Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 31. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: gospod Bogdan Čepič, gospod Joško Godec, gospod Matjaž Zanoškar, gospod Roberto Battelli in gospod Aleksander Zorn. Na sejo sem vabil predsednika Vlade k 1., 25. in 29. točki dnevnega reda, kandidatki za ministrici in kandidate za ministre k 29. točki dnevnega reda, generalno sekretarko Vlade, ministrice in ministre k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Urada prFedsednika Republike Slovenije k 30. točki dnevnega reda, ministra za okolje in prostor dr. Roka Žarnića k 25. in 28. točki dnevnega reda, ministra za šolstvo za šport dr. Igorja Lukšiča k 27. točki dnevnega reda in predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne še enkrat lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 31. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 12. septembra 2011. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. PrFedlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 113. seji dne 9. septembra 2011 sklenil, da se Predlog zakona o spremembah Zakona o poroštvu Republike Slovenije za zagotavljanje finančne stabilnosti v evroobmočju, EPA 2082 , obravnava po nujnem postopku. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora je skupina 27 poslank in poslancev, s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom, zahtevala, da Državni zbor odloči o navedeni odločitvi Kolegija. Na podlagi tretjega odstavka 143. člena Poslovnika Državnega zbora prehajamo na obravnavo zahteve skupine 27 poslank in poslancev, da Državni zbor odloči o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora, da se Predlog zakona o spremembah Zakona o poroštvu Republike Slovenije za zagotavljanje finančne stabilnosti v evroobmočju, EPA 2082 , obravnava po nujnem postopku. Besedo dajem predstavniku predlagateljev zahteve za predstavitev stališča. Besedo ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani kolegi in vsi ostali! Poslovnik Državnega zbora natančno določa, v katerih primerih je mogoče obravnavati zadeve po nujnem postopku. To je takrat, ko gre za zadeve varnosti in obrambe države, za preprečitev posledic oziroma odpravo posledic naravnih nesreč ali težko popravljivih posledic za delovanje države. Med razlogi za nujni postopek torej ni ustnih obljub predsednika Vlade, tako namreč piše v gradivu in tako je bilo sporočeno tudi na Kolegiju, da je predsednik Vlade obljubil, da bomo neko materijo obravnavali v Sloveniji po nekem hitrem postopku. Vlada je predlagala sedaj nujni postopek. Prav tako ugotavljamo, da kvote, ki jih je Slovenija dala, in zaveze, ki jih je dala, zadostujejo za reševanje problemov, ki se pojavljajo v evroobmočju in pravzaprav ni nobenih dodatnih razlogov, da bi to kvoto povečali kar za 77 %. Kvota dve milijardi in 73 milijonov evrov je zajemala tako glavnico kot stroške inštrumentov zavarovanja in finančnih poslov, med tem ko ta, sedaj po nujnem postopku predlagana kvota, ki naj bi bila visoka 3,6 milijarde evrov, teh obresti in stroškov ne zajema, kar pomeni, da je ta kvota navzgor odprta. Nobenih razlogov ni, da Slovenija po hitrem postopku sprejema take odločitve, ki pomenijo enormno povečanje poroštvenih obvez Republike Slovenije. Ni razlogov, da Vlada s tem, ko tak predlog predlaga po nujnem postopku, koalicija pa to sprejme, da ne bi o tem poslanci normalno razpravljali v okviru predvidenih poslovniških možnosti za razprave v Državnem zboru in da bi se do teh predlogov tudi opredelili in jih tudi argumentirali. To hitenje na tem področju ne prinaša Sloveniji ničesar dobrega. Tudi nekatere druge države, ki naj bi sodelovale pri zagotavljanju kvote, imajo resne pomisleke. Do sedaj je bila samo Slovaška tista, ki ni zagotavljala sredstev za ta mehanizem. Sedaj se pojavljajo pomisleki na Finskem in tudi nekateri v Nemčiji. Bila je tudi zahteva, da o tem presoja celo Ustavno sodišče, o teh pooblastilih Vlade v teh postopkih. Še en razlog je. Če se spomnite sprejetja prejšnjega zakona, je naš finančni minister zagotavljal, da bo Slovenija, glede na to, na kakšen način se je tega lotila, pri teh poroštvih, ki jih bo dala Grčiji, celo nekaj zaslužila. Sedaj, še ne leto po tem, pa prihajajo novice, da bo treba večji del tistih sredstev iz poroštvenih kvot, ki so jih dale evropske države Grčiji, odpisati. Minister za finance se je v svoji napovedi popolnoma zmotil. In sedaj ta isti finančni minister oziroma njegova vlada predlaga, da spet nekaj na hitro sprejmemo, nekaj, kar je še slabše zavarovano, kar prinaša še višje stroške za to državo. Predlagam vam, da z zavrnitvijo tega predloga oziroma sklepa Kolegija vsaj omogočimo, da bo Državni zbor ta zakon sprejel po nekem rednem postopku, po normalni obravnavi. Če želite, da bo to prej sprejeto, imate možnost, da z institutom izredne seje tudi pohitite. Vendar ne preprečevati razprave poslancem v Državnem zboru in tudi vsem ostalim, ki tu sodelujejo, poslanskim skupinam, da se zadeve sprejmejo na nek rokohitrski način, brez razprave, brez ustrezne predstavitve teh inštrumentov in tudi razlogov. Tudi predlog Vlade, moram reči, je po tej plati izredno šibak in pomanjkljiv. Hvala lepa.
Hvala lepa. O tej zahtevi ni razprave in obrazložitve glasu. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalnih naprav. Zboru predlagam, da odloči o naslednjem sklepu: Predlog zakona o spremembah Zakona o poroštvu Republike Slovenije za zagotavljanje finančne stabilnosti v evroobmočju se obravnava po nujnem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnava po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 32. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo Državni zbor navedeni predlog zakona obravnaval po nujnem postopku v okviru predvidene 2. točke dnevnega reda. Gospa Črnugelj, je zdaj v redu? [[Da.]] Hvala lepa. Predlagam, da je za današnjo sejo določen dnevni red, ki ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti 1. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je dnevni red 31. seje Državnega zbora določen. Prekinjam sejo, ki jo bomo nadaljevali ob 15. uri s 1. točko dnevnega reda, to je z vprašanji poslank in poslancev.
Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje, predsednik Vlade, ministri! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA: VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 41 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom ter drugim odstavkom 245. člena Poslovnika Državnega zbora. Na prvi dve vprašanji poslanca opozicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute. Predsednik Vlade, ministrici in ministri odgovorijo na vprašanje v največ 5 minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo 5 minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da so na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v 2 minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ 3 minute. Poslanec, ki postavi vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko sta se za danes opravičila minister za zdravje Dorijan Marušič od 17.45 dalje in minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano gospod mag. Dejan Židan od 16.40 dalje. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno.Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prvi dve vprašanji bo odgovarjal predsednik Vlade gospod Borut Pahor. Najprej mu bo s strani opozicijskih poslancev vprašanje postavil gospod Jože Tanko. Gospod Jože Tanko, imate besedo.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani predsednik Vlade in vsi ostali prisotni! Libija je bila v tem mandatu glavna zunanjepolitična in gospodarska tarča, saj ste se tja v nekaj več kot letu dni namenili kar štirikrat. Daleč največkrat med vsemi predsedniki vlad ali predsedniki držav članic Evropske unije. Zelo izstopa tudi, da prav nobeni članici svetovne skupnosti niste posvetili niti približno toliko svoje pozornosti kot ravno Libiji in njenemu diktatorju Gadafiju. Na nekatere obiske so vas spremljali tudi gospodarstveniki, prihajala so sporočila o več stomilijonskih poslih, na koncu se je govorilo celo o poslu, vrednem milijardo evrov. Posebej navedeni so bili nekateri konkretni projekti v okolici Bengazija ter libijsko vlaganje v Stožice. Podpisane naj bi bile tudi pogodbe. Eden izmed znanih slovenskih direktorjev, SCT-jev Ivan Zidar, se vam je javno zahvalil za pomoč pri sklepanju poslov. Žal, njegovega podjetja ni več med živimi. Prav tako na široko zeva finančna luknja v Stožicah. Sprašujem vas: Kakšne zaveze ste dali Gadafiju? Kaj vam je obljubil Gadafi? In še posebej: Kaj je bilo obljubljeno za SCT in Zidarja in kaj za Jankoviča in njegovo finančno brezno Stožice? Hvala.
Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Najprej naj zavrnem vašo uvodno ugotovitev, da je bila Libija kakšna posebna zunanjepolitična tarča Slovenije. Slovenija je v tem mandatu posvetila glavno pozornost ureditve odnosov s sosednjo Hrvaško, in to uspešno. Tudi zahvaljujoč temu visokemu Državnemu zboru in odločitvi ljudi na referendumu. Prav tako sem si prizadeval za to, da se okrepita gospodarska in politična vloga Slovenije v jugovzhodni Evropi, ker to ne samo simbolno ampak tudi stvarno pripomore k ugledu, prestižu Slovenije v mednarodni skupnosti in s tem k naši moči v njej pri sprejemanju pomembnih odločitev. Tretjič, prizadeval sem si za to, da bi, in to nam je tudi uspelo, nadaljevali in krepili stike z Moskvo, Pekingom in Washingtonom, Washingtonom še posebej, ker je poleg drugega tudi naš varnostni zaveznik. Z Moskvo smo naredili velik korak naprej, pri Pekingu ostajamo glede poskusa krepitve bilateralnih odnosov precej daleč od tistega, kar bi bilo sicer v našo korist. Poleg Pekinga smo si prizadevali sicer okrepiti odnose s tako imenovanimi državami BRIK. Mislim, da je bilo naše potovanje v Indijo v tem smislu uspešno in da bo dober vzgib za odnose, zlasti politične in gospodarske v prihodnje. Pot v Brazilijo bo verjetno opravila naslednja vladna delegacija. Prav tako sem si v zunanjepolitičnem smislu prizadeval, da bi Slovenija s tistim znanjem in vlogo, ki jo lahko ima, spričo svojih performans bila aktivna v mednarodni skupnosti, in v tem mandatu nam je to v določeni meri tudi uspelo. Zakaj sem se med drugim napotil tudi nekajkrat v Libijo in tudi druge države severne Afrike? Zato ker smo na začetku mandata zelo hitro ugotovili, skupaj z gospodarstvom, da potrebuje pomoč v politiki pri iskanju novih trgov. Zlasti smo se ozirali na tiste trge, ki bi pomenili priložnost za gradbeništvo. Libija je bila takrat v zagonu glede infrastrukturne obnove, ponujala je možnosti za posle. Slovenska vlada je z libijsko sklenila memorandum o sodelovanju na področju gospodarstva in nič mimo tega memoranduma ni bilo ne zahtevano in obljubljeno. Res je, da sem na, ne samo prošnjo gospoda Zidarja, ampak tudi na prošnjo drugih gospodarstvenikov v Libiji in drugje vedno rad opravil dobro delo za odnose naših podjetij z vladami in pristojnimi organi za investicije v tistih državah, ker sem menil,in bom vedno, da je to del nalog predsednika vlade. Zame je bilo pomembno, da od tega ne jaz, ne stranka, ne kdo, ki ni pooblaščen, nima nobenih koristi. In jih ni imel. Ne v primeru gospoda Zidarja, ne v primeru Stožic. Kar se tiče gospoda Zidarja, je relevantno samo to, da sem tako kot v številnih drugih primerih posredoval njegovo pismo predsedniku vlade, mojemu kolegu, kar sem tudi storil. In mislim, da je prav, če to stori vsak predsednik vlade, ko odpotuje na obisk v tujo državo in ga spremlja gospodarska delegacija, da za slehernega gospodarstvenika v tej delegaciji naredi, kar meni, da je dobro za posle. Kar se Stožic tiče, sem bil naprosil njihovo vlado, da preuči možnost investicije. In to so storili. Vendar pa se je potem zaradi razpleta dogodkov v Libiji vse obrnilo na glavo in Libija danes okreva, ji želimo srečno pot pri demokratični in gospodarski obnovi. Slovenija si želi z novo vlado dobrih odnosov, jih je tudi že vzpostavila.
Hvala lepa, gospod predsednik Vlade Borut Pahor. Gospod Jože Tanko, želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa za ta odgovor, ki pa ni popoln. Niti v eno državo niste potovali po vprašanju zunanjepolitičnih in gospodarskih zadev štirikrat v tako kratkem času enega leta kot v Libijo. Spoštovani predsednik, v tem delu vaš odgovor ni točen. Drugo. Spraševal sem vas o tem, kaj in kakšne so bile dane zaveze glede SCT-ja in Stožic, kaj od tega se je realiziralo. In problem je tudi v tem, kakšna je bila presoja naše zunanje in gospodarske politike. Niti en predsednik vlade ni bil v zadnjem letu pred padcem Gadafija tolikokrat v Libiji. In niti sedaj, ko se te razmere v Libiji spreminjajo, nismo naredili še nobenega pomembnega koraka v Libiji. Tja prihajajo recimo predstavniki francoske vlade, predsednik Sarkozy je bil tam, potem angleške vlade. Naših predstavnikov, ki so tik pred padcem Gadafija vneto hodili v Libijo, tam še ni bilo. In to je eden temeljnih problemov. Libija je dejansko razrušena, potrebovalo se bo veliko gradbenih posegov, bistveno več kot pred padcem Gadafijevega režima, in Libija je ohranila še vso nafto, ki jo je imela. Skratka, razlogov, da bi kdorkoli pravočasno odšel v Libijo po padcu Gadafija, je bilo več kot dovolj, pa na tem področju nismo storili nič. Če so bile zaveze dane in pravite, da so bile, da je bil podpisan memorandum, me tudi zanima: Na kakšen način se bomo tega lotili? Sploh če smo tako pozno obsodili padec Gadafija in še nihče od naših kljub temu memorandumu ni bil tam. Predsednik vlade zagotovo ne, zunanji minister tudi ne, potuje po bolj varnih lokacijah. Stvari na tem področju se niso pripravile dobro.
Predsednik Vlade, gospod Borut Pahor, izvolite [[..]]
Kolega Tanko, z vsem spoštovanjem do pravice, da premislite stvar po svoji presoji, ne smete Vladi na eni strani očitati, da je bila prevečkrat v Libiji, potem pa premalokrat. Nazadnje sem bil v Libiji – mislim, da sem bil vsega trikrat, nisem pa štel – skupaj s predsednikom Evropskega sveta in z mnogimi drugimi voditelji na vrhu Evropska unija-Afriška unija. Da ne bo nesporazumov, ko je prišlo do nasilja v Libiji, je slovenska vlada to obsodila. Navezali smo stike s tranzicijskim svetom. Sodelujemo tudi v operaciji v humanitarnem delu, v vzpostavitvi demokratične Libije. Vse to se je dogajalo, seveda pa so se glede gospodarske diplomacije prioritete v zadnjem času odvijale, kot so bile načrtovane, in nobene nove več, ker preprosto za to ni bilo ne možnosti ne časa. Celo odpovedovati smo morali nekatere obiske, ne pa da bi še dodatne jemali nase. Naj še enkrat povem, da sem storil tisto, kar sem menil, da je bilo prav, in bi storil še enkrat, ker se mi ne zdi nič narobe, če predsednik vlade v času, ko se z gospodarsko delegacijo mudi na uradnem obisku pri predsedniku vlade ali drugače obišče visoke vladne uradnike ali ti obiščejo njegovo državo, posreduje v dobrem smislu za pridobitev poslov slovenskih podjetij na tem tržišču. Saj v tem je sploh poanta gospodarske diplomacije! Kaj pa je gospodarska diplomacija kot pomoč političnih organov države pri vzpostavljanju gospodarskih stikov med slovenskimi podjetji na tistem trgu? In to sem tudi počel. Mislim, da bo zelo narobe, če naslednji predsednik vlade tega za mano ne bo počel v tako izdatni meri, kot mislim, da je to potrebno za slovenska podjetja. Glejte, gradbeništvo je sektor, kjer imamo največ problemov, in za gradbeništvo je treba poiskati prave destinacije. Libija se je ne samo Sloveniji, tudi mnogim drugim zdela do tega surovega, neprimernega in obsojanja vrednega nasilja režima destinacija, v katero so prišli in poskušali sklepati posle. Slovenija ni bila v tem nobena izjema. Ne mi torej reči ali mi poskušati vsiliti neko spoznanje, ki ga zavračam, da je bila Vlada naklonjena prejšnjemu režimu, s tem pa noče sodelovati. Prav gotovo bomo takoj, ko bo mogoče, tudi s tem zagotovo dobro sodelovali. Imamo stike z njimi in sem prepričan, da ob pravem času bo tudi neka dodana vrednost [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod Jože Tanko, želite podati postopkovni predlog? Prosim.
