Spoštovane gospe in gospodje, prosim vas, da vstavite kartice, da bi lahko ugotovili sklepčnost. Vodje poslanskih skupin tudi prosim, če lahko zagotovijo udeležbo poslancev na seji. Spoštovane kolegice in kolegi, dober dan ali pa dobro jutro! Pričenjam nadaljevanje 6. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Leopold Grošelj, Maksimiljan Lavrinc, Ivan Kebrič, Franc Sušnik, Jožef Špindler, Bogomir Vnučec, Andrej Gerenčer, Feri Horvat, Jurij Malovrh, Janez Kramberger, Franc Kangler od 12.00 ure dalje, Jože Avšič, Anton Partljič, Branko Janc, Cveta Zalokar Oražem, Samo Bevk od 12.30 ure dalje, Andrej Fabjan za pričetek seje, Miran Jerič do 12.00 ure in Leopold Kremžar za pričetek seje. Prosim, da ugotovimo navzočnost v dvorani. Če kdo še ni vstavil kartice, prosim, da to stori. Ugotavljam, da je navzočih 50 poslank in poslancev. Smo sklepčni in lahko odločamo. Na sejo sem vabil predstavnike vlade Republike Slovenije, ministrstva za zunanje zadeve, ki jih lepo pozdravljam. Današnje nadaljevanje 6. seje državnega zbora bomo pričeli z obravnavo včeraj prekinjene 10. TOČKE DNEVNEGA REDA, TO JE PREDLOGA ZAKONA O ZUNANJIH ZADEVAH, zatem pa bomo prešli na 12. točko, to je predlog zakona o knjižničarstvu, in potem po vrstnem redu dalje. Če vas smem spomniti, smo včeraj ostali pri 3. členu, kjer imamo v tem obsežnem gradivu, pregledu vloženih amandmajev k predlogu zakona o zunanjih zadevah, 24.5.2001, na strani 3 pri 3. členu dva amandmaja. Naknadno pa ste dobili še en amandma, s prvopodpisanim Tonetom Anderičem. Tako da imamo pri 3. členu tri amandmaje. Včeraj je tekla razprava o teh amandmajih, in točko smo prekinili sredi te ali, upam, da proti koncu te razprave. Kdo želi besedo v zvezi s temi tremi amandmaji? Prosim, gospod Potrč.
Hvala lepa. Od včeraj na danes sem se poskušal pozanimati, ali je o tem vprašanju tekla doslej v okviru matičnega delovnega telesa in strokovnih služb državnega zbora kakršnakoli razprava in ali je mogoče ureditev, kakršna je v predlogu zakona, problematizirati na način, ki pomeni, da bi v primeru sprejema besedila informacije o delu zunanjega ministrstva dobivala izključno, tako kot je zapisano, predsednik državnega zbora in eventualno predsednik matičnega delovnega telesa. Dobil sem informacije, da doslej to vprašanje ni bilo problematizirano, da strokovno je možna rešitev, kakršna je zapisana, in tudi informacije, da je strokovno možna rešitev, kakršno je predlagal gospod Anderlič, da ne bi bilo nič narobe, če bi pisalo, da dobiva državni zbor. Ampak v enem in v drugem primeru je stvar notranje ureditve v državnem zboru, kaj, kako in na kakšen način bo po notranji organizaciji dela, po poslovniku in podobno s korespondenco ali pa z gradivi, ki bodo prihajala v državni zbor. Jaz zato razumem, da sta ena in druga rešitev strokovno mogoči in da nas ena in druga napotujeta na to, da pregledamo, ali imamo na ustrezen način urejene notranje stvari v državnem zboru, ki nam jih ne more, tudi z zakonom ne, kdorkoli postaviti, da se bomo medsebojno informirali. Jaz bi bil pripravljen predlog sprejeti, če bi bila njegova argumentacija drugačna. Dokler pa je njegova argumentacija takšna, da to pomeni, da so neurejene stvari v državnem zboru, da to pomeni, da nekdo dobiva gradivo, drugi ne, in tretje, da bi morali vsi vso gradivo vedno dobivati, kar se mi zdi, da je nerealno in nefunkcionalno, se mi zdi, da je boljše, da ostaja besedilo takšno, kot je bilo v osnovnem tekstu zapisano. Hvala.
Hvala lepa. V tem času se nam je pridružil tudi minister za zunanje zadeve, gospod dr. Rupel, in ga lepo pozdravljam. Naslednji ima besedo gospod Anderlič!
Jaz sem od včeraj do danes pogledal zakon o vladi in nekatere druge ureditve in verjemite mi, da nikjer nisem našel nobene druge definicije, kot tako, ki govori, da vlada komunicira z državnim zborom, da ministrstva komunicirajo z državnim zborom in podobno. Seveda je nelogično, da katerikoli zakon predpiše notranjo komunikacijo v državnem zboru. Državni zbor je institucija, je organ in je obveščen, in tudi naslov tega podpoglavje je Sodelovanje z državnim zborom. Torej, državni zbor se obvešča o stvareh, ki so: kako bo, kaj bo naprej - je res stvar, ki jo moramo mi narediti. Jaz sem že včeraj rekel, zdi se mi popolnoma logično, da institucija, kot je državni zbor, ščiti integriteto na način, da komunicira kot institucija in znotraj tega pa vsekakor je jasno, da bodo vsi ti, ki so navedeni - predsednik, predsedniki delovnih, naprej odbora zazunanjo politiko, sedaj pa po spremenjenem predlogu naj bi bilo več teh delovnih teles, da bodo vsi obveščeni. Prav pa je, če bo v notranji komunikaciji ocenjeno, da se določene stvari dostavijo vsem poslancem ali pa da se obvesti vse poslance, da obstajanek dokument, pomemben za oblikovanje zunanje politike, da ga lahko pogledajo, da ga lahko vidijo, da je na razpolago in tako naprej. V tem smislu gre meni izključno za položaj tega državnega zbora in institucije kot institucijo. V tem poglavju govorimo o odnosu enega do drugega.
Hvala. Gospod Potrč.
Gremo preko samega člena, jaz soglašam, ampak poglejte. Res je, da sodelovanje z državnim zborom je naslov tega člena. Samo gospod minister, najbrž mi bo potrdil, če je to, kar v tem členu piše, edina oblika sodelovanja vlade in ministrstva za zunanje zadeve z državnim zborom, potem je najbrž bistveno premalo. Še kaj več je. Še kaj več je, ampak mislim "štima". Ampak struktura zakona je pisana na način, ki po mojem obravnava vprašanja, ki ne bi bilo nujno, da jih obravnava. Jaz sem v neki fazi, tudi zaradi razprave včeraj, ki smo jo imeli, imel idejo, da bi enostavno rekli, da ni treba za pisanje pošte napisati, poenostavljam, napisati nič in da se 3. člen črta. Pasem potem ugotovil, da bi bilo najbrž slabo, ker bi pa ostajalo medsebojno dopisovanje s predsednikom republike, ker je pač ta logika in ker piše, kdo je nosilec izvajanja in sodelovanja z drugimi ministrstvi, kar je po mojem tudi neustrezno za samo vsebino zakona. Ampak takšna je cela zgradba tega zakona in če doslej nismo imeli ugovora o takšni zgradbi [[...]]Lahko sem jaz nepoučen, pa bodo kolegi, ki se ukvarjajo z zunanjo politiko, rekli, ne, točno samo na tem področju mora tako biti, ker je pač to potrebno, morda, zaradi pomena. Ampak za nobeno drugo področje nimamo na ta način stvari urejene in zaradi tega je pač moje mnenje, kakršnega sem povedal, in je težko govoriti, da, recimo, 3. člen ureja kompletno sodelovanje z državnim zborom. Hvala.
Hvala lepa. Naprej prosim, kdo še želi besedo? Nihče več. Zaključujem razpravo o amandmajih k 3. členu in prehajamo na glasovanje. Najprej bomo glasovali o amandmaju, ki ga imate na enem listu papirja, to je amandma, ki ga je vložil, torej prvopodpisani je gospod Tone Anderlič. Potem bomo šli pa na amandmaja, ki sta na strani 3 pod številko 1 in 2. Po tem vrstnem redu bomo glasovali. Torej glasujemo o amandmaju, kjer je prvopodpisani gospod Anderlič. Glasujmo, prosim. Od 55 prisotnih je za glasovalo 32 poslank in poslancev, 11 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 11.]] Amandma je sprejet. Glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 1, na strani 3, to je amandma k 3. členu. Glasujemo. Od 57 prisotnih je za glasovalo 45, nihče proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Še amandma pod zaporedno številko 2 na 3. strani. Glasujmo, prosim. Od 58 prisotnih je za glasovalo 41 poslank in poslancev, eden proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o 3. členu v celoti. Glasujmo. Od 58 prisotnih je za glasovalo 41 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je bil 3. člen v celoti sprejet. Prehajamo na 7. člen, kjer imamo spremembo 7. člena v celoti, torej amandma, ki je tako zasnovan. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje o amandmaju k 7. členu. Glasujmo, prosim. Od 59 prisotnih je za glasovalo 37, eden je bil proti. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet, s tem tudi 7. člen, ker gre za spremembo, za novo besedilo. Prehajamo na 8. člen. Tu imamo tri amandmaje. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje o amandmajih k 8. členu. Najprej bomo glasovali o amandmaju pod zaporedno številko 1. Glasujmo, prosim! Od 60 prisotnih je za glasovalo 47 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju pod zaporedno številko 2. Glasujmo, prosim! Od 60 prisotnih je za glasovalo 42 poslank in poslancev, eden proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o tretjem amandmaju, prosim. Od 60 prisotnih je za glasovalo 38 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je tretji amandma sprejet. Glasujemo še o 8. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 60 prisotnih je za glasovalo 46 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 8. člen v celoti sprejet. Prehajamo na 9. člen. Pri 9. členu imamo tri amandmaje. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje o amandmajih k 9. členu. Najprej glasujemo o prvem amandmaju, amandmaju pod zaporedno številko ena. Glasujmo, prosim! Od 61 prisotnih je za glasovalo 43 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko dva. Glasujmo, prosim! Od 61 prisotnih je za glasovalo 44 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Glasujemo še o tretjem amandmaju. Glasujmo, prosim! Od 61 prisotnih je za glasovalo 29 poslank in poslancev, proti 1. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o 9. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 61 prisotnih je za glasovalo 41 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 9. člen sprejet. Prehajamo na 14. člen. Tu imamo dva amandmaja. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? Nihče? Prosim, gospod Jakič!
Hvala za besedo. Jaz bi kljub vsemu prosil predstavnika vlade, glede na to, da je bilo izraženo drugačno mnenje, kot je zapisano v pregledu amandmajev k 14. členu. Namreč odbor za zunanjo politiko je sprejel amandma, kateremu je vlada nasprotovala. Gre seveda za mnenje glede odpiranja novih DKP-jev, če poenostavim sam amandma. Vlada je temu amandmaju nasprotovala in je tudi v pregledu amandmajev tako zapisano. Če sem pa prav razumel včeraj nastop ministra za zunanje zadeve in seveda mnenja oziroma informacije, ki so prihajale z MZZ-ja oziroma s strani predlagatelja, temu več ni tako. Zato bi seveda želel, da kolegice in kolegi izvejo, kakšno je stališče do prvega amandmaja vlade Republike Slovenije.
Hvala. Gospod Bekeš, prosim!
Hvala lepa, gospod predsednik. Zahvaljujem se za iztočnico, spoštovanemu poslancu Jakiču. Jaz sem tudi sicer imel namen dati to informacijo. Gradivo je seveda pripravljeno na podlagi stališč vlade. Po razpravi in glasovanju na odboru za zunanjo politiko je minister dr. Rupel že dal izjavo, ki jo danes ponavljam: "Vlada ne vztraja več pri takem stališču, kot je tukaj predstavljeno." Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Prosim, gospod Kacin!
Jaz bi samo spomnil na znano pismo gospoda ministra, zdaj piše kot minister za zunanje zadeve in to pismo končuje s pozivom, naj poslanci podpremo zakon v obliki, kot ga je podprl odbor za zunanjo politiko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kdo želi besedo? Lahko zaključimo razpravo. Hvala. Zaključujem razpravo k 14. členu. Prehajamo na glasovanje. Tu imamo, kot sem rekel, dva amandmaja. Glasujemo o prvem amandmaju. Od 63 prisotnih, je za glasovalo 44, 1 je bil proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o drugem amandmaju. Glasujmo, prosim. Od 63 prisotnih je za glasovalo 46 poslank in poslancev, nihče proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je tudi drugi amandma sprejet. Glasujmo še o 14. členu v celoti. Glasujmo, prosim. Od 63 prisotnih je za glasovalo 47, nihče proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 14. člen sprejet. Prehajam na 17. člen. Tu imamo dva amandmaja. V gradivu vidite tudi opombo. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Prosim, gospod Barovič.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Lep dober dan kolegom in kolegicam ter predstavnik zunanjega ministrstva. Rad bi poudaril še enkrat, da je 17. člen v obliki amandmaja mehanizem, ki povezuje vlado in parlament. Res je, kar je povedal gospod zunanje minister včeraj, da pozna državni zbor tudi mehanizem, s katerim lahko odloča in pokaže voljo ali pa izrazi strinjanje stem, da ali dobro delajo ali ne. To bi bila interpelacija. Vendarle pa mi menimo kot konstruktivna opozicija, da interpelacija ni ravno nujno potreben digitalni mehanizem, s katerim izražamo delno zadovoljstvo ali pa delno nezadovoljstvo. Mi menimo, da sointerpelacije včasih tudi zelo neproduktivne. Vemo, da je marsikak mehanizem drugačen, ki je bolj produktiven, ki bi omogočal hitrejše, bolj tekoče delo in jasnejšo sliko o strinjanju ali nestrinjanju. Drži, da državni zbor zaupa vladi, kot je bilo povedano, prav tako upam, da vlada zaupa državnemu zboru, saj drugače ne more biti. Državni zbor je pač tisti, ki je vlado imenoval. Če odbor za mednarodne odnose oziroma za zunanjo politiko soglaša z imenovanjem veleposlanika, po našem mnenju pomeni to samo še dodatno kredibilnost vloge veleposlaništva. Naša slovenska diplomacija ima zelo pomembno vlogo po svetu. Je zelo majhna, zato se vsaka napaka, ki se zgodi, še bolj pozna, kot se poznajo napake diplomacij večjih držav, katerih veleposlaništva, konzulati so razpredeni povsod. Zato bi spoštovane kolege v državnem zboru pozval k razmisleku, da podprejo amandma k 17. členu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kdo želi še besedo od poslank in poslancev? Nihče več? Gospod minister, ste želeli besedo? Pardon, gospod Kacin!
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ta amandma, ki ga vlaga poslanec Zmago Jelinčič Plemeniti, v ničemer ne škodi, ne duhu ne vsebini zakona, o katerem odločamo. Tako ne bi želel sedaj ponovno citirati gospoda ministra. Rekel je, jaz lahko s tem preživim. Ne samo on, kot posameznik, vsak minister lahko s tem preživi, vsaka vlada lahko s tem preživi. Zato bi rad poudaril, da vse, kar smo dosegli na zunanjepolitičnem področju, smo dosegli v času tega zakona, ki še vedno velja. To je prvi zakonski projekt ministrstva za zunanje zadeve, odkar imamo državni zbor, kajti prejšnji je bil sprejet še v skupščini. Ko gre za vprašanje, zakaj in kako odločati o primernosti kandidatov, bi si upal trditi, da si noben kandidat, ki je dobro izbran, ne bi smel beliti glavo, ali bo prepričal matično delovno telo o svoji primernosti ali ne. Tako pač doslej ni bilo. Zato verjamem, da je tako, kot je rekel moj predgovornik, dodatna potrditev kandidata oziroma kandidatke, preden država išče agrema za njegov odhod v tujino, temu kandidatu in kandidatki samo dodatna popotnica in spodbuda, hkrati pa tudi dodaten argument predsedniku države, ki podpisuje ukaze o napotitvi veleposlanikov na tuje, da gre za primernega kandidata. Sam osebno se nagibam in bom glasoval za ta amandma. Ne zato, da bi nasprotoval komurkoli, ministrstvu, vladi, ampak zato ker sem prepričan, da se je ta institut uveljavil v praksi in da v nobenem primeru ni izraz nezaupanja. Nasprotno, je izraz zaupanja in volje, da matično delovno telo konstruktivno in tvorno sodeluje, ko gre za oblikovanje naše diplomatske mreže na tujem. Ne bi rad ponavljal, ampak naših veleposlanikov je relativno malo. Tisti, ki so sedaj zunaj, po zagotovilih gospoda ministra, vsaj uradnih zagotovilih, delajo dobro, kar pomeni, da smo potrdili dobre kandidate in so potem ob koncu postopka to svojo postavitev tudi dobili. Zato bom sam osebno ta amandma podprl in zato se mi zdi, da tudi drugi člani in članice državnega zbora lahko mirne vesti podprete ta amandma, ki ga je sicer vložil poslanec opozicije. Ampak ta poslanec je tudi podpredsednik matičnega delovnega telesa. Jaz bom s tega razloga z dodanim argumentom kot predsednik delovnega telesa tudi podprl predlog, ki ga vlaga podpredsednik delovnega telesa, ki ga vodim, pa četudi je iz opozicije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Juri, prosim.
Hvala. Temu amandmaju bom nasprotoval. Veliko je bilo razprave že na odboru za zunanjo politiko in vsi argumenti, ki smo jih danes slišali, so bili že takrat podani. Prepričali so me argumenti ministrstva, ko poudarja, da gre za čisto eksekutivno nalogo, in iz tega naslova ne kaže več, med navednicami, "obremenjevati" državni zbor. Zagotovo so ti argumenti, če hočemo zagotoviti večjo učinkovitost dela pri vseh postopkih izvajanja nalog zunanje politike, bolj prepričljivi, še bolj pa je prepričljivo to - in tu bi rad polemiziral s kolegom Kacinom, ko je trdil, da zagotovo strokovno podkovan kandidat ne bo naletelna nobene težave in bo podprt, to, kar se je zgodilo ob zadnjem zaslišanju s predlogom zunanjega ministrstva za veleposlanico. Včeraj je kolega Peterle o tem govoril. Tudi po mojem prepričanju je bila kandidatki storjena krivica. Kakorkoli že, bivša veleposlanica, ki je imela vse reference, da bi bila podprta, morda zaradi ne samo političnih, tudi osebnih razlogov pač ni prestala potrebne zelene luči odbora. No, to je argument več, da bi kazalo upoštevati večinsko mnenje samega odbora in predlagatelja. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Školč - ali so to zdaj replike? Oprostite, da vprašam, gospod Kacin, bi bila to replika? Potem oprostite, gospod Školč, repliko ima gospod Kacin.
Hvala, gospod podpredsednik. Želim replicirati spoštovanemu kolegu Juriju. Mislim, da je dobro, da razpravljamo na tak način. Toda ta razprava in navajanje primera, ki ga je navedel gospod Juri, je izrazito nekredibilna, in povem, zakaj. Zato, ker o tem razpravlja človek, ki pač ni prišel na sejo delovnega telesa in ni poslal nadomestnega člana, da bi glasoval. Še enkrat povem to, kar sem povedal že nekajkrat: kandidatka ni padla zato, ker sem jaz glasoval proti njej, ampak zato, ker v odboru ni bilo človeka, ki bi glasoval zanjo. Tudi gospod Jelinčič je za javnost izjavil, da bi on glasoval zanjo, če bi tam bil; pa ga tam ni bilo, pa ni glasoval, pa tudi ni videl gradiv, ker jih ni prevzel, pa tudi ni slišal predstavitve. In gospod Peterle nam je že včeraj tudi to isto povedal, da je vse lepo in prav. Ampak tudi njega ni bilo, ni prišel na sejo, nadomestnih poslancev iz njihove poslanske skupine ni bilo. Zato prosim, da ne razpravljamo o tem, kaj bi bilo, če bi bilo, ko bi bilo, razpravljajmo o dejstvih! Hvala lepa.
Hvala. Prosil bi razpravljavce, da ne bi ponavljali včerajšnje razprave in da ne bi do onemoglosti razpravljali o primeru, ki smo ga tudi že včeraj obravnavali. Bodimo kolikor se da racionalni. Zdaj pa najprej replike, prosim. Gospod Juri in gospod Peterle imata repliko.
No, saj, kolega Kacin je navedel še dodaten argument, seveda v prid temu, da amandmaja kolega Jelinčiča ne podpremo. Nas ni na sejah, ker včasih počnemo kaj drugega, seveda v skladu z našimi pooblastiti. Se dogajajo tudi take stvari. Ampak krivica je bila itak storjena tisti osebi, ki je naletela na tako situacijo, ne glede na naše odgovornosti,v prid temu ali proti temu. Zato mislim, da bi kolega Kacin samo podkrepil to, kar sem prej trdil. Hvala.
Ponavljam, ne razpravljamo o [[...]]Točka dnevnega reda se drugače glasi, prosim. Ne govorimo o tem, o čem je odbor razpravljal in odločal. Govorimo o amandmajih in prosim, lepo prosim, dajmo se tega držati. Gospod Peterle, replika.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Repliciram gospodu poslancu Kacinu. Moram tudi jaz enkrat uporabiti to besedo, ki je iz mojih ust redka. Ampak je res malo sprevrženo. Torej, gospod Kacin nas poziva, naj bi opozicija izvolila njihovo kandidatko za veleposlanico in smo mi tisti nesrečniki, ki nismo omogočili kandidatki, da gre na kraj, za kar so se številni iz LDS-a, predsednik vlade, vsi ministri, zunanji minister, vsi ti iz LDS-a so jo podprli, potem pa ni bilo niti LDS glasu zanjo v odboru za zunanjo politiko. To je katastrofa, da se taka zadeva dogaja, po politični in po človeški plati. Torej vi niste izkoristili - ali pa ste, ne vem - notranjih procedur v koaliciji ali v LDS-u, da se o eni osebi pogovorite. Jaz mislim, da je nepošteno do nje, da ste jo metali na zadnji možni stopnici, če tako rečem. Če ste bili proti njej, bi se zmenili z Ruplom ali z Drnovškom, da pač ne bo šlo skozi, ne pa da jo na tak način ponižate v hiši, ki se imenuje Državni zbor Republike Slovenije.Pa ne gre samo za to osebo, gre še za neke štiri prej, na ta isti način. Mi ne želimo v Novi Sloveniji, in jaz osebno najmanj, da se ta možnost izkoristi za politični obračun, ki ga ni bilo mogoče opraviti prej v okviru koalicijskega usklajevanja. Zato plediram ponovno za koalicijsko kulturo, tam se zmenite, ne pa podirati ljudi potem, ko so sto strani elaborata pripravili, ko nekam gredo. Še nekaj bi rekel. Ta isti odbor, mislim, pod tem istim predsednikom - mogoče se motim - je to isto osebo za veleposlanico z velikim številom glasov že pripoznal, za tja je bila dobra, za nekam drugam pa absolutno ni dobra, ni dobila niti enega glasu. To je res presedan brez primere in zato bom jaz podprl vladno mnenje, ne samo mnenje ene vlade, da tudi tukaj, kakor pri odpiranju DKP-jev, ima parlament v svoji vlogi, ki ni ekzekutivne narave, samo možnost mnenja, ne pa pravice do soglasja.
Hvala. Gospod Školč.
Hvala lepa. Jaz bi tudi ostal pri tem, da razpravljamo o formalnih okvirih, ki jih zunanjepolitični dejavnosti na novo postavlja ta zakon. V tem smislu se mi zdi ta primer, ki ga valjamo zdaj dva dni po ustih, vključno z vsemi opravičili in kje je kdo bil in kje ni bil, popolnoma neprimeren, ker zavaja v neke druge stvari. Predlog je bil, obravnavan je bil po neki proceduri, ki je predvidena, in v tej proceduri kandidatka ni dobila tega soglasja in stvar je končana in zakonita. Čudim se, ministrstvu za zunanje zadeve kot vsem drugim sodelujočim v tem postopku, da o tem vodijo te vrste polemike. Kar se pa tiče rešitve, ki jo prinaša 17. člen, bi se vrnil k tistemu, kar sem včeraj govoril. Govoril sem o tem, da bo potrebno narediti bolj natančno delitev pristojnosti v teh zunanjepolitičnih zadevah in večjo avtonomijo vlade v posameznih postopkih. Iz tega vidika se mi zdi, da je mnenje primerna oblika v tem postopku postavljanja kandidatov na veleposlaniška mesta, kajti sicer ostanemo pri tej rešitvi, ki sama posebej pravzaprav ni povzročala prevelikih zapletov v vseh teh desetih letih, je pa nečista. Dejansko skriva v sebi to, da zares imenuje veleposlanike parlamentarni odbor, ne pa zunanji minister. To, kar je bilo do sedaj, in to ni dobro, ker potem veleposlaniki kljub vsemu odgovarjajo zunanjemu ministrstvu, ne pa parlamentarnemu odboru. Ostajanje pri tem mehanizmu soglasja bi to nečisto situacijo prolongiralo. In v tem smislu pač to ne bi bilo dobro. Res je, da tukaj piše soglasje, ampak hipotetično pa to, če natančno pomislimo, kaj pomeni v svojem bistvu, je to, to, da jih imenuje parlamentarni odbor, niti ne državni zbor, kar bi bilo mogoče še bolj problematično, odgovarjajo za svoje delo pa nekomu drugemu, izjemoma pač prihajajo z informacijami v parlament. Iz tega vidika velja zavrniti tako imenovan Jelinčičev amandma in ostati pri tem mnenju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kdo še želi besedo prosim? Gospod Brenčič, pa potem gospod Barovič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz menim, da za tako majhno državo, kot mi smo, za tako občutljivo nacionalno ekonomijo in še celo drugo paleto stvari, je še dodatno pomembno, kdo zastopa interese te države navzven, kdo jo predstavlja zunaj v svetu. Počasi bo treba tudi to razumeti, da bo to področje moglo biti primerljivo s stanjem, ki je v svetu, in bo treba kar nekaj več tudi šolanih diplomatov spustiti v zastopanje interesov te države navzven. Vsak politik zaradi takih in drugačnih vzrokov, ki mu mandat preteče, najbrž ne bo mogel iti kar v diplomacijo. Potem se lahko vprašamo, kdaj in kje je večji vpliv trenutne politike na odločitve o kandidatu, ki bo poslan, da zastopa državo navzven, ali v državnem zboru ali v vladi in ministrstvu, ki mu je tudi delodajalec. Trdno sem prepričan, da sta za delo diplomata prav gotovo najbolj poklicana in odgovorna minister in vlada. Večji politični vpliv ali večji vpliv trenutne politike na to, kdo pa naj to bo, je pa v parlamentu. Zato sem krepko usmerjen v to, da naj parlament in pristojno delovno telo daje predvsem mnenje; vlada da predlog, delovno telo v zakonodajnem postopku da mnenje, predsednik pa potem odloči in podpiše. Tako da zagovarjam, da je odbor za zunanjo politiko mnenjedajalec, ne soglasodajalec. Hvala.
Hvala. Gospod Barovič, prosim.
Hvala lepa. Moj uvodni govor je bila samo obrazložitev amandmaja, ki ga je podal naš strankarski prvak. Nisem želel posegati ne v preteklost, ne v to, kar je bilo. Želel bi mogoče podati samo še dodaten argument v razmislek kolegom in kolegicam. Kolikor mi je znano, imajo podobno prakso tudi v Združenih državah Amerike. To ne pomeni, da je vse, kar je tam, sveto in dobro, vsekakor pa lahko rečemo, da je ameriška diplomacija uspešna in dobra, in da ne bi bilo napak razumeti, nobena moja beseda ni bila izraz nezaupanja vladi, da bi zato moralo matično telo sedaj odločati, niti obratno, nezaupanju odbora. Tudi odbor kot matično delovno telo državnega zbora ima svoje naloge, za katere verjamem, da se jih člani tega odbora lotevajo zelo resno. To je bil torej samo še dodaten argument kolegom v razmislek pred odločanjem. Hvala.
Hvala. Lahko zaključimo razpravo? Prosim, gospod Jakič.
Hvala za besedo. Lahko bi tudi počakal ministra, da predstavi svoje argumente, vendar mi je približno jasno, kakšni so argumenti vlade Republike Slovenije, in seveda tudi ministra razumem v prizadevanjih, da bi v 17. členu ostal drugi odstavek tak, kakršen je, se pravi, da matično delovno telo poda zgolj mnenje o kandidatu. Že včeraj sem povedal, da je glasovanje, ki je bilo pred kakimi desetimi dnevi, slaba popotnica pri odločanju. Se pa popolnoma strinjam z Jožefom Školčem, ki pravi, da le-ta primer naj ne bo primer, zaradi katerega bi se opredeljevali za ali proti. Moram reči, da v zgodovini teh zaslišanj pred parlamentom, če me spomin ne vara, so bili štirje taki kandidati oziroma kandidatke, ki niso dobile soglasja v vseh teh desetih letih pristojnega matičnega delovnega telesa. Za vse štiri, tiste, ki sem jih sam, v narekovajih, "zasliševal", moram reči, da so upravičeno dobili nesoglasje - upravičeno. Povem vam samo en primer, ko je kandidat za veleposlanika v Vatikanu v svojih tezah izjavljal, da se bo zavzemal za boljše gospodarsko sodelovanje med obema državama. Seveda, ta kandidat pač je bil po mnenju matičnega delovnega telesa seveda neprimeren, poleg ostalih tez, ki so bile v resnici slabe. Ampak pogovarjamo se, tu se pogovarjamo o tem, kakšno vlogo bo imel državni zbor Republike Slovenije in matično delovno telo pri sooblikovanju politike. Če smo včeraj govorili o tem, da je državni tisti, ki sooblikuje politiko, potem mu je potrebno dovoliti tudi to, da soodloča o tej zunanji politiki. Zato se v resnici jaz nagibam, da stanje tako, kot je, tudi ostane, da matično delovno daje soglasje na kandidatke in kandidate. Tudi zato, ker sem trdnega prepričanja, in vprašajte vsaj tu sedeče, tiste, ki so šli skozi "hearing" v odboru za zunanjo politiko, da tega, prvič, ne obžalujejo, da se tega niso bali in da so bili prepričani da lahko prepričajo 25, ne vem, koliko jih je sedaj, ampak 25 poslank in poslancev, kakor nas je v odboru za zunanjo politiko, da so primerni kandidati. Vsi tisti, ki so v to bili prepričani in so imeli strokovne kompetence, so seveda to naredili in so šli skozi brez kakršnihkoli problemov. Zato jaz osebno, predsedujoči, bom seveda podprl predlog Zmaga Plemenitega Jelinčiča glede sprememb 17. člena, ker v tem ne vidim nobene nevarnosti glede motenja poteka sooblikovanja zunanje politike in tudi menim osebno, da vsi bodoči kandidati, predvsem pa vsi kandidati, ki so šli skozi ta hearing, seveda, ta hearing ne sprejemajo negativno, temveč pozitivno. Kontakt med parlamentarci in seveda bodočimi veleposlaniki vsekakor mora biti. Hvala.
Hvala. Ali je to replika, gospod Jerovšek? Če je replika, prosim, ker repliko ima tudi gospod Podobnik.
Hvala lepa. Odzval se bi na tisto od gospoda Jakiča, da je bilo tisto glasovanje v odboru za zunanjo politiko slaba popotnica sprejemanju tega člena. Tudi meni se, kot sem že včeraj navedel, številni dvomi navajajo. Vendar v zvezi s tem konkretnim primerom se mi zdi, da je mogoče upravičeno, da odbor za zunanjo politiko zadrži te pristojnosti. Namreč, čeprav je tu, po mojem [[...]] [[Ni razumljivo.]] [[...]]bila kandidatka delno nedolžna žrtev. Vendar ti gospodje iz liberalne demokracije, z izjemo gospoda Kacina v tem slučaju, ki moram reči, da je izjemno jasno povedal, da ima pač razloge, praktične izkušnje in da gospa ni primerna in ni sposobna za tako pomembno veleposlaniško mesto, so drugi gospodje na nek način pa res po mojem s figo v žepu [[...]]Povsem se mi zdi verjetna domneva oziroma to, kar se je slišalo tudi iz teh vrst, da je bila to kazen za blamažo predsednika Drnovška s kombijem, ki so ga preko združene liste bi naj bili gospoda Račana servisirali, da so pripeljali tako na relevantni način. Zdaj jaz ne vem, ker zdaj to posipanje s pepelom včeraj, se mi zdi, da bi znalo kazati na to, da je bil to pa potem kontra udarec in sevedaje bila gospa nedolžna žrtev morda zaradi tega. Ampak očitno pa so neka ozadja in zaradi takih ozadij, ki gredo v škodo države [[...]]Nič ni hudega, če parlamentarni odbor razpravlja, za državo je pa dobro, da se nekatere stvari razčistijo, ki v zakulisju potekajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jaz ponovno opozarjam na 68. člen, ki pravi v prvi vrstici, govornik sme govoriti le o vprašanju, ki je na dnevnem redu. Gospod Podobnik prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Cenim to vašo opozorilo, ker ta amandma in ta člen govori o soglasju odbora za mednarodne odnose, v tem primeru pa tudi o mnenju kandidatk in kandidatov za veleposlanika. Želel pa bi izkoristiti možnost replike poslanskemu kolegu Jakiču. Repliciral bom na navedbo, ki jo je izrekel v svoji repliki, za katero menim, da ni točna. Gre namreč za neko zadevo, ki je kandidatu za ambasadorja pri Svetem sedežu naredila veliko krivico. Sam zelo dobro poznam njega osebno, poznam tudi njegovo interpretacijo, namreč ni bilo tako, da bi rekel, da se bo trudil, da bo imela Republika Slovenija dobre gospodarske stike z Vatikanom, ampak je bila informacija drugačna. Ker je Vatikan in Sveti sedež močna diplomatska sila, so seveda urejeni dobri odnosi s to državo kot mednarodnoinstitucijo lahko tudi spodbuda pri gospodarskih stikih. In to je zelo dobro in logično stališče. Mimogrede, ta oseba, ki je velik svetovljan, velik Slovenec, ki 9 jezikov govori aktivno, pasivno pa še vsaj 5, eden največjih strokovnjakov za slovanske jezike, seveda ni dobil podpore v tem odboru. To je bil rezultat glasovanja. Torej v bran temu človeku, ki ga globoko cenim, sem se oglasil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jaz pa zdaj resno bom moral izreči opomin, od gospoda Jakiča naprej, ki je odprl to vprašanje in kar po vrsti, ker zdaj jaz ne vem, se moramo zmeniti, ali bi mogoče kdo drug želel sejo voditi, jaz bi jo želel voditi po poslovniku. In prosim vas, če mi to lahko omogočite ali pa se odločite drugače. Jaz ne dajem več razprave, ne dovolim več razprave, ki ni v zvezi s tem amandmajem. Mene ne zanimajo in verjamem, da tudi kolegov ne, vsemogoče štorije iz preteklosti. Prosim, omejimo se na vsebino, ki je na dnevnem redu. Jaz bom pri tem vztrajal. Ali želi kdo razpravljatio tem, kar je na dnevnem redu? [[Ne želi.]] Še gospod minister. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci. Rad bi povedal štiri reči. Prvič, nespodbitno je, da je rešitev, ki smo jo imeli doslej v zakonu o zunanjih zadevah edinstvena rešitev, edinstvena rešitev za parlamentarni sistem. Rad bi pojasnil kolegu Baroviču, da sem tudi sam eden tistih, ki zagovarjam mnoge ameriške rešitve in spoštujem Združene države Amerike, tam sem bil tudi veleposlanik in tako naprej, pa vendar moram uvideti in moram poudariti, da je med ameriškim sistemom in našim sistemom bistvena razlika, ne samo v velikosti, ampak v sistemu. Američani imajo predsedniški sistem, predsednik ni izvoljen v parlamentu, ni postavljen od senata, ni postavljen od kongresa, pač pa je izvoljen od ljudstva. Tam parlament ima neko smiselno vlogo pri odločanju o takšnih rečeh, kot so veleposlaniki in tako naprej, ker predsednik oziroma administracija ni pod kontrolo parlamenta. Pri nas je drugače, miimamo parlamentarni sistem. Poleg Združenih držav Amerike ima podoben sistem tudi Rusija. Tudi Rusija je predsedniški sistem. Na to bi rad opozoril. Zaradi tega je naša rešitev popolnoma unikatna. Parlamentarni sistemi ne poznajo takšne rešitve, kot jo zagovarja poslanec Jelinčič. To je prva stvar, ki sem jo hotel povedati. Druga stvar. Rešitev, ki je zapisana v 17. členu predloga zakona, ohranja pogovor s kandidatom za veleposlanika. Se pravi, stik med parlamentom oziroma državnim zborom oziroma odborom za zunanjo politiko in kandidatom oziroma zunanjo politiko ostaja. Edino nima ta odbor po tem predlogu več pristojnosti odločati o tem, kdo bo veleposlanik Republike Slovenije v tej ali oni državi. Tretja stvar, o kateri sem hotel nekaj reči oziroma ki sem jo hotel povedati, je ta, da za tekstom, ki je predložen, in za nasprotovanjem Jelinčičevemu amandmaju stoji ta odbor za zunanjo politiko tega državnega zbora in vlade Republike Slovenije, ki ste jo vi izvolili. Vlada Republike Slovenije in odbor za zunanjo politiko kot najbolj pristojen organ tega istega državnega zbora ne podpirata rešitve v amandmaju gospoda Jelinčiča! Prosim vas, in to je moja četrta točka, prosim vas, kolegice in kolegi, upoštevajte stališča vlade in svojega lastnega odbora za zunanjo politiko. Hvala lepa.
Hvala. Lahko zaključimo razpravo in preidemo na glasovanje? Razumel sem, da lahko. Zaključujem torej razpravo. Pri 17. členu imamo, kot vidite, dva amandmaja. Če bo prvi izglasovan, bo drugi brezpredmeten. Gospod Kacin, obrazložitev glasu, sem razumel.
Obrazložil bom svoj glas. Čeprav sem predsednik delovnega telesa in delovno telo ni podprlo tega amandmaja, imam pravico do ločenega mnenja in bom amandma podprl. Še enkrat povem iz katerih razlogov. Zato, ker ta odbor ne odloča, temveč soodloča, in ni edini, ki o tem odloča. Za nami so še drugi, ki soodločajo o tem, ali bo nekdo veleposlanik ali veleposlanica. To je predvsem država gostiteljica, ki se strinja ali pa ne s prihodom. In za tem soodloča tudi gospod predsednik države, kdorkoli že je. Tudi on je tisti, ki soodloča, ali bo nekdo v tujino šel ali ne. Nekateri imajo pač drugačno stališče, ampak praksa nas uči in v življenju take rešitve obstajajo. Drugo, zaradi česar pa bom podprl ta amandma, sem povedal že prej. Četudi prihaja amandma iz opozicije, prihaja s strani podpredsednika delovnega telesa in jaz ga bom iz solidarnosti do njega podprl. Tretjič, da amandma v ničemer ne škodi, ne vladi, ne ministrstvu za zunanje zadeve, ne naši zunanjepolitični učinkovitosti, nikakor ne. Samo podčrta kredibilnost kandidata ali kandidatke. Zato bom za ta amandma glasoval. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Jakič, obrazložitev glasu.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Jaz bom glasoval za ta amandma zato, ker je osnovna dilema pri meni ta, kakšno vlogo in položaj bo imel državni zbor napram vladi Republike Slovenije in kakšno vlogo pri sooblikovanju in soodločanju v zunanji politiki. Moje osebno prepričanje je, da s tem, ko se ta amandma ne bi sprejel, se odrekamo enemu delu moči, ki ga je državni zbor Republike Slovenije imel kot, neodvisna institucija. Jaz popolnoma razumem predstavnike vlade, da temu nasprotujejo, ker seveda izhajajo iz njihove pozicije, da si pridobijo to moč, ki jo je do sedaj imel državni zbor. Zame, kot sem rekel že na začetku, je to osnovna dilema, kakšna je vloga državnega zbora in njegovih poslank in poslancev pri soodločanju glede zunanje politike. Zato bom podprl amandma gospoda Jelinčiča. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Školč, tudi obrazložitev glasu.
Jaz bom, kot sem že prej rekel, glasoval proti tej rešitvi. Argumente, ki sem jih povedal prej, bom nadgradil še z enim, ki upam, da ga boste zelo natančno razumeli. Menim, da vsaki državi zadošča en zunanji minister, ki je odgovoren za to, in ni dopustno, da bi imeli še enega, dva ali pa tri v parlamentu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lahko preidemo na glasovanje? Glasujemo o prvem amandmaju. Glasujmo prosim. Od 63 prisotnih je za glasovalo 8 poslank in poslancev, 39 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 39.]] Amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju pod zaporedno številko dva. Glasujmo, prosim. Od 63 prisotnih je za glasovalo 46 poslank in poslancev, 3 so bili proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 3.]] Amandma je sprejet. Glasujmo še o 17. členu v celoti. Od 63 prisotnih je za glasovalo 37 poslank in poslancev, 1 je bil proti. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 1.]] 17. člen je s tem sprejet. Prehajamo na 18. člen. Tu imamo en amandma. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo, prehajamo na glasovanje. Glasujemo o amandmaju k 18. členu. Glasujmo, prosim. Od 62 prisotnih je za glasovalo 45, 1 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujmo še o 18. členu v celoti. Glasujmo, prosim. Od 61 prisotnih je za glasovalo 41, nihče proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 18. člen sprejet. Smo pri 20. členu. Tu imamo amandma, ki govori o tem, da se spremeni 20. člen. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo, prehajamo na glasovanje o amandmaju. Glasujmo, prosim. Od 61 prisotnih je za glasovalo 46 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Tako je amandma sprejet, s tem pa tudi 20. člen. Prehajamo na 24. člen. Pri 24. členu imamo en amandma. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje o amandmaju k 24. členu. Glasujmo prosim. Od 61 prisotnih je za glasovalo 43 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Prehajamo na glasovanje o 24. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 61 prisotnih je za glasovalo 43, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Tako je 24. člen v celoti sprejet. Prehajamo na 27. člen. Tu imamo štiri amandmaje. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje. Glasujmo o prvem amandmaju k 27. členu. Glasujmo, prosim! Od 61 prisotnih je za glasovalo 44 poslank in poslancev, nihče proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Glasujemo o amandmaju na amandma vlade pod številko tri. To je amandma pod zaporedno številko dva, kot vidite iz gradiva. Glasujmo, prosim! Od 61 prisotnih je za glasovalo 44, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Glasujemo o tretjem amandmaju k 27. členu. Glasujmo prosim! Od 59 prisotnih je 41 poslank in poslancev glasovalo za, nihče proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Še četrti amandma. Glasujmo prosim o četrtem amandmaju. Od 59 prisotnih je za glasovalo 36, en je bil proti. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 1.]] Amandma je sprejet. Glasujemo še o 27. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 59 prisotnih je za glasovalo 35 poslank in poslancev, 1 proti. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 1.]] 27. člen je sprejet. Prehajamo na amandmaje za novi 31.a člen. Tu imamo dva amandmaja. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? Nihče. Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje. Glasujemo o prvem amandmaju. Glasujmo, prosim! Od 59 prisotnih je za glasovalo 43 poslank in poslancev, nihče proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Prvi amandma je s tem sprejet. Glasujemo še o drugem amandmaju. Glasujmo, prosim! Od 58 prisotnih je za glasovalo 38 poslank in poslancev, 1 proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o [[...]]Aha, tako, da. Ta amandma je sprejet in s tem je novi člen sprejet. Tako je. Opozarjam še na amandma k predlogu zakona o zunanjih zadevah, in sicer k 38. členu - na posebnem listu papirja imate to. Ni v tem pregledu, ampak na posebnem listu papirja ste to dobili. Predlagateljica je gospa Potrata. Odpiram razpravo. Prosim, gospa Potrata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! V zakonu o zunanjih zadevah se na dveh mestih, in sicer v 38. in 91. členu, navajajo nazivi, ki so v rabi v zunanjih zadevah. V obeh primerih so nazivi navedeni samo v obliki za moški spol. Glede na to, da pa so zaposleniv tem primeru lahko tudi ženskega spola, predlagam, da se z amandmajem doda še alinea, ki bi govorila o tem, da se nazivi uporabljajo v obliki za moški ali ženski spol, s čimer je dopuščena možnost, da se ob ženskem imenu in priimku uporabi tudi naziv za žensko obliko. Zakaj pri tem vztrajam? Jezikovna praksa namreč kaže na to, da ni samoumevno tisto, kar se nam morebiti samoumevno zdi. In če spremljamo zapise poimenovanj in nazivov, ki se na dopisih pojavljajo, se marsikdaj ob kakšnem nazivu pojavi ženski podpis, naziv pa je uporabljen v moški obliki. Ne nazadnje, če boste natančno pogledali pregled amandmajev, ki jih imamo pred sabo, boste tudi videli, da je vsepovsod napisano "predlagatelj", čeprav je zelo pogosto zraven zapisano "vlada Republike Slovenije". Ko sem to predlagala, sem navsezadnje videla oporo tudi v zakonu o strokovnih in znanstvenih naslovih, ki je bil sprejet leta 1998. Ta zakon pa že v celoti uresničuje zahtevo, s katero se večkrat v parlamentu oglašam, namreč, da predvideva obliko zaženski in moški spol. Zahvaljujem se oziroma zahvalila se bom vsem tistim, ki bodo predlog amandmaja podprli. Hvala.
Hvala. Gospod Bekeš, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanki mag. Majdi Potrata bi pritrdil. Vlada to intenco podpira. Ob tem bi želel poudariti, da ministrstvo v svoji dnevni praksi spoštuje intenco pledoajeja, ki smo ga pravkar slišali, in uporablja v primeru, ko so nosilci diplomatskih nazivov osebe ženskega spola, žensko obliko. Tako imamo generalno konzulko v Trstu, imamo veleposlanico v Strasbourgu, v Budimpešti, v Stockholmu in tako naprej. Osebno se ne spomnim primera, da to pravilo ne bi bilo spoštovano. Je pa seveda dobro, da je to v zakonu zapisano, in to podpiram. Hkrati bi se zahvalil tudi za generalno opozorilo, ki ne velja samo za ta zakon, glede skladnosti spola, sklona in števila pri pripravi tovrstnih dokumentov. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Še kdo želi besedo? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo o amandmaju k 38. členu. Glasujemo o amandmaju k 38. členu. Od 59 prisotnih je za glasovalo 35, eden proti. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o 38. členu v celoti. Od 59 prisotnih je za glasovalo 32 poslank in poslancev, nihče proti. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 38. člen sprejet. Prehajamo na 39. člen. Tu sta dva amandmaja. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo, prehajamo na glasovanje. Glasujemo o prvem amandmaju k 39. členu. Glasujmo, prosim! Od 60 prisotnih je za glasovalo 38 poslank in poslancev, 2 sta bila proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o drugem amandmaju. Glasujmo, prosim! Od 60 prisotnih je za glasovalo 38 poslank in poslancev, 1 je bil proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o 39. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 60 prisotnih je za glasovalo 33 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 39. člen sprejet. Prehajamo na 43. člen. Tu imamo en amandma. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje o amandmaju k 43. členu. Glasujmo, prosim! Od 59 prisotnih je za glasovalo 32 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujmo še o 43. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 59 prisotnih je za glasovalo 32 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 43. člen sprejet. Prehajamo na 45. člen. Tu sta dva amandmaja. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje o prvem amandmaju. Glasujmo, prosim.! Od 59 prisotnih je za glasovalo 33 poslank in poslancev, nihče proti. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o drugem amandmaju. Glasujmo prosim! Od 59 prisotnih je za glasovalo 36 poslank in poslancev, nihče proti. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujmo še o 45. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 59 prisotnih je za glasovalo 34 poslank in poslancev, nihče proti. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 45. člen sprejet. Prehajamo na 69. člen. Tu imamo štiri amandmaje. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje o prvem amandmaju. Glasujmo, prosim! Od 59 prisotnih je za glasovalo 37 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je prvi amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o drugem amandmaju. Glasujmo, prosim! Od 60 prisotnih je za glasovalo 31, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti nihče.]] Drugi amandma je sprejet. Glasujmo o tretjem amandmaju. Prosim, glasujmo! Od 60 prisotnih je za glasovalo 34 poslank in poslancev, nihče proti. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je bil tretji amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o četrtem amandmaju. Glasujmo, prosim! Od 60 prisotnih je za glasovalo 35 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je četrti amandma sprejet. Glasujmo o 69. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 60 prisotnih je za glasovalo 34 poslank in poslancev, nihče in bil proti. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 69. člen sprejet. Smo pri 70. členu. Tu imamo en amandma. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje o amandmaju. Glasujmo, prosim! Od 60 prisotnih je za glasovalo 38 poslank in poslancev, eden je bil proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o 70. členu v celoti. Od 61 navzočih je za glasovalo 34 poslank in poslancev, proti je bil eden. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je 70. člen sprejet. Prehajamo na 74. člen. Pri 74. členu imamo tri amandmaje. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje o prvem amandmaju. Glasujmo, prosim! Od 61 prisotnih je za glasovalo 39 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je prvi amandma sprejet. Glasujemo o drugem amandmaju. Glasujmo, prosim! Od 60 prisotnih je za glasovalo 35 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. In še glasovanje o tretjem amandmaju. Glasujmo, prosim! Od 60 prisotnih je za glasovalo 37, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. In še glasovanje o 74. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 60 prisotnih je 40 poslank in poslancev glasovalo za, nihče proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 74. člen v celoti sprejet. Smo pri 91. členu. Pri 91. členu imamo en amandma. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje o amandmaju k 91. členu. Glasujmo, prosim! Gospod Kacin je želel obrazložiti glas.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Želim obrazložiti svoj glas pri amandmaju k 91. členu. Amandmaja ne bom podprl. Ne bom glasoval proti, ampak ga ne bom podprl. In želim posebej opozoriti na dejstvo, da gre tu za dve stvari: eno je sprememba nazivov z dnevom sprejema tega zakona, drugo pa so možnosti hitrega napredovanja. Osebno podpiram možnosti hitrega napredovanja najbolj sposobnih, a ne na tak način, kot je to zapisano tukaj. Posledica tega, uporabe tega člena v praksi bo povzročila zaplete. Zaplete na ta način, da bomo še v enem državotvornem resorju soočeni s skrajnim nezadovoljstvom med zaposlenimi. Že včeraj sem govoril o primeru, ki se nam je zgodil v Slovenski vojski, ko takrat, ko nekoga, ki je mlad in perspektiven, narediš za generala, mu daš veliko zvezdic in potem vsi starejši in nižji od njega izgubijo motivacijo. Potem ko se porušijo razmerja znotraj državne uprave, imam vsak predstojnik takega delovnega telesa, takega dela uprave, velike težave. Zdi se mi, da ta amandma ni dovolj domišljen, zato zanj ne bom glasoval. Povem pa in želim opozoriti, da ta prinaša za seboj spremembo odnosov med posameznimi zaposlenimi v državotvornem resorju. Nekaj takega smo uspeli storiti na obrambi, zdaj nam bo nekaj uspelo še na zunanjih zadevah. Imamo še notranje zadeve, kjer lahko malo eksperimentiramo in potem zakona o javnih uslužbencih ne potrebujemo več. Potem bomo zgodbo zaključili. Ne bom glasoval proti, še enkrat povem. Izkoristil sem to priložnost, da opozorim na posledice tovrstnih zapletov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mogoče gremo prehitro pri razpravi. S tem, ko ne izkoristite priložnosti v razpravi, pa potem želite obrazložiti svoj glas, ne dajemo možnosti vladi, da reagira na to. Tako, da bi prosil razpravljalce, da smo kolikor se da korektni in pri razpravi povemo tisto, kar je treba. Nekoliko nenavadno je, da ne razpravljamo, pa potem, ker veste, da oni zdaj ne morejo več sodelovati v razpravi. Gospod Juri. Se odpoveduje. Gospod Peterle.
Hvala za besedo.
Obrazložitev glasu seveda.
Obrazložitev glasu. Tega amandmaja ne bom podprl. Kot sem napovedal, podpiram samo amandmaje, ki jih je odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo podprl. Tega amandmaja ni podprl in tam je bila obširna razprava na to temo dana. Jaz mislim, da taka rešitev omogoča tako rekoč napredovanja z dnevno dinamiko politične pragmatike in tega ne podpiram.
Hvala. Še kdo želi obrazložiti svoj glas? Nihče več. Torej smo pri 91. členu, ki ima en amandma. Glasujemo. Glasujmo, prosim! Od 62 prisotnih je za glasovalo 11, 24 poslank in poslancev je bilo proti. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 24.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Glasujemo še o 91. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 62 prisotnih je za glasovalo 38 poslank in poslancev, 2 sta bila proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 2.]] 91. člen je sprejet. In imamo še 93. člen in en amandma. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje o amandmaju k 93. členu. Glasujmo, prosim! Od 63 prisotnih je 42 glasovalo za, nihče proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o 93. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 63 prisotnih je za glasovalo 44 poslank in poslancev, nihče bil proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 93. člen sprejet. Opravili smo razpravo o vloženih amandmajih. Prehajamo na razpravo o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Ali želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Ker ne želi nihče več besede, prehajamo na odločanje o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Glasujmo prosim! Od 63 prisotnih je za glasovalo 45 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da so preostali členi sprejeti. Sledi naslov. Prehajamo na razpravo o naslovu zakona. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo torej o naslovu [[...]]Oprostite, grem prehitro, včasih. Besedo ima - oprostite, nisem vas videl.
Hvala, gospod predsednik. Rada bi obrazložila svoj glas k temu zakonu.
O naslovu zakona.
Pardon, v redu. Hvala.
Potem je prišlo do pomote, verjetno. Dobro. Torej še enkrat, glasujemo o naslovu zakona. Od 63 prisotnih je za glasovalo 46, nihče proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je naslov zakona sprejet. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da so bili k predlogu zakona v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k naslednjim členom - zdaj jih moram pa prebrati. Torej, k členom številka 2, 3, 7, 8, 9, 14, 17, 18, 20, 24, 27, 31.a, 38, 39, 43, 45, 69, 70, 74 in 93. Če želijo k tem členom kvalificirani predlagatelji vložiti amandma, prosim, da to storijo. Preden bodo to storili, sprašujem, ali želi kdo razpravljati o predlogu zakona v celoti? Prosim, gospod Peterle.
Ena tema je bila, spoštovani, načeta, ki potem ni sprožila razprave, in je bila načeta v okviru razprave o amandmajih. Menil sem, da tam ni bilo priložnosti, da o tem govorim, lahko pa govorim, ko govorimo o zakonu v celoti. Ne prvič je bilo rečeno s strani enega od poslancev, da predsednik države soodloča o imenovanju veleposlanikov. Torej, rad bi povedal, ne na podlagi lastne pravne ekspertize, ker tega nisem delal in tudi nisem pravnik, pač pa na osnovi formalnega mnenja, ki ga je na zahtevo vlade pripravila služba za zakonodajo poleti leta 2000. Iz tega mnenja jasno izhaja, da predsednik države nima tu možnosti oziroma pravice soodločanja, je pa res, da si je to pravico, ko je šlo za veleposlanika, za kandidata za veleposlanika na Kitajskem, vzel, potem ko je od vlade in od parlamenta potrjeni kandidat že dobil agreman s strani države sprejemnice. To je bil prvi tak dogodek, ki je šel, po mojem mnenju, čez ustavne okvire. Drugič se je to zgodilo, ko predsednik, ko je vlada v skladu z zakonom predlagala odpoklic veleposlanikov, ki so imeli pogodbeni mandat in jim je ta mandat potekel, ni hotel teh odpoklicev izvesti, v skladu s svojimi pristojnostmi, in je navedel politične razloge za tako svojo odločitev. Že pri eni od prejšnjih razprav sem dejal, da zakon seveda ne more garantirati spoštovanja zakonitosti, in ne bom v tej smeri nadaljeval. Rad bi samo povedal, da je v zakonu povsem jasno napisano, tako glede odpiranja ambasad kot glede veleposlanikov, da se oboje dogaja na predlog vlade; torej, postopka ne začne predsednik, predsednik tudi ne more biti v konkurenci z vlado, ko ta predlaga, da predsednik postopek konča z ukazom za odprtje ali zaprtje diplomatskega predstavništva, ali mu predlaga, da postavi ali odpokliče veleposlanika. Tudi v naši javnosti veljajo napačne predstave, da to dela v duhu neke posebne izvršilne oblasti predsednik države; predsednik države samo zaključi formalno postopek, ni pa on nosilec teh aktivnosti v smislu postavljanja, pravim, ni pobudnik, ni vodja procesa, ampak je nekako vrh, ki postopek zaključi, nima pa v tem smislu izvršilnih pristojnosti. Torej, ne more biti v konkurenci z vlado in tudi nima pravice, po mojem mnenju in po mnenju, ki sem ga citiral, da vleče procedure oziroma ne izvede predloga, ki ga je dala izvršilna oblast. To bi rad jasno povedal.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o predlogu zakona v celoti? Nihče več. Ugotavljam, da tudi ni napovedan noben amandma, vsaj jaz nimam nobenih informacij o tem. Dobro. Ker ne želi več nihče razpravljati in ker tudi ni vloženih amandmajev, smo pri usklajenosti. Torej končali smo s to razpravo. Na podlagi tretjega odstavka 198. člena poslovnika sprašujem sekretariat za zakonodajo in pravne zadeve, če je zaradi sprejetih amandmajev porušena medsebojna skladnost določb zakona. Ni, zato prehajamo na odločanje zakona o celoti. Glasujmo torej o o zakonu v celoti. Oprostite, zdaj pa imamo ja, zdaj se pa oproščam, gospa Areh, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ja, rada bi obrazložila svoj glas iz načelnosti, ki je bila izražena v imenu SNS in povedana v prvi obravnavi predloga zakona. Le tega ne bomo podprli, ker ni bil podprt amandma k členu 17. In ker ocenjujemo, da je z novo obliko in vsebino 17. člena okrnjena še ena pristojnost in pravica državnega zbora, prestavlja zakonodajno oblast. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Kacin.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Poslanska skupina Liberalne demokracije Slovenije bo podprla zakon, tako kot ga je podpirala od vsega začetka, tako kot je podpirala tudi njegov hitri postopek in je zadovoljna z rezultati. Dejstvo je, da bomo do 10. obletnice naše samostojnosti dobili nov, drugačen zakon. V tem zakonu so jasno opredeljene pristojnosti vlade in vlada zdaj prevzema tudi vso odgovornost za zunanjepolitične dogodke, tudi za kadrovanje na tem področju. Mi od zdaj naprej dajemo svoje mnenje, je pozitivno ali negativno. Ampak vse, kar se dogaja v ministrstvu za zunanje zadeve in v vladi, sodi izključno v pristojnost vlade. Torej še enkrat, naša poslanska skupina je zadovoljna z rezultati in bo z velikim ponosom in zadovoljstvom zakon tudi podprla v celoti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lahko preidemo na glasovanje? Še gospod Juri.
Tudi v imenu poslanske skupine združene liste bi napovedal seveda podporo zakonu. Tudi razprava, ki je prispevala k sooblikovanju besedila, je pritrdila našim pogledom in seveda zato bomo prepričano glasovali za. Obenem tudi v prepričanju, da bo tak zakon omogočil in zagotovil učinkovitejše izvajanje naše zunanje politike. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Peterle.
Čeprav je običajna praksa, da poslanci individualno obrazlagamo svoj glas, pa se sedaj to dogaja v imenu poslanskih skupin. Torej ni bi rad manjkal pri tem izrazu podpore zakonu, posebej zato, ker je ta zakon predložila Bajukova vlada in sem vesel, da je vsajen zakon, ki je bil temeljito pripravljen, doživel splošnejšo podporo. Hvala lepa.
Hvala. Ali sedaj lahko preidemo na glasovanje? [[Lahko.]] Torej, glasujemo o zakonu v celoti. Od 63 prisotnih je za glasovalo 45 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani zakon v celoti sprejet in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Gospod minister je pa želel še besedo.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Rad bi se vam v imenu vlade, v imenu ministrstva za zunanje zadeve in v svojem lastnem imenu zahvalil za pozornost, ki ste jo namenili temu našemu zakonu. To je naš skupni zakon in to je zakon, ki bo olajšal zunanjepolitične prodore Republiki Sloveniji, vsem nam, ki nam bo koristil vsem nam. Jaz upam, da vidim okoli sebe kar precej kandidatov za veleposlanike, ko se boste naveličali ali ko se boste odločili za diplomatsko službo. Mislim, da je ta zakon na nek način tudi potrdilo možnosti vsestranskega vsestrankarskega sodelovanja, kar zadeva strateške cilje naše države. Res je, kot je povedal kolega Peterle, da je zakon vložila Bajukova vlada, res je, da ga je začela pripravljati že prejšnja vlada in res je, da ga sprejema sedanja vlada v sedanji sestavi. Če se ne motim, je to eden tistih zakonov, ki je od samega začetka pa do izteka doživel veliko podporo, ne čisto vseh poslancev, pa vendarle večine poslancev, velike večine poslancev in velike večine ljudi, ki so o tem zakonu diskutirali. Zelo sem vesel, da imamo ta zakon in se vam iz srca zahvaljujem za pomoč. Hvala lepa.
Hvala lepa. Točka je zaključena. Zahvaljujem se gospodu ministru in predstavnikom vlade. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O KNJIŽNIČARSTVU. Pozdravljam predstavnike vlade in jih kar vabim, če želijo besedo. Lahko? Prosim, gospod Baškovič.
Gospodje poslanci, gospod podpredsednik državnega zbora! Se opravičujem za to intervencijo moderne tehnologije. Najprej bi rad spoštovanemu zboru opravičil gospo ministrico za kulturo, Andrejo Rihtarjevo. Danes je upravičeno odsotna zaradi tega, ker je ob 11.00 uri in sedaj naprej poteka svečanost ob podelitvi najvišjih nagrad za muzealstvo v Sloveniji. Ona je, kot bivša direktorica muzeja, je prejela Valvazorjevo nagrado. To je bil pač razlog, za katerega smo menili, da ga smemo tukaj navesti in opravičiti odsotnost. Na podlagi sklepov in stališč državnega zbora Republike Slovenije, ki je v prvi obravnavi konec januarja - se spomnite? - predloga zakona o knjižničarstvu potrdil koncept zakona in predlagatelju naročil pripravo besedila za drugo obravnavo, ga je vlada Republike Slovenije v največji meri, upoštevaje sklepe in stališča spoštovanega zbora, prav tako pa tudi mnenja sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve vašega zbora, pripravila in predložila besedilo predloga zakona za drugo obravnavo v roku. Objavljeno je, kot ste videli, v Poročevalcu številka 21, 19. marca letos. Hkrati je vlada v državni zbor posredovala tudi nekaj amandmajev. Pristojni odbor za kulturo, šolstvo, znanost in šport je 6. aprila letos besedilo obravnaval na zelo zahtevni in dolgotrajni seji - za kar se iskreno zahvaljujemo članicam in članom odbora ter njegovemu predsedniku - k njemu podal amandmaje ter se opredelil do drugih poslanskih amandmajev. In po prejemu poročila se je predlagatelj, torej vlada Republike Slovenije, opredelil - opredelila do amandmajev in do stališč sekretariata. To smo posredovali v državni zbor 26. aprila. V preteklih dneh [[...]] [[Pomotoma sprožen znak za omejitev razprave.]] [[...]]Lahko nadaljujem?
Nadaljujte, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik.
Ne bi vedel, kaj piska. Ostale poslanke in poslance pa prosim, da poslušajo predstavnika vlade. Prosim!
Hvala lepa. V preteklih dneh so bila opravljena tudi usklajevanja. In presojamo, v imenu predlagatelja, da je zakon za drugo obravnavo v vašem zboru zrel za odgovorno odločanje in da pravzaprav ne vsebuje kakšnih posebnih odprtih problemov. Ocenjujemo, da bo mogoče po današnji obravnavi morebitna še odprta vprašanja učinkovito urediti v zadnji fazi zakonodajnega postopka, kajti zakon gre skozi, za razliko od veliko drugih, po rednem postopku. Računamo, seveda, da bo to še pred parlamentarnimi počitnicami, kar bi nam omogočilo pravočasno dovršitev izvršilnih predpisov, katerih večina je že v raznih delovnih fazah. Tako da bi zakon zares lahko s polno močjo in mero nastopil s 1.1.2002. Ministrstvo za kulturo je skladno z napotilom sklepa državnega zbora po prvi obravnavi predloga zakona pripravilo tudi določena analitska gradiva - tu se predvsem zahvaljujemo gospodu poslancu Tanku, ki je pri tem vztrajal - ki kažejo stanje slovenskih splošnih knjižnic do povprečja splošnih knjižnic v Sloveniji [[če bi katera gospa poslanka ali poslanec to želel, imamo stvar na voljo, ni pa šla skozi vladno proceduro, ker o strokovni analitiki se pač ne glasuje, ampak se jo preprosto ugotavlja]] . Prav tako vas obveščam, da delovne skupine s pomočjo Narodne in univerzitetne knjižnice v Sloveniji že delajo na izvršilnih predpisih, seveda v okviru tistega, kar je možno do druge obravnave, ko se lahko še sprejme kakšna posebna odločitev. Na koncu bi se rad v imenu predlagatelja in ministrstva za kulturo zahvalil poslankam in poslancem za intenzivno sodelovanje pri pripravi tega zakona, prav tako tudi sekretariatu državnega zbora za zakonodajo in pravne zadeve, kajti s svojim delom so bistveno prispevali k temu, da lahko predlagatelj v današnjo razpravo ponudi, ponavljam, zrelo besedilo za to fazo obravnave. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport kot matično delovno telo. Prosim poročevalca, da predstavi mnenje odbora. Gospod Moge, prosim.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. V tej prepolni dvorani bom zato zelo kratek, ker ste verjetno vsi poročilo odbora zelo dobro prebrali. Odbor je na svoji maratonski 4. seji obravnaval z veliko pozornosti zakon o knjižničarstvu, ugotovil, da ga je predlagatelj za drugo obravnavo v redu pripravil, in je potem ob obravnavanju posameznih členov oziroma prispelih amandmajev pripravil poročilo, ki je pred vami. Opozoril bi vas rad, ker bomo o vsakem členu še posebej v razpravi debatirali, da se bo verjetno razprava zelo razvnela o treh temah. Ena tema je financiranje knjižnic, razpeta med lokalnosamoupravo in med državo. Druga tema bo imenovanje in razrešitev direktorjev knjižnic. Predlog odbora, ki ga je podprl, je ta, da bi imenovanje in razrešitev opravili sveti. Sedaj pa, kot sem videl še, na ta amandma so bili potem vloženi drugi amandmaji, ali naj da potem ustanovitelj soglasje ali pa naj da samo mnenje. Dilema je podobna kot prej v zunanjih zadevah. Tretja stvar, ki bo verjetno tudi deležna precej pozornosti, je pa, kaj je z vlogo osrednje knjižnice na narodnostno mešanem območju. Predlagam, da v imenu odbora podprete amandmaje, ki jih je odbor podprl, in pa podprete tudi zakon v drugi obravnavi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Ne želi.]] Med predstavniki poslanskih skupin imam tu sam eno prijavo, in sicer ima besedo gospa Silva Črnugelj, združena lista.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Lepo pozdravljeni, kolegi in kolegice poslanci! Poslanska skupina Združene liste socialdemokratov bo pričujoči zakon o knjižničarstvu skupaj z amandmaji podprla. Danes po opravljeni razpravi na državnem zboru in odboru za kulturo, šolstvo, šport in mladino lahko ugotovimo, da je bila pravilna odločitev poslancev Združene liste socialdemokratov in vseh poslancev državnega zbora, ki smo se opredelili, da zakon obravnavamo po rednem in ne hitrem postopku. Kot je bilo predlagano, je že široka in živahna razprava na državnem zboru in seveda tudi na odboru za kulturo, šolstvo, šport in mladino pokazala, da je kljub dobro pripravljenemu gradivu ostala še vrsta odprtih vprašanj in dilem, saj je za knjižničarsko dejavnost značilen izjemno dinamičen razvoj, ki mu, žal, do sedaj naša zakonodaja ni mogla tako hitro slediti. Področje knjižničarske dejavnosti je zelo kompleksno, saj pokrivaskoraj vse resorje. Imamo različne vrste knjižnic, zlasti tistih specialnih, da ne govorim o gradivu in o informacijah, ki jih le-te hranijo, obdelujejo in dajejo v uporabo. Zato je uspeh, ki smo ga vsi arbitri v razpravi dosegli, v pripravi gradiva za drugo obravnavo, toliko večji, saj tako heterogeno področje zahteva mnogo več napora in strpnosti ter znanja, kot si bežni opazovalci lahko predstavljajo. Danes imamo pred sabo vrsto amandmajev, ki so jih predlagali poslanci, poslanske skupine, matični odbor in vlada. Žal kljub opozorilom, ki so bila podana v plenarni razpravi, način ustanavljanja splošnih knjižnic in odgovornosti lokalnih skupnosti za razvoj, vzdrževanje, financiranje, investicije v kadre in druge investicije v dejavnosti še vedno niso povsem dovolj jasno opredeljeni. Zakon sicer razrešuje osnovno dilemo okoli ustanoviteljskih pravic in možnosti za uveljavljanje vseh instrumentov v primeru, če se le-ti ne izpolnjujejo. Vendar to ni dilema, ki jo je zlahka rešiti s tem zakonom, saj zakon o lokalni samoupravi v svojem II. poglavju dosti jasno opredeljuje 13. člen, za kaj vse mora biti občina sposobna, da bi bila sposobna zadovoljiti potrebe in interese svojih prebivalcev, med katerimi v sedmi alinei jasno navaja knjižnico in njene dejavnosti ter tudi šolsko knjižnico. Nadalje, v 21. členu še bolj podrobno opredeljuje, kaj občina samostojno opravlja kot svojo izvirno bazično nalogo. V dvanajsti alinei zakon pove, da občina kot izvirno nalogo pospešuje kulturno-umetniško ustvarjalnost, omogoča dostopnost do kulturnih programov, zagotavlja splošnoizobraževalno knjižnico in njeno dejavnost ter skrbi za kulturno dediščino v svojem območju. Seveda, pričujoči zakon o knjižničarstvu pričakuje dosledno izvajanje tudi zakona o financiranju občin, saj brez jasnih navodil za izpeljavo in uresničitev 90. člena zakona sam ne bo mogel v celoti dejansko zaživeti. Glede podzakonskih aktov, ki so v tem zakonu napovedani in so nujno potrebni za izvajanje zakona in dejavnosti, lahko ugotovimo, da ni bilo povsem upoštevano mnenje poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov, saj smo s stališči jasno povedali, da je nujno potrebno omogočiti hkratni sprejem podzakonskih aktov in navodil. Zakaj? Saj brez sprejetih standardov in normativov, ki so izhodišča zanačrtovanje in financiranje dejavnosti, ni moč izvajati osnovnih določil zakona samega, pa tudi dejavnosti v zavodih in knjižnicah. Tako bodo proračunske postavke s tega področja in iz tega izhajajoč tudi proračun sam dokaj nerealen. Če smo se v državi opredelili in dogovorili za projektno financiranje dejavnosti za daljše obdobje, tako projektnega financiranja ne bomo mogli izvajati, sploh pa ne s 1.1.2002, kot je bilo določeno v 65. členu zakona, saj se določbe tega člena nanašajo ravno na financiranje knjižnic, in tako naprej. Pričakujemo, da bo do priprave zakona za tretjo obravnavo predlagatelj razrešil tudi to vrzel. Pričujoči zakon prvič zadovoljivo razrešuje vprašanje bibliotečne tantieme za slovenske avtorje in slovensko knjigo. Danes imamo podano nekoliko večje število variant za način imenovanja in razreševanja direktorja, direktorice, ravnateljice knjižnic. Združena lista socialnih demokratov pričakuje, da bo na ta način, s sprejetjem ene od ponujenih variant razrešena desetletna vrzel, ki je bila prepogosto vzrok konfliktov v knjižnicah, njenih kolektivih in lokalnih skupnostih. Ne nazadnje ugotavljam, da bo poslanska skupina združene liste pričujoči zakon o knjižničarstvu podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Vojko Čeligoj, DeSUS.
Cenjeni zbor! Poslanska skupina DeSUS se zaveda pomembnosti vloge knjižnic v javnem življenju in še posebej za mlade v vzgojno-izobraževalnem in študijsko-raziskovalnem pogledu. Toliko bolj, ker so marsikje in v marsikateri občini prav knjižnice edina profesionalna kulturna ustanova. Menimo, da je zakon sodobno naravnan, s poudarkom, da so prav knjižnice pomemben člen informacijske družbe. Zakon nalaga knjižnicam pomembne obveznosti, poleg skrbi za zbiranje, hranjenje in izposojo knjižničnega gradiva tudi za zbiranje in hranjenje izvirnega domoznanskega gradiva - lokalne tiskane edicije, monografije, društvena, tovarniška glasila, lokalne izdaje, pa izdaje v samozaložbi in podobno. Kar morda v državnem pogledu verjetno ni tako pomembno, slednje pa verjetno tudi do osrednje slovenske knjižnice ne pride, pač pa je izredno pomembno za določeno lokalno skupnost. V kolikor je to področje premalo dorečeno v samem zakonu, je vsekakor nujno zapisati v eventualne podzakonske predpise. Morda zakon sam in posamezni členi ne urejajo vseh situacij, s katerimi se srečujejo naše knjižnice. Na primer v razpravah je bila močno izpostavljena problematika financiranja knjižnic s strani ustanoviteljev, zato bo verjetno treba o tej problematiki še kaj reči, vsekakor bodimo pozorni tudi na to področje. Poslanska skupina DeSUS bo podprla zakon in v odboru usklajene amandmaje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jože Tanko je naslednji, v imenu SDS.
Hvala lepa. Vsem lep pozdrav. Ob drugi obravnavi predloga zakona o knjižničarstvu lahko najprej izrazim razočaranje nad predlagateljem, ki ni pravočasno oziroma sploh ni pripravil odgovorov na sprejete predloge državnega zbora v prvi obravnavi. Ti so nalagali ovrednotenje nekaterih rešitev na področju javnih knjižnic. Odbor za kulturo, šolstvo in šport je namreč obravnaval zakon za drugo obravnavo brez potrebnih podatkov in izračunov in gospod državni sekretar Baškovič je na matičnem odboru zagotovil, da bo ministrstvo za kulturo pripravilo in posredovalo ustrezne priloge pred obravnavo v državnem zboru. Ugotavljam, da tega materiala še nimamo. In danes se bomo poslanci ponovno odločali, tako kot na matičnem odboru, to je predvsem po občutku. Posamezne rešitve zakona bodo imele velike posledice, zlasti za izvajanje financiranja javnega interesa na področju splošnih knjižnic. Zato sem prepričan, da ni vseeno, kakšne zahteve in pogoje določamo za izvajanje te nadvse pomembne dejavnosti. Kaže pa, da skoraj nikogar ne zanima, ali predpisujemo v realnem in ustreznem času dosegljive cilje ali pa predpisujemo nekaj, kar naj bi bil ideal, neodvisen od realnega stanja in sposobnosti družbe. Ravno zato smo želeli, da se pripravi ustrezna analitska podlaga. Z zakonom, predvsem na področju splošnih knjižnic, zapisujemo prevelike cilje in pretrde kriterije. Istočasno pa se na drugih, ravno tako pomembnih ali še pomembnejših področjih lotevamo stvari precej bolj medlo, nedoločeno, brez jasnih obveznosti in odgovornosti. Izgleda, da se bo ta zakon uspešno in dosledno izvajal samo na najnižjem, to je lokalnem nivoju, drugod pa, bo kar, bo oziroma bo le toliko, kolikor bo dopuščal proračun. Menim tudi, da ni smiselno, da se omejujejo občine pri izvajanju javnega interesa na področju knjižnic. Prav bi bilo, da se občine same opredelijo, ali želijo imeti svojo ali skupno ustanovo, ali naj ta opravlja samo knjižnično ali še kakšno drugo kulturno dejavnost, ali naj bo knjižnica samostojna pravna oseba ali njen del. Določila nekaterih členov bodo pomenila izredno velik in stalen pritisk na proračune občin, saj bodo občine, vsaj tako sledi iz določb, vedno znova morale investirati v razširitve, saj normativ ni določen. Vedno bo po vsakem ugotavljanju polovica pod normativom oziroma pod povprečjem. Ta določila bodo imela na proračune občin podoben učinek kot tista, ki se nanašajo na vrtce, saj jih bo predpisala država, ki ne bo nosila nobenih neposrednih posledic. Občine pa bodo morale dosledno izvajati zakonodajo in zagotavljati sredstva, ne da bi se pri tem ustrezno upoštevali tudi viri. Rast primerne porabe bo verjetno precej nižja kot porast obveznosti na tem področju in zagotovo bodo občine čedalje manj sposobne izvajati naloge in obveznosti iz zakona o lokalni samoupravi. Rad bi tudi poudaril, da je pretirana skrb države za lokalno področje nepotrebna, saj imajo občine ne samo obveznost, ampak tudi željo, da urejajo objekte javnega interesa. Šole in knjižnice so prav na vrhu prioritet vseh lokalnih politik in zato ni nobene potrebe, da vlada ali pristojni minister neposredno posega v proračune občin. Menim tudi, da predlagatelj ni dovolj proučil določb, ki se nanašajo na lokalno samoupravo; te morda niso celo usklajene z zakonom o lokalni samoupravi in zakonom o financiranju občin in bistveno posegajo v pravice, pristojnosti, obveznosti in naloge občin. Vsekakor bi jih kazalo preveriti, preden se zgodijo kakšni naknadni ali pa celo nepotrebni zapleti. Tudi predlog, po katerem občine oziroma ustanovitelji praktično nimajo nobenega vpliva na izbor direktorja zavoda, ni najbolj posrečen. Zakon o lokalni samoupravi nalaga občinam med drugim tudi obveznosti za izvajanje splošnoizobraževalne knjižnične dejavnosti. Občine za izvajanje teh nalog ustanovijo javne zavode in zagotovijo veliko večino sredstev in po zakonu ter odlokih prevzemajo tudi vse eventualne nepokrite obveznosti oziroma izgube, zagotovijo vsa lokalna sredstva za investicija in na njih pade večina odgovornosti za izvajanje dejavnosti. Zato ni jasno, zakaj ne bi občine mogle prevzeti tudi odgovornosti za imenovanje direktorja. Ponavadi pride do težav tam, kjer se dogovor ne izvaja, tako da bi se zadovoljilo interese soustanoviteljev in ker si verjetno nekateri direktorji zavodov preveč prosto razlagajo obveznosti občin in tudi svoje pristojnosti, preveč pa pozabljajo na dolžnosti in naloge, predvsem svoje. Zato bi občine morale biti soglasodajalec. Nedavno je bil v Ljubljani knjižni sejem, ki je postregel z nekaterimi presenetljivimi podatki o branju knjig. Ugotovljeno je, da veliko Slovencev malo ali pa skoraj nič ne bere. Občutek imam, da se bo v prihodnosti bralo verjetno še manj. Nekaj malega bodo k temu prinesla negodovanja nad mehanizmi tega zakona, precej večji vpliv pa bo imela prerazporeditev delovnega in prostega časa, ki ga je uvedel pravilnik o obratovalnem času prodajaln. Knjige se namreč bere v prostem času, praviloma. Ker pa se je precejšnjemu številu zaposlenih prosti čas spremenil v delovni čas, še večje število pa prostinedeljski čas namenjen za nakupovalne izlete po veleblagovnicah, lahko resno računamo tudi na upad števila prebranih knjig prebivalca. Za razvoj bralne kulture je potrebno zagotoviti še kakšne druge pogoje, ne samo izpolnjevanje knjižničnih normativov. Tiso morda pri vsej tej stvari še najmanj pomembni. Upam, da ne bomo nove bralce pridobivali s "cepljenjem" oziroma z "biomedicinsko" pomočjo z ustrezno obdelanim genomom. V poslanski skupini Socialdemokratske stranke bomo podprli zakon. Predlagamo pa, da se podpre tudi tiste amandmaje, ki so sprejemljivejši in realnejši za lokalne skupnosti in ki bodo spodbudili razvoj knjižničarstva in razvoj bralne kulture. Prosil pa bi tudi, da se pred samo obravnavo oziroma odločanjem državni zbor tudi opredeli do stališč, ki jih vlada ni predstavila in ki bi nam dali, bi rekel, bolj primerno in pravo podlago za odločanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Lidija Majnik, LDS. Prosim.
Spoštovane kolegice in kolegi! Gospod podpredsednik, predstavniki vlade. Poslanska skupina LDS podpira sprejem zakona o knjižničarstvu v drugi obravnavi skupaj z večino amandmajev. Teh je bilo 76 najprej, sedaj so še zraven, ki so bili vloženi. S sprejetjem zakona bomo rešili vrsto vprašanj, ki so pustila ta del kulture in našega življenja. Ker zakon že tako v začetku knjižničarstvo opredeli kot javno službo, je dejavnosti dan poseben poudarek in pomen. Da gre za pomemben del našega življenja, pa govorijo tudi naslednji podatki državnematične službe pri NUK za leto, navajam kot primer, leto 1997. V Sloveniji je bilo tistega leta 37 visokošolskih organizacij, 151 srednješolskih in 823 osnovnih šol. Vse te imajo v glavnem tudi svoje knjižnice. Imamo vrsto specialnih knjižnic v delovnih organizacijah, zavodih, upravah. Še vedno delujejo na terenu društvene knjižnice. Imamo pa tudi 60 splošnih knjižnic z 230 stalnimi izposajevališči, ki predstavljajo neke vrste hrbtenico sistema. V Sloveniji vozi tudi 9 bibliobusov, ki imajo 576 izposojevališč oziroma postaj. Samo splošne knjižnice so imele v letu 1997 6,8 milijonov enot gradiva v svojih temeljnih fondih. Na novo so pridobile 372 000 enot gradiva, aktivnih članov pa je bilo 441 000 ali 22% vseh prebivalcev Slovenije - samo v splošnih knjižnicah. Bralci so te knjižnice obiskali 6 milijonkrat. Izposodili pa so si 14 in pol milijonov enot gradiva. Knjižnice so v tistem letu izvedle tudi 9515 različnih prireditev. Vsa leta spremljanja od leta 1990 do 1997 se je v splošnih knjižnicah temeljna zaloga povečala za 24%, prirast za 21%, število zaposlenih za 20%, število članov za 41%, njihov obisk za 79%, izposoja na dom pa kar za 81%. Knjižnice še vedno beležijo stalne rasti na vseh teh merjenih področjih. Če k tem podatkom prištejemo še vse rezultatešolskih, visokošolskih in specialnih knjižnic, so številke vsega zavidanja vredne in so nam lahko v ponos. Poleg tega je bil v zadnjih letih narejen tudi izjemno velik preskok pri uporabi računalniške in komunikacijske tehnologije v knjižnicah. V enoten knjižnično-informacijski sistem KOBIS je bilo konec leta 1997 vključenih 207 knjižnic. Sistem omogoča bibliografsko kataložno bazo podatkov KOBIS, iskanje zapisov in najrazličnejše izpise iz baz podatkov, avtomatizirano izposojo in rezervacijo gradiva, nudi vso pomoč pri tako imenovanem internem knjižničarskem delu, predvsem pa omogoča vsem prebivalcem Slovenije enake možnosti vpogleda v vse fonde knjižnic, ki so na sistem priključene. KOBIS je sistem, ki nam ga lahko zavida svet in smo lahko nanj dejansko in upravičeno ponosni. V zadnjih letih je bilo s strani lokalnih skupnosti in ministrstva za kulturo vloženih tudi veliko naporov in sredstev v pridobitev in posodobitev prostorov za knjižnice. Če navedem le tiste največje: odprli smo novo knjižnico v Novi Gorici, na Ptuju, v Novem mestu, začela se je graditi Murska Sobota, tudi za NUK dobro kaže. Vsem tem razveseljujočim podatkom je potrebno dodati, da bo sprejem zakona rešil tudi tista odprta vprašanja, ki so knjižnice najbolj pestila - to sta neenakomerno izpolnjevanje pogojev in sistem financiranja dejavnosti splošnih knjižnic. Zakon skupaj z napovedanimi podzakonskimi akti daje podlago za postopno izenačevanje standardov v vseh knjižnicah, za reden nadzor izpolnjevanja pogojev in predvideva roke za njihovo izpolnitev. Natančno določa dolžnosti občin ustanoviteljic in knjižnic samih. Posebno pozornost namenja zakon tudi javnemu financiranju javne službe. Ta segment je bil v preteklih letih najbolj problematičen, čeprav so bile v različne zakone vgrajene varovalke za preprečite anomalij. Ker so se razmere s prenehanjem instituta zagotovljene porabe in uvedbo primerne porabe še zaostrile, bo sprejem zakona o knjižničarstvu pomagal pri reševanju tega vprašanja. Z zakonom o knjižničarstvu v predlagani obliki se ne spreminja osnovna konceptualna rešitev. Med izvirne pristojnosti in dolžnosti občin uvršča tudi zagotavljanje knjižnične dejavnosti za svoje občane. S tem zakonom se napotuje tudi na zakon o lokalni samoupravi in njegovo izpolnjevanje. Verjeti pa je, da bo ustrezne rešitve dal tudi zakon o financiranju občin in zakon o uresničevanju javnega interesa na področju kulture. Zato smo mnenja, da je potrebno zakon o knjižničarstvu čimprej sprejeti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Marija Ana Tisovic, NSI, prosim.
Hvala lepa za besedo. Prav prisrčen pozdrav vsem. Poslanska skupina Nove Slovenije se zaveda, da je nujno urediti celovito zakonodajo na področju knjižnične dejavnosti, ker stari zakon iz leta 1982 ne odgovarja več. Menimo, da je novi zakon, ki se je pripravljal zadnjih pet let, v glavnem uredil razmere na tem področju. Naša poslanska skupina je še posebno pozorno posvetila tistemu delu zakona, ki je urejal organizacijo in financiranje nalokalni ravni. Zdi se nam potrebno, da se zagotovi kvalitetne knjižnične usluge vsem slovenskim državljanom. V tej smeri bomo tudi podpirali amandmaje. Pričakujemo pa tudi, da bodo podzakonski akti čimprej sprejeti, da bo zakon lahko zaživel v napovedanem roku.
Hvala lepa. S tem smo, kot kaže, zaključili razpravo predstavnikov poslanskih skupin. Ali vas lahko prosim, da pogledate pri sosedih, ki imajo kartice vložene v napravo, pa jih ni tukaj. Ugotoviti moramo namreč sklepčnost, preden nadaljujemo, ta hip pa nismo sklepčni. Mislim, da nas je okoli 30, tako da prosim vodje poslanskih skupin, da poskrbijo za udeležbo. Namreč, preden začnemo s posameznimi členi, moramo biti sklepčni; zaenkrat še nismo. Ugotavljam, da nas je 42. Zdaj bomo formalno ugotovili, koliko nas je. Torej, ugotavljamo sklepčnost, prosim, prvič. Prvo ugotavljanje sklepčnosti kaže, da nas je 43. Prosim, če lahko - sicer bom moral po drugem ugotavljanju odrediti desetminutni odmor. Vendar, preden gremo na drugo ugotavljanje sklepčnosti, vas prosim, če lahko še enkrat pogledamo, koliko nas je. Torej, drugič ugotavljamo sklepčnost. Še vedno nas je samo 45. Poglejmo, prosim, da bo prisotnost res zagotovljena, tako kot je treba. 43 nas je celo! Če takole preštejem, nas je več kot 46. Ne vem, kaj je zdaj s temi karticami. Dajte, prosim [[...]]Ali lahko prosim za malo miru v dvorani! Prosim, preverite, ali so kartice vložene v mehanizem, da ponovno preverimo sklepčnost, ker je zadeva res nenavadna. No, zdaj nas je 48. Ugotavljam, da smo sklepčni. Prehajamo na obravnavo in odločanje o posameznih členih predloga zakona. Zboru predlagam, da skladno z drugo alineo 189. člena poslovnika po končani razpravi in glasovanju o amandmajih in členih razpravlja in glasuje skupaj o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Predlagani sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj tretjina navzočih poslancev. Glasujemo o navedenem predlogu sklepa. Ugotavljam, da je od 46 prisotnih za glasovalo 39. [[Za je glasovalo 39.]] Predlog je torej sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje seveda o posameznih členih in vloženih amandmajih. Razpravo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 23.5.2001. Kot vidite, gre kar za zajeten sklop amandmajev na 23 straneh. S tem da, mislim, še trije so že dostavljeni ali pa še bodo. No, ampak saj bomo tako ali tako sproti o tem razpravljali in odločali. Prehajam torej kar na 1. člen, in sicer imamo pri 1. členu dva amandmaja. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? Prosim, gospod Podobnik.
Hvala lepa. Moja razprava je pravzaprav vezana na proceduro. Razumel sem in ne želim ovirati sprejemanja amandmajev in predlagam, da jih nadaljujemo. Ampak neko zelo pomembno gradivo pa je bilo pričakovano, je vezano na nekatere amandmaje nekoliko kasneje. Namreč, gre za dva dodatna sklepa državnega zbora glede financiranja občin. In če sem pravilno obveščen, je to gradivo sedaj bilo predano službam, da se ga razmnoži. In pri nekaterih amandmajih je zelo dobro, da bi to gradivo imeli na klopi. Upam, da ga bomo v kratkem prejeli. Hvala. Torej gre za dva dodatna sklepa, kjer piše, da bo vlada do druge obravnave poslancem posredovala gradivo. Torej gre za poslovniško materijo.
Hvala lepa. Gradivo je bilo predano. Bo gospod državni sekretar povedal. Prosim.
Spoštovani zbor, gradivo je bilo predano službam državnega zbora in pričakujemo, da bo na razpolago poslankam in poslancem.
Hvala. Gospod Podobnik, ni proceduralnih ovir, da bi nadaljevali. Dobro. Potem predlagam, da razpravo k 1. členu, tu sta dva amandmaja, ki se izključujeta, opravimo, med tem časom bomo tudi ugotovili, kako daleč je priprava tega gradiva. Kdo želi besedo v zvezi s tema dvema amandmajema in 1. členom? [[Nihče.]] Lahko razpravo zaključimo? Hvala. Razprava je zaključena in prehajamo na glasovanje. Glasujmo najprej o prvem amandmaju k 1. členu. Glasujmo, prosim! Od 48 prisotnih je za glasovalo 36 poslank in poslancev, 5 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je prvi amandma sprejet. Tako da ni potrebno, da glasujemo o drugem amandmaju, in lahko glasujemo zdaj samo še o 1. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 49 prisotnih je za glasovalo 38, eden je bil proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da 1. člen sprejet. Prehajamo na 2. člen. Pri 2. členu imamo dva amandmaja. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? Tudi ta dva amandmaja si nasprotujeta. Če bo amandma pod številko 1 sprejet, potem je drugi brezpredmeten. Ker nihče ne želi besede, zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje. Na glasovanje dajem prvi amandma k 2. členu. Glasujmo, prosim! Od 49 prisotnih je za glasovalo 38 poslank in poslancev, eden je bil proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je prvi amandma sprejet, s čimer je drugi amandma postal brezpredmeten. Glasujemo o 2. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 49 prisotnih je za glasovalo 44 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 2. člen sprejet. Prehajamo na 5. člen, kjer imamo tri amandmaje. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? Oprostite! Tretji amandma je umaknjen. Torej, imamo dva amandmaja. Nihče ne želi razpravljati? Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje. Glasujemo o prvem amandmaju. Od 49 prisotnih je za glasovalo 7, 28 je bilo proti. [[Za je glasovalo 7.]] [[Proti 28.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o drugem amandmaju k 5. členu. Glasujmo, prosim! Od 48 prisotnih je za glasovalo 37 poslank in poslancev, eden je bil proti. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je drugi amandma sprejet. Glasujemo o 5. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 49 prisotnih je za glasovalo 39 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 5. člen sprejet. Prehajamo na 7. člen, kjer imamo tri amandmaje. Dva sta v tem zajetnem gradivu, enega smo dobili posebej na listu papirja, podpisana gospa mag. Majda Potrata. Torej, imamo tri amandmaje. Odpiram razpravo o teh treh amandmajih. Kdo želi besedo? Gospod Moge, prosim.
Hvala lepa za besedo. Vlada je nasprotovala amandmaju pod točko 1, čeprav je podoben amandma, ki je v prvem delu zajet, umestila v svoj amandma, ki ga podpira. Drugi del prvega amandmaja se pa nanaša na tisto obliko, ki jo vnašamo zaradi enakosti med spoloma v vsak člen. Zato ne vem, zakaj je tukaj nasprotovanje. Se pravi, prvi in drugi amandma se razlikujeta le v tem, da je tam dodatek dodan, kjer se pač glede na dano prakso opozarja vlado in cel postopek, da je treba oba spola enakovredno v zakonu dodati. Zato bi bilo bolje, da če smo že do sedaj tako prakso imeli, podpreti amandma odbora. Kar se pa tiče tretjega amandmaja, ki ga je vložila spoštovana kolegica mag. Majda Potrata, bi pa rekel, da škodi ne, če ga sprejmemo, pa lepo ni, ker je abundanten, kar pomeni, da je že v osnovnem tekstu vse tisto zajeto, kar hoče ona v tem svojem amandmaju doseči. Namreč v 2. členu zakona o visokem šolstvu so visokošolski zavodi - jaz ga citiram: "univerze, fakultete, umetniške akademije in visoke strokovne šole." Ta amandma je kot tak nepotreben. Torej, dvakrat poudarja univerzo.
Hvala lepa. Gospa Potrata, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Odločitev za to, da vložim v imenu poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov amandma k 7. členu, je povezana s tem, da je morebiti na videz res redundantno, če se med vrstami knjižnic poleg splošnih, šolskih, visokošolskih, specialnih in nacionalne, pojavi še poimenovanje univerzitetna knjižnica. Vendar je v istem zakonu v 27. členu, to pa je v poglavju, ki govori o šolskih in visokošolskih knjižnicah, navedeno, da so univerzitetne knjižnice glavne visokošolske knjižnice. To pomeni, da pripada univerzitetnim knjižnicam v knjižničnem sistemu vendarle neka posebna funkcija, in dve taki knjižnici v slovenskem prostoru to funkcijo tudi opravljata - to sta Narodna in univerzitetna knjižnica v Ljubljani in Univerzitetna knjižnica v Mariboru. Zato menim, skupaj s svojimi poslanskimi kolegicami in kolegi, da je vstavek, ki sem ga predlagala v člen, primeren. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Gaber, prosim!
Hvala, gospod podpredsednik. Ne gre, spoštovana kolegica, samo za to, da je to navidez redundantno, to je res povsem nepotreben dostavek v tem konkretnem členu, ki se ne veže smiselno nujno na določbe 27. člena. Pojem visoko šolstvo v tej državi v skladu z zakonodajo, ki to področje ureja, subsumira tako univerzitetne institucije kot institucije visokih strokovnih šol in je zato ta dostavek nepotreben. In jaz osebno, seveda, ne mislim podpreti tega dopolnila.
Hvala lepa. Gospod Moge, ste želeli besedo?
Predsedujoči hvala lepa. Glede razprave o 27. členu, naj povem, da v 27. členu, kjer se uporablja izraz tudi univerzitetna knjižnica, ta natanko opredeljuje med visokošolskimi knjižnicami, med katerimi so tudi univerzitetne. Univerzitetni samo doda, da je to glavna visokošolska knjižnica. Torej to distinkcijo daje in zato, če ne sprejmemo amandmaja, ki ga je kolegica predlagala, bomo zakon kljub temu ohranili v takšni obliki, da bo uporaben in tudi, da bo imel neko obliko.
Hvala lepa. Še kdo želi besedo? [[Ne.]] Lahko torej razpravo zaključimo. Hvala. Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje. To smo videli, prvi in drugi amandma se izključujeta, tako da pred glasovanjem na to še opozorim. Prehajamo na glasovanje o prvem amandmaju k 7. členu. Glasujmo, prosim! Od 47 prisotnih je za glasovalo 38 poslank in poslancev, 2 sta bila proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 2.]] Amandma je sprejet, zato glasovanje o drugem amandmaju ni potrebno. Glasujemo še o amandmaju pod zaporedno številko 3. Glasujmo, prosim! Od 48 prisotnih je za glasovalo 10 poslank in poslancev, proti 25. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 25.]] Amandma ni sprejet. Glasujemo še o 7. členu v celoti. Od 48 prisotnih je za glasovalo 38 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 7. člen sprejet. Gospod Gasparini. A ne? Džuban, prosim.
Spoštovani gospod predsedujoči, dejanska prisotnost kaže na to, da nismo sklepčni.
Hvala za opozorilo. Prosim, če lahko poslanske kolegice in kolege prosim, da pogledajo v svoji neposredni bližini, kje so kartice vložene, pa kolegov ni v prostoru. Ugotavljamo prisotnost, sklepčnost - prvič! 45 nas je in še eden, to se pravi 46. 46 prisotnih. Torej lahko nadaljujemo. 8. člen. Pri 8. členu imamo en amandma. Člen se v celoti spreminja. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Lahko zaključimo razpravo in preidemo na glasovanje? Glasujemo torej o amandmaju k 8. členu. Od 46 prisotnih je za glasovalo 39 poslank in poslancev, eden proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je amandma k 8. členu sprejet in s tem tudi 8. člen, ker gre za spremembo člena. Prehajamo na 10. členu, kjer imamo dva amandmaja. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. Opozarjam, da se amandmaja izključujeta. Prehajamo na glasovanje o prvem amandmaju. Glasujmo, prosim! Od 46 prisotnih je za glasovalo 23 poslank in poslancev, 9 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet; s tem ko je sprejet amandma pod zaporedno številko 1, je nepotrebno glasovanje o amandmaju pod zaporedno številko 2. Člen je s tem v celoti sprejet, ker se spremeni, tako da se glasi [[...]]Se oproščam. Prehajamo na 11. člen, kjer imamo samo en amandma. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje o amandmaju. Glasujmo, prosim! Od 47 prisotnih je za glasovalo 34 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o 11. členu v celoti. Od 47 prisotnih je za glasovalo 38 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 11. člen sprejet. Prehajamo na 15. člen, kjer imamo en amandma. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje o amandmaju k 15. členu. Glasujmo, prosim! Od 48 prisotnih je za glasovalo 42 poslank in poslancev, nihče proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o 15. členu v celoti. Od 48 prisotnih je za glasovalo 37 poslank in poslancev, nihče proti. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 15. člen sprejet. Prehajamo na 16. člen, kjer imamo dva amandmaja, ki se izključujeta. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Lahko razpravo o 16. členu zaključimo? [[Lahko.]] Prehajamo na glasovanje. Ponovno opozarjam, da se amandmaja izključujeta; če bo prvi sprejet, je drugi brezpredmeten. Glasujemo o prvem amandmaju. Od 48 prisotnih je za glasovalo 33, 9 je bilo proti. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet in s tem je drugi amandma brezpredmeten. Glasujemo še o 16. členu v celoti. Od 48 prisotnih je za glasovalo 35 poslank in poslancev, 2 sta bila proti. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je 16. člen sprejet. Prehajamo na nova 16.a in 16.b člen. Tu imamo takšno situacijo: v gradivu na strani pet imate besedilo pod zaporedno številko ena - tako, amandmaja za novi člen. Pri tem pa moram opozoriti še na dve besedili, na dva amandmaja, in sicer za novi 16.a člen, amandma na amandma skupine poslancev, ki ga je vložila socialdemokratska stranka, poslanska skupina in amandma na amandma za novi 16.a in 16.b člen, kjer so podpisani poslanski klubi LDS, združena lista, SLS in DeSUS. Tako da imamo tri amandmaje v zvezi z novim 16.a členom. Odpiram razpravo o vseh treh amandmajih. Kdo želi besedo? Gospod Tanko!
Hvala za besedo. No, tu smo nekako prišli do tistih prvih zadev, ki se nanašajo na lokalno področje. V poslanski skupini Socialdemokratske stranke predlagamo, da se mandat direktorja zavoda nekako uskladi z ostalimi zavodi, to je na štiri leta. Tudi predlagamo, da se upošteva teža lokalne skupnosti oziroma vseh lokalnih skupnosti, ki so ustanovitelj zakona oziroma zavoda. Mislim, da ni primerno, da se dela tu razlika med - tu imamo dve vrste ustanoviteljev, to se pravi večinske, tiste, ki dajo soglasje, in pa manjšinske, tiste, ki dajo samo mnenja. Mislim, da je prav, da se ta institut na nek način uredi tako, da vsi ustanovitelji, veliki in majhni, imajo enako težo. Sam prihajam pač iz področja, kjer imamo večinskega, ker sem predstavnik večinskega ustanovitelja, vendar mislim, da je prav, da tudi ti manjšinci pridejo do svojih polnih pravic, do odločanja in pa do svojih primernih prispevkov. S tem, ko bi se podprlo amandma na amandma drugih podpisnikov, mislim, da se avtomatično vgradijo notri samoproblemi, nasprotovanja in težave. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kdo še želi besedo? Prosim, gospa Majnikova.
Hvala lepa. Jaz bi rada povedala, da ustanovitelji imajo že sedaj večino v zavodih, saj se zaposleni zastopajo v svetih zavoda z eno tretjino, eno tretjino predstavljajo direktno predstavniki ustanovitelja, eno tretjino zainteresirane javnosti pa po praksi, ki prevladuje v Sloveniji, tudi imenuje ustanovitelj. Se pravi, da ima dve tretjini ustanovitelj. Predlagani amandma uporablja dikcijo iz zakona o uresničevanje javnega interesa na področju kulture, ki predvideva mandat za direktorja pet let. To je usklajeno z zakonom. Določili, ki govori, da soglasje mora biti dano od večine soustanoviteljev, se pravi od tistih soustanoviteljev, ki predstavljajo večino lastnine ali soustanoviteljskega deleža pri posamezni knjižnici, pa rešuje situacijo, ki je bila na terenu, kjer je - recimo - za eno knjižnico bilo 15 ustanoviteljev, nihče od njih nima večine, in če vsiustanovitelji dajo soglasje, je do takšnega soglasja skoraj nemogoče priti. So pa tudi primeri, ko so soustanovitelji ene knjižnice trije, en ustanovitelj ima 90%, dva ustanovitelja imata samo 10%, in če se 3% soustanovitelj knjižnice ne bi z imenovanje direktorja strinjal, če bi vsi dajali soglasje, potem do takšnega imenovanj niti ne bi prišlo. Zato je v amandmaju na amandma vgrajena varovalka, ki daje tistim, ki imajo večje obveznosti, tudi večjo pravico pri odločanju o imenovanju direktorja. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Gaber, prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Jaz mislim, da je zelo dobro, da ta člen ostane odprt za tretjo obravnavo. Sam pa imam seveda zelo resne probleme tudi s to predloženo veliko koalicijsko rešitvijo. Po mojem prepričanju z zelo majhno napako v formulaciji na ta način vračamo nazaj v odločanje o vprašanjih, kdo vodi knjižnice, bolj kot je potrebno politiko. Politika ima v svetih v zadostni meri že vpliv. Če so te knjižnice javne knjižnice in če funkcionirajo v smislu javnega interesa, potem tako strukturirani sveti, v katerih v enem delu občine že same nastavijo svoje ljudi, v drugem delu pa imenujejo ljudi, ki tam nastopajo v imenu javnosti, po mojem prepričanju to zadošča. Ampak ne predlagam, da bi sedaj bila tukaj neka posebej velika razprava na to temo, ampak bi kazalo do tretje obravnave to ponovno premisliti. Ideja, po kateri pa bi usklajevali veliko število občin, ki bi vse morale dati soglasje, preden bi imeli na koncu nekoga, ki bi vodil knjižnico, pa pomeni nekaj zelo preprostega. Pomeni, da ne bomo imeli ljudi, ki bi imeli pravico in možnost odločati kot vodje knjižnic dolgo. Jaz opozarjam na to, da smo imeli neko podobno situacijo, nič kaj bistveno slabšo od te, ki je sedaj predlagana, na področju šolstva in trajalo je tudi po dve leti, pa ni prišlo do dogovora o tem kdo lahko vodi neko šolo - so pač bila potrebna soglasja. In teh soglasij ni bilo. Torej jaz sem za to, da je eno dopolnilo sprejeto, da je člen odprt, medtem ko rešitve pa, ki so predlagane, pa bi bilo potrebno verjetno še domisliti.
Najprej bi dali besedo še gospodu Mogetu, pa potem prosili državnega sekretarja, gospoda Baškoviča za [[...]]A, še gospa Črnugelj, prav. Prosim.
Hvala lepa, predsedujoči. Ko je odbor razpravljal o teh stvareh, je gledal na ta problem s kota države. V državi imamo kup javnih zavodov in ti javni zavodi so bodisi s področja šolstva, bodisi s področja zdravstva, bodisi s področja kulture, kot je tukajle. In zakonodajo, ki jo sprejemamo pri imenovanju teh ljudi, kajti ta zakon določa tudi organizacijo poleg financiranja, je zelo različna. Šolstvo, kjer je 800 osnovnih šol, ki spadajo pod pristojnost tudi lokalnih skupnosti, imenuje ravnatelja svet, mnenje da lokalna skupnost, soglasje pa da minister - ja. In mi smo se nekako potem zgledovali, kajti ta sistem v praksi dobro deluje. Medtem ko so nam pa kolegi na odboru, ki se zelo na knjižničarstvo spoznajo, pravijo, da je pa pri imenovanju direktorja javnih knjižnic veliko zapletov, tako da nekateri - torej precejšnje število knjižnic deluje na rangu v.d. direktorja, ker se ne morejo nekako zediniti. In skoz to optiko je odbor podprl amandma Cvete Zalokar Oražem in vidimo, da po seji odbora so prišla potem še dopolnila na ta odbor, kako bi to varovalko vpliva lokalnih skupnosti še dogradili. In se strinjam s tem, da zdajle, ko pač odločamo o tem, ni mogoče še dodatnih amandmajev dati, da to mogoče ni najboljša rešitev, ampak še z malo primerjave bise dalo do tretje obravnave tudi to reč tako uskladiti, da bi tudi področje knjižničarstva bilo urejeno in bi nekako z zakonom mogoče delovanje teh knjižnic, kot je na nekaterih drugih področjih, kot je na primer v šolstvu ali zdravstvu. Je pa res, da je ta zakon "lex specialis" v kulturi, da se pa v drugi branži javnih zavodov, kot so pa gledališča - je pa ta reč čisto obrnjena, še zaenkrat, na glavo. To je, da so občinski sveti tisti, ki dajejo - pač, ki imenujejo te ljudi. Boste videli tudi v kratkem, da se bo tudi tam toliko zapletlo, da nastajajo takšni nepremostljive težave pri tem, da so v preteklosti že in še bodo v prihodnosti tudi delovali ti zavodi z vršilci dolžnosti direktorja. Zato bi vas jaz poprosil, poslanke in poslanci, da bi ta amandma podprli.
Hvala lepa. Gospod Baškovič mogoče. Oprostite, gospa Črnugelj. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Jaz bi rada samo opozorila na par dejstev. Namreč, gre za sledeče: v letih od sprejetja zakona o javnih zavodih, to se pravi, od leta 1992, je dejansko oteženo imenovanje direktorjev v javnih knjižnicah, sedanjih splošnoizobraževalnih. In mislim, da je ni bilo knjižnice v Sloveniji, kjer ta proces imenovanja ni bil otežen, tako ali drugače: ali s strani lokalne skupnosti ali s strani samega sveta javnega zavoda. Zakaj je prišlo do tega, ni problem samo v zakonu o javnih zavodih in tudi ne, kot vem, v zakonu o uresničevanju javnega interesa na področju kulture. Pač pa je eden izmed osnovnih problemov tudi v tem, da večina javnih zavodov s področja kulture in knjižničarstva ni bila ustanovljenih z odlokom o ustanovitvi lokalnih skupnosti in večina teh zavodov je dejansko bila tretirana še po starih zakonih. In je prihajalo do neskončnih konfliktov in prepirov.Zavodi so imeli svoje statute, ki niso bili usklajeni s temi zakoni. V glavnem mislim, da je na tem področju še vedno zadeva dosti neurejena, pa ne zaradi tega, ker zavodi ne bi hoteli tega urediti, in ne zaradi tega, ker direktorji ne bi želeli urediti situacije, temveč predvsem zaradi tega, ker je zakonodaja, ki je zelo široka, ki to področje pokriva, dokaj neenotna. To se vidi tudi iz tega, da že na področju kulturnih dejavnosti so nekateri zavodi drugače organizirani in tudi imenovanje direktorjev je drugačno. Če smo se odločili, da bomo v tem zakonu to zadevo uredili, zaradi tega, ker število konfliktnih situacij ne prinaša ničesar, prinaša samo to, da se dejavnosti ne opravlja dobro, da so ljudje nezadovoljni in hkrati tudi uporabniki, in če grem še dlje, tudi sami davkoplačevalci. Tu smo govorili o mandatu, štiri ali pet let. Naš krovni zakon, zakon o kulturi, pač pove, da je to pet let. Nihče izmed razpravljavcev pa ni poudaril, da obstajajo tudi drugačne rešitve v Evropi in v svetu. Za knjižnice, konkretno, poznajo nekatere države tudi trajni mandat, mislim, življenjski mandat, ki se seveda lahko prekine, če pač direktor oziroma ravnatelj svoje funkcije ne opravlja odgovorno. Tako da mislim, da je na nas, da tu dokaj odgovorno vendarle prerežemo ta gordijski vozel in da se odločimo za eno izmed variant in da bo ta potem vzorec za vse ostale. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden dam naprej besedo, bi želel reči, da je prej gospod Podobnik opozoril na sklep v prvi obravnavi, da moramo poskrbeti za to, da bo gradivo prišlo v roke poslancem. Tega gradiva ta hip še ni, tako da je to zdaj ovira, ki jo vidim, tudi proceduralne narave. Besedo dajem gospodu Tanku. Potem pa mislim, da bo že čas, da odgovori gospod državni sekretar.
Hvala lepa. Rad bi samo opozoril. Že prej v razpravi sem povedal, da se znajo zgoditi zapleti, ker bo lahko sprožen tudi kakšne druge vrste spor glede pristojnosti na področju imenovanja direktorjev zavoda s strani drugih prizadetih lokalnih skupnosti. In bojim se, da bomo s tem zakon samo nekam odpeljali in da nam ta hitrost ne bo popolnoma nič pomagala. Zato predlagam, da smo pri teh stvareh dovolj tolerantni do vseh, ki so v tem postopku vpleteni okrog imenovanja direktorja zavoda, in da damo vsem popolnoma enake možnosti, ne glede na to, ali so večinski ali niso večinski, so ustanovitelji. Mislim, da je to dovolj korektno, ker v nasprotnem primeru - tu so tudi že opozorila iz določenih lokalnih skupnosti - se zna na teh stvareh zadeva zelo zaplesti. Hvala lepa.
Gospod Moge, in nato gospa Oražmova.
Razpravo odpiramo širše. Ko smo o teh stvareh razpravljali na odboru, je bilo tudi ugotovljeno, da v bistvu nimamo, poleg tega krovnega zakona, ki ga vsi omenjate, zakona o uresničevanju javnega interesa na področju kulture, pa ne nacionalnega programa o kulturi oziroma popravljen vsaj ta osnovi zakon tako, da bi lahko bilo na podlagi njega mogoče organizacijsko uvrstiti zavode v takšno obliko, da bi ti zavodi imeli svoje ustanovitelje. Sploh se gre to za zavode, ki so ranga več občin, ki pokrivajo več občin, ali pa zavode, ki bi pokrivali pokrajino. Zaradi tega, kot je kolegica omenila, prihaja do tega, da lokalne skupnosti, ki so bile nekdaj še v Titovi Jugoslaviji ustanoviteljice določenih javnih zavodov, tudi s področja kulture, še do sedaj v nekaterih lokalnih skupnostih niso ustanovitvenih aktov spremenili. Kajti šele na osnovi teh spremenjenih ustanovitvenih aktov bi lahko oni statute spremenili in na podlagi teh spremenjenih statutov se lotili z obstoječo zakonodajo imenovanja vodstvenih delavcev. Ta stvar v takšni obliki, kot je, v drugi obravnavi v tem primeru, je pač narejena do te oblike, da bodo tudi javni zavodi s področja, po mojem globokem mnenju, knjižnic lahko urejeno delovali, kot je recimo - še enkrat dajem primer, čeprav mogoče že zveni malo bahavo - kot je to na področju šolstva.
Gospa Oražmova, prosim. Ne. Prosim, Baškovič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani državni zbor! Razprava pri tej točki tenkovestno, tenkočutno opozarja, da je treba najti zakonsko rešitev med življenjskimi situacijami in nujami na terenu, kjer naj se čimbolj urejeno posluje, in te situacije sorazlične v različnih delih Slovenije, glede na značilnosti lokalnih skupnosti, in seveda med tem, da je treba sprejeti formalnopravno odločitev, ki bo tudi s tega vidika čista. Zato se pridružujemo tistim razpravljavcem, ki so predlagali, da naj se sprejme takšna odločitev - to je stvar vašega odločanja danes -, ki bo omogočala, da se do tretje obravnave vprašanje še dodatno dodela, tako da bi na koncu zakon v tej točki bil - kolikor je mogoče - moder glede življenjske potrebne prakse in čistosti pravnih institucijskih rešitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še želi kdo besedo? Gospa Potrata, prosim!
Hvala lepa za besedo. Gospod predsedujoči, imam postopkovni predlog v imenu poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov. Predlagam 1-urni odmor, ki bi ga poslanska skupina izkoristila za posvet. V tem času pa upam tudi, da bo dostavljeno gradivo, ki je bilo obljubljeno. Hvala.
To razpravo bi skoraj morali nekako zaključiti. Tako, da [[...]]Sicer pa vprašam, če še kdo želi besedo. [[Ne.]] Potem zaključujem razpravo in daje eno uro odmora. Nadaljujemo v torek ob 14.00 uri. Hvala. Da bo povsem jasno: v torek ob 14.00 uri nadaljujemo s to točko in po vrstnem redu naprej.