenjamo stvari a ne samo verbalno. Stoga molim glasanje.
Hvala. Stavljam ovaj amandman koji inače Vlada ne prihvaća na glasovanje. Tko je za? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. I 15. amandman zastupnice Ivanke Roksandić na članak 42.
15. amandman zastupnice Ivanke Roksandić se prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga ovoga zakona. Molim, dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o strukovnom obrazovanju. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova, 109 glasova za, 2 suzdržana, zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Prelazimo na - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice o sudjelovanju Republike Hrvatske u Drugom programu aktivnosti zajednice u području zdravstva (2008.-2013.), hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. broj 264 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Hitni postupak primjenjuje se u skladu sa člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Gospodin Dražen Jurković, državni tajnik u Ministarstvu zdravstava i socijalne skrbi. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodo, uvaženi zastupnici. Dakle drugi program aktivnosti zajednice u području zdravstva od 2008. do 2013. godine odnosi se na suradnju na području javnog zdravstva između Republike Hrvatske i Europske zajednice i to na način da će fizičke i pravne osobe iz područja zdravstva moći izravno sudjelovati u programima i koristiti sredstava Europske zajednice određena za tu namjenu. Dakle, trajanje programa je od 2008. do 2013. godine. Vlada Republike Hrvatske na sjednici održanoj 31. srpnja 2008. godine donijelo odluku o pokretanju postupka za sklapanje memoranduma o razumijevanju, a memorandum je potpisan 30. rujna 2008. godine u Bruxellesu. Članarine će iznositi 138 tisuća i 646 eura godišnje, s tim da se 80 za 2009. godine 85% sredstava izdvaja iz programa IPA, a 15% sredstava iz proračuna Vlade Republike Hrvatske. Za 2010. godinu 80% sredstava iz programa IPA, a 20% iz sredstava proračuna Vlade Republike Hrvatske i za 2011. godinu 20% iz sredstava proračuna Vlade Republike Hrvatske. Evo zahvaljujem i predlažem da prihvatite memorandum.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi je u ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Mirando Mrsić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovane kolegice i kolege. Kasna je ura, 7 i 6, ali nije previše. Ima vremena još. A ima i vremena i sa memorandumom o razumijevanju u okviru drugog programa aktivnosti zajednice, europske zajednice na području zdravstva koji je potpisan 30.9.2008., dolazi nama sada na ratifikaciju, a program je počeo 1.8.2008. Znači izgubili smo godinu dana, a program je već u tijeku. Izgubili smo i 2009. godinu. Možemo se natjecati 2010. godine. Što ovaj program u Europskoj uniji znači. Drago mi je da je državni tajnik Jurković tu, jer je to njegovo područje. Taj program primjerice jako skrbi o zdravlju populacije, pa recimo kad govorimo o tome koji su najčešći uzroci u Europi za izgubljene godine rada, odnosno godine bolesti, pa recimo to su ishemična bolest srca, depresije, celebrovaskularni inzulti, alkohol, kronične bolesti pluća, karcinomi pluća i prometne nesreće. To čini 34% ukupnih uzroka izostajanja sa posla, izgubljenih godina života, izgubljenih radnih godina. U Europskoj godini karcinomi i nezarazne bolesti su 77% pobola u Europskoj uniji, nakon toga su ozljede i trovanja, a zarazne bolesti su tek sa 9% na trećem mjestu. Koji su faktori u Europskoj uniji koji utječu na ovu statistiku. U prvom redu duhan, alkohol, visoki tlak, visoki kolesterol, prekomjerna težina, pogreške prehrane, fizička inaktivnost otprilike oko 60% svega toga. Osam uzroka smrti u Europskoj uniji su kardiovaskularne bolesti, neuropsihijatrijske bolesti, na trećem mjestu je rak, bolesti pluća, bolesti respiratornog sustava, bolesti organa za osjet, neuromuskularne bolesti, i odnosno muskulaskeletne bolest i dijabetes na osmom mjestu. Za ovaj projekt Europska unija je izdvojila 321 milijon i 500 tisuća eura. Ogromna sredstva Europska unija ulaže sa jednim ciljem, da poboljša zdravlje svoje populacije, znači da poboljša zdravlje građana Europske unije, da posnaži prevenciju zdravlja i da disiminira informacije o zdravlju u samom sustavu. Najvažnija stvar od svega toga je da je Europska unija prepoznala i neke nezarazne bolesti, odnosno zarazne bolesti koje mogu utjecati na samo zdravlje populacije, a to su HIV, tuberkuloza i malarija. Mi ćemo za ovaj program dati 120 tisuća eura, dat ćemo nešto sredstava za dnevnice i putne troškove ljudi koji će sjediti tamo u komisijama, ali nećemo povući niti jednu kunu iz tog programa. Zašto? Pa vrlo jednostavno. Ako pogledate koji su programi financirati 2008. godine, onda ćete vidjeti da su to programi koje nosioci tih programa su nacionalni instituti za zdravlje, veliki bolnički sustavi, velike klinike i nevladine udruge. Kad govorimo o našem stanju sada onda mislim da će mi dr. Jurković replicirati, zavodi za javno zdravstvo neće moći vršiti niti jednu funkciju koja je predviđena ovim programom aktivnosti zajednice na području zdravstva, odnosno javnog zdravlja, jer zavodi za javno zdravstvo ti kojih imamo, najviše se u ovom trenutku brinu o zaraznim bolestima. Brinu se o tome koliko imamo salmonele, koliko imamo gripe, ali se ne brinu o kroničnim nezaraznim bolestima. U vrijeme Štampara u Hrvatskoj je bilo 69 dispanzera za tuberkulozu. Nije to bilo davno. To je bilo prije 60 i nešto manje godina. U ovom trenutku nemamo niti jednog dispanzera za tuberkulozu i to je u redu, ali nemamo niti jednog dispanzera za visoki tlak, za visoki kolesterol, za visoke masnoće. Andrija Štampar je rekao da liječnik mora djelovati u društvu, a ne da pacijent ide k njemu. Prema tome, javno zdravstvene akcije su nešto što je tekovina ovog zdravstva koje javno zdravstvene akcije možemo nabrojiti da su provedene u Hrvatskoj u posljednjih 10-tak godina ili kraće. Krenuli smo sa mamografijom, pa je odaziv 30%. Pa smo slali i pozive i ženama koje su umrle, pa smo i slali pozive i ženama koje se već i liječe od karcinoma dojke. Pa smo krenuli sa programom javno zdravstvenim, prevencije, kolorektalnog karcinoma, pa smo poslali one famozne kutijice građanima doma, od kojih se nije. Kažu oni koji su bili na pošti ili u zavodima za javno zdravstvo kako je to stizalo i kako je to izgledalo bolje da se ne priča o tome. Sustavne javno zdravstvene akcije nema. Zavodi za javno zdravstvo žive jako dobro. To su mastodonti u hrvatskom zdravstvu koji najbolje zarađuju i oni su kakti na tržištu, ali sanitarne knjižice mogu izdati samo zavodi za javno zdravstvo. Pitam se šta će biti kad uđemo u Europsku uniju, jer Europska unija ne prepoznaje sanitarnu knjižicu. To u Europskoj uniji nema. Za ispravnost i higijensku ispravnost hrane se brinu šefovi restorana, a znate zašto? Zato ako mu dođe i inspekcija i pronađe mu da je to neadekvatno standardima Europske unije zatvori ga. Mi jako dobro živimo odnosno zavodi za javno zdravstvo jako dobro žive od sanitarnih knjižica, od toga da se određeni recimo ako otvorite restoran, morate određene stvari kontrolirati itd., a zaboravili su potpuno javno-zdravstvene probleme i zaboravili su potpuno javno zdravstvo. Jedan lijep i unosan posao, očito da tko će se bakćati sa javnim zdravstvom, ono ionako nije kurabilno odnosno nije toliko lukrativno kao što su recimo sanitarne knjižice. Može se reći da je školstvo koje je u javnom zdravstvu dobro javno zdravstveno, ono je okrenuto prema populaciji koju treba okrenuti, ali 80% vremena naši kolege u školskoj medicini provedu na cijepljenje. Ja kažem da su oni najbolji poznavatelji deltoide sa desnog ramena jer to cijeli život rade. Makli smo im onaj dio koji im je zadaća, a to je promicanje zdravog života. To je populacija u kojoj taj zdravi život treba populirati i steći navike za kasnije. Jer Andrija Štampar je rekao, rodili smo se zdravi i onda cijeli život radimo da postanemo bolesni. A u tom prvom periodu možemo naučiti kako ne biti bolestan. Ne mogu se oteti, a da ne spomenem spolni odgoj. Spolni odgoj, imamo ta dva grozd, ne grozd, imamo ovakav, onakav spolni odgoj, u stvari nemamo nikakav spolni odgoj pa nam se može dešavati ovo što nam se dešava, a to je da imamo trudnice koje još nisu niti punoljetne. Ono što se desilo u Britaniji ne čeka nas tako daleko i takvi slučajevi. Nije da nemamo kadrova, imamo kadrova. Imali smo dobre kadrove, imali smo dobre javno-zdravstvene akcije. Sjetite se "Zdravog doručka", sjetite se kampanje o nepušenju, uveli smo Zakon o nepušenju i mislimo da smo s time riješili sve. Onaj tko je pušio će pušiti i dalje. Mi moramo sa kampanjama naučiti građane Republike Hrvatske da pušenje nije zdravo i da bi trebalo misliti i raditi zdravo. Jer mi živimo 4 godine kraće. Zašto živimo 4 godine kraće nego Europa, može vam biti potpuno jasno, zato što ne živimo zdravo. I na kraju, potrošit ćemo 160 tisuća eura svake godine, a od tih naših 160 tisuća eura, malo sam gledao po programu pa onda ima jedno istraživanje učestalosti pušenja, a da kandidat odnosno tko je aplicirao za to učestalost pušenja je jedna ustanova koja se zove University of west Macedonia iz Grčke. Prema tome, naša sredstva će koristiti drugi, a mi ćemo imati benefit tako što će se neki slikati u Europi i primati za to dnevnice, a nažalost za građane Republike Hrvatske od ovog programa neće biti nikakve koristi.