Hvala lepa za besedo. Moram reči, da s tem odgovorom predsednika Vlade nisem zadovoljen. Pravzaprav nobena navedba, ki sem jo dal skozi ustno vprašanje, ni bila potrjena. Predsednik Vlade je dejal, da je bil na obisku v Libiji, da je sodeloval pri zbiranju ali nabiranju poslov za Republiko Slovenijo, tudi za vlaganje v Republiki Sloveniji, vendar na konkretno vprašanje, kaj od tega je bilo namenjenega gradbenikom, kaj od tega je bilo namenjenega, recimo, finančnim vlaganjem v Stožice, pa nismo dobili nobenega odgovora, nobene definitivne številke, nič od tega. In če je predsednik Vlade dejansko sodeloval pri oblikovanju teh poslov, pri tej gospodarski diplomaciji in če je to povedal potem tudi na tiskovnih konferencah in dobival tudi zahvale od tistih, za katere je to storil, potem bi najbrž lahko tudi poslancem Državnega zbora povedal, za kakšne posle je šlo, kje, za kolikšen znesek in tako naprej. Pa tega ni povedal. Druga stvar, ki je pravzaprav na nek način problem ali pa tudi slab občutek, je to, da ste se v zaključku ere Gadafija izredno angažirali pri pridobivanju poslov v Libiji. Sedaj, ko je te ere konec, ko se vzpostavljajo nove demokratične oblasti, pa tja ne gre in ni šel noben predstavnik slovenske vlade, ne predsednik Vlade, ne gospodarski ne zunanji minister, z nobeno delegacijo. Prihajajo drugi. In tukaj se na nek način ne moremo znebiti občutka, da imate neke moralne zadržke do novih oblasti v Libiji, da pravzaprav imamo nek knedelj, ker smo podpirali in tako intenzivno sodelovali s prejšnjo diktaturo, da je sedaj težko v kratkem času pravzaprav narediti v isti sestavi karkoli konkretnega z novimi strukturami v Libiji. Drugo pa je tudi vprašanje teh naložb v posamične projekte v Sloveniji. Ko ste kot predsednik Vlade iskali tudi finančno pomoč, finančno sovlaganje v projekt Stožice, ste pravzaprav na nek način priznali, da gre za investicijo, ki ni pokrita, čeprav je Vlada s prirejenim razpisom Ministrstva za šolstvo in šport tudi za Stožice namenila tam skoraj 10 milijonov evrov sredstev. In očitno je, da tudi ta projekt ostaja velik problem. Spoštovani predsednik Državnega zbor! Jaz ne bom zahteval, da predsednik Vlade opravi odgovor na nepopolni odgovor, kajti jutri je nek prelomen dan, in če bo potreba, bomo kasneje to zahtevo postavili in oblikovali. Hvala lepa.
Gospod Jože Tanko, vi ste vodja poslanske skupine, izkušen poslanec, veste, da je bil ta vaš proceduralni predlog namenjen temu, da potem proceduralni predlog tudi izrazite. Če ga že v naprej niste nameravali, potem veste, da tudi te besede naj ne bi imeli. S strani opozicijskih poslancev bo predsedniku Vlade nadaljnje vprašanje postavil gospod Franci Kek.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik Vlade! Poslanke in poslanci Zaresa v petek nismo podprli interventnega zakona. Ob tem smo opozorili, da je zakon prepozen, da bi lahko imel želene učinke še v letošnjem letu. V Zaresu smo na sprejete dogovore, sklepe Vlade, program stabilnosti in na neodgovorno ravnanje nekaterih v Vladi opozarjali že dlje časa. Vendar že pri pripravi prvih kadrovskih načrtov na Vladi v letu 2009 sta ministrici za notranje zadeve in za obrambo z vašo podporo izposlovali privilegij, to je dovoljenje za precejšnjo dodatno zaposlovanje. Ministrica za javno upravo Irma Pavlinič Krebs je opozarjala na kršitve sprejetih sklepov. Ministrica za obrambo je temu navkljub v letu 2009 zaposlila dodatnih 500 vojakov, skupni kadrovski načrt za Policijo pa se je povečal za 300 novih policistov. Takšni odpustki so tudi za posamezne druge ministre in njihove resorje pomenili, da so kršitve dopustne. Vsi privilegirani ministri so iz rezerv Ministrstva za finance vsako leto oktobra dobivali dodatna sredstva za plače, predvsem notranje ministrstvo, ministrstvo za pravosodje in ministrstvo za šolstvo. Spoštovani predsednik Vlade! Sprašujem vas: Kako boste v bodoče preprečili omenjene kršitve oziroma kakšni so vaši načrti glede omejevanja zaposlovanja?
Predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Jutri boste tudi vi, spoštovani gospod poslanec, tako kot ostale članice in člani tega visokega zbora odločili o mojih nalogah v prihodnje. Če boste izrekli zaupnico Vladi, s tem ko boste podprli predlog liste kandidatk in kandidatov za ministrice in ministre, potem mi boste naložili tudi nalogo, da skupaj z novo ministrico in z vsemi kolegicami in kolegi Vlade, ki bo imela polna pooblastila, pripravim potrebne spremembe, ki bodo pomenile vzdržnost javnega sektorja. Najprej bomo morali poskrbeti za to, da bomo ostali znotraj temeljnih limitov, ki jih omogoča fiskalna politika, ki jo evroskupina postavlja kot pogoj, da ostanemo znotraj nje. To pomeni nizek proračunski primanjkljaj in vzdržen dolg. Da bi to dosegli, si prav gotovo ne moremo več privoščiti širjenja izdatkov na račun prihodkov, zato bo potrebna neka racionalizacija tudi v javnem sektorju. Kot veste, sva imela z ministrico Krebsovo načrt, da bi do konca mandata prišla z neko temeljitejšo modernizacijo javnega sektorja. To nama ni uspelo. Morda, če bomo dobili takšno nalogo, uspe vsaj deloma vladi do naslednjih volitev. Sestavni del te modernizacije ni samo zaustavitev zaposlovanja, ta mora biti bolj ali manj enako stroga za vse. Zakaj pravim bolj ali manj? Tukaj bi bil rad zelo iskren z vami – zato ker so nekje zaradi krize potrebe po primernih kadrih, ki jih ni mogoče prerazporejati znotraj državne uprave ali širše javnega sektorja, take, da potrebujete nove zaposlitve in da potrebujete ljudi s potrebnimi strokovnimi referencami za ta delovna mesta. Upoštevajoč dejstvo, da ne moremo bistveno odstopati od sklepov, ki smo jih sprejeli, bo treba zaustaviti zaposlovanje, razen tistih izjem, ki bodo nujne, da bomo lahko opravljali neizogibne obveznosti države. Drugič, potrebna bo liberalizacija trga delovne sile znotraj javnega sektorja. Do konca leta smo se s sindikati dogovorili za zamrznitev rasti plač in odpravo nesorazmerij z obvezo, da v tem času ne posežemo v višino njihovih plač. V izteku tega leta, če bo vlada imela mandat, vlado čaka zelo trd pogovor, dialog, upajmo tudi dogovor, s sindikati o potrebnih ukrepih za plačno politiko v javnem sektorju, ki bo, če bodo razmere na finančnih trgih še naprej tako nepredvidljive in ostre, terjale verjetno tudi kakšnega od ukrepov, ki gre čez predlagani interventni zakon, ki je v Državnem zboru dobil premajhno podporo. Glede tega moramo biti odprti. Jaz danes ne bi napovedoval bistveno več od tega, kar sem dejal, ker je to več kot dovolj za določitev neke smeri, po katerih bo vlada šla, če bo jutri ministrica za javno upravo dobila zaupnico in s tem tudi ta vlada. Jaz si želim, da bi to uspelo, vendar je to vaša presoja. Če bo, potem bomo prav gotovo najprej imeli socialni dialog s sindikati v javnem sektorju, videli, kaj je mogoče, racionalizirali stvari, prišli s predlogom pred parlament in poskušali zanj dobiti podporo. Če bo manjšinska vlada dobila zaupnico, glasovi poslank in poslancev koalicije ne bodo zadoščali in bo treba prepričati tudi vas, spoštovani gospod poslanec, da so predlogi v ukrepih za obvladovanje fiskusa vzdržni in koristni.
Želi dopolnitev odgovora gospod Franci Kek? Izvolite besedo.
Hvala za besedo. Eno manjše dopolnilo. Glede na to, da se zavedamo, kako nevarno je gledati stran ob omenjenih kršitvah, smo že januarja letos kot del koalicije na vas,gospod predsednik Vlade, naslovili pisno zahtevo za ukrepanje v smeri dosledne realizacije sklepov Vlade glede zaposlovanja v javnem sektorju, a nismo bili uslišani. Nesrečnega interventnega zakona pa nismo podprli, ker je šlo zgolj za reševanje neposlušnih ministrov, ki so v nasprotju s sklepi Vlade povečevali število zaposlenih v svojih resorjih, zato je bil ta zakon, žal, samo ogledalo dosledno nedoslednega ravnanja oziroma opuščanja dolžnih ravnanj. Spoštovani predsednik Vlade, sprašujem vas, glede na to, da ste omenili odprtost: Ali se boste kljub vsemu držali dosedanjih sklepov Vlade, ki govorijo o omejevanju števila zaposlenih v javnem sektorju ali v katero smer bo šla ta politika?
Predsednik Vlade gospod Borut Pahor, izvolite
Glede nekaterih strukturnih reform je vprašanje, koliko prostora in časa bo zanje do naslednjih volitev, bodisi da bodo predčasne ali redne, sploh na razpolago zaradi precej nepredvidljivih in zelo hitro odvijajočih se sprememb v našem širšem domačem okolju. Tukaj mislim na območje evra in območje Evropske unije. Vendar če bodo za to možnosti, mi ne bomo odlašali s potrebnimi spremembami. Jasno pa je, da če želimo uspeti, moramo doseči nek elementaren dogovor s socialnimi partnerji. Celo takrat, ko smo dogovor dosegli s socialnimi partnerji, pa je kljub temu šla potem recimo dogovorjena vsebina na referendum, na referendumu ni dobila ustrezne podpore, čeprav je dobila podporo v tem visokem zboru. Moramo torej zelo tankočutno voditi pogajanja, vendar hkrati z neko krepko odločnostjo, da se stvari vendarle spremenijo, ker po starem ne bo mogoče voditi stvari naprej. Zato je to smer, v katero bomo šli. Kakšne konkretne korake bomo ubrali, je poskušala na zaslišanju povedati kandidatka za ministrico za javno upravo. S kakšnimi rešitvami bomo prišli pred ta visoki dom, pa je odvisno tudi od dialoga s sindikati v javnem sektorju.
Hvala lepa. Gospod Franci Kek, imate postopkovni predlog?
Tudi jaz ne bom zahteval, da bi o odgovorih razpravljali na posebni seji oziroma v okviru naslednje seje, saj kot je sam predsednik dejal, se bomo o tem pogovarjali jutri.
Hvala lepa. Preden nadaljujemo, spoštovani kolegice in kolegi, bi vas želel obvestiti, da sem dobil obvestilo, da bo zaradi neodložljivih, že vnaprej dogovorjenih obveznosti predsednik Vlade Republike Slovenije Borut Pahor od 16. ure dalje zadržan, in se nadaljevanja obravnave poslanskih vprašanj ne bo mogel udeležiti. Postopkovno, gospod Jože Tanko.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. V skladu s 65. členom Poslovnika predlagam, da se spremeni vrstni red odgovorov na poslanska vprašanja, da se tista tri vprašanja, ki so namenjena tistemu, ki je v funkciji ministra za javno upravo, postavijo prej, preden bo predsednik Vlade zapustil sejo Državnega zbora. Pol ure je časa in mislim, da se na ta vprašanja da v primeru spremembe vrstnega reda tudi odgovoriti. Predlagam torej, da spremenimo vrstni red obravnave oziroma postavljanja poslanskih vprašanj, da se najprej postavijo vprašanja pod zaporednimi številkami 8, 11 in 44, potem pa normalno po dnevnem redu naprej.
Gospod Jože Tanko, mislim, da poslovniške podlage za to nimate, ampak glede na to, da se predsednik Vlade strinja s tem, da mu postavijo vprašanja, ne bi pa želel, da je to precedens, ker potem bomo to postavljali kot željo in zahtevo za primere, ko bodo ministri ali ministrice službeno ali z drugimi obveznostmi odsotni. Gre za to, da se posamezne točke dnevnega reda obravnavajo po določenem vrstnem redu. Vrstni red poslanskih vprašanj je postavljen na podlagi že vnaprej predvidenih pravil in zato menim, da to ne bi bila dobra praksa, ki bi jo uvedli, in na ta način kljub dobri volji predsednika Vlade menim, da to ne bi bila dopustna rešitev. Gospod Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Jaz mislim, da vam vaši svetovalci slabo svetujejo in mislim, da ni dobro, da tako ravnajo. Predlagam, da daste proceduralni predlog na glasovanje, da Državni zbor, tisti, ki smo tukaj, odločimo o tem, ali se bo ta sprememba vrstnega reda naredila ali ne. Predsednik Vlade je povedal svoje strinjanje s tem, da je pripravljen na to odgovarjati. Ne vidim razloga, da ne bi ugodili predlogu poslanske skupine in želji predsednika Vlade. Glasovanje v Državnem zboru je tisto, ki odloča o tem, kaj je in kaj ni, ne pa mnenje generalne sekretarke Vlade, ki se je že večkrat pokazalo, da ni ravno korektno glede na predloge. Predlagam, da glasujemo o tem. Hvala lepa.
Proceduralno, gospod Pavel Gantar.
Spoštovani gospod predsednik! Jaz predlagam, da tega vprašanja ne dajete na glasovanje. Jaz ne bom glasoval, v vsakem primeru. Gre za zlorabo tega člena. Ta člen se nanaša na spremembo točke znotraj dnevnega reda seje, ne pa na spremembo vrstnega reda poslanskih vprašanj znotraj ene točke, to je 1. točke dnevnega reda. Drugo vprašanje je, če predsednik Vlade, ki je hkrati tudi v.d. ministra, želi odgovarjati, to mene nič ne moti, vendar predlagam, da tega ne daste na glasovanje. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Pavel Gantar. Jaz mislim, da lahko to zagato zelo enostavno rešimo, tudi glede na izraženo mnenje in rešitev s strani predsednika Vlade gospoda Boruta Pahorja, ki bo odložil obveznosti po 17.uri uri in bo sodeloval v odgovorih na poslanska vprašanja, kot so po vrstnem redu zastavljena. Menim, da lahko nadaljujemo. Prehajamo na odgovore na poslanska vprašanja, postavljena na 30. seji zbora. Minister za finance dr. Franc Križanič bo odgovoril na vprašanje gospoda Zvonka Černača v zvezi s krčenjem sredstev za investicije. Gospod minister dr. Križanič, imate besedo.
Hvala lepa. Spoštovani! Dovolite, da odgovorim na vprašanje. Vprašanje se nanaša na krčenje sredstev za investicije. S tem v zvezi lahko podamo okviren odgovor na vprašanje, ne zajema pa odgovor konkretnih projektov. Ker se sredstva za investicije skladno z določili zakoni, ki urejajo javne finance, v proračunu izkazujejo v njegovem tretjem delu, to je načrtu razvojnih programov ali NRP, tolmačenje izhaja iz tega izhodišča. Tako rezultati analiz o uresničevanju načrtovanih aktivnosti za projekte, ki sestavljajo NRP, kažejo, da je bila za pretekla proračunska leta značilna slaba izkoriščenost načrtovanih sredstev. Praviloma so namreč bila proračunska sredstva za projekte izkoriščena znatno pod planiranimi vrednostmi tudi v letih, ko so bili sprejeti rebalansi. V zadnjih štirih letih so bili najboljših rezultati pri črpanju proračunskih sredstev v ta namen leta 2009, ko je bila realizacija veljavnega plana proračunskih virov za projekte NRP glede na veljavni plan 14 % pod tem planom, medtem ko je bila v letu 2007 skoraj 20 % nižja, kot je bilo načrtovano. Iz podatkov za obdobje 2007–2010 je razvidno, da je ob koncu proračunskih let 2007, 2008, 2009 ostalo neizkoriščenih več kot 300 milijonov evrov letno, ob dejstvu, da se je obseg proračunskih sredstev, predvidenih za financiranje projektov v analiziranem obdobju, vsako leto povečeval in v letu 2010 presegel znesek iz leta 2007 kar za 652 milijonov in še nekaj evrov, in to kljub relativno slabemu indeksu izkoriščenosti v preteklem letu. To pomeni 383 milijonov evrov večjo realizacijo kot tri leta prej. Ker vaše vprašanje temelji na tem, da bodo v investicijskem delu prejšnjega proračuna velike težave zaradi zmanjševanja sredstev, je treba z rebalansom predvideni obseg proračunskih sredstev za letošnje leto primerjati s podatki iz prejšnjih let. Podatki kažejo, da je bilo kljub varčevalni naravnanosti ob sprejemanju sprememb proračuna za leto 2011 projektom namenjenih več proračunskih sredstev kot leta 2008 in da je z rebalansom predvideni znesek na ravni realiziranega v letu 2008, ko je bilo davčnih proračunskih prihodkov več kot v letu 2011. Pri določanju obsega sredstev za projekte so bila upoštevana dejstva, ki izhajajo iz trendov preteklih let, in tudi želja po bolj realnem načrtovanju koriščenja proračunskih sredstev za te namene. Proračunske uporabnike smo namreč pri pripravi rebalansa usmerjali k temu, da so dinamiko izvajanja projektov prilagodili dejanskim možnostim izvedbe in da glede na omejenost razpoložljivih sredstev preverijo, ter po potrebi spremenijo tudi prioritete. Naj k temu dodamo, da zaradi drugačnega načina načrtovanja proračuna, ko so v tretjem delu proračuna NRP 2011–2014 poleg projektov zajeti tudi ukrepi in s tem prikazan celoten proračun, primerjava absolutnih številk na delu investicijskih odhodkov ni več možna. Investicijski odhodki namreč niso več zajeti le v okviru projektov, temveč so razporejeni tudi po določenih ukrepih. Skupno vrednost projektov in po novem tudi ukrepov določajo vsi odhodki oziroma izdatki, ki so potrebni za realizacijo načrtovanih ciljev po posameznem elementu nacionalnega razvojnega programa. Zgoraj navedena izhodišča so bila upoštevana tudi pri investicijah v lokalnih skupnostih, kjer se s predlogom rebalansa državnega proračuna obseg razpoložljivih sredstev, namenjenih sofinanciranju investicij občinam po 21. členu in na posamezno občino, izračunanem po 23. členu Zakona o financiranju občin, ZFO v nadaljevanju, za leto 2011 zmanjšuje s 45 milijonov in še nekaj evrov na 26,5 milijona evrov. Ta sredstva bodo prioritetno namenjena poplačilu tekočih, to je tistih obveznostih, ki izhajajo iz že sklenjenih in podpisanih pogodb z občinami, in sicer za opravljena dela v znesku 6 milijonov 600 in še nekaj evrov, preostali del bo namenjen delni poravnavi obveznosti za projekte, ki so jih občine oddale na povabilo o sofinanciranju investicij po 21. členu Zakona o financiranju občin. Skladno s predlogom interventnega zakona bo plačilo v letošnjem letu za projekte, ki jih izvajajo občine same, 50 %, za projekte, ki jih sofinancirajo s sredstvi EU, pa več kot 50 %. Ker je zakon padel, imamo tukaj nekoliko več fleksibilnosti. Stanje je torej takšno, da so sredstva po rebalansu zagotovljena v polovični osnovi, kar je nad tem, je možno do 31. marca naslednjega leta poravnati oziroma v primeru, da bodo potrebe oziroma bodo projekti končani, tudi že v prvih dneh januarja. Jaz ne bi več naprej bral, ker mi je zmanjkalo časa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Černač, želite dopolnitev odgovora?
Hvala lepa. Minister je sicer nekje proti koncu povedal, da je bila novela interventnega zakona v petek zavrnjena, ne glede na vse pa je bil odgovor očitno napisan pred petkom. Jaz sem na julijski seji spraševal o teh sredstvih, ko še ni bilo jasno, kako bo s to novelo interventnega zakona, gre za 18 milijonov 520 tisoč 930 evrov, ki jih v sprejetem rebalansu, ki je bil v petek potrjen, ni, vemo pa, da novela interventnega zakona ni bila sprejeta. Novela interventnega zakona pa je bila formalnopravni temelj, da teh sredstev v letošnjem letu za investicije občinam ne bi bilo treba izplačati. Sedaj tega formalnega temelja več ni. Sprašujem spoštovanega ministra ne kako, kje, kdaj ampak kako in seveda tudi kdaj, predvidevam da čim prej, bo Ministrstvo za finance oziroma Vlada zagotovila prerazporeditev iz drugih postavk teh 18 milijonov 520 tisoč 930 evrov za investicije občinam, ker v nasprotnem primeru bo izvrševanje rebalansa v nasprotju z veljavno zakonodajo. Mi vemo, da je bilo v noveli predvideno, da se teh 18 milijonov in pol prerazporedi v naslednje leto, do konca marca, ta določba je bila zavrnjena, ker novela zakona ni bila sprejeta, in zdaj ni več nobene formalne osnove, da občinam, ki že izvajajo te investicije in ki ste jim že izdali celo sklepe za izvedbo teh investicij, kar pomeni, da so občine s postopki pričele in te investicije tečejo, ker so bile v dobri veri, da bo ta zadeva, kot je bila s sklepi potrjena, tudi realizirana, da ta sredstva tudi zagotovite in jih v letošnjem letu pravočasno nakažete. V nasprotnem primeru bodo ogrožene številne investicije, ki predstavljajo investicijo v splošno družbeno in komunalno infrastrukturo, nastala bi enormna škoda in nastalo bi seveda tudi na nek način neko protipravno oziroma nezakonito stanje. Zaradi tega me zanima: Kdaj bo Ministrstvo za finance in Vlada ta sredstva občinam za investicije prerazporedila?
Dopolnitev odgovora. Gospod dr. Franc Križanič, minister za finance, izvolite.
Dejstvo je, da se investicije, če bi bilo stanje takšno, da bi bila sprejeta interventni zakon in rebalans, ne prekinjajo, ampak se samo zamikajo v začetek naslednjega leta in s tem razbremenjujejo javnofinančno situacijo v tem letu. Z nastalo situacijo, da imamo rebalans, ki ne zagotavlja vseh virov, in da je padel interventni zakon, bomo dejansko morali prilagoditi ostale oblike porabe in poravnati ves tisti del, ki bo dejansko dosegel raven, da ga država mora v tem obdobju poplačati. Te vire bomo brez dvoma zagotavljali z ustreznim prerazporejanjem.
Hvala lepa. Gospodu Ivanu Grillu bo v zvezi z nagradami in sejninami članov uprav in nadzornih svetov podjetij v večinski državni lasti prav tako odgovarjal minister za finance gospod dr. France Križanič.
V zvezi z zastavljenim poslanskim vprašanjem je treba pojasniti, da pristojnost upravljanja gospodarskih družb s kapitalskimi naložbami s sprejetjem Zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije prehaja na Agencijo za upravljanje kapitalskih naložb Republike Slovenije. Agencija je samostojni in neodvisni državni organ, ki odgovarja Državnemu zboru. Ministrstvo za finance zato v njene pristojnosti, ki jih ima po zakonu, ne more posegati. Ministrstvo za finance oziroma Vlada nima zakonskih pooblastil za sprejemanje neposredno pravno zavezujočih ukrepov s področja upravljanja gospodarskih družb v večinski državni lasti. Junija 2010 pa je Vlada sprejela priporočilo v zvezi z omejitvijo plač in osebnih prejemkov zaposlenih v javnih podjetjih in gospodarskih družbah v lasti države, ki upravljajo gospodarske javne službe. Namen priporočil je spodbuditi uprave in nadzorne svete javnih podjetij in gospodarskih družb v lasti države k odgovornem ravnanju pri izplačevanju plač in osebnih prejemkov zaposlenih v podjetjih. V tem okviru Vlada spodbuja odgovorno ravnanje tudi pri izplačilu nagrad in sejnin. Priporočila Vlade sicer ne predstavljajo neposredno pravno zavezujoče akta, vendar pa jasno izražajo njeno stališče glede spodbujanja varčevalnih ukrepov na področju izplačevanja plač in osebnih prejemkov v podjetjih v večinski državni lasti. Vlada je zato pričakovala, da bo agencija stališča, ki so vsebovana v priporočilih, ustrezno implementirala tudi v kodeksu upravljanja družb s kapitalskimi naložbami države. Vendar pa sprejeti kodeks priporočil Vlade v zvezi s spodbujanem varčevalnih ukrepov na področju izplačevanja plač in osebnih prejemkov ne vsebuje. V zvezi z obravnavano problematiko je treba poudariti, da je Ministrstvo za finance pripravilo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu, ki je bil sprejet julija 2011 in je pomembno prispeval k zakonodajni ureditvi na področju politik in praks nagrajevanja v kreditnih inštitucijah, privatnih ali državnih. Razlog za sprejem novih pravil na področju kreditnih institucij izhaja iz identifikacije šibkosti finančnega sistema, ki so se pokazale v času finančne krize. Gre zlasti za pravila, ki urejajo poslovanje kreditnih institucij in politiko nagrajevanja oziroma prejemkov. Dogajalo se je namreč, da so višine nagrad kreirale neracionalno poslovanje in dejansko niso sledile uspešnosti poslovanja posamezne kreditne institucije skozi več let ampak samo za eno leto. Pri nas je bila ena banka tipična te vrste. Prejemki so povečali tveganje, ki so mu bile izpostavljene kreditne inštitucije. Cilj novih pravil je tako doseči, da bo politika prejemkov vključena v samoobvladovanje tveganja kreditne inštitucije. Z novimi pravili se tako uvaja nov, zanesljiv in pravičen sistem podeljevanja prejemkov, ki je skladen z učinkovitim obvladovanjem tveganja. Poglavitna rešitev zakona, ki v slovensko zakonodajo delno implementira direktivo Evropskega parlamenta in Sveta iz leta 2010 v zvezi z nadzorniškim pregledom politik prejemkov je, prvič, zlasti določitev, da mora banka pri vzpostavljanju trdnega in zanesljivega sistema upravljanja voditi tudi politiko in prakso prejemkov ter nagrajevanja, ki omogočata in spodbujata ustrezno in učinkovito upravljanje tveganje. Drugič, nadzorni svet banke mora imenovati komisijo za prejemke, če je banka pomembna za bančni sistem Republike Slovenije. Tretjič, banko se obenem zavezuje k razkritju informacij glede politike in prakse prejemkov in nagrajevanja, ki jih Banka Slovenije uporabi pri primerjavi sistemov nagrajevanja v bančnem sistemu. Glede implementacije podrobnejših določil nadzorniškega pregleda politik prejemkov novi zakon o bančništvu določa, da je zanjo pooblaščena Banka Slovenije, ki bo v zvezi s sistemom prejemkov predpisala celo vrsto podrobnejših opredelitev, in sicer opredelitev glede prejemkov, podrobnejšo opredelitev zaposlenih s posebno naravo dela, podrobnejša načela in pravila politik in praks prejemkov, vključno z zahtevami glede prilagajanja prejemkov tveganjem, podrobnejša pravila glede uporabe načela sorazmernosti in opustitve pravil politik prejemkov, podrobnejše naloge službe notranje revizije, podrobnejšo opredelitev nalog in podrobnejšo sestavo komisije za prejemke, podrobnejša merila za opredelitev pomembnosti banke za namen in imenovanje komisije za prejemke, podrobnejše dolžnosti članov nadzornega sveta. Hvala lepa.
Dopolnitev odgovora? Gospod Ivan Grill.
Hvala lepa. Glejte, spoštovani gospod minister, že iz tega odgovora se vidi, da je Vlada neučinkovita in ne zna stopiti na prste tistim, ki zlorabljajo svoj monopolni položaj. Nova Ljubljanska banka je ena izmed ključnih institucij v Sloveniji in tudi odgovorna za stanje v gospodarstvu, kakršno je. In kot v posmeh temu si nadzorniki in uprava izplačujejo prekomerno visoke plače in seveda tudi nagrade. Govoriti, da Vlada ni neposredno odgovorna in da ne more narediti nič, da bi to omejila, je za lase privlečeno. Ko smo v tem mandatu sprejemali zakon, s katerim se je uvajala tako imenovana Agencija za upravljanje kapitalskih naložb, smo vas s strani SDS ves čas opozarjali, da je to samo krinka za ustanovitev neke, pod narekovaji, neodvisne agencije, ki bo lahko delala tako, kot v ozadju diktirajo politiko posamezni akterji. In to se je tudi izkazalo. Ali je Vlada naredila karkoli, da bi poklicala na odgovornost predsednico te agencije, gospo Komarjevo? Vidimo, da Dars ne upošteva te agencije, ta agencija ne upošteva priporočil Vlade in tudi ne ukrepa do tistih kršiteljev, ki več kot očitno zlorabljajo svoj položaj. Zato me zanima: Če je ta agencija postopala neprofesionalno, neskladno s kodeksom, zakaj niste uvedli postopka, da se razreši uprava oziroma odgovorni ali vodilnei v Agenciji za upravljanje kapitalskih naložb? Govoriti, da Vlada nima s tem nič, je neprepričljivo. Vi ste tisti najbolj odgovorni, ki morate poskrbeti, da se take mahinacije in zlorabe ne bodo več dogajale. In sedaj ima banka 70 milijonov izgube, namesto da bi imela dobiček, pa še 450 milijonov evrov dodatne dokapitalizacije. In kaj bo posledica tega? Še dodatne nagrade za nadzornike in upravo Nove Ljubljanske banke. Hvala lepa.
Gospod minister, imate besedo.
Hvala. Na kratko. Sistem je tak, da ločuje dnevno politiko in regulatorja, vključno s finančnim ministrstvom, od neposrednega upravljanja posameznih gospodarskih subjektov. Zato smo ustanovili neodvisno agencijo, ki pa ni neodvisna do neba, ampak ima vmes odgovornost do parlamenta, ne do Vlade. S tem naj bi bila postavljena ta požarna stena med dnevno politiko, strankarskimi interesi in definitivno odgovornostjo za poslovanje. Mislim, da to odgovornost lahko parlament izpelje in terja od agencije, da ustrezno ukrepa tam, kjer priporočila po varčevanju niso bila upoštevana.
Gospod Grill, izvolite, imate še postopkovni predlog.
Hvala lepa. Glede na to, kar je sedaj omenil gospod minister, je to odlična iztočnica, da predlagam proceduralni predlog, da se na odgovor o tem vprašanju opravi splošna razprava v parlamentu, kjer se bo ponovno lahko izpostavilo, da parlament ali vlada je v bistvu isto – gre za dnevnopolitični interes in v bistvu ni nobene razlike. Bomo videli, ali bo parlament oziroma koalicija in fiktivna koalicija podprla ta predlog, da se opravi splošna razprava, kajti iz medijev je bilo moč zaznati številne kršitve in neupoštevanja predlogov, sugestij, priporočil tako Vlade kot drugih institucij in ta agencija seveda ravna po svoje. In da se tukaj opravi, katere kršitve je naredila, kaj bi bilo treba narediti, da se ne bi takšne mahinacije odvijale tudi v prihodnje. Mogoče bi samo še omenil komentar ali izjavo gospe predsednice Agencije za upravljanje kapitalskih naložb, ko je izjavila, da njena agencija oziroma ta agencija je samo podaljšana roka ministrstva. Pomeni, da v ozadju je ministrstvo, ki formalno ali neformalno dirigira diktira, kako naj postopa, vse drugo je v bistvu samo šov, teater za javnost. Pričakujem in prosim, da koalicija ta proceduralni predlog podpre, da se opravi razprava in da vidimo, kaj je ta agencija prinesla dobrega ali, kot sem sam prepričan, veliko več slabega. Hvala lepa.
O predlogu poslanca Ivana Grilla, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za finance na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 20. septembra, v okviru glasovanj. Minister za finance bo odgovoril na poslansko vprašanje mag. Sare Viler v zvezi z morebitnim razpadom evroobmočja.
Hvala lepa. Spoštovani! V zvezi z vprašanjem glede možnih scenarijev ob morebitnem razpadu evroobmočja Ministrstvo za finance pojasnjuje, da aktualne razprave v okviru Sveta EU oziroma Ecofina, to je svet finančnih ministrov, kot tudi evro skupine ne zajemajo ukrepov vezanih na razpad območja skupne valute, zato Ministrstvo za finance pri svojem delu in predlogih ukrepov in aktov ne predpostavlja razpada evroobmočja, temveč so vse predlagane rešitve usmerjene v ukrepe za zagotovitev stabilnosti evroobmočja kot celote. V ta namen je skupaj z ostalimi članicami evroobmočja Slovenija sodelovala pri pripravi sprememb obstoječega začasnega evropskega instrumenta za finančno stabilnost EFSF. Na ta način se vzpostavlja polna posojilna sposobnost EFSF v višini 440 milijard evrov ter razširja nabor instrumentov, preko katerih lahko EFSF zagotavlja finančno pomoč državni članici v finančnih težavah za namen učinkovitejšega soočanja s pretečimi izzivi finančne krize. Ukrepi po novem poleg posojil državam članicam zajemajo tudi operacije na primarnem in sekundarnem trgu obveznic, previdnostne linije ter možnost dokapitalizacije bank. Poleg navedenega so se države članice evroobmočja dogovorile tudi za stalni mehanizem za zaščito evroobmočja, to je evropski mehanizem za stabilnost EMS, ki je organiziran v obliki mednarodne organizacije in bo tudi po ukinitvi oziroma ugasnitvi EFSF skrbel za stabilnost evropske valute. Seveda pa se državne članice evroobmočja vključno z Republiko Slovenijo zavedajo, da predmetni instrumenti za zaščito evra ne morejo biti uspešni, če niso podkrepljeni z dosledno javnofinančno konsolidacijo in strukturnimi reformami. Le tako je mogoče zagotoviti ohranitev in stabilnost skupne evropske valute in še naprej biti deležen njenih pozitivnih učinkov. Članstvo države v evroobmočju prinaša prednosti pri trgovanju z enotno valuto, dostop do finančnih trgov in virov financiranja, manjše transakcijske stroške, pomeni pa tudi večjo stabilnost, zaupanje in varnost finančnega sistema. Vse države članice območja evra se v polnosti zavedajo prednosti skupne valute, zato scenarij razpada skupnega valutnega območja ni predmet aktualnih razprav. Vendar pa tako članstvo zahteva tudi določeno odgovornost ter solidarnost z drugimi državami enotnega valutnega območja v težavah z namenom zaščite skupne valute in s tem tudi samega sebe. V zvezi z vprašanjem glede morebitnih shranjenih tolarjih pa skladno s pojasnili Banke Slovenije, ki je bila zadolžena za uničenje tolarskih bankovcev, pojasnjujemo, da so bili tolarski bankovci v celoti uničeni, pri čemer je v obtoku ostalo za približno 42 milijonov evrov takšnih bankovcev, ki so takrat ležali v nogavicah in niso bili dosegljivi regulatorju. Hvala lepa.
Gospa poslanka, želite še dodatno obrazložitev?
Ne. Hvala.
Gospod minister za finance bo odgovoril na poslansko vprašanje gospoda Gvida Kresa v zvezi z dolgotrajnimi postopki revizije javnih naročil. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Spoštovani! Vsa javna naročniška zakonodaja je bila v zadnjih dveh letih večkrat predmet sprememb, in sicer zakonov, ki urejata postopke javnega naročanja, to sta Zakon o javnem naročanju in Zakon o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev, in tudi zakona, ki ureja pravno varstvo v teh postopkih. Poleg prenosa določb evropske zakonodaje je bil glavni cilj sprememb prav racionalizacija postopkov javnega naročanja in postopkov pravnega varstva. V ta namen so se v letu 2010 na portalu javnih naročil začela objavljati naročila blaga in storitev od 20 tisoč evrov dalje in naročila gradenj od 40 tisoč evrov dalje. Naročniki lahko preverjajo le najugodnejšo ponudbo, pred tem pa so morali preverjati vse prejete ponudbe. Upoštevajo lahko tudi dokazila, ki so jih prejeli v prejšnjih postopkih javnega naročanja. Letos sprejeti Zakon o pravnem varstvu v postopku javnega naročanja je predvidel nove rešitve, ki zagotavljajo racionalizacijo postopkov pravnega varstva. Določeni so kratki roki za vložitev zahtevka za revizijo zoper morebitno diskriminatornost razpisne dokumentacije 8 delovnih dni, onemogočeno je večkratno vlaganje zahtevkov za revizijo zoper iste kršitve, kadar naročnik zavrne zahtevek za revizijo, se postopek pravnega varstva avtomatično nadaljuje pred državno revizijsko komisijo. Doslej so morali vlagatelji zahtevo za nadaljevanje pravnega varstva podati pisno. Glede na to, da evidence Ministrstva za finance kažejo, da vlagatelj, ki z zahtevkom za revizijo ne uspe pri naročniku, postopek pravnega varstva praviloma nadaljuje pred državno revizijsko komisijo, je takšna ureditev smiselna. Državna revizijska komisija mora sprejeti odločitev o zahtevku za revizijo v 15 delovnih dneh. Njena odločitev je glede na status te komisije primerljiva z odločitvijo sodišča. V zahtevnejših primerih se lahko rok podaljša za 15 delovnih dni. Iz letnega poročila državne revizijske komisije za leto 2010 izhaja, da je komisija 43 % zahtevkov za revizijo rešila v 10 dneh, 73 % v 15 dneh in 85 % v 20 dneh. Takrat te ostre zahteve še ni bilo. Le 4 % zahtevkov za revizijo so bili rešeni v več kot 35 dneh, kolikor je znašal najdaljši rok za odločanje pred uveljavitvijo novega zakona. Do več kot enomesečne zamude je v letu 2010 prišlo le v 16 primerih. Kljub prizadevanjem, da se z zakonodajo postopki javnega naročanja in pravnega varstva racionalizirajo in da se v njih uvede večja fleksibilnost, praksa kaže, da temu pogosto ni tako. Naročniki pripravljajo preobsežne in formalizmov polne razpisne dokumentacije, hkrati pa ne opravijo ustreznih priprav na postopek javnega naročanja. Ne izvedejo analize trga, ki je ključna za določitev ocenjene vrednosti in za seznanitev s ponudbo na trgu. Nenatančno definirajo svoje potrebe, predmet naročanja in cilje, ki jih zasledujejo s postopkom javnega naročanja, Pogosto uporabijo razpisne dokumentacije iz prejšnjih postopkov, pri čemer ne popravijo vseh določil tako, da ustrezajo novim predmetom naročanja. Takšno ravnanje pomeni večje tveganje za vložitev zahtevkov za revizijo in onemogoča hitro oddajo javnih naročil. Se pravi z zakonom in rešljivo obnašanje naročnikov. Pri urejanju pravnega varstva v postopkih javnega naročanja je treba upoštevati tudi dejstvo, da na račun hitrosti izvajanja javnih naročil nikakor ni dopustno zniževati pravnovarstvenega standarda, ki je ustavna kategorija. Zahteva ga tudi Evropska unija. Glede na razmere v gospodarstvu je pričakovati boj ponudnikov za pridobitev vsakega posla, zlasti takšnega, pri katerem je plačilo dokaj hitro in zanesljivo. Ministrstvo za finance zato ne pripravlja dodatnih sprememb javnonaročninske zakonodaje v smislu skrajšanja rokov. Naročniki morajo vložiti več napora v pripravo razpisne dokumentacije in začeti postopke javnega naročanja pravočasno in upoštevaje možnost vlaganja zahtevkov za revizijo. Kar zadeva nadzor nad izvajanjem javnih naročil pa na ministrstvu proučujemo možnost uvedbe novih instrumentov tega nadzora, ki jih že zaradi evropske zakonodaje ni mogoče enačiti s postopki pravnega varstva ponudnikov. Hvala lepa.
Želite dopolnitev odgovora?
Ne. Hvala lepa.
Na poslansko vprašanje Sama Bevka v zvezi s popotresno obnovo po potresu leta 2004 v Posočju bo odgovarjal minister za finance. Izvolite.
Hvala lepa. Poslanec Državnega zbora Republike Slovenije Samo Bevk je na 30. seji Državnega zbora 11. julija 2011 postavil poslansko vprašanje v zvezi s popotresno obnovo po potresu leta 2004 v Posočju, in sicer kako poteka in kdaj bo zaključena popotresna obnova po potresu , ki je bil 12. julija 2004. Z vidika pristojnosti Ministrstva za finance odgovarjamo naslednje. Po razpoložljivih podatkih je celotna vrednost popotresne obnove po sprejetih sklepih Vlade in vsakoletnih programih od leta 2004 do 2010, vključujoč sredstva donacij in povračil poslovne škode zaradi potresa, znašala 40 milijonov 229 tisoč 904 evre in 54 centov. Realiziranih izplačanih sredstev od tega je bilo 36 milijonov 854 tisoč 563 in 8 centov. Namenska razdelitev sredstev pa je naslednja. V pristojnosti Ministrstva za okolje in prostor je bilo 38 milijonov, izplačanih dobrih 34 milijonov sredstev, iz sredstev donacij milijon 300, izplačanih milijon 200, iz pristojnosti Službe Vlade za strukturno politiko za povračilo poslovne škode 866 tisoč, izplačanih 852 tisoč. V proračunu za 2011 je bilo zagotovljenih 7 milijonov 100, in to zmanjšano na 5 milijonov 900, in računamo, da je to dovolj za letos končana sredstva, da bodo vse pogodbe iz tega vira poplačane.
Hvala lepa. Gospod Bevk, želite dopolnilni odgovor? Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Jaz se gospodu ministru zahvaljujem za njegov odgovor, imam pa samo še eno kratko dodatno podvprašanje. Zanima me: V primeru, da bo z že sklenjenimi pogodbami prekoračen znesek iz rebalansa proračuna za leto 2011, ali se bodo lahko te razlike poplačale iz proračunske rezerve, kot je bilo neuradno pojasnjeno s strani predstavnikov Ministrstva za finance? Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
To stanje bo seveda treba proučiti. Pričakuje se, da je tega dovolj, če bi pa nastala neka odprta obveznost se pa to običajno poravnava iz rezerv. Po običajnem postopku bi rekel da, v samem konkretnem bi pa moral pregledati dokumentacijo.
Hvala lepa. Prehajamo na vprašanje poslank in poslancev. Gospod Zvonko Černač bo naslovil poslansko vprašanje gospodu Borutu Pahorju v funkciji ministra za javno upravo. Izvolite, gospod Černač.
Hvala lepa. Gospodu Pahorju kot trenutno odgovornemu za področje javne uprave želim zastaviti poslansko vprašanje v zvezi z zaposlovanjem v javnem sektorju in državni upravi v zadnjih letih. Zanima me skupno število zaposlenih v državni upravi in skupno število zaposlenih v javnem sektorju danes in pred desetimi leti. Za razliko od gospodarstva, kjer smo v zadnjih treh letih priča stečajem, posledično ukinitvam preko 50 tisoč delovnih mest v javnemu sektorju, kakšne racionalizacije ni bilo zaznati. Javno dostopni statistični podatki govorijo o preko 3 tisoč novih zaposlitvah v zadnjih treh letih. Napačno sporočilo je bilo posredovano tudi s strani Vlade same, saj je z ustanavljanjem novih in novih uradov, javnih zavodov, novih in novih agencij sama poskrbela za napačen signal. Namesto omejevanja se je zgodila ekspanzija. Primeren čas za trasiranje in vodenje drugačne politike je bil torej spomladi leta 2009, ko se je Slovenija soočila z zaostrenimi razmerami. Sprejem ustreznih ukrepov v tistem obdobju bi ohranil marsikatero delovno mesto v gospodarstvu, debirokratizacija in ukinitev posameznih paradržavnih in nepotrebnih uradov in agencij pa bi predstavljala jasen signal glede vodenja restriktivne politike na tem področju. Vlada je z zadnjo novelo interventnega zakona, ki naj bi zamrznil zaposlovanje, istočasno pa je vseboval pet izjem, na eni strani priznala zgrešenost svoje lastne politike v preteklih letih, na drugi strani pa je priznala tudi svojo nemoč. Slišali smo prej, da ni izvrševala niti lastnih sklepov. Zaradi tega zakona se število zaposlenih ne bi nič zmanjšalo, še bolj izrazito pa bi se dogajalo politično kadrovanje ne samo na ministrstvih in Vladi pač pa tudi v javnih zavodih. Problema prezaposlenosti v javnem sektorju in državni upravi namreč ni mogoče reševati na administrativen način, ni ga mogoče reševati počez ter z zakonsko dovoljenim izjemami, pač pa preko deregulacije, preko poenostavitve številnih zbirokratiziranih postopkov, ki so sami sebi namen, preko delovanja z zgledom – najprej manj uradov, manj agencij, manj ministrov, ne pa povečevanje le-teh in namenjanje vedno več sredstev za njihovo delovanje, kot imamo recimo primer na eni izmed agencij, kjer se znesek z rebalansom s 300 tisoč povečuje na skoraj 2 milijona evrov na letni ravni in seveda delovanje preko pozitivnega pristopa, torej z nagrajevanjem tistih, ki primerljive naloge opravljajo z manj kadrovskimi resursi. Gospod Borut Pahor je pred časom izjavil, da je zaposlenih v javnem sektorju oziroma v državni upravi polovica oziroma 50 % preveč. Iz tega razloga me zanima: Kaj ste v preteklih mesecih, ko ste po odstopu ministrice za javno upravo sami prevzeli vodenje tega resorja in imeli v rokah škarje in platno, storili, da bi bil ta razkorak manjši? Hvala.
Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Ne veliko in toliko, kot bi si želel. Jasno je postalo, da je treba najprej, da bi lahko opravljali svoje delo normalno, na ravni Vlade odgovoriti na vprašanje, ki bo izstavljeno jutri. Tako prosim tudi razumite moje nepopolne odgovore, ki so vezani na mojo začasno funkcijo. Jaz upam, ne zaradi procesnega ali pa političnega protokola, ampak čisto iz človeških razlogov lahko razmete to situacijo. V obdobju od decembra 2010 do vključno julija 2011 se je število zaposlenih v javnemu sektorju po podatkih AJPES-a povečalo za 309, kar predstavlja 0,19 % glede na december 2010. Na zaposlovanje nevladnih proračunskih uporabnikov, pravosodnih organov, občinskih uprav, občinskih javnih zavodov in skladov Vlada nima vpliva. Največje povečanje je zabeleženo na področju zdravstva – za 695 ali 2,19 %, ker so ustanoviteljice zdravstvenih domov in lekarn tudi občine. Sledi področje socialnega varstva s povečanjem za 180 zaposlitev oziroma 1,63 %. V zdravstvu je večje število zaposlenih posledica staranja prebivalstva in povečanih potreb po zdravstvenih storitvah zaradi povečevanja obolevnosti prebivalstva, hitrega razvoja medicinskih tehnologij, treba pa je upoštevati tudