Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje, dober dan vam želim! Pričenjam nadaljevanje 38. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščena sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Mihael Brejc, Franc Čebulj, Ljubo Germič, Roman Jakič, Jelko Kacin, Ivan Kebrič, Borut Pahor, Alojz Peterle in Majda Širca. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DOHODNINI, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Predstavnici vlade med nami prav lepo pozdravljam! Predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Cirila Pucka, da predstavi poročilo odbora. Gospod Pucko, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane predstavnice vlade, kolegice in kolegi! Odbor za finance in monetarno politiko je v skladu s poslovnikom kot matično delovno telo opravil obravnavo navedenega zakona in po razpravi, v kateri smo največ pozornosti namenili vprašanjem, povezanim z dejanskimi razlogi, zaradi katerih je prišlo do te spremembe, posebej v zvezi z vprašanjem, ali sprejete zakonske rešitve, ki jim nasprotuje novoizvoljeni predstavnik študentov, ki svoje zahteve po razbremenitvi študentov pri plačilu dohodnine, kar bi po njihovem mnenju vsaj v določeni meri prispevalo k izboljšanju statusa študentov, utemeljujejo z opozorili o siceršnji nepravilni ureditvi štipendijske politike in neurejenem načinu plačevanja šolnin. Posebno pozornost je odbor v razpravi namenil predlogu amandmaja Stranke mladih Slovenije, in sicer je bil ta amandma zavrnjen, ker bi z njegovim sprejemom prišlo do onemogočenega nadzora nad tem, kdo dela prek napotnice in ali je študent oziroma koliko časa dela in podobno. V skladu s povedanim predlagam, spoštovane kolegice in kolegi, da navedeni zakon, kot je bil predložen v proceduro, sprejmemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej nam bo stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije predstavil gospod Valentin Pohorec. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovana državna sekretarka in sodelavke, kolegice in kolegi! Zakon o dohodnini smo sprejeli tik pred vstopom v Evropsko unijo, takoj zatem pa dobimo na poslanske klopi že novelo zakona oziroma njegove spremembe in dopolnitve. Sprememba se tokrat nanaša na povišanje posebne olajšave za študente od sedanjih 668 tisoč na milijon 200 tisoč. V naši poslanski skupini smo vedno zastopali stališče, da morajo biti davki in prispevki tudi plačani. Zato moramo na tem mestu poudariti, da bo povišanje olajšave za študente pomenilo tudi določen izpad prihodka države v višini 700 milijonov tolarjev, kot je ocenjeno za leto 2005. Sprašujemo se, ali bo izpad sredstev v navedeni višini res izboljšal socialni položaj študentov. Po našem mnenju bo bolj kot to pomenil prihodek študentskim servisom in posredovalcem študentskega dela, ki pobirajo 10% provizije, poleg tega pa dodatnih 2% pobira še med drugim študentska organizacija Slovenije in tukaj vidimo tudi neposredni interes študentske organizacije za to spremembo. Ocenjujemo namreč, da bi bilo bolje, če bi na drugačen način urediti štipendijsko politiko, ki bi omogočala širšemu krogu študentov redni študij, s čimer bi znižali povprečno število let študija in tako omogočili hitrejši vstop mladih na trg dela. Kljub vsemu menimo, da bo predlagan zakona prehodnega značaja, dokler se štipendijska politika ne uredi drugače. Zato podpiramo tisti del zakona, ki predvideva, da so delodajalci zavezani poročati inšpektoratu Republike Slovenije za delo in davčni upravi Republike Slovenije o zaposlitvi študentov ali dijakov prek napotnice. Prepričani smo, da bo nadzor pristojnega nadzornega organa s to dodatno določbo lažji in učinkovitejši. Glede na to, da bo napotnica po novem morala vsebovati tudi davčne številke, ne bo več mogoče opravljati dela na napotnice druga osebe. V tem smislu pričakujemo, da bodo odpravljene takšne nelogičnosti, kot so na primer, da imamo v Sloveniji 80.000 študentov in da imamo 142.000 prejemnikov plačil prek študentskih servisov. Kdo torej dela? Kljub temu da imamo pomisleke, bomo podprli tudi rešitve iz predlaganega 3. člena, kjer se uvaja izjema od splošne stopnje akontacije dohodnine, ki velja za dohodke, dosežene z opravljanjem začasnega dela na podlagi študentske napotnice. Ta izjema se kaže v polovico nižji stopnji akontacije dohodnine kot običajno in bo znašala 12,5%. Menimo namreč, da bomo s tem v prehodnem obdobju do ureditve drugačne politike štipendiranja po bolonjskem procesu omogočili tistim študentom, ki prihajajo iz šibkejših socialnih sredin, da se tekom študija preživijo sami. V poslanski skupini DeSUS bomo te predlagane spremembe zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Stranke mladih Slovenije nam bo predstavil mag. Marko Diaci. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovana državna sekretarka, spoštovani kolegi! Zakon o dohodnini oziroma spremembe le-tega so posledica določb zakonov, ki izraziti poslabšujejo položaj študentov. Na to so opozorili študentje in dosegli spremembo zakona v določbah, ki povečuje posebno osebno olajšavo, ki jo lahko uveljavlja rezident, ki se bo izobraževal in bo imel status študenta. Ni neumestno poudariti, da smo na namene določbe opozarjali tudi v tem državnem zboru, tako na odboru kot tudi na plenarnemzasedanju, tako pri stališčih poslanskih skupin kakor tudi s samimi amandmaji. Sprememba, ki je danes pred nami, je tako pričakovana in jo bomo tudi podprli. Zavedamo se, da je študentsko delo na tak način, kot je pri nas, "unicum" in da je bilo vzpostavljeno že pred desetletji, s ciljem izboljšati socialni položaj študentov, omogočiti študij in izobraževanje manj premožnih slojev prebivalstva in že pred zaposlitvijo, torej med izobraževanjem, omogočiti študentov pridobitev delovnih navad in delovnih izkušenj. Povpraševanje po tej obliki dela se je pri študentih in tudi dijakih povečalo v zadnjem desetletju prejšnjega stoletja zaradi vseh nam znanih razlogov: povečevanje stroškov študija, poslabšanje stanja družinskih proračunov zaradi velike brezposelnosti propada podjetij in s tem drastičnega zmanjšanja kadrovskih štipendij in še kaj bi lahko naštevali. Zaradi vseh teh razlogov je študentsko delo z davčnega vidika vedno bilo deležno posebne obravnave in je bilo z vidika stroškov dela konkurenčno tudi za podjetja oziroma organizacije. Marsikateri študent je z delom poleg študije tudi prebrodil svoje študentsko obdobje, pri marsikaterem pa se obdobje študije tudi podaljšalo, vendar je to že zgodba o zaposlovanju mladih, ki je pri nas še zdaleč od tega, da jerešeno. Status študenta je namreč tisti, ki omogoča študentsko delo. Da imajo študentsko delo tudi nasprotnike, je jasno. Temeljni razlog pa je eden: študentsko delo je tisto, ki ne polni blagajne zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, ki je že dalj časa kot švicarski sir, in tisti, ki mislijo, da bi z ukinitvijo le-tega rešili problem zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, katerega primanjkljaj kot samostojne blagajne javnega sektorja gre v desetine milijard, je utopist. Prav tako pa stem ne bi resneje rešili problema brezposelnosti. Še več, iz naslova študentskega dela se gradi oziroma prenavljajo študentski domovi in opremljajo univerze, primera gradnje domov za ostarele iz sredstev zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje pa ne poznamo. Drugi del tega zakona pa je povezan z nazorom nad tem delom ter zlorab tega dela. Kljub temu da imamo zakonsko urejeno tudi to področje z zakonom o inšpekciji dela, z zakonom o inšpekcijskem nadzoru in še kaj, lahko ugotovimo, da je inšepkcijski nadzor očitno neučinkovit in pomanjkljiv, saj se kljub visokim zagroženim kaznim dogaja, da razne tete ali strici brez statusa študenta delajo s študentsko napotnico. Najbolj pristojna akta pa sta prav gotovo zakon o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti in pravilnik o pogojih za opravljanje dejavnosti agencij za zaposlovanje iz delokroga ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, ki opredeljujeta dela dijakov in študentov. To neučinkovitost inšpekcijskega nadzora poskuša ministrstvo rešiti z dodatkom novega odstavka k zakonu o dohodnini, kar je s sistemskega vidika vprašljivo in dokazuje neučinkovitost ali nesposobnost inšpekcijskega nadzora. Delodajalec naj bi s predložitvijo napotnice obvestil DURS in inšpektorat Republike Slovenije za delo o tem, da je dijak ali študent napoten na delo. Glede na to, da je izraz predložiti verjetno fizična dostava dokumenta in da ne vemo, kakšna je sankcija za morebitno nedostavo le tega, menimo, da bo to nadzor še kvečjemu poslabšalo. Kako naj bito izgledalo v vsakdanjem življenju, pa si niti ne predstavljamo, da o dodatnih stroških in birokratizaciji davčne uprave Republike Slovenije, inšpektorata za delo in delodajalcev, verjetno pa tudi delojemalcev, niti ne pomišljamo. Z amandmajem, ki smo ga predložili na samem odboru in ga zaradi pomislekov zakonodajno-pravne službe potem umaknili, zakonodajno pravna služba namreč pravi, da ima minister že v 133. členu možnost izdaje podzakonskih aktov, z inšpektoratom za delo pa povezave nima, smo želeli, da minister za finance s podzakonskim aktom podrobneje uredi način nadzora tako s strani DURS-a in inšpektorata Republike Slovenije za delo v tem segmentu, ki je nedvomno povezan in je po našem mnenju pomanjkljiv ravno na relaciji DURS - inšpektorat Republike Slovenije za delo. Nekoordinacije med ministrstvom za delo in ministrstvom za finance pa dokazuje zadnji stavek, saj bi obvezni podatki na napotnici morali biti že zdavnaj opredeljeni v pravilniku o pogojih za opravljanje dejavnosti agencije za poslovanje, ne pa, da so predmet zakona o dohodnini. Skratka, še enkrat opozarjamo na v praksi težko izvedljive določbe in pozovemo ministrstvo, da podrobneje predpiše način nadzora na relaciji delodajalci - DURS - inšpektorat Republike Slovenije za delo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavil mag. Janez Drobnič. Med nami pa so člani društva upokojencev iz Turnišč. Lep pozdrav in dobrodošli v parlamentu. [[...]] [[Aplavz.]] [[...]] Gospod Drobnič, izvolite.
Spoštovane kolegice in kolegi poslanci, predstavniki vlade, pa tudi obiskovalci lepo pozdravljeni! Najprej moram povedati, da poslanska skupina Nove Slovenije temeljnega zakona o dohodnini ni podprla zaradi vrste razlogov glede nevladnih organizacij, kako je z njihovim delovanjem, kako je s pravnimi osebami oziroma fizičnimi osebami, ki pač namenjajo sredstva za takšne dejavnosti, pa se jih v ustrezni meri ne upošteva pri olajšavah. Očitno se je ta pobuda za spremembo zakona se zgodila, zaradi grožnje z referendumom s strani nekaterih oseb. Mislim, da to ni prava pot, prava pot je, da bi takrat, ko smo zakon o dohodnini sprejemali, tudi upoštevali resne pripombe, ki so jih dali študentje in študentske organizacije za skladno rešitev v zakonu. Tako imamo sedaj popravljanje neustrezno rešenih predlogov oziroma stanja v državi. Poleg tega bi zagotovo morali nekatere stvari v smislu študentskega dela še spremeniti, ker nas je Evropska unija opozorila, da bi utegnilo kaj v tem kontekstu biti v smislu nelojalne konkurence študentskega dela. Študentsko delo je namreč pomemben vir dohodka za nekatere osebe, da lahko študirajo. Za marsikatere delodajalce pa je to ugodna bližnjica, da zaposlujejo na račun študentskih napotnic marsikoga drugega. Ko smo pogledali količino opravljenega dela in to preračunali v polno zaposlitev, to znese med 20 in 25 tisoč zaposlitev, delovnih mest. Zdaj, ali resnično toliko študentov študira 25.000 ali se med temi znajde tudi kaj drugega. Zato določbe, ki nekako pomagajo vladi, da bo nadzorovala, da se bo študentsko delo opravljajo tako, kot je, to namero podpiramo v Novi Sloveniji in se z njo tudi strinjamo. Drugo so seveda koncesije, ki se namenjajo za tiste, ki posredujejo dela. Veliko je bilo napisano o koncesionarjih, vsaj nekaterih, ki si kujejo kar dosti mastne zaslužke na račun študentskega dela. Hkrati pa bi se morali vprašati, kaj pa pravzaprav "ne štima", da mora toliko študentov delati. Ali študentska politika v naši državi "ne štima"? Eden od osnovnih postulatov in predpogojev za pravično družbo je enak vstop v izobraževalni sistem in enaka možnost šolanja. Na osnovi tega, pač ljudje pridobijo izobrazbo in potem se tudi potegujejo na trgu dela za enake zaposlitve. Če grešimo na tej stopnji, potem grešimo na temeljnem postulatu pravičnosti. To je pač sodoben pristop v svetu. Morali bi se vprašati, torej koliko študentov je prisiljeno delati zato, da se preživijo, hkrati pa ne morejo zaključiti izobraževanja, zato se nam povprečna doba šolanja študentov povečuje oziroma je nesorazmerno visoka v primerjavi z ostalimi državami v Evropi ali pa tudi še kje drugje. Torej plačevanje šolnin za izredni študij, ko vendar sploh ne gre za izredni študij. Veliko študentov je vpisanih v smislu izrednega študija, zato ker se niso mogli vpisati pod rednimi pogoji, čeprav nikjer ne delajo, ampak se morajo preživeti. In to je pač potem tudi njihov način preživljanja. Kaj pa s študentskimi posteljami? 4 000 jih vlada že obljublja, mislim, da šest let v Ljubljani - se nezgradijo. In zato so prisiljeni plačevati drage sobe pri privatnikih. Ljubljana je namreč postala zelo draga, kar se tiče nakupov stanovanj, najemov stanovanj, najemov študentskih sob ali dijaških sob. Torej, to so stvari, ki bi jih morali poleg tega zakona, poleg teh rešitev še urediti. Vsekakor je ta predlog spremembe zakona potreben, ni pa zadosten. In to seveda narekuje, da bo treba ponovno pogledati zakon o dohodnini in preveriti vse rešitve, ki se nanašajo tudi na študentsko populacijo ali tudi dijaško populacijo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], ki je lahko naša, ki mora biti in ki je perspektiva za Slovenijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov nam bo predstavil gospod Leopold Grošelj. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala lepa za besedo. Spoštovana državna sekretarka in sekretarka, ministrstvu za finance, kolegi in kolegice, lep pozdrav. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov smo bili prepričani in smo še vedno prepričani, da so bila temeljna izhodišča in cilji, ki so bili pripravljeni in za oblikovanje novega zakona o dohodnini, ki bo stopil v veljavo s 1.1.2005, tudi ustrezna osnova za rešitve v zvezi z obdavčitvijo dohodkov dijakov in študentov, doseženih z delom prek organizacije, ki opravlja dejavnost posredovanje dela dijakom in študentom. Zato lahko rečem, da smo bili nekoliko začudeni, da je študentska organizacija Slovenije ob ponovnem odločanju o zakonu o dohodnini izrazila nestrinjanje z rešitvijo zakona, ki se nanašajo na obdavčitve dohodkov študentov, doseženih z delom prek študentskih organizacij. Ne nazadnje tudi iz same obrazložitve v poglavju Ocena finančnih in drugih posledic to tudi potrjujejo naša predvidevanja; to, kar je bilo že danes tudi omenjeno, ker ne nazadnje, saj jih je prijelo kar 142.607 davčnih zavezancev z brutom dohodkom v višini dobrih 81,2milijardi prek navedene oblike. Pogajanja, ki so bila z vlado, so bila dogovorjene tako, da se pripravi novela tega zakona, katerega bomo sicer v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov podprli, vendar nam daje jamstvo dopolnitev tretjega odstavka 1. člena, ki govori seveda o tem, da se bo s tem namenom tudi uveljavil nov pristop, nov način zlorab dela prek napotnic pooblaščenih organizacij, ki posredujejo delo študentom, dijakom in z namenom zagotavljanja lažjega nadzora s strani pristojnega organa. Moram reči, da so bili to tudi osnovni argumenti, na podlagi katerih smo tudi oblikovali to našo mnenje in tudi za to odločitev, tako da v zvezi z dopolnitvijo tretjega odstavka oziroma novega četrtega odstavka s to novelo, potem se strinjamo tudi z dopolnitvijo 1. člena, ker se potem tudi ta prag obdavčitev, če lahko temu rečem, povišuje na milijon dvesto tisoč tolarjev, in pa s tem, da se tako imenovana pričakovana dohodnina tudi zniža za obračun preko leta. Kot sem omenil, bomo novelo zakona poslanci Združene liste socialnih demokratov tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Bogdan Barovič. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Kolegice, kolegi, predstavniki vlade, dober dan. Povedal bom tisto, kar smo v Slovenski nacionalni stranki že povedali ob sprejemanju celotnega zakona o dohodnini. Po mnenju Slovenske nacionalne stranke je bil in še vedno je ta zakon slab, saj ne nazadnje to ni samo naše mnenje, tukaj imam kopico nestrinjanj različnih organizacij od državnega sveta, do gospodarske zbornice, do mnenje delodajalcev in delojemalcev. Dobro, o tem je bilo povedano veliko in na žalost pa smo danes deležni samo enega popravka. Nič ni narobe, če pač strokovnjaki in tisti, ki pripravljajo zakon, ocenjujejo, da je treba spremeniti oziroma dopolniti zakon o dohodnini na račun študentskih organizacij. Narobe je, da so številni drugi segmenti, ki se jih vsebina tega zakona tiče, ampak ti drugi segmenti so ostali v senci skriti in niso bili upoštevani, bom povedal na pamet ali pa kar konkretno: kmetje, pa še koga bi lahko naštel. Na odboru za finance, tukaj imam pač nek zbirnik ocen in mnenj, ki so ga podali člani ali smo ga podali členi, napisan v šestih elementih ali pa v osmih, kjer so izražena v glavnem negativna mnenja. Pomeni, člani odbora so največ pozornosti namenili vprašanjem v zvezi z dejanskimi razlogi, zaradi katerih je vlada popustila pritiskom študentske organizacije. Ob obravnavi sprejetega novega zakona o dohodnini je vlada trdno zagovarjala korektne argumente, s katerimi je nasprotovala predlogom študentom. To so vsa mnenja in ocene odbora za finance. Po oceni razpravljavcev veljavna zakonodaja omogoča izsiljevanje manjšin. Vprašanje, ali namerava vlada, če je zanjo takšno ravnanje sprejemljivo, na enak način popustiti drugim zahtevam. Izraženo je bilo mnenje na odboru, da predlagane rešitve zadevajo zlasti študente, katerih delo preko študentskega servisa predstavlja alternativo za zaposlitev itd. - jaz verjamem, da ste kolegice in kolegi vse te ocene odbora za finance prebrali. Dejansko je v tem času zelo težko odločati in vem - pokažite kogarkoli, ki bi nasprotoval temu, da bi olajšali oziroma povečali davčno oziroma mejo za plačilo davka študentom. Nihče med nami nima nič proti, sem prepričan, da ne. Saj je prav, da študentje delajo, in prav je, da se normalno nekako lahko preživijo, mnogi si dejansko s tem denarjem tudi plačujejo in šolnine in stanovanje itd., in bi bilo nepošteno, če bi rekli ne. Po drugi strani, kolegice in kolegi, je pa dejansko tudi nepošteno, ker je kup drugih nerešenih stvari drugih struktur ljudi na različnih področjih, ki so nerešene v tem zakonu. Zato v Slovenski nacionalni stranki ne bomo nasprotovali temu predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona, vendar, jasno in glasno, kolegice in kolegi, opozarjamo, žal, v tem mandatu verjetno ne bo moč ničesar več storiti. Veliko opozoril je bilo izrečenih na zakon o dohodnini, toda večina teh opozoril ni naletela na odprta ušesa. In mislim, da moramo biti vsi skupaj toliko pošteni ob tem, ko se v tem mandatu poslavljamo, mogoče se bomo še srečevali v naslednjem, da dejansko ocenimo, da je treba ta zakon prevetriti in popraviti. Torej, kot sem dejal, da končam: Slovenska nacionalna stranka predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini nasprotovala ne bo. Opozarjamo pa še enkrat: bodimo toliko in pustimo neko dediščino ali pa neko nalogo tudi našim kolegom, da ta zakon prevetrimo in ga pripravimo za vse segmente enako.
Hvala lepa. Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije nam bo predstavil gospod Ciril Pucko, izvolite.
Hvala lepa, spoštovana predsedujoča. Kolegice in kolegi! Da bi se izognili vprašanju izpolnjevanja zavez Republike Slovenije do EU, kajti del zakona, ki je pred nami in ki bi moral začeti veljati in je vezan na zakon o davčnem postopku, se veže tudi na sprejete zaveze Republike Slovenije ob vstopu v EU. Iz teh razlogov, povezanih s širšimi cilji reformiranja davčnega sistema, to je enake obravnave dohodkov fizičnih oseb s hkratnim znižanjem obdavčitve za približno 10%, podpiramo v poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije odločitev, da se zakon o dohodnini novelira z vsebino, dogovorjeno s predstavniki študentov. S predlagano spremembo zakona se bo v povprečju davčna obremenitev davčnih zavezancev s temi prejemki znižala. In sicer, za študente in dijake, ki bodo imeli v letu 2005 dohodke do višine 1 milijon 361.000 tolarjev in bodo vzdrževani družinski člani, bo njihov dohodek v celoti neobdavčen, kar pomeni, da se bo razpoložljivi dohodek povečal za okoli 7%. Za študente, ki ne bodo vzdrževani družinski člani, upoštevajoč tudi druge olajšave, pa bov celoti neobdavčen dohodek do višine 1 milijon 600.000 tolarjev oziroma se bo razpoložljivi dohodek povečal za 1,5%. Zaradi večje učinkovitosti nadzora nad opravljanjem študentskega dela pa se z zakonom predpisuje delodajalcem tekoče poročanje, kar je z vidika predlaganih ugodnosti utemeljeno in smiselno. Iz vseh navedenih razlogov bomo poslanci poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije novelo zakona o dohodnini podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, ki ga bo predstavil gospod Franci Rokavec, izvolite.
Hvala za beseda, gospa predsedujoča. Poslanke in poslanci, predstavnice vlade! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini, ki ga je vlada kot predlagateljica, predlagala po skrajšanem postopku, je največja uspešna nezaupnica vladi in ministru za finance na področju davkov, ki smo jih bili deležni v tem mandatu. V naši poslanski skupini smo vseskozi opozarjali na nedopustnosti, ki jih je minister za finance s svojo strokovno ekipo predlagal z novim zakonom o dohodnini. Kljub temu je zanesljiva večina koalicijskih strank zakon vendar podprla. Bolj pod prisilo strankarske discipline kot po lastni vesti, h kateri smo poslanci zavezani. Mislim, da je v tem zboru več poslancev, ki s sprejetim zakonom niso bili zadovoljni in ga ne bi podprli, če bi smeli glasovati tako, kot mislijo. Določene rešitve v zakonu so sicer dobre, a večinoma je zakon takšen, da že povzroča negativne reakcije, predvsem tudi na trgu kapitala. Glede na omejen čas, omenjam le eno očitno posledico - namreč, vse fizične osebe, ki bi lahko po novem zakonu o dohodnini bile kvalificirane kot imetnice pretežnega lastniškega deleža, prodajajo svoje delnice z namenom da se izognejo morebitnemu plačilu davka od kapitalskih dobičkov po 1.1.2005. Tako bomo kot delničarji dobili večinoma pravne osebe, jasna lastniška slika pa bo zelo zamegljena. To je seveda le en primer. Danes imamo pred seboj drugi primer, vprašanje seveda rešitve dohodnine in obdavčitve študentskega dela. S predlaganimi spremembami se v poslanski skupini strinjamo, predvsem z drugim odstavkom 1. člena. Seveda pa predlagane spremembe smo v poslanski skupini zagovarjali že ob sprejemanju zakona. Vložili smo potrebne amandmaje, vendar takrat je bilo takšno prizadevanje neuspešno. Zato nas veseli, da je končno vlada le ugotovila napako in še v tem mandatu, v saj za to področje urejanja študentskega dela, tudi predlagala ustrezne spremembe in dopolnitve zakona o dohodnini. Vendar predlagane spremembe niso dovolj. Zelo veliko odstopanj je tudi na drugih področij. Zato v poslanski skupini pričakujemo, seveda, v tem mandatu zaman, vendar, da bo nova vlada seveda odpravila vse odklone, ki so bili ob sprejemanju zakona že jasno dorečeni, izpostavljeni, pred tudi uvedbo novega zakona o dohodnini. Tukaj seveda ne moremo pozabiti tudi na obljubo gospoda ministra pri ponovnem odločanju o sprejemanju zakona, da bo seveda vlada še v tem mandatu pregledala vsa odstopanja in prišla z ustreznimi rešitvami. Žal seveda samo na enem področju, tudi tega smo veseli, vendar pričakujemo rešitev tudi na drugih področjih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj ob 12.45 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Za nekaj minut tudi sejo, ob 10.45 minut bomo prešli na obravnavo 15. točke dnevnega reda, to je na obravnavo predloga zakona o ukinitvi agencije Republike Slovenije za revidiranje lastninskega preoblikovanja podjetij, skrajšani postopek. Nadaljujemo torej ob 10.45 minut. Hvala lepa.
Spoštovane, spoštovani! Nadaljujemo delo. IN sicer prehajamo na OBRAVNAVO 15. TOČKE DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O UKINITVI AGENCIJE REPUBLIKE SLOVENIJE ZA REVIDIRANJE LASTNINSKEGA PREOBLIKOVANJA PODJETIJ - SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Predstavnico vlade Republike Slovenije med nami prav lepo pozdravljam. K besedi vabim državno sekretarko z ministrstva za finance, mag. Heleno Kamnar, da nam predstavi dodatno obrazložitev predloga zakona. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsednica. Spoštovane poslanske in poslanci. Zakon o ukinitvi agencije za revidiranje je pravzaprav posledica tega, da so naloge, ki so bile povezane z revidiranjem lastninskega preoblikovanja zaključene in zato je treba agencijo, ki se je s tem ukvarjala, ukiniti oziroma zagotoviti prenehanje njenega delovanja. Postopki revidiranja so v celoti zaključeni, tečejo še nekateri postopki pred sodišči, ki jih bo pa prevzelo državno pravobranilstvo, to je tudi v zakonu zapisano. Delavci, ki so bili zaposleni v agenciji, so že v celoti prišli v davčno upravo in se tam zaposlili, obema funkcionarkama pa izteka mandat tako, da je zadeva tudi s kadrovskega vidika neproblematična. Predlagam, da zakon, kot vam je bil predložen v obravnavo, tudi sprejmete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo, poročilo odbora imamo na klopi. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. K besedi vabim mag. Janeza Drobniča, da nam predstavi stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana predsedujoča. Lepo pozdravljeni predstavniki vlade. Agencija Republike Slovenije za revidiranje lastninskega preoblikovanja podjetij je zaključila program revizije podjetij in tudi ugotovila za nekaj desetin milijard oškodovanja državnega oziroma po tedanji terminologiji družbenega premoženja, vendar, kot ponavadi, se tiste nesporne ovadbe niso vložile oziroma pripravile so se, niso pa prišle do tistega pravega konca, da bi se tisti, ki so seveda lastninili po svojih poteh in nezakonito, tudi znašli pred roko pravice. Magistra Anica Popovič je opozorila na razpravi, da si je - in si je ona tudi - prizadevala, da se oškodovanja premoženja ugotovijo, odpravijo, storilce pa kaznujejo. V agenciji so pripravili potrebno dokumentacijo. Resnično nekatere kršitve so se odpravile, tudi vračila premoženja so bila opravljena, mnogo stvari pa še ne. Vendar pa, kot že povedano, tožilstvo ni pripravilo potrebnih ovadb, čeprav je agencija imela zelo dobro dokumentacijo, s katero bi lahko uveljavili tudi na sodišču. Ravno zato je Nova Slovenija takrat podala predlog na odboru za gospodarstvo, da se ugotavlja odgovornost generalne tožilke v smislu izvedbe revizije lastninskega preoblikovanja, ali je bilo res opravljeno vse tako, kot veleva zakona, ali ne. Torej, pobuda o odgovornosti je bila podana na vlado, ta pobuda je bila sprejeta tudi s strani poslancev vladajoče koalicije, vendar vlada ni obravnavala tega predloga in očitnočisto ignorira sklep državnega zbora. Sedaj se ukinja agencija za revidiranje, kar je po našem mišljenju preuranjeno, zato ker postopki na sodiščih še niso zaključeni. Trdijo sicer, da bodo za to opravili vse potrebne stvari, torej pravobranilci, državni pravobranilec, ki bo zastopal državo na sodiščih. Tudi gradivo pravi, da so ostali nedokončani spori iz dolžniško-upniških razmerij in delovni spori. Med nezaključenimi primeri je tudi primer Geoplina. V to so bili vključeni predstavniki slovenske razvojne družbe in ministrstva za gospodarstvo, gospod Šuštar, in pa na slovenski razvojni družbi, gospod Jaklin, ki so ugotovili, da v Geoplinu ni nič družbenega oziroma državnega premoženja, zato da bi seveda pripravili pravo pot za tranzicijski prenos lastnine na privatne osebe. Niso se zavzemali za tisto, za kar so bili postavljeni, da zaščitijo državno lastnino. In kot smo potem tudi videli, je gospod Jaklin, ki je bil pripravljavec tega, potem prišel v menedžment Geoplina. In da vam povem še nadaljnjo informacijo; sedaj pa se razmišlja o zamenjavi lastninskih deležev med Geoplinom in termoelektrarno toplarno v Ljubljani, zato da se sledi zabrišejo. Mimogrede lahko tudi omenim, da smo zakon o ukinitvi slovenske razvojne družbe sprejeli, čeprav smo v poslanskiskupini Nove Slovenije temu odročno nasprotovali. Na ta način se brišejo sledi nezakonitih in nedovoljenih dejanj v procesih lastninskega preoblikovanja. To je torej to, kar se počne v tej državi. Seveda iz te slovenske razvojne družbe je nastala neka naslednica, družba DSO ali DSU, nekaj podobnega, ki naj bi skrbela za javni oziroma državni interes. Vmes pa se seveda prekine ta kontinuiteta, da bi ena in ista družba skrbela za to, da bi se ohranjala državna lastnina, da bi se zaščitila državna lastnina. Očitno v vladi tega interesa ni, vsaj ne v potrebni višini. Zato tudi v Novi Sloveniji ne podpiramo predloga zakona.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavil gospod Miran Potrč. Izvolite.
Hvala lepa. Gospa podpredsednica, predstavniki vlade! S predlaganim zakonom naj bi tudi formalno zaključili proces lastninjenja bivšega družbenega premoženja in ugotovili, da je lastninska preobrazba v Sloveniji zaključena. Predlagateljica zakona, vlada, ta svoj predlog temelji tudi na ustreznih poročilih odbora za gospodarstvo državnega zbora, ki je na svojih sejah obravnaval analize revizijskih postopkov in njihovih rezultatov in je potrdil, da je bilo delovanje agencije uspešno in učinkovito ter analiza ustrezna in da so nepravilnosti pri lastninskem preoblikovanju družbene lastnine raziskane v zadovoljivem obsegu. Na formalni ravni je torej vse v redu in prav. Ali pa je vsebinsko tako tudi res, je pa drugo vprašanje. Predlagani zakoni torej mogoče sprejeti, vsaj glede na delo, ki ga je v zadnjem času opravljala ta agencija, res ni več potrebna. Toda ob tem formalnem sklepu se mi zdi, da bi bilo o vprašanjih lastninjenja družbene lastnine v Sloveniji le prav povedati še nekaj kratkih vsebinskih ugotovitev. Prvič. Pomembne del družbene lastnine se je olastninil z zakonom o denacionalizaciji. Prav je ponoviti stališče Združene liste socialnih demokratov, da je bila denacionalizacija izrazit Demosov političen, ne pa ekonomski projekt, da je povzročila in še povzroča ogromno problemov in sporov, saj še po 10 letih ni zaključene, da bo na koncu ogromno stala tudi slovenske davkoplačevalce, saj bo ogromno vsoto - govori se o nekaj milijardah evrov obveznosti slovenske odškodninske družbe - slej ko prej moral plačati proračun. In končno, da je povzročila tudi izgubo delovnih mest in veliko novih krivic. Drugič. Pomemben del bivše družbene lastnine se je olastninil prek stanovanjskega sklada zakona. Z njim so za bagatelno odškodnino lastniki stanovanj postali nosilci stanovanjske pravice. Toda, ne tudi nosilci stanovanjske pravice v denacionaliziranih stanovanjih, ki so bili postavljeni v krivičen in neenakopraven položaj. Slovenija ima po zakonu največ privatnega stanovanjskega fonda, kupnina za stanovanja ni bila v celoti namensko uporabljena in Slovenija se sedaj zaradi tega srečuje z resnim problemom, kako reševati problem neprofitnih in posebej socialnih stanovanj, čeprav novi zakon teh dveh kategorij formalno več ne loči. In končno. Kar zadeva lastninjenje podjetij je prav povedati, da ni osnovni problem samo v izvajanju zakona, ki je šel prek ugotavljanja vrednosti, ki ga je spremljala agencija, temveč da sta vsaj po prepričanju v Združeni listi socialnih demokratov vsaj še dve veliki pomanjkljivosti tega sistema, ki ju je treba poudariti. Prva je izpeljava lastninjenja s certifikati. Zanje, kot vsaj za minimalno priznanje pravice do lastnine na podlagi prispevka k ustvarjanju tega družbenega bogastva, so bili certifikati razdeljeni, toda na podlagi certifikatov so bile razlike v pridobivanju vrednosti tako velike, da lahko rečemo od 0 pa do tudi kar nekajkratne vrednosti. Praviloma za veliko večno državljank in državljanov pa je bila višina vrednostnih certifikatov nekajkrat razvrednotena, posebej tudi zato, ker vlada ni bila pripravljena v prejšnjem mandatu zagotoviti potrebna sredstva in smo to zagotovili šele v začetku mandata. Lastninjenje s certifikati se je izpeljalo bistveno drugače, kot je bilo obljubljeno, in lahko rečemo, da je bila za večino ljudi prevara. Drugo. V sistem lastninjenja, kljub mnogim opozorilom, niso bile vgrajene varovalke, ki bi onemogočale, da bi za bagatelno ceno celo s 50% popusti, s čudnim veriženjem kreditov, zastavnih pravic pri bankah in vrednosti delnic na borzi, majhne skupine ljudi ne pridobile nesorazmernega premoženja, ob vedenju, da je tako, da sistem dovoljuje, pa ni bilo pripravljenosti za ukrepanje. Tudi to je treba na zaključku lastninjenja povedati, da ne bi vse izzvenelo samo pohvalno [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke nam bo predstavil gospod Bogdan Barovič. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica Irma Pavlinič Krebs, kolegice, kolegi. Dovolite mi samo en stavek opravičilo za prejšnjo točko predsedniku odbora, zgodil se je tako imenovani "lapsus lingue" ali izrazoslovna napaka, moral bi reči, da so ocene dajali člani odbora ne pa odbor. Upam, da predsednik odbora, katerega član sem tudi sam, opravičilo sprejme. Hvala lepa. Predlog zakona o ukinitve agencije Republike Slovenije za revidiranje lastninskega preoblikovanja podjetij je pred nami. In za začetek, spoštovani gospod kolega Potrč, redko se zgodi, ampak tokrat pa, vse kar ste povedali, ste imeli prav, zato ne bom ponavljal teh stvari, ki ste jih že povedali. Dejstvo pa je, da je agencija zaključila program revizij, vsaj takšna je ocena lastninskega preoblikovanja podjetij, in mnenje je, da so prenehale potrebe, za katere naj bi bila oziroma je bila agencija ustanovljena. V Slovenski nacionalni stranki se samo sprašujemo, kaj je z nedokončanimi zadevami v pravdnih sporih in nedokončanimi spori iz dolžniško-upniških razmerij. V obrazložitvi je sicer napisano, naj bi se nedokončani pravdni spori in upravni spori prenesli na drug obstoječi državni organ. Ta dikcija je "jako čudna" , no kasneje lahko razberemo med cilji in načeli, da naj bi to bilo državno pravobranilstvo. Mislim, da - govorimv imenu Slovenske nacionalne stranke -, to vprašanje vendar ni tako nepomembno, kot se zdi iz same obrazložitve. V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da bi bilo treba vse takšne in podobne spore, žal pa jih vsebinsko in natančno ne poznamo, dokončati in potem ukiniti agencijo Republike Slovenije za revidiranje. Toda prav, če verjamemo - in moramo verjeti - v pravni sistem te države, moramo verjeti tudi v obljube, da bo nedokončano delo opravilo državno pravobranilstvo - pravim, moramo verjeti, zdaj, kako in koliko lahko v to verjamemo, pa je vprašanje. Ravno zato sem na začetku povedal, da se absolutno strinjam z nekaterimi oziroma s skoraj vsemi trditvami, ki jih je spoštovani kolega Potrč povedal pred mano. V Slovenski nacionalni stranki predlogu zakona o ukinitvi sicer nasprotovali ne bomo, še enkrat pa poudarjam skepso, ki jo imamo, da bi bilo pošteno in prav, da bi se celotno delo, torej tudi tisto, kar ostaja, kar je navedeno, nedokončani pravni in spori iz dolžniško upniških razmerij tudi končali še v okviru agencije Republike Slovenije, bomo pa, verjemite, trdno spremljali, ali jih bo dokončalo, kot je zapisano v ciljih, načelih in rešitvah zakona, državno pravobranilstvo. Tega pač ne bomo pozabili.
Hvala lepa. Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil gospod Ciril Pucko, izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovane predstavnice vlade, kolegice in kolegi! V poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije bomo navedeni zakon podprli, saj se s prejemom tega zakona zaključuje tudi proces, ki je trajal skoraj tako dolgo, kot je stara slovenska država. Šlo je za lastninsko preoblikovanje podjetij, za obdobje, v katerem je tako imenovana družbena lastnina dobila svojega lastnika in s katerimi se je začelo normalno - v narekovaju normalno in tudi drugače normalno - poslovanje podjetij, kot je to bilo s spremembami v letu 1990 tudi začrtano. V poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije podpiramo predlagani zakon s strani odbora za finance in monetarno politiko, kajti s spremembami, ki so bile sprejete na matičnem delovnem telesu se je sledilo mnenju zakonodajno-pravne službe in časovnemu zamiku, ki se je zgodil zaradi kasnejše obravnave predloga tega zakona v državnem zboru. Prepričani smo, da s sprejemom tega zakona končujemo obdobje privatizacije in vstopamo v novo, še uspešnejše, gospodarsko uspešnejše obdobje. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, ki ga bo predstavil gospod Franci Rokavec, izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Poslanke in poslanci, predstavnice vlade! V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se strinjamo z vlado, da je treba ukiniti agencijo za revidiranje lastninskega preoblikovanja podjetij, ki je opravljala zgolj revizije lastninjenj na podlagi zakona o lastninskem preoblikovanju podjetij. V formalnem smislu je nadzor nad administrativno fazo lastninjenja nepotrebno. Naloge, ki pa ostajajo, naj prevzame državno pravobranilstvo. Povsem drugo pa je vprašanje nadzora na ostalimi oblikami privatizacije državnega premoženja, ki potekajo na podlagi drugih zakonov, predvsem zakona o javnih financah oziroma področjih zakonov, kamor sodijo nekatere družbe, ki so še vedno v večinski državni lasti. Čemu torej predlagatelj hiti na zadnji seji državnega zbora pred volitvami? V Slovenski ljudski stranki smo prepričani, da potrebujemo mnogo bolj učinkovit nadzor nad prodajo državnega premoženja, tako stvarnega kot finančnega. Zavedamo se tudi, da ne gre zgolj za potrebo po revidiranju prodaj, temveč tudi za oblikovanje mnogo bolj dodelanih mehanizmov pri odločanju, kaj prodajati, komu prodajati, po kakšnem postopku prodajati, še posebno pri prodaji lastninskih deležev gospodarskih družb, javnih podjetij in monopolistov. Ukinitev agencije za revidiranje lastninskega preoblikovanja podjetij daje vtis, še posebno pred mednarodno skupnostjo, da je privatizacija pri nas končana, vendar vsi dobro vemo, da nekatere dejavnosti še vedno ostajajo v prevladujoči državni lasti, kar je povsem nerazumljivo in zagotovo škodljivo za njihov razvoj. Dejstvo je, da se je takoimenovana družbena lastnina samo formalno prerazporedila v takoimenovano kvazi državno lastnino prek seveda prevladujočih državnih skladov. Takšnega sporočila ne kaže posredovati v javnost, ker gre v resnici za sprenevedanje. V Slovenski ljudski stranki bomo zahtevali sprejetje zakona, ki bi natančno opredelili dejavnosti, ki jih je treba privatizirati, metode privatizacije ter oblike nadzora nad temi postopki. Pri tem bomo vztrajali, da ima ključno vlogo odigrata tudi civilna družba in mediji. Zagotovo bo dokončanje privatizacije ena ključnih nalog prihodnje vlade. Tega se zavedajo tudi nekateri politični krogi, ki želijo s svojim vplivom prisiliti vlado k spoštovanju nekakšnih nacionalno pomembnih gospodarskih šampionov, kar zagotovo ne diši po nadaljevanju reform v smislu razvoja tržnega gospodarstva, ki naj bi temeljilo na večji konkurenčnosti, inovativnosti, večji stopnji dodane vrednosti, uporabi znanja temveč predvsem na iskanju zavezništva s centri politične moči, kjer bi Slovenija bila na državnih subvencijah in pri iskanju privilegiranega položaja na trgu. V Slovenski ljudski stranki nasprotujemo oblikovanju takšnega gospodarskega modela, ki se pojavlja tudi v nekaterih drugih evropskih državah, temveč smo prepričani, da je najboljše izhodišče z oblikovanjem gospodarskega modela na skupnem evropskem trgu, to je prav lizbonska strategija, ki pravi, da je za Evropsko unijo nujno, da ustvari pogoje, v katerih bodo podjetja lahko rasla samostojno in kjer se bodo menedžerji odločali na podlagi želja potrošnikov, ne pa na podlagi birokratskih dikretov. Samo taka podjetja bodo lahko povečevala konkurenčnost Evropske unije. Pri procesu oblikovanja novega gospodarskega modela je treba iskati soglasje vseh socialnih partnerjev in seveda tudi civilne družbe. Zelo pomemben segment tega procesa pa je zagotovo tudi postopek privatizacije državnega premoženja In na koncu seveda vprašanje: Ali res ne potrebujemo več ustanove za nadzor privatizacije? Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanje ob 21.45 minut. S tem prekinjam totočko dnevnega reda. Predstavnicama vlada se za sodelovanje lepo zahvaljujem. Mi pa bomo ob 11. uri in 20 minut prešli na obravnavo 17. točke dnevnega reda, to je na obravnavo poročila ustavne komisije na podlagi 180 člena poslovnika. Nadaljujemo torej ob 11. uri in 20 minut. Hvala lepa.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Nadaljujemo z delom. In sicer prehajamo na obravnavo 17. TOČKE DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO POROČILA USTAVNE KOMISIJE NA PODLAGI 180. ČLENA POSLOVNIKA. Državni zbor je na 47. izredni seji dne 23.6.2004 sprejel dve stališči o spremembi 121. in 140. člena ustave Republike Slovenije. Ustavna komisija je v skladu s sprejetima stališčema obravnavala predlog ustavnega zakona, ki pa ga ni sprejela s potrebno večino glasov, zato je zboru o tem pripravila poročilo in mu hkrati predlagala v sprejem predlog sklepa na podlagi drugega odstavka 180. člena poslovnika, in sicer predlaga državnemu zboru, da se konča ustavnorevizijski postopek za spremembo 121., 140. in 143. člena ustave. K besedi vabim poročevalca komisije, gospoda Franceta Cukjatija, da nam predstavi poročilo. Izvolite.
Lep pozdrav vsem prisotnim! Ustavna komisija je na tretji nujni seji dne 30.6.2004 obravnavala delovno besedilo predloga ustavnega zakona o spremembi 121. in 140. člena ustave Republike Slovenije, ki je bilo pripravljeno na podlagi sprejetih stališč državnega zbora o osnutku ustavnega zakona za spremembo 121., 140., in 143. člena ustave. Gre namreč za člene, ki govorijo o lokalni samoupravi, predvsem 143. člen o regionalizaciji Slovenije oziroma o ustanavljanju regij. Ustavna komisija je seveda najprej glasovala o predlogu ustavnega zakona za spremembo 121. in 140. člena ustave in ga ni podprla z dvotretjinsko večino glasov, kot se zahteva po poslovniku. Upoštevaje razprave na sejah ustavne komisije in državnega zbora je ustavna komisija na podlagi drugega odstavka 180. člena poslovnika odločala tudi o predlogu naslednjega sklepa, ki se glasi: Postopek za spremembo 121., 140. in 143. člena ustave je končan in predlog je ustavna komisija sprejela. Zato ustavna komisija predlaga državnemu zboru, da po končani obravnavi tega poročila na podlagi drugega odstavka 180. člena poslovnika sprejme naslednji sklep: "Postopek za spremembo 121., 140. in 143. člena ustave je končan." Obenem ste v gradivu prejeli tudi poročilo o nezaključenih postopkih za spremembo ustave, in sicer o tistih členih, ki govorijo o državnih simbolih, zakonodajnem referendumu in o sodstvu. Ustavna komisija ugotavlja, da ti postopki niso končani, niso zaključeni in se na tak način odpira možnost za njihovo obravnavo v naslednjem mandatu. Zato predlaga ustavna komisija, da to ugotovitev tudi državni zbor sprejme.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin o poročilu in predlaganem sklepu. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavil gospod Ivan Mamić. Izvolite!
Pozdravljam vse prisotne. V Novi Sloveniji se s tem poročilom strinjamo in ga kot takega sprejemamo. Dobro, da je takšno. Prepričano smo, da je to naša zmaga, zmaga številnih Slovencev, ki se zavedajo, kaj pomeni politično ustanavljanje pokrajin od zgoraj navzdol. Ugotavljamo pa, da vladajoča koalicija v času, v katerem je sodelovala, ni naredila, kar je namenila na področju ustanavljanja pokrajin. Sicer pa v Novi Slovenijismatramo, da 143. členom ustave in s tem povezanost s 121. in 140. člen ni potrebno črtati. Sedanji 143. člen je napisan tako, da ustava ne določa obvezne ustanovitve širše lokalne skupnosti, pokrajine, ampak se na podlagi tega člena občine lahko samostojno odločajo in povezujejo, bodisi v pokrajine ali eventuelno v druge širše samoupravne lokalne skupnosti z namenom urejati skupne zadeve. Občine se lahko projektno povezujejo. Želja po ustanavljanju pokrajin v nameri te vladajoče koalicije je bila predvsem ustanavljanje političnih združb, bolj ali manj politična motivacija levice in pomeni poskus obvladovanja lokalne samouprave. V Novi Sloveniji ga razumemo predvsem kot načrt oslabiti lokalno samoupravo. Se pravi v mali občini, kjer so se pokazali zelo uspešno. Tukaj ni šlo za uresničitev gospodarske družbene ali kakšne druge razvojne razloge, ampak za pokrajine kot politične tvorbe, ki se jih potem obvladuje iz nekega centra. Skratka, še ena stopnja centralizacije. Če bi vlada na tem področju želela resnično ustvariti pokrajine, bi morala dopustiti razvoj lokalne samouprave. Za povezovanje občin v pokrajine, pa bi morala vlada storiti več kot državni zbor samo predložiti osnutek zakona o pokrajinah. Dovolj veliko večino ste imeli v državnem zboru. Mislim na vladno koalicijo, jo še vedno imate, da bi sprejeli ta zakon. Vendar očitno sami ne veste, kaj naj bi pokrajine dejansko počele. Predvsem pa ne veste, kako jih financirati. Osnutek zakona o pokrajinah, ki je bil sprejet v državnem zboru leta 1999 in naloge, ki naj bi jih pokrajine opravljale, je zapisal široko in nejasno. [[...]]kaj naj bi pokrajine bile vseskozi, neka nedefinirana predpostavka, ki vzbuja pri ljudeh veliko vprašanj in veliko nejasnosti. V naši stranki vidimo tudi enega glavnih razlogov, da se urejanje tega področja lokalne samouprave v Republiki Sloveniji ni premaknilo z mrtve točke, ker so bile naloge bolj ali manj nejasne. Še največja pomanjkljivost tega osnutka zakona, ki ga je prejšnji sklic parlamenta sprejel, pa je bilo področje financiranja. V zakonu je bilo med drugim navedeno, da se pokrajina med drugim financira iz lastnih sredstev. Katera lastna sredstva naj bi to bila, zakon ni predvidel. Nadalje. Pokrajina naj bi se financira tudi s sredstvi lokalnih skupnosti. Prav ta sredstva lokalnih skupnosti, ki so vedno manjša, so najbrž mišljena kot glavni finančni delež v delovanju pokrajin. Mislimo, da je tako zastavljen načrt financiranja nejasen in da je povzročil veliko pomislekov in tudi upravičenega nasprotovanja financiranja pokrajin, ki naj bi šla na škodo občin. Država bi enostavno sredstva občin prenesla na pokrajino in s tem oslabila delo lokalnih skupnosti. Na to smo v naši stranki opozarjali. Ob dejstvu, da se v Sloveniji za potreba delovanja lokalne samouprave, za delovanje občin namenja okoli 4% bruto družbenega proizvoda - kar je med državami članicami EU najmanj oziroma smo po tem deležu na samem repu - so to glavni razlogi, da v Novi Sloveniji nasprotujemo spreminjanju ustave in smo k temu tudi odločno prispevali, da sprememba ustave ni bila sprejeta. Pokrajin z neposredno voljenimi pokrajinskimi sveti in pokrajinskih glavarjev ne potrebujemo. Takšna rešitev bi močno povečala upravne strukture v državi in bi pomenile večanje birokracije, ki jo je že tako ali tako preveč. Vlada prepričuje javnost, da je pokrajine nujno ustanoviti iz razlogov centralizacij. Centralizacija pa naj bi bila posledica delitve in nastanka številnih občin v Republiki Sloveniji. V Novi Sloveniji kot opozicijski stranki na ta argument ne moremo pristati, ker je neresen in brez osnove. Če je v Republiki Sloveniji karkoli krivo za pretirano centralizacijo, ki je dejansko pretirana, je za to krivo početje vlade oziroma te vladne koalicije, ne pa nastanek malih občin. Vlada in vladajoča koalicija uzakonja niz birokratskih [[...]] [[Opozorilni znakza konec razprave.]] [[...]]vsakodnevno prinaša državljanom nove in nove zahteve, saj ob zagotavljanju vedno večje centralizacije. Obžalujem, da ne morem končati vsega, kar je napisano. Drugače pa, kot sem rekel v imenu poslanske skupine, podpiramo.
Hvala lepa! Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavil gospod Bojan Kontič. Izvolite!
Gospa podpredsednica, spoštovane kolegice in kolegi! Danes bomo torej odločali o sklepu, da je postopek za spremembo 121., 140. in 143. člena ustave končan. To je dejansko žalosten trenutek za vse tiste, ki menimo, da bi sprejetje predlaganih ustavnih sprememb teh treh členov pomenilo temeljni kamen za zgradbo imenovano pokrajine. Nekateri v tem zboru ste odkrito nasprotovali spremembi in tudi regionalizaciji Slovenije. Nekaj pa jih je v tej dvorani, ki so pokrajine zagovarjali, a hkrati storili vse, da so ustavne spremembe obtičale na mrtvi točki. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov smo se strinjali s predstavniki vlade, da je bila sprememba 121. člena pripravljena tako, da bi bila lahko sprejeta tudi brez sprememb ostalih dveh členov ustave, ki sta bili predlagani. Sprememba 121. člena je imela namen omogočiti tudi dekoncentracijo državnih nalog na upravne okraje. Z dnem sprejetja sprememb 121. člena bomo torej še naprej onemogočali nadaljnjo reformo državne uprave in ne le težnje, da bi pokrajine izvajale tudi določen del nalog državne uprave. Za nastanek pokrajin kot avtonomnih lokalnih skupnosti, ki bodo opravljale naloge širšega lokalnega pomena, ki presegajo zmogljivost občin in hkrati zadeve regionalnega pomena, ki jih določimo z zakonom, pa bi bilo nujno spremeniti vse tri člene ustave. Le celovita sprememba bi omogočila sprejem zakonov, ki bosta celovito uredila ustanavljanje, pristojnosti, financiranje in organizacijo pokrajin. S tem soglaša tudi strokovna skupina, ki ima odklonilen odnos do takšnega parcialnega urejanja področja lokalne samouprave na ustavnem nivoju. Enako razmišljajo tudi v Komisiji državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. Naša zgodba, ki bi uveljavila regionalizacijo Slovenije in državo celovito razdelila na pokrajine ter s tem uveljavila načelo subsidiranosti, decentralizacije in kvalitetnejši regionalni razvoj, ki bi presegel zgolj medobčinsko sodelovanje, je torej klavrno propadla. Naj se na koncu zahvalim vsem tistim v vladi, ki so se trudili in vztrajali na področju regionalizma. Vse potrebno je torej pripravljeno, nam pa ostane le upanje, da bo naslednja sestava državnega zbora omogočila uvedbo pokrajin.
Hvala lepa! Stališče Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Bogdan Barovič. Izvolite!
Hvala lepa gospa predsednica. Ta trenutek - kolegice, kolegi - poročilo je bilo jasno. Z ugotovitvijo se v Slovenski nacionalni stranki strinjamo. Najbrž že veste, da smo imeli pozitivna stališča do spremembe 121. in 140. člena. Največ se je zataknilo pri 143. členu. Dovolite mi, da na kratko obnovim naša izhodišča. Po mnenju Slovenske nacionalne stranke je predlog ustavnega zakona dal pozitiven odgovor na tri vprašanja. Prvič v predlogu 121. člena oziroma spremembe je bila pozitivna posledica ta, če bi bil seveda sprejet, daprinaša spremembe na področju decentralizacije. Res pa je, da smo v Slovenski nacionalni stranki tako pri tem kot pri 140. členu jasno in glasno povedali, da bi v dikciji, ki je seveda tudi zapisana v osnutku, ki ga je dala oziroma v predlogu ustavne komisije, mirno lahko izpustili besedico "lahko". Po mnenju Slovenske nacionalne stranke bi se 121. člen lahko glasil: z zakonom ali na njegovi podlagi pravne ali fizične osebe dobijo javno pooblastilo za opravljanje nalog državne uprave. Besedica "lahko", kateri bi se zelo radi izognili, vsaj v Slovenski nacionalni stranki, v tem predlogu še vseeno ostaja. Enako stališče je, da bi bilo v 140. členu prav tako smiselno izpustiti besedico "lahko" in sprememba bi se glasila: "Po predhodnem soglasju občine država z zakonom prenese na občino opravljanje posameznih nalog iz državne pristojnosti." Še druga sprememba, katero bi zelo radi videli v Slovenski nacionalni stranki pa je, da bi se drugi del stavka tega 2. člena glasil: "Če za to zagotovi ustrezna oziroma zadostna sredstva ne samo, če za to zagotoviti tudi sredstva." Mislim, da ustreznost in zadostnost ima izraz, ima velik pomen in vsebinsko veliko pomeni. V Slovenski nacionalni stranki želimo in hočemo, da bi se proces nadaljeval, da bi se čimprej spreminjal. Res pa je, da še enkrat izražamo neko skepso, ki ves čas pri nas velja, da se bojimo, da je politična volja močnejša od želje sprememb v oblikovanju pokrajin v 12-ih letih do sedaj. Ocenjujemo, da ne bi bilo dobro, če bi politična volja vlade, katerekoli že, ki je bila ali pa, ki bo, še vedno imela večjo moč kot pa želja po organizaciji pokrajin v državi Republiki Sloveniji. Skratka, želimo si teh sprememb. Upam, da bo v tem času možno tudi proučiti nekatere predloge. Torej, izločiti besedico "lahko", biti nekoliko bolj konkreten in dati tudi vsebino in pomen sredstvom z označbami ustreznih ali zadostnih sredstev namreč. Hvala lepa!
Hvala lepa! Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod France Cukjati. Izvolite!
Še enkrat, hvala za besedo. Slovenska demokratska stranka na nek način obžaluje, da ni prišlo do uskladitve besedil, da ni prišlo do realizacije zamisli, da se olajša ustanavljanje pokrajin v Sloveniji. Sedanji ustavni sistem predvideva, da se pokrajine ustanovijo od spodaj navzgor in sicer, da se občine združijo v pokrajino. V tem in v prejšnjem mandatu smo imeli že kar nekaj takih občin, skupnosti, ki so se dogovorile, ki so želele ustanoviti pokrajino, pa vendarle niso uspele v državnem zboru, niso uspele prepričati državni zbor, da bi sprejeli takšen zakon o ustanovitvi posamezne pokrajine. Z druge strani tudi doslej vlada ni nikoli ponudila občinam nekih pravil igre, nekih pogojev, kakobo bodoča pokrajina delovala. Tako, da občine same ne vedo, ali naj se združujejo, kaj jih čaka pri združevanju in pod kakšnimi pogoji bodo kasneje kot pokrajine delovale. Tako da je ustavna določba o ustanavljanju pokrajin ostala in izvisela v zraku. Verjetno je res dobro, da bi dali nek nov impulz k ustanavljanju pokrajin. In sicer, da bi vključili tudi element od zgoraj navzdol. Vendar mi smo dobili v državni zbor predlog vlade, ki pa izključuje občine pri ustanavljanju pokrajin in ki predvideva samo od zgoraj navzdol. To se pravi, pokrajine naj bi se ustanovile z dekretom, z zakonom, ki bi ga sprejel državni zbor. Brez ozira, kaj občine mislijo o tem in ali želijo biti v tej ali oni pokrajini. Od zgoraj navzdol prinaša poenostavitev ustanavljanja pokrajin, zagotovilo, da bo vse poenoteno v vseh pokrajinah in zagotavlja obvladovanje pokrajin iz centra moči - to se pravi - iz vlade. Želeli smo najti neko vmesno rešitev. Želeli smo, da bi občine tudi sodelovale pri ustanavljanju pokrajin, ne samo z mnenjem, ampak tudi z nekim nivojem soodločanja. A, žal nismo uspeli. Ni prišlo do uskladitve. Vladna večina ni sprejela naših predlogov, da bi našli neko umestno varianto. Tako je vse skupaj pravzaprav izviselo v zraku. Glede ostalih členov, glede ostalih pobud za spremembo ustave pa naslednje; Edini uspeh, ki smo ga v tem mandatu glede spremembe ustave dosegli, so bili evropski členi. Tukaj je prišlo s strani vladnih strank do razumevanja, da je potrebno za dosego dvotretjinske večine vseh poslancev vendarleupoštevati tudi nekatere želje opozicije in nekatere pobude opozicije. Našli smo ustrezno rešitev, ki stoji, ki jo je tudi strokovna javnost pozdravila in sprejela ter ocenila kot dobro rešitev. Tako da so bili evropski členi sprejeti tako, kot se šika pri sprejemanju ustave. Glede ostalih predlogov, ki smo jih imeli v tem mandatu, pa menim, da so doživeli fijasko, da so doživeli neuspeh. Sprejeli smo nekaj nepomembnih drobnarij, o katerih ni vredno govoriti in ki škoda, da sploh bremenijo knjižico o slovenski ustavi. Pa vendar so bile sprejete. Nismo pa sprejeli določb o oblikovanju vlade. Žal nam je. Ta sistem, ki ga sedaj imamo ni najboljši. Vlada je zopet predlagala nek povsem drug, ekstremno nesprejemljiv sistem. Ni vztrajala in ni bila pripravljena, da bi naše pripombe, ki so želele korigirati drug ekstrem in najti neko vmesno sodobno rešitev za imenovanje vlade, poenostavitev imenovanja vlade in pa pojačanje učinkovitosti vlade. Manevrski prostor delovanja vlade bi bil razširjen, ker je tudi v našem interesu, zagotovljeni bi bili učinkovitost in ažurnost vlade. Pa vendar do tega ni prišlo. Glede sodstva je vlada predlagala in potem vladne stranke so predlagale rešitev, ki je bila z naše strani v večini sprejemljiva. Samo neko drobno pripombo, neko drobno zadevo smo še predlagali. Nazadnje so vladne stranke odstopile celo od svojega predloga. Tako da tudi glede sodstva ni nobenih izboljšav, pa bi jih naše sodstvo še kako potrebovalo, še kako potrebovalo. Dobro se zavedamo, kako deluje, in da je glede ocene javnosti in zaupanja javnosti naše sodstvo pravzaprav praktično na dnu, na dnu lestvice zaupanja. Dalje, naj omenim še zakonodajni referendum in vprašanja glede referendume. Tudi to je področje, katerega bi bilo potrebno bolj jasno doreči, ki bi potrebovalo tudi spremembe v ustavi. Mi smo samo pobudo, sam pristop pozdravili. Želeli pa smo ohraniti določbo, ki jo ponazarja 3. člen ustave, da ima namreč pri nas oblast ljudstvo in da je referendum edini neposreden način uresničevanja te ustavne določbe. Zopet nismo uspeli najti tiste rešitve, ki bi zakonodajni referendum postavil na svoje mesto, ga omejil v nek ožji krog, v nek ožji okvir, kjer bi zakonodajni referendum pa vendarle odigral svojo funkcijo zagotavljanja ustavne določbe, da ima pri nas oblast ljudstvo. In tako tudi ta sprememba ni bila sprejeta. Vladne stranke so se pri sprejemanju ustave - če odmislimo evropske člene - obnašale tako, sprejmi ali pusti. Menim, da to ni način. Čeprav imajo vladne stranke tako visoko število glasov v državnem zboru, tako veliko večino. Ustava pa je vendarle nekaj drugega. Ustava zahteva dvotretjinsko večino vseh poslancev prav zaradi tega, da se najde konsenz in pa soglasje tudi za opozicijo. Tudi za opozicijo. Tudi tukaj se je pokazalo, da se pravzaprav opozicijo sprejema tako kot večina medijev neprestano iz dneva v dan piše, dnevnih medijev, kjer opozicijo vedno znova prikazujejo kot moteč faktor in ne kot državotvoren element, ki pravzaprav otežuje delovanje vlade, državnega zbora in celotnega sistema. Žal nismo uspeli doseči takega nivoja politične kulture, da bi vendarle uspeli spremeniti ustavo v tistih delih, kjer bi ustava tudi potrebovala. Tako smo pri tem kar smo. Sprejemali bomo ugotovitev, da je postopek zaključen. Nekateri postopki niso zaključeni. Skratka, bira je takšna, kakršno lahko pričakujemo od politične kulture, ki vlada v naši državi.
Hvala lepa! Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil gospod Anton Anderlič. Izvolite
Spoštovani! O ostalih predlogih za spremembo ustave, ki niso dobili ustrezne podpore, niti nima smisla govoriti. Rad pa bi nekaj besed povedal predvsem o predlogu za spremembo 121. in 140. ter 143. člena ustave. Danes je pravzaprav žalosten dan, saj je zaključen postopek v tem mandatu. Upam, da bo v drugem mandatu bolje. Po desetletnih prizadevanjih za decentralizacijo države je jasno, da se je pokazalo, kdo zares je za decentralizacijo Slovenije, za policentričen razvoj in enakomeren razvoj, in kdo znova in znova postavlja ovire in zahteve ne glede na predhodne dogovore. Jasno je bilo, da decentralizacije Slovenije, predvsem v tistem delu, ko gre za prenos državnih funkcij na nižji nivo, ni mogoče opraviti brez spremembe ustave. To je nesporno zagotavljala stroka. To so zagotavljali vsi tisti, ki se na stvar spoznajo. Žal nismo mogli narediti koraka naprej. Državnemu zboru je bil kot politični kompromis predstavljen predlog o dvotretjinski večini glasov navzočih poslancev za sprejem zakona o pokrajinah in sprejem zakona o financiranju pokrajin. Prav tako je ustavna komisija kot plod političnega kompromisa predlagala, da mora državni zbor pred odločanjem o ustanovitvi pokrajine pozvati občinske svete na območju predvidene pokrajine, da dajo svoje mnenje o ustanovitvi pokrajin. Vse te stvari so bile zahtevane in vgrajene v predlog kompromisa. V poslanskem klubu LDS smo ta kompromis podprli, ne glede na to, da smo se zavedali kakšne nevarnosti predstavljajo takšne ustavne ureditve, ki bi na nek način le omogočile ustanovitev pokrajine, ne bi pa ustrezale vsem funkcijam, ki naj bi jih pokrajine oziroma širše lokalne skupnosti tudi imele oziroma potrebovale. Zavedali smo se, da bi ta način pravzaprav lahko zavrl nadaljnji proces, ga upočasnil in da bi imeli še večje blokade vgrajene v sistem, kot pa jih imamo sedaj. Vendarle smo to odločitev sprejeli, želeli smo vzpostaviti dialog, kompromis. Vendar ni šlo. Rekel pa sem, da bi vsaj v našem poslanskem klubu sprejeli te ovire, te tako rekoč vgrajene blokade v želji, da bi se premaknili z mrtve točke in da bi realizirali ureditev, po kateri bi se lokalna samouprava izvajala v dveh nivojih, torej v občinah in v pokrajinah. Istočasno pa bi na te pokrajine lahko država prenesla več svojih funkcij ki bi jih tako za prebivalce občin, kakor tudi v državni funkciji se je dogajalo na tem nivoju. Slišali smo prav neverjetne argumente, zakaj tega političnega kompromisa ni mogoče sprejeti. Ravno na to so navajali tisti, ki so te zahteve postavljali. Postaviš zahtevo. Tisti, s katerim se pogovarjaš, jo sprejme. Potem, ko bi morali narediti korak naprej, pa se postavi zahteva, tako tiste zahteve, naj ne bi udejanili, ki si jo sam postaviš. Zaenkrat nam preostane le to, da vsi skupaj ugotovimo, da po treh letih, teh zadnjih intenzivnih pogajanj - čeprav so prizadevanja, kot sem rekel, trajala že deset let in bilo je vloženega ogromno dela ter strokovnega znanja - nismo mogli storiti niti koraka proti ustanovitvi pokrajin, čeprav so že naši kolegi v prejšnjem mandatu ugotavljali, da brez tega odločilnega koraka, spremembe ustave, tudi ustanavljanja pokrajin, predvsem pa prenos funkcij ne bo mogoče izpeljati. Kot kaže, v Sloveniji ni večinskega prepričanja o tem, ali sploh ustanoviti pokrajine. Saj so nekatere izračunale, da je politično lažje obvladovati nekatere stranke, majhne občine in njihove župane. Druge pa zaradi tega, ker si ne želijo, da bi bila vladajoča koalicija, tista ki je karkoli zaslužna za uvedbo pokrajin, zato, da bi se verjetno stalno lahko očitalo, kako je ta država centralizirana in da vlada ne naredi nič. Zakaj bi vlada predlagala predlog sprememb ustave? Zakaj bi vlada imela vzporedno pripravljen zakon o regionalizaciji? Zakaj bi imela pripravljen predlog zakona o prenosu funkcij, če tega ne bi mislila resno? Zakaj bi sugerirala, naj se povpraša občine? Zakaj bi to počela, če ne bi imela resnega namena tega tudi upoštevati. Nemodra bi bila verjetno tista vlada, ki bi spraševala, dobila negativna mnenja, pa naredila potem kljub temu, tako kot si je [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]zamislila, mimo občin, mimo ljudi in tako naprej. To vendarle ne gre skupaj. Ni potrebno, da se na tem mestu sedaj ugotavlja, kdo je tisti, ki je bolj, ki je manj za. Štejejo dejstva, štejejo glasovi. Mi smo se nekajkrat na to temo prešteli, tako v ustavni komisiji, kakor tudi v državnem zboru. Naši glasovi so bili vedno na strani take ureditve, ki bi omogočala uvedbo decentralizacije, uzakonitev pokrajin, prenos funkcij, zagotavljanje finančnih sredstev za skupne regionalne programe, zagotavljanje finančnih sredstev za izvajanje nalog s strani pokrajin v imenu države in tako naprej. Sedaj je pač tukaj ura resnice. Verjamemo le lahko to, da bo v prihodnjem mandatu prišlo do sprememb in da bodo pri nas pokrajine tudi dobile svoj domicilj. Če se že tako rado sklicuje in primerja z Evropo, sklicuje na Evropo in z njo primerja, potem ne bo težko v naslednjem mandatu, da bodo malce pogledali izza teh plank slovenskih in te stvari tudi uresničili. Žal bomo predlog sklepa, da se postopki končajo. Najbolj žal pa nam je, da smo na enem temeljnem programu, ki bi bil koristen za vse državljane in državljanke v tej Sloveniji padli na izpitu kot državni zbor. Tukaj tudi naših 34 glasov dokler niso zvabili enega iz naših vrst drugam in tudi ob tako velikem številu glasov ob ustavnih spremembah, ne morejo kaj storiti. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Franci Rokavec.
Hvala, za besedo. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo vedno zagotavljali, da morajo pač občine imeti oziroma morajo ostati eden izmed ključnih elementov pri oblikovanju pokrajin. Tega pri osnovnem predlogu s strani vlade ni bilo, kajti izključno besedo naj bi imela samo država. V nadaljevanju dela ustavne komisije pa je potrebno priznati, je prišlo do zelo velikega premika. Na koncu smo bili že tik pred konsenzom, ki bi bil dosežen tudi v okviru državnega zbora. Se pravi, da bi se oblikovala takoimenovana enakopravna vloga občin in države pri ustanavljanju pokrajin. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo vedno zagovarjali, da je vloga občin zelo pomembna, da v Sloveniji pokrajine nimajo tradicije, ni izkušenj. Tukaj smo se tudi sklicevali na podobne primere uvajanja pokrajin v drugih evropskih oziroma vzhodno evropskih državah, ki pa so potem po letih ugotovile oziroma ugotavljajo, da jim sistem ne funkcionira. Tak način bi bil po mnenju Slovenske ljudske stranke nepravilen in bi privedel k temu, da pokrajine ne bi služile svojih prvotnih funkcij namenu, zaradi katerih naj bi bile tudi pokrajine ustanovljene. Na podlagi tega je poslanska skupina Slovenske ljudske stranke zelo aktivno sodelovala pri iskanju možnih rešitev. Menimo, da smo tukaj vgradili zelo veliko energije, truda, dela in da to delo in čas nista bila zaman. Mogoče pa čas za potreben konsenz še ni dozorel. Vendar, kljub vsemu menimo, da bi bilo to, da bi na vrat na nos skočili na ta projekt brez tega, da biobčinam dali potrebno mesto, potrebno vlogo, neumestno in preuranjeno ter da bi lahko povzročili več težav pri funkcioniranju pokrajin kakor rešitev. Namreč, težava je v tem, da bi lahko za potrebno decentralizacijo formirali oblike nove centralizacije. Tokrat v nekaj več primerkih. Seveda, to je ključno vprašanje, ki se je pojavljalo v času celotnega procesa oblikovanja ustrezne ustavne rešitve na področju regionalizacije. Na podlagi tega, ker ni bil dosežen konsenz, da bi bilo za ustanovitev pokrajin potrebno določeno soglasje občin, je propadel celoten projekt v tem mandatu. Prepričan pa sem, da je to delo dobra osnova za nadaljevanje dela v naslednjem mandatu in za iskanje ustreznih rešitev. Seveda pa v poslanski skupini menimo, da je eno od ključnih vprašanj, ki poleg dvotretjinske večine, ki naj bi z določenimi zakoni rešila to vprašanje - eno od ključnih vprašanj te države pri formiranju druge stopnje lokalne samouprave pokrajin, tudi splošni dogovor, kakšen bo prenos opravljanja funkcij z države in v kakšen obsegu na pokrajine, kakšna bo prerazporeditev finančnega kolača iz državne na pokrajinsko raven ter kakšna bo kadrovska prerazporeditev. Če ta prerazporeditev ne bo ustrezna, menimo, da se bo država soočala z javno finančnimi problemi in tudi z neučinkovitim funkcioniranjem pokrajin. Zato bo potrebno doseči tudi ta dogovor, ki bo eden temeljnih dogovorov za uspešno funkcioniranje pokrajin v prihodnje. Seveda pa moramo ob tem opozoriti tudi na to, da je verjetno ta mandat državnega zbora zaznamovan s tem, da je dodatno obremenil finančno, in to znatno obremenil občine, kakor tudi vlado. To je mogoče tudi eden izmed razlogov, zakaj je bilo več pesimizma pri nekaterih tudi poslanskih skupinah, ko se je načrtovalo drugo stopnjo lokalne samouprave, se pravi regionalizacijo. Ta negativna izkušnja kaže na to, da je potrebno pri vzpostavitvi regionalizma v Sloveniji imeti vse te ključne rešitve predhodno tudi na mizi. Ob tem pa mi dovolite, da se dotaknem tudi rešitve v predlaganem 121. členu, ki naj bi omogočal tudi reformo državne uprave, ki po oceni Slovenske ljudske stranke v tem trenutku funkcionira na lokalni ravni uspešno. Upravne enote so se prijele, tako rečeno. Pomenijo pravi servis občanom na nižji ravni s strani države. Tukaj smo soočeni z nekaterimi drugimi pojavi, kjer se izpostave ministrstva preoblikujejo v tako imenovane pisarne, kjer se nivo servisa zmanjšuje. Zato imamo pomisleke na temeljito reformo državne uprave na lokalni ravni. Menimo, da ta funkcionira uspešno. Na podlagi vsega navedenega menimo, da dejansko v tem trenutku ni drugih možnosti, da sprejmemo predlog sklepa ustavne komisije, da se postopek zaključi. Prepričani pa smo, da delo storjeno na področju regionalizma ni bilo zaman. Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali smo stališče poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o poročilu ustavne komisije in o predlaganem sklepu. K besedi vabim dr. Bernika, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica.
Dr. Bernik, jaz se vam opravičujem. Izgleda, da je vaša poslanska skupina priglasila zgolj 5 minut za razpravo. Potem, če bo na koncu ostalo, bomo ponovno razdelili čas.
Hvala lepa.
Besedo ima Irma Pavlinič Krebs za svojo razpravo in ji dajem besedo, prosim.
Hvala lepa. Z velikimi ambicijami sem postala članica ustavne komisije, ne zgolj kot poslanka, ampak tudi kot pravnica, Korošica in nenazadnje z ambicijami, da določena vprašanja, ki jih je vlada predlagala in so uživali predlogi podporo, tako v strokovni javnosti kot so bili spoznani kot družbeni problem, da jih uredimo. Veliko je govora v državnem zboru o aroganci. Moja ocena tri-letnega dela v ustavni komisiji je, da takšne "politične arogance", kot jo je bilo ob ustavnih spremembah tam slišati, ni bilo moč zaznati v tem državnem zboru niti na eni točki, četudi se je pripisovala nam, velikokrat neopravičeno. Po moji oceni je politična aroganca najbolj prišla do izraza pri sprejemanju ustavnih sprememb. Politična higiena je bila uporabljena, da torej zaradi politične nehigiene nismo prišli do konsenza. Rekla bom drugače; zaradi politične nezrelosti in nepoznavanja družbenih razmer v naši državi. Toliko neargumentiranih razlogov proti, toliko nezaupanja je bilo slišati, da temu ljudje, ki se profesionalno ne ukvarjajo s temi vprašanji, zagotovo ne morejo pritrditi. Če se omejim samo na vprašanje sprememb na področju regionalne ustanovitve regij. Vsi argumenti, ki so bili danes tukaj izrečeni, ne vzdržijo strokovne kritike. Ne samo strokovne, gre za podtikanje in tudi laži. Kako je moč reči, da bi vzeli sredstva občinam in da bi jim škodovali pri njihovem razvoju? Ni res! V obrazložitvi predloga za ustavne spremembe je bilo jasno napisano, da se sredstva, da bo šlo predvsem za prenos nalog z državnega nivoja na nižji nivo, na to vmesno stopnjo. Občine imajo danes težave. Danes jim škodujemo, ker pričakujemo od njih, da za skupne regionalne projekte uporabljajo izvirna občinska sredstva, sredstva ki so namenjena za reševanje občinskih problemov. To danes od njih pričakujemo. To se dogaja in s tem jim res škodujemo. Od spodaj navzgor. V svetu se niso pokrajine tako ustanovile nikjer. Ni mogoče, da bi se tudi v naši državi. Samo z zakonom je mogoče ustanoviti pokrajine. Občine nikoli ne morejo ustanoviti več, kot so one same. Spoštovani dr. Šmidovnik je to večkrat pojasnil in bil deležen posmehovanja, kar je bilo več kot arogantno. Desetletja so se ta spoznanja se pridobivala. Pogledale so se prakse vse držav. Vsi, ki znamo pri svojem političnem odločanju slediti mnenjem stroke, jih tehtati, smo temu lahko pritrdili. Veliko je že vloženih zakonov, zakaj jih vendarle ne spravite v življenje? Zakon o koroški pokrajini nikoli ne bo mogel doživeti podpore tega državnega zbora, dokler ne bo spremenjena ustava, dokler ne bo sprejet sistemski zakon o pokrajinah. To je bilo artikulirano neštetokrat. Združevanje občin je pomembno za boljši razvoj nekih okolij. To, da pa jim mi s svojim političnim sprenevedanjem v roke ne damo orodij in nenazadnje davkoplačevalskega denarja, je sprenevedanje in nič drugega. To, kar smo počeli 3 leta, ko smo kuhali, bi vsaka gospodinja enostavno označila kot popoln polom. Ker, če kuhaš 3 leta innisi sposoben s pridelanim nahraniti niti enega otroka, je to pravzaprav izjemno žalostno. Ne dovolim, ob prebiranju vseh gradiv, ob prisotnosti na vseh sejah ustavne komisije, da se politična aroganca pripiše vladnim strankam, ki so ves čas podpirale spremembe, ki jih je predlagala Vlada Republike Slovenije tudi na točki regionalizacije. Tovrstno politično aroganco v celoti naslavljam na opozicijske stranke, Slovensko ljudsko stranko, Novo Slovenijo in Slovensko demokratsko stranko. Še enkrat povem, zelo slabo poznate slovenske družbene razmere. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo bo dobil Franci Rokavec. Izvolite.
Hvala, za besedo. Saj se nisem mislil drugače oglasiti, ker sem že vse povedal, ampak me je res spodbudilo to razmišljanje kolegice Irme Pavlinič Krebs. Trdim, da smo si veliko prizadevali za projekt regionalizma in tudi tega truda pač ne podcenjujem. Ključni problem razhajanja med pozicijo in opozicijo ali pa takrat, ko je bila še Ljudska stranka tudi v vladi, pa nismo imeli nič drugačnega stališča pokrajin, je: Kakšno vlogo dodeliti občinam v tem procesu ali minimalno ali pa bolj pomembno ali pa enakopravno? To je ključno vprašanje, ki je še vedno tudi sedaj odprto. Samo to vprašanje je odprto. Nobeno drugo vprašanje ni več odprto na področju regionalizma. Res ne razumem, zakaj ni bilo toliko modrosti, da bi omogočili dajanje soglasja občinam. Ker že danes je bilo povedano tudi iz vaših vrst, da država enostavno se ne bo upala ustanoviti pokrajine, če ji bo nasprotovala občina. Zadnji predlog pa je bil določen v tem smislu, da je dvotretjinsko soglasje občin tisto, ki je pogoj za ustanovitev pokrajin na določenem območju. Res ne vem, zakaj bi bežali pred to močjo občin, ker samo takrat ob ustanovitvi bodo imele občine to moč, potem ne več. Ampak, če hočemo, da se projekt ustanovitve pokrajin res prime, da bo cepljen, če tako rečemo, potem moramo tukaj ta temeljni subjekt občin enakopravno vključiti v ustanovitev pokrajin. Mnenje, saj mnenje je samo, ali veste, kaj je to? Mislim, da je malo ponižujoče do občin, da jim rečemo: "Dajte mnenje, mi bomo pa z njim naredili kakorkoli", pa čeprav rečemo že v naprej, da bomo upoštevali odločitev občin, ampak potem pa to zapišimo. To je problem. To mislim, da je ta problem. Drugo pa, ne vem, če je kdo danes trdil, da se bodo sredstva vzela občinam. V naši poslanski skupini to ni bilo rečeno. Opozarjal sem na to, kar pa je verjetno slabost tega mandata, da sta vlada in večina v tem državnem zboru s sprejetimi ukrepi bremenili dodatno obremenili občinske proračune, nista pa jim zagotovili sredstev za to. To pa je eden izmed pomislekov, ki je bil lahko v tej smeri, da je bilo več skepse pri načrtovanju projekta regionalizacije, kot bi ga sicer lahko bilo. Namreč, če danes gledamo, kako se v občinah s težavo soočajo z izvajanjem nalog in koliko imajo tekočih nalog, in koliko imajo prostega manevrskega prostora za investicije, se lahko res držimo za glavo. Ta razpon se je bistveno zmanjšal. Enostavno, če bo šlo tako naprej v štirih, osmih letih občine ne bodo več imele sredstev. Večina občin ne bo imela več sredstev za investicije, samo še za tekoče poslovanje občin. To pa menim, da je zastrašujoče. Rešitev je potem v drugi smeri. Občinam bomo dali možnosti, da bodo pobirale davek od nezazidanih stavbnih zemljišč in bodo tam napolnile te prihodke. Ne sme biti takšna rešitev. Prepričan sem, da so državljanke in državljani že sedaj preveč obremenjeni z obremenitvami in da če hočemo tudi hitrejši razvoj, moramo te obremenitve, davke zmanjšati, če bomo hoteli tudi na drugi strani nameniti sredstva za razvoj. Brez novih vlaganj pa razvoja ne bo. Zato je potrebno tudi, kot sem povedal pri projektu regionalizma, se dogovoriti v tem smislu, kako se bo prerazporedil finančni državni kolač na pokrajinski in na občinski. Država bo morala tukaj zategniti in se odpovedati določenim finančnim sredstvom. Prav tako tudi kadrov. Če ne bo kadrov prerazporedila, da jih bomo samo še dodatno zaposlili, potem bomo imeli samo stroške in bo potrebno ta aparat tudi plačati. To so vsa vprašanja. In pa pristojnosti. Vse to so vprašanja. Ampak pri pristojnostih vemo, da so bila ministrstva večkrat evidentirana in povprašana, katere pristojnosti bi prenesli na pokrajinsko raven. To je po eni strani normalno, samo nekdo mora presekati. Vsa ministrstva so hotela čim več svojih nalog obdržati v svojih pristojnostih. Tukaj bo treba tudi doreči in določiti tisti političen dogovor, da bo ta razmejitev res optimalna, da bo pokrajina res lahko učinkovita. Menim, da so to ključna vprašanja, ki jih bo treba poleg teh tudi rešiti. Menim, da je v tem trenutku samo odprto vprašanje, ki pa je škoda, ki se ni rešilo vprašanje vloge občin v tem procesu. Kljub temu, da je danes verjetno to nujno zlo, ki ga bo državni zbor za ta mandat storil. Menim, da je tisto, kar je bilo vloženo, zelo velik kapital pri nadaljevanju pogovorov za to rešitev v naslednjem mandatu. Hvala.
S tem smo seznam prijavljenih in prisotnih razpravljavcev izčrpali. Ostalo je še nekaj časa na voljo. Želi še kdo razpravljati o tem vprašanju? Dr. Bernik in Irma Pavlinič Krebs. Še kdo? Izvolite, po 5 minut najprej. Dr. Bernik, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, kolegice in kolegi! Ob tem vprašanju regij se pač srečujemo z zgodovinskimi, političnimi, finančnimi in drugimi elementi, ki jih je težko usklajevati. Vendar to je izredno pomembna tema. Mislim, da je bilo premalo narejenega, da bi lahko danes ugotavljali, da nismo oziroma, da je bilo vse pripravljeno samo ni bilo političnega konsenza. To po mojem ne drži. Sam gledam na to vprašanje nekako takole, da vlada zahteva neko "carte blanche" od poslancev od državnega zbora, da ji da zakon, ki bo ustanavljal regije, vsebino bo pa določila vlada. To bi se reklo, da je to ene vrste trik, ki bi ga vlada, če se tega zaveda ali ne, pa mislim, da se gotovo tega zaveda, uporabila po svoji lastni politični ali drugače usmeritvi. Topa je nesprejemljivo, in "clara pacta, boni amici". Karte je treba na mizo dati enkrat skupaj, ne pa tako, da jih najprej eden, potem pa drug meša. Osebno, pa tudi kot v naši stranki, sem bil od vsega začetka proti temu, da se ustava bistveno spreminja. Ta točka bi morala priti na dnevni red. Ostale, razen evropskih, naj dodam še to, evropskih členov so primerne, ostale pa ne. Ustava je vendar pisana glavna usmeritev države. To se ne spreminja kar tako, po morda političnih ali drugih nagibih vlade ali stranke in tako dalje. Mislim, da smo ogromno časa porabili v ustavni komisiji in morda bo to delo, ki smo ga poskušali opraviti, dobro napotilo za naprej naslednjemu mandatu. Človek bi lahko zaključil, da se tako ustava enostavno ne spreminja. Druga stvar, ki bi jo omenil v tej zvezi, je absolutno nesprejemljiv pristop, da vlada najame cel bataljon pravnikov oziroma strokovnjakov, katerih beseda naj bi bila končna, v resnici pa prihaja kar naprej do zapletov. Med temi je tudi ta, da je vlada uporabila nekatere strokovnjake, ki smo jih potem uporabljali tudi mi. To je povsem nemogoče, da isti ljudje pripravljalo besedilo, katerega naj bi potem gledali kritično s stališča ustavne komisije. To je nesprejemljivo in upam, da se to nikdar ne bo ponovilo. Zdi se mida - čeprav ne diši tako - je pa vendarle precej blizu politične korupcije. Tudi če ni bilo tako mišljeno. Žal mi je, da nismo naredili večjega napredka tukaj. Ampak imamo eno izkušnjo več, da je treba te stvari gledati poglobljeno in tudi pluralistično. Če do tega ne pride, čisto gotovo ne bo drug zbor, mandat kaj bolj uspešen, kot smo mi. Želel bi, da temu ni tako. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še besedo Irmi Pavlinič Krebs, prosim.
Hvala lepa. Rada bi sporočila samo stališče, ki smo ga imeli ob sprejemanju tega predpisa do vloge občin v tem sistemu. Naj iz tega mesta poudarim, vloga občin bi, četudi bi sprejeli to ustavno spremembo, v slovenskem pravnem redu ostala taka, kot jo imajo sedaj. Z 12% javno-finančnih sredstev, ki se zberejo na ravni države, razpolagajo lokalne skupnosti. Če pogledamo, jim lahko damo vso priznanje. Občine dobro delajo, dobro opravljajo svoje naloge. Ljudje so se na to raven lokalne samouprave, občine v taki obliki, kot smo jih zgradili, zelo lepo navadili. Ni namen in bi bilo celo v nasprotju z evropskimi listinami kakorkoli posegati v občine, jim jemati pristojnosti, če jih one lahko bolj racionalno in v korist občanov izvršijo kot višje strukture, kot bi bila pokrajina alidržava. Tako da, govoriti o tem, da je bil namen ošibiti občine, je čista laž. To ni bil namen. Namen je bil več sredstev dati v upravljanje drugi ravni lokalne samouprave, ki bi se imenovala pokrajina, regija in tako naprej. Pogled v evropske države nam pokaže, da okoli 30% javno finančnih prihodkov razporejajo nižje ravni, kot pa je centralna raven. Temu procentu se želimo približati. Želimo, da država tiste naloge, za katere je spoznala, da jih lahko bolj racionalno in bolj poznavajoč značilnosti posameznega geografskega prostora poznajo nižje ravni, one same razporejajo te prihodke za tiste namene, ki bodo najbolj razvojno pripomogli takemu okolju. Zato, ker nižje se odloča, bolj se pozna probleme, bolj se pravilno odloča. Tako imenovano načelo subsidiarnosti in tako naprej se zelo enostavno prevede v lep slovenski jezik. Nižje smo, bližje smo problemu, bolj ga poznamo, lažje ga odpravimo, lažje mislimo razvoj. In to je bila ambicija, nikakor ni bila ambicija, jemati pristojnosti lokalnim skupnostim, občinam. Nikoli ni bila, to je podtikanje, jaz rečem, to je laž. Ker če preberete obrazložitev vlade Republike Slovenije, je jasno povedala, da nima namena posegati v izvirne pristojnosti občin, ampak v državne pristojnosti, ki jih želi približati okolju, kjer bi pokrajina ali regija ali kakor bi se imenovala druga stopnja lokalne samouprave bila. Mnenje, gospod Rokavec, točno veste, da smo se vam prilagajali, mnenje je bila tista varovalka. Dvotretjinska večina poslancev je bila tista varovalka, do zadnjega smo se vam prilagajali in skušali pridobiti vaše zaupanje in vaše glasove podpori tej ustavni spremembi. Ne morete reči, da vam nismo prisluhnili. Zakaj ni moč staviti na soglasje. Zgolj iz razloga, ki nam ga je najprej predstavila strokovna javnost in seveda smo spoznali tudi sami, da bi temu bilo tako. Soglasje občin pomeni, da ob nesoglasju ene, dveh ali treh popolnoma zamre projekt ustanavljanja pokrajin. Zgolj zato, ker bi morebiti hoteli zmanjšati ali omaloževati vpliv lokalnih skupnosti na razmišljanje, katera je tista celota, ki bi lahko funkcionirala pokrajina. Tako da verjemite, da te vaše navedbe ne vzdržijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Bi želeli repliko? Dajte gospod Rokavec.
Hvala. Resno je popravek navedbe, v tem smislu, verjetno, glejte, kolegica Krebsova, po moje, ne vem ali ste me slabo poslušali ali ne, jaz nisem govoril nič o tem, o vlogi občin, da bodo občine seveda finančno odškrnjene pri oblikovanju pokrajin. Tega iz mojih ust niste slišali nikoli, ker vem, da je pokrajine potrebno financirati s strani državne ravni, zato ker bo država prenesla pristojnosti na pokrajinsko raven. Vendar pokrajina bo neposredno vpeta za življenje občin. Zato ste tudi prelagali, da se umakne iz procedure zakon o skladnem regionalnem razvoju, ker je nekaj logičnega, da se razvojna komponenta občin, ki je vedno širša, velikokrat širša kot samo uokvirjenje občine, lahko potem seveda bistveno bolj učinkovito urejuje, če je seveda tudi politični okvir določen. Saj to je čisto normalno, ampak vlogo občin razumemo mi pri nastajanju pokrajin. To je pa ta dilema soglasja ali mnenja. In jaz mislim, da se tukaj bolj prepiramo za dlako v jajcu, kot o tem ali je to možno izpeljati ali ne. Jaz mislim, da je bolj to vprašanje, da bo verjetno slej ko prej čas za tako spoznanje dozorel. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo. Odločanje o predlogu sklepa, bomo v skladu s časovnim potekom seje opravili danes v okviru glasovanj ob 21.45 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Ob 12.40 bomo prešli na 18. točko dnevnega reda. Do tedaj 10 minut odmora. Hvala.
Spoštovane kolegice in kolegi. Nadaljujemo z delom državne zbora. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA RESOLUCIJE O SPLOŠNEM DOLGOROČNEM PROGRAMU RAZVOJA IN OPREMLJANJA SLOVENSKE VOJSKE. Predlog resolucije je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem ministru za obrambo dr. Anton Grizoldu za dodatno obrazložitev predloga resolucije. Minister Grizold, imate besedo.
Gospod predsedujoči, spoštovani zbor. Pred vami je predlog novega splošnega dolgoročnega programa razvoja slovenske vojske do leta 2015, s katerim zaključujemo večletno obdobje načrtnih, celovitih in vsestranskih reform v obrambnem sistemu in še posebej pri preoblikovanju slovenske vojske. Sprejem v polnopravno članstvo v Natu predstavlja mejnik, na katerem moramo celovito oceniti dosedanje izvajanje reform, doseženo stanje in seveda določiti bodoči razvoj. To, smo gospe in gospodje v strateškem pregledu obrambe 2002, 2003 z vizijo razvoja do leta 2015 tudi storili in na tej podlagi smo izdelali program, ki ga danes obravnavate. Prvi splošni dolgoročni program razvoja in opremljanja je zbor sprejel 29.2.2000, ki ga je v novembru 2001 nadomestil z novim programom. Razlogov je bilo več, če omenim samo nekatere. Šlo je predvsem, da smo dosegli večjo usklajenost programa z realnimi in materialnimi in drugimi možnostmi države, šlo je za novo in gre za novo strukturo sil in podobno. Sedanji program, kot sem povedal, izhaja iz dosedanjih reform in osnovnih izhodišč nadaljnjega razvoja vojske, kot so celovita integracija v sistem kolektivne obrambe, prilagajanje nalog vojske spremembam v varnostnem okolju, nadaljevanje uvajanja poklicne vojske, nadaljnjo zmanjševanje vojne sestave od, če spomnim, 87 tisoč, 45 tisoč, 24 tisoč, 18 tisoč na 14 tisoč in seveda številna druga. Torej, če mi dovolite. Bistveno za predlog novega programa je naslednje, jaz bom poskušal sintetično izpostaviti vsaj šest točk. Prvič. Razširjanje so glavne naloge vojske in sicer v okviru treh sklopov: zoper ustavljanja agresij, vojaško prispevanje k mednarodnemu miru in tretjič, podpora zaščiti, reševanju in pomoči drugim državnim organom. Izhodišča za izvajanje teh nalog vojske so nacionalni interesi države in seveda naloge, ki izhajajo iz našega polnopravnega članstva v Evropski uniji in Natu. Drugič. Natančno so opredeljeni razvojni cilji do leta 2015 s poudarkom na integraciji in strukturi sil, ki jih bomo prispevali v sistem kolektivne obrambe. Tretjič. Določena je strategija doseganja ključnih zmogljivosti in tudi osnove doktrine delovanja slovenske vojske. Četrtič. Konkretneje je določena struktura vojske in razvrstitev sil glede na vlogo v bojevanju v prihodnje. Petič. Razdelan je sistem vojaškega izobraževanja in usposabljanja, kadrovski sistem in logistika. V nasprotju z dosedanjimi programi je opredeljena tudi glavna oprema in prednostni sistemi. In šestič, konkretizirana je tudi vojaška infrastruktura in nekatere druge naloge. Predlog programa temelji na že sprejeti projekciji obrambnih izdatkov. Za razliko od dosedanjih programov je v novem programu natančno določena tudi dinamika doseganja ključnih zmogljivosti in sicer po letih. Izhajajoč iz dejstva, da mora slovenska vojska ohranjati tudi nacionalno identiteto je programu predvideno oblikovanje posebne, mi to imenujemo strateška rezerva, okoli 20.000 pripadnikov. Ta koncept bomo sedaj razdelali in v njem poskušali ohraniti naše vojaške tradicije. Uresničevanje dolgoročnega programa bo zagotovljeno s srednjeročnim programom, ki ga bo sprejemala vlada za obdobje šestih let in se bo aktualiziral na dve leti, kar je skladno z metodologijo obrambnega načrtovanja v Zvezi Nato. Gospod podpredsednik, spoštovani zbor predlagam, da podprete z amandmaji dopolnjeno besedilo splošnega dolgoročnega programa razvoja in opremljanja slovenske vojske, ki ji navsezadnje potrjuje tudi odločujoč vpliv državnega zbora na načrtni razvoj obrambnega sistema v tem mandatu in tudi pri uresničevanju strateških ciljev zagotavljanja nacionalne varnosti. Hvala.
Hvala minister za dodatno obrazložitev predlog resolucije. Predlog resolucije je obravnaval odbor za obrambo kot matično delovno telo, predsednik odbora Rudolf Petan bo predstavil poročilo odbora. Prosim.
Hvala za besedo gospod podpredsednik. Gospod minister, spoštovane kolegice in kolegi. Odbor za obrambo je na svoji 21. seji obravnaval omenjeni predlog. Seji so prisostvovali tudi predstavniki urada predsednika Republike Slovenije, Vlade Republike Slovenije, ministrstva za obrambo, združenje slovenskih časnikov in zakonodajno-pravne službe. Odbor je bil seznanjen z mnenjem zakonodajno-pravne službe državnega zbora k omenjenemu predlogu in sicer zakonodajno-pravne služba je v mnenju opozorila, da splošni dolgoročni program po poslovniku državnega zbora ni predviden kot akt državnega zbora, zato ga je potrebno sprejeti v obliki, ki jo poslovnik dopušča, na primer kot odlok ali resolucija. Glede same vsebine obravnavanega predloga pa zakonodajno-pravna služba ni imela pripomb ustavne ali pravno sistemske narave. Odbor je bil seznanjen tudi z mnenjem komisije za politični sistem Državnega sveta Republike Slovenije, komisija je predlagala sprejetje amandmaja k poglavju 3.1, to je namen poslanstva in naloge slovenske vojske. Predlog splošnega dolgoročnega programa je na začetku predstavil in obrazloži minister dr. Anton Grizold. Podrobnejše rešitve k posameznim poglavjem pa sta predstavila tudi gospod Miran Bogataj in gospod Uroš Krek. Do izteka roka za vložitev amandmajev je amandmaje vložila gospa Marija Ana Tisovic, članica odbora za obrambo in sicer k poglavju 3.2, 3.3, 3.6, 3.7 inpa k poglavju 4.3, 4.4. Odbor je na predlog komisije za politični sistem državnega sveta povzel, kot svojega, amandma komisije k poglavju - predlog splošnega dolgoročnega programa razvojne opreme slovenske vojske. Ob glasovanju odbor amandmaje ni sprejel.Odbor je na predlog ministrstva za obrambo povzel, kot svoje in sprejel amandmaje k naslovu in k podpoglavju 3.3, 4.1, 4.2, 4.3 k podpoglavju 6.2 in pa uskladitveni amandma k 8 poglavju in potem tudi k naslovu in še 6.7, 7 amandmajev. Odbor je po končani razpravi in glasovanju o predlogih za amandmaje v skladu s 128. členom poslovnika glasoval o vseh poglavjih in k naslovu predloga akta ter sprejel akt v celoti. Glede na sprejete amandmaje skladno s 133. členom poslovnika je bilo pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga akta, v katerega so vključeni vsi sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog akta je tako tudi sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala, predsedniku odbora. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Bogomir Vnučec bo dobil besedo za stališče poslanske skupine Stranke mladih.
Hvala za besedo. Lep pozdrav gospodu ministru, kolegice in kolegi. Strinjati se je mogoče s predlagatelji, torej vlado, da se, strateško varnostno okolje Republike Slovenije, zaradi procesa globalizacije z razvojem inovacijske družbe in drugih vzrokov stalno spreminja. Nestabilnost, grožnje ter tveganja, ki iz tega izhajajo, predstavljajo izziv varnosti Republike Slovenije, ob tem pa so še vedno prisotne klasične vojaške grožnje, sicer zmanjšanje, a vendar jih dolgoročno ni mogoče povsem izključiti. Zato se v naši poslanski skupini zavzemamo za obrambno varnostno politiko, ki bo upoštevala bistvene elemente kolektivne varnosti in obrambe, ki so posledica vstopa Slovenije v Evropsko unijo in Nato. Obenem pa podpiramo tudi lastno politiko znotraj obstoječega mednarodnega varnostnega okolja. Slovenija mora tudi v prihodnje voditi miroljubno politiko in konflikte reševati po mirni poti. Naše delovanje v širšem mednarodnem okolju naj bo omejeno predvsem na mirovne in na humanitarne akcije znotraj mandata organizacije Združenih narodov ali atlantskega zavezništva. Svojo politiko vodimo v vzgled nenasilja in miroljubnega reševanja morebitnih sporov, zato se zavzemamo predvsem za: Prvič. Spodbujanje in delovanje slovenske vojske znotraj evropskih obrambnih sil oziroma za podporo skupne evropske obrambne in varnostne politike. Drugič. Uspešno vključitev in delovanje celotne države evropski varnostni politiki. Tretjič. Dokončanje oblikovanja profesionalne slovenske vojske in definiranje njenih nalog. Četrtič. Reformo ministrstva za obrambo v smeri večje učinkovitosti in transparentnosti delovanja. Prav tako, kot ena izmed pobudnic ukinjanja obveznega služenja vojaškega roka, podpiramo napore ministrstva za obrambo, da proces profesionalizacije slovenske vojske pripelje do konca prek razvoja kadrovskega sistema vojske, ki bi vključeval sistemsko ureditev pridobivanja kadrov, njihovo karierno pot, urejanje delovnega, pravnega statusa ter vzdrževanje in odhod iz vojaške službe. Podpiramo tudi razvoj evropske varnostne in obrambne politike ter vidimo EU v prihodnje, kot aktivni dejavnik varnosti in stabilnosti tako doma, kot tudi v svetu. Zavzemamo se tudi za strateško partnerstvo med ZDA in Rusijo, kar postavlja reševanje problemov v multilateralne okvirje in poudarja pomen krepitve mednarodnih pravil ter njihovih instistucij. Zato smo sicer zadovoljni za pisanje v resoluciji v splošnem programu razvoja in opremljanja slovenske vojske, kjer lahko zasledimo, da imajo v obdobju globalizacije grožnja varnosti več plasten in transnacionalen značaj, kar zahteva od države integralen pristop pri zagotavljanju nacionalne varnosti. Torej, da so poleg obrambnega sistema za obvladovanje sodobnih groženj pomembni tudi politični, gospodarski, socialni in nenazadnje okoljevarstveni dejavniki, kjer morajo biti medsebojno povezani v sistemu nacionalne varnosti. Govorimo torej o neki vrsti trajnostnem obrambnem razvoju, če lahko povlečemo tukaj vzporednico. Seveda pa načrtovanje naše obrambe ne sme biti podvrženo interesu dnevne politike in osebnih interesov vodilnih politikov, kar recimo lahko potrjuje celotna zgodba o nakupu vojaškega letala znamke falkon, s katerim bi celo vozili ranjence. Zato seveda želimo, da je tukaj politika strokovna transparenta in padolgoročna.
Hvala lepa. Marija Ana Tisovic bo predstavila stališče poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Pozdravljeni gospod minister, kolegica, kolegi. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije do predloga splošnega dolgoročnega programa razvoja in opremljanja slovenske vojske. V naši poslanski skupini se načelno strinjamo z oceno strateškega okolja in vplivov na obrambni sistem Republike Slovenije z namenom, poslanstvom in nalogami slovenske vojske, z izhodišči za razvoj in njeno opremljanje. Z razvojnimi cilji strategije doseganja ključnih zmogljivosti slovenske vojske, z doktrino delovanja, strukturo in razvrstitvijo sil, opremo in programom nabav, vključno s prednostmi postavkami, infrastrukturo in tako dalje. Kljub vsej skrbi za celotno predstavitev problematike razvoja in opremljanja slovenske vojske pa ne smemo prezreti nekaterih pomanjkljivosti, ki smo jih zasledili pri analizi predloga tega dokumenta. V dokumentu smo pogrešali stališče, da se bo Slovenska vojska pri opremljanju oprla tudi na domačo namensko industrijo in jo tudi usmerjala tako, da se bo le ta pripravi na programe oboroževanja in opremljanja in se povezala s tujimi partnerji pri opremljanju in oboroževanju naše vojske. V razvoj Slovenske vojske naj se torej vključi tudi domača namenska industrija in raziskovalni instituti, pač v okviru trenutnih možnosti in v okviru sodelovanja z relevantnimi partnerji iz držav zaveznic in članic EU. Glede tega moram povedati, da je odbor sprejel amandmaje, ki to pomanjkljivost blažijo. Povsod po svetu so vojske tudi promotor znanstveno-tehnološkega raziskovanja in tehnološkega napredka. Obrambno naravnane raziskave in tehnološki razvoj ima hitro povratni pozitivni učinek tudi na civilni del industrije. In izsledki najdejo hitro uporabo na civilnem področju. Obrambno orientirane raziskave imajo torej tudi čisto gospodarski učinek. Vpliv na izobraževanje na zdravstvo, okolje in tako dalje. Za to področje ni predviden samostojni zavod oziroma institucija, ki bi končno tudi koordinirala sodelovanje z univerzami, instituti in razvojnimi instituti industrije. Ni dovolj, da se bo ta dejavnost odvijala znotraj centra za doktrino, razvoj in izobraževanje in usposabljanje, ampak zato bi morala skrbeti samostojna institucija in s posebej določenim financiranjem. V soglasju tudi z gospodarskimi subjekti. Glede na tveganja in izzive moderne dobe, moramo dati poudarek tudi raziskavam za potrebe civilne zaščite, služba za reševanje, gasilstvo in podobno. Kot članica Zveze Nato in Evropske zveze, mora Republika Slovenija dati več poudarka sodelovanju, tako domači znanosti kot tudi namenski industriji. In s tujimi partnerji iz industrije, ter raziskovalne sfere. Pretok znanja in kadrov je tukaj bistvenega pomena. To je tudi smisel in cilj povezovanja držav v zavezništva in partnerstva za mir. Še na nekaj bi opozorila. Če mislimo obdržati nekaj v ozadju, določeno strateško kadrovsko rezervo, približno en procent prebivalstvaza primer velike vojne nevarnosti, ki bi jo lahko mobilizirali v šestih mesecih, kar je pravilno, bi morali tudi poskrbeti za minimalno izobraževanje in informiranje obveznikov. In predvideti tudi načrt opremljanja te rezerve. Tukaj ni dovolj samo vodenjeevidence, ampak bi se s tem moralo ukvarjati organizacijsko telo in dobiti tudi za to minimalna sredstva. Bistvena naloga Slovenske vojske je tudi sodelovanje v mednarodnih akcijah, pomirjanja in uravnavanja kriz humanitarnih akcijah, premeroma daleč od domovine. [[...]]oskrba kadrov Slovenske vojske bo v tem primeru vedno bolj aktualna. Enako tudi v primeru večjih naravnih in drugih katastrof. Predlagamo, da se verski in duhovni oskrbi pripadnikov Slovenske vojske posveti določena skrb, pač v skladu z razvojnimi cilji in kadrovsko prenovo Slovenske vojske. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo dobi kolegica Silva Črnugelj. Predstavila bo stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo gospod predsedujoči. Lepo pozdravljen gospod minister Grizold, spoštovani kolegi in kolegice! Danes obravnavamo resolucijo o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanja slovenske vojske, ki prestavlja most in sklepni del enega obdobja reformnih prizadevanj države in slovenske vojske do vključitve v Nato in v Evropsko unijo ter nadaljevanje in razvoj vizije slovenske vojske do leta 2015. Republika Slovenija bo svojo varnost tudi v prihodnje zagotavljala z aktivno vlogo v mednarodnih političnih in vojaških integracijah, pa tudi s smotrnim plačevanjem v regionalne varnostne pobude, kar v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov še posebej pozdravljamo. To seveda predstavlja tudi bodoče razvijanje in oblikovanje tako imenovanega hitro odzivnega nacionalno-varnostnega sistema, ki je zmožen prilagoditi se spremembam v strateškem okolju, tako da bo spodbujal pozitiven razvoj, na posameznih področjih nacionalne varnosti zmanjševal možnosti nastanka kriz, ki se bo sposoben z negativnim razvojem dogodkov tudi spopasti. Resolucija je jasno definirala namen, poslanstvo in naloge slovenske vojske, ki preprečuje katerokoli vrsto agresije in ustrezno odgovarja na agresijo, če seveda do nje pride. Vojaško prispeva k mednarodnemu miru, varnosti in stabilnosti, podpira sistem zaščite reševanja in pomoči ter drugim državnim organom in javnim institucijam zagotavlja varnost, blaginjo, zaščito tudi v najhujših okoliščinah. Smotrna izhodišča za razvoj in opremljanje slovenske vojske so definirana glede na obseg vojske, njene načrtovane ključne zmogljivosti in sile za delovanje v mednarodnih operacijah, tako da se harmonično načrtujejo zmogljivosti vrsto let. Slovenska vojska upošteva naslednje obsege delovanja. Majhen obseg z enoto velikosti voda. Srednji obseg z enoto velikosti čete. Velik obseg z enoto velikosti namenske skupine bataljonske ravni. Ter zelo velik obseg z vsemi silami, ki jih bo Republika Slovenija imela na razpolago v okviru nacionalne obrambe. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov soglašamo z razvojnimi cilji slovenske vojske v obdobju do leta 2015, saj kot svoj prvotni cilj izpostavlja tudi celostno vključitev in vpetost slovenske vojske kot sestavnega dela obrambnega, gospodarskega, znanstveno-raziskovalnega, izobraževalnega in splošnega dolgoročnega razvoja države, ki bo spodbujala in prispevala k hitrejšemu, znanstveno-tehnološkemu razvoju in uvajanju novih tehnologij, višala konkurenčnost domačega gospodarstva, njegovo povezovanje z gospodarstvi najbolj razvitih držav in to ne le na področju namenske industrije, temveč tudi na vseh drugih področjih in dejavnostih. V strukturi slovenske vojske so sile razvrščene kot v večini vojsk, in sicer v sile za bojevanje, sile za bojno podporo, sile za zagotovitev vojnega delovanja, enote za podporo, poveljevanje, kontrolo z osnovnim sistemom logistike. Pomembno se nam zdi v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov, da med glavno opremo spada raketni sistem, tako kot zrakoplovi, artilerijska sredstva, vojna vozila, pehotno orožje, elektronska in komunikacijska oprema. Zlasti se nam zdi v poslanski skupini pomembno, da resolucija, pa tudi njeni snovalci namenjajo veliko pozornost raziskovalnemu in razvojnemu sistemu. Menimo, da so prednostne naloge sprejete po temeljitem premisleku in vrsti koordinacij, saj je razvoj informacijsko komunikacijskega sistema za slovensko vojsko ključnega pomena, saj predstavlja osnovo za vsa nadaljnja početja indograditve sistema. V tem sklopu se nam zdi še posebej pomembno vzpostaviti pomen ciljno-raziskovalnega programa, znanja za mir za leto 2004/2010, ki prinaša bistvene konceptualne rešitve, sloneče tudi na trajnostnem razvoju in to je tudi eden od razlogov da bomo pričujočo resulicijo podprli kot tudi dejstvo, da resolucije sletijo točno določeno dinamiko po letih tako, da bo spremljanje in nadzor realizacije toliko lažji in bolj transparenten. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Bogdan Barovič dobi besedo. Stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala, gospod predsedujoči in gospod minister. Kolegice in kolegi! V Sloveniji smo naredili zelo velik in smel korak. Ta korak je po naši oceni preoblikovanje obveznega služenja vojaškega roka v poklicno vojsko. In drugi korak, ki je zasnovan na odločitvi Slovenk in Slovencev na referendumu, to je vstop v skupno zavezništvo, Nato. In seveda z vstopom v Evropsko unijo moramo vedeti, da Slovenija prevzema tudi dolžnost skupne obrambne politike Evropske unije. S tem je Slovenija, predvsem slovenska vojska prevzela nase ne samo pravice temveč številne obveznosti in ti koraki so bili narejeni zelo hitro. Zato je ocena, da je predlog splošnega dolgoročnega programa razvoja in opremljanja slovenske vojske še kako potreben. V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da je glede na hitrost in glede na velike vsebinske spremembe predlog sprejemljiv. Vsekakor pa upamo, da dopušča še kasnejše določene spremembe, saj ni enostavno določiti natančne parametre ali pa segmente, ki bi jih slovenska vojska potrebovala v treh funkcijah, treh nalogah, torej preprečevanju agresije, prispevanju k miru doma in v Evropi ter v svetu. Ter predvsem tisto, kar smo doživeli včeraj, kar pa je seveda zelo pomembno in to v Slovenski nacionalni stranki cenimo, kar je opredeljeno v namenih in poslanstvih, podpora sistemu zaščite, reševanja in pomoči. To je zelo pomemben element, gospod minister in prav je, da ste ga vključili. Mogoče je ta vsebina nekoliko manj razpoznavna iz kar obsežnega, in težkega, za izdelavo seveda, programa, ampak sem prepričan, da bo doživel še svoj razvoj. Veseli nas tudi, da je v izhodiščih za razvoj in opremljanje slovenske vojske na prvem mestu omenjena nacionalna obramba in na drugem mestu sodelovanje v, oziroma s skupnimi silami zavezništva na dveh področjih, kot sem že omenil. Sam osebno, kot poslanec Slovenske nacionalne stranke pa v odnosih, dobrih odnosih do sedaj, z gospodom ministrom, vidim še tri prednosti, ki mogoče ta trenutek niso tako razvidne, ali pa kot je spoštovana kolegica pred menoj rekla, v samem splošnem dolgoročnem programu razvoja niso očitne. Lahko pa rečem, da so očitne že v dejanjih. To pomeni, da slovenska vojska skrbi za razvoj domače industrije. Kolikor vem in kolikor sem uspel sodelovati z gospodom ministrom in njegovimi službami, so zelo aktivni na področju zaposlovanja domače delovne sile, ki lahko proizvaja marsikaj za slovensko vojsko. In s tem vzporedno, druga prednost, ki jo ocenjujem, je možnost zaposlovanja. Ne samo v industriji, ki pomaga in sodeluje z vojsko temveč tudi zaposlovanja številnih mladih ljudi, katerih, ali je želja biti v službi, aktivni službi slovenske vojske, ali pa tistih mladih, ki jim je aktivna služba v slovenski vojski lahko tudi pomoč pri začetnem iskanju zaposlitev. Hkrati pa ocenjujem, da tako gospod minister, kot njegove službe, ki jih upam in verjamem tudi, dobro vodi, vedo da je inovativna dejavnost v državi, Republiki Sloveniji, tudi tista, ki bo na področju razvoja določenih segmentov v slovenski vojski imela možnost nadaljnjega razvoja. In hkrati bomo povezali, jaz sem prepričan v to, neko verigo, verigo civilne sfere, pridnosti Slovencev, inovativnosti Slovencev, s slovensko vojsko. S tem ne bomo povezali samo nek proizvodni proces, temveč tudi tisti odnos, ki je pač znan iz preteklosti. Ampak jaz pravim, da vse kar je bilo v preteklosti, ni za zavreči. Pomeni ta odnos med civilno družbo, med vojsko, prijateljevanje, druženje. Tudi to so elementi, ki sicer niso dobesedno zapisani v stavkih, ampak iz celote ki jo povezujemo, lahko sklepamo, da bo tudi to zelo pomemben segment v razvoju slovenske vojske. Vsekakor Slovenska nacionalna stranka in tudi sam osebno, gospod minister, vam ne zavidamo težkih nalog ki jih imate. Glede na to da smo patrioti, da imamo radi Slovenijo in slovenski narod, bo Slovenska nacionalna stranka vsepovsod tam, kjer bomo ocenili, da lahko, in da moramo pomagati tudi podpirali aktivnosti, ki izhajajo iz predloga splošnega dolgoročnega programa razvoja. Tako, da je dobro, da je predlog izdelan. Prepričani smo, da bo še dopolnjen. Upajmo pa in želimo, da bo predvsem, da bodo predvsem doseženi cilji in nameni. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Rudolf Petan dobi besedo. Predstavil bo stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala za besedo. Spoštovani! Zaradi velikih sprememb in premikov na političnem področju in tudi zaradi sprememb o varnostnem okolju mora tudi Slovenija ustrezno opredeliti in prilagoditi razvoj in strukturo svojih oboroženih sil. Spremembe so potrebne tudi zaradi naših vključitev v sistem Nata, ki je sistem kolektivne varnosti. Svoje prispeva tudi dejstvo, da je Slovenija od 1. maja tudi članica Evropske unije, katera naj bi v bodoče prevzela večjo odgovornost za zagotavljanje varnosti in miru in to predvsem na Balkanu in ki naj bi dogovorila in tudi imela skupno evropsko obrambno in varnostno politiko, vsaj neki minimum in bi bila dopolnitev Nata, ki ostaja še vedno steber evropske obrambe. Z vključitvijo v Zvezo Nato sta varnost in obramba naše države postali integralni del evropske in mednarodno obrambne in varnostne politike. Istočasno pa je Slovenija prejela in sprejela nove naloge in zadolžitve na tem področju. Naša naloga je tukaj dvosmerna. Ko smo prejeli določena jamstva - navedel bi samo primer 5. člena washinghtonske pogodbe - smo se istočasno obvezali za izvrševanje določenih nalog in seveda obveznosti. Tem nalogam pa morajo slediti in jih zasledovati tudi naše oborožene sile. To velja še posebej zaradi koncepta kolektivne obrambe zavezništva, ki zahteva od Slovenije, zaradi zaščite lastne države, aktivno delovanje slovenske vojske tudi izven nacionalnega ozemlja. Spremembe so potrebne, ker se vloga klasičnih vojaških groženj zmanjšuje, ni pa jih mogoče izključiti. V obdobju vse splošne globalizacije imajo grožnje varnosti vse bolj večplastni pomen in mednarodni značaj. Vse to zahteva od držav integralen pristop. Vse bolj vstopajo v ospredje nevojaške oblike groženj, ki ne poznajo nacionalnih meja in imajo največkrat transnacionalni značaj. Preprečevanje in učinkovito ukrepanje v primeru takšnih groženj, pa zahteva specifičen pristop in tudi specifično organizacijo in predvsem znanje, ne smemopa zanemariti tudi sodelovanja z drugimi. Tem ciljem, tem zahtevam in tem nalogam mora slediti tudi slovenska vojska, če želi biti učinkovita in država partnerica. V tem času je zaradi naše specifičnosti prišlo do uvedbe profesionalizacije in organizacijskih sprememb. V preteklem letu se je število pripadnikov zmanjšalo. Ta trend zmanjševanja se bo nadaljeval in ko bo tudi opuščeno obvezno služenje v rezervni sestavi, bo obseg in sestava slovenske vojske dobil končno podobo, temu pa bo sledilo tudi številčno stanje pripadnikov, ki bo sledilo potrebam in predvsem gospodarskim zmožnostim naše države. Profesionalizacija pa zahteva od slovenske vojske predvsem novo ureditev, novi pristop predvsem na področju pridobivanje kadrov, ki ga do sedaj tako rekoč nismo poznali, ker je vse reševal zakon, ki je urejal splošno služenje vojaškega roka in s tem seveda tudi nabor kadrov. Sistem bo moral poleg pridobivanje kadrov vključevati tudi njihovo karierno pot urejanje njihove delovno pravnega statusa in končno tudi odhod iz vojaške službe. Sistem bo in mora vključevati tudi možnost prostovoljnega vojaškega usposabljanje. Potrebno je poudariti, da bo moralo biti težišče novega sistema v kadrih, vse ostalo pa je obvezen, nujen pogoj za funkcioniranje sistema. Kadrovanje, ki je do sedaj slonelo vse preveč na kadrih iz nekdanje države bo moralo obrati novo pot - oprema in opremljanje, ki je bilo marsikdaj ali pa predvsem v vlogi dnevne politike se prilagaja pogojem in zahtevam zavezništva glede na cilje in naloge, ki jih zasleduje slovenska vojska. Po tem kontekstu bi omenil našo zavezo, potrebo in nujo za zagotavljanje miru na Balkanu, to je naša soseščina in če kdo, potem moramo biti mi še kako zainteresirani za ohranjanje miru v tej regiji. Do sedaj je Slovenija zelo korektno odigrala svojo vlogo na tem področju, to pa je tudi pogojevalo nabavo določene opreme in to je tudi edini pravilen pristop. Omenil bi, da del tega dokumenta obravnava tudi sistem zaščite in reševanja, ki je nujen kot sestavni element naše družbe, kot tudi naše tradicije in žal se na vsake toliko časa pokaže, da je narava očitno na tem koncu, pod Alpami še zelo aktivna in kot pravimo, nesreča nikoli ne počiva, zato je prav, da tudi temu sistemu dajemo ustrezen poudarek in ustrezen pomen istočasno pa seveda, da mu namenjamo tudi ustrezna sredstva. Tudi predlog, ki je pred nami, iz splošnega dolgoročnega programa razvoja in opremljanja slovenske vojske, naj bi bil dokument, ki sledi našim zahtevam, zahtevam sedanjega časa in ciljem vse do leta 2015, zato ga bomo v Slovenski demokratski stranki podprli.
Hvala. Besedo ima Dorijan Maršič, predstavil bo stališče poslanskega kluba LDS.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi. Predstavil bom stališče poslanske skupine LDS. Ob koncu mandata lahko tudi na obrambnem področju zadovoljstvom pogledam nazaj. Sprejeli smo resolucijo strategij nacionalne varnosti, zakon o obrambni, zakon o vojaški dolžnosti in drugo zakonodajo na tem področju, zagotovili sprejem temeljnih razvojnih programov slovenske vojske ter s tem začeli in v veliki meri izpeljali korenito reformo našega obrambnega in varnostnega sistema. Vstop Slovenije v Nato in Evropsko zvezo ter posledično v njune varnostne in obrambne sisteme, pa tudi spremembe varnostnega okolja in analizo oblik ogrožanja mednarodne, s tem pa tudi naše varnosti, ki sicer zmanjšuje možnost neposredne vojaške ogroženosti Slovenije, vedno bolj pa posega v področje terorizma, mednarodne trgovine z drogami, organiziranim kriminalom, ilegalno migracijo ter potrebno po zagotavljanju sil za mirovne operacije v drugih kriznih območjih, zahteva novo vizijo razvoja naših oboroženih sil. Naloge in poslanstvo dolgoročnega programa razvoja in opremljanja slovenske vojske, ostajajo iste še naprej. Prvo, preprečevanje agresije in učinkovit odgovor nanjo. Drugo, vojaško prispevanje k mednarodnemu miru, varnosti in stabilnosti. Ter tretje, nenazadnje in pomembno, podpora sistemu zaščite reševanja in pomoči. Ti cilji narekujejo profesionalno, učinkovito in racionalno organizirano obrambno in še posebej vojaško strukturo. V Sloveniji smo se odločili za profesionalno vojsko, zato v naši poslanski skupini podpiramo napore, razvojne cilje in usmeritve te resolucije, ki bodo vodile k nadaljnjemu popolnjevanju enot in sil s profesionalnimi kadri ter h hkratnemu zmanjševanju števila pripadnikov oboroženih sil, katere vojna sestava naj bi do leta 2010 štela 14.000 pripadnikov. Podpiramo tudi strukturno razmerje sredstev, ki se v okviru obrambnih izdatkov namenjajo za slovensko vojsko, in sicer 50% za osebje, 30% za operacije in vzdrževanje ter 20% za nabavo opreme, infrastrukturne potrebe, raziskava in razvoj. Resolucija daje velik poudarek na opremljanju premestljivih sil za sodelovanje v kolektivni obrambi in operacijah kriznega odzivanja. To narekuje tudi prilagoditev notranje organizacije sil. Sile za bojevanje organizirane v brigadni strukturi in samostojnih enotah pri poveljstvu sil slovenske vojske bodo v sistemu kolektivne obrambe prilagojene do predvidenega trajanja te resolucije, torej do leta 2015. Dovolite mi v tem delu, da v imenu poslanske skupine omenim še naslednje. Nova zavezništva pomeni, da bomo v okviru zavezništva deležni tudi nekaterih oblik sodelovanja, predvsem pa pokrivanja določenih segmentov, ki smo jih do sedaj morali sami, sedaj bomo pa to lahko opravljali v sistemu kolektivne obrambe. Eno takih je seveda tudi zaščita našega zračnega sistema. Drug del, ki bi ga posebej rad omenil, je pa nekako v okviru pomorske usmerjenosti naše države in tudi tistega dela, ki se nanaša na pomorski del. Torej gre za morebitno nabavo ladij in čolnov. V tem delu resolucije je zapisano, da bomo za obrambo in zaščito akvatorija s težiščem na dostopnih pomorskih poteh, za pristanišče Koper nabavili drugo hitro patruljno ladjo in opremo z minimalno neposredno zaščito akvatorija. Omenil bi, da smo v tem državnem zboru veliko govorili tudi o tem, da bi se pristojna ministrstva, predvsem je tu mišljeno na obrambno, notranje in pa ministrstvo za promet, skupno dogovorili o tem, da bi vzpostavili sistem obalne straže. Žal ugotavljamo, da v tej resoluciji ta segment ni zajet, kar pomeni, da državni zbor pravzaprav v tem mandatu ni uspel v tisti osnovni intenci z navodili, ki jih je dal vladi in ministrstvom, da bi prišlo do skupnega dogovora o morebitni vzpostavitvi obalne straže, kar bi po drugi strani pomenilo tudi racionalizacijo na področju naših pomorskih sil in flote. Ker Slovenija ohranja posebnost prostovoljnega vojaškega usposabljanja, torej oblikovanje strateške rezerve kadrov, oborožitve in opreme v obsegu do 20 tisoč pripadnikov Slovenske vojske, smo poslanci LDS v odboru za obrambo tudi predlagali sklep, ki je bil nenazadnje podprt, da se ta sistem in koncept tako imenovanega tretjega kroga, ki ga je danes v svoji predstavitvi minister podrobneje predstavil. V skladu s prilagoditvijo organizacije sledijo tudi ustrezne usmeritve in prioritete na področju oborožitve, nabavljanja opreme, zagotavljanja potrebne infrastrukture in predvsem zagotavljanja kadrovskih virov in s tem povezanih obrambnih izdatkov, ki bi naj do leta 2008 dosegli 2% bruto družbenega proizvoda in se v obdobju do leta 2015 ne bi več spreminjali. Znano je, da smo prav v naših vrstah zelo previdni in kritični do izdatkov na obrambnem področju in povečanju sredstev v te namene. Vendar sodimo hkrati, da je investiranje v lastno varnost dolgoročna politika, ki se prej ali slej dobro obrestuje. Še posebej, če v naši varnostni in obrambni politiki podpiramo politiko investiranja teh sredstev v domačo in namensko industrijo, ter znanstveno raziskovalno dejavnost. Dovolite mi, da na koncu povem, da bomo v poslanski skupini LDS to resolucijo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem smo slišali stališča poslanskih skupin. Prehajamo na splošno razpravo o predlogu resolucije poslank in poslancev. Želi besedo Janko Veber? Prosim.
Hvala za besedo. Torej sam program opremljenosti in razvoja Slovenske vojske bi zagotovo moral temeljiti na izhodiščih, da že razpolagamo z določenimi napravami in prostori, kjer je možno izpeljati vse tiste postopek, ki so potrebni za to, da se lahko reorganizacija Slovenske vojske oziroma organizacija v smislu profesionalizacije izvede na najučinkovitejši način in da se tudi upoštevajo vsi tisti kriteriji, ki so znani znotraj sistema Nato. Pred kratkim smo tudi sprejeli prostorsko strategijo v Republiki Sloveniji, kjer smo tudi opredelili razvojne usmeritve in v tej strategiji je zapisano, da se bo tudi vojaška dejavnost izvajala izven večjih naselij in pri tej resoluciji o splošnem dolgoročnem programu nekako ugotavljam, da je šla usmeritev v to smer, da je pravzaprav večina ključnih objektov umeščenih ob avtocestnem križu ali pa seveda tudi in predvsem v naših največjih mestih. Menim, da je možnost delovanja teh posebnih nalog, ki jih pač narekuje vojaško usposabljanje, bistveno manjša v mestih kot pa recimo v področjih, ki niso vključena v urbana naselja. Poleg tega ima ustrezna razpršenost objektov po ozemlju tudi razvojni element in dosedaj smo se že srečevali s problemom, ko je bilo na območju recimo organiziranega kar nekaj programa Slovenske vojske, pa se je ta program seveda čez noč spremenil in zapustil območje brez kakršnihkoli programov sanacije, če temu tako rečem. Kajti tako hitre spremembe imajo seveda tudi velike posledice za okolje, kjer se tak program izvaja. Tako da mislim, da bi tudi ta resolucija morala vsebovati takšne rešitve, da se v primeru sprememb pri razvrstitvi sil, pri organizaciji objektov in lociranju centrov za usposabljanje, vendarle upoštevajo tudi že do sedaj znana dejstva in problemi, ki so nastajali, bodisi pri umeščanju v prostor nekaterih programov slovenske vojske, ali pa v tistem trenutku, ko program vojske zapušča neko območje. Če pogledamo poglavje vojaške infrastrukture, se govori o tem, da se pri načrtovanju prostorske razporeditve infrastrukture upošteva regionalna razpoložljivost kadrovske baze za popolnjevanje vojske, kar menim da je ustrezno in bi dajalo odgovor tem pomislekom, ki sem jih navajal. In seveda tudi prodaja ali zamenjava neperspektivne vojaške infrastrukture se bo izvajala v skladu z načrti razvoja vojske. Tukaj bi seveda opozoril, da imajo objekti v urbanih središčih, glavnem mestu, ali v Mariboru, ali v Celju, bistveno večjo vrednost, kot recimo na periferiji. In seveda bi bilo potrebno, če želimo imeti čim večji izplen iz tega premoženja, upoštevati tudi ta dejstva. In ohranjati pravzaprav tisto premoženje, ki sicer nima neke velike vrednosti, ima pa vse prostorske in sicer ostale danosti, da se program vojske lahko izvaja. Torej bi to bil tudi neke vrste racionalnejši pristop k izvajanju programa slovenske vojske v naslednjih letih. In upam da bo ta program seveda tudi poskušal slediti, predvsem prostorsko strategijo, ki smo jo sprejeli in je obvezujoč dokument. In da se bo to upoštevalo tudi pri načrtovanju izgradnje in uporabi vojaške infrastrukture. Ne glede na to, da so izrecno in po alineah napisane perspektivne vojašnice v tej resoluciji, kar kaže na to, da je pravzaprav zelo malo verjetnosti, da bi prišlo do odstopanja od tega. Menim pa, da to poglavje glede perspektivnih vojašnic ni najbolj usklajeno s prostorsko strategijo v Republiki Sloveniji. Nekatere zagotovo so, ki so vezane, bodisi na letalske baze in na specifično opremo, ki je potrebna za določene programe. In jih je težko na novo vzpostavljati. Druge pa je seveda bistveno lažje razmestiti po Sloveniji. In pri vsem tem bi imel seveda tudi vprašanje, v kolikšni meri bo pravzaprav ohranjeno zelo veliko območje, ki je namenjeno izvajanju programa slovenske vojske na področju Kočevske Reke v občini Kočevje. Kajti to je zagotovo eno od območij, ki ima zgrajeno infrastrukturo. Je pa po mojem mnenju trenutno premalo izkoriščeno in tudi nekateri objekti, ki so zelo primerni za to, da se izvajajo dodatni programi, ta hip samevajo. In zato bi imel rad tudi odgovor na to, v kolikšni meri bo to področje vključeno v program razvoja slovenske vojske. Hvala.
Hvala lepa. Želi Rudolf Petan ponovno besedo, kot poslanec? Izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo. Spoštovani! Torej mislim, da je to primeren trenutek, da opozorim na neko posebnost. Gre za zaščito našega zračnega prostora. Želel bi povedati, da slovenska vlada tu ni v popolnosti odigrala svoje vloge. Ne mislim da je to krivda ministrstva za obrambo, tudi ne zunanjega ministrstva, ampak mislim splošnega stanja v slovenski državi. O čem govorim? Vemo, da Slovenija nima zadostnih virov za zaščito zračnega prostora. Z vključitvijo v Nato pa seveda lahko računamo na zavezništvo, da bo to nalogo opravilo zavezništvo. Najenostavnejša rešitev bi bila, da bi to zaščito našega zračnega prostora opravila letala iz baze Nato v Avianu, ki je nam čisto blizu, tako rekoč pred vrati. Vemo pa tudi, da je v Avianu največje število enot, ali pa večino enot iz Združenih držav Amerike. Upam si trditi, da smo si zaradi naše nespametne, anti-ameriške politike zaprli možnost za pogajanja, da bi to delo opravljali Američani, iz nam najbližje baze. Pri tem pa je najbolj čudno, da ne rečem absurdno, kar smešno dejstvo, da rešitev ki nam je preostala, da to nalogo opravljajo letala italijanskih zračnih sil iz baze pri Riminiju, kar je seveda bistveno dlje, da so največji kritiki te rešitve tisti, ki so istočasno tudi največji anti-amerikanisti in to kar a priori. Ker je pač ameriško, je kontra. To je zanimivo. Kljub temu, da je treba povedati, da je ne vem zakaj, tudi takšno rešitev potrebno problematizirati. Kajti ne glede na vse, kar se je dogajalo v zgodovini medSlovenijo in Italijo, je Italija sedaj partner. Smo v zavezništvu. In sedaj imamo prav gotovo drugačne odnose, drugačne relacije. In jih moramo prav gotovo drugače tudi gledati. Trenutno smo partnerji. In hvala bogu, da je tako. Tu sem pa želel opozoriti na to, da je včasih treba razmisliti kdaj loputaš z vrati, kdaj si zapiraš vrata, kdaj podiraš vse mostove in kdaj po nepotrebnem, kar tako, a priori, delaš zdrahe z nekom drugim. Mislim da lepšega primera, kot je ta primer, ne more biti. In da vsaka medalja, mogoče tudi tista trenutna, v vlogi trenutne politike, ko mogoče nekomu ustreza, da vsi povprek pljuvamo, mislim pljuvajo po Združenih državah, da je to moderno, da mogoče celo prinese kakšno volilno točko, je pa dolgoročno za Slovenijo prav gotovo škodljivo. Prav gotovo je škodljivo. In prav gotovo bi bila za Slovenijo boljša rešitev, da bi to opravljali iz nam bližje baze, iz Aviana. Vendar morate pa tudi vedeti, da nihče, ki ga popolnoma po nepotrebnem kritizirajo, po nepotrebnem zganjajo tudi gonjo proti njemu, da bo potem on toliko soliden in nam bo opravljal določene naloge, v tem primeru zaščite zračnega prostora. Tako, da je v bodoče potrebno premisliti in se zavedati, da ima vsaka medalja dve plati. In vsak nož ima pač tudi dve plati. Ena je tista, ki reže, druga je pa takšna, ki ni nevarna. In v tem primeru prav gotovo, bi bil tisti drug del medalje zelo dober in pozitiven za nas. Mi pa smo si zaprli možnost kot varianto za pogajanja. Nimamo veliko izbire, pri [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]zračnega prostora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Aurelio Juri dobi besedo. Prosim.
Hvala podpredsednik. Gospod minister, cenim racionalni pristop k razvoju letalstva. Nisem problematiziral italijanskih preletov našega neba. Mislim, da je bila ta rešitev tudi v logiki racionalnosti in kljub temu, da nerad videvam leteče stroje nad našimi glavami, se zavedam, da je bilo bolje to kot pa suveren,samostojen pristop k razvoju neke sile, s katero bi lahko nadzorovali naše nebo in kar bi bilo bistveno dražje in zato sem tudi polemiziral s tistimi, ki so nasprotovali takšni rešitvi. Zagotovo pa tukaj pritrjujem kolegu Petanu. Tudi jaz bi bil med tistimi, ki bi bolj problematiziral prilete, če bi prihajali iz naslova ameriških letal, ker pač Združene države Amerike videvam kot silo, ki je danes tipično agresorska v eni določeni zgodbi, mislim na Irak. Ampak ne glede na to, prav je, da si pomagamo s tovrstnimi oblikami sodelovanja in naprej gradimo racionalno naše obrambne zmogljivosti. Kljub temu samemu programu jaz ne morem dati svoje podpore, zaradi tega ker povečuje in napoveduje povečanje stroškov obrambe oziroma obrambnih izdatkov do 2008 na 2%. Vi veste, da ko oblikujemo proračune in sprejemamo proračune, nekaterih izmed nas pač pripravimo amandmaje, ki namenjajo več denarja za šolstvo, za znanost, za socialo, za delo, za naravne nesreče in praviloma jemljemo, vsaj jaz sem med tistimi pri obrambi.In to se bo verjetno dogajalo tudi vnaprej in bi bilo nekonsistentno in nenačelno, da bi danes pritisnil gumb ob jasni napovedi, da bomo v nadaljnjih štirih letih krepko povečali obrambne izdatke. Sam trdim, da to ni potrebno. So določene članice v Zvezi Nato, ki nimajo niti takega odstotka in so druge, ki imajo bistveno večjega. Mi gremo na eno povprečje. Drugi razlog, zaradi katerega ne mislim podpreti, ga je omenil kolega Maršič, in to je en primer po mojem neracionalnega pristopa, ko govorimo o razvojupomorskih sil. Pravilno je ugotovil, da je delamo ves čas na tem, da zmogljivosti, ki jih danes imamo, postavimo v inventuro, ugotovimo, koliko je teh plovil danes sposobnih opravljati naloge na morju za potrebe slovensko vojsko oziroma slovenske mornarice. Govorim o konceptu obalne straže. Do tega projekta je najdeno neko soglasje med ministrstvi neka ekspertna skupina je naredila neko nalogo, dela še na tem, ampak ni pa nobene jasne napovedi kdaj, kako in ali so današnje zmogljivosti, ki jih ima policija na morju, ki jih ima obramba na morju, ki jih ima luška kapitanija zadostne za to, da tudi z naslova obrambe ne kupujemo novih plovb. Tako da, to so na kratko razlogi, zaradi katerih ne bom dal svoje podpore, ne bom pa niti nasprotoval, ker se zavedam, da smo neke obveznosti prevzeli [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]Hvala.
Hvala lepa. Bogan Barovič? Ne želi. Dorijan Maršič? Prosim.
Hvala za besedo. Bom začel tam, kjer je kolega Aurelio Juri končal. Jaz moram povedati, da sem bil od samega začetka skleptičen, da bo v tem mandatu seveda prišlo do realizacije projektov obalne straže. Pa ne zaradi tega, ker ne bi imel zaupanja v konkretno tu ministra Grizolda, jaz mislim, da je bil ravno dr. Grizold eden od tistih, ki je povedal, da je pripravljen iti v ta projekt. Osebno imam izkušnje v enem bistveno manjšem projektu, ki sem ga na področju regije poskusil vzpostaviti, to pa je bila služba varstva obalnega morja in že takrat sem videl probleme, ki nastajajo med posameznimi službami in posameznimi ministrstvi, ki se velikokrat iz strokovnega razloga, dostikrat pa tudi iz prestižnega, preprosto niso znale dogovoriti in najti skupni imenovalec za to, da bi ta projekt znali pripeljati do konca. Jaz sem takrat osebno sodil, da je to seveda škoda, zaradi tega, ker če na področju zaščite in reševanja ne najdemo skupnega jezika, potem je to hudo. Pa vendar ne morem, zaradi tega povedati, če v tem mandatu do realizacije tega projekta obalne straže ni prišlo, da ne bi mogel najti razlog, zakaj ne bi podprl to resolucijo, ki je pred nami. Jaz moram na tem mestu povedati, da kolikor sem spremljal obrambno in varnostno področje ter razvoj teh sistemov v preteklosti ali pa vsaj od tega od kadar je Slovenija samostojna, če odštejem tisto prvo začetno obdobje od leta 1991, ko smo kreirali praktično iz nič naše oborožene sile in varnostni sistem, da lahko z zagotovostjo in mirne vesti rečem, da bolj sistematičnega dela, ko je bilo v tem mandatu na ministrstvu za obrambo v vladi in pa seveda posledice so tudi tu v državnem zboru, ni bilo. Mislim, da je tudi tisto, kar sem prej povedal v uvodu v imenu naše poslanske skupine, da smo sprejeli vse strateške dokumente na tem področju in pripeljali zadevo v tem mandatu praktično do tega konca, da smo tudi korenito izpeljali reformo naše obalnega in varnostnega sistema in s tem tudi slovenske vojske. Tu gre zahvala seveda ministru, njegovi ekipi, ki mislim, da je opravila dobro delo, zahtevno delo, tako dobro, da je skupni jezik našel tu v našem državnem zboru, tako v okviru dela odbora za obrambo kot tudi tu na plenumu, kjer sami ugotavljate in lahko ugotovite, da nekih velikih pripomb ali pa razlogov za nasprotovanje predlogom, ki so prišli s strani vlade ni bilo. Tako da, jaz se zahvaljujem tu še zadnjič, glede na to, da smo pred iztekom in se v tem mandatu na tem področju in o tem področju ne bomo več srečevali, ministru in seveda njegovim sodelavcem za dobro opravljeno delo. Hvala.
Hvala lepa. Zdaj bom dal besedo ministru, če želi podati odgovor na eventualna vprašanja in mnenja. Prosim.
Hvala lepa vsem, ki ste izrazili stališča svojih poslanskih skupin. Vidim, da ste program splošnega dolgoročnega programa razvoja in opreme slovenske vojske do 2015 zelo dobro prebrali, če ne že preštudirali. Jaz se opravičujem, ampak jaz bi se navezal na nekaj teh vaših ugotovitev in izhodišč. Naj rečem, spoštovane gospe in gospodje, da zelo resno, nismo dali samo v program tega splošnega dolgoročnega programa razvoja in opreme slovenske vojske, ampak smo tudi v obrambni politiki v zadnjih štirih letih zelo resno vključevali slovensko gospodarstvo v projekte, ne samo slovenske vojske, ampak celotnega obrambnega sistema. Naj vam na tem mestu povem, da smo v zadnjih nekaj manj kot štirih letih v slovensko gospodarstvo direktno usmerili preko 100 milijard slovenskih tolarjev in to pomeni tisto kar vi včasih radi ugotavljate, dodano vrednost, torej spodbujanje nadaljnjega razvoja. Slovenija je članica bodoče agencije Evropske unije za opremljanje in razvoj ali kakorkoli se bo že imenovala, smo zelo aktivni pri ustanavljanju te agencije, smo člani in smo si tudi v tem obdobju pridobili, da tako rečem, ne samo ustrezne reference, ampak ustrezna mesta kjer bodo naši predstavniki v prihodnje lahko zastopali direktne nacionalne interese ne samo slovenskega gospodarstva, ampak celotnega področja znanosti in tehnologije. In seveda rdeča nit je tudi v tem programu, po našem mnenju, zelo eksplicitno zapisana in nakazana, da bomo s tem nadaljevali tudi v prihodnje. Poslanec gospod Veber je govoril o usklajenosti tega programa s prostorsko strategijo Republike Slovenije. Jaz moram reči, da smo tudi pri prostorski strategiji, ki je bila sprejeta aktivno sodelovali, tako da je večina stvari verjetno usklajenih. Kar pa se tiče nekaterih objektov vojaške infrastrukture na sploh pa je zadeva v pristojnosti vsakega šestletnega obdobja. Kot sem prej povedal, se bo ta splošni dolgoročni program izvajanja uresničeval preko šestletnega programa, ki ga bo vlada dala v državni zbor in tudi vsake dve leti se bo obnavljal. In jaz sem prepričan, da bomo v teh operativnih programih, da bomo našli stične točke z lokalnimi skupnostmi. Vi veste, da je bilo eno od mojih izhodišč in temeljnih načel vzpostaviti odlične odnose z vsemi lokalnimi skupnostmi v Sloveniji in dasmo poskušali v praksi uveljavljati ta regionalni pristop. Lahko vam naštejem celo vrsto projektov, ki tečejo od Maribora, Novega Mesta, tudi Kočevja, če hočete, ampak recimo, da bo Kočevje prišlo na vrsto čez nekaj časa, Kranja in nekaterih drugih slovenskih središč, pa ne samo središč, tudi lokalnih skupnosti. Glede zaščite zračnega prostora, spoštovane gospe in gospodje, bi jaz na tem mestu še enkrat poudaril, da je obstoječa rešitev začasna in zanjo sem se osebno zavzel in osebno prizadeval, kar je seveda v moji pristojnosti, pri pogajanjih z zavezniškimi silami in generalom Johnsonom, ki je bil tudi pri nas na obisku. Torej, gre za skupno rešitev zveze Nato, ki je najbolj racionalna in trenutno optimalna. Ni res, da, tako kot nekateri poenostavljajo, se opravičujem, da italijanska letala varujejo zračni prostor Republike Slovenije. Ni res! In jaz bi rad, da bi tudi na tem mestu, v tem hramu enkrat rekli bobu bob. Slovenska vojska z vso infrastrukturo, torej z radarskim sistemom, s civilnim in vojaškim delom za nadzor zračnega prostora, zagotavlja zračni prostor, seveda, v okviru integrirane vojaške strukture, ki je namenjena zvezi Nato. In nobenih preletov ni bilo, zato niste mogli videti nobenih takih letal v mirnem času. Zadeva je tudi na strani nekdanjega zunanjega ministra, ki lahko pove kaj je na svojem področju naredil. Jaz ne bi kar tako vlade po dolgem in po čez kritiziral, ampak jaz govorim, da sem na svojem področju naredil tisto kar mislim, da je bilo trenutno optimalno. Kolega, nekdanji zunanji minister, pa tudi naj svoje pove. Hvala.
Hvala lepa. Če nihče ne nasprotuje bi razpravo zaključil. Ali želi kdo, da bi še ta čas, ki ga imamo na voljo, besedo? Ker ne, zaključujem razpravo o predlogu resolucije. Ker k dopolnjenemu predlogu resolucije ni bilo vloženih amandmajev bomo glasovanje o resoluciji v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanje ob 21.45 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Ob 14.15 uri bomo prešli na 19. točko dnevnega reda. Do tedaj pa kratek odmor. Hvala za sodelovanje, predvsem gospodu ministru.
Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke! Nadaljujemo z delom in sicer prehajamo na obravnavo 19. TOČKE DNEVNEGA - NA OBRANAVO PREDLOGA POSLOVNIKA KOMISIJE ZA NADZOR OBVEŠČEVALNIH IN VARNOSTNIH SLUŽB. Predlog poslovnika je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev, s prvo podpisanim Rudolfom Mogetom. Besedo dajem predstavniku predlagatelja za dodatno obrazložitev predloga akta. Gospod Rudolf Moge, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Vsebina dela varnostno obveščevalnih služb je bistvenega pomena za našo nacionalno varnost. Varnostno obveščevalne službe in komisija za njihov nadzor pa s svojim delom bodisi krepijo ali pa slabijo nacionalno varnost. Zaradi uporabe posebnih operativnih metod in sredstev pri tem delu, le te službe posegajo v človekove pravice in svoboščine, zato je nadzor odvisen od dogovorjenih pravil tega nadzora. Mislim, da ni odveč reči, da smo že takrat, ko smo obravnavali zakon o nadzoru varnostnih obveščevalnih služb, tudi v svojem 9. členu opredelili, da prav zaradi posebne narave dela te komisije, da komisija uredi svoje delo s poslovnikom, ki ga sprejme državni zbor šest mesecev po sprejemu zakona. Mi smo malo več časa potrebovali zaradi nekaterih okoliščin, danes pa je ta poslovnik pred državnim zborom in glede na to, da ni bilo nanj vloženih nobenih amandmajev, tudi upam, da ga bomo sprejeli. Poslovnik podrobneje določa način dela, sklicevanje sej in pa odločanje, in v njem je ob tem, da podrobno opredeljuje vodenje komisije, tudi govori o odločanju, o izjavi za javnost, ki je nekaj posebnega, glede na delo drugih komisij. Ta komisija ima tudi nekaj, kar druge komisije nimajo. To se pravi, da se piše zapisnik, vabila so določena, so pooblaščene skupine v prostoru, nadzorovane službe, izvedba nadzornega ogleda, roki za predložitev poročil in programov dela s strani služb, zadržano izvajanje nadzora, pridobivanje dokumentacije v zvezi z nadzorom, ustno poročanje ter razgovor pred komisijo in pa seveda tudi tehnični pogoji za delovanje komisije. Nekako kar navadli smo se v državnem zboru, da ima ta komisija posebno sobo. Mislim, da ni več daleč čas, ko bomo zaradi dokumentov, ki jih dobivajo člani te komisije in tudi svojih izkaznic, dobili posebej opremljene sefe, kamor bomo lahko spravljali gradiva z oznakami tajno oziroma strogo tajno. Rad bi poudaril, da je mogoče tudi sprejem zakona o nadzoru nad delom varnostne obveščevalne službe tisti razlog, da v tem mandatu prvič beležimo, da nimamo več opravka z aferami v varnostno obveščevalnih službah, ki so bila vsakokratna spremljevalka vsake volilne kampanje. Še več, naše člane komisije vabijo zunanje institucije, bodisi iz Švice oziroma od kod drugod, da bi pomagali državam v razvoju, kjer nimajo urejene zakonodaje do te mere, da bi nas uporabljali kot nekakšne inštruktorje pri razlaganju dela varnostno obveščevalnih služb, kar je seveda en plus za našo demokracijo. Z današnjim sprejemom poslovnika bomo krog zakonodaje, ki ureja nadzor varnostno obveščevalnih služb sklenili in verjamem, da bomo prva izmed držav v tranziciji, ki bo imela to stvar urejeno, zahvaljujoč predvsem strokovnim službam, ki so nam bile na voljo, skupini strokovnjakov in pa odličnega sodelovanja pri zakonodaji s Sovo, varnostno obveščevalno službo ministrstva za obrambo in kriminalistično službo ministrstva za notranje zadeve. Spoštovane kolegice in kolegi! V naši komisiji smo si pač zadali neko misel, ki govori o tem, da je nezaupanje mati varnosti. In prav v tem nezaupanju do informacij, ki jih dobimo z ene strani in s kvalitetnim delom v komisiji se mi zdi, da je namen za katerega je bila komisija ustanovljena dosežen. Jaz bi vas prosil, ker k dopolnjenemu predlogu tega poslovnika ni bilo več dopolnil, da bi tudi ta poslovnik, z vsem dolžnim spoštovanjem, sprejeli in zagotovili kolegom, ki bodo prišli v naslednji mandat neprimerno lažje delo, kot to, ki smo ga opravljali mi. Vsem, ki so sodelovali pri poslovniku, posebej članom komisije, se iskreno zahvaljujem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog poslovnika je obravnavala komisija za nadzor na delom varnostnih in obveščevalnih služb, kot matično delovno telo. Prosim predsednika komisije, gospoda Jožefa Jerovška, da predstavi poročilo komisije. Izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica! Kolegice in kolegi, predstavniki vlade! Lep pozdrav! Komisija državnega zbora Republike Slovenije za nadzor nad delom varnostnih in obveščevalnih služb je na 32. seje dne 24.6., kot matično delovno telo obravnavala predlog poslovnika komisije za nadzor obveščevalno varnostnih služb, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo predložila skupina 9 poslancev, članov komisije za nadzor nad delom varnostnih in obveščevalnih služb ob pomoči pravnih strokovnjakov. Seje komisije sta se udeležila predstavnika vlade iz dveh obveščevalnih služb vlade, na seji pa sta bili prisotni tudi predstavnici zakonodajno-pravne službe. Komisija je bila 15.6. seznanjena z mnenjem zakonodajno-pravne službe, sprejela pa je tudi pisne pripombe vlade Republike Slovenije. Na seji je komisija v okviru enofaznega postopka v skladu s 171. členom poslovnika državnega zbora opravila razpravo o členih, h katerim so bili vloženi amandmaji in o predlogu amandmaja. Odločna razprava o predlogu poslovnika ni bila potrebna, ker je predlog poslovnika nastajal v komisiji, člani pa so njegovi avtorji. Pred vložitvijo predloga je bilo znotraj komisije več delovnih pogovorov in usklajevanj glede vsebine predloga. In še pred tem tudi glede zakona o parlamentarnem nadzoru obveščevalno varnostnih služb, ki ga je prav tako pripravila in vložila komisija, državni zbor pa ga je sprejel na seji dne 26.2.2003. K predlaganemu predlogu so amandma vložile poslanske skupine SDS in tri poslanske skupine vladajoče koalicije skupne predloge. Na podlagi 126. člena poslovnika Državnega zbora Republike Slovenije je komisija opravila razpravo in glasovanje o členih in vloženih amandmajih k posameznem členu predlaganega poslovnika. Komisija je sprejela amandmaje poslanske skupine SDS in treh poslanskih skupin LDS, poslanske skupine združene liste in poslanske skupine DeSUS k nekaterim členom poslovnika. Prav tako pa je komisija povzela amandmaje poslanske skupine SDS in poslanskega kluba treh poslanskih skupin LDS, združene liste in DeSUS-a k nekaterim členom. Je pa komisija kot svoj člen oblikovala vsebino amandmaja k 13. členu. Delno je komisija povzela tudi amandmaje poslanske skupine SDS k 15. členu ter k 38. členu in jih vključila kot amandma komisije k 38. členu. Komisija za nadzor na delo varnostnih obveščevalnih služb je po zaključni razpravi in glasovanju o amandmajih v skladu s tretjo alineo 128. člena poslovnika državnega zbora glasovala o vseh členih skupaj in jih sprejela. Predlagam, da zbor sprejeme predlagani poslovnik komisije za nadzor kot je pripravljen v dopolnjenem predlogu poslovnika. Naj kot eden od predlagateljev rečem, da, kot je že bilo omenjeno, smo predlagatelji poslovnika člani komisije za nadzor nad obveščevalno varnostnimi službami s sprejemom tega poslovnika uresničili enega od ciljev, ki smo si ga v komisiji zastavili in zapisali v programu o delu nadzorne komisije v štiriletnem mandatnem obdobju. S pripravo in sprejemom poslovnika danes komisija zaključuje svoje uspešno delo v tem mandatnem obdobju. Dosegli smo cilj, ki smo si ga v komisiji zadali na začetku tega mandata, vzpostaviti enoten in učinkovit parlamentarni nadzor, obveščevalnih in varnostnih služb. Člani komisije pričakujemo, da bo parlamentarni nadzor sedaj, ko ima za svoje delovanje vso zakonsko podlago končno prispeval tudi k izboljšanju učinkovitosti delovanja naših obveščevalnih in varnostnih služb. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej nam bo stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije predstavil gospod Franc Lenko. Izvolite.
Hvala lepa gospa podpredsednica. Spoštovani predstavnik vlade, kolegica in kolegi poslanci. Obveščevalna dejavnost in varnostna dejavnost že od nekdaj burijo duhove ljudi, nedvomno je res, da mora imeti država učinkovite službe, ki varnost zagotavljajo. Kakor je po drugi strani tudi res, da mora biti zagotovljen efikasen nadzor nad izvajanjem pooblastil, ki jih take službe imajo, da ne bi prihajalo do zlorab. Vedno se poraja vprašanje do kje in kako globoko posameznika, pod narekovajem, prizadenejo metode in sredstva, ki posegajo v njegovo osebnost. Eden izmed načinov nadzora je tudi parlamentarni nadzor, ki se ga poslužujejo tudi druge evropske države. Danes ne diskutiramo o vprašanju ali obveščevalne in varnostne službe dobro delujejo ali ne in kako učinkovit je nadzor nad njihovim delom. Čeprav je to vprašanje relevantno. Danes govorimo o poteku in načinu dela komisije. V poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev menimo, da je zakon o parlamentarnem nadzoru obveščevalnih in varnostnih služb in poslovnik državnega zbora dobra osnova za delovanje komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb, kljub temu pa potrebujemo podrobnejša poslovniška določila. Predlog poslovnika je odraz preteklega dela. V njem so predlogi, ki so se tekom časa izkazali za operativno uspešne. Po dogodkih v bližnji preteklosti so se težnje za pridobivanje različnih vrst podatkov poglobile oziroma razširile. Ne samo v Sloveniji, tudi v celotni Evropi in v svetu se pooblastila obveščevalnih in varnostnih organov širijo in z vstopom v Evropsko unijo se je obseg nalog in s tem podatkovna baza naših obveščevalnih varnostnih služb povečala. V poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev menimo, da ne smemo izpred oči izgubiti človeka, ki je potencialno prizadet s posegom v svojo integriteto. Po drugi strani gre za nacionalno varnost, zato je potrebno skrbno pretehtati vsako odločitev in za parlamentarni nadzor nad delom je vsekakor dobrodošel en statut, ki bo z dorečenimi pravili bolje deloval. Nujno pa je potrebno spoštovati načelo sorazmernosti in zakonitosti posega pri tajnem pridobivanju podatkov. Komisija mora imeti pristojnost, da na nesorazmernost opozori, vsekakor pa se je potrebno vprašati, kaj storiti s podatki, ki so pridobljeni na nelegitimen način. Morda tematika presega področje, ki ga obsega poslovnik komisije, vendar je po mnenju poslanske skupine DeSUS potrebno misliti vnaprej. Menimo, da komisija, kakršna komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb nedvomno je, torej s posebnim statusom, zaradi narave dela nujno potrebuje poslovnik. Poleg tega bo s sprejetim poslovnikom nadzorstvena funkcija nedvomno eksaktnejša, eksaktnejše izpeljana, kar vodi k večji učinkovitosti nadzora samega in prav zaradiomenjenega bodo tudi človekove pravice bolj zavarovane. Zaradi teh razlogov bomo v naši poslanski skupini predlog poslovnika podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Stranke mladih Slovenije nam bo predstavil magister Marko Diaci, izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! V tem mandatu je bilo delo komisije državnega zbora za nadzor nad delom obveščevalno varnostnih služb dobro in po našem mnenju tudi korektno. Ne glede na politično raznobarvnost komisije, je le ta izvajal svoje delo v skladu z zakonskimi pooblastili, ki so bila resnici na ljubo pred uveljavitvijo zakona o parlamentarnem nadzoru obveščevalnih in varnostnih služb zelo nedorečena in so omogočila široko interpretacijo in temu primerne zaplete. To nedorečenost in možnost široke interpretacije je komisija s predlogom zakona o parlamentarnem nadzoru obveščevalnih in varnostnih služb, ki je bil vložen v zakonodajni postopek 11. julija 2002 in s sprejetjem tega 26. februarja, zmanjšala na minimum. V skladu s 37. členom omenjenega zakona pa je potrebno sprejeti še poslovnik komisije državnega zbora za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb, ki je danes pred nami in predstavlja piko na i, dela te komisije v temmandatu. Poslovnik komisije, po našem mnenju, ureja način dela komisije in s tem onemogoča različne interpretacije posameznih določb. Menimo, da je to pomembno in dobro, ker bo s tem komisiji omogočen kvaliteten nadzor nad delom in zakonitostjo dela obveščevalnih in varnostnih služb, kar je dobro tako za te službe kakor tudi za vse državljane Republike Slovenije in nenazadnje tudi v smislu sodelovanja teh služb s podobnimi v širšem evropskem prostoru. Naj poudarim, tudi sledeče. V naslednjem mandatu bo potrebno dati poudarek tudi izobraževanja članov te komisije, saj bo le tako lahko kvalitetno in tudi strokovno opravila svoje poslanstvo, kakor tudi zagotoviti ustrezne materialne in tehnične pogoje. To velja tudi za obveščevalno varnostne službe, ki so pomemben dejavnik nacionalne varnosti. Posebno je potrebno omeniti postopek izvrševanja nadzora, ki je v tem poslovniku podrobno razčlenjen in tako preprečuje situacije, ki smo jim bili v preteklosti priča, ko je bil v komisiji, zaradi nejasnosti in nedefiniranosti nadzor onemogočen. V poslanski skupini Stranke mladih Slovenije bomo poslovnik komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb podprli, komisiji pa želimo veliko uspešnega in nekonfliktnega dela. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavil mag. Janez Drobnič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Lepo pozdravljeni tudi predstavniki vlade Republike Slovenije. Torej, komisija za nadzor obveščevalnih služb je opravila v tem mandatnem obdobju pomembno delo. V prvi vrsti je seveda nadzorovala postopke in dejanja obveščevalno varnostnih služb, ki so pomemben element in dejavnik zagotavljanja varnosti državljanov in države, po drugi strani je pa tudi opravila nadzor, da se te službe ne bi premaknile preko tiste meje, ki pomenijo zlorabo sile nad državljani, skratka, iskanja te potrebne meje med varnostjo, zanesljivostjo in na drugi strani med spoštovanjem pravic. To je v tem mandatnem obdobju uspela, hkrati je pa komisija pod vodenjem predsednika gospoda Jerovška pripravila tudi zakon o nadzoru obveščevalno-varnostnih služb in torej tudi poslovnik, ki ga danes obravnavamo. V tem poslovniku so razrešene tiste dileme, na katere smo v praksi naleteli, na kakšen način organizirati nadzor, na kakšen način zbirati gradivo, ga obdelovati, ga shranjevati, izdajati pooblastila, identificirati in seveda opraviti nadzor. V nekaj situacijah je bilo ravno zaradi pomanjkljive normativne podlage nekaj težav z razumevanjem, na kakšen način napotiti komisijo, kdaj, kako naj bo sestavljena, kdaj naj opravi delo, kako naj se opravi poročilo. Skratka nekatere zagate, ki so seveda potrebne, da jih rešimo normativno. Ta dejavnost je vendarle zelo odgovorna in postopki morajo biti natančno opredeljeni. V ta namen je pripravljen ta poslovnik, ki ga v poslanski skupini Nove Slovenije pozdravljamo. Mislimo, da je dober, verjetno bo pa še nadaljnja praksa dograjevanja tega področja nadzora varnostnih in obveščevalnih služb pokazala, kaj bi bilo eventualno treba še dodati in izboljšati zato, da bi dosegli in uresničili tiste cilje in poslanstvo, ki ga državni zbor s svojo komisijo mora opravljati. To je tudinjegova ustavna obveznost. Torej kot že rečeno, bo predlog poslovnika, komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb bo poslanska skupina Nove Slovenije podprla.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavil gospod Bojan Kontič. Izvolite.
Podpredsednica, kolegice in kolegi! Že v razlogih za sprejem poslovnika smo člani komisije, predlagatelji zapisali, da je sam položaj komisije zelo specifičen in njeno področje dela bolj zahtevno od drugih delovnih teles državnega zbora, kar pomeni, da je potrebno način njenega dela opredeliti v poslovniku komisije, ki bo zajemal natančne določbe za način njenega dela, kot to zahteva že navedena zakonska določba. V temmandatu državnega zbora smo sprejeli zakon o parlamentarnem nadzoru obveščevalnih in varnostnih služb in spremenili poslovnik državnega zbora in oba akta sta podlaga za ustrezno delovanje komisije in posredno tudi državnega zbora na področju nadzora obveščevalnih in varnostnih služb. Dobro je, da bomo tik pred dokončanjem našega mandata sprejeli tudi poslovnik komisije za nadzor nad delom obveščevalnih in varnostnih služb. Pomembno je, da je natančno opredeljen način dela komisije, predvsem pa postopek izvrševanja nadzora. Pri tem je pomembno izpostaviti člene, ki se nanašajo na pooblaščeno skupino. Želim izpostaviti tretji odstavek 34. člena, ki določa, kaj mora vsebovati sklep o imenovanju pooblaščene skupine. Poleg imena in priimka članov oziroma članic pooblaščene skupine, predmet nadzora ter kraj oziroma lokacijo nadzora. To bo odpravilo nevarnosti, da bi pri določanju nadzora prišlo do nejasnosti, ki bi lahko povzročile različno razumevanje sklepa o nadzoru. 16. člen tega poslovnika določa način obveščanja javnosti. Predvsem je nujno, da onemogočimo kakršnokoli solo akcijo predsednika, ne glede na to iz katere politične opcije le-ta prihaja. V primeru vprašanj in zadev, ki so bistvena za nacionalno varnost ali za delovanje nadzorovanih služb, poslovnik predvideva pisno uradno obvestilo za javnost, sprejeto z večino glasov navzočih članov komisije. Poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov bo podprla predlog poslovnika komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb. S tem bo tudi, kot je že bilo danes povedano, zaokrožena celota in omogočeno kvalitetno in strokovno delo bodoče komisije v bodoči sestavi državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke nam bo predstavil gospod Bogdan Barovič. Izvolite.
Hvala, gospa predsedujoča. Kolegice in kolegi! Tanka je črta, ki jo prestopiš in z njo lahko prizadeneš človeka in človekovo dostojanstvo. O tem je bilo od mojih predhodnikov povedano veliko. Varnostne in obveščevalne službe v tej državi so potrebne, svoje delo morajo opraviti in ne moremo včasih zameriti, da se ta tanka črta, ki se ne vidi, prestopi. Toda s tem posegajo v poglavje II. ustave Republike Slovenije in zato je dobro, celo odlično, da obstaja komisija za nadzor dela varnostnih in obveščevalnih služb. S tem ohranja red, ustavnost in pravice državljankam in državljanom. Odlično je, da je oblikovan poslovnik, ki natančno določa pravila igre. Odlično je, da opredeljuje možnost izkazovanja članov te komisije. Odlično je, da zagotavlja potrebno logistično podporo, varne prostore in predvsem se nam v Slovenski nacionalni stranki zdi zelo pomemben 42. člen poslovnika, ki govori tudi o tem, da komisija redno, enkrat letno obvešča državni zbor o svojem delu. Po mnenju Slovenske nacionalne stranke je poslovnik dober in absolutno ga bomo podprli. Komisiji za nadzor varnostnih in obveščevalnih služb pa izrekamo zahvalo za opravljeno delo in željo za koristno delo vnaprej, predvsem v prid in korist varovanja ustavnih pravic državljankam in državljanom.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Jožef Jerovšek. Izvolite.
Hvala lepa še enkrat. V poslanski skupini SDS smo veseli, da je komisija, ki smo ji predsedovali v tem mandatu pripravila vse zakonske in poslovniške podlage za uspešen nadzor v prihodnje. V poslanski skupini SDS se zavedamo pomembnosti učinkovitega nadzora nad delom varnostno obveščevalnih služb, še posebej, ker so bile v preteklosti te službe spolitizirane in pogosto zlorabljene za kršenje človekovih pravic in temeljnih svoboščin. V SDS izhajamo iz pravice, da mora biti sistematičen dvom v delo obveščevalno varnostnih služb, metoda dela te komisije. Še posebej smo v Slovenski demokratski stranki zainteresirani za to, da ima nadzorna komisija za učinkovit nadzor urejene zakonske in poslovniške pogoje delovanja, ker smo edina stranka, ki je bila v času nove države deležna zavestne diskreditacije s strani vladajoče politike in varnostnih služb, ko so v času kosovske krize širile vesti, da SDS uri kosovske separatiste. V Slovenski demokratski stranki se bojimo, da je morda tudi letos s strani vlade prišlo do politizacije dejavnosti, ki je povezana z dejavnostjo obveščevalnih služb. Namreč, z velikim začudenjem smo sprejeli vest, da je vlada zamenjala direktorja arhiva Slovenije, ki hrani arhive varnostnih služb iz preteklega obdobja. Še posebej smo presenečeni zaradi tega, ker je prejšnji direktor zelo strokovno vodil ta organ in opozoril tudi na nekatere napake pri vodenju arhivskega gradiva znotraj obveščevalnih služb.
Gospod Jerovšek, vaši kolegi se vznemirjajo [[...]]
V poslanski skupini SDS menimo, da so jasne zakonske pristojnosti in pregledne poslovniške rešitve prava osnova za delo nadzorne komisije. Ker gre za tako imenovano manjšinsko komisijo, ki jo praviloma vodi predstavnik največje opozicijske stranke, je to komisijo v tem mandatu vodil poslanec iz SDS. Na predloženi poslovnik gledamo v SDS kot na zaključek uspešnega dela komisije. V Slovenski demokratski stranki smo sicer želeli še krajši in manj normiran poslovnik. Vendar smo prisluhnili tudi argumentom pravnih strokovnjakov, ki so sodelovali v pripravi osnutka poslovnika, poleg tega pa smo pri vloženih amandmajih smiselno povzeli tudi nekatera mnenja zakonodajno-pravne službe. V Slovenski demokratski stranki smo posebej zainteresirani, da komisija tudi primerno komunicira z javnostjo. Kljub temu, da so seje komisije zaprte za javnost in so gradiva po večini opremljena z oznako zaupnosti. Zato smo v SDS v fazi sprejemanja nasprotovali takim rešitvam, ki bi obveščanje javnosti preveč onemogočale. Pri tem so nas vodile tudi izkušnje podobnih komisij v drugih državah. Še posebej pomembno in s posebno pozornostjo smo pač gledali na člene, ki določajo pooblastila pooblaščene skupine in pristojnosti pooblaščene skupine in člene, ki precizirajo zadržanje nadzora komisije s strani vlade. Če bi mi sami pisali poslovnik, bi s poslovniškimi rešitvami omejili možnost zadržanja nadzora, prav tako pa bi gotovo določili še širše pristojnosti pooblaščene skupine. Vendar smo konstruktivno sodelovali pri pripravi tega poslovnika in mislimo, da smo dosegli nek trenutni optimum, da so zapisane rešitve takšne, kot so v tem dopolnjenem predlogu. Tudi sami menimo, da je pomembna rešitev 42. člena, ki zahteva redno obveščanje državnega zbora, poleg tega pa moram reči na zaključku, da se v Slovenski demokratski stranki zavedamo, da najuspešnejši nadzor in minimaliziranje možnosti zlorab obveščevalnih služb, zagotavlja in predstavlja redna zamenjava oblasti. To je temeljno načelo demokracije, ki marsikaj prinese samo po sebi. Zato v SDS menimo, da se bodo nadzorniki in vodenje komisije redno menjavali v bodočnosti, da bo Slovenija izpolnjevala te kriterije demokratične oblasti in zaradi tega tudi, če je kdorkoli menil, da bo kakšna rešitev v tem poslovniku jemala več pravic trenutnim predsedujočim tej komisiji, mi upamo, da bodo take neprimerne rešitve, če so vgrajene, udarile po zamenjavi oblasti druge stranke. Hvala lepa.
Lepo prosim za mir v dvorani! Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil gospod Dorijan Maršič. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovani predstavniki vlade, spoštovane kolegice spoštovani kolegi! V mandatu, ki se izteka, smo med drugim izpolnili tudi zavezo, da se sistemsko uredi parlamentarni nadzor obveščevalno varnostnih služb. Tako smo na seji državnega zbora, dne 26.2.2003 sprejeli zakon o parlamentarnem nadzoru obveščevalnih in varnostnih služb, ki v svojem 37. členu določa, da državni zbor sprejme poslovnik komisije za nadzornad delom varnostnih in obveščevalnih služb najkasneje v šestih mesecih od uveljavitve zakona. Predlog poslovnika komisije za nadzor obveščevalnih in varnostih služb, ki je danes pred nami, pomeni poleg citirane zakonske določbe uresničitev tudi 9. člena zakona, ki določa, da komisiji način svojega dela s poslovnikom, ki ga sprejme državni zbor na predlog komisije. Predlog poslovnika je akt, ki poleg citiranih zakonskih določb podrobneje izpeljuje celoten zakon. Način dela komisije je bilo potrebno natančno in odgovorno opredeliti. Vloga komisije je namreč izredno pomembna v sistemu nacionalne varnosti. Izvrševanje nadzora nad delom obveščevalnih in varnostnih služb in presoja, ali je dejavnost nadzorovanih obveščevalnih in varnostnih služb v okviru ustave in zakona, je odgovorna naloga. Na eni strani je varnost države, ki naj bi jo zagotavljali tudi obveščevalne in varnostne službe s svojo dejavnostjo in ukrepi, tudi s posegi v človekove pravice in svoboščine, na drugi strani pa gre za izredno zahtevno presojo, kdaj so dejavnost in ukrepi obveščevalnih služb prekomerni in zunaj samega načela ustavnosti in zakonitosti. S tem, ko bomo danes sprejeli predlog poslovnika bomo torej zagotovili zaščito parlamentarne demokracije in tudi varovanje človekovih pravic. Predlog poslovnika podrobneje določa predmet in obseg parlamentarnega nadzora obveščevalnih in varnostnih služb, sestavo, naloge in način dela komisije ter njena razmerja do državnega zbora, Vlade Republike Slovenije in ministrstev, drugih državnih organov obveščevalno-varnostnih in varnostnih služb, organizacij in posameznikov. V poslanski skupini LDS predlog poslovnika ocenjujemo za dobro pripravljen akt, ki bo v skladu z demokratičnimi načeli dokončno uredil vlogo zakonodajnega telesa v nadzoru obveščevalno-varnostnih in varnostnih služb ter ga bomo za to z veseljem podprli. Ob tem bi se za njihovo posebno vlogo pri pripravi zakonodaje in poslovnika zahvalili vsem članom komisije ne glede na politično barvo, ki so sodelovali pri pripravi tako pomembnih aktov, ki bodo omogočali nadzor te pomembne problematike tudi v naslednjem mandatu, ne glede na to, kdo bo na oblasti. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, ki ga bo predstavil gospod Franc Kangler. Izvolite. Lepo prosim za mir v dvorani, mogoče na hodniku obračunata. Gospod Kangler, izvolite.
Hvala, za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Tudi v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo omenjeni predlog poslovnika skupine za nadzor tudi podprli. Z velikim zadovoljstvom sprejemamo, da je ob koncu mandata skupina poslancev pripravila temeljit, dober poslovnik, kateri predvsem ureja delo predsednika, vlogo predsednika ter so naloge predsednika. Ureja, da so seje tako pomembne komisije, kot je komisija za nadzor nad obveščevalnimi službami, zaprte za javnost in v nekaterih primerih lahko tudi odprte za javnost. Pomembno je tudi na kakšen način predsednik poroča s seje komisije in iz nekaterih dogodkov, ki so se dogajale v zvezi z komisijo in sejo, vsem medijem. Ta poslovnik temeljito in tudi učinkovito ureja navedeno problematiko. Kar se tiče zadrževanje nadzora, v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ocenjujemo, da kadar gre za posebne elemente, kadar gre za interese države, vlade pri nekaterih aktivnostih, ki se nanašajo na nacionalno varnost države, da ima vlada možnost, tako kot služba, da zadrži izvajanje nadzora te komisije in na neki način je urejeno, da komisija po zadržku izvajanja nadzora dobi temeljito poročilo oziroma vpogled v dokumentacijo. Poslovnik tudi ureja kdo in na kakšen način pridobiva dokumentacijo, na kakšen način se izvoli pooblaščeno skupino, ki ima pomembno vlogo, ki jo opravi nadzor. Sami ste lahko razbrali, da mora biti pooblaščena skupina imenovana za vsak nadzor posebej. Novost pri parlamentarnem nadzoru nad temi službami, ki jih komisija nadzira, je tudi ta, da posamezni člani nosijo službene izkaznice, kar pomeni, da tudi v skladu s krovnim zakonom in poslovnikom posamezni člani komisije, ki morajo biti z večino vseh poslancev tudi izvoljeni v to komisijo nimajo nadomestnih poslancev kar pomeni, da je zajamčena in večja verjetnost, da bodo podatki, ki so posredovani komisiji ostali konsperativno [[?]] tajni in je manjša verjetnost, da bi iz te komisije uhajali. Kar se tiče poročanja navedene komisije je tudi to ta poslovnik dobro uredil. V poslanski skupini mislimo, da je poročanje komisije državnemu zboru do 30. aprila je relativni datum in ustrezen datum, saj poroča komisija za preteklo leto in do 30. aprila komisija lahko pripravi poročilo. V imenu poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bi se tudi jaz zahvalil vsem članom komisije, vsem tistim, ki so kakorkoli sooblikovali pri krovnem zakonu, ki ga je parlament dobil za nadzor nad obveščevalnimi službami, kot pri delu in oblikovanju tega poslovnika. Namreč, tudi v Slovenski ljudski stranki in poslanski skupini se zavedamo, da v preteklosti in iz izkušenj in tudi nekateri indici kažejo, da so bile velikokrat slovenske obveščevalne službe bodisi s strani posameznikov ali posameznih organizacij vpletene v politične konflikte in afere, ki so spremljale delo tako vlade kot državnega zbora in drugih vej oblasti. Pomembno je, da komisija učinkovito opravi svoj nadzor ter zakonito in na hiter način. Le s takšnim načinom in s pravno podlago lahko zagotovimo, da se temeljito in učinkovito nadzirajo tiste službe katere imajo pooblastilo poseči v človekove pravice na podlagi zakona. In da se tista pooblastila in vpogledi tistih služb, ki imajo pravico poseči v človekove pravice, nadizrajo s strani te komisije, ne glede na to kdo bo predsednik in kateri člani bodo izvoljeni v to komisijo. Poslovnik ima dobro podlago, dobro zakonsko osnovo, da bo lahko komisija temeljito nadzirala vse službe, ki delujejo na območju Republike Slovenije. Še enkrat poudarjam, poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo podprla predlog poslovnika. Veseli pa smo, da je komisija v večji meri soglasno sprejela vse amandmaje in upoštevala pripombe sekretariata za pravne zadeve. Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali smo stališča poslanskih skupin. Sled splošna razprava o predlogu akta. Gospod Jerovšek želite besedo? Izvolite.
Pravzaprav ne bom diskutiral. Mislim, da sem prej pozabil, zaradi medklicev iz dvorane, pojasniti, da bo naša poslanska skupina predlog poslovnika podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Knagler želite besedo? Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke! Dovolim si spregovoriti par besed. Glede na to, da sem bil v prejšnjem mandatu od leta 1996 do 2000 in tudi v tem mandatu član komisije, ki je nadzirala varnostno obveščevalne službe, ki delujejo na območju Republike Slovenije, se pravi slovenske varnostno obveščevalne službe. Moja ocena je, kot so tudi nekateri predhodniki prej ugotovili, da so bile službe v prejšnjem mandatu zlorabljene velikokrat v politične konflikte in politične afere. Komisija je tako v prejšnjem mandatu, kot tudi v tem mandatu nekatere stvari ugotovila. Ugotovila na način in tudi nekatere stvari in nekatere bodoče konflikte, ki bi jih lahko posamezni člani služb povzročili, tudi preprečila. Preprečila na ta način, ker me tudi molčečnost zavezuje in glede na to da je seja javna, težko govorim o samivsebini. Želel bi poudariti to, da od tistega trenutka ko je komisija v tem mandatu način dela nekoliko drugače organizirala v državnem zboru, predvsem mislim na tiho sobo in na nekatere druge pojave, ki so se v prejšnjem mandatu pojavili, lahko z vso odgovornostjo trdim, da se zato v tem mandatu te službe niso toliko zlorabljale v takšne in drugačen obračune. To je tudi rezultat dobrega dela naše komisije in dobrega dela nadzora te komisije. Zato smo si tudi člani komisije, ki opravljamo nadzor želeli, dasmo čim prej dobili krovni zakon, ki nam je dal pravno podlago za nadzor. Sam bi rad poudaril, da bo tudi ta poslovnik, ki ga bomo danes po vsej verjetnosti sprejeli velik napredek pri samem delu komisije. Izključno zato, da so s tem poslovnikom, tudi zakonom dorečen vse tiste stvari, na katere so imela posamezne službe, predstojniki služb, vlade in tudi parlamenta imeli svoj čas pomislek. Velikokrat smo imeli problem s samo organizacijo in z generalno sekretarko pri nudenju strokovne pomoči pri tej komisiji. Ne bi želel poudarjati o vsebini, vendar glede na druge zakone, zakone o tajnih podatkih, zakon o SOVI, zakon o policiji, zakon o nadzoru nad obveščevalno varnostnimi službami. Vsi ti zakoni in še verjetno drugi predpisi in tudi poslovnik državnega zbora daje tej komisiji pooblastilo, zakonsko podlago, da smemo člani, pooblaščena skupina nadzirati te službe, nadzirati njihovo zakonitost in nadzirati tiste njihove neposredne aktivnosti, ki kakorkoli posegajo v človekove pravice. Mi kot člani komisije nismo samo nadzirali obveščevalno-varnostne službe, temveč smo jim velikokrat tudi pomagali. Pomagali smo jim pa tudi na ta način, da smo poskušali tako na vlado kot na ta zbor apelirati, da se spremenijo nekateri akti, ki bi dali tako policiji kot obveščevalno varnostnim službam nekatera večja pooblastila in to mislim in sem v to tudi prepričan. Čeprav bi rad poudaril, da je od samostojnosti Republike Slovenije preteklo že kar veliko časa in da vsi tisti, ki kakorkoli hrepenijo po oblasti na ta način, da bi prevzeli nadzor nad temi službami, bi se morali zavedati, da se je potrebno v demokraciji obnašati po vzoru zahoda, da te službe služijo državi, vladi in da morajo te službe skrbeti za nacionalno varnost. Ne glede na to, ali je levica ali desnica na oblasti. In nedopustno je, da bi posameznik ali skupina, ki je zaposlena v teh službah kakorkoli zlorabljala tiste podatke, ki so bili pridobljeni za delo te službe. V prejšnjem mandatu smo bili priča, takšnim dogodkom, predvsem moram odkrito priznati, da nismo bili člani komisije zadovoljni s prejšnjim direktorjem SOVE, ki ni imel pravega odnosa do naše komisije. Tudi s takšnim poslovnikom, ki ga danes sprejemamo, sem prepričan, da bomo ta odnos, tako med vlado in nekaterimi službami bistveno izboljšali, čeprav se moram danes na tem mestu zahvaliti obema direktorjema obveščevalnih služb, tako ministrstva za obrambo kot tudi SOVE in ministrstva za notranje zadeve, za pristno sodelovanje in iskanje kompromisa med zahtevo posameznih članov te komisije na eni strani in predstojnikov obveščevalnih služb na drugi. Sam bi si želel, da bo komisija v naslednjem mandatu učinkovito, zakonito in hitro opravljala nadzore in da bodo komisiji dostopni vsi podatki, ki velikokrat naši komisiji niso bili dostopni s takšnih ali drugačnih razlogov. Prepričan sem, da niti ne predsednik kot posamezni člani komisije, nismo imeli interesa, da bi iskali konflikt. Velikokrat bi lahko v tem mandatu iz posameznega konflikta med komisijo in posameznimi člani ali predstojniki, če se smem takoizraziti, obveščevalno varnostnih služb, naredili politični konflikt. Lahko bi preko medijev ali kako drugače, preko državnega zbora sprožili politično ali kakšno drugačno gonjo proti tem službam. Pa tega, ne glede na to, da smo to komisijo sestavljali izrazličnih parlamentarnih strank, iz opozicije in koalicije, nismo storili, ker se vsi dobro zavedamo, da mlada država, kot je slovenska država, ki je postala članica evropske unije, ki je prav tako članica severno-atlantske zaveze, nujno potrebuje te službe, ki so kakorkoli gledamo, tudi del vseh teh zvez in tega sistema. Zato morajo biti te službe apolitično in želel bi si, da opravljajo svoje delo strokovno in zakonito in da služijo slovenskemu narodu in nacionalnemu slovenskemu interesu oziroma interesov. S tem bi tudi zaključil. Še enkrat mi dovolite, da se zahvalim vsem poslanskim kolegom za sodelovanje v tej komisiji, ki smo v tem mandatu sodelovali. Bodoči komisiji pa želim veliko uspeha in čim bolj plodnega sodelovanja s slovenskimi varnostno-obveščevalnimi službami.
Hvala lepa. želi besedo gospod Maršič? Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Zaključujemo en ciklus pomembnega dela. Mislim, da smo lahko v državnem zboru resnično ponosni, da smo ga izpeljali do konca. Kakorkoli sem se srečeval tudi v tujini s to problematiko, ko sem hodil okoli in kot član parlamentarne skupine, torej parlamentarne delegacije v parlamentarni skupščini Nata, smo veliko govorili tudi o tem, kako se nadzoruje varnost obveščevalne službe in oborožene sile. Tako imenovani demokratični nadzor nad temi silami. Prišel sem do spoznanja, da je ni države, demokratične države na svetu, ki se ne bi neprestano soočala s tem, neprestano problematizirala topodročje in se neprestano ukvarjala s tem. In ni je države in ni ga parlamenta, ki bi bil vedno zadovoljen s tistim, s čemer se sooča, z informacijami, ki jih dobiva itn. Gre za praktično nek ciklus, ki po mojem ne bo nikoli imel tistega zadovoljujočega zaključenega kroga. Gre za nekak lov psa in mačke, s tem, da je potrebno povedati naslednje. Vedno je potrebno imeti pred sabo to, da moramo imeti varnostno-obveščevalne službe, da mora obstajati nadzor in da mora biti ta nadzor tudi reguliran. Torej nadzorovanje. Vendar moramo imeti tudi hkrati nek lasten nadzor nad tem, kako in kaj nadzorujemo. Gre predvsem za to. To smo dostikrat govorili in govorili zelo intenzivno, ko smo zakon sprejemali, da je potrebno ohraniti tudi integriteto same službe, ki jo nadzorujemo. Predvsem zaradi tega, da bi se izognili kakršnikoli manipulaciji politični po eni strani, po drugi stani pa da bi slučajno povzročili ranljivost naših varnostno obveščevalnih služb, torej nadzorovanj do drugih, morda zunanjih, tretjih, celo izven naše države. Jaz mislim, da smo to v našem državnem zboru na nek način dosegli. Mi sicer, ki smo navadni člani in članice tega parlamenta, ki nismo soočeni z neposrednim delom in konstantnim delom v sami komisiji, morda vseh stvari niti ne vemo. Vendar pa kolikor sem razumel, tudi skozi poročila, ki smo ga obravnavali v preteklosti, je do, bom rekel, nekega zaupanja med nadzorovalnimi službami in med parlamentom na drugi strani vendarle prišlo. Končni rezultat tega je zakon. Končni rezultat tega je tudi ta pravilnik, ki ureja naše delo in naše medsebojno razmerje med nami nadzorniki in nadzorovalnimi službami. Da je delo dobro opravljeno, mi nakazuje tudi dejstvo, da ker sem imel priliko nekajkrat predavati parlamentarcem na temo demokratičnega nadzora nad oboroženimi silami, nad varnostnim sistemom, da sem predstavil tudi seveda v okviru tistega, kar sem jaz seznanjen s tem, delom naše komisije - našo zakonodajo, v pripravi pravilnik. Z veseljem so ga vzeli tisti, ki so omogočili, bom rekel, to usposabljanje, pomeni strokovnjaki iz drugih evropskih držav, ki so pomagali bodisi v Bosni in Hercegovini, v Albaniji ali pa drugih državah, ki vzpostavljajo takšne sisteme demokratičnega nadzora, kot tudi pri samih parlamentarcih, katerimi smo predstavljali naš sistem, naš model. Tako, da jaz mislim, da je to ena dobra referenca vsem tistim, ki ste sodelovali neposredno pri pripravi tako zakona, kot tudi tega pravilnika, da je bilo delo dobro opravljeno. Druga stvar pa je neposredno delo, neposredna kontrola, o tem sem jaz že prej govoril, da mora biti neka mera zaupanja med službami in med parlamentom, po drugi strani pa tudi zelo intenzivno profesionalno in dosledno delo članov komisije, ki pa tu ne morejo imeti milosti pri izvajanju tistih pristojnosti, ki jih ima parlament, ki jo imajo parlamentarci in še posebno komisija. Tako, da se še enkrat zahvaljujem za to delo, ki je bilo opravljeno. Ne glede na to, kdo bo na naslednjih volitvah zmagal ali izgubil, mislim, da so postavljeni dobri temelji, da bo ta komisija delala dobro in tudi na osnovi tega pravilnika, ki je tu pred nami in katerega - upam -, da ga bomo v tem drugem branju sprejeli. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Moge, izvolite.
Hvala lepa za besedo. O teh hvalnicah oziroma so res uspehi, bi rad dodal še nekaj misli. Vsi vemo, da nepoznavanje prava škodi. Če pa določeno področje pravno ni urejeno, potem na tem področju vlada kaos oziroma neurejenost. To se je nam članom, recimo, komisije v preteklosti že dogajalo, ko smo bili na tistem znamenitem ogledu v Mariboru. Če bi bilo to področje pravno urejeno, bi brez vsakršnega konflikta pregled opravili, tako pa smo po nepotrebnem pač izpostavljali določene službe na ogled javnosti, kar ni bilo pravilno. Mislim, da so te službe na dveh udarih. Prvi udar je bil ali pa izraba teh služb iz notranjih logov za notranje politične potrebe. Zavedati se moramo, da so politične osebe, to je minister za obrambo, minister za notranje zadeve in pa predsednik vlade tisti, to so politične figure, ki generirajo zakonitost in ki navsezadnje tudi dajejo določene naloge tem službam, da lahko opravljajo te naloge. Velika verjetnost obstaja, da se jih da potem, če službe niso v redu organizirane, izrabiti za določene politične namene. Poglejte, dva taka primera. Prvo je, da so urbi et orbi celemu svetu, celi zemlji, dali centralne aktivne evidence, v katerih ni bil samo spisek nekdanjih sodelavcev službe državne varnosti, ampak so za vsakega ubogega državljana, ki je naredil prometni prekršek ali pa, ki je, ne vem, kaj ukradel, kazen odsedel prav, so celemu svetu za leta nazaj dali vsem obveščevalnim službam in vsem delodajalcem orodje v roko, da je lahko pogledal, ali je ta in ta Slovenec imel čisto preteklost ali ni imel čiste preteklosti. Spoštovane kolegice in kolegi! Kdor je to objavil, naj ga bo do dna duše sram. Kaj je napravil v varnostnem pomenu in kaj je v osebnostnem pomenu naredil za vsakega, ki se je kadarkoli v življenju pregrešil, pošteno odsedel svojo kazen in ga je postavil na sramotilni oder celega sveta? Druga stvar. Notranje politično pomembno je bila tudi objava raznih zaupnih dokumentov, od Depale vasi do tistih, ki so bili v Mladini označeni ali strogo zaupno ali državna tajnost. Vsi ti dokumenti, ki so bili objavljeni, niso bili objavljeni zato, da bi državi prinašali neko blaginjo, neko varnost, ampak so bili objavljeni izključno z namenom, da se ti dokumenti uporabijo za politične koristi oziroma za politične točke. Mislim, da je dobro, da smo tudi s tem poslovnikom te stvari presegli. Kot pes na mačko verjetno preže zunanje obveščevalne službe na to, kaj delajo naše notranje in so verjetno z vsem razpoložljivim aparatom primorani, da spremljajo tudi, kaj dela komisija za nadzor varnostno-obveščevalnih služb. Če komisija za nadzor varnostno obveščevalnih služb skliče sejo in da dnevni red pod 1. točk, to poročilo te in te službe, pa zraven napišeše šifro in vse ostalo, je s tem že drugi službi oziroma drugi državi dala ne vem kakšen podatek. Še hujše pa je, če gre za izjave za javnost in se pri izjavah za javnost komentirajo določena najbolj občutljiva področja do te mere, da tisti, ki daje izjavo za javnost, kdorkoli je, osebno začne pripovedovati stvari, ki so lahko lahek plen tujih obveščevalnih služb. Zaradi tega je dobro, da je v tem poslovniku narejeno tako, kot je narejeno. Jaz bi še huje naredil, če bi hotel biti kredibilna služba, namreč da bi izjavo za javnost dal samo v pisni obliki. Toda bila so nasprotovanja, ko smo delali ta poslovnik. Gre za to, da je učinkovit nadzornik zagotovo ta, ki je tih in ki mu lahko zaupaš, ne pa tisti, ki je prišel do nekih informacij, potem jih pa za dnevno politične potrebe, takoj ko je konec sestanka, začne širiti v javnost. Mislim, da je komisija v tej sestavi bila to - to kar je že kolega Maršič povedal - mi smo prišli do ogromno zanimivih informacij, ki bi se še kako dale uporabiti v dnevnem političnemživljenju, vendar v tem obdobju - če pogledate - iz te komisije skoraj ničesar ni prišlo. Še nekaj je, kar je - kot smo bili imenovani, da smo tudi sledni psi ali pa nekaj podobnega, v dobrem pomenu glede na te službe - je to, da si bo vsak predstojnik ali pa delavec te službe prekleto premislil, predno bo šel in sprožil kakšno afero, ne da bi pri tem računal, da bo moral za vse te stvari odgovarjati tudi pred komisijo in posledično preko poročila pred poslanci vsega Državnega zbora Republike Slovenije. Prav je, da državni zbor dobi to poročilo enkrat na leto in se z njimi tudi seznani. Na kratko bi lahko strnil, da smo s tem zakonom, z urejeno zakonodajo dosegli aktivno partnerstvo med parlamentarci in med preiskovalnimi službami, da smo se lažje tudi pogovarjali, ne samo o zakonodaji ene in druge plati, ko smo jo sprejemali - saj smo za njih bili mi matično delovno telo - ampak smo tudi pomagali in poslušali razumeti takrat, ko smo se pogovarjali o proračunskih sredstvih oziroma sredstvih, ki jih oni imajo za svoje tajne fonde in s katerimi operirajo preko posebnih operativnih metod in sredstev. Mislim, da lahko rečemo, da kar se tiče zakonodaje in kar se tiče dela komisije same kot take, je bilo to obdobje komisije za nadzor varnostno-obveščevalnih služb zagotovo kvalitetno. Manj pa je zaenkrat še bilo kvalitetno, ker smo se morali dosti ukvarjati s tem orodjem, da smo sploh prišli na način tega sodelovanja in zaupanja, manj pa pri razreševanju določenih stvari. Sedaj, ko je orodje, upamo tudi, da bodo,ko se bomo v posamezne primere vtaknili kot nadzorniki, da bodo tudi ti lahko prišli do drugačnih rezultatov, kot so bili prej. Še enkrat s tem vzpostavljamo aktivno partnerstvo. Mislim, da bodo kolegi, ki nas bodo nasledili, neprimerno lažje delali in da dober zakonit parlamentarni nadzor lahko samo prispeva k kvalitetnemu delu nacionalne varnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi mogoče predstavnik vlade besedo? Ne želite. Čas določen za razpravo, še ni potekel. Sprašujem, če bi želel v podaljšku morebiti še kdo besedo? Gospod Jerovšek. V redu, 5 minut. Izvolite.
Hvala lepa. Prej sem pozabil poudariti psihološko moč zakonskih in poslovniških rešitev, ki jih prinaša zakon o nadzoru obveščevalnih služb in tudi poslovnik. In tudi pooblastila, ki so v komisiji s tem dana. Tudi naši nemški kolegi so nas med obiskom v Nemčiji opozorili na izredno psihološko moč v normalni državi, ki jih imajo nekateri instituti in nekatera pooblastila, ki so dana tem komisijam za nadzor. Trdno sem prepričan, da ne bi, če bi mi imeli te akte urejene že na začetku mandata, prišlo do te anomalije, ki jo je omenil kolega Moge, ko je bil komisiji preprečen vstop v enoto službe, eksplicitno na enoto službe. Mislim, da so stvari toliko jasno postavljene, da se kaj takega ne more zgoditi. Ta poslovnik prav gotovo preprečuje manipulacije države in posameznikov in tudi morebitne manipulacije s strani članov komisije. Želel bi poudariti, da je bilo sodelovanje komisije oziroma da je komisija v tem mandatu delovala izredno državotvorno in da je nekajkrat opozorila direktorje služb, da jih službe včasih pomanjkljivo informirajo predvsem o nekaterih - po našem mnenju - mejno spornih dejanjih ali pa ravnanjih. Upam si trditi, da je vsaj eden direktor služb na podlagi opozoril komisije potegnil notranje organizacijske poteze, ko je ugotovil, da s strani svojih podrejenih ni bil celovito informiran da do tega prihaja. Direktorji služb so politično kadrovali, kar je pravilno. Tudi v drugih državah imajo dostikrat in, vsaj v nekem obdobju, neko notranjo opozicijo in tudi včasih službe delujejo po nekih svojih tirih. Zaradi tega je tako, da ima komisija primerna pooblastila, da lahko pogleda, da so ta pooblastila primerno urejena v zakonskih in poslovniških aktih. To je izredno pomembno. Danes je bilo večkrat poudarjeno, da je komisija zelo dobro delovala v tem mandatu. Seveda se s tem strinjam in se kot predsednik komisije zahvaljujem za te pohvale.Eden od rezultatov dobrega dela je tudi ta poslovnik, ki je danes pred nami. Hkrati pa je delo komisije v tem mandatu pokazalo, po mojem mnenju - da imamo v Sloveniji zelo sposobno, konstruktivno in državotvorno opozicijo. Mi smo dejansko skozi to komisijo imeli določen vpliv ter ravnali konstruktivno in državotvorno. Zaradi vsega tega, kar je bilo danes rečenega, da je komisija nekaj naredila, bi se jaz tukaj zahvalil svojim kolegom v komisiji za res konstruktivno sodelovanje. Upam, da smo nekaj premaknili, da smo naredili nekaj za zagotavljanje spoštovanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Ne samo kolegom, zahvalil bi se tudi sekretarki komisije, gospe Marinki Bogolin, ki je izredno vestno delovala pri pripravi strokovnih podlag in koordinaciji med pravnimi strokovnjaki in poslanci. Delovala je res neverjetno požrtvovalno. Mislim, da se je tudi tajnici komisije potrebno zahvaliti. Želim, da bi bil dejansko ta poslovnik in ta zakon, ki ga bomo sprejeli, primerna podlaga in dobra podlaga za uspešno delo komisije v naslednjem mandatu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo. Ker k dopolnjenemu predlogu akta ni bilo vloženih amandmajev, bomo glasovanje o aktu v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanja ob 21.45 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Predstavnikom vlade se za sodelovanje lepo zahvaljujem. In še sledeče obvestilo. Nadaljujemo ob 16.20 uri z obravnavo 20. točke dnevnega reda, to je z obravnavo predloga Odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o programu prodaje državnega finančnega in stvarnega premoženja za leti 2004 in 2005. Hvala lepa vsem. Nadaljujemo torej ob 16.20 uri.
Spoštovane kolegice in kolegi! Nadaljujemo z delom državnega zbora. Prehajamo na 20. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ODLOKA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ODLOKA O PROGRAMU PRODAJE DRŽAVNEGA FINANČNEGA IN STVARNEGA PREMOŽENJA ZA LETI 2004 IN 2005. Predlog odloka je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Pozdravljam gospoda Mitjo Valiča, direktorja Servisa skupnih služb Vlade Republike Slovenije, ki mu dajem tudi besedo za dodatno obrazložitev predloga odloka. [[Ne želi.]] Predlog odloka je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora Cirila Pucka, da predstavi poročilo odbora.
Dober dan, spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi, predstavniki vlade! Odbor za finance in monetarno politiko je kot matično delovno telo navedeni predlog Odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o programu prodaje državnega finančnega in stvarnega premoženja za leti 2004 in 2005 obravnaval na svoji 62. nujni seji. Pri tem smo največ časa v razpravi namenili naslednjim vprašanjem: vprašanju smiselnosti odločanja državnega zbora o prodaji posameznih vrst premoženja manjše vrednosti, kot so, na primer, fotokopirni stroji, avtomobili in podobno; vprašanju, koliko državnega premoženja ima država še namen prodati oziroma ali vlada razpolaga z bilanco vsega državnega premoženja. Nadalje so člani odbora posebno pozornost namenili tudi vprašanju prodaje objektov, ki propadajo, pa jih vlada še ni prodala ali vključila v program prodaje premoženja. V tej zvezi je bil izpostavljen zlasti problem stražnic, s katerimi sicer upravlja ministrstvo za obrambo. Nadaljnja usoda teh objektov je odvisna od pričakovanja oziroma ravnanja skrbnikov tega premoženja. Možna pasta tako odprodaja objektov kot njihov prenos na lokalno skupnost. Vse stražnice se prodajajo na javni dražbi, ker njihova vrednost presega mejni znesek, ki je opredeljen s predpisom vlade. Če je vrednost premoženja po cenitvi namreč nižja od 2 milijonov tolarjev, se premoženje lahko odproda tudi neposredno. Transparentnost dražbe je zagotovljena z njeno objavo v Uradnem listu RS kot tudi v dnevnem časopisju. V interesu vlade je namreč odprodaja premoženja po najvišji možni ceni v danem trenutku. Postavljeno je bilo tudi vprašanje v zvezi s propadanjem objektov v državni lasti. Zlasti je bilo opozorjeno, da bi država morala svoje premoženje ustrezno zaščititi. Potem ko smo dobili ustrezne odgovore na vsa navedena vprašanja, je odbor sprejel predloženi odlok kot celoto. V skladu s tem predlagam državnemu zboru sklep, da potrdimo navedeni predlog odprodaje državnega finančnega in stvarnega premoženja za leti 2004 in 2005. Hvala lepa.
Hvala predsedniku odbora. O predlogu odloka dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin za vaša stališča. Dr. Jože Bernik dobi kot prvi besedo za stališče Nove Slovenije.
Hvala lepa, gospod podpredsednik! Gospod Valič, kolegice in kolegi! Ta predlog razprodaj je precej zanimiv in ima tudi kar nekaj ugank. Prvič je dopolnjen predlog, ki temelji na osnovi nekaterih važnih predlogov, ki jih je dala naša zakonodajno-pravna služba. Ta napotnica je zelo dobrodošla. Kot popotnica pa ni, če ravno če bo to ostalo v spominu vseh, ki imajo opravka s prodajo. Čeprav naslov tega odloka govori tudi o finančnem premoženju - vendar kolikor sam vidim - v tem seznamu tega finančnega premoženja ni. Če se pravilno spomnim, že nekaj časa nismo dobili. Zakonodajno-pravna služba je zelo prav opozorila, da je potrebno pri takem predlogu nekoliko bolje obrazložiti celotno proceduro in vse stvari, ki so bistvene pri taki razprodaji. Predmeti, ki se prodajajo, so zelo različni, tako poceni, kot po značaju te lastnine, torej vse od najmanjše vrednosti ne za najmanjše vrednosti, ampak zelo nizkih vrednosti od zastarelih pisarniških strojev, avtomobilov, stanovanj zemlje in podobno. Bralcu takega obširnega programa prodaje na 85-ih straneh pravzaprav se zastavlja mnogo vprašanj, vendar pa je dogovor težko dobiti, čeprav smo na seji našega odbora dobili kar nekaj pojasnil. Če razumem prav - po obrazložitvi predloga v Poročevalcu - naj bi se v letu 2004 prodaja sukala okoli vrednosti pet milijard 603 milijone tolarjev. V naslednjem letu 2005 pa dve milijardi 210 milijonov tolarjev, kar je seveda kar čedna vsota, če je vrednost tega premoženja resnična. Tukaj takoj nastane vprašanje, ali je ta vrednost več ali manj točna, je približna ali karkoli, kajti ne ve se oziroma bralec, ne mora iz tega izvedeti, kako in kdaj je bila ocenjena, kakšna je bila vrednost, v kakšnem stanju je in kakšni so stroški vzdrževanja. Prav tako ne more vedeti, ali je to cena knjigovodska ali realna ali kaj podobnega. Že večkrat smo se pogovarjali o tem, da bi bilo potrebno omejitito listo na neko bolj primerno oceno oziroma vsoto, kajti prodaja starih pisarniških strojev in tako dalje gotovo ne bi smela spadati v to listo. Državni zbor se ne bi smel ukvarjati s takimi stvarmi. To bi moralo biti dano na razpolago ljudem, ki so v tej službi in se oni potem dogovarjajo z vlado, kako in kaj. Star pregovor pravi "De minimis non curat lex" to se pravi z majhnimi stvarmi se zakon ne ukvarja. Mislim, da bi bilo primerno, da bi se enkrat temeljito dogovorili o tem, kaj naj gre na to listo, kakšna vrednost in tako dalje. Druga stvar, ki bi jo bilo zanimivo imeti, je to, da bi želeli dobiti celotno oceno vrednosti vsega premoženja, ki ga država ima in morda tudi neko nakazilo, kaj misli vlada s tem storiti. Ne vem, če kdo v državi sploh ve, koliko premoženja te vrste država ima, koliko je vredno. Mislim, da bi bilo potrebno - čeprav mogoče to zveni zelo ignorantsko - nakazati način opravljanja tega premoženja in ocenjevanje le-tega. Na odboru smo govorili tudi o tem, kako država oglaša te dražbe. Po mojem razumevanju je nekoliko to preskromno, tako da ljudje niso nujno obveščeni o tej zadevi. Mislim tudi, da bi nekdo iz vlade moral celotno stvar pregledati in narediti nek načrt, kako to stvar - bi rekel - bolj dosledno in pregledno voditi. Čeprav ne govorim, da sedaj servis skupnih služb v pomanjkanju, ampak verjetno pri vseh teh stvareh, ki jih imajo, niti ne morejo priti do tega, da bi lahko kakšne stvari predlagali. Mislim, da je to ekspertno delo, ki bi ga morali urejati strokovnjaki za knjigovodstvo in gospodarstvo. Ob koncu leta ali pred državnim proračunom oziroma predlogom državnega proračuna vsako leto ali vsaki dve leti bi bilo primerno, da vlada sešteje to, kar ima in tudi predoči državnemu zboru, tako da bi poslanci in tudi javnost izvedeli za to. Drugače je to lahko stvar manipulacije pri proračunu in tako dalje. Na vsak način mislim, da je bilo to delo dobro opravljeno. Vendar v sedanjih razmerah se mi zdi, da bi bilo to delo še boljše, če bi spremenili metodologijo in izboljšali naše poslovanje na modernejši način, ki ga druge države gotovo imajo. Prepričan sem, da gospod direktor to ve. Upam, da bo tudi to vzel na znanje in predlagal vladi kakšne spremembe na boljše. Hvala lepa.
Hvala! Dr. Bernik. Bogdan Barovič ima besedo, stališče Slovenske nacionalne stranke!
Hvala lepa, gospod predsedujoči, spoštovani gosti, kolegice, kolegi! Dejstvo je, da v Slovenski nacionalni stranki pri pregledu poročevalca in predloga vztrajamo oziroma izhajamo iz stališča, da je v program prodaje uvrščeno premoženje, za katerega državni upravni organi ocenjujejo, da ni več potrebno in da ne ustreza namenu uporabe in da ga je zato racionalno - v kar rad verjamem - tudi odprodati. 5 milijard v letu 2004. Mislim, da so vrednosti tega premoženja nekje okoli 2 milijardi v letu 2005. Prav je tudi, da je vlada predlog odloka iz meseca maja zamenjala in dala na koncu junija nov predlog. Predvsem na osnovi številnih pripomb, ki jih je dala zakonodajno-pravna služba. Temu je prav tako. Tudi zakonodajno-pravna služba je dopolnjeni program prodaje ocenila kot preglednejšega. No, nekaj stvari pa je še vseeno nerešenih. Prav je, da nanje opozorimo zato, ker jaz mislim, da se tudi o tej prodaji premoženja v tem mandatu že drugič pogovarjamo, ne sicer tega ampak prejšnjega. Gre predvsem za pomanjkljivo obrazložitev razlogov za prodajo, zlasti za pomanjkljivo obrazložitev premoženja večje vrednosti. Ne gre za - da ne bi kdo napačno razumel - nezaupanje, vendarle je dejansko res, da bi bila obrazložitev vsaj tistih večjih vrednosti absolutno potrebna čisto zaradi preglednosti dela, pa tudi zaradi naših lažjih odločitev. Res pa je tudi, da je predstavnik vlade - mislim - opozoril na to, da je bila prisotna naglica pri pripravi obravnave predloga odloka. Ta naglica je pravzaprav že izhodišče za tisto, kar smo že slišali, in sicer da bi bilo dobro, če bi vlada oziroma država imela spisek oziroma bilanco državnega premoženja, da bi vedela, kaj ima in kaj je dejansko koristno oziroma nekoristno za uporabo in koristno za prodajo. V Slovenski nacionalni stranki bi želeli opozoriti na nekaj stvari, ki so bile tudi omenjene na številnih srečanjih, predvsem pa tudi med člani odbora za finance. Predvsem je res to - mislim, da že drugič govorimo v tem mandatu - ponovno poudarjam, da bi bilo res potrebno - mi smo že pred leti rekli, ne vem, ali je bilo 2000 ali 2001 leta - določiti, katero premoženje naj bi vlada prodala sama mimo državnega zbora. Dejansko res ni potrebno, da državni zbor po eni strani odloča o prodaji - pa ne vem, če bom prav uporabil izraz o obratnih ali pa sredstvih manjših vrednosti - in katera premoženja naj bi bila tista, o prodaji katerih naj bi odločal državni zbor. To je bistvo. Mislim, da smo enkrat tak sklep že sprejeli v isti sestavi. A očitno ni bil udejanjen. Prav tako še enkrat poudarjam, da v Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da bi bilo potrebno na vseh nivojih, predvsem pa tudi na tem nivoju imeti bilanco premoženja in čas, nek čas zdaj recimo, je čas - da opozorimo, da se začnejo priprave, ocene, katero premoženje je ali bi bilo v kratkem lahko pač neuporabno, z vlado in da bi ga bilo dobro zaradi racionalnega poslovanja tudi prodati. Tako da bi bil naslednji poročevalec s to prodajo bolj pregleden. Poleg tega bi želeli v Slovenski nacionalni stranki opozoriti še eno vprašanje in sicer gre za prodajo oziroma gre za objekte, ki propadajo. Tudi na to smo bili opozorjeni. Torej, to so objekti, za katere se niti ne ve. Propadajo. Vemo, kdo je v lastne niti pa niso na spisku objektov oziroma predmetov za prodajo, niti se ne vzdržujejo. Razumemo tudi vlado, ki je sicer izjavila, da kar se teh objektov tiče, da skrbijo po najboljših močeh z razpoložljivimi sredstvi, da pa ne morejo veliko storiti. Ravno zato bi bilo po mnenju Slovenske nacionalne stranke zelo dobro, da se takšni objekti, ki propadajo, dajo na spisek in se odprodajo ali pa se dejansko vzdržujejo oziroma da se ugotovi, ali so potrebni ali ne in se jih uvrsti v bilanco države. Predlogu odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o programu prodaje državnega, finančnega in stvarnega premoženja za leto 2004 in 2005 v Slovenski nacionalni stranki ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa! Magister Andrej Vizjak? Ne. Ciril Pucko, stališče poslanskega kluba LDS. Prosim!
Hvala lepa, gospod podpredsednik! V programu, ki ga imamo pred seboj, bi v imenu poslanskega kluba Liberalne demokracije dodal predvsem dvoje. Prvič. Da bi lahko vlada učinkovito izvajala oziroma upravljala z državnim premoženjem in v tem smislu izvajala proračun za letošnje leto, je ta program potrebno nujno sprejeti. Drugič. Glede na dejstvo, da je bil skozi proceduro prvotno predloženi odlok prodaje državnega finančnega in stvarnega premoženja zamenjan z novim, izboljšanim, ki vsebuje določene dodatne oziroma naknadno ugotovljeno državno premoženje, ki ga je potrebno, zaradi racionalnega obnašanja in transparentnosti čimprej prodati menimo, da je takšen predlog dovolj dober, da bi lahko vlada v letošnje letu izvajala na eni strani proračun Republike Slovenije in po drugi strani učinkovito in racionalno ter transparentno upravljala z državnim premoženjem. Hvala lepa!
Hvala lepa! Še Ivan Božič, stališče SLS. Prosim!
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Na zadnji seji državnega zbora v tem mandatu nam vlada in njen servis skupnih služb ponujata v sprejem upravni akt, ki nam bo omogočil prodajo številnih nepremičnin različnih ministrstev, ki ne koristijo več svojemu namenu in jih je potrebno prodati. Za 30 milijonov evrov nepremičnin predstavlja okoli 4.5% pričakovanega letnega prometana nepremičninskem trgu. Vlado bo s to prodajo posegla na nepremičninski trg in omogočala eventualnim najemnikom le-teh ugoden nakup. Skoraj da, predvolilno darilo - če namreč tako gledamo. Celotni poslovni projekt pristave na Bledu po 290 evrov za kvadratni meter, stanovanje v najstrožjem centru Maribora, na Aškerčevi ulici po 200 evrov za kvadratni meter in podobno. Seznam je pričevanje o možni dogovorjeni v lokalni skupnosti tudi težko pričakovani prodaji državnega premoženja, kjer je potrebno prodati na javnih dražbah in bodo navedene cene služile le kot izhodišče. Vendar se je nepoučenemu kljub temu postavilo veliko vprašanj. Šele odgovor na njih nam daje bolj primerno sliko o tem, za kaj, pravzaprav gre. Vrednotenje nepremičnin je visoko strokovno delo, ki zasluži vso spoštovanje. Servis skupnih služb vlade nam je na odboru za finance in monetarno politiko navedel imena cenilcev tržne vrednosti nepremičnin, ki so vrednotili posamezne nepremičnine. Dobro bi bilo tudi, če bi bili seznami opremljeni znajosnovnejšimi podatki o stanju nepremičnine, kot so leto izgradnje, eventualna prenova oziroma podatek o eventualnem stanju nepremičnine, ki bistveno vpliva na njeno vrednost - to je popolnoma zanemarjen in ne vzdrževalen objekt ali podobno. Teh je v naši državi veliko. Bistveni podatek je tudi trenutna uporaba nepremičnine, ki lahko pove, če mogoče v stanovanju, ki je naprodaj, ni morda oseba, ki ima sklenjeno najemno pogodbo za nedoločen čas, kar pomeni, da ima oseba na stanovanju predkupno pravico oziroma da je tržna vrednost takšne nepremičnine bistveno nižja, kot bi bila sicer. Vseh teh podatkov nam predlagatelj tega programa ni predložil in nam onemogočil realno presojo upravičenosti takšne prodaje. Prav nasprotno pa je v programu velik seznam opreme in vozil z nizko izklicno ceno, celo manj kot 1.000 tolarjev na kos. Seznam in njegova številčnost le zamegljujeta program prodaje državnega in stvarnega premoženja za leti 2004 in 2005. Upamo, da bo vlada v naslednjem mandatu le pripravila seznam državnega premoženja. Tako bo odločanje o prodaji veliko lažje, pa tudi kupcev bo več. Odlok bomo podprli. Hvala lepa!
Hvala lepa! To so bila stališča poslanskih skupin. S tem bi, če ne nasprotujete, razpravo zaključil, ker splošne razprave poslank in poslancev ni. Želi kdo drug besedo? Če ne, zaključujem razpravo. Želi predstavnik vlade mogoče besedo? [[Ne.]] Torej, zaključujem splošno razpravo o predlogu odloka. O njem bomo glasovali v okviru glasovanj ob 21.45 uri. Prekinjam točko dnevnega reda. Ob 18.00 uri bomo prešli na 21. točko dnevnega reda. Do takrat prekinjam delo državnega zbora. Hvala lepa za sodelovanje.
Prehajamo na 21. TOČKO - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ODLOKA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ODLOKA O PREOBLIKOVANJU UNIVERZE V LJUBLJANI. Predlog odloka je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Predstavnice vlade med vami prav lepo pozdravljam. K besedi vabim državno sekretarko ministrstva za šolstvo, znanost in šport dr. Lučko Lorber. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanci, dovolite, da predstavim predlog spremembe odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o preoblikovanju treh slovenskih univerz. Najprej bi predstavila spremembe univerze v Ljubljani. Torej, na podlagi 15. člena zakona o visokem šolstvu, ki definira sprejem ustanovitvenega akta javnega visokošolskega zavoda, spreminjamo odlok v 1., 2., 3., 4. in 5. členu. Dovolite, da čisto na kratko povzamem predlog teh sprememb. V 1. členu, ki opredeljuje dejavnosti univerze in članic, je potrebno na novo opredeliti tudi druge dejavnosti, ker gre za uskladitev, standardno klasifikacijo dejavnosti, ki je definirana z novo uredbo o standardni klasifikaciji. Ta akt je bil sprejet leta 2002. 2. člen govori o sestavi upravnega odbora Univerze v Ljubljani. Definirana je sestava upravnega odbora z 22. členom starega zakona o visokem šolstvu. Z novelacijo tega zakona je dopolnjen in spremenjen v tretjem odstavku. Zakon o visokem šolstvu definira upravni odbor univerze kot organ upravljanja visokošolskega zavoda. Poleg nalog določenih z zakonom upravni odbor tudi odloča o zadevah materialne narave in skrbi za nemoteno materialno poslovanje visokošolskega zavoda. Do spremembe odloka so bili upravni odbori vseh treh slovenskih univerz sestavljeni po enakem principu. Tako da so imeli svoje člane predstavniki ustanovitelja, predstavniki delavcev, ki upravljajo visokošolsko dejavnost, predstavniki študentov in predstavniki drugih delavcev. S spremembami zakona o visokem šolstvu, kjer smo sledili bolonjskim principom, predlagamo, da je član upravnega odbora tudi predstavnik delodajalcev. Na ta način se spremeni sestava upravnega odbora tako, da imajo ustanovitelji tri svoje predstavnike, štiri predstavnike izvolijo iz vrst univerze, od tega tri iz vrst delavcev, ki opravljajo visokošolsko dejavnost, visokošolskih učiteljev, znanstveni delavcih in visokošolskih sodelavcih, in enega predstavnika drugih delavcev. Enega predstavnika imajo študentje in enega predstavnika delodajalci. Če povzamem, ustanovitelji imajo tri člane. Pet članov ima univerza, en je predstavnik, delodajalcev, univerza pa preko javnega poziva določi soglasje z ustanoviteljem izmed kandidatov, ki jih predlagajo Gospodarska zbornica Slovenije, Obrtna zbornica Slovenije, Združenje delodajalcev Slovenije, Združenje delodajalcev OGISTTA, Združenje managerjev Slovenije in vlada Republike Slovenije. Dovolite mi, da na koncu še poudarim, da so vse tri univerze predlagale različno sestavo svojih upravnih odborov in da smo na odboru za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport prišli do usklajenega predloga z univerzami. Ob tem bi želela še poudariti, da smo z uredbo o financiranju visokošolske dejavnosti vzpostavili tudi finančno avtonomijo univerz. Torej 43 milijard 711 milijonov se je s pogodbo za študijsko dejavnost v letu 2004 preneslo na univerzo. Podpisan je bil tudi dogovor o skupnih stališčih pri uresničevanju te uredbe. Na ta način je bila ob akademski organizacijski vzpostavljena tudi finančna avtonomija. S tem mislim, da lahko opravičimo, da smo kot ustanovitelji člani upravnega odbora in na ta način bdimo tudi nad izvajanjem programa dela in finančnega načrta, ki ga univerza sama oblikuje in tudi sprejme. To so ključne spremembe odloka univerze v Ljubljani. Hvala.
Hvala lepa. Predlog odloka je obravnaval odbor za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora gospoda Rudolfa Mogeta, da predstavi poročilo. Gospod Moge, izvolite.
Hvala lepa. Odbor je ta odlok obravnaval na svoji 33. seji. K odloku so glede zakonodajno-pravnega stališča podali mnenje delavci zakonodajno-pravne službe. Imeli so pripombo kar je redko pri pravnih akti - samo k 2. členu. Opozorili so na to, da bi se predlagano spremembo v sestavi upravnega odbora univerze sorazmerno povečal vpliv njegovih članov, ki jih imenuje ali pa daje soglasje k njihovem imenovanju Vlada Republike Slovenije. Tudi rektor univerze v Ljubljani - dobili smo tudi dopis univerze v Ljubljani - ni bil zadovoljen s sestavo tega organa in je predlagal, da bi se ta organ spremenil tako, da bi imeli univerze večino v upravnem odboru. Tudi predstavnik Sindikata vzgoje za izobraževanje, znanosti in kulture je nasprotoval členu, ki je opredeljeval sestavo upravnega odbora. Zahteval je to in poskušal doseči, da bi predlog za imenovanje delavcev, ki so v upravnem odboru in ki so iz vrst ljudi, zaposlenih v univerzi, dal sindikat. Na odboru predlog ni dobil podpore zaradi tega, ker odlok daje samo sestavo sveta, ne pa, kdo jih imenuje in prepušča predlagatelje teh ljudi statutom univerz. Tudi predstavnik Študentske organizacije Slovenije je dejal, da sestava upravnega odbora ni dobra in je zahteval celo to, da naj bi se število ljudi v upravnem odboru iz vrst ustanoviteljev za eno zmanjšalo in da bi se prav toliko povečalo število študentov v upravnem odboru. Člani odbora so predlaganemu 2. členu nasprotovali. Zaradi tega so vložili amandma, ki je naredil to, da je namesto, kot je v predlogu odloka, štiri ljudje iz vrst ustanoviteljev, spremenil v tri iz vrst ustanoviteljev in namesto dva delavca višjih šol tri iz delavcev visokošolske dejavnosti. Tako se je razmerje univerza proti zunanjim članom, ki je bilo prej 4:5, spremenilo 5:4. Isti model je da ne bi ponavljal - odbor uporabljal še v drugih dveh odlokih, o katerih bomo govorili. Nazadnje je treba še povedati, da smo zaradi tega, ker so bili ti odloki vloženi pozno v proceduro, popravili tudi 4. člen. Tako, da smo z amandmajem predlagali rok za oblikovanje upravnih odborov namesto 1. oktober na 15. december. Tudi s tem so se ljudje z univerze strinjali. Treba pa je to bitko razumeti v naslednji luči. Po sprejemu sprememb in dopolnitev zakona o visokem šolstvu iz leta 2000 je univerza pridobila poleg avtonomije, da sama postavlja program, poleg kadrovske avtonomije, da sama imenuje v nazive, tudi finančno avtonomijo, ki se je šele s tem šolskim letom s sprejemom odloka dejansko udejanila. To pomeni, da univerza od tega šolskega leta naprej tudi sama razporeja, sredstva dobi global in jih razporeja. Zagotovo je tisti organ, ki lahko največ vpliva pri razporejanju teh sredstev, upravni odbor univerze. Zaradi tega smo - kot sem že prej povedal - več kot uro in pol potrebovali, da smo prišli do rešitve s katero so se strinjali tako ustanovitelji kot univerza. To pomeni, da bodo v upravnih odborih vseh treh univerz po pet članov iz vrst univerze in po štirje člani iz drugih sredin. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu odloka dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin. Najprej nam bo stališče poslanske skupine Nove Slovenije predstavil mag. Janez Drobnič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednica državnega zbora. V poslanski skupini Nove Slovenije se zavzemamo za to, da bi univerza, katerakoli že je v Sloveniji, postala avtonomna. Zakaj je pomembno? Zato, ker je avtonomnost in hkrati tudi ustvarjanje pogojev konkurenčnosti najboljša pot za doseganje kvalitete univerze in kvalitete študija. Potem lahko res pričakujemo, da ne bomo, kar se tiče univerz, na repu evropskih lestvic. Kajti med prvimi 300-timi po kvaliteti v Evropi ne najdemo nobene slovenske univerze. Zato je treba upati, da se na osnovi tudi teh konkurenčnih pogojev vzpostavi boljši položaj. Zagotovo pa prispevajo h kvaliteti univerze še drugi dejavniki. Profesorji na univerzi mora priti do pretoka znanj, idej, svežine novih profesorjev, ne pa da postane univerza okostenela. Poleg upravnega odbora, ki se ga na novo opredeljuje. Najprej je vlada poskušala predložiti rešitev, v kateri bi imel ustanovitelj, vključno verjetno tudi z delodajalci, večinski položaj. Spodmaknila bi se avtonomija univerze. Tudi zakonodajno-pravna služba je imela v zvezi s tem pripombo. S predlogom, s spremembo, ki je bila sprejeta na odboru za šolstvo, je prišlo do vzpostavitve, ki je boljša, kar se tiče vzpostavitve avtonomije. Druga sprememba se nanaša na dopolnitev klasifikacije oziroma te registracije v skladu s standardno klasifikacijo. Pomeni uskladitev oziroma te spremembe. Skratka te spremembe se nanašajo, torej odlok se nanaša na nov zakon o visokem šolstvu, ki določa v predpisih, da se eno mesto, v tem upravnem odboru dodeli tudi delodajalcem v skladu z bolonjskim procesom. Upam, da bo na ta način vpliv gospodarstva zagotovljen v dobrem smislu, zato da postane univerza boljša ponudnica in kalilnica ljudi, strokovnjakov, ki se bodo lahko spopadali v zahtevnem gospodarskem in drugem siceršnjem okolju v okviru Evrope in tudi širše. Torej, te spremembe so na nek način uskladitev z zakonom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov nam bo predstavila mag. Majda Potrata. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovana gospa sekretarka, spoštovane kolegice in kolegi. Poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov bo podprla dopolnjeni predlog odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o preoblikovanju univerze v Ljubljani. Prav tako pa tudi dopolnjena predloga odloka za preoblikovanje univerze v Mariboru in Univerze na Primorskem, saj se vsi trije odloki osredinjajo pri eni skupni točki. To je uskladitvi s pred kratkim sprejetim zakonom o spremembah in dopolnitvah zakona o visokem šolstvu. Ta v 6. členu določa sestavo upravnega odbora. Zato je bilo pričakovati, da bo sprememba potekala brez večje razprave. Vendar so se znova odprla že obravnavana vprašanja, ki se nanašajo na avtonomijo univerze pri upravljanju in razmerju med zunanjimi in notranjimi člani upravnega odbora. Čeprav so bili predlagani amandmaji, ki so prvotno sestavo obrnili v prid notranjim članomin bi zato pripombe lahko izgubile svojo ostrino, je ostajal predlog za predstavnika delodajalcev v upravnem odboru še vedno vprašljiv. Toda v zakonu o visokem šolstvu, zdaj spremenjeni 22. člen pravi, da navajam: "upravni odbor visokošolskega zavoda, ki ga je ustanovila Republika Slovenija, sestavljajo predstavniki ustanovitelja, predstavniki delavcev, ki opravljajo visoko šolsko dejavnost, predstavniki študentov, predstavnik drugih delavcev in predstavniki delodajalcev." V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov menimo, da je bil še najbolj sprejemljiv predlog primorske univerze, ki se je kot najmlajša tudi najlažje prilagodila novim težnjam, po katerih pridobivajo moč pri opravljanju delodajalci po eni, študentje po drugi strani. Vzpostaviti bo namreč treba povezanost visokega šolstva in raziskovalne dejavnosti z drugimi družbenimi podsistemi, kajti tudi lisbonska strategija poudarja nujno povečanje deleža zasebnih sredstev za raziskovanje in razvoj. Zato je njihovo pričakovanje, da se bodo lahko dejavneje vključili v soodločanje, razumljivo. Prav pa imajo tudi tisti, ki poudarjajo, da predstavnik delodajalcev ni nujno samo gospodarstvo. Zato predloga za izključitve delodajalcev iz upravnega odbora ni mogoče podpreti. Žal pa predlog primorske univerze, da bi študentje dobili namesto enega dva predstavnika v upravnem odboru, ni dobil podpore. Po dikciji v 22. členu pa bi bilo mogoče sklepati, da je zakonodajalec imel v mislih več kot enega predstavnika študentov, saj je za druge delavce na univerzi na primer izrecno določil enega predstavnika. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov sicer mislimo, da je lahko v statutu univerze določeno, kdo so kvalificirani predlagatelji posameznih skupin članov upravnega odbora, denimo vladaali posamezna ministrstva, gospodarska zbornica in podobno. Zato razumemo, da ne more biti samo pri zaposlenih pripisano, kdo je predlagatelj. Vendar pa ne moremo pristati na to, da bi lahko bila reprezentativnim sindikatom taka vloga odvzeta, češ da članstvo v sindikatu ni obvezno ali da sindikati ne morejo biti sogovorniki v organu v katerem se odloča o stvareh, ki so v nasprotju z bistvenimi postavkami sindikalnega dela. Rečeno je bilo, da se študentje in sindikati samo za pravice potegujejo. Zato pričakujemo, da bodo reprezentativni sindikati s statutom dobili tudi vlogo kvalificiranega predlagatelja, saj gre vendar za organizirano delovanje zaposlenih, visoko izobraženih, ki so, kot kaže, tudi motivirani za participacijo pri upravljanju, posebej še, čese predlog ne povezuje z obveznim članstvom v sindikatu. Naj dodam, da podpiramo tudi druge spremembe v vseh treh odlokih, še zlasti obogatitev notranje strukture univerze v Mariboru z nastankom nove članice, to je fakultete za logistiko. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavila gospa Sonja Areh Lavrič. Izvolite.
Gospa podpredsednica, spoštovane predstavnice vlade, spoštovane poslanke, poslanci! Pred nami je predlog odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o preoblikovanju univerze v Ljubljani. Glavni razlogi, ki jih omenja predlagatelj so dopolnjevanje notranje strukture univerze v Ljubljani, usklajevanje dejavnosti univerze s standardno klasifikacijo dejavnosti. Prav tako pa dodaja novo študijsko področje na fakulteti za šport, kar je vsekakor pohvalno. Zdravo življenje namreč nikdar ni bilo in nikoli ne bo odveč. Prav tako odlok, ki je pred nami, pomeni uskladitev z 22. členom zakona o visokem šolstvu, kjer upravni odbor visokošolskega zavoda, ki ga je ustanovila Republika Slovenija, sestavljajo predstavniki ustanovitelja, predstavniki delavcev, profesorjev, predstavniki študentov, predstavniki drugih delavcev in predstavniki delodajalcev. Popolnoma nesprejemljiv pa se nam je v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke zdel vladni predlog, ki ga je želela uveljaviti. Predlagala je namreč večinski članski delež v odboru, s katerim je pod vprašaj postavila avtonomnost univerze, torej institucije, ki je v prvi vrsti moralabiti največja opozicija vladajoči politiki. No, glede na opozorila zakonodajno-pravne službe je matično delovno telo z amandmajem to odpravilo. Dopolnjen predlog odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o preoblikovanju univerze v Ljubljani zato za poslansko skupino Slovenske nacionalne stranke ni sporen in ga bomo v tej obliki tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Jože Tanko. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Lep pozdrav predstavnikom vlade in vsem kolegom poslancem! Pred sabo imamo novelo odloka o preoblikovanju univerze v Ljubljani, ki je več ali manj posledica spremembe zakona o visokem šolstvu. Ta zakon pa smo spreminjali tudi zaradi razvoja univerze, delno pa tudi zaradi procesov, ki potekajo na tem področju v Evropi in ki omogočajo večjo primerljivost programov in prehajanje študentov ter omogočajo tudi udeležbo drugih virov sredstev v financiranju univerze. Vendar te spremembe, ki smo jim priča s tem odlokom, niso vse v duhu neodvisnosti univerze. Na eni strani se na univerze prenaša finančno poslovanje, s katerim naj bi univerze neodvisno upravljale. Po drugi strani pa se s krepitvijo vloge ustanovitelja v upravnih odborih povečuje politično-administrativni nadzor države. S tem je neodvisnost univerze bolj ali manj deklaracija in je tudi kar realna zadeva. Omenjen predlog sestave upravnega odbora, čeprav naj bi bil usklajen, dokazuje, da se politika, ki jo v zadnjem desetletju na tem področju vodi vlada, nima nikakor namena umakniti niti iz tega niti iz nobenega drugega področja vzgoje in izobraževanja in hoče na vsak način, za vsako ceno obdržati politični nadzor. Kako si sicer razlagati, da v devetčlanski upravni odbor neodvisne univerze, predlaga ustanovitelj, to je vlada, neposredno tri predstavnike, posredno pa še četrtega, saj je ustanovitelj, se pravi ponovno vlada, soglasodajalec pri imenovanju. To daje vladi izjemno veliko moč in dopušča velike in pogosto lahko tudi neupravičene posege v avtonomijo univerze ter tudi nepotrebno politizacijo in polarizacijo. Vendar kaže, da trenutno drugače stvari ni možno urediti in da brez tega tudi ne gre. Namesto da bi se z delom univerze resno ukvarjali tisti, ki jih univerza najbolj zadeva in ki se na to najbolj spoznajo, to pa so predvsem predavatelji in ostali zaposleni ter delno študentje, se marsikaj, tudi upravljanje univerze prenaša na oddaljene in nekoliko bolj prikrite organe in centre, ki v ozadju režirajo inbdijo nad neoporečnostjo odločitev. Mislim, da ni potrebno, da se upravljanje in nadzor nad univerzo ureja na tak način. Postaja očitno, da je potrebno pred pričakovanimi spremembami oziroma s sestopom, kakor si pač to kdo razlaga, zacementirati sistem in ga narediti nadzorovanega in ga tudi zavarovati pred bodočimi, kasnejšimi, kvarnimi vplivi ali spremembami. To je politizacija univerze, je nedopustna in takemu delu nasprotujemo. Prav tako pa nam ni razumljivo nasprotovanje o povečanju zastopanosti študentov v tem organu, ki bi bili opravičeni vsaj do enakega deleža, kot ga že imajo v nekaterih drugih organih. Študentje so tisti, ki jim je institucija namenjena, zato je prav, da kot odrasli, kot odgovorni, tudi bolj enakopravno so odločajo. Marginalizacije študentov ne more biti, v skladu s tendenco, da čedalje večji delež populacije nadaljuje izobraževanje, v tem primeru terciarno. Istočasno pa se ravno temu delu prebivalstva odreka in omejuje pravico do odločanja prav na institucijah, ki so njihov prvi ali drugi dom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije nam bo predstavil gospod Richard Beuermann. Izvolite.
Hvala za besedo gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana državna sekretarka in sodelavke. Pred nami je dopolnjen predlog odloka o spremembah in dopolnitvah odlokov pri oblikovanju Univerze v Ljubljani. V zakonu o visokem šolstvu je univerza opredeljena kot avtonomni znanstveno-raziskovalno, umetniški in izobraževalni zavod s posebnim položajem. Državni zbor pa je pristojen za sprejem akta o ustanovitvi javnega visokošolskega zavoda in drugega zavoda članice univerze. V skladu s tem je Vlada Republike Slovenije v parlament posredovala predlog odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o preoblikovanju univerze v Ljubljani. V njem je predlagala spremembo 6. člena veljavnega odloka, kjer med dejavnosti univerze v skladu s predpisom o standardni klasifikaciji dejavnosti, dodaja dejavnost oddajanja lastnih nepremičnin v njem ter dejavnost knjižnic. Poleg tega se je pri fakulteti za šport dodala nova dejavnost oziroma nov študijski program osebnih storitev, kjer gre za študijski program športnega treniranja. Nova dejavnost ima podlago v sklepu sveta za visoko šolstvo, ki je oblikoval pozitivno stališče do predloga fakultete, ki je v svojem elaboratu za razširitev dejavnosti na študijsko področje osebne storitve ustrezno opredelila študijsko, znanstveno, raziskovalno in strokovno področje. Fakulteta je dokazala, da ima zagotovljene ustrezne prostore in opremo ter kadre. Poleg izhodišč in meril za samo ocenjevanje kakovosti in učinkovitosti izobraževanja ter znanstveno-izobraževalnega in strokovnega dela, so ustrezno prikazali tudi zaposlitvene možnosti. Podporo širitvi dejavnosti na program za športne trenerje je podprla tudi civilno družbena športna sfera, od olimpijskega komiteja do republiških športnih panožnih zvez in številnih športnih klubov. Dopolnjeni predlog odloka spreminja tudi prvi odstavek 9. člena, ki upravni odbor univerze določa kot organ upravljanja in določa njegovo sestavo. V poslanskem klubi Liberalne demokracije Slovenije smo tako, kot večina članov odbor za kulturo, šolstvo, znanost in šport, nasprotovali predlaganemu 2. členu odloka, saj bi se z določitvijo večinskega položaja vlade v upravnem odboru univerze, dejansko postavilo vprašanje avtonomnosti univerze in drugih visokih šol, kot to določa 58. člen ustave Republike Slovenije. Iz istega razloga smo nasprotovali tudi predlogu predstavnika sindikata vzgoje, izobraževanja, znanosti in kulture, ki je predlagal, da naj bi se predstavniki delavcev v upravnem odboru univerze imenovali na predlog reprezentativnih sindikatov. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije menimo, da je s sprejetjem amandmaja odbora k 2. členu odlok dovolj dobro uredil sestavo upravnega odbora univerze. Strinjamo se tudi z rešitvijo, da se podaljša rok za oblikovanje upravnega odbora univerze do 15. decembra 2004. Odlok bomo podprli in s tem omogočili univerzi pričetek oziroma nadaljevanje potrebnih aktivnosti za njeno uspešno vključevanje v bolonjski proces. Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali smo stališča poslanskih skupin. Besedo dajem poslankam in poslancem. K besedi vabim gospoda Baroviča, izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da je vsebina bila podana korektno z vseh strani in tudi mnenje Slovenske nacionalne stranke. Je pa ena stvar zanimiva, ki jo pač moram omeniti zato, ker mi je res zanimiva. Tu imamo tri različne verzije predloga števila predstavnikov v upravni odbor. Vlada ponuja štiri, rektor prof. dr. Jože Mencinger, recimo, dva predstavnika ustanovitelja, odbor za šolstvo, pa tudi amandma, ki mislim, da velja, pa tri. To je zelo zanimivo. Samo v ilustracijo. Če bi bilo mogoče, glede na to, da govorimo o odloku, izvedeti, ker priznam, da ne vem, zakaj je ta želja tako močna. S strani vlade štirje predstavniki ustanovitelja, s strani rektorja samo dva, s strani odbora pa salomonska rešitev najbrž, trije. Osebno me res zanima. Zato bom vesel odgovora, če bo možno. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Mamić želite besedo? [[Ne.]] Gospod Beuermann? [[Ne.]] Morebiti predstavnica vlade? Gospa Lorber, izvolite.
Hvala lepa. Če dovolite. Ves čas tega leta kar smo pripravljali zakon o visokem šolstvu in spremembe tega zakona smo se zavedali, da je ključni cilj povečevanje avtonomije slovenskih univerz in na nek način odmik države od tako akademske kot finančno poslovne avtonomije. Jaz bi želela poslance še posebej opozoriti, da nikakor ni nobena izmed univerz predlagala svoja dva člana, ker so sestavni del univerze ne samo visokošolski učitelji, ampak tudi visokošolski delavci, to so strokovni delavci univerze in pa seveda tudi študentje. Torej, v vsakem primeru je univerza imela štiri, ustanovitelj je bil predlagan s štirimi člani in enega dorečeta skupaj, to je bil naš prvi predlog. Zakaj je sploh do tega predloga prišlo? Oprli smo se na dve zadevi. Ena je bila ta, da se prvič prenašajo vsa javna sredstva za študijsko dejavnost v obsegu, kot sem v uvodu povedala, na univerzo in je s tem univerza seveda prevzela popolno odgovornost in s tem tudi seveda avtonomijo za poslovanje. In glede na to, da govorimo o javnih zavodih in glede na to, da govorimo tudi o javnih sredstvih, je bilo čisto normalno sklepanje, da ima država na nek način tudi možnost nadzora nad poslovanjem z javnimi viri. Drug razlog je bil pa ta, če dovolite vam bom citirala mnenje ustavnega sodišča, da "avtonomnost, torej ne pomeni le pravno zagotovljene možnosti, da univerza sprejema svoj statut in druge akte, ampak državo zavezuje, da razmeji polje popolnoma avtonomnega od polja javnega ter pri normiranju visokega šolstva določi temeljne statusno pravne, kadrovske, upravljalske in finančne okvire delovanja državnih univerz, uredi temeljna razmerja med subjekti znotraj univerze in položaj javnosti v upravljanju univerze in nadzoru nad njenim delovanjem." Iz tega smo izhajali. In na koncu bi želela še poudariti, da smo s spremembami zakona o visokem šolstvu tudi omogočili, da se v sestavi vseh organov univerze poveča delež študentov tudi na petino. Tako da mislim, da je bila močno na nek način tudi povečana ta, kot rečemo, avtonomija univerze, iz katere tudi prihajamo. Hvala.
Hvala lepa. Čas predviden za razpravo še ni potekel. Želi morebiti kdo besedo? Gospod Drobnič. Še kdo? Samo trenutek, gospod Drobnič, samo da vidim, če bi še kdo želel. Ne. Imate pet minut. Izvolite gospod Drobnič.
No, s strani največje univerze, ljubljanske univerze, univerze v Ljubljani je torej bila dana pobuda, da niso potrebne nobene spremembe v smislu tistega kar smo prej imeli. Vendarle, glede na spremenjen zakon je bilo treba nekaj narediti vsaj glede delodajalcev, v skladu z bolonjskim procesom. Avtonomija ni neka zakletev, ki bi bila sicer dobra kot avtonomija sama po sebi, ampak to je osnovni pogoj zato, da se vzpostavi kvaliteta. Konkurenčnost, tudi v gospodarstvu, preprečevanje monopolov je tisto, kar zagotavlja kvaliteto. In če kaj v tej Sloveniji potrebujemo, potrebujemo konkurenčnost in prepih. Tako med univerzami, da se vzpostavlja konkurenčnost, kot tudi navznoter, med profesorji, da pride do pravega živega toka in tudi zamenjav, da se tudi kvaliteta uveljavlja. Omenil sem pač mesto, ki ga ima ljubljanska univerza na tej lestvici, kakorkoli že se je ocenjevala; tam nekje so nas pač rangirali. So pa tudi nekateri drugi naši kazalci glede dolgotrajnosti študija. Tudi v tem segmentu oziroma po tem kriteriju slovenske univerze ali pa slovensko visoko šolstvo ni na ustrezni ravni. Na to vpliva ne samo univerza, ampak tudi drugi dejavniki, ki smo jih omenili že dopoldan. To pa je seveda ustrezna štipendijska politika, ustrezna socialna politika, s katero se omogoča ljudem, ki so voljni in talentirani, da se izobražujejo, ne pa samo tistim, ki imajo za to potreben denar. Naslednje, kar je, je velik osip, zlasti na nekaterih fakultetah v prvem ali drugem letniku, kar pomeni izgubo denarja, izgubo kadrovskih potencialov. In tretje je transfer znanja, ki je skromen. Transfer znanja lahko ugotavljate pri dodani vrednosti, ki se pojavlja v gospodarskem sektorju, in pri številu izumov. Tu smo tudi na repu lestvice. To pomeni, da to znanje, ki je pridobljeno na univerzi, ni uporabljivo, se ne pretaka v dodano vrednost na gospodarskem in ostalih področjih. Torej, tudi kar se tiče gospodarstva, ko so šli ugotavljat dejavnike konkurenčnosti in razvoja gospodarstva, so ugotovili, da je konkurenčnost, vzpostavljanje pravih razmer za zdravo konkurenčnost najmočnejši dejavnik zagotavljanja kvalitete. In torej glede sestave upravnega odbora, ne glede na to, da se ga predstavniki države praviloma ne udeležujejo v polni sestavi, pa je vendarle pomembno, da imajo tako imenovani notranji člani, zlasti profesorji, tisti, ki pač izvajajo dejavnost, pomemben vpliv. Sicer bodo pa sami o sebi potem vodili račun kje so, zlasti z ustvarjanjem konkurenčnosti in možnosti zagotavljanja vpisnih mest. Borili se bodo za vpis in za kvaliteto, in to je vzpostavitev pravih razmer za avtonomnost univerze. Torej avtonomnost kot pogoj za kvaliteto. Očitno pa je šepreveč rigidnosti v našem šolstvu, zato teh ciljev zaenkrat še ne dosegamo v takšnem obsegu, kot bi bilo treba, da bi se Slovenija na tem področju uveljavila kot prosperitetna država. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo o predlogu odloka. Ker k dopolnjenemu predlogu odloka ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem. O predlogu odloka bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora glasovali danes ob 21.45 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in tudi sejo do 19.20 ure, ko bomo prešli na obravnavo 22. točke dnevnega reda, predlog odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o preoblikovanju univerze v Mariboru. Do takrat sejo prekinjam. Nadaljujemo torej ob 19.20 uri. Hvala lepa.
Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke! Nadaljujemo. In sicer prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOG A ODLOKA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ODLOKA O PREOBLIKOVANJU UNIVERZE V MARIBORU. Predlog odloka je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. K besedi vabim državno sekretarko ministrstva za šolstvo, znanost in šport, doktor Lučko Lorber, izvolite.
Spoštovani poslanci, dovolite mi, da predstavim tudi spremembo odloka o spremembah in dopolnitvah preoblikovanja univerze v Mariboru. Ključna sprememba, predlagana sprememba je predlog ustanovitve fakulteta za logistiko. Pobuda za ustanovitev fakultete za logistiko je stara že precej let, pobude so nastajale od leta 1998 in 2000, tako v Celju, kot v Krškem in v Mariboru. Koordinacijo različnih pobude je nato prevzela univerza v Mariboru, predala elaborat, ki so ga potrdili organi univerze v Mariboru in obravnavana je bila ta vloga na svetu za visoko šolstvo oziroma v ekspertnih komisijah tega sveta Zbrana ekspertna mnenja so bila pozitivna in na osnovi pozitivnih mnenj je svet za visoko šolstvo dal pozitivno mnenje o izpolnjevanju z zakonom določenih pogojev za ustanovitev fakultete za logistiko univerze v Mariboru, ki bi naj imela svoj sedež v Celju in stalno dislocirano enoto tudi v Krškem. Na osnovi ustanovitve fakultete za logistiko predlagamo tudi spremembo 2. člena, kjer bi se razširila dejavnost univerze v Mariboru zaradi možnosti izvajanja študijskega programa oziroma dopolnitve transportnih storitev. Ravno tako pa predlagamo tudi pri širitvi dejavnosti dejavnost osebne storitve in s tem omogočimo pedagoški fakulteti univerze v Mariboru, da razpiše nov študijski program, torej za izobraževanje športnih trenerjev. Predlogu spremembe odloka, ki se navezuje na sestavo upravnega odbora smo vam predstavili že pri odloku univerze v Ljubljani, tako da predlagam, da predlagane spremembe odloka univerze v Mariboru sprejmete in potrdite. Hvala.
Hvala lepa. Predlog odloka je obravnaval odbor za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Rudolfa Mogeta, da predstavi poročilo odbora. Gospod Moge izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Tudi pri teh spremembah odloka o preoblikovanju univerze v Mariboru sta imela predstavnica zakonodajno-pravno službe in rektor univerze v Mariboru podobne pripombe kot sem jih omenil prej pri odloku o ustanovitvi oziroma preoblikovanju univerze v Ljubljani, to je glede sestave upravnega odbora. Na podoben način kot pri prejšnjem odloku je odbor tudi tukaj sprejel dva amandmaja. Prvi amandma za spremembo upravnega odbora, kot sem ga povedal že pri prejšnji točki in drug amandma, ki je glede tega podal še rok za oblikovanje upravnega odbora, kot je bilo omenjeno pri prejšnji točki. Ko so se poslanke in poslanci seznanili z notranjo strukturo univerze v Mariboru, ki se dopolnjuje z nastankom nove članice fakultete za logistiko, niso imeli bistvenih pripomb, pač pa je bilo nekaj debate pri tem, ko so se seznanili s širitvijo dejavnosti na Pedagoški fakulteti z osebnimi storitvami, z novim študijskim programom za športne trenerje. Član odbora je zastavil ministru vprašanje ali ni teh kadrov, torej športnih trenerjev že preveč, saj se iz obrazložitve odloka tega ne da videti, na kar mu je minister razložil, da je svet za visoko šolstvo pri svoje odločanju o tem, ali naj se tak program dodeli ali ne, imel več gradiva, in da bo potem članu odbora togradivo posredoval in da je upravičeno, da se tak študijski program odpre. Hkrati je še član odbora opozoril tudi na dolgoletna prizadevanja fakultete za kemijo po dopolnitvi študijskih programov in izrazi pričakovanje po čimprejšnji rešitvi tega problema. Minister mu je razložil, da ti programi ne morejo biti predmet odloka, dokler ne gredo skozi proceduro oziroma skozi Svet za visoko šolstvo Republike Slovenije. Na podlagi tega je odbor potem glasoval o vseh členih skupaj, ko je sprejel ta dva amandmaja, jih je sprejel. Pred vami je dopolnjen predlog odloka, ki ga, lepo prosim, tudi sprejmite. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu odloka dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije nam bo predstavila gospa Marija Ana Tisovic, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani predstavniki vlade! V poslanski skupini Nove Slovenije smo veseli, da s tem odlokom univerza v Mariboru dobiva novo članico, in sicer fakulteto za logistiko. Še posebno zato, ker ima sedež v Celju in pa dislocirano enoto v Krškem. To zelo podpiramo. Glede na to, da smo vedno poudarjali, da je treba tudi malo razpršiti te fakultete. Drugo kar prinaša ta novela je razširitev pedagoške dejavnosti, oziroma razširitev programa na pedagoški fakulteti. Tudi to podpiramo. Bili smo pa malo skeptični glede člena, oziroma glede predloga, za upravni odbor, ker se nam je zdelo, da s tem prvotnim predlogom lahko preveč okrnimo avtonomnost univerzam. Zato smo tudi podprli amandma, ki je prišel na odbor, da se je ta člen popravljal. Poslanska skupina Nove Slovenije bo odlok o spremembah in dopolnitvah preoblikovanja univerze v Mariboru podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije nam bo predstavil gospod Janez Komljanec, izvolite.
Gospa podpredsednica, gospa državna sekretarka in drugi člani vlade! Spoštovane poslanke in poslanci! S tem predlogom odloka, ki ga je v državni zbor v obravnavo poslala vlada, se dopolnjuje notranjo strukturo univerze Maribor, posebej še z nastankom nove članice, fakultete za logistiko. Urejuje tudi standardno kvalifikacijo in študijsko področje nove članice. Predlog odloka usklajuje sestavo upravnega odbora univerze z zakonom o visokem šolstvu. Smatramo, da je še posebej v prehodnem obdobju avtonomnosti financiranja univerze potreben nadzor porabe javnih sredstev, ki so namenjena univerzam, zato smatramo, da je sprejem amandmaja, ki določa sestavo upravnega odbora upravičen in smiseln. Poslanska skupina LDS bo predlog odloka o spremembah in dopolnitvah o preoblikovanju univerze v Mariboru podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke nam bo predstavil gospod Rudolf Petan. Izvolite.
Hvala za besedo gospa podpredsednica. Spoštovane predstavnice ministrstva, kolegice in kolegi. Predlog odloka o preoblikovanju univerze v Mariboru naj bi bil posledica sprejetega zakona o visokem šolstvu, konkretno v tistem delu, ki naj bi opredeljeval sestavo upravnega odbora, ki pa prav gotovo predstavlja več kot samo kozmetični popravek glede na deklarirano avtonomijo univerze. Drugi vzroki pa so nova opredelitev druge dejavnosti pri študentskih domovih, in pa kar je verjetno najpomembnejše, formiranje nove fakultete za logistiko s sedežem v Celju ob finančni participaciji tudi lokalne skupnosti, to je občine Celje. Prav tako dokajšnja sprememba je novo študijsko področje na pedagoški fakulteti, to je program športnega treniranja. Čeprav je predlog zelo kratek, pa so posledice lahko zelo težke in dolgoročne. Tu gre v prvi vrsti za sestavo upravnega odbora. Ne more biti nobene avtonomije ne finančne ne upravljalske, ne programske, ne kakršnekoli druge, če tudi sestava odborov, ne samo tega, ampak tudi drugih, ni avtonomna. Prvotni predlog, ki ga je pripravila vlada je bil kot v posmeh avtonomiji. Dopolnjen predlog izoblikovan na odboru je bistveno boljši, vnaša pa še vedno precej negotovosti. Pri tem ne gre samo za delitev na kadre univerze in ustanovitelja, ker to to ni. Gre tudi za odgovornost za sprejetje odločitve, in če je pat pozicija pri odločanju ki je vgrajena celo z zakonom, to ne more roditi nič dobrega. Pat pozicija pri odločanju ne generira nobene avtonomije. Pri univerzi pa gre še za nekaj drugega, za fleksibilnost prilagajanja same univerze, predvsem pa članic univerze na izzive trga kadrov. Pri nas je to področje še vedno v nekem drugem času in zato je bil prvotni predlog sestave upravnega odbora popolnoma nesprejemljiv, čeprav ni direktno povezan s to tematiko, ima pa prav gotovo širše posledice tudi na to področje. S 1. majem so tudi slovenske univerze in njihove članice, pa če nam je to všeč ali ne, del evropskega prostora. Gre za bitko za prostor na 400-milijonskem trgu izobraževanja. Nihče našim študentom ne bo več mogel administrativno preprečevati študija izven Slovenije. Odločilno vlogo bo igrala samo in izključno kvaliteta. Zato je nerazumljiv vsak poskus modela kure in piščancev na relaciji vlada - slovenske univerze glede nadzora. Vsako nadaljevanje ideologizacije šolskega sistema bo in bi imelo lahko katastrofalne posledice za Slovenijo. Treba je poudariti, da avtonomijo moramo po 1. maju razumeti bistveno drugače. Vse, kar se dogaja na področju šolstva, se po 1. maju dogaja v prostoru Evropske unije. Nismo več zaprt prostor. Vsaki eksperimenti imajo lahko strahovite posledice. Popravni izpiti so skoraj in tako rekoč nemogoči. V tem pogledu je kot pravi blagoslov prišla bolonjska deklaracija in prinesla streznitev v naš prostor. Nedotakljiv prostor je postal in postaja predmet razprav kot vsak drug, in samo to lahko prinese svež veter, prepih, ki je po 1. maju še kako potreben in nujen. Popravljen predlog, ki ga obravnava amandma, sestava upravnega odbora, je boljši, če pa je zadosten, bo pa pokazal čas. Želel bi pa omeniti dejstvo, in v SDS smo tega veseli, da se formira nova fakulteta za logistiko s sedežem v Celju. Prepričani smo, da je savinjska regija dober prostor za umestitev takšne izobraževalne ustanove. V Slovenski demokratski stranki bomo omenjeni odlok, ki ga je pripravil tudi odbor in se je formiral na odboru, podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali smo stališča poslanskih skupin. Zdaj vabim k besedi poslanke in poslance. Najprej gospod Jerovšek. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki ministrstva za šolstvo! Ob tem spremenjenem odloku o univerzi v Mariboru bi želel reči, da sem vesel, da se mariborska univerza širi, da postaja ta mariborska alma mater vseobsežna, da bo nudila servis študentom na vseh področjih. Tako pozdravljam tudi ustanovitev fakultete za logistiko kot tudi dodatno možnost študija športnega treniranja. Mislim, da se mariborska univerza počasi konfigurira v takšno celoto, ki smo je Štajerci veseli in jo tudi potrebujemo. Pri tem bi rad rekel, da se mi zdi, da bi pri sestavi upravnega odbora na nek način vlada in univerza morali misliti modernejše. Da bi avtonomijo univerze tudi skozi upravni odbor bolj precizno in bolj jasno določali in mislim, da bi pri tako veliki univerzi morali tudi študentje imeti večjo vlogo, čeprav je v Mariboru res, da se je študentska organizacija na nek način skorumpirala v preteklosti. Ampak seveda to je dolžnost univerze, da znotraj uredi zadeve, ker današnje generacije študentov ne morejo biti krive in odgovorne za to, kar se je dogajalo v preteklosti. Hkrati bi, kot praktično skoraj Mariborčan iz Slovenske Bistrice, ker sem hodil v gimnazijo v Mariboru in ker poznam lokalne razmere, rekel nekaj ob teh odlokih o slovenskih univerzah. Mislim, da se v Mariboru v grobu obrača škof Slomšek. Ob tem, ko na odboru za šolstvo, kot poslanci drugod nismo reagirali na ime primorske univerze v italijanščini. Škof Slomšek, ki je ustanovil teološko fakulteto v Mariboru, da bi ustvaril branik slovenstva na severni meji, mora sedaj prenašati to in mi vsi, tako popačeno ime univerze na Primorskem. Spoštovane, kolegice in kolegi, po mojem je nesprejemljivo, da bi odlok o primorski univerzi, ki bo sledil, sprejeli v takšni obliki. Še posebej, ker sem v nedeljo poslušal pisatelja Borisa Pahorja, starosto slovenskih pisateljev, predvsem zamejskih, ki je v tej oddaji povedal skozi naše medije in naše poročevalce zamolčano vest da je italijanski poslanec Menia rekel, jaz upam, da je ta novica točna, da ob vstopu Slovenije v Evropsko unijo moralo celotno področje, ki je bilo nekoč okupirano pod italijansko upravo, postati dvojezično.
Lepo prosim, univerza v Mariboru [[...]]
Jaz moram v zvezi s tem, kar je [[...]] [[Medsebojno pogovarjanje.]] [[...]]moram povedati tisto, kar sem spregledal in se nisem prijavil pri Primorski univerzi in vendar moram to poudariti [[...]]
Točno sami ste priznali, da počnete nekaj, kar ni v skladu s poslovnikom in nobeden ne more [[...]]
Se opravičujem, spregledali smo neko stvar, na katero moram kot patriot slovenski opozoriti [[...]]
Gospod Jerovšek, lepo prosim, vrnimo se v Maribor.
Vse tri univerze v Sloveniji so povezane spoštovana gospa podpredsednica in takšno fijakarsko omejevanje besede poslancev je nesprejemljivo. Tako da, še enkrat pravim. Pozdravljam, da se vsaj univerza v Mariboru krepi v neki svoji celovitosti in upam, da bo v bodočnosti nudila mladi generaciji ne samo dobro izobraževanje, ampak da bo krepila tudi patriotizem na severovzhodu Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Kremžarja. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz ne bom o patriotizmu, pač pa o eni zadevi, ki se mi zdi tudi zelo pomembna. In sicer, mi smo danes sprejemamo pri tem odloku in smo prej sprejeli oziroma bomo sprejeli, prej smo se pogovarjali, pri odloku o širitvi ljubljanske univerze nekaj, kar je za področje športa v tej državi zelo pomembno. Mi imamo eno veliko vrzel v izobraževanju športnih pedagogov in trenerjev, ki se pozna praktično v vseh društvih, v vseh klubih, je pa izjemno pomembna. Namreč gre za delo z najbolj občutljivimi generacijami, to so generacije otrok, ki začenjajo trenažni proces, ki jih v veliki večini trenirajo, učijo, delajo z njimiljudje, ki niso usposobljeni za ta del, se pravi pedagoški v povezavi s psihologijo športa in ostalimi zadevami, ki so nujne. In s tem, ko bomo sedaj in jaz sem prepričan, da bomo, dovolili tudi mariborski univerzi, da bo vpeljala študij trenerstva, to jesicer skrito tako kot pri ljubljanski univerzi za zelo skopima besedama osebne storitve, ker se temu pač tako reče, ampak to je to, je to izredno pomembno. Posebej bi rekel, da je na področju, ki ga nekako pokriva mariborska univerza pomembno, kajti pred mnogimi leti, ko je prenehal študij športne pedagogike, se je v teh mnogih petnajstih, dvajsetih letih seveda nabralo veliko potreb in je ves čas dogovora okoli tega študija bila izražena silna želja v vseh okoljih, da se to naredi. Seveda temu so prisluhnile tudi športne organizacije športne, od olimpijskega komiteja, tudi strokovni svet za šport itn., in skratka ta zadeva je sedaj pripravljena, je pred nami in mislim, da bi jo bilo zelo dobro in koristno podpreti in izražam veselje, da je končno do tega prišlo, kajti to bo še en dodaten in zelo dober in zelo nujen korak v našem športu, v razvoju tega športa in predvsem, bom rekel, v kakovostnejšem odnosu do zelo občutljive najmlajše generacije, ki ji je potrebno posvečati izjemno pozornost. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi nič več ne vabim, ker tistih, ki so bili prijavljeni, ni v dvorani. Bi morebiti predstavnica vlade želela besedo? [[Ne.]] Hvala lepa. Nekaj časa je še ostalo. Bi morebiti želel kdo razpravljati? [[Ne.]] Torej zaključujem splošno razpravo o predlogu odloka. Ker k dopolnjenemu predlogu odloka ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. K predlogu odloka bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora glasovali danes ob 21 uri in 45 minut. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in tudi sejo do 20. ure in 25 minut, ko bomo prešli na obravnavo 23. točke dnevnega reda, to je na obravnavo predloga odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o preoblikovanju univerze na Primorskem. Hvala lepa, nadaljujemo torej ob 20. uri in 25 minut.
Spoštovane poslanke in poslanci! Prehajamo na 23. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBA H IN DOPOLNITVAH ODLOKA O PREOBLIKOVANJU UNIVERZE NA PRIMORSKEM. Predlog odloka je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Dajem besedo predstavnici vlade za dodatno obrazložitev predloga odloka, to bo doktorica Lučka Lorber, imate besedo. Prosim, državna sekretarka ministrstva za šolstvo, znanost in šport.
Spoštovani poslanci, dovolite, da predstavimo še predlog spremembe odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o ustanovitvi univerze na Primorskem. V 1. členu predlagamo spremembo na predlog senatov univerze na Primorskem in na predlog komisije za vprašanje italijanske narodnosti in občinskega sveta mestne občine Koper. Torej predlog se glasi tako, da se ime univerze na Primorskem v italijanskem jeziku glasi: "Universitŕ del Litorale." Ravno tako v 2. členu predlagamo prevod imena dveh članic univerze na Primorskem v italijanski jezik ter v 2. členu tudi na nek način predlagamo, da se definira sedež nove članice univerze na Primorskem, to so študentski domovi. V 3. členu širimo dejavnost univerze na Primorskem z dejavnostjo dijaških, študentskih domov in internatov. V 4. členu, tako kot pri ostalih dveh odlokih, definiramo upravni odbor univerze na Primorskem. In še ena izmed ključnih sprememb, ki bi jo želela poudariti je, da se visokošolsko središče v Kopru v 9. členu, ki so ga ustanovile občine Izola, mestna občina Koper in občina Piran s 1.8.2004 pripoji univerzi. Univerza s tem postane njegov pravni naslednik in prevzame vse njegovo premoženje ter pravice in obveznosti. Torej predlagamo, da potrdite predlagane spremembe. Hvala.
Hvala državni sekretarki za dopolnilno obrazložitev predloga. Predlog odloka je obravnaval odbor za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport kot matično delovno telo. Predsednik odbora Rudolf Moge bo predstavil poročilo tega odbora, prosim.
Hvala lepa predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Tudi tukaj smo se srečali z različnimi mnenji. Najprej je predstavnica zakonodajno-pravne službe povedala, da se s tako sestavljenim upravnim odborom postavlja pod vprašaj vprašanje avtonomije univerze. Rektorica univerze na Primorskem je pa tudi nasprotovala 4. členu, ki je opredeljeval sestavo upravnega odbora. Kajti, menila je, da taka sestava močno posega v avtonomijo univerze, kar smo že dostikrat slišali. Hkrati pa je menila, da bi morala v njem povečati zastopanost študentov. Obenem se je pa strinjala, da je treba sestavo upravnih odborov uskladiti za vse tri slovenske univerze enako. Mi smo to potem na odboru z amandmaji k 4. členu to naredili. In tudi z amandmajem k 7. členu smo podaljšali rok za oblikovanje upravnega odbora. Hkrati pa smo še na predlog zakonodajno-pravne službe amandmirali 5., 9. in 10. člen, tako da smo s temi amandmaji, ki so vtkani potem v dopolnjen predlog odloka, odlok pripravili tako, da je bil sprejemljiv za univerzo na Primorskem in da je bil hkrati sprejemljiv tudi za zakonodajno-pravno službo, to pomeni, da je zakonsko usklajen. Zato, spoštovane kolegice in kolegi, predlagam, da tako dopolnjen predlog tega odloka sprejmete. Hvala lepa.
Hvala predsedniku odbora. Sedaj bodo dobili besedo predstavniki poslanskih skupin za predstavitev stališč. Ivan Mamić ima prvi besedo za predstavitev stališča poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala za besedo. Pozdravljam vse prisotne! Ob ustanovitvi univerze na Primorskem - zdaj bom govoril nekoliko kot lokalpatriot - je novogoriški del Primorske oziroma severna Primorska takrat imela pomisleke o samem imenu univerze na Primorskem. Bili smo pesimisti, zdaj pa se je izkazalo, da smo imeli prav, da gre tu za koprsko univerzo. [[Oglašanje iz ozadja.]] Ja, res je!
Ne polemizirati s predstavnikom poslanske skupine, ker to ni dovoljeno. Boste kasneje imeli možnost povedati svoje stališče. Prosim.
Danes sem dobil na mizo pismo [[verjetno ste ga dobili tudi ostali poslanci]] Foruma za Goriško. Pa bom kar prebral tisto, kar je najbolj zanimivo: "Forum za Goriško je že ob ustanovitvi univerze na Primorskem opozarjal na neutemeljenost tega naziva in predlagal, da se nova univerza imenuje "Univerza v Kopru", tako kot je z univerzama v Ljubljani in v Mariboru. V tem primeru tudi ni sporen prevod v italijanščino," če je zadeva v Kopru, seveda. "Ker vsi vemo, da na Primorskem ni italijanske manjšine, ampak je le na delu obale, je vsakršna dvojezičnost odveč. Dvojezičnost je utemeljena le, če je naslov "Univerza v Kopru". Poleg navedenega obstajajo seveda tudi vsebinski razlogi, saj študenti iz Goriške ne gravitirajo k univerzi v Kopru in tudi nikoli ne bodo, razen v specifičnih programih, kot so visoke šole za pomorstvo. Zato poslancem predlagamo, da zavrnejo predlagani odlok o ustanovitvi Universitŕ della Primorska, razen ce se želimo sami potujčevati. Zahvaljujem se vam in vas lepo pozdravljam, predsednik Foruma za Goriško, Sergij Pelhan, bivši minister za kulturo." Torej, nihče nima nič proti, če nekdo misli zdaj na kakšno ksenofobijo do italijanščine. Tam, kjer imajo dvojezičnost, je prav, da je italijanščina, s tem se absolutno strinjam in je tudi prav tako, in to tudi podpiram. Vendar jaz, pa ne samo jaz, tudi ostali, tisti, ki mislijo enako, kot je tu napisano, torej severni del Primorske, se imamo nekoliko za izigrane. Vsi vemo, kako je bilo s Politehniko, da je bila že na samem začetku nezaželena, da bi se vključevala. Tudi o Politehniki so imeli svoje mnenje, svoje razmišljanje in je ostalo to kar je bilo, da ne bi sedaj govoril o detajlih. Minister Gaber je takrat tudi obljubil, da se bo v najkrajšem možnem času ustanovila tudi kakšna fakulteta v Novi Gorici, pa je ni bilo. Tako, da to ime Univerza na Primorskem enostavno ne zdrži. Tako kot sem sedaj sam govoril je tudi razmišljanje poslanske skupine Nova Slovenija, ki me v tem podpira seveda, in ne bomo glasovali za ta odlok. Hvala lepa.
Aurelio Juri stališče Združene liste.
Ne bom vam kratil časa. Stališče poslanske skupine Združene liste do tega odlokov je že podala v samem uvodu pri točkah odloku o naših treh univerzah kolegica Potrata. Podprli bomo predlog. Jaz dodajam samo to, da me veseli, da smo po enem letu končno dobili pravilen prevod, ki je bil že ob ustanovitvi univerze predlagan, pa takrat zavrnjen. Sedaj predlagatelj, seveda se je vlada dokopala do pravega prevoda in korektno ga predlaga. Jaz bi samo že iz naslova skrajne korektnosti, kot redakcija, pa nisem vložil nobenega amandmaja, opozoril, da "universitŕ" se akcentira na a in "sanitŕ" tudi na a. Tako, da bomo skrajno tocni in mislim, da v redakcijski fazi se da to tudi urediti. Hvala.
Hvala. Bogdan Barovič dobi besedo. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Kolegice in kolegi! Imeli smo dva odloka malo prej. Odlok o Univerzi v Ljubljani, odlok o Univerzi v Mariboru, sedaj jo imamo na Primorskem. Korektna vsebina. Slišali smo, spoštovane predstavnice, zelo korektno vsebino. Gre za avtonomnost, sedaj je pa tu en tujek, ki se je vrinil sem notri. Lepo vas prosim! V imenu Slovenske nacionalne stranke vas sprašujem zakaj je ta odlok v prvem, drugem, tretjem členu drugačen od ostalih dveh. Zakaj? Če velja pravilo, da je univerzav Kopru, če je tam pravilo dvojezičnosti, prav da je in naj se uporablja, ampak zakaj je to treba vnesti v odlok? Zakaj dodatni členi? Zakaj v italijanskem jeziku? Povejte mi iskreno in pošteno? Zakaj Universita del Litorale, Instituto di studi turistici di Portorose in tako naprej? Zakaj? Zakaj tega ni v odloku o Univerzi v Mariboru? Die Schule, ne znam sklanjati pravilno nemško, zakaj pa tega tam ni? Zakaj takšna razlika, mi spoštovane gospe in gospodje povejte? Odlok o Univerzi v Ljubljani, odlok o Univerzi v Mariboru je bil popolnoma jasen. Gre za avtonomnost univerze in če delamo enako, delamo enako. In zakaj sedaj v ta odlok vriniti neko italijanščino, ki ima mogoče pravico, glede na to, da je na dvojezičnem območju, če je, če sega do tja. Zakaj to, povejte mi še enkrat, prosim. Zakaj to natančno v ta odlok? Res bi rad vedel spoštovane predstavnice vlade zakaj je ta odlok drugačen od ostalih dveh odlokov? Zakaj? Če ima univerza tisti pas, ki zahteva dvojezičnost - prav, naj bodo table dvojezične in naslov dvojezičen, naj bo vse dvojezično. Prav. Ampak zakaj v ta odlok? Res, mislim, ni pošteno, do ostalih dveh odlokov, gospodje in gospe, vsi smo tukaj cel dan, vsi smo utrujeni. Večina nas, vsaj, kar vas vidim tule, se pač trudimo, delamo, je tako, pošteno. In zdaj mi razložite, zakaj kar nenadoma takšna sprememba, s kakšno pravico v odlok? Mislim, tudi s strani vlade ni pošteno, če je pripravljala ali pa spreminjala, ni pošteno, ni pošteno, da dela razliko. Mi govorimo o univerzah. Prav je, da je univerza, pošteno je, da je univerza. Spoštujem, da je ta univerza. Še kakšno bi rabili. Mladih je ogromno, ki bi radi študirali. Prav je, da naredimo vsa pravila igre takšna kot so, kar se tiče ustanoviteljev v upravnem odboru, kar se tiče fakultet v upravnem odboru, vse je prav. Ampak zakaj v tem odloku nenadoma trije členi: 1., 2. in 3. člen, ki v ta odlok vključujejo tudi izrazoslovje, ki sem ne sodi, če še enkrat poudarjam - če je univerza na področju, ki sega v dvojezično območje, je država Republika Slovenija dolžna spoštovati dvojezičnost Če ni, zakaj pa, zakaj v ta odlok? Mislim, ni pošteno in ni fer. Vzemite, kakor hočete, v Slovenski nacionalni stranki tega odloka, če ne bomo dobili natančen odgovor, ne bomo podprli, absolutno ne. Z vsem spoštovanjem do dvojezičnosti, ki velja na Madžarskem in Italijanskem, z vsem spoštovanjem. Ampak to ni stvar odloka, to je stvar drugih zakonov. In ne vem, zakaj ti členi v ta odlok, zakaj drugačni členi?
Jože Tanko ima besedo. Stališče Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa. Vsem lep pozdrav. Tudi ta odlok je napisan po istem konceptu kot predhodna, zato so tudi ugotovitve, ki se nanašajo na del vsebine tega odloka, lahko precej podobne. Še posebej del, ki se nanaša na neodvisnost oziroma samostojnost univerz. Kljub temu, da je vsem trem univerzam prepuščeno v celoti upravljanje z več kot deset milijardami premoženja, pa se bo s spremembo sestave v upravnih odborih univerz uvedel politični nadzor, kar je vsekakor v nasprotju z ustavno rešitvijo in neodvisnostjo univerz je zgolj virtualna. Ključen problem je torej vrivanje politike v upravne odbore univerz, kar lahko pomeni vračanje kriterija družbeno politične primernosti oziroma uvajanje komisarskega načina upravljanja univerz. Zato nikakor ni možno govoriti o umikanju politike iz izobraževanja, prav nasprotno. Politika se vanj čedalje bolj pogreza. Vlada si je s temi odloki in tudi s tem odlokom priborila veliko moč, saj bo imenovala kar štiri devetine članov, ostale člane pa je ustrezno razpršila, zmanjšala njihovo moč in zato bo lahko zlahka uveljavila svoje interese. Poseben problem odloka o Univerzi na Primorskem je poimenovanje, ki odstopa od ostalih dveh univerz, Univerze v Ljubljani in Univerze v Mariboru. Iz vrste razlogov bi bilo smiselno poimenovanje te univerze, Univerza v Kopru. Najprej zaradi prevoda v italijanščino in zaradi območja dvojezičnosti. Italijani živijo na zelo majhnem delu slovenskega ozemlja, predvsem ob meji z Italijo in v ozkem obalnem pasu. Večinoma so koncentrirani v mestih, kjer je tudi uveljavljena dvojezičnost. Prevod Kopra v italijanščino sploh ne bi bil sporen. Poimenovanje univerze z nazivom Univerza na Primorske pa zaradi prevoda pomeni bistveno geografskorazširitev jezikovno mešanega, torej dvojezičnega področja tudi na del, na katerem sploh ni italijanskega življa. Praktično se s tem predlogom, to se pravi, Primorska, razširja dvojezično območje skoraj na meje nekdanje ljubljanske province "provinciadi Ljubljana", kar je iz nacionalnih, zgodovinskih in političnih razlogov nesprejemljivo. Predlagatelju očitamo nesposobnost za zaščito slovenstva in našega nacionalnega interesa, izrazito pomanjkanje domoljubnosti, kar za prihodnost te države vsekakor ni obetajoče. Ta odlok je za našo državo bistveno bolj usoden, kot izjava iz Vilne. Prav zanimivo je, da za ta predlog minister ni doživel nikakršnega, niti medijskega niti političnega odziva, kar samo dokazuje, da nima vlada nobenega občutka niti razsodnosti, kaj je v določenem trenutku smiselno, primerno in pravilno. Mislim, da bi moral predsednik vlade Rop resno razmisliti o usodi ministra Gabra zaradi tako nestrokovnega predloga. Predlog ni ne šolski in ne znanstven. Veliko pa ta odlok pove tudi o sami vladi Dogaja se tudi nekaj podobnega, kot po koncu II. svetovne vojne, ko je pomemben slovenski politik prepojen z idejo internacionalizma odpisal oziroma podaril sosednji republiki, sedanji Hrvaški, pomemben del Istre. In to, kar nam danes ponujata vlada in šolsko ministrstvo je s tem precej primerljivo. Povsem neprimeren je tudi italijanski prevod Primorske, saj Litorale ni adekvaten prevod. Prav tako je problematično podrejanje Goriške Primorski, kar bo imelo posledično tudi velike odpore pri nadaljevanju postopkov regionalizacije Slovenije. Zato predlagamo, da državni zbor ta predlog zavrne in da naloži vladi pripravo novega predloga odloka, saj ne moremo dopustiti, da bi Slovenija narodnostne koncesije in dvojezičnost uvajala celo tam, kjer za to ni nobene potrebe in kjer tega od nas nihče ne zahteva. Zato smo odločno proti temu odloku. Hvala lepa.
Hvala. Richard Beuermann, ima besedo. Stališče poslanskega kluba LDS.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice, kolegi, spoštovane predstavnice vlade. Pred nami je še tretji dopolnjen predlog odloka o spremembah in dopolnitvah odlokov pri oblikovanju univerze, tokrat univerze na Primorskem. Tako kot prejšnja dva odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o ustanovitvi univerze v Ljubljani in Mariboru bomo v poslanskem klubu LDS podprli tudi ta odlok. Vlada Republike Slovenije je v parlamentarno proceduro posredovala predlog odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o preoblikovanju univerze na Primorskem. V njem je predlagala spremembo imena unverze v italijanskem jeziku, tako da se namesto "Universitŕ de la Primorska" glasi "Universitŕ del Litorale". Predlog je sicer v delu javnosti povzrocil nekoliko polemike, toda v poslanski skupini LDS menimo, da je omenjena sprememba imena upravičena, saj gre za upoštevanje načel dvojezičnosti na narodno mešanem ozemlju, oziroma za uveljavljanje pravice do uporabe italijanskega jezika na tem območju, kot je to zapisala komisija za vprašanje italijanske narodnosti pri občinskem svetu mestne občine Koper v dopisu ministrstvu za šolstvo, znanost in šport dne 27. marca 2003. Pomen italijanske besede "Litorale" oziroma njena današnja raba sovpada s slovensko besedo Primorska, tako da se zdi, da je prevajanje besede Primorska v Litorale dovolj korektno. S predlogom odloka se spreminja tudi italijanski imeni turistične visokešole Portorož ter visoke šole za zdravstvo Izola. Spremenjen je sedež znanstveno raziskovalnega središča Koper ter dodana nova članica univerze študentski domovi. Poslanski kolega Dorijan Maršič je kot prvopodpisani vložil amandma, ki bo zagotovil univerzi na Primorskem leto dni časa za uskladitev uradnih dokumentov. Amandma bomo poslanke in poslanci LDS podprli. Tudi v primeru odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o ustanovitvi univerze na Primorskem se dopolnjuje člen veljavnega odloka, ki med dejavnostmi univerze v skladu s predpisom o standardni klasifikaciji dejavnosti dodaja dejavnost oddajanja lastnih nepremičnin v najem ter dejavnost knjižnic. Poleg tega se dodaja še dejavnost umetniško ustvarjanje in poustvarjanje ter dejavnost dijaških, študentskih domov ter internatov. Predlog odloka jasno določa, da bodo v študentskih domovih univerze lahko pod enakimi pogoji bivali tudi študenti drugih visokošolskih zavodov iz občin Koper, Izola in Piran. Dopolnjeni predlog odloka spreminja tudi prvi odstavek 9. člena, ki upravni odbor univerze določa kot organ upravljanja in določa njegovo sestavo. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije smo tako kot večina članov odbora za kulturo, šolstvo, znanost in šport podprli amandma odbora, ki univerzi zagotavlja avtonomijo v skladu z 58. členom ustave Republike Slovenije. V poslanskem klubu Liberalne demokracije menimo, da s sprejemom amandmaja odbora k 4. členu odlok dovolj dobro ureja sestavo upravnega odbora univerze. Tudi v primeru univerze na Primorskem se strinjamo z rešitvijo, da se premakne rok za oblikovanje upravnega odbora univerze s 1. oktobra na 15. december 2004. In kot že rečeno, odlok bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. To so bila stališča poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Mag. Janez Drobnič ima besedo za svojo razpravo.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Jaz moram takoj na začetku poudariti, da ta predlog ni sprejemljiv, sploh pa, ko smo poslušali razpravo oziroma mnenje poslanske skupine LDS o dvojezičnosti Primorske. To nikjer ni napisano, v nobeni ustavi in to je nesprejemljivo. Potem smo slišali tudi na odboru, da se nekateri iz opozicije zavzemamo za etnocentrizem in podobne stvari. Ali bi radi ustvarili v Sloveniji stanje, v katerem je slovenski jezik nekakšen manjšinski jezik ali nekaj podobnega ali da je zgolj dialekt nekega drugega velikega jezika ali pa razširjenega jezika, ne velikega, ker jezikov velikih ni nič? Skratka, pravi naslov bi moralbiti "univerza v Kopru", identično kot je univerza v Mariboru, univerza v Ljubljani, lahko da bo še ena univerza na Primorskem, potem bo univerza ena na Primorskem in podobno. In potem tudi zapletov v zvezi s prevodi ne bi bilo. Seveda Litorale in Primorska, to sploh ni skladno in ta odlok je z več vidikov povsem nesprejemljiv in to je tudi nedostojno do slovenskega jezika.
Besedo dajem Dorijanu Maršiču.
Hvala lepa predsedujoči. Jaz moram reči, da sem žalosten po vsem tem kar sem poslušal od mojih kolegov v zvezi s primorsko univerzo. Univerza na Primorskem praznuje prvi rojstni dan, ga je praznovala pred kratkim. In jaz moram reči, da je 4.400 dodiplomskih, 250 podiplomskih študentov dokaz, da izobraževalni raziskovalni programi humanističnih ved, menagamenta, edukacijskih ved, turizma, zdravstva, naravoslovja in informacijskih ved, ki se izvajajo na teh treh fakultetah, dveh visokih šolah in dveh raziskovalnih inštitutih pomenijo pomemben prispevek dobro razviti viziji visoko šolskega prostora. Če se celotna stvar tega odloka zreducira samo na poimenovanje, ki ga vi napačno interpretirate, je dosti žalostno. Zato me tu izraženi strahovi tistih, ki so si nadeli nacionalistične plašnice, o pomanjkanju zavednosti te ustanove, njenih profesor, pa tudi sicer Primorcev žalosti, kajti spuščajo se na raven najbolj pritlehnih desničarjev onstran meje. Glejte, to ni univerza samo Kopra, to je slovenska univerza, to je ena od treh univerz v Republiki Sloveniji. Je univerza, ki nima fakultet in svojih ustanov samo v Kopru, jih ima tudi v Izoli, jih ima v Piranu, z nastavki tudi v Sežani, morda v Postojni in še kje drugje. Poimenovanje Primorska je bilo takrat podano zaradi tega, ker je bila velika želja, da bi se k tej primorski univerzi oziroma univerzi na Primorskem pridružili tudi politehnika v Novi Gorici in tudi pomorska fakulteta. Pomorska fakulteta se je odločila, da to odločitev za enkrat še ne bo sprejela, politehnika je pa tudi sprejela drugačno odločitev inpočakala na morebitno spremembo zakonodaje. Ni res, čista laž je, da je bila politehnika nezaželena. Ni res. Tisti, ki smo se ukvarjali s tem, smo ravno politehniko želeli imeti tudi v tej ustanovi, v primorski univerzi zaradi tega, ker bi s tem primorskauniverza bila celovita. Tisti, ki ne vedo, zakaj dvojezično poimenovanje, postavljajo taka vprašanja, kot jih je kolega Barovič - ker so pozabili, kaj smo razlagali pred enim letom, takrat, ko smo sprejemali odloke in rojstvo te univerze, da je poimenovanje tudi v tem odloku potrebno zaradi registracije na sodišču. Če ne poznamo zakonodaje Republike Slovenije, postavljamo pač taka pomanjkljiva vprašanja. Ponovno smo vam odgovorili, upam, da boste razumeli. In sedaj o samem poimenovanju v italijanščini, "Litorale". Zgodovinsko društvo za Primorsko se imenuje "La Societa Storica del Litorale", pa nisem slišal nobene polemike o tem, ne tu v parlamentu ne v širšem prostoru. Da je prišlo do tega poimenovanja, so strokovne službe poskrbele, da so prišli tudi do ekspertiz, v katerih so bili tako zgodovinarji kot tudi geografi; sedem jih je bilo. Pet jih je reklo, da je poimenovanje pravo, dva sta imela pomisleke, ampak nista nasprotovala. Tudi v razgovoru z Darkom Darovcem, ki ni politik, je zgodovinar, doktor zgodovine, mi je razložil od kod izhaja ime "Litorale" - nekateri radi uporabljajo in govorijo o "Krstenlandu" in tako naprej, gredo v zgodovino in podobno, kar na koncu koncev niti ni "Krstenland", sam nisem nemško govoreč, tako da mi boste to verjetno, ali pa upam, da oprostili. Vendar odkar obstaja Primorska, se v prevodu vedno prevaja v "Litorale". Takrat smo sprejeli tisti slab kompromis, da smo Primorsko dali celo v navednice, vendar iz razloga, ker je obstajal strah, da bi celo zaradi tega odlok padel. In dovolite mi, da izrazim še to stališče o tem, ali se bo primorska univerza kdaj imenovala Univerza v Kopru, ali v Izoli, ali v Piranu, ali bo to univerza južne Primorske, ali bo to Obalna univerza, ali bo to še naprej primorska univerza in bomo imeli vGorici morda enkrat goriško univerzo, univerzo v Gorici, ali pa univerzo na severnem Primorskem - to pustite, prosim vas, ustanovi, pustite univerzi, pustite ljudem, ki se z univerzo ukvarjajo, ki v njej delajo, ki v njej študirajo. V tem trenutku je želja in volja tistih, ki v univerzi delajo, ki ustvarjajo, ki poučujejo, in tudi tistih, ki študirajo, da je to univerza na Primorskem, ker mislim, da v ničemer ne jemlje nikomur, ampak kvečjemu kaj dodaja, in da je tudi prevod, takšen kot je, zrasel na osnovi nekih ekspertnih stališč in mi se kot politiki v to preprosto ne bi smeli spuščati, ker bomo delali sami večje napake, kot smo jih naredili v preteklosti. Hvala lepa.
Replika, Bogdan Barovič, dve minuti imate časa za repliko.
Hvala. Spoštovani kolega Dorijan, da se ne bi napačno razumeli. Bil sem med prvimi, ki sem absolutno podprl ustanovitev univerze v Kopru - repliciram vam, ker ste me imenovali -, med prvimi sem bil, ki sem jo podprl, in jo danes podpiram. In oprostite, če mi je več do vsebine dela na tej univerzi kot do imen in naslovov. Ja, lahko da sem pozabil, lahko da sem neuk v določenem delu poznavanja ustavne ali pa zakonodajne ureditve Republike Slovenije. Priznam, vem vsaj to, da marsikaj ne vem. Vendarle, jaz sem vprašal vlado, vlada je predlagatelj. Imam vso pravico, da vprašam, zakaj bo ta odlok, vsi ti, takšni in drugačni nazivi. Še enkrat pravim, zame je važno, da univerza je. Zame je važno, da za vse tri univerze in za Slovensko nacionalno stranko seveda, veljajo enaka pravila igre, seveda pa se zelo sprašujem zakaj, še enkrat, pa še enkrat mi povejte, da ne vem, zakaj je pomembno takšno in drugačno in tretje in četrto ime, če je zakonodaja in ustavna ureditev takšna kot je? Seveda imajo vsi ljudje pravico, absolutno, tudi predvsem na dvojezičnem območju uporabljati ta jezik. Ampak zame je važna vsebina odloka, za univerzo v Ljubljani, Mariboru in Kopru, da bodo tam slovenski študentje, pa tudi lahko italijanski in avstrijski, da bo vsebinsko dobro delala ta univerza še enkrat pravim, in da bo urejeno samo delo v tej univerzi in seveda vse tisto, kar želimo, s temi odloki v dveh univerzah urediti, samo to je. In še enkrat pravim, ne politizirajmo okoli tega, ne politizirajmo. Vseeno mi je, kako se reče, tako kot ste rekli. Mogoče bi bilo prav, da bi bila univerza v Kopru, mogoče bi bilo to lažje tudi zaradi dvojezičnosti, ne vem. Ni pa pošteno po mnenju Slovenske nacionalne stranke, in po mojem mnenju, da se ta odlok razlikuje v treh ali štirih členih ali pa petih od ostalih odlokov. Ker gre nam zato, da bodo mladi Slovenci tam in seveda drugi, če želijo, ker smo v Evropi pridobili kvalitetno znanje.
Besedo ima Roberto Battelli. Se odpoveduje. Potem smo izčrpali razpravo. Nimate replike vi, ne, te replike ni. Je pa ostal čas za razpravo. Najprej bom dal besedo vladi, da poskuša dati odgovore na tolikokrat ponovljeno vprašanje in na vašo razpravo, pa bomo potem še ostali čas izkoristili. Dr. Lučka Lorber, imate besedo.
Če dovolite, skušala bom pojasniti. Torej zakaj spreminjamo odlok drugače, širše, kot univerze v Ljubljani in univerze v Mariboru? Odlok je pač pravna podlaga za vpis v sodni register in je pomembna za poslovanje univerz. In če dovolite, kar nekaj argumentov je bilo, zakaj smo se tokrat odločili, da predlagamo parlamentu dopolnitev odloka? Vsekakor nobene dileme ni, govorimo o vseslovenski univerzi, ki ima samo sedež v Kopru. Senat univerze na Primorskem je imel diskusijo, razpravo v univerzitetnem prostoru in je sprejel sklep, da predlaga ustanovitelju dopolnitev in spremembo odloka. Ravno tako je v lokalni skupnosti potekala razprava in komisija za vprašanje italijanske narodnosti občinskega sveta mestne občine Koper nas je seznanila s svojo odločitvijo. Mene malo osebno preseneča ta diskusija zaradi tega, ker je ta državni zbor 29. januarja 2003 določil imena Univerze na Primorskem in njenih članic tudi v italijanskem jeziku. Torej, mi sedaj s to spremembo odloka nikakor ne spreminjamo imena, ampak opozorjeni smo bili, da obstoječe predlagano ime, kot je zapisano v sedanjem odloku ni ustrezno. In v bistvu samo, če smem uporabiti besede, popravljamo odlok zaradi pravilnejšega prevoda oziroma jezikovno ustreznejšega prevoda Oprli smo se na ekspertna mnenja, ki smo jih dobili, ne bi ponavljali, so dostopna. To je bilo vodilo, da smo sprejeli odločitev, da korigiramo že prevedena imena v jezikovno pravilnejšo dikcijo. Kar je pa ključno, bi želela opozoriti še enkrat. Govorimo o Univerzi na Primorskem, slovenski univerzi, ki ima sedež v Kopru in zato seveda moramo citirati 11. člen ustave, ki govori: "Uradni jezik v Sloveniji je slovenščina. Na območjih občin v katerih živita italijanska ali madžarska narodnostna skupnost je uradni jezik tudi italijanščina ali madžarščina." In na osnovi teh podlag smo se odločili, da predlagamo dopolnitev odloka temu parlamentu. Hvala lepa.
Sedaj prehajamo na razpravo o amandmaju. Imamo samo en amandma k 7. členu, ki je v pregledu amandmajev z dne 12.7. Predlagatelj skupina poslancev s prvopodpisanim Dorijanom Maršičem. Imate besedo Dorijan Maršič.
Hvala. Bom kratek. Podpisani preprosto predlagamo, da se v skladu s spremembo, ki bo sprejeta, sprejme tudi določilo, da se vse uradne dokumente uskladi s spremembo imen v italijanskem jeziku v skladu s tem odlokom eno leto po uveljavitvi tega odloka. To pa zaradi tega, ker bi morali univerzi preprosto pustiti tudi možnost, da si ta sredstva splanira, vendar v naslednjem letu, ker za to leto preprosto teh sredstev ni zagotovljenih in da tudi vse študentske izkaznice, ki veljajo in vsi dokumenti, ki veljajo bi lahko še uradno veljali do spremembe poimenovanja tudi v italijanskem prevodu.
Želi še kdo besedo o amandmaju k 7. členu? Kolega Mario Gasparini, prosim.
Hvala lepa, podpresednik. Kolegice in kolegi! Jaz bom podprl ta amandma, zato ker so težave. Ampak v zvezi s tem bi povedal še to, da ni samo ime Univerze na Primorskem v italijanščini, ampak so tudi osnovne šole s tablami, na katerih piše "scuola elementare", in se nič ne zgodi. Ko se pojavi ta naziv, potem je halo. To vam govorim zato, ker se bo primorska univerza imenovala tudi v italijanščini [[....]]
Kolega Gasparini [[...]]
Torej, jaz bom podprl ta amandma.
Javil se je za besedo Davorin Terčon. Prosim imate besedo.
Hvala gospod podpredsednik. Torej jaz bom tudi podprl ta amandma, ker mislim, da mora biti razumen rok za uskladitev, ki je predlagana v tem amandmaju. V zvezi z razpravo glede imena, bi pa rekel takole. Širina pa taka. Jaz mislim, da če se bi poslušali in če nas bi poslušali onstran meje, da desnica na naši strani tolče z enakimi bobni kot na oni strani meje in potem lahko prihaja tudi do zgražanja, ki ga imamo na to stran meje tudi kakšnikrat na oni strani meje. Mislim, to je resnica. Sploh pa ne razumem vaše razprave. Če bi bila univerza v Kopru, bi bila ravno tako dvojezična. In pošteno povedano, vas moti dvojezičnost, vas ne moti nič drugega. Mi smo pa od začetka predlagali univerzo na Primorskem, z ambicijo, da bo ta univerza imela visoke šole oziroma fakultete po celi Primorski. Zdaj, če vi ne veste, kaj Primorska sploh pomeni, jaz vam ne morem pomagati. Ampak dobro bi bilo, da se podučite. Sprašujem pa se, zakaj ne delate haloja, ko je ljubljanska univerza imela neko fakulteto na dvojezičnem območju in zakaj se takrat niste počutili ogrožene. Mislim, ta razprava, ki jo vi delate, je totalno kontraproduktivna in ni v skladu s sodobnim svetom. Na koncu koncev sem prepričan, da da želite, da vaši otroci znajo čim več jezikov in so ravno tako Slovenci, in da je boljše, da znajo čim več jezikov, kateregakoli že, in ne samo slovenskega. To je enostavno povedano zaplankanost.
Želi kdo še besedo o amandmaju k členu 7.? Ker ne želi, zaključujem razpravo o amandmaju. Je res, da je ostal še čas. Kdo še želi besedo? Izjemoma bom to naredil, tudi po amandmaju, ampak zdaj prosim, bom vse zapisal. 11 po tri minute. Ivan Mamić. Bom pa dal mešano besedo, da ne bi samo z ene strani, tako kot smo zapisovali.
Ime kot tako ni sporno, če je univerza na koprskem oziroma v Kopru in če je v italijanščini tudi dvojezičnost. Tam, kjer je dvojezičnost, jaz to tudi podpiram. Glede kronologije, kako je prišlo do imena na Primorskem, jaz sem to povedal in gospod Maršič pravi, da je to laž, to je zelo grda pripomba, tebi tega ne bom nikoli rekel, gospod Maršič in takrat, ko smo se pogovarjali, če je univerza na Primorskem, je bil tudi predlog, da bi sedež eventualno bil v Sežani. Pa ste se smejali, da je to neumnost, pa absurd pa ne vem še kaj. O tem danes nihče ne govori. Praksa pa kaže, da v Novi Gorici ne bo nobene fakultete, vsaj zaenkrat ne in ne vem kdaj bo. Ali mi kdo iz ministrstva lahko pove? Ali se dela kaj na temu, da bo kakšna fakulteta? Ne vem. Jaz sem vprašal, pa ni ne duha ne sluha in ni nobeden nič odgovoril, da bo kaj. Se pravi, govorim da je univerza na Primorskem, potem bi moralo biti zastopana tudi Nova Goroca. Sedaj, če Nove Gorice ni ali pa tudiPostojne ali Bovca, ne vem, potem ne moremo govoriti o univerzi na Primorskem. In če mora biti univerza z italijanščino, potem naj bo to v Kopru. Saj nimamo nič proti temu. Ne mi sedaj očitati. Gre samo za načelnost in nobeno ogroženost, kot je bila tudi izražena ta beseda. Kakšna ogroženost, kdo koga ogroža, vas lepo prosim! O tem sem govoril in to tudi še enkrat potrjujem in seveda sem tudi proti tistemu amandmaju itn. Hvala lepa.
Hvala. Sedaj bom šel malo na drugo stran. Jaša Zlobec.
Hvala lepa. Mislim, da je stvar zelo enostavna. Nekateri, ki očitno nimajo nobenega zgodovinskega spomina, vidijo povsod strahove, vidijo strahove, da nas bodo spet Italijani poitalijančili. Zanimivo je pa, da ne vidijo nobenih strahov, ki so pa bolj otipljivi, recimo na avstrijski strani. Nikoli nisem slišal, da bi bilo kaj takšnega. Tukaj pa sedaj je kar na enkrat neka zarota. Vsi Primorci pravzaprav so neki agenti Italije in podobno. Tukaj gre pa samo zato, da se konstituira univerza. Upam, da se vsi strinjamo s tem. Jaz sem sicer žalosten, da se ni Nova Gorica dogovorila z obalo, ampak pač tako je. Pač bo šla na svoje in prej ali slej se bo tudi to uredilo. Hvala.
Hvala lepa. Jože Tanko.
Hvala lepa. Poglejte, mi ne nasprotujemo oziroma tudi podpiramo dvojezičnost na dvojezičnem območju. Vendar Primorska ni v celoti dvojezično področje. In zanima me pravzaprav, kje so meje Primorske v notranjosti Slovenije? Do kje to seže? Do kje boste razširili to dvojezičnost s tem poimenovanjem primorske univerze? Za to se gre. S tem, ko uvajamo, univerza na Primorskem in s tistim, ko ste vi razlagali kaj to pomeni in kaj je to za en zgodovinski pojem, razširjate meje dvojezičnosti donotranjosti Slovenije. Če bi poimenovali samo Univerza v Kopru oziroma bi Capodistria, je to popolnoma jasno, da gre za univerzo, ki je lokacijsko omejena na narodnostno mešano področje in dvojezično področje. Ne bi tega geografskega pojma širili na četrtSlovenije. In tu je ključen problem. Mislim, da takih koncesij, kot ste jih zdaj naredili, kot se delajo s tem odlokom, ta država ne bi smela delati nikjer, če hočete, da zavarujemo nacionalni interes, če hočete, da zavarujemo slovenski jezik, in če hočete, da tisti zakon, ki smo ga včeraj obravnavali, sploh še kaj velja v tem slovenskem prostoru. Sicer so to samo paradne zadeve. Ukvarjamo se z imenom Mercator, ali bo slovensko ali bo angleško napisano, ne ukvarjamo se pa s tem, ali bo narodnostno mešano oziroma bo dvojezično napisano samo tam, kjer je dvojezični živelj, ali bo to na četrtini Slovenije. Jaz upam, da vsi tisti, ki ste predlagatelji tega in ki to zagovarjate, razumete, kaj pomeni razširiti regionalno dvojezičnost na področje, ki bistveno presega maloobmejno področje. Mislim, da bi morali s takimi zadevami v tej državi ravnati izjemno previdno. In me pravzaprav čudi, da je glavni predlagatelj tega vlada in da te zadeve tudi vlada pelje naprej, namesto da bi te zadeve zelo kontrolirala; navsezadnje ima zunanje ministrstvo, navsezadnje ima cel kup notranjih organov in enostavno še sproducira tak akt, ki ima na koncu celo pravno veljavo. In ko gremo v registracijo s tem aktom, enostavno določimo tudi nove meje jezikovnih področij. Hvala lepa.
Bogdan Barovič.
Hvala lepa. Zelo kratek bom, bom dal drugim besedo. Glejte, to je demokracija v tem parlamentu. Primorska je zame kljub očitkom neznanja statistična pokrajina v državi, Republiki Sloveniji, in tu bo ostala - v državi, Republiki Sloveniji. Drugič, povejte mi eno univerzo v Italiji, ki ima slovenska imena in slovenske nazive! Povejte mi jo! Če ne vem, bom vesel. Tretjič, ravno jaz jo imenujem notranja Primorska, ljudje iz Goriškega protestirajo. Iz Goriškega protestirajo! Četrtič, lahko pozabimo, kaj se je dogajalo, vem pa, kaj se je dogajalo tudi lani - da smo vsi želeli, da bi bila ta univerza nekje uvrščena, da bi bila slovenska, ne da smo se že ob ustanovitvi namesto z vsebino ukvarjali s tem, kako se bo imenovala in v kakšnem jeziku. Ker pa je na Slovenskem, je slovenska. Petič, ne nam, spoštovani kolegi, očitati politične opcije, leve ali desne, in primerjati z italijanskimi. Oprostite, Slovenska nacionalna stranka je bila vedno, čeprav je to čudno proti vsem ostalim, levica, in to bo tudi ostala. In ne nam tega očitati! V Sloveniji uporabljamo slovenski jezik in priznavamo pravice manjšinam, vedno in povsod. In ne nazadnje, spoštovane kolegice in kolegi, pa kje je vendar naš ponos?! Kaj se je dogajalo od leta 1994 do 1996, da je Slovenija sploh smela postati kandidatka za vstop v Evropsko unijo! Komu v bilateralnih odnosih je ta Slovenija pritlehno klečala in naredila vse, komu?! Z vsem spoštovanjem, močnim Italijanom, ki imajo svojo voljo. Prav je, da jo imajo. Imejmo jo še mi, Slovenci!
Kolega Battelli, nisem slišal vašega imena prej, da bi lahko imeli repliko. Če sem preslišal, se opravičujem, ampak nisem slišal. Ne. Prosim za mir! Bomo nadaljevali, kolega Petan ima besedo.
Hvala za besedo. Torej, mislim, da bo kolega besedo lahko zdaj dobil zato, ker bom prebral en tekst, pa je tam imenovan. Prvo bi želel povedati, da do zdaj nikoli nisem polemiziral z dvojezičnostjo in s pravicami katerekoli manjšine, da nimajo pravice do svojega jezika. Jaz tega nisem nikoli rekel, zato mi ne očitati, da imam karkoli proti dvojezičnosti. Drugič, prebral bom en tekst, ki je bil objavljen v soboto, nisem ga napisal jaz, ampak ga je napisal en znan novinar, lahko vam potem tudi povem kdo. Nanaša se pa na oboje, in na samo univerzo in pa na amandma. "Koprska univerza nima sreče niti z nenakolonjenim ministrom Gabrom, kaj šele z imenom. Najprej se je kanila imenovati univerza na Primorskem, "Universitŕ de la Primorska", potem pa se je uprla italijanska manjšina, ceš, Primorska ni prevedljiva v italijanščino." In novinar zapiše: "Seveda ni prevedljiva, saj tudi Toscana in Calabria, kjer so služili vojsko moj oče in 1000 drugih nista prevedljiva v slovenščino. A Roberto Battelli and company so se trdno odločili izterjati svoj davek in tako bodo menda zavod poimenovali v Obalno univerzo ne Primorsko - Universita del Litorale. A obalna univerza je lahko kjerkoli od Los Angelesa do Azurne obale, Primorska pa je zgodovinski zemljepisni politični in simbolni pojem, ki se ga ne bi smeli kar tako odreči. Kdor ukine Primorsko ukine tudi slovensko bit. Nekakšno rešilno slamico je ponudil doktor Dragan Marušič, univerzo naj bi poimenovali po Srečku Kosovelu. Zamisel se zdi dobra, čeprav so mnogi vanjo takoj podvomili, nedvomno pa bo kritična tudi italijanska skupnost. Kako Srečka Kosovela preimenovati v italijanščino, Fortunato Falce in bodo potem zadovoljni z Universita del Fortunato Falce." Nisem jaz napisal, to je bilo objavljeno in to berem. Zdaj pa imam še ravno toliko časa, da še preberem zaključek tega članka: "Dogovarjati se da s Skandinavci, ki imajo politično kulturo, na Balkanu pa se je treba razumeti na vse vrste trikov in spletk, ker se ima vsaka država tako ali drugače za regionalno silo. In v takih okoliščinah si takoj videti šibak, če si nemudoma pripravljen obračati na glavo svojo identiteto. Recimo Univerzo na Primorskem v Obalno univerzo ali celo Universita del Fortunato Falce." Se opravičujem, če je to grob tekst, ampak nisem ga jaz napisal, jaz sem ga samo prebral. Bil je pa uradno objavljen in do zdaj nihče ni protestiral proti takšnemu tekstu. Napisal ga je pa Boris Jež. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jaz bom presojal, kdaj je replika, kdaj ni, dam vam pa zdaj ravno besedo za razpravo, kolega Battelli.
To je nekorektno, ampak dobro. Kolegu Jožetu Tanku sem hotel pojasniti naslednje, da pač v različnih jezikih različni kraji imajo različna imena oziroma svoja imena v različnih jezikih. Tako se v slovenskem jeziku Italija izgovarja podobno, sicer kot v italijanskem jeziku, ampak se piše drugače in tudi izgovarja se drugače. Obstajajo uradni dokumenti v Italiji, kjer piše, kjer je italijansko, ime Italijenapisano v slovenskem jeziku. Verjetno to ne pomeni, da glede na to, da obstaja v Italiji slovensko ime Italije na nekem državnem dokumentu, da ker to obstaja, potem v naslednji fazi bo Slovenija skupaj z Rusi ali z Američani ali z obema skupaj okupirala Italijo, ali ja, morda. Skratka, jeziki so različni in ljudje imenujejo v svojem jeziku tisto kar obstaja, v tem je vsa zgodba. Primorska se v italijanskem jeziku prevaja Litorale in to je vse. Medtem ko to kar piše spoštovani gospod Jež, ki me pozna dobroin ki se poznamo iz otroštva, je tudi moj sosed bil in tako naprej, kakorkoli, to kar on piše seveda ne vzdrži niti logike, ki jo je sam Jež sposoben, samo preberite pazljivo to kar piše. Najprej, ni res, da bi jaz karkoli zahteval, nič nisem zahteval. Jaz sem predlagal takrat samo glede na skropucalo, ki je prišlo ven, da amandma, ki je spreminjal "Primorska" med navednicami v "Litorale". Pojdite na najbolj prestižne portale, Google, Yahoo, ne vem kaj spoštujete največ, ti, ki so svetovno znani in vtipkajte litorale in boste videli kaj boste dobili ven. Boste dobili ven uradne dokumente prevedene v italijanščino na primer od Inštituta za novejšo zgodovino, kjer je Primorska prevedena v Litorale, ker se ne da drugače. Med tem ko Obala je Costa, Costiero, obalna SZDL je bila nekoč ASPL Costiera, razumete, obalna regija, regione costiera. In drugega poimenovanja kot Litorale za Primorsko ni. Poleg tega, mislim, je pa to tako ali tako komplicirano tudi že v slovenščini, če že hočete, ker slovar slovenskega knjižnega jezika nima Primorske notri. Slovar slovenskega jezika nima Primorska, obstaja samo pridevnik. Ma ljudje moji, ma poglejte knjige, kaj ste skregani tudi z dejstvi zdaj, ali kaj.
Čas prosim.
Slovar slovenskega knjižnega jezika nima izraza Primorska notri, razen kot pridevnik.
Franc Lenko. Jaz sem prej popisal tiste, ki so se javili za dodatno razpravo.
Hvala za besedo gospod podpredsednik. Ko poslušam to razpravo, ugotavljam, da pravzaprav vsi, ki smo iz celinskega dela Slovenije ali pa celo iz vzhodnega dela Slovenije, hočemo učiti Primorce kako morajo imenovati svojo univerzo. Mislim, da so Primorci v polpretekli zgodovini pokazali svoj ponos in da se tega ponosa tudi držijo in tudi danes so vsi trije koprski poslanci razpravljali in jaz jim verjamem in mislim, da je vsa ta razprava nepotrebna, ker, kot sem rekel prej, znajo paziti svoj ponos in mislim, da ga bodo tudi ohranili. Hvala.
Hvala. Janez Drobnič.
Hvala lepa za besedo. Jaz mislim, da je bila kar pomembna ta odločitev, takrat ko je bila, sprejeta če je bila že odločitev za Primorsko, potem mora v navednicah zagotovo stati Primorska, ker se ne prevaja, tako kot mi to stalno ne prevajamo. In jaz si ne dopustim, da me prevajajo Giovani, ne vem, kaj sem še. Sem Janez Drobnič in tako je tudi s tem imenom. Ker uradno italijanskega prevoda Primorske ni, je pa seveda za Koper, je Capodistria V tem primeru se pač prevaja. In seveda bi bilo bolje, če bi uredili Univerza v Kopru. Ker se je ta državni zbor, po ne vem kakšnih argumentih odločal za Univerzo na Primorskem, potem pač je tam locirana na tistem kraju, v smislu dvojezičnosti je tako. Tu je bilo omenjeno, da nam Italijani ne bodo nič vzeli. Res nam ne bodo nič vzeli, ampak mi s svojo nonšalantnostjo bomo to naredili, da si bomo zapravili. Če bomo kakšno kulturo ali jezik zapravili v okviru EU, je ne bomo zaradi vsiljevanja drugih, ampak zaradi lastne malomarnosti. To je tisto kar potrebujemo. Zanimivo je ob tem potresu, ko vprašajo eno čez mejo, kje se je zgodil potres, ona pravi v Jugoslaviji. To je pač poimenovanje, živimo Slovenci v Jugoslaviji. Ko sem bil v soboto v Trstu, nisem nobene table videl dvojezične. Mi smo uveljavili dvojezični standard, ampak tam kjer je uradno dvojezičnost in tam kjer se uradno tudi, če imamo dva izraza, uporablja italijanski izraz za poimenovanje besed. Če pa nimamo prevoda, potem mora ostati takšen kot je. Imena se ne prevajajo. Nikakor se ne strinjam s takšnimi floskulami, ali pa pisanjem etiket, da želimo tukaj v opoziciji uveljaviti etnocentrizem. Saj vemo, to je bodica. Slovenski jezik na celem območju brez kakršnegakoli manjšinjskega jezika. To je pravzaprav voda na mlin nečemu drugemu, da postane slovenski jezik manjšinski jezik. To je tisto. Temu se pa odločno upiram in ne dopuščam. Tista dvojezičnost, če je bila z ustavo vzpostavljena, samo v tistem obsegu in nič več. Tudi v primeru regije je bil poskus. Ja, regija tam, kjer je dvojezična občina, da se potem na celo regijo razširi. Ne! Ne bo se! Ker ni dvojezičnosti na osnovi ustave. Razen, če je kakšna inštitucija v tistem kraju, kjer je občina dvojezična oziroma kraj dvojezičen. Samo v tistem, drugje pa ne.
Hvala. Dorijan Maršič ima besedo.
Hvala še enkrat. Nekateri osporavajo, da uporabljamo pri poimenovanju te univerze Primorska, zaradi tega, ker je to pač univerza, ki ima sedež v Kopru. Jaz moram reči, da tisti, ki je citiral gospoda Pelhana, mi je žal, da pač ima tako stališče stranka oziroma svetniška skupina, ki je stališče Foruma za Goriško, pač, dajte se poistovetiti tudi z vsem ostalim kar razlaga Forum za Goriško. Univerza na Primorskem bo lahko ustanavljala tudi fakultete v Gorici, lahko bo ustanavljala fakulteto v Postojni, kar pomeni, da to pojmovanje v ničemer ni slabo. Gospod Jež je v tistem članku povedal, da se Toskana in Kalabrija ne prevaja, se pa prevaja Furlanija Julijskakrajina, pomeni, da to počnemo. Furlanija Julijska krajina mi prevajamo. Torej iz imena Friuli Venezia Giulia, pa jaz še nisem slišal, da bi se kdo ob to posebej spotikal. In, da je to tako, kot je sedaj, da moramo registrirati, če registriramo to pri sodišču v Kopru je to potrebno narediti na tak način, da je v odloku napisano tudi v prevodu v italijanščino. Če ne želimo tega, potem je potrebno spremeniti pravni red Republike Slovenije v drugih določbah, ki to urejajo. Če vas pa skrbi slovenstvo na obali,naj vas kolegi potolažim, naj vas nič ne skrbi. Jaz sem osem let hodil na osnovno šolo, od prvega razreda osnovne šole pa do osmega razreda osnovne šole sem imel obvezen predmet italijanščino. Govorim, upam da, relativno dobro slovensko, govorim pa tudi zelo dobro italijansko, zaradi tega nisem nič manj Slovenec pa nič manj zaveden.
Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Sam se zavedam, da univerza, ki ima sedež v Kopru mora imeti dvojezični naziv, temu ne nasprotujem, vendar prevajanje zgodovinskega zemljepisnega pojma na Primorskem z del Litorale, pa ima in nosi v sebi zelo pomembne in zelo dalekosežne politične implikacije. Pomembno politično simboliko, ki se je tisti, ki vse to peljejo z ozadja, dobro zavedajo. To pomeni posredno zavzemanja za Rapalsko mejo, to pa je negiranje nacionalnih interesov, da ne povem, kakšno bolj težko besedo, ki bi bila sicer bolj pravilna. Tu je potrebno imeti nekaj zgodovinskega spomina. Gospod Zlobec, če ga vi nimate, si ga pridobite pri svojem očetu, po mojem, ga pa on ima. Še posebej je pa nesprejemljiva argumentacija LDS-a, ki jo je podal gospod Beuermann tukaj, gre za univerzo na Primorskem, ki je narodnostno mešana, Primorska. Takšno argumentiranje, jaz mislim, da je za Primorce nevzdržno in da največja stranka na tak način argumentira to in noče spoznati napake, ki jo dela slovenskemu korpusu, pa me lahko kdorkoli obstoja, da sem nacionalist ali kakorkoli, za te stvari se pa moram zavzemati in tu je zgodovinski spomin tudi napravil mesto. Jaz razumem, da se za to zavzemajo tisti, ki so pred leti demonstrirali v Ljubljani pod napisom "Ko bom velik bom carinik na Črnem Kalu". Tisti, ki se zavzemajo za Rapalsko mejo danes in tukaj, tistim je to seveda vseeno, večini Slovencev ne more biti vseeno. Bodimo precizni, imejmo dvojezični naziv te univerze, vendar ta naziv je nesprejemljiv, zaradi tega, ker nosi, še enkrat poudarjam, silne politične implikacije. In gospod Battelli ve, kaj je v Rimu zastopal, kdo se lahko pogaja za slike iz minoritskega samostana v Piranu - samo Vatikan in Italijanska republika. Slovenijo je že takrat izključil. In pristajanje na takšne teze, na takšno hlapčevanje, je nesprejemljivo. Če govorimo o slovenski univerzi, potem se moramo zavedati [[...]] [[Oglašanje iz ozadja.]] Nič ne lažem, gospod zadnjič ste priznali, da ste delali provokacijo, zdaj pa pravite, da lažem. Bilo je deset prič okrog in vemo, kaj ste govorili. Tako da kolegi poslanci, pozivam vas, da tega odloka danes ne sprejmemo. Prehude politične posledice in implikacije nosi v sebi. Mi, Slovenci, smo pa majhna država, ki imamo omejene resurse in omejene možnosti. Hvala lepa.
Aurelio Juri.
Ne vem, ali govorimo resno ali se šalimo. Ko poslušam kolega Jerovška in kolega Drobniča, ki me podučujeta o italijanščini, seveda ne vem več, kje sem. Glejte, verjemite mi, da vas bom podučil korektno italijansko; zastonj vam ponujam nekaj ur poučevanja jezika ob prostem času. Drobnič, zagotovo dobite znanje, vam zagotavljam. Glejte, sem se šolal v italijanskem jeziku, delal v italijanskem jeziku, dobil certifikat za fonetiko na RAI, za branje dnevnikov, tako da imam znanje in vam zastonj dam nekajtečajev. Poslušajte, razumel sem, da nekateri dobijo ošpice, ko slišijo italijansko besedo. Nekje do 1. maja sem upal, da tega ne bo več. Ampak vidim, da se te ošpice ponavljajo še danes. Nekaj zelo pomembnih pojasnil: ne širi se dvojezičnost na Primorskem, dvojezičnost ostaja tam, kjer je, niti za meter dlje. Prevod velja, kot smo slišali, zaradi registracije, ker je sedež univerze na Primorskem na dvojezičnem območju. Ko se bo jutri neka fakulteta odprla v Sežani ali v Novi Gorici ali v Štanjelu, ne bo italijanskega prevoda tam, bo samo slovensko ime. In iz tega naslova ni utemeljen strah po širitvi dvojezičnosti, če se je že tako bojite. Ampak lepo vas prosim, ko odločate, kaj je prav in kaj ni prav v italijanščini, dopustite, da imajo prav tisti, ki sez italijanščino ukvarjajo in ne nazadnje stroka. Predstavnice vlade so vam dopovedovale, da je bila ekspertiza potrebna za to, kar smo mi že lani predlagali kot povsem korektno. "Litorale" je prevod, ki velja že 50 let, ni neka nova pogruntavščina za ta odlok. Je preprosti prevod za neko regijo, ki v italijanskem jeziku se reče Litorale, ne glede na zgodovinski pomen Primorske kot take. In če ne verjamete, poglejte, dajte se še pri kom podučiti, ampak to je temu tako in ne more biti drugače. Hvala.
Sedaj bom dal še besedo [[...]]Izvolite.
Gospod predsedujoči! Morali bi opozoriti mojega predovornika, gospoda Jurija, ki je ščuval k nacionalni nestropnosti, ko je govoril, da eni dobijo ošpice, ko slišimo italijansko. To je žaljivo in ne zdrži. Jaz sem se sam zavzel za dvojezičnost, tam kjer je definirana.
To ni proceduralno, kolega Jerovšek.
Tam, kjer je definirana. In ob takih priložnostih morate reagirati. Hvala lepa.
Velikokrat bi vas moral tudi opozoriti na to, ampak si ne daste dopovedati. Rudolf Moge.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi! Ko smo sprejemali odlok o univerzi na Primorskem, smo enega izmed temeljnih argumentov poslušali, da je to v bistvu branik slovenstva na meji z Italijo. Danes pa eni pravijo, da je ta univerza takšna kot je in s preimenovanjem rušilec ravno tega, kar smo takrat s konsenzom sprejeli. Mislim, da gre tukaj za veliko, veliko sprenevedanje. Govorimo o imenu javnega zavoda s sedežem v Kopru, kot je sekretarka povedala, in mi smo takrat, ko smo tri ure na odboru in tukaj v državnem zboru sprejemali ta odlok, govorili o tem, da je Primorska geografski pojem. Da je to geografsko ime, in nismo vedeli ali obstaja v knjižnem jeziku za ime kot pokrajino Primorska, tudi italijanski izraz Litorale. Meni pravijo, da to tako je in sem ponosen, da ljudje onstran meje, italijanski državljani, tudi slovenski jezik držijo pri tem pokonci, da naše besede, torej prevajajo v italijanščino in hkrati s tem tudi priznavajo ta kos naše zemlje kot eno celovito celoto. Treba je reči, da bi vse te spremembe odpadle, če bi bili spoštovani kolegi, na Primorskem bolj uvidevni, tudi kar se tiče nacionalnih ciljev, če bi združili moči, ne pa kot z bajoneti na eni strani stali Novogoričani, na drugi strani pa stali ljudje s Koprskega. In še bolj neobičajno je, da nam odličen član Združene liste gospod Pelhan piše takšna pisma, da podžiga ravno te stvari, okaterih mislim, da stranki kot je Združena lista in tudi kot je LDS, imata mnenje, da je treba spoštovati te pravice, ki jih imajo, in da jih je treba nekako družiti. Če bi se oni združili in bi bila v Štanjelu ali pa v Sežani ta stvar, se pravi sedež univerze, potem ne bi prišli nikamor. In moram povedati, poslušajte, slej ko prej bomo morali priti do treh pokrajin, in bomo imeli tudi tri univerze, kot je zdaj. In slej ko prej se bo univerza na Primorskem morala zavedati, da ne bo univerza v Mariboru niti univerza v Ljubljani ustanavljala sedež novega visokošolskega zavoda v Postojni, in da na Primorskem nista samo Nova Gorica in Koper, ampak so tudi kraji, kot so Bovec, Ilirska Bistrica, od boga pozabljeni. In to Primorci, vam toplo priporočam, združite enkrat svoje sile in poskusite stopiti skupaj in to univerzo obuditi k življenju. Če bi pa danes ta odlok zavrnili, pomeni, da bi komaj novorojenega otroka, ki smo ga ustanovili, obglavili, ker ne bi imeli nastavkov za to, da bi lahko kot ostali dve univerzi, šli skupaj v prenovo svojih procesov. Torej, jaz bom ta odlok kljub temu podprl. In pravim, da sem ponosen, da tudi z one strani meje nekako poskušajo v svoj knjižni jezik uvesti, prevesti naše izraze iz slovenskega jezika.
Hvala lepa. Želi predstavnica vlade, z enako pravico besedo. Prosim. Ne. Jaz mislim, da je te štiri minute samo ostalo. Ravnal bom tako kot vselej doslej. Dodatni čas, zapisal sem vsa imena, vsem sem dal besedo. Hvala lepa zaključujem razpravo. Ob 21.45 uri bomo odločali o predlogu amandmaja in odloka v skladu s časovnim potekom seje. Zato zaključujem razpravo, prekinjam točko dnevnega reda. Hvala za sodelovanje.
Spoštovane kolegice in kolegi, gospe in gospodje, gospodje ministri in drugi predstavniki vlade. Prešli bomo na glasovanja po današnjih razpravah k posameznim točkam dnevnega reda. Prosim, če se umirite. Prosim za mir v dvorani. Prehajamo na glasovanja. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda, to je z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini, skrajšani postopek, tretja obravnava. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Ob tem vas obveščam, da me vlada oziroma zakonodajno-pravna služba nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Zato bomo glasovali o predlogu zakona. Prosim za pozornost. Glasujemo. Bomo ponovili glasovanje. Prej sem vas pozval, da pregledate glasovalne naprave. Zahtevata ponovitev, koleg Diaci? Dvignil je roko pravočasno, to sem videl. Gremo naprej. Navzočih nas je 46, za je glasovalo 44, nihče proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Zakon je sprejet. Zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. točko dnevnega reda, to je na predlog zakona o ukini tvi Agencije Republike Slovenije za revidiranje lastninskega preoblikovanja podjetij, skrajšani postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Tudi k temu zakonu matično delovno telo ni sprejelo amandmajev, ker niso bili vloženi, zato v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o zakonu v celoti. Tudi tu vas obveščam, da me vlada oziroma zakonodajno-pravna služba nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen, zato prehajam na odločanje ozakonu. Besedo za obrazložitev glasu, mag. Drobnič. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Glasoval bom proti temu zakonu o ukinitvi agencije Republike Slovenije za revidiranje lastninskega preoblikovanja. To je še ena faza, kako pokriti oziroma zakriti tranzicijske zlorabe oziroma oškodovanje državnega in družbenega premoženja. Pred približno dvema mesecema je ta državni zbor, seveda ob koalicijskih glasovih, ukinil slovensko razvojno družbo in vzpostavil neko novo družbo, zato da so se zakrile sledi. Tokrat se ukinja agencijo, ki je pripravila zelo dobro dokumentacijo za preganjanje tistih, ki so se pri tem nezakonito polastili ali pridobili premoženje. Seveda, uradni organi niso naredili tistega, kar je bilo potrebno. Zato ni nobene potrebe da bi ukinili agencijo; dokler niso končani postopki, bi ta agencija lahko naprej delovala.
Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih nas je 59, za je glasovalo 38, proti 13. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 17. točko dnevnega reda - obravnavo poročila ustavne komisije na podlagi 180. člena poslovnika. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Postopek za spremembo 121., 140. in 143. člena ustave Republike Slovenije [[EPA 702 /III]] je končan." O tem predlogu sklepa bomo glasovali. Glasujemo. Navzočih nas je 62, za je glasovalo 60, nihče proti. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 18. točko dnevnega reda - na obravnavo resolucije o splošnem dolgoročnem programu razvoja opremljanja Slovenske vojske. Ker k dopolnjenemu predlogu resolucije ni bilo vloženih amandmajev, prehajamo na odločanje o resoluciji. Ob tem vas obveščam, da me vlada oziroma zakonodajno-pravna služba nista obvestili, da bi bila resolucija neusklajena. Odločamo o predlogu resolucije. Glasujemo. Navzočih nas je 62, za je glasovalo 55, proti nihče. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je resolucija sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 19. točko dnevnega reda - z obravnavo predloga poslovnika komisije za nadzor obveščevalno - varnostnih služb. Ker k dopolnjenemu predlogu poslovnika ni bilo vloženih amandmajev, prihajamo na odločanje o poslovniku. Ob tem vas obveščam, da me vlada oziroma zakonodajno-pravna služba nista obvestili, da bi bil poslovnik neusklajen, zato bomo o njem glasovali. Prosim za pozornost! Glasujemo o poslovniku. Navzočih nas je 59, za je glasovalo 58, nihče proti. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je poslovnik sprejet. S tem zaključujem točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 20. točko dnevnega reda. Prosim vas za malo več pozornosti, da boste tudi vi vedeli, o čem bomo glasovali. Z obravnavo predloga odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o programu prodaje državnega finančnega in stvarnega premoženja za leti 2004 in 2005. Ker k predlogu odloka matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, prehajamo na odločanje o odloku v celoti. Ob tem vas obveščam, da me vlada oziroma zakonodajna pravna služba nista obvestili, da bi bil odlok neusklajen. Zato bomo o njem glasovali. Glasujemo. Navzočih nas je 62, za je glasovalo 45, proti 10. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je odlok sprejet. S tem zaključujem točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 21. točko dnevnega reda - z obravnavo predloga od loka o spremembah in dopolnitvah odloka o preoblikovanju Univerze v Ljubljani. Ker k dopolnjenem predlogu odloka ni bilo vloženih amandmajev, prehajamo na odločanje o odloku. Ob tem vas obveščam, da me vlada oziroma zakonodajno-pravna služba nista obvestili, da bi bil odlok neusklajen. Zato bomo o njem odločali. Prosim za pozornost! Prekinjam glasovanje. Obrazložitev glasu Marko Diaci.
Hvala za besedo. Glasoval bom proti tem spremembah iz preprostega razloga, ker menim, da je univerza namenjena študentom, v upravnemu odboru univerze pa sedi samo eden študent od 9 članov. Zato bom glasoval proti. Hvala.
Lahko sedaj preidemo na glasovanje? Glasujemo o predlogu odloka. Navzočih nas je 61, za je glasovalo 50, 6 proti. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je odlok sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 22. točko dnevnega reda - to je z obravnavo predloga odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o preoblikovanju Univerze v Mariboru. Ker k dopolnjenim predlogu odloka ni bilo vloženih amandmajev, prehajamo na odločanje o odloku. Ob tem vas obveščam, da me vlada oziroma zakonodajno-pravna služba nista obvestili, da bi bil odlok neusklajen, zato bomo glasovali o predlogu odloka. Glasujemo o odloku Univerze v Mariboru. Navzočih nas je 60, za je glasovalo 56, nihče proti. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je odlok sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje prekinjene 23. točke dnevnega reda - to je z obravnavo predloga odloka ... Ali bomo imeli pet, šest razprav v dvorani ali pa bomo sledili? Lepo prosim! Bom dovolil, da se pogovorite, potem pa nadaljujemo. Lahko nadaljujemo? Nadaljujemo s prekinjeno 23. točko dnevnega reda - predlog odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o preoblikovanju Univerze na Primorskem. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 7. členu, ki ga je vložila skupina poslancev, s prvopodpisanim Dorijanom Maršičem. Glasujemo o amandmaju. Obrazložitev glasu. Gospod Battelli, prosim.
To nima nobene zveze s poimenovanji in vsem tem. Jaz bom glasoval za ta amandma, ampak bi želel, da bi bil interpretiran na način, da ko bo prišlo do spremembe indeksov ali do kakšnih drugih dokumentov, ki bi lahko skozi koleke ali kaj drugega bremenili študente, da bo to razumljeno na način, da ti indeksi in ostali dokumenti, ki so bili izdani doslej, veljajo do izteka, da tako rečem. Tako da sedanji generaciji ne bo treba kupiti še enkrat, če se tako izrazim, te dokumente, ampak se novi dokumenti v roku enega leta pripravijo in izdajajo naslednjim generacijam, da bi ne bili študentje po nepotrebnem obremenjeni, tako z birokratskim postopkom kot tudi denarno. Hvala.
Mislim, da je predlog amandmaja dovolj jasen, da lahko o njem zdaj odločamo. Glasujemo o amandmaju k členu 7 predlaganega odloka. Navzočih nas je 61, za je glasovalo 37, proti 20. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 20.]] Amandma je sprejet. In sedaj lahko odločamo o odloku v celoti. Ob tem vas obveščam, da me je vlada oziroma zakonodajno-pravna služba nista obvestili, da bi bil odlok neusklajen. Zato bomo odločali o odloku v celoti. Glasujemo. Navzočih nas je 63, za je glasovalo 40, proti 17. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je odlok sprejet in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. S tem smo opravili ta sklop glasovanj. Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ODLOKA ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O ZDRAVSTVENI DEJAVNOSTI, SKRAJŠANI POSTOPEK. Besedo bom predal kolegici Irmi, da vodi sejo naprej.
Prehajamo torej na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O ZDRAVSTVENI DEJAVNOSTI, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim Francetom Cukjatijem. Besedo dajem predstavniku predlagateljev za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod Cukjati, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani! V zdravstvu je kar nekaj poklicev, ki so že dalj časa želeli svojo ureditev organizirati v smislu zbornice in ponuditi državi izvajanje javnih pooblastil, ki jih seveda država lahko podeli ustrezni organizaciji poklica. Gre za strokovni nadzor, gre za vodenje [[...]]
Gospod Cukjati, samo trenutek. Spoštovane poslanke in poslanci, lepo prosim za mir v dvorani, res je težko govoriti ob takem trušču govoriti. Lepo prosim, za mir!
Gre za urejanje vrste stvari, ki jih država kot administrativno-birokratska organizirana vlada ne more urejati in so po evropskem načelu subsidiarnosti za te stvari primerni mehanizmi, ki jih zmorejo sami poklici. Dosedanje delo zbornic tako farmacevtske kot zdravniške je pokazalo, da je takšen način urejanja razmer znotraj poklica ustrezen, dober in za državo najcenejši. Že dlje časa se ti poklici trudijo in želijo dobiti v zakonodaji ustrezno možnost organiziranja in sedaj imamo pred sabo predlog, ki je nekoliko drugačen od prvotnega predloga. In sicer, v prvotnem predlogu je bilo zamišljeno, da se uredi organiziranje v zbornico samo za tiste poklice, ki so evropsko urejeni, določeni, definirani in to je v zdravstvu seveda poleg farmacevtov in zdravnikov še diplomirane sestre nege in na pobudo ministrstva se je ta obseg možnosti ustanavljanja zbornic razširil tudi na druge poklice, kar mi vsekakor pozdravljamo, obstoja pa seveda nek zaplet oziroma neko vprašanje, ki ga bomo v nadaljevanju obrazložil. In sicer, prvotni predlog je bil v skladu s prvotnimi stališči ustavnega sodišča zasnovan tako, da se pooblastila podelijo z zakonom. V sedanjem predlogu, ki ga je posredovalo ministrstvo, pa se pooblastila in sama definicija oziroma ustanovitev zbornice ne določi z zakonom, ampak je prepuščeno prosti presoji ministrstva. To zna kasneje vendar sprožiti zaplete pri eventualni ustavni presoji in zaradi tega je predlagan amandma, ki tiste poklice, ki bodo na novo obremenjeni z vodenjem registra in z licencami, določi že sam zakon in da tudi v zakonu se tem poklicem predvidi podelitev javnih pooblastil. Kot sem rekel, v nadaljevanju se bo o teh vprašanjih verjetno razvila razprava, kajti imamodva amandmaja k predlogu zakona, ki se izključujeta. Če bo sprejet eden, bo postal drugi amandma brezpredmeten.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za zdravstvo, delo, družino in socialno politiko in invalide kot matično delovno telo. K besedi vabim predsednika gospod Brenčiča. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Lepo pozdravljam predstavnike vlade z ministrom na čelu, vse vas, kolegice in kolegi poslanci. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide je predlog zakona ponovno obravnaval na 43. seji dne 2.7. Na podlagi sklepa državnega zbora, ki je na 37. redni seji bil sprejet, da odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide ponovno obravnava predlog zakona o dopolnitvah zakona o zdravstveni dejavnosti, ki ga je le-ta obravnaval potem, kot sem rekel na 43. seji ponovno. Odboru je bilo na 42. redni seji predloženo mnenje zakonodajno pravne službe, mnenje vlade Republike Slovenije in mnenje komisije državnega sveta za družbene dejavnosti. S strani kvalificiranih predlagateljev pa so bili v poslovniško določenem roku na 43. redno sejo vloženi sledeči amandmaji. Amandmaji s strani vlade k 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7. členu, kar pomeni, da je prvotno mnenje vlade tako bilo nadomeščeno z amandmaji. In pa amandmaji na te amandmaje kolega poslanca Merla k 3. in 7. členu. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke pa je odboru posredovala kot delovno gradivo predloge amandmaje na amandmaje vlade, in sicer k 3., 6., 7. členu, ki jih pa odbor ni povzel. Odbor je na podlagi krajše razprave, kajti obširnejša razprava je bila opravljena že ob prvem poskusu priprave tega zakona za plenarno odločanje, sprejel amandmaje vlade k 1., 2., 3., 4., 5., 6. in 7. členu. Amandmaje na te amandmaje k 3. in 7. členu, predložene s strani poslanca kolega Merla. Odbor je na podlagi predloga zakonodajno-pravne službe oblikoval in sprejel tudi amandmaje k amandmajem vlade in sicer k 7. in k 8. členu. Odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide je po končani obravnavi tudi sprejel sklep, s katerim je pozval oziroma predlagal predsedniku državnega zbora, da predlog tega zakona uvrsti na 38. sejo državnega zbora, to je zadnjo sejo v tem mandatu. S tem bomo, če bo vse po sreči, tudi ta zakon spravili pod streho. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sprašujem, ali želi predstavnik vlade besedo? Gospod minister za zdravje, dr. Dušan Keber, izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica, gospe poslanke in poslanci! Pred vami je zakon, ki bo ustrezno rešil 12-letno prizadevanje posameznih zdravstvenih poklicev, z izjemo zdravniškega poklica, katerega problematiko smo uredili pred 12 leti, da namreč tudi drugi poklici dobijo svojo večjo avtonomijo, svoje večje spodbude s strani države za samoorganiziranost, odločanje o svoji strokovni in drugačni usodi. Gre za področje, ko se država odloča, da podeljuje javna pooblastila posameznim poklicnim skupinam, strokovnim združenjem iz dveh temeljnih namenov; ker te poklicne skupine določena pooblastila lahko izvajajo bolje od same države in ker jih lahko izvajajo tudi bolj učinkovito in, če hočete, ceneje. V teh 12-letnih prizadevanjih bom omenil čas našega mandata. Že v letu 2001 smo s spremembami zakona o zdravstveni dejavnosti uredili to področje, vendar zaradi nezadovoljstva dveh poklicnih skupin, ki se je izražalo s postopkom pred ustavnim sodiščem, je bilo vse do leta 2003 to področje podeljevanja pooblastil zaustavljeno, zamrznjeno. V decembru so s sklepom ustavnega sodišča, ki ni našlo neustavnosti v rešitvi zakona o zdravstveni dejavnosti, so bile vzpostavljene podlage, da ta zakon dopolnimo, ker je ustavno sodišče pa naročilo, da je zakon treba dopolniti na treh točkah. Da mora zakon, in ne podzakonski akti, zapisati pogoje, ki jih morajo izpolnjevati zbornice, da lahko kandidirajo na javnih pooblastilih, da je trebazakonsko določiti postopek podeljevanja, če kandidira več zbornic, in da mora zakon tudi določiti, katere naloge se opravljajo v okviru teh javnih pooblastil. Te podrobnosti so vsebina tega zakona oziroma amandmajev na poslanski zakon pred vami. Mi smo po učinkovitih pogovorih s strokovnimi skupinami, poklicnimi skupinami, ki so tudi same prispevala svoja stališča in mnenja, prišli do rešitve, ki v celoti, tako smo prepričani, ustreza vsem poklicnim skupinam in predstavlja tisti prispevek, ki omogoča njihovo dobro sodelovanje takoj po sprejemu zakona. Naj omenim, da zakon prinaša tudi vodenje registrov in izdajanja licenc za tiste poklice, za tiste poklicne skupine, pri katerih je treba ob upoštevanju načela smotrnosti, odgovornosti za odločitev v procesu zdravljenja in stopnje izobrazbe priti do odločitve, da je ta pogoj obvezen. Dovolite, da ob tem, ko izrazim zadovoljstvo, čeprav hkrati tudi neke vrste obžalovanje, da je ta proces tako dolgo časa trajal, povem, da finančne posledice tega zakona ne bodo hude. Finančne posledice v prihodnjem letu, ocenjene na 17 milijonov, bi bile v vsakem primeru tudi stroški, če bi ministrstvo samo opravljalo te naloge, ki jih mora opravljati. Tako menimo, da finančne posledice niso tolikšne, da bi lahko kakorkoli vplivale na odločitev o sprejemu tega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavila gospa Marija Ana Tisovic. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani minister s sodelavci, kolegice in kolegi! Zakon o zdravstveni dejavnosti smo v našem mandatu že večkrat dopolnjevali in spreminjali. To je logično, saj se spreminjajo tudi zdravstveni problemi prebivalstva, na primer, prebivalstvo se stara. Spremembe so tudi v zdravstveni politiki in strukturi zdravstvenega sistema, prehajanje iz čisto javnega zdravstva v kombinirano javno in zasebno zdravstvo. Zelo hiter je tudi razvoj medicinske znanosti, spreminjajo se določene doktrine in tehnologije. Spreminjajo se tudi pogoji dela v zdravstveni dejavnosti, tako tudi na segmentu zdravstvene in babiške nege. S to novelo zakona želimo sedaj urediti še tisti segment zdravstvene dejavnosti, ki do sedaj ni bil zakonskourejen tako, kot to zahteva dejansko stanje in potrebe na področju zdravstvene nege in babiške nege. V poslanski skupini Nova Slovenija pozdravljamo to zakonsko novelo. Končno bomo zakonsko uredili tudi ta segment zdravstvene dejavnosti in razrešili nakopičeno problematiko na tem področju. Ta zakonska ureditev bo prav gotovo koristila uporabnikom storitev zdravstvene in babiške nege. Uporabniki bodo lahko med izvajalci izbirali, zagotovljena pa bo tudi kakovost zdravstvenih storitev. Ti zdravstveni delavci si bodo pridobili licenco za svojo dejavnost, nujno pa se bodo tudi strokovno izpopolnjevali in tako zagotavljali strokovnost. Na drugi strani pa bo tudi poudarek na razvoju stroke. Delavcem v tej dejavnosti pa naj bi ta zakonska sprememba prinesla tudi priznanje strokovnosti, identiteto in pravi družbeni položaj, ki si ga pravzaprav zaslužijo. Poslanska skupina Nove Slovenije bo zakonski predlog podprla. Prav tako pa bo podprla tudi amandma, ki bo mogoče to zakonsko materijo tudi izboljšal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavila gospa Silva Črnugelj. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa predsedujoča. Lepo pozdravljeni, gospod minister in državni sekretar, drage kolegice in kolegi! Danes obravnavamo predlog zakona o dopolnitvah zakona o zdravstveni dejavnosti, in sicer po skrajšanem postopku. Pričujoči zakon je v proceduro poslala skupina poslancev s prvopodpisanim poslancem Cukjatijem,saj je, kot je navedeno v kratkem spremljajočem tekstu, ugotovila potrebo po ureditvi nekaterih delov in segmentov zdravstvene dejavnosti, ki niso bile dovolj jasno urejene, nanašajo se pa na dosti občutljivo področje dodeljevanja javnih pooblastil. Dodeljevanje javnih pooblastil je novost v naši zakonodaji in novost na področju opravljanja vrste dejavnosti in ne samo zdravstvene. Podobne dileme so se porajale in odpirale tudi na drugih področjih in ne samo v zdravstveni dejavnosti. Nekaj prakse imamo z drugih področij, recimo na področju sociale, kulture, športa in raziskovalne dejavnosti. Lahko ugotovimo, da se je s pričujočim predlogom zakona v celoti upoštevala sodba ustavnega sodišča v zvezi z dodeljevanjem javnih pooblastil. Določeno so konkretne naloge, ki se lahko izvajajo kot javna pooblastila, pogoje, ki jih morajo izpolnjevati zbornice oziroma združenja, društva in kandidirajo za dodelitev javnih pooblastil ter postopek, po katerem se javna pooblastila podeljujejo. S tem bo dosežena enakopravna obravnava vseh poklicev v zdravstveni dejavnosti in upoštevano stališče ustavnega sodišča, da se taka javna pooblastila podeli na podlagi zakona. Amandma k 3. členu poslanske skupine LDS bomo podprli. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov se zavedamo, da je to samo eden od korakov v vrsti, ki jih bo še treba prehoditi, da se to zapleteno področje jasno in nedvomno definira tudi v pravni normi. Pričakovati je še vrsto podzakonskih aktov, ki jih bo ministrstvo in strokovne službe pričelo izdelovati. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov se sprašujemo, kje so razlogi za tako zavlačevanje. Sigurno ta razlog ne vidimo v neaktivnosti civilne družbe. Ta je, nasprotno, zelo aktivna. Naj med njimi naštejem najbolj aktivne: zbornica zdravstvene nege Slovenije, društvo fizioterapevtov Slovenije, društvo fizioterapevtov, zbornico fizioterapevtov, zbornica laborantskih delavcev in še mnoge druge. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavila gospa Sonja Areh Lavrič. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovani prisotni! Glavni cilji novele zakona, katerega sopodpisnik je tudi poslanec SNS in je pred nami, so: zagotavljanje zdravja in kakovosti življenja, ki sta izhodiščna cilja družbenega in gospodarskega razvoja. Izvajalci zdravstvene in babiške nege k sodelovanju teh ciljev prispevajo izredno veliko, saj tvorijo največjo skupino zdravstvenih delavcev, ki pogosto predstavljajo prebivalcem tudi prvi stik s sistemom zdravstvenega varstva. Prav tako se nenehno spreminja vloga izvajalca zdravstvene in babiške nege, poleg tega pa še večajo tudi zahteve in potrebe prebivalstva po celostni in kakovostni obravnavi. Z vsebino, kije pred nami, se želita urediti dejavnosti zdravstvene nege in babiške nege, ki dajeta pomemben prispevek k zdravju prebivalstva. Gospod Vučko! Gospa predsedujoča, prosim! Po trditvah predlagateljev, s katerimi se strinjamo tudi v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke, bo zakonska ureditev tudi v korist državljanom, uporabnikom storitev zdravstvene nege in babiške nege, zato je razlogov za njegov sprejem še več. V poslanski skupini predlogu novele ne bomo nasprotovali. Treba pa je poudariti, da bi omenjeno področje lahko bilo že urejeno, če vladajoča koalicija ne bi ob sprejemanju prejšnjih sprememb in dopolnitev vehementno prezrla, največje število zdravstvenih delavcev. V poslanski skupini smo že na 32. seji državnega zbora prevzeli nekatera dopolnila zbornice zdravstvene nege Slovenije, zveze medicinskih sester in zdravstvenih tehnikov Slovenije, ki pa jih takrat matični odbor ni podprl kot svoje amandmaje. Dopolnila so se nanašala na strokovni nadzor, podeljen zbornici zdravstvene nege Slovenije, ki naj bi poleg nadzora vršila svetovanje nad izvajanjem dela v zdravstveni negi in babištvu, na ustrezno registracijo teh delavcev in vedenje tega registra. Na tej isti seji koalicija ni želela urediti področja medicinskih sester in babištva. To je edino področje, kjer področje zdravstva še ni urejeno. Zato v poslanski skupini SNS pozdravljamo predlog novele, ki pomeni tudi zaključek 12-letnih prizadevanj za zakonsko ureditev na področju zdravstvene nege in končno možnost za pridobitev javnih pooblastil tudi zbornice zdravstvene nege Slovenije. In če se s predlagano vsebino strinja zveza društev medicinskih sester in zdravstvenih tehnikov Slovenije, se pravi stroka, je pravilno, da se z njo strinjamo tudi mi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod France Cukjati, izvolite.
Še enkrat hvala za besedo. Kdor je spremljal zdravstvo v tem mandatu, je gotovo moral opaziti, kolikokrat so bili vloženi amandmaji in tudi sistemski zakon o zdravstveni dejavnosti pred dvema letoma; in vsakokrat je državni zbor zavrnil vse te pobude. Vsi amandmaji in tudi sistemski zakon, ki smo ga vložili, je bil zasnovan na prvi odločbi ustavnega sodišča iz leta 1997, kjer je rečeno, da se zbornice ustanavlja z zakonom. To se pravi, da zakon pove, kateri poklic se organizira v zbornico, in da zakon pove, ta in ta zbornica bo imela takšna in takšna pooblastila. Vsi predlogi in vsi ti poskusi so bili zavrnjeni. Nam se zdi to škoda. Naj omenim tudi odločbo ustavnega sodišča iz leta 1999. Namreč, prej je bil nek poskus, in sicer, bi rekel tako: pritiske raznih poklicev, da bi organizirali svoje zbornice, je zakonodajalec v prejšnjih mandatih skušal nekako odpraviti ali pa se jih rešiti na tak način, da je rekel, no ja, minister bo imenoval, bo naredili razpis, bo nekemu društvu, ki ima najmanj 50% članov, podelil status zbornice in če bo hotel, bo dal tudi pooblastilo. Tako je bilo že prej, v prejšnjem mandatu določeno Leta 1999 pa je ustavno sodišče reklo tako: "Zakon o zdravstveni dejavnosti je v neskladju z ustavo, kolikor za zbornice, ustanovljene na podlagi 87. člena, ne določa postopka in kriterijev za njihovo ustanovitev." In dalje: "Ker je zakon predvidel obstoj zbornic zdravstvenih delavcev s pravno osebnostjo, ni pa določil postopka in kriterijev za njihovo ustanovitev, je v nasprotju z načeli pravne države." Potem smo dobili 87. a člen. In 87.a člen je rekel tako: "Posamezno poklicno zbornico ali strokovno združenje lahko minister, pristojen za zdravstvo, pooblasti za izvajanje posameznih nalog, če izpolnjuje določene pogoje." A glej ga, šmenta, še enkrat se je ustavno sodišče usedlo k temu problemu in lani decembra je sprejelo naslednjo odločbo, v kateri pišetudi tako: "Drugo načelo je, da mora zakon", - konkretno zakon o zdravstveni dejavnosti - "natančno določiti pogoje, ki jih mora izpolnjevati nosilec javnih pooblastil" [[...]]In tako dalje. Vendar pa pušča zakon - namreč ta zakon, ki sem ga prej citiral - nekatera vprašanja nerešena oziroma so njegove določbe nejasne. Tako ni mogoče ugotoviti, ali je podelitev javnega pooblastila prepuščena prosti presoji ministra, pristojnega za zdravstvo. Zakon o zdravstveni dejavnosti namreč določa, da minister lahko podeli javno pooblastilo in tako naprej razglablja ustavno sodišče, da to ni prav, da tako ne sme biti. In je reklo, komu podeliti, kakšnemu poklicu in podobno in je zaključilo takole: "Iz navedenih razlogov je določba 87.a člena zakona o zdravstveni dejavnosti v neskladju z ustavo in se zato razveljavi." In sedaj seveda, če pogledamo vladno mnenje k prvi obravnavi tega zakona, je bilo rečeno, je vlada Republike Slovenije prav na podlagi teh mnenj ustavnega sodišča zavrnilo predlog. In sedaj je vlada predlagala besedilo, ki zopet ponavlja skoraj dobesedno 87.a člen, in sicer v vladnem predlogu in pa tudi v nekoliko - v drobnih stvareh - popravljenem predlogu amandmaja, ki ga je Liberalna demokracija posredovala državnemu zboru, zopet minister samovoljno, po svoji presoji, če izpolnjujejo določene pogoje, lahko, ali pa ne, podeli javna pooblastila. In seveda, še celo nekaj več. Minister sam določi, katerim poklicem bo podelil ali ne bo podelil javnih pooblastil, in tudi katerim poklicem bo ali pa ne bo dovolil ustanovitev zbornice. Menim, da ni to zopet tako, kot je bilo pred leti v prejšnjih mandatih "figa v žepu", češ no se bomo pri tisku zmenili. Jaz verjamem, da minister, če bo naslednji mandat - mi sicer upamo, da ne, ampak če bo naslednji mandat - še minister, verjetno ima namen reči: ta in ta poklic bo smel organizirati zbornico in temu bomo pa podelili javna pooblastila, ampak če bo to zopet prišlo pred ustavno sodišče, jaz dvomim, da bo odločalo drugače, kot je lani decembra. Zaradi tega smo v naši poslanski skupini skušali nekoliko popraviti ta manjko vladnega predloga. In sicer, da vsaj poklice imenujemo z zakonom, poklice, katerim se nalaga, katerim zakon nalaga veliko breme-register in podeljevanje licenc, ki jih je treba podaljševati na sedem let - in da to ne more biti - po naši presoji ne more biti - prepuščeno ministru, da odloči, ali se odloči ali ne odloči. Pa se bo enkrat minister odločil v enem mandatu, da zdravstveni negi in babicam podeli, drugi bo njim čez štiri leta odvzel to pa bo dal to možnost fizioterapevtom in podobno. Menim, da je to neprimeren pristop in podpiramo mnenje, ki je bilo že večkrat izraženo, ustavnega sodišča, da je to vendar tako pomembna tematika, da mora biti definirana v zakonu. In zaradi tega smo predlagali amandma, za katerega upam, da ga boste prav iz tega razloga podprli. In sicer, da se določi, katerim poklicem se nalaga breme registra in podeljevanja licenc s podaljševanjem in tem poklicem se - pa pustimo ta "lahko", ampak tem poklicem se lahko podeli javno pooblastilo prav zaradi tega, ker imajo tolikšno dodatno breme, novo breme, ki je navedeno. So nekateri argumenti, da se ne da teh poklicev pa se te stvari spreminjajo, prihajajo novi poklici, nove izobraževalne smeri in podobno. Menim, da zakon o zdravstveni dejavnosti mora vsakih deset let doživeti prevetritev in popravke. In tudi ni nobena težava nek zakon trikrat na leto spremeniti, kot smo doživeli v tem mandatu. In če se bo pojavil nov poklic, se ne bo pojavil danes na jutri, ampak se bo pojavil v teku nekaj let in se bo takrat lahko dopolnil, ampak tukaj bito pravno vrzel lahko zapolnili, če sprejmemo naš amandma, kjer ne puščamo ministru, da po svoji presoji določa poklice, ki sodijo v to kategorijo, ampak da jih navedemo tako, kot je v amandmaju navedeno. S tem bi nekoliko bolj resno pristopili k vprašanju ustanavljanja zbornic in javnih pooblastil tem zbornicam, nekoliko več realne volje bi pokazali v politiki. Zato predlagam in pozivam, da naš amandma podprete. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavila gospa Stana Stopar. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Lep pozdrav vsem. Skupina poslancev s prvopodpisanim Francem Cukjatijem je marca letos vložila v proceduro predlog zakona o dopolnitvah zakona o zdravstveni dejavnosti. Glavni razlog za dopolnitev veljavnega zakona naj bi po mnenju predlagateljev bil, da zakonodajalec v zadnji spremembi zakona ni upošteval mnenj in predlogov stroke. Že v drugi obravnavi na matičnem delovnem telesu je bilo jasno, da ima predlog zakona več pomanjkljivosti. Mnenju večine naših poslancev se je pridružilo tudi odklonilno stališče vlade in negativno mnenje parlamentarne zakonodajno-pravno službe, ki je menila, da je predlog zakona sistemsko nedosleden Zakonodajno-pravna služba je sistemsko popolnoma razgradila zakon, zaradi katerega je prevladovalo mnenje, da predlog zakona ni primer za nadaljnjo obravnavo. Glede na odločbo ustavnega sodišča z decembra 2003 bi moral zakon natančno določiti pogoje, ki jih mora izpolnjevati nosilec javnega pooblastila, določiti organ, ki podeli javno pooblastilo oziroma določiti enega ali več nosilcev javnega pooblastila, določiti pa tudi postopek za podelitev javnega pooblastila ter naloge, ki se izvajajo v okviru javnega pooblastila. Na podlagi mnenja zakonodajno-pravne službe, ki je tudi na seji opozorila, da je predlog zakona sistemsko in nomotehnično neustrezen in bi bila potrebna prilagoditev tudi drugih določb, in na podlagi mnenja vlade, ki je predlogu zakona nasprotovala, je bil s strani vladne koalicije treh strank podan predlog, da odbor najprej odloča o predlogu sklepa, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, toda sklep ni bil sprejet. Na seji državnega zbora je bil sprejet sklep, da se predlog zakona vrne v ponovno obravnavo na matično delovno telo. Vlada je ponovno pretehtala predlog zakona in sprejela amandmaje, s katerimi je v celoti upoštevana sodba ustavnega sodišča v zvezi z dodeljevanjem javnih pooblastil. Tako predlagani amandmaji vlade določajo naloge, ki se lahko izvajajo zbornice, kot javna pooblastila, pogoje, ki jih marajo izpolnjevati oziroma združenja, ki kandidirajo za podelitev javnih pooblastil, ter postopek, po katerem se javna pooblastila podelijo. S tem bo dosežena enakopravna obravnava vseh poklicev v zdravstveni dejavnosti in upoštevano stališče ustavnega sodišča, da se javna pooblastila lahko podelijo tudi na podlagi zakona. Pri pripravi amandmajev k predlogu zakona je vlada sodelovala z zbornicami in društvi in dosegla visoko stopnjo soglasja. Amandmaji, ki jih je pripravila vlada, sledijo načelom, zastavljenim že leta 2001, predvsem torej načelu, da se javna pooblastila podeljujejo na podlagi zakona. Amandmaji so bili usklajeni tako med zakonodajno-pravno službo vlade in zakonodajno-pravno službo državnega zbora. Z amandmaji se pokriva celotno področje zdravstvene dejavnosti, tudi tista, ki do sedaj niso bila pokrita. Za vsako poklicno skupino se lahko podeli javno pooblastilo, ureja se področje specializacij; v zbornico se lahko združujejo tudi pravne osebe, natančneje je opredeljen postopek in pogoji podeljevanja javnega pooblastila, možen je odvzem ali omejevanje pooblastila. V poslanski skupini Liberalne demokracije smo imeli tudi delovni sestanek s predstavnik zdravstvenih delavcev in njihove mnenje je bilo, da je doseženo kar zadovoljivo soglasje. Tudi predstavnik zbornice laboratorijske medicine je na odboru matičnega delovnega telesa izrazil zadovoljstvo, da po vrsti let sestankov in usklajevanj prihajamo do besedila zakona, ki je dejansko usklajen. Za drugo obravnavo zakona na seji državnega zbora je naša poslanska skupina vložila že amandma k 3. členu, ki upošteva pripombe zakonodajno-pravne službe državnega zbora in podrobneje določa kriterije, po katerih bo oblikovan seznam poklicev oziroma področij, za katera je potrebna licenca in vodenje registra. Menimo, da je ureditev v tem amandmaju primerna, saj bi navajanje posameznih poklicev kaj kmalu lahko privedlo do nejasnosti zakona ali diskriminacije določenih poklicev, na kar opozarja tudi zbornica laboratorijske medicine Slovenije. Menimo, da je zakon, ki je pred nami, z amandmajem, dobro pripravljen in primeren za sprejem, zato ga bomo v poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke nam bo predstavil gospod Stanislav Brenčič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. No, s predlogom tega zakona želimo predlagatelji s prvopodpisanim kolegom Cukjatijem - poleg že treh od petih [[...]]z evropsko direktivo reguliranih poklicev v zdravstvu - v smislu samoregulacije poklica in subsidiarnega odločanja v odnosu do državnih organov urediti tudi področje zdravstvene nege, vključno z diplomirano babico oziroma babičarjem. To vprašanje oziroma vzpostavljanje zborničnega organiziranja ključnih poklicev v sistemu zdravstvenih dejavnosti se je želelo in poskušalo rešiti že velikokrat. Vendar politika ministrstva za zdravje kljub številnim argumentom s strani posameznega zdravstvenega poklicnega področja in tudi parlamentarnega odbora za zdravstvo ter državnega sveta Republike Slovenije temu ni bila naklonjena. Zato je povsem razumljivo, da je bilo mnenje vlade Republike Slovenije k predlogu tega zakona tako močno odklonilno in enako temu je pri obravnavi predloga zakona na matičnem odboru, ko je ta v prvem poskusu želel pripraviti zakon za plenarno odločanje, neprizadeto ravnala sedanja vladna koalicija, žal z zdravništvom vred. Dobro pa je, da je tokrat bližina volitev streznila sedanjo vladno koalicijo z ministrom za zdravje na čelu, ki je končno uvidela, da so večletna prizadevanja in z argumenti podprte zahteve zbornice zdravstvene nege, zveze društev medicinskih sester in zdravstvenih tehnikov, kakor tudi prizadevanja na strani še drugih poklicev v sistemu zdravstvenih dejavnosti, kot so to, na primer, fizioterapevti in laboratorijska medicina, ter ne nazadnje tudi prizadevanje številnih poslancev državnega zbora po zborničnem organiziranju upravičena in smiselna. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo, ne glede na to, da smo sopredlagatelji tega zakona, resnično zadovoljni, da se je navsezadnje s ponovno obravnavo zakona na matičnem odboru, to je odboru za zdravstvo, tako s prizadevanji ministrstva za zdravje in še posebej prizadevanji tistih, ki jih razrešitev teh vprašanj najbolj in neposredno zadeva, to pa so številni zdravstveni poklici, z usklajenimi amandmaji, ki jih je predlagala vlada, izhodiščni predlog zakona vsebinsko dodelalo tako, da bodo na tem temelju lahko vzpostavljene tudi zbornice še preostalih ključnih poklicev v zdravstvu in da bodo lahko v smislu načela subsidiarnosti in samoregulacije tudi dejansko delovale. V poslanski skupini bomo predlog zakona z veseljem podprli. Ob tem pa si tudi želimo, da bi bilo v praksi parlamentarnega odločanja še kaj več takih primerov, kot je ta, kajti dostikrat bi bilo dobro, da bi vsebina in namen določenega predloga zakona stopala v prednost pred imenom predlagatelja. Še vedno pa si nismo povsem trdno na izhodišču, kako je z obema amandmajema, ki sta predložena k 3. členu, to je amandma ministrstva oziroma poslanske skupine Liberalne demokracije in pa amandma Slovenske demokratske stranke. Meni je seveda tako, kot mi je bilo že na odboru,bila obrazložitev s strani ministrstva nekoliko bližja, ker je na tem izhodišču, kot ga zastopa ministrstvo, mogoče podeliti javna pooblastila oziroma z zakonom vzpostaviti zbornico tudi pri drugih poklicih, ki niso regulirani z evropsko direktivo. Menim pa, da je minister v svojih obrazložitvah verodostojen in če želi vzpostaviti nekoliko bolj pozitivno klimo v sistemu zdravstvenih dejavnosti, bo tudi v praksi sledil temu, kar želi z amandmajem k 3. členu tudi vzpostaviti. Mi bomo seveda amandma podprli. Hvala.
Hvala lepa. Slišali smo stališče poslanskih skupin. Prehajamo na drugo obravnavo. To je na razpravo o posameznih amandmajih in členih dopolnjenega predloga zakona. Razpravo bomo vodili na podlagi novega pregleda vloženih amandmajev z dne 12.7.2004, nosi naslov Novo besedilo. Kot je bilo že iz dosedanjih razprav razvidno, sta vložena k 3. členu dva amandmaja. Pod ena imamo amandma poslanskega kluba LDS z opombo, da v kolikor bo ta amandma sprejet, je glasovanje o amandmaju pod zaporedno številko 2 brezpredmetno, pod zaporedno številko 2 pa je amandma poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Odpiram razpravo o 3. členu in obeh amandmajih in sprašujem, kdo želi besedo. Gospod Gasparini, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Imamo dva amandmaja k 3. členu, enega smo vložili mi in ga bom podprl, drugega pa je vložila SDS. Razlika med enim in drugim je čisto enostavna. SDS predlaga zaprto listo; tako, kot ko greš na volitve, imaš zaprto listo, pet kandidatov in pika. Mi pa predlagamo odprto listo. To se pravi, vsi zdravstveni poklici lahko, vsi tisti, ki so danes, in tisti, ki bodo jutri bodo lahko ustanovili zbornico, ki bo imela javna pooblastila. Če pa sprejmemo drugi amandma, SDS-ov, tega ne moremo, temveč le samo za tiste poklice, ki so v zakonu navedeni. Torej mislim, da je ta razlika očitna in zato ne bom podprl tega drugega amandma, ampak amandma LDS-a, ker dopušča, da se potem razširi to na druge poklice, ki niso tukaj navedeni v drugem amandmaju.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Dovolite, da bi ob podpori amandmaja poslanske skupine LDS povedal tudi na drugačen način temeljno dilemo, kadar v tem državnem zboru vselej razpravljamo o zbornicah. Gre za dva koncepta oziroma za dve načeli: ena je svoboda združevanja, ki mora dopuščati, da se ti državljani poljubno združujejo in spreminjajo oblike svojega združevanja. Predvideti je torej možno, da bomo imeliv prihodnosti različne zbornice. Da bodo nekatere zbornice ali druga strokovna združenja ugašala, se druga pojavljala, da se bodo razdruževala in da že samo po sebi ni bilo smiselno, in to je bil koncept, ki smo ga zastopali, da imena zbornic pridejo v zakone, ker s tem dobijo večno možnost delovanja na določenem področju. Dobijo v bistvu bianco karto. Dovolite, da ob tem rečem še nekaj drugega. Druga problematika oziroma druga tema pa je podeljevanje javnih pooblastil. Nosilci javnih pooblastil, to smo med drugim mi vsi, smo na štiri leta na volitvah. Podeljevanje javnih pooblastil drugim paradržavnim institucijam v tem primeru zbornicam, in to z zakoni, bi pomenilo, da smo del javnih pooblastil za večno izločili iz možnosti, da državljani nosilce teh javnih pooblastil lahko na volitvah spreminjajo. To odločitev smo v preteklosti že drugače rešili. Jaz sem prepričan, da bomo v prihodnosti morali sprejeti zakon o zbornicah in zakon o javnih pooblastilih. V tem trenutku tega nimamo, ampak mislimo, da ta zakon s svojimi amandmaji ustrezno rešuje, dopušča to elastičnost in dopušča tudi demokratičnost odločanja državljanov, ko se odločajo o nosilcih javnih pooblastil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Cukjati, izvolite.
Hvala za besedo. Saj ne bo se svet podrl, če bomo še eno zadevo s pomanjkljivostjo sprejeli. Priznam. Smo navajeni ob vsem tem mnogih pomanjkljivosti, zaradi tega se pač tudi zdravstvena zakonodaja v tem mandatu neprestano spreminja, dopolnjuje, spreminja, dopolnjuje. Pa vendar, zakon pravi, da minister izda seznam poklicev, za katere je potrebna licenca in register. Gospod minister, to ni enostavna zadeva. Nekemu poklicu dati licenco, to se pravi dovoljenje za delo z omejenim rokom sedem let, ko bo moral to obnavljati, in sicer poleg tega tudi vodenje registra, to so za poklic sicer potrebne zadeve, vendar zelo zahtevne. In prepustiti ministru, da določi, za katere poklice se zahteva tako rekoč nova diploma, drugačna diploma, diploma za določen čas in vodenje registra, en poseben režim obravnave določenega poklica. To prepustiti v prosto presojo ministru. Gospod minister, se gremo stavit za tri steklenice šampanjca, da bo to padlo na ustavnem sodišču. Kajti ustavno sodišče je že nekajkrat reklo, kako se k tej stvari pristopa. In mi ne želimo nič drugega, kot izogniti se tej nevarnosti, temu nesmislu, kajti mi nimamo fige v žepu inželimo kratko malo tiste poklice navesti. Če vi menite, da vsi poklici ne sodijo sem, da je treba vnesti še kakšen drug poklic, še vedno se to v tretji obravnavi lahko dopolni, ampak mi menimo, da to v sedanjem trenutku, kar pomeni plus, minus deset let, zadostuje kompleten seznam poklicev, ki sodijo na takšen nivo obravnave. Samo zaradi tega smo predlagali amandma.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje. Najprej bomo glasovali o amandmaju pod zaporedno številko 1. To je amandma poslanskega kluba LDS, z opombo, da če bo sprejet, bo amandma pod dve brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih nas je 56, za je glasovalo 46 poslank in poslancev, proti 8. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je amandma k 3. členu sprejet, zato je amandma pod 2 brezpredmeten. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 3. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem, ali morebiti kdo izmed kvalificiranih predlagateljev želi vložiti amandma k temu členu? [[Ne.]] Obvestil zakonodajno-pravne službe in vlade Republike Slovenije, da bi bil zakon zaradi sprejetega amandmaja neusklajen, nisem dobila. Zato prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih nas je 58, za je glasovalo 55, proti nihče. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Predstavnikoma vlade Republike Slovenije, gospodu ministru in državnemu sekretarju se za sodelovanje lepo zahvaljujem. Mi pa prehajamo na obravnavo 3. TOČKE DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DOLOČITVI VOLILNIH ENOT ZA VOLITVE POSLANCEV V DRŽAVNI ZBOR, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona sta v obravnavo zboru predložila Davorin Terčon in Dorijan Maršič. Besedo dajem predstavniku predlagateljev za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod Terčon, izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica. Kot ste rekli, sva skupaj s kolegom Dorijanom Maršičem vložila predlog zakona o spremembi zakona o določitvi volilnih enot. Konkretna predlagana sprememba se nanaša na spremembe v drugi volilni enoti, in sicer sva predlagala, da se tri naselja iz šestega volilnega okraja v drugi volilni enoti umestijo v peti volilni okraj. Tak predlog sva izoblikovala na osnovi pobude krajanov teh treh naselij, ki je stara že vrsto let in na katero so nas opozarjali in je posledica sprememb lokalne samouprave oziroma drugačnega zarisa mej občin. Ta tri naselja so bila v preteklosti v bivši občini Sežana. Po členitvi občin pa so se umestila v občino Koper. Moram pri tem poudariti, da tudi upravno po novem spadajo v upravno enoto Koper. Sledili smo načelu, ki veje iz zakona, da sami volilni okraji obsegajo eno ali več občin oziroma dele posamezne občine. Ko je zakon čakal na obravnavo, sva dobila še vrsto pobud civilne družbe oziroma s terena in zato sem tudi na odboru predlagal spremembe še v 4., 5., 6., 7. in 8. volilni enoti. Kot sem rekel, je to posledica tega, da nam je civilna družba predočila potrebo po spremembi in zasledovanju načela, ki sva ga zgledovala v drugi volilni enoti in tudi v ostalih spremembah, volilnih enotah. Gre za načelo, da meje volilnih okrajev sovpadajo z mejami občin. Pri tem bi rad poudaril, da je skoraj identičen predlog za odbor pripravila tudi vlada, s spremembo v šesti volilni enoti, kjer gre za spremembo, ki zasleduje neko drugo načelo, ki je prisotno pri regijskih središčih, kot na primer Nova Gorica, Koper in Kranj. Gre za spremembo v šesti volilni enoti, kot sem rekel, na območju mestne občine Novo mesto. Tu gre za načelo, da samo regijsko središče tvori en volilni okraj, okolica regijskega središča pa drugi volilni okraj. Na osnovi odločitev odbora [[...]] [[Nemir v dvorani.]] Gospa podpredsednica, prosim, da umirite spoštovani zbor.
Gospod Terčon, obupujem z vami. Jaz se res trudim, prosim za mir v dvorani. Še enkrat ponavljam, lepo prosim, da govorniku omogočimo potreben mir, da lahko razpravlja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Odbor je tudi te predlagane spremembe, ki smo jih oblikovali na odboru, podprl, tako da imamo zdaj paket sprememb v volilnih enotah, kot sem že navedel. Gre za zasledovanje načel, kot sem povedal, tako da meje volilnih okrajev sovpadajo z mejami občin in na koncu koncev tudi z upravno-administrativno delitvijo v Sloveniji, z izjemo v šesti volilni enoti, kjer sem rekel, da gre za sledenje načela regijskih središč kot v ostalih primerih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predstavnikov vlade ni med nami. Sprašujem, ali želi poročevalec odbora za notranjo politiko besedo.
Ker je že predlagatelj pravzaprav pojasnil vse, kaj se je dogajalo na odboru, mislim, da je moja dodatna obrazložitev nepotrebna.
Gospod predsednik, hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije nam bo predstavila gospa Majda Zupan. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Novela posega v spremembo območja petega in šestega volilnega okraja v drugi volilni enoti. S preoblikovanjem sistema lokalne samouprave so se tri krajevne skupnosti z območja občine Sežana vključile v območje občine Koper, temu pa naj bi sledila tudi ustrezna umestitev v območja, iz šestega v peti volilni okraj. Kot je bilo rečeno, naj bi se upoštevalo načelo geografske zaokroženosti, čeprav se bo s spremembo območja volilnega okraja spremenilo tudi število volivcev v volilnem okraju, kar pa ne bi smelo biti problem oziroma ne krši načela enake volilne pravice, kot je ugotovilo ustavno sodišče, ker se volilni rezultati kandidatnih list izračunavajo po volilnih enotah, med katerimi pa so minimalne razlike. Kot vemo, je poslanec izvoljen z glasovi v vseh enajstih volilnih okrajih, ne le v enem; izvoljen torej ni tisti, ki je dobil absolutno največje število glasov, temveč tisti, ki je v svojem okraju dobil večji delež glasov kot drugi kandidati iz iste kandidatne liste v drugih krajih. Sama novela samo po sebi torej ne pomeni kaj veliko in tudi ne spreminja volilnih rezultatov, kaže pa na prizadevanja, da se stvari postavijo na svoje mesto, kot se pričakuje v urejeni državi. Glede na to, da sta novelo zakona predlagala poslanca iz območja kjer je prišlo do preoblikovanja občin, se je takoj postavilo vprašanje, ali ni še kje v Sloveniji tudi podoben primer. Na samem odboru se je pokazalo, da to v resnici je, saj izhaja, kot je bilo povedano, preoblikovanje občin, ki se je dogajalo v letu 1998, ko je bilo ustanovljenih 45 novih občin, in leta 2002, ko je bila ustanovljena ena nova občina. Pri tem pa se postavi vprašanje, kaj pa počne vlada oziroma točneje Urad za lokalno samoupravo. Pričakovali bi, da bo to naloga vlade oziroma vladnega urada in se sprašujemo ali ta urad dejansko deluje. V naši poslanski skupini v Novi Sloveniji noveli ne nasprotujemo. Želimo pa, da bi vlada imela pri tem več posluha in da bi sama urejala ta vprašanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Bogdan Barovič ima besedo. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, ne vem katerič že danes, ampak z veseljem. Kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o določitvi volilnih enot za volitve poslank in poslancev sta vložila kolega Terčon in Maršič. Predlog je po mnenju Slovenske nacionalne stranke korekten, pravilen, prav je, da je temu tako. Ne bom ponavljal zgodbic in vsebine besedil, ki smo jih ali pa jih bomo slišali. Vendar dovolite, da postavim v imenu Slovenske nacionalne stranke le nekaj, vsaj po našem mnenju, korektnih vprašanj. Zanima nas, če bi bil predlog zakona sprejet, kakšne posledice bi sprejem tega predloga pomenil za že razpisana volitve za 3. oktober. Mislim, da je to zelo pomembno vprašanje. Po našem mnenju naj bi republiška volilna komisija po sprejetju tega zakona, če bo sprejet seveda, spremenila nekatere sezname. Drugo vprašanje, ki nas zanima, kaj bi se zgodilo glede na napovedane volitve ob sprejemu tega predloga zakona, če na primer državni svet da veto na ta sprejeti predlog. Veseli bomo, če bomo slišali odgovore, ki so seveda za vse nas sprejemljivi. In ne nazadnje najbrž je oziroma obstajajo nekateri termini, neki roki, recimo izvedljivosti, da se ta zakon, če je sprejet oziroma sprememba objavi 15. dan oziroma začne veljati 15. dan po objavi v Uradnem listu. To so tri bistvena vprašanja po mnenju Slovenske nacionalne stranke. Če sprejem tega predloga zakona karkoli spremeni, je vsaj pošteno do vseh nas, ne navijamo v Slovenski nacionalni stranki ne da bi bile volitve prej ali pa kasneje, razpisane so za 3. oktober, vendar pošteno do vseh nas poslank in poslancev je, da posledice vemo, je pošteno po naši oceni, da sta spoštovana kolega prisluhnila terenu, da sta vložila ta predlog zakona. Če pa bo odgovor, da se karkoli lahko zgodi in spremeni v zvezi z volitvami, pa se seveda sprašujemo v Slovenski nacionalni stranki, ali je govorim še enkrat, če bodo posledice, ali je takšen način spreminjanja, čeprav je vsebinsko upravičen, politično korekten. Ampak to je samo nekaj vprašanj, tri vprašanja, na katere bi v Slovenski nacionalni stranki radi odgovor. Je pa dejstvo, da predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o določitvi volilnih enot za volitve ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Stališče poslanskega kluba LDS bo predstavil gospod [[..]]Ne bo. Gospod Franci Rokavec? Tudi ne. Prehajamo na drugo obravnavo predloga zakona - na razpravo o posameznih amandmajih in členih dopolnjenega predloga zakona. Razpravo bomo vodili na podlagi pregleda vloženih amandmajev iz dne 12.07.2004. V razpravo dajem prvi člen in amandma poslanskega kluba LDS ter poslanskih skupin Združene liste in DeSUS. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Gospod Barovič, samo v pojasnilo, zakon začne veljati, ne 15. dan, ampak dan po objavi. Če bo uveljavljen do 26. tega meseca, torej veljavno sprejet in uveljavljen, bo veljal za te volitve, v nasprotnem ne. Prosim lepo. Prehajamo na glasovanje o 1. členu in amandmaju k temu členu. Glasujemo. Navzočih nas je 48, za je glasovalo 42, proti nihče. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Bil je sprejet en amandma. Ali želi kdo vložiti amandma oziroma kvalificirani predlagatelji? [[Ne.]] Nimam obvestil, da bi bil zakon zaradi sprejetega amandmaja morebiti neusklajen, zato lahko preidemo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih nas je 50, za je glasovalo 45, proti 2. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam sejo, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Vsem najlepša hvala in lahko noč.