Hvala. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepa, štovani gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo pred nama je Zakon o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Europske zajednice i Republike Hrvatske o sudjelovanju Hrvatske u drugom programu aktivnosti u području zdravstva 2008.-2013. Mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice ćemo podržavati naravno donošenje ovog zakona i to iz više razloga. Prije svega, mi nismo ovakvi pesimisti baš kao što je rekao kolega Mrsić, iako je u puno stvari u pravu, ali smatramo da će ovi projekti biti na vrijeme pripremljeni i da će hrvatsko zdravstvo na čelu sa Ministarstvom zdravstva i socijalne skrbi biti u stanju pripremiti kvalitetne programe na vrijeme i iskoristiti novac koji se ovdje može dobiti. Naime, Hrvatska ovdje ima pravo sudjelovati u programima javnoga zdravstva i to kako fizičke tako i pravne osobe i prijaviti projekte koji će biti financirani iz europskih izvora. Što se tiče financijske strane, mi naravno ovdje plaćamo svoju kotizaciju. Mislim da je vrlo kvalitetno ispregovarano upravo to što se veći dio tog novca koji plaćamo za kotizaciju također može dobiti iz programa IPA-e, znači da u 2009. godini 85% sredstava možemo dobiti iz IPA-e, a 15% iz državnog proračuna. Godinu dana kasnije 20% iz državnog proračuna, 80% iz IPA-e itd. sve do 2013. godine. Dakle, i tu su pregovarački timovi uspjeli ispregovarati povoljne financijske uvjete za Hrvatsku. Ono što je najvažnije to je da imamo mogućnosti naravno povući znatno više novaca nego što će biti ta naša članarina i to upravo sa kvalitetnim programima. Slažem se sa kolegom Mrsić da nositelji javno-zdravstvenih akcija moraju biti ustanove koje su na razini županije za to i osnovane, znači županijski zavodi za javno zdravstvo i Državni zavod za javno zdravstvo. Isto tako se slažem da su oni u svojoj fazi prilagodbe na drugačije okolnosti nego što su bile u proteklim desetljećima ipak odmakle naprijed. Naime, i novi Zakon o zdravstvenoj zaštiti ali i novi način financiranja preko Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje će itekako potaknuti zavode za javno zdravstvo da izađu sa svojim projektima i programima i da ih doista provedu iz teorije u praksu. Novi način financiranja u kojem Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje upravo plaća javno-zdravstvene akcije, ne samo državni nego dapače i županijski zavod, a mislim da je najbolji poticaj za to. Da li će se oni preustrojiti i da li će oni zaista postati Štampari novog vremena to jasno ovisi i o sastavu njihovih struka odnosno njihove stručnosti. Ovisi naravno i o organizaciji, ali prije svega odnosi u javnosti prema njima se moraju iz temelja promijeniti i oni moraju postati ustanove koje se respektiraju. Ono što je Štampar učinio sa zaraznim bolestima definitivno trebaju zavodi za javno zdravstvo učinit sa nezaraznim bolestima i ovo upravo treba biti projekt koji će ih na to natjerati, jer će im omogućiti ne samo financiranje iz europskih fondova nego će im omogućiti i konzultacije, kontakte, stručna savjetovanja, dakle stručnu potporu iz onih zemalja koje su uspjele prije nas ući u takve javnozdravstvene akcije koje će sprječavati pobol i pomor od kardiovaskularnih bolesti i od tumora prije svega. Zato mislimo da je ovo hvalevrijedan ugovor, smatramo da 2008. godina nije izgubljena, jer je to bila zapravo godina pregovaranja, a pravih pet godina financiranja nastupa sa tekućom godinom. Znači od devete do trinaeste to je pet godina kada i mi plaćamo članarinu i naša prva članarina jest za 2009. godinu. Dakle, mislim da nismo zakasnili, da je priprema bila kvalitetna i da ćemo moći ovdje izvući veliku korist za naše javno-zdravstvene probleme. Zbog svega toga predlažemo da se prihvati ovaj ugovor, a i ne samo zbog toga nego i zato što će i Hrvatska ravnopravno sudjelovati u kontroli i nadzoru ne samo naših projekata, nego i drugih inozemnih projekata pa ćemo i tu imati priliku učiti na znanju, ali i na pogreškama drugih. Dakle, vjerujemo da će projekt imati svoje pozitivne korake u unapređenju javnog zdravstva u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade. Podupiremo ovaj Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice o sudjelovanju Republike Hrvatske u drugom programu aktivnosti zajednice u području zdravstva. Međutim, ono što je kolega Mrsić govoreći u ime kluba SDP-a rekao mislim da je ključno. Prije svega koji su to programi? Jesu li ti programi koji su nam toliko potrebni definirani kako bi se mogli i ovim sredstvima dobrim dijelom ostvariti. Ja ću se osvrnuti ovdje samo na jedno pitanje iako je već poodmaklo doba, ali smatram da je neshvatljiv autizam, indolencija Vlade i odgovornih što se događa među našim mladima. Nedopustivo je da ministar govori kako se dvije udruge ili zadruge nisu o tome dogovorile. Pa gdje je odgovornost Vlade u pitanju i po pitanju odgovornog spolnog odnosa među mladima. Neodgovornost Vlade i bježanje od ovog problema na taj način Vlada ne može izbjeći odgovornost. Oni su direktno odgovorni za zdravlje svakog čovjeka. Ministar zdravstva je odgovoran za zdravlje građana Republike Hrvatske, a na vlastito mladih. Prema tome, postavljati takvo pitanje i prepuštati ga iracionalnom nedopustivo je. I mene stvarno zanima što imate odgovoriti na to. Sve ove godine još od 2004. godine i ministar Primorac je govorio o tome kako eto program je izrađen, bit će uskoro upućen u proceduru. Najviše među omladinom, među mladeži obolijevaju djevojke. Da su mladići možda biste se trgnuli. I to su činjenice, nepobojne činjenice. I koliko god vi odmahivali o ovom problemu to jednostavno više, pa to očevi i majke, zajednica zahtijeva da vlast nešto poduzme i nije pitanje uopće kako prići tome. To je naprosto zhtjeveno odgovorno ponašanje i to toj mladeži netko treba reći. Nedopustivo je da u 21. stoljeću vi se ponašate kao da mi ovdje danas živimo na prijelazu između 20 i 19. stoljeća a zaključujemo ugovor do 2013. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Daniel Mondekar. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ja nisam medicinar, ali dovoljno dugo radim sa programima zajednice, imam dovoljno iskustva sa programima zajednice da mogu nešto reći i o ovom programu. Prije svega općenito vjerojatno ste svi pročitali da ciljevi ovog programa su poboljšati zdravstvenu zaštitu, zdravlje za solidarnost i prosperitet, te stvaranje širenja znanja o zdravlju. To su općeniti ciljevi. Prioriteti ovog programa su zaštita građana od prijetnji za njihovo zdravlje, poboljšavanje zdravog aktivnog starenja, te jednako tako premošćivanje razlika u standardu tog zdravog aktivnog starenja između članica Europske unije i novih članica koje dolaze. Dakle, i tu je jedan od načina na koji Hrvatska možda može iskoristiti neka sredstva. Također, tu je suradnja između zdravstvenih sektora i prekogranična suradnja na korist pacijenata pogotovo onih koji žive uz granicu država, te borba protiv alkoholizma, problema duhana, droge i razmjena znanja. Općenito kad gledate godišnje na raspolaganju iz ovog programa ima oko 50 milijuna eura. Dakle, kako god mi to okrenuli Hrvatska je već zbog toga što smo ušli sada zakasnila na jednu godinu i tu je cijeli taj fond, program umanjen već za 50 milijuna eura. Ukupno se sufinanciraju projekti do 60%. Ali ono što je ključno ovaj fond ima dokument koji se zove godišnji radni plan, znači donosi se na godišnjoj razini u kojem se jasno mogu vidjeti kako se mogu koristiti sredstva iz ovog programa, sustav sufinanciranja, propisana određena spolna jednakost, ali sada slijedi i ona ključna stvar zašto mislim da će biti velikih problema u povlačenju sredstava upravo iz ovog programa i da će nam trebati neko vrijeme da povučemo konkretna sredstva zato što projekti koji se financiraju iz ovog programa moraju pokazati, dakle ponovit ću moraju pokazati sinergiju sa rezultatima projekata koji se financiraju iz sedmog okvirnog istraživačkog programa Europske unije. To je najveći program Europske unije koji se dijeli na četiri potprograma. Unutar jednog od njih zvan suradnja se nalazi program zdravlje – health koji je težak 6 milijardi eura i programi koji će ići iz ovog, znači projekti koji će ići iz ovog programa moraju pokazivati određenu sinergiju sa rezultatima projekata koji se financiraju dakle iz FP7 programa. Iz tog dijela, iz ovog FP7 programa po pitanju zdravlja financiraju se projekti koji promoviraju zdrav način življenja, prevenciju liječenja najčešćih bolesti, razvoj normi i standarda različite terapije, istraživanje rijetkih bolesti itd. Kod FP7 je ključno, dakle da imate ko i ovdje međunarodno, pa čak i naravno obavezno međusektorsku suradnju u takvim projektima. Financiraju se po pitanju zdravlja biomedicinski, tj. biotehnološki projekti i projekti koji razvijaju određene tehnologije koje se mogu na kraju primijeniti u medicini. To znači da imamo suradnju, možda fakulteta, možda instituta, ali ono što Europa maksimalno podupire uz ovaj FP7 program i zdravlje je mala i srednja poduzeća ko partneri koji se bave istraživanjem unutar zdravstvenog sustava. E sada, ako nam ovaj fond Zdravlje koji se upravo sada o njemu raspravljamo mora pokazivati sinergiju s ovim projektima iz FP7 i to zapravo jedan od ključnih stvari će biti kod ocjenjivanja ovih projekata, onda se postavlja pitanje koliko mi točno imamo tih FP7 projekata koji se financiraju iz programa za zdravlje. E sad, to je moje konkretno pitanje vama da li možda do znate, jer po informacijama koje su dostupne javno za 2008., prijavljeno je nekoliko desetina projekata, rezultati iz 12. mjeseca će pokazati da je ukupno za cijeli … [[Govornik se ne razumije.]] program prošlo 4 projekta i ni jedan nije u medicini, odnosno ni jedan nije vezan uz zdravlje. Jedan je vezan uz magnetsku rezonancu, ali ne za potrebe istraživanja u zdravstvu, nego za potrebe istraživanja odsjeka za fiziku zagrebačkog PMF-a. Što vam je jasno onda i odgovor na ovo određeno pitanje. Ja se slažem s kolegom Mrsićem, dok nemamo velikih kvalitetnih projekata iz FP7, pitanje je koliko ćemo projekata imati i iz ovog programa, a da bi imali više projekata, pa odgovor je jasan. Mi moramo decentralizirati kontaktne točke za cijeli FP7 na sve moguće razine. Mora se više educirati ljude u svim mogućim institucijama i u privatnom sktoru da što više apliciraju kako bi mogli na kraju krajeva dobivati novce iz ovog fonda. Dok do toga ne dođe, ja se bojim da će ne samo 2008. izgubljena tih 50 milijuna eura, jer fond ne čeka državu, on je vezan uz sedmogodišnje financijsko razdoblje, mi ulazimo kasnije i ostaje nam ukupno manje sredstava, pa to je tako jasno, jednostavna matematika. Znači 2008. je prošla, 2009. je pitanje da li će biti ičega, možda tek prvi projekti u 2010., a sve leži samo da je trebalo do sada pravilno educirati ljude u svim sektorima. Hvala puno.
Hvala. Imamo jednu repliku, gospodin zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega Mondekar, vi ste u svojoj raspravi naglasili da je za ovaj projekt i povlačenje novaca vrlo bitna međusektorska suradnja. U tom projektu, najveći značaj je namijenjen u pravdanju projektima koji imaju zadatak povećati kvalitetu zdravstva. Nažalost, kod nas ne da nema međusektorske suradnje, nego je Ministarstvo zdravstva u takvom stanju da je dovelo do potpuno podjele liječnika unutar sustava, tako da ovog trenutka imamo kaos u primarnoj zdravstvenoj zaštiti kome je glavni krivac neznanje Ministarstva u pravdanju promjenama u zdravstvu. Ja se nadam da će bar taj projekt koji također postoji unutar ovog sporazuma o suradnji povući novce pa da ministarstvo nauči kako se upravlja promjenama u sustavu zdravstva da ne bi naši građani trpjeli štetu koju ovog trenutka imaju zajedno sa liječnicima obiteljske medicine.
Odgovor, gospodin Mondekar. Izvolite.
Poštovani kolega, osnovna stvar kod bilo kojeg programa zajednice, bilo kojeg projekta je međusektorska, međunarodna suradnja. Ako je situacija ovakva kakva je u zdravstvu, a ona je i ukoliko imamo jednu situaciju koju smo imali do sada sa nekim drugim programima zajednice poput programa za inovacije i konkurentnost koji je okrenut malim poduzetnicima, a jedini korisnik do sada je bila samo država i zato smo se sveli na mizerne cifre, mizerne. Jedva smo vratili ono što smo uložili, onda se upravo postavlja pitanje hoćemo li mi moći sa svim ovim problemima koje ste vi naveli, ja uopće vratiti uloženo, a kamo li onda više izvući.
Hvala. I zaključno, gospodin Dražen Jurković, državni tajnik. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, uvaženi zastupnici. Evo pokušati ću biti veoma kratak. Trenutno se ova rasprava pretvorila možda i u malo raspravu o sustavu javnog zdravstva i stanju možda zdravstva u cjelini. Naime, kolega Mirando Mrsić ima pravo, ali samo u dijelu i to manjem dijelu. Naime, zavodi za javno zdravstvo i preventiva zaraznih bolesti samo jedan i manji dio djelatnosti Zavoda za javno zdravstvo i to u okviru epidemiologije. Osim epidemiologije, dakle i epidemiologija sama se bavi i preventivom kronički nezaraznih bolesti i složio bih se da je ta komponenta nedovoljno naglašena, ali bih podsjetio da u okviru Zavoda za javno zdravstvo djeluje sustavno i školska medicina koja se isključivo bavi preventivom, dakle preventivom školske djece. Dakle, razdvojili smo kurativu i preventivu i zavodi za javno zdravstvo rade samo preventivu i preventivne programe. Podsjetio bih da radi isto tako i odjeli mikrobiologije. Isto tako, prevencija mentalnog zdravlja, van bolničko liječenje ovisnosti i prevencija ovisnosti. Dakle, da imamo cijelu mrežu tih timova koju čine i psihijatri i psiholozi i medicinske sestre, a što se tiče provedbe preventivnih programa, upravo timovi za javno zdravstvo pripremamo promjenu u timovima za javno zdravstvo. Dakle, njihova osnovna zadaća će bit upravo provedba nacionalnih preventivnih programa. Ugovoriti ćemo 20 timova po prvih 29 timova javnog zdravstva, po prvi put ove godine u sklopu mreže Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje i svi preventivni programi koji budu išli sa nacionalne razine, a podsjetiti ću da ih je sad nekoliko. Dakle, prevencija karcinoma kolona, prevencija mame, prevencija HIV-a i tako dalje. Dakle, provoditi će se upravo preko tih timova. Dakle, zadaća Zavoda za javno zdravstvo je daleko šira nego što ste to spomenuli, ali se sasvim slažem sa vama da bi upravo ovaj segment prevencije kroničnih nezaraznih bolesti trebao biti daleko naglašeniji. Mislim da je mreža zavoda za javno zdravstvo nešto najbolje što hrvatsko javno zdravstvo ima i mislim da je ta upravo mreža i ugled mnogim zemljama u Europi kao i rad hrvatskog javnog zdravstva, a to na kraju krajeva pokazuju i ishodi, dakle pokazatelji zdravstvenih ishoda gdje je Hrvatska sa ulaganjem od 650 eura po stanovniku negdje u rangu zemalja G15, dakle zemalja koje su nešto možda malo slabije od onih starih članica Europske unije ili negdje u rangu sadašnjih članica, dakle novijih članica Europske unije, dakle Slovenije, Češke, Slovačke, Poljske i tako dalje. Dakle, ne slažem se naravno da je situacija u javnom zdravstvu takva, a isto tako ne bih zavode za javno zdravstvo nazvao mastodontima. Vi znadete da su to upravo javne ustanove koje posluju više od 70% na tržištu i isto tako ustanove koje i čije je financijsko poslovanje isto je sasvim solidno. Dapače, smatram to jednim od najzdravijih dijelova hrvatskog zdravstvenog sustava. Što se tiče kolege Jovanovića reforma zdravstvenog sustava se provodi onom dinamikom koja je u zakonskim odrednicama i predviđena. Dakle, 95% predviđenih dijelova reforme se provodi. Točno je, postoji kod dijela liječnika primarne zdravstvene zaštite jedan dio nerazumijevanja, no međutim prema našim izvješćima ide sve svojim tokom. Mislim da je svakim danom razumijevanje i u tom segmentu sve bolje. I budite uvjereni da će tijekom ove godine i ta situacija biti uhodana i biti riješena. Ja ne bih sada ulazio detaljno u analizu toga dijela reforme jer mislim da to danas i nije tema, no međutim sasvim sigurno situacija je sve prije nego kaotična. Dapače, prvi pokazatelji reforme koje će ministar i ovih dana iznijeti u javnost su pa usuđujem se reći i odlični. Dakle, usuđujem se upotrijebiti riječ odlični, dakle reforma ide svojim tijekom. Što se tiče vašeg komentara u dijelu se mogu složiti, no međutim mislim da ste u tom dijelu doista preoštri iako na tom području nam predstoji još rad na preventivi što se tiče školske djece i to će prije svega biti zadaća preventivnih timova školske medicine u zavodima za javno zdravstvo kao i novih ugovornih timova javnog zdravstva kojeg planiramo ove godine ustrojiti u sustavu hrvatskog javnog zdravstva. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak. Gospodin zastupnik Mirando Mrsić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Znao sam da će uvaženi kolega Jurković se referirati na školsku medicinu jer to je jedino što bi se pod neku ruku moglo podvesti pod preventivne akcije. Međutim, školska medicina ovako kako je zamišljena 80% svog vremena provodi se u cijepljenju i provođenju obveznih pregleda. Da ima preventivnih akcija onda nam djeca ne bi trebala biti tako debela kao što jesu, ne bi nam trebalo biti maloljetničke trudnoće. Prema tome, i sami ste na kraju rekli da školska medicina je trebala raditi više prevencije kad ste odgovorili mojoj kolegici Ingrid Marinović. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Odlučivat će se kad se steknu uvjeti. 26. Konačni prijedlog zakona o Potvrđivanju memoranduma razumijevanja između Republike Hrvatske i Europske zajednice o sudjelovanju Republike Hrvatske u drugom programu aktivnosti zajednice u području zdravstva 2008./2013., bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 264. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedloga zakona kako sam ga pročitao, P.Z.E. br. 264. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj Konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova 111. glasova za i 1 suzdržani.
Hvala. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane saborske zastupnice, poštovani saborski zastupnici. Ukratko ću vam predstaviti Prijedlog zakona o osnivanju Agencije za plaćanje u poljoprivredi, ribarstvu i ruralnom razvoju, s Konačnim prijedlogom zakona. Ministarstvo poljoprivrede, ribarstva i ruralnoga razvoja posljednjih godina ulaže znatne napore kako u pogledu jačanja konkurentnosti poljoprivrednog sektora tako i u pogledu jačanja … [[Govornik se ne razumije.]] moći i administrativnih kapaciteta za korištenje EU fondova. Prilagodba poljoprivrednih politika država kandidatkinja vrlo je složen proces a jedna od obaveza Hrvatske prije korištenja sredstava iz EU fondova odnosno prije samog ulaska je uspostava i akreditacija agencije za plaćanje kao nacionalnog tijela zaduženog za implementaciju i provedbu mjera zajedničke poljoprivredne politike i zajedničke ribarske politike. U sklopu pripreme za pregovore u poglavlju 11 – Poljoprivreda i ruralni razvoj jedna od osnovnih zadaća ministarstva je uspostava spomenute agencije za plaćanja te njenih administrativnih kapaciteta i alata. Sukladno EPPU za 2009. godinu Ministarstvo poljoprivrede, ribarstva i ruralnoga razvoja je do kraja prvog kvartala ove godine obavezno osnovati Agenciju za plaćanja u poljoprivredi, ribarstvu i ruralnom razvoju, donijeti akcijske planove za punu uspostavu i implementaciju iste. Unutar ministarstva postoji ustrojstvena jedinica Ravnateljstvo za tržišnu i strukturnu potporu poljoprivredi koje sukladno Zakonu o poljoprivredi operativno provodi mjere tržišne i strukturne potpore u poljoprivredi. Uredbom u unutarnjem ustrojstvu ministarstva dana je nadležnost i za operativnu provedbu pretpristupnih programa EU SAPARD, IPARD za koje je kreditirana od strane Europske komisije. Provedba spomenutih nacionalnih potpora u poljoprivredi na terenu obavlja se uz pomoć ureda državne uprave u županijama i ureda tijela, upravnog tijela Grada Zagreba te Hrvatskog … [[Govornik se ne razumije.]] centra. Važno je naglasiti da će se naprijed spomenuto ravnateljstvo izdvojiti prema ovom zakonu u samostalnu agenciju s jednim centralnim te … [[Govornik se ne razumije.]] regionalnim uredom i ostati pod nadležnošću ministarstva. U novoj organizaciji objedinit će se poslovi ravnateljstva i ureda državne uprave u županijama i upravnom tijelu Grada Zagreba a agencija će se osnovati zakonom ovim kojega predlažemo kao javna ustanova. Za osnivanje i rad u 2009. godini osigurana su sredstva u državnom proračunu. Ponavljam, vrlo je važno naglasiti da do ulaska u punopravno članstvo Europske unije država kandidatkinja dužna je uspostaviti i akreditirati samostalnu agenciju za plaćanja koja će zadovoljiti sve kriterije zadane od strane Europske komisije. U protivnom, zemlja članica nakon ulaska neće moći isplaćivati potpore u poljoprivredi, ribarstvu i ruralnom razvoju. Držimo da ćemo donošenjem ovoga predloženoga zakona omogućiti da Hrvatska ostvari sve preduvjete i da ulaskom u Europsku uniju može povlačiti sredstva iz fondova, računamo približno oko 500 milijuna eura. Zahvaljujem.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HSS-a gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Poljoprivreda je bila i bit će gospodarska grana koja proizvodi kvalitetnu hranu za prehranu stanovništva i koja proizvodi sirovine za potrebe industrije te osigurava obradu poljoprivrednog zemljišta. Poljoprivredna politika treba stvoriti uvjete pod kojima će naša poljoprivredna proizvodnja postati dugoročno održiva. Stoga strateško opredjeljenje naše seljačke poljoprivredne politike je proizvodnja posebno vrijednih proizvoda i usluga koje će osigurati njen opstanak na globalnom tržištu. Iako se prije nekoliko godina činilo da se upravo sve može kupiti na svjetskom tržištu i da samodostatnost u proizvodnji hrane nije važna, najnoviji događaji vezani uz financijsku krizu i terorizam u prvi plan strateških interesa stavljaju prehrambenu sigurnost. Ukoliko se neka važna poljoprivredna proizvodnja zatre ili značajno smanji zemlja postati ovisna o uvozu hrane. Stoga Hrvatska treba osigurati najmanje 95%-tnu pokrivenost potreba za temeljnim prehrambenim proizvodima iz vlastite proizvodnje. Sigurno je da važan segment u ostvarenju samodostatnosti u poljoprivrednoj proizvodnji imaju i financijske potpore u poljoprivredi. Kada govorimo o potporama neizostavno treba spomenuti i Zakon o potporama u poljoprivredi. U pripremi je novi zakon u okviru kojeg će se konačno podvući crta koja se ne smije preći tj. utvrdit će se financijski limit za potpore u poljoprivredi za one velike tvrtke koje su do sada uglavnom preuzimale veći dio tog proračuna u poljoprivredi predviđenog za potpore, odnosno za poticaje dok je za naša poljoprivredna obiteljska gospodarstva kojih ima u upisniku 176 tisuća upisanih odnosno registriranih ostao na žalost manji dio tog kolača. Naime, mi smo već taj zakon o potporama u jednom segmentu izmijenili sukladno našem predizbornom obećanju i sukladno sporazumu u kojem se prioritet daje provođenju preporoda hrvatskog sela u okviru kojeg smo zacrtali da potpore u poljoprivredi vratimo svakom obiteljskom gospodarstvu, odnosno da se za svaki hektar i za svako grlo vrati poticaj. I mogu reći da smo na taj način uspjeli u sustav potpora vratiti 70 tisuća obiteljskih gospodarstava, a to je i preduvjet za opstanak hrvatskih sela. No upravo vrlo često postavljalo se pitanje o transparentnosti sustava potpora u poljoprivredi i kako uvesti kontrolu za namjensko trošenje potpora. Na koji način kontrolirati isplate potpora u poljoprivredi i naravno kako će se to sve reflektirati kada Hrvatska uđe u Europsku uniju. Da bi sva ova pitanja i dileme razriješili moramo donijeti ovaj zakon o kojem danas raspravljamo, odnosno nužno je uspostaviti Agenciju za plaćanje u poljoprivredi, ribarstvu i ruralnom razvoju. Želim spomenuti jednu važnu činjenicu da je u 2007. godini isplaćeno 3,2 milijarde kuna za potpore u poljoprivredi. Tu je naravno i ubrojena ona isplata koja se odnosila na sušu na programe SAPARD-a. A u 2008. godini isplaćeno je u istu svrhu 3,4 milijarde kuna. Svi smo suglasni da je izuzetno važno imati točne podatke na koji način se taj novac transferira. Isto tako da li se namjenski troši i zbog toga je važno formiranje upravo ove agencije. Naravno to je naša obaveza i temeljem pregovora jer u poglavlju 11. koje se odnosi na poljoprivredu i na ruralni razvoj, jedna od osnovnih zadaća Ministarstva poljoprivrede je uspostava ove spomenute agencije za plaćanje i uspostava njenih administrativnih kapaciteta i alata. Danas unutar ministarstva postoji ravnateljstvo za tržišnu i strukturnu potporu u poljoprivredi. To ravnateljstvo formirano je temeljem Zakona o poljoprivredi. Danas to ravnateljstvo provodi mjere tržišne i strukturne potpore, a uredbom o unutrašnjem ustrojstvu ministarstva dano je nadležnost ravnateljstvu i za provedbu programa SAPARD, IPARD, odnosno predpristupnih programa u kojima Hrvatska sudjeluje. I mi smo akreditirani za te programe od strane Europske komisije. Provedba nacionalnih potpora provodi se kroz nekoliko tijela naravno kada govorimo o nacionalnim potporama u poljoprivredi. I to se odvija na terenu uz pomoć Ureda državne uprave koji su smješteni u županijama. Isto tako u upravnom tijelu Grada Zagreba, te Hrvatskom stočarskom centru. Važno je naglasiti da će upravo ravnateljstvo za tržišnu i strukturnu potporu u poljoprivredi se kroz ovaj zakon izdvojiti u samostalnu agenciju sa jednim centralnim uredom i 21 regionalnim uredom. Dakle, uredi će biti smješteni u svakoj županiji i bit će pod nadležnošću Ministarstva poljoprivrede. U tom novom ustrojstvu, u novoj organizacije objediniti će se poslovi ravnateljstva i Ureda državne uprave u županijama i u Gradu Zagrebu. Agencija se osniva temeljem Zakona o osnivanju Agencija za plaćanje u poljoprivredi, ribarstvu i ruralnom razvoju kao javna ustanova. Sredstva su osigurana u državnom proračunu za 2009. godinu. A ono što je izuzetno važno spomenuti jest da do ulaska u punopravno članstvo Europske unije, država kandidatkinja dužna je uspostaviti i akreditirati samostalnu agenciju za plaćanja koja će zadovoljavati sve kriterije zadane od strane Europske komisije, jer inače u protivnom zemlja članica nakon ulaska neće moći isplaćivati potpore u poljoprivredi, ribarstvu i ruralnom razvoju. Dakle, ova agencija je izuzetno važna ne samo za sadašnji trenutak zbog svih razloga koje sam nabrojala, već i zbog ulaska Hrvatske u Europsku uniju, jer naravno da želimo pomagati našim poljoprivrednim proizvođačima i isplaćivati im potpore i kada postanemo punopravna članica Europske unije. Zbog poboljšanja teksta klubovi HSS-a i HDZ-a uputili su i nekoliko amandmana na predloženi zakon. Ja se nadam da će predlagatelj to prihvatiti. Oni su više nomotehničke naravi, a Klub zastupnika HSS-a će svakako podržati osnivanje Agencije za plaćanje u poljoprivredi, ribarstvu i ruralnom razvoju i donošenje zakona koji to regulira. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Za početak da se složimo da je poljoprivreda i hrana zaista važan ako ne presudan strateški značajan dio u svakoj nacionalnoj politici, a posebno za Hrvatsku. Ali to nije dovoljno samo reći, valja to potvrditi i djelima. Pa kada već o tome govorimo ja ću ovako početi. Nakon Zakona o golfu koji je golf igrališta digao na razinu interesa Republike Hrvatske, pa zatim Zakona o poljoprivrednom zemljištu gdje administrativnim mjerama, a ne ekonomskim dovodimo u pitanje vlasništvo i druga prava iz vlasništva, zatim centar, imamo Zakon o centru za ekonomski razvitak u poljoprivredi, pa Zakon o Agenciji za plaćanja o poljoprivredi. Na kraju bih bio ciničan pa rekao da se donese Zakon o Centru za doživotno, odnosno dosmrtno uzdržavanje seljačkih poljoprivrednih domaćinstava. Naime, da sad puno ne razglabamo o našem odnosu prema poljoprivredi i hrani kao strateškom opredjeljenju, to je materija druga i značajnija nego ad hoc rasprava o tome. Ja ću se opredijeliti samo o tekstu zakona. Ali i da bi ovaj tekst mogao prihvatiti, sjetit ću se jedne mudrosti, da odviše povjerenja donosi otprilike glupost ili naivnost i istodobno odviše nepovjerenja uvijek izaziva nesreću, pa ću se prikloniti ovom prvom dijelu. Poklonit ću vjeru i povjerenje u ovaj zakon da dođe se na isto. Zašto? Zato što zakon u 1. članku kaže da se osniva javna ustanova, ali ne kaže je li to javna ustanova profitna ili neprofitna. S obzirom da se u Zakonu o ustanovama u članku 1. navodi koje se ustanove mogu osnovati odgoj, obrazovanje, znanost, kultura, informiranje, šport, tjelesna kultura, tehnička kultura, skrbi o djeci, zdravstvena, socijalne skrbi, o invalidima. To su sve ustanove koje su taksativno navedene djelatnosti i one su definitivno sve neprofitne. I onda se dodaje može i druge djelatnosti, ako ne obavljaju djelatnost radi stjecanja dobiti. Dakle, mora se upisati je li to ustanova za stjecanje dobiti ili je nešto drugo, pa se onda po posebnom zakonu i registrira. Ali idemo dalje. Dakle, agenciju osniva Republika Hrvatska, jer zakonom se osniva, Sabor je osniva. Međutim, osnivačka prava neće ostvarivati Vlada Republike Hrvatske, mada je Vlada odgovorna Parlamentu. Mislim da je članak 114. Ustava 1. stavak kaže da je Vlada odgovorna Parlamentu, ali predlagatelj, dakle odriče se tog svog temeljnog prava u korist ministarstvu, odnosno ministra. Sad ćemo vidjeti zašto ministra, iz slijedećih članaka. Istodobno predlagatelj u temeljnom tekstu, znači u onom što smo mi dobili kao prijedlog, u članku 3. navodi djelatnost agencije i u okviru te djelatnosti ima dosta koje se odnose na javne ovlasti. Međutim zakonodavac, odnosno predlagatelj ne nalazi za potrebu reći tko će vršiti nadzor nad tim javnim ovlastima. Svi ispravci ovih navoda bit će bespotrebni i neplodni, jer to uočavaju i u svojim amandmanima ispravljaju. To je nakon teške i ozbiljne rasprave na Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav nakon ogromnih upozorenja stručnjaka iz područja javnog prava, Ustavnog prava došlo je do korekcije ne iz formalnih, nego iz suštinskih razloga ovog teksta. Kako to predviđa predlagatelj? Unutrašnji ustroj odredit će se statutom, ali molim vas lijepo na statut će svoju suglasnost dati ministar. Ministar može dati i daje prijedlog tko će biti ravnatelj, odnosno imenuje ravnatelja i zamjenika, ali ga on ne razrješava, nego tek na njegov prijedlog. Dakle, ušli smo u škare da nešto želimo, ali to nećemo do kraja razriješiti. I vezano za 1. članak da se osniva agencija kao ustanova i ne kaže se je li to profitna ili neprofitna, a onda u članku 5. osnovnog teksta kaže se da agencija stječe sredstva za obavljanje svoje djelatnosti iz državnog proračuna, ali i na drugi način. To na drugi način znači da može zarađivati. Ili dajte napišite. Na drugi način ne znači SAPHARD, nego znači na drugi način. Oprostite, to znači na drugi način. I još se dodaje, da se za osnivanje agencije izdvaja određeni iznos novca iz državnog proračuna, mada se radi već o formiranom odjelu u sadašnjem ministarstvu. Pa se radi o preoblikovanju. Kad je ovdje već rečeno da se radi o jednom odjelu iz ministarstva koje će dobiti status agencije. Kad se već tako radi o tome, onda bi trebalo promijeniti i Zakon o djelokrugu i nadležnosti ministarstava, jer ovo zadire u djelokrug i nadležnost Ministarstva poljoprivrede itd. U članku 7. je zanimljivo dalje, agencijom upravlja upravno vijeće, ali predsjednika upravnog vijeća imenuje Vlada, a po položaju je ministar nadležan za poljoprivredu. Zamislite koliko Vlada sebi reže slobodu odlučivanja da sebi zakonom propisuje da mora imenovati ministra za predsjednika upravnog vijeća. Dakle, cijeli smisao ovog osnovnog teksta je omogućiti ministru da iz svojeg ministarstva izdvoji jedan odjel i reći Europi mi smo izdvojili odjel i zove se agencija koja će pratiti i provoditi mjere potpora i nagrađivanja, u skladu sa europskim standardima, ali to neće biti neovisna agencija, nego to će biti agencija moja, ministra za poljoprivredu. Naravno, ja imam sada tu amandmane o kojima je predstavnica poštovana Marijana Petir govorila. To sasvim sada drugačije izgleda, ali to nisu kako ih je kvalificirala nomotehnički, već suštinski amandmani na temeljni tekst. Ali da ja sada više zaista ne analiziram na temeljni tekst prijedloga zakona, on je bitno poboljšan sa amandmanima koje imamo ne samo iz kluba HSS-a, iz HDZ-a nego i ostalih, pa ja mislim da će Vlada u ime razuma i poštivanja Hrvatskog parlamenta, a najviše poštivanja Ustava dobro razmotriti i prihvatiti ove amandmane. Još na kraju samo da kažem, argument da je riječ o usklađivanju ili zahtjevima Europske unije za osnivanje agencije i time da mi usklađujemo svoje zakonodavstvo sa zakonodavstvom Europske unije ne drži vodu, jer naprosto na tekstu zakona nema uobičajenog P.Z.E. To je zakon koji se uređuje ono kako mi želimo urediti stvari unutar naše kuće. Dakle, potpuno autonomna volja Hrvatskoga sabora kako će ovo pitanje urediti. Što je tu važno? Tu je važno da bude potpuno transparentno kako se koriste fondovi, da ne bude zloupotrebe i da to može kontrolirati i Europska unija. Samo je to važno. A kad već govorimo o agencijama i kad se želimo hvaliti agencijama onda i taj je prijedlog bio na Odboru za Ustav, vrijeme je da Hrvatska donese zakon o agencijama kao što imamo Zakon o ustanovama, da znamo koji je njihov položaj, koja je zadaća, barem u temeljnim okvirima. Dakle, zašto sam na početku rekao o povjerenju i nepovjerenju? Naravno da klub Socijaldemokratske partije Hrvatske ima dobru namjeru prema ulasku u Europsku uniju i usklađivanju našeg zakonodavstva, ne samo zakonodavstva nego standarda u provedbi zakona u Republici Hrvatskoj, kao što se to događa u Europskoj uniji. Pa iz tog razloga, iz razloga povjerenja ćemo glasovati za ovaj prijedlog zakona tim više što su kolegice i kolege pa i klubovi, uočili sve nedostatke, manjkavosti pa čak i rekao bih zloupotrebu u odgovornosti predlagatelja. Ne zaboravimo da predlagatelj ima ponekad veću odgovornost nego zastupnici u Saboru, jer naprosto on je stručna osoba i odgovorna za prijedlog. Završavam. Glasovat ćemo, ali zaista nakon što ste intervenirali amandmanima. Hvala.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospođa Marijana Petir. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče. Kolega Leko je rekao u svom uvodnom obraćanju da Zakon o poljoprivrednom zemljištu dovodi u pitanje vlasništvo. To nije točno, jer se Zakonom o poljoprivrednom zemljištu koji je usvojio Hrvatski sabor uvodi red u gospodarenje neobrađenim poljoprivrednim zemljištem i stavlja se zemljište u funkciju za proizvodnju hrane. Isto tako, rekao je da treba promijeniti Zakon o djelokrugu ministarstava uspostavom ove agencije. To nije točno, jer Uredba o unutrašnjem ustrojstvu rješava uspostavu ravnateljstva pa prema tome dovoljno će biti izmijeniti samu uredbu. A isto tako, kao što je već spomenuto, i on je sam to na kraju rekao, amandmanima je popravljen temeljni tekst zakona koji se odnosi na ovlasti ministra, Vlade i upravnog vijeća i u tom smislu je i ovaj zakon prihvatljiv, kao što ste rekli, i za vaš klub.
U ime kluba HNS-a gospodin zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Jednostavno, kad govorimo o ovom prijedlogu zakona prvo imam potrebu reći da mi je drago da govorim iza kolege Leke, jer puno toga ja više ne trebam reći. Ali ono što mogu reći, sasvim sigurno ustvari konstatirati, da je činjenica i očito je da i Zakon o golfu i Zakon o poljoprivrednom zemljištu i ovaj prijedlog, način na koji su pisani i potrebne intervencije kroz amandmane da konkretno ovom zakonskom prijedlogu Odbor za zakonodavstvo definitivno, i njemu trebamo zahvaliti da imamo priliku glasati pozitivno o ovom zakonskom prijedlogu, jer smatram da posljedično ovi amandmani koje smo dobili prije pet minuta ispred klubova HDZ-a i HSS-a su posljedica Odbora za zakonodavstvo i primjedbi Odbora za zakonodavstvo. Ali ono što je činjenica i što je neosporno činjenica, a to je da pojedine interesne skupine sebi uzimaju pravo da uređuju određena područja u ovoj zemlji. To je činjenica. Jer sam sebi davati toliko ovlasti koliko je dato, govori sve o sebi. Govori o potrebi, govori o suštini, govori o cilju i na koncu konca govori o namjeri. A u ovom trenutku želim podsjetiti sve vas da nam je uvoz, vrijednost uvoza poljoprivrednih proizvoda 2 i pol milijarde dolara. I slažem se i kriza, recesija, doduše u Hrvatskoj recesije još uvijek nema, to je naša sreća, samo kad bi to bila istina. I cijena i tečaj, sve je to točno, ali činjenica je da prema nekim izračunima nama svakodnevno 15 obiteljskih gospodarstava nestaje. To je činjenica. Je li 15, je li 5 ili 1, uopće nije bitno i kad je 1 previše je. Tako da definitivno mislim da nije korektno, nije u redu zloupotrebljavati opći interes za vlastitu promidžbu, za vlastitu mogućnost u kontroli sustava i nije slučajno da u jednom nizu zakona, počevši od Zakona o golfu pa svih ostalih do zaključno i ovog prijedloga zakona, nije korektno, nije pošteno i nije dobro za opće dobro da na taj način zakonski prijedlozi dolaze u ovu sabornicu i što je najgore da se izglasavaju jednom maksimalnom kontrolom većine. Sjetimo se Zakona o golfu, sjetimo se Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Kad govorimo o Prijedlogu zakona o osnivanju Agencije za plaćanje u poljoprivredi, ribarstvu, ruralnom razvoju klub Hrvatske narodne stranke će ga podržati nakon ovih intervencija klubova HDZ-a i HSS-a. Podržat ćemo ga iz dva osnovna razloga. Prvo, zato jer je u sustavu usklađivanja sa zakonodavstvom Europske unije. Drugo, što je posebno važno uvodi jedan sustav kontrole. Doduše, elementi za provođenje tog sustava kontrole još su daleko i to u ovom samom zakonskom prijedlogu mogli smo iščitati u nekoliko elemenata. Ali da idemo prema tom putu to je dobro. Sigurno da je dobro kad govorimo o sredstvima iz pretpristupnih fondova i kasnije iz pristupnih, jer činjenica je i poznato je, a imali smo taj slučaj da nam je Europska unija blokirala korištenje sredstava, da nam je dala po prstima zato jer neki od naših nisu znali sa svojim prstima radit korektno. Prema tome, u ovom dijelu, a ogromna sredstva i ogroman novac ide u te poticaje za poljoprivredu potpuno opravdano, samo je šteta što za svaku tu kunu poticaja ne radi se cost benefit analize. Jer sa ovakvim podacima koje iz godine u godinu pratimo sa rastom uvoza, sa sve manjim i manjim brojem poljoprivrednih gospodarstava, sa sve većim i većim površinama neobrađenim. A ja vam tvrdim da naši seljaci, naši ljudi, naši sumještani nisu ljenčine bar za svoje Zagorce mogu tvrditi, ali vjerujem i svako od vas za svoje. Međutim, nešto ne valja u sustavu. Zašto on kad obrađuje zemlju uloži 100, a dobije 60. Zašto? Prema tome, problem je sustavu. Da će tom sustavu ova agencija dati svoj doprinos to sam siguran i to sam uvjeren, ponavljam ne toliko zbog nas koliko zbog čitavog sustava na kojem počiva i funkcioniranje Europske unije. U pregovaračkim stajalištima Republike Hrvatske je za Međuvladinu konferenciju o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji, poglavlje 11. – Poljoprivreda, ruralni razvitak definirano je da Hrvatska nema agenciju za plaćanje. Međutim, Hrvatska ima temeljem Zakona o poljoprivredi Ravnateljstvo za tržišno i strukturnu potporu u poljoprivredi sa svim onim elementima koje smo već danas čuli. Nema potrebe da ponavljam, a i u ovom zakonskom prijedlogu piše. Prema tome, mi imamo jedan sustav koji nije onakav kako to propisuje Europska unija Uredbom iz 2006. i Uredbom Vijeća iz 2005. ali imamo zato nešto drugo. Vijeće Europe propisalo je i integrirani administrativni i kontrolni sustav i u pregovaračkim stajalištima je definirano da Hrvatska nema integrirani administrativni i kontrolni sustav potpuno usklađen s Uredbama Vijeća Europe iz 2003. i Uredbom Komisije iz 2004. Ponavljam 2003. i 2004. Danas je 2009. Administrativni i kontrolni sustav potpuno usklađen. Nadamo se da ćemo u skoro vrijeme to dobiti, ali jednostavno ne želim vjerovati da to nemamo zato jer u određenom trenutku to nije odgovaralo. Sigurno da veseli inicijativa koja je bila obećana davno prije govorimo o diferenciranim potporama. Veseli ova inicijativa koju smo čuli danas svi od kolegice Petir da ide taj prijedlog zakona, veseli definitivno, a sigurno da se tome vesele i naši poljoprivredni proizvođači. Kad govorimo o ovom integriranom administrativnom kontrolnom sustavu želim samo par stvari reći a koje su sastavni dio toga. Nešto od toga imamo. To je upisnik poljoprivrednog gospodarstva, podaci o posjedu zemljišta koji su upisani u tom upisniku poljoprivrednog gospodarstva. Ali kad govorimo o podacima o posjedu zemljišta znamo da imamo određenu vrstu potpora po hektaru, a isto tako znamo i bilo je razgovora, čak je bilo i nekih prijava državnom odvjetništvu. Doduše ne znamo koje je, kao i mnoge druge stvari ne znamo koja je posljedica tih prijava bila, da su pojedini poljoprivredni subjekti bez obzira je li pravna osoba ili fizička osoba dobivali velika sredstva iz potpora temeljem navodno krivih upisanih površina ili prijavljenih površina. Provedba modela poticanja proizvodnje obuhvaća ili vrši se kroz sljedeće elemente. To je računalna baza podataka, identifikacijski sustav za čestice poljoprivrednog zemljišta, sustav za označavanje i registraciju domaćih životinja, zahtjev za poticaj i kontrolni sustav. To je nešto što imamo. Međutim, identifikacijski sustav za čestice poljoprivrednog zemljišta temelji se na podacima iz katastra zemljišta Republike Hrvatske. Kakav nam je katastar? Istina je da je u tijeku projekt uspostave sustava za identifikaciju zemljišnih čestica piše u zakonu na 6 lokacija, pilot projekat. Koji su rezultati doduše to ne znamo ali mislim da bi tu informaciju trebali dobiti barem stručna javnost. I nadamo se dobrom završetku ovog pilot i projekta i uvođenja tog sustava. I ovi ostali dio koji je uključen kroz Hrvatski stočarski centar i kroz urede državne uprave a koji će sad ući u sustav agencije za plaćanje u poljoprivredi, ribarstvu i ruralnom razvoju. I zaključno. Činjenica je i često puta u raspravama smo imali potrebu to reći ne zato jer politiziramo, nego jednostavno temeljem podataka koje imamo i ukupnog stanja u poljoprivrednoj proizvodnji koji iz godine u godinu uvoz raste. Sama ta činjenica da uvoz raste, da sve više i više zemljišta imamo u neobradivim površinama govori da sustav ne valja. Prema tome, čitav niz zakonskih prijedloga donosimo čisto vatrogasnog tipa, raznih mjera, a definitivno poljoprivredna politika govori o potpunoj odsutnosti ozbiljnijeg, širokog i dugoročnijeg programa očuvanja života sela. I sad je opet moje pitanje državnom tajniku. U Zakonu o poljoprivredi iz 2002. godine definirana je zakonska obaveza da se u ovom Parlamentu raspravlja o zelenom izvješću. To je zakonska obveza od 2002. godine. Ni ministar Pankretić u koalicijskoj Vladi, ni ministar Čobanković u HDZ-ovoj Vladi, a ni ministar Pankretić u ovoj Vladi, prema tome dva puta, a on je autor te odredbe u zakonu, on je autor tog zakona iz 2002. godine. Jednostavno nisu nam dali prilike da mi u Parlamentu raspravimo o stanju u poljoprivredi u našoj državi. Da li su te informacije, neki dan smo imali jednu raspravu i veli mi državni tajnik podaci nisu točni. Dozvoljavam, ali dajte da vidimo koji su podaci točni. A za to je tzv. zeleno izvješće. I mislim kad bi raspravili, kad bi dobili priliku raspraviti o tom zelenom izvješću mislim da bi puno toga bilo jasnije, ali vjerujte mi da bi i svi zajedno, vjerujte bi da bi svi zajedno brzo se usaglasili jer nema tu puno razlike. Tu postoji 4, 5 mjera, stvar je vrlo jednostavna. I ne bi se dovodili u situaciju da potpuno opravdano osporavamo nešto što je loše predloženo. Činjenica da ovaj zakonski prijedlog na intervenciju Odbora za zakonodavstvo i intervenciju klubova HDZ-a i HSS-a dobivamo u formi koju evo, možemo prihvatiti, bez obzira što smatramo da je to potrebno i nužno u ukupnoj infrastrukturi u poljoprivrednoj proizvodnji. Klub Hrvatske narodne stranke podržati će ovaj prijedlog zakona iz razloga koje sam naveo, spomenuo i nadamo se da taj prijedlog zakona u svojoj primjeni neće imati tu svoju vatrogasnu narav kao i mnogi ostali. Ako već neće biti na korist poljoprivrednim proizvođačima, ali barem u onoj kontrolnoj funkciji mislim da ćemo imati priliku i mogućnosti pratiti i intervenirati u situacijama kad se za to pojavi potreba, a često puta smo u toj situaciji. Hvala lijepo.
Hvala. Ima jedan ispravak, gospođa Marijana Petir. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče. Kolega Koračević je u svom izlaganju rekao, citiram, "pojedine interesne skupine sebi daju ovlasti kroz ovaj zakon." To nije točan navod jer kroz sam zakon je potpuno vidljivo da se želi uspostaviti jedan transparentan sustav da se kroz ovaj zakon ne želi ništa prikrivati, nego upravo suprotno da se želi svima učiniti dostupnom i prikazati način plaćanja i uspostaviti sustav kontrole tog plaćanja potpora u poljoprivredi. Isto tako, istaknuo je da dnevno u Hrvatskoj nestaje 15 obiteljskih gospodarstava. Na svu sreću taj navod nije točan jer prema podacima koje ja imam i koje sam iznijela i u svom izlaganju, mi smo izmjenom Zakona o potporama vratili 70 tisuća obiteljskih gospodarstava u sustav potpora, a inače ih je upisniku upisano 176 tisuća 027 i oni imaju preko milijun hektara zemljišta u svom posjedu prijavljeno koje obrađuju. Hvala.
Hvala. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, dame i gospodo. Struktura koja je u Republici Hrvatskoj uspostavljena za provedbu poslova iz nadležnosti poljoprivrede sastoji se od tijela državne uprave i dužnosnika imenovanih od Vlade Republike Hrvatske s određenim obvezama i odgovornostima. Ponajprije naglašavamo da Ministarstvo kao tijelo državne uprave organizira rad na području potpora nacionalnih mjera i mjera pretpristupnih programa Europske unije, dok se o nadležnosti i odgovornosti isprepliću funkcije čelnika, tijela i dužnosnika nadležnoga za ovjeravanje koji je odgovoran za sveukupno financijsko upravljanje pretpristupnim sredstvima. U sklopu strategije pristupa Republike Hrvatske u Europsku uniju, jedan od važnijih koraka jeste korištenje pretpristupnih programa pomoći i za poljoprivredno prehrambeni sektor i za razvitak ruralnih područja. U pogledu nadležnosti poljoprivrednog sektora, Republika Hrvatska dobila je mogućnost da koristi sredstva namijenjena iz programa SAPARD. Temelj za korištenje sredstava iz SAPARD programa jesu plan za poljoprivredu i ruralni razvoj za 2005. i 2006. godinu koji je izradila Republika Hrvatska, a prihvatila Europska komisija te višegodišnji sporazum u financiranju između Europske zajednice i Republike Hrvatske koji je obostrano potpisan i potvrđen u Hrvatskom saboru. Kako bi se SAPARD program mogao operativno provoditi i na taj način dodjeljivati sredstva koja su osigurana u proračunu Europske unije i Republike Hrvatske bilo je potrebno dobiti odluku o prijenosu ovlasti i upravljanja sredstvima od strane Europske komisije. U tu svrhu Republika Hrvatska, odnosno Ministarstvo poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja moralo je zadovoljiti zahtjevne kriterije kako prema nacionalnoj akreditaciji, tako i prema akreditaciji Europske komisije. Gotovo na sličan način u Republici Hrvatskoj počeo se provoditi i drugi pretpristupni program pod nazivom IPA te je za njegovo uspješno provođenje također bilo potrebno ponoviti opisane korake kao i za SAPARD program. Kako je Europska komisija od samih početaka suradnje sa tijelima Republike Hrvatske naglašavala i zahtijevala samostalnost određenih funkcija, izražavajući se u nalazima i preporukama godišnjim i polugodišnjim izvješćima, a naročito u zadnje vrijeme sve izraženijim komuniciranjem zbog sporog ulaska Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije, rezultati su bili da smo u pogledu nadležnosti proizašli iz poslova pretpristupnih programa dobili ne tako davno dvije samostalne institucije. Središnju agenciju za financiranje i ugovaranje i Agenciju za reviziju sustava provedbe programa Europske unije. Poslove vezane za potpore nacionalnih mjera i mjera proizašlih iz pretpristupnih programa u okviru poljoprivrede i ruralnog razvoja u Republici Hrvatskoj, operativno provodi ustrojstvena jedinica unutar ministarstva pod nazivom Ravnateljstvo za tržišnu i strukturnu potporu u poljoprivredi. Europska komisija je u ovom dijelu bila izrazito jasna i definirana te je također istaknula u svojim izvještajima neophodnost uspostave samostalne agencije za plaćanje. Ovim prijedlogom zakona predlaže se osnivanje agencije kao javne ustanove radi operativne provedbe mjera tržišne i strukturne potpore u poljoprivredi, ribarstvu i ruralnom razvoju. Osnivač agencije je Republika Hrvatska, a osnivačka prava i dužnosti u ime osnivača obavlja ministarstvo nadležno za poljoprivredu. Agencija posluje putem središnjih ureda i podružnica u jedinicama regionalne samouprave. Djelatnost agencije je operativna provedba mjera tržišne i strukturne potpore u poljoprivredi, provođenje programa međunarodne potpore, plaćanje i nadzor provedbe programa i mjera i provođenje kontrole na terenu. Klub Hrvatske demokratske zajednice glasovat će za donošenje ovoga zakona. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. U ime kluba SDSS-a Ratko Gajica kojeg nema. Pojedinačna rasprava. Prvi je gospodin Dragutin Lesar. Nema ni njega. Pa potom gospodin Krešo Filipović. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Ja sam danas uistinu sretan pa mogu reći i zadovoljan čovjek jer raspravljamo o zakonu koji će biti i formalno pravna podloga za konačno donošenje ustvari ustrojavanje i osnivanje agencije za plaćanje u Republici Hrvatskoj, dakle jedne iznimno značajne institucije za poljoprivredni sektor Republike Hrvatske. Zašto to govorim? Govorim iz tog razloga što sam u prošlom mandatu Vlade Republike Hrvatske radio u Ministarstvu poljoprivrede kao pomoćnik ministra. Naime, bio sam na čelu jedne od 11 upravnih jedinica tada u Ministarstvu poljoprivrede i šumarstva koja se zvala tada a zove se i danas Ravnateljstvo za tržišnu i strukturnu potporu u poljoprivredi u okviru koje su uz administrativne strukture za provedbu nacionalnih modela potpore sukladno Zakonu o potporama u poljoprivredi smještajne i administrativne strukture za provedbu posebnog pretpristupnog programa za poljoprivredu i ruralni razvitak SAPARD odnosno SAPARD agencija. Dakle, osobno sam bio uključen u sve aktivnosti oko ustrojavanja agencije i uspostave sustava za provedbu SAPARD programa od onih pripremnih pa do onih na ishođenju nacionalne i u konačnici europske akreditacije kojom nam je Europska komisija potvrdila da smo mi sposobni, spremni samostalno provoditi SAPARD program odnosno vršiti isplate iz fonda SAPARD-a. To nam je potvrdila i donošenjem odluke o prijenosu ovlasti za upravljanje SAPARD programom odnosno SAPARD sredstvima. Treba naglasiti činjenicu kako je Republika Hrvatska za ishođenje odluke o prijenosu ovlasti Republici Hrvatskoj trebalo je najmanje vremena ako se kompariramo sa svim novim članicama Europske unije. Isto tako treba reći činjenicu da sredstva koja su iskorištena kroz SAPARD program i projekti koji su ugovoreni kroz SAPARD program ako uzmemo u obzir vrijeme koje je ostalo Republici Hrvatskoj za uspostavljanje ovog sustava zaista na zavidnoj razini. Želim reći i to kako sam zaista ponosan što sam zajedno sa službenicima Ravnateljstva za tržišnu i strukturnu potporu sudjelovao u izgradnji ovakvog jednog sustava i za razliku od nekih kolega ovdje u Saboru ja jedino mogu službenicima ravnateljstva i službenicima ministarstva uputiti sve pohvale za ono što su učinili u prethodnom razdoblju jer upravo taj njihov savjestan, odgovoran i stručan rad je omogućio da danas ili sutra Ravnateljstvo za tržišnu i strukturnu potporu preraste bez nekih većih poteškoća u agenciju za plaćanje što je najposlije i krajnji cilj ovoga prijedloga zakona. Još ću reći samo nekoliko rečenica kako bismo mogli shvatiti koliko je zahtjevan posao na izgradnji učinkovite administrativne infrastrukture odnosno poslovi institucionalne prilagodbe jer ovdje se radi o institucionalnoj prilagodbi prema Europskoj uniji za koju osobno držim da je puno i znatno zahtjevniji posao nego ona formalno pravna i zakonodavna prilagodba. Zato ću vam reći nekoliko osnovnih podataka, mislim da će vam iz toga biti sve jasno. Ravnateljstvo za tržišnu i strukturnu potporu je početkom 2005. godine imalo ukupno 15 zaposlenih. Nakon uspostave svih struktura, procedura, nabavke opreme itd. 2006. godine, znači u drugoj polovici 2006. godine brojalo je ukupno 100 zaposlenih, bilo je u Ravnateljstvu za tržišnu i strukturnu potporu. Možete misliti uz uspostavljanje onih formalnih procedura, postupaka, alata itd. koliko je to stvarno zahtjevan posao. Danas vidimo iz ovoga uvodnog obrazloženja uz zakon da se otišlo puno dalje, da danas praktički su se gotovo u potpunosti stekli uvjeti da se ide ka osnivanju SAPARD agencije i čisto iz toga razloga mislim da ovaj zakon u potpunosti treba podržati. I zaključno, ono čega svi skupa moramo biti svjesni jeste činjenica kako Republika Hrvatska prije nego li započne koristiti sredstva iz strukturnih fondova Europske unije odnosno prije nego li postane punopravna članica Europske unije, osim formalno pravne prilagodbe svoje poljoprivrede i poljoprivredne i drugih politika mora osigurati i institucionalno administrativne pretpostavke za povlačenje sredstava iz europskog proračuna. Dakle, da bi naši poljoprivrednici kada Republika Hrvatska postane punopravna članica Europske unije mogli koristiti sredstva iz proračuna Europske unije namijenjena poljoprivredi, ribarstvu i ruralnim prostorima nužna je uspostava i akreditacija agencije za plaćanja kao nacionalnog tijela zaduženog za implementaciju i provedbu mjera zajedničke poljoprivredne politike i zajedničke ribarske politike Europske unije. Stoga mislim da je potpuno neupitno da li dati svoj glas za ovakav jedan zakon. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jednu repliku gospodin zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Ja ću replicirati utoliko što ću izraziti nadu da će agencija pomoći da konačno evo nakon ova tri kruga i 36 projekata ugovorenih u kojima je jedan iz Vukovarsko-srijemske županije, nažalost samo jedan i taj nije za razvoj poljoprivrede nego za Centar za prikupljanje životinjskog otpada. Dakle, da s obzirom da imamo niz ureda u Vukovarsko-srijemskoj županiji po općinama Tovarnik, Lovas, Nijemci, Tompojevci itd. nažalost nemamo razvojnu agenciju koja je uključena da ćemo konačno evo i mi doživjeti kad nismo evo za ministra koji je bio iz naše županije da uspijemo nešto realizirati kroz SAPARD da sada kroz mandat novog ministra da ćemo konačno i mi nešto uspjeti. Evo, nadam se da će ova agencija tome pomoći.
Hvala. Odgovor na repliku.
Meni je drago da je kolega replicirao na ovo moje izlaganje. Ali dragi kolega, mislim da trebate znati kakva su pravila kada su u pitanju ovakve institucije. Dakle, ovakve institucije upravo su osnovane u Europskoj uniji a isto tako se osnivaju u svim budućim članicama Europske unije iz toga razloga da ne bi bilo zlouporaba i da ne bi netko komentirao na taj način da je u Vukovarsko-srijemskoj županiji prošao samo jedan projekat. Vi znate kolike su aktivnosti rađene u smislu prezentacije recimo SAPARD programa, u smislu edukacije naših potencijalnih korisnika SAPARD programa. Međutim, ako nije bilo dovoljno projekata iz pojedine županije koji su mogli zadovoljiti sve one kriterije koji se traže procedurama SAPARD programa onda nažalost takvi projekti nisu mogli proći. A što se tiče visine iskorištenih sredstava da biste mogli davati ocjenu da li je iskorišteno puno ili malo sredstava u Republici Hrvatskoj iz nekog programa morate poznavati naše okruženje. Mi ako se kompariramo sa svim novim članicama koje su ušle u Europsku uniju, koje su imale za korištenje ovog programa gotovo punih sedam godina za razliku od Republike Hrvatske koja je imala dvije godine. Naša razina iskorištenosti tih sredstava je i sada već na njihovoj razini a u tijeku je još jedan četvrti krug za korištenje SAPARD programa. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Danijel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Ja bih prije svega želio reći da ću podržati ovaj zakon, no međutim želio bih progovoriti o njemu s jednog drugo stanovišta od kolega koji su do sada o njemu diskutirali. Naime, budući da će se agencija baviti plaćanja poticaja i naknada u poljoprivredi, dakle novčanih sredstava koji su iznimno značajni za poljoprivredne proizvođače o kojima praktično oni itekako ovise. Moramo biti svjesni toga da će od trenutaka kada profunkcionira ova agencija svo nezadovoljstvo poljoprivrednika u slučaju kašnjenja plaćanja kakvih je do sada bilo nadam se da ih ubuduće neće biti usmjereni prema ravnatelju te agencije. Prema tome, ravnatelj agencije bit će osoba u koju će biti usmjerene sve strelice nezadovoljstva poljoprivrednih proizvođača koja obično dolaze ne zbog toga što oni ne znaju što bi radili nego se radi o tome da su oni sami zbog potrebe modernizacije vlastite proizvodnje u velikim kreditnim zaduženjima da nisu imali praktično mogućnosti kako osigurati jamstva za kredite koje su podizali, nego su stavljali hipoteke na vlastitu imovinu. Upravo zbog toga oni su iznimno osjetljivi na kašnjenja plaćanja poticaja i naknada. Zbog toga apeliram i na to da se itekako vodi računa i pazi da ova agencija ima na raspolaganju potrebna sredstva za sva plaćanja koja obavlja putem zakona i obveza koja za to postoji. Hvala na pozornosti.
Hvala. I konačno kao zadnja gospođa zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. Ja ću stvarno maksimalno skratiti ovu raspravu budući da smo evo dosta dugo. Koristeći programe Europske unije, pa ću spomenuti i CARDS, PHARD, ISPA, INTERNEK, Republika Hrvatska ali i jedinice lokalne i regionalne samouprave stvorile su značajne kapacitete za pripremu i prozebu projekata koji nam sada u ovom trenutku stoje na raspolaganju ali i one koji će nam stajati sutra. Tako je Republika Hrvatska koristeći i poseban predpristupni program za poljoprivredu i ruralni razvitak SAPARD zaslužila odluku o prijenosu ovlasti upravljanja sredstvima od strane Europske komisije. Republika Hrvatska i Ministarstvo poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja moralo je ispuniti izuzetno zahtjevne kriterije kako prema nacionalnoj akreditaciji tako i prema i akreditaciji Europske komisije. A da je lokalna i regionalna razina spremna govori i primjer o povlačenju sredstava iz SPARARD programa na području Zadarske županije gdje su ugovorena dva projekta sa maksimalnim iznosom. Prvi projekt se odnosi na preradu mlijeka čija ukupna vrijednost iznosi 24,6 milijuna kuna, a od toga iz SAPARD programa osigurano je 10 milijuna kuna. Drugi projekt se odnosi na preradu ribe, izgradnju kapaciteta čija vrijednost je 45,5 milijuna kuna, a sredstva SAPARDA su 10 milijuna kuna. Realizacijom samo ova dva projekta učinit će se konkurentnim i učinkovitijim poljoprivredni sektor Zadarske županije, ali i otvoriti nova radna mjesta na području otoka Paga ali i grada Bekovca i Stankovaca. Kroz suradnju tijela Republike Hrvatske i Europske komisije vezano za dostupne programe ali i pripremu Republike Hrvatske za Europsku uniju uočena je potreba za većom samostalnosti određenih funkcija da bi provedba programa koje stoje na raspolaganju danas ali i ubuduće bila lakša i kvalitetnija. Tako je osnovano niz jedinica za financiranje i ugovaranje i za reviziju sustava provedbe programa. Budući da je ravnateljstvo za tržišnu i strukturnu potporu u poljoprivredi osposobljeno, a Europska komisija je to potvrdila upravo prijenosom ovlasti za odobravanje zahtijeva, kontrolu ali i plaćanje provodi se i SAPARD i IPARD ovdje spomenuti programi provode se na osnovi centraliziranog sustava, držim da je pravo vrijeme da upravo ovo ravnateljstvo preraste u novu agenciju. Upravo ovaj prijedlog Zakona o osnivanju agencije za plaćanje u poljoprivredi, ribarstvu i ruralnom razvoju stvara osnovne pretpostavke za to i stoga ću podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala. I zaključno u ime predlagatelja gospodin Kraljičak. A replika. Nisam primijetio pa se ispričavam. Premda vrlo rado tamo gledam u tom pravcu. Izvolite.
Hvala predsjedniče što ste svrnuli svoje oči na nas ovdje i tako vidjeli. Evo mala replika. Dakle, nije bit ovog zakona da se zapošljavaju novi ljudi u agenciji. Dakle to je nužno i to će trebati učiniti, ali to je uvijek administracija najviše. Nego je bitno to da ti ljudi budu upravo u službi novog zapošljavanja ali samim zakonom se to neće dogoditi. Ali ono što je važno da se ovim zakonom dogodi kada se osnuje agencija. Dakle ova plaćanja da se vrše zaista onako kao što to rade zemlje koje se uspješno bore protiv korupcije. Da se ne dogodi kako se inače plaćanja s državom događaju da nisu prije svega redovita, da netko dobije, da netko ne dobije, da netko iste poticaje dobije ali netko ne dobije. Dakle tu je onda nepresušno vrelo bar za sumnju u korupciju, čak i onda ako je ima puno manje nego što ljudi govore. Dakle, bitno je to kada se osnuje agencija da ta plaćanja idu redovito, da ne idu po poznanstvima nego da idu onako kao što je i smisao i posla da obavlja agencija svima jednako.
Hvala. Odgovor gospođa Marinović. Izvolite.
Hvala. Ja najprije nisam rekla da je bit zapošljavanje ljudi. To zaista nisam rekla, ali sam na kraju rekla da je bit ovog zakona da on stvara kvalitetne pretpostavke da plaćanja budu O.k. I stoga ću podržati ovaj zakon. A to što ste rekli nisam rekla ja.
Hvala. Zaključno u ime predlagatelja državni tajnik Josip Kraljičković. Izvolite.
Poštovani saborski zastupnici i saborske zastupnice. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Ja bih se htio zahvaliti u ime predlagača na vrlo dobroj i korisnoj raspravi i na povjerenju koje ste ukazali predlaganjem da ćete glasovati za ovaj prijedlog zakona. Moram reći nekoliko rečenica koje držim da će vam biti još jasniji sam zakon. Kada Hrvatska uđe u Europsku uniju ona provodi zajedničku europsku poljoprivrednu politiku. Ne više svoju. Da bi to mogla raditi mora imati agenciju za plaćanja. Ulaskom u Europskom uniju prestaju sva naša plaćanja i nema ih više. Nitko ne može plaćati nego samo ta agencija, i tu agenciju nadzire, kontrolira, prvo ju akreditira Europska Komisija i nadzire ju. Nema nikakvih sumnji niti uopće pomisli da netko radi zbog interesa svog … [[Govornik se ne razumije.]] potpuno iracionalno razmišljati na taj način, tako da na taj način sam iznenađen sam da sam to osjetio u nekim raspravama. Sastavni dio te agencije jest integrirani administrativni kontrolirani sustav i on se godinama uvodi, i on je obavezan za provođenje zajedničke Europske politike. Ne za ove danas. Sastoji se od puno sastavnica. Mi ga godinama uspostavljamo i on će biti nadam se uspostavljen i on mora biti uspostavljen kao agencija do 1.1.2011. godine, odnosno 31.12.2010. godine. Tako da tu nikakvih dvojbi nije bilo zašto, kako ne, dapače najvažniji dio toga sustava i najteži je tzv. elpis informacijskih sustav zemljišnih čestica. Danas je snimljeno ortofoto u Hrvatskoj oko … [[Govornik se ne razumije.]] posto hrvatske površine. Uskoro će biti i 60% preostalih. Sve se to mora obraditi. To je jedan zahtjevan … [[Govornik se ne razumije.]] predstoji da se taj dio … [[Govornik se ne razumije.]] završi. Tako sav posao koji se radi radi se u svrhu transparentnosti, u svrhu … [[Govornik se ne razumije.]] akreditacije i provedbe mjera poljoprivredne politike koja će biti kasnije kad govorimo o europska poljoprivredna politika. U uspostavi su nam, moramo to reći ovog sustava i prijedloga ovoga zakona pripomogli i pripomažu strani konzultanti koji su plaćeni iz predpristupnih programa koje smo također kao Vlada, odnosno kao država osigurali i dobili sredstva iz Europske unije. Držimo da je to također sposobnost da su se sredstva dobila, besplatna sredstva. Također su u tom zakonu i stečevina Europske unije i njihovi primjeri ugrađeni i držimo da je ovaj zakon vrlo dobro koncipiran i sa ovim prijedlozima amandmana koje ćemo sutra glasovati o njima, da će biti još poboljšan i da ćemo imati vrlo dobru podlogu za osnivanje učinkovite i nadam se uspješne agencije. Zahvaljujem vam se.
Hvala. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo vjerovatno sutra. Sad ćemo prekinuti sjednicu i nastaviti ujutro u 9 i 30 sati sa dnevnim redom, s točkom dnevnog reda Konačni prijedlog Zakona o Hrvatskoj poljoprivrednoj komori, pa molim da budemo tu u 9 i 30, pa kad završimo tu točku onda nastavljamo sa glasovanje i onda odlazak u ove hladne dane na zaslužni vikend. Hvala lijepa. Konačni prijedlog zakona o osnivanju Agencije za plaćanja u poljoprivredi, ribarstvu i ruralnom razvoju, bio je hitni postupak, P.Z. br. 270. predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Pregled amandmana dostavljeno je na klupe. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o predloženim amandmanima. Državni tajnik Josip Kraljičković. Klub zastupnika HSS-a i zastupnika HDZ-a na članak 4., 1. amandman.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 2. Odbora za zakonodavstvo na članak 5.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 3. zastupnice Dragice Zgrebec na članak 5.
Već je djelomično prihvaćen u prethodnom, tako da nije potrebno.
Dakle, prihvaćen je prethodno pa gospođa zastupnica povlači ovaj amandman. 4. Kluba zastupnika HSS-a na članak 7.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. I 5. amandman gospođe zastupnice Dragice Zgrebec.
Isti je prihvaćen. Prema tome.
Povlači se. Imamo još Kluba zastupnika HSS-a i HDZ-a na 6. amandman na članak 9.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 7. zastupnice Dragice Zgrebec u članku 9.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 8. Kluba zastupnika HSS-a i HDZ-a za članak 13.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 9. Kluba zastupnika HSS-a i Kluba zastupnika HDZ-a.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Hvala. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o osnivanju Agencije za plaćanje u poljoprivredu, ribarstvu i ruralnom razvoju. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova 103 glasa za i 6 suzdržanih glasova zajedno sa prihvaćenim amandmanima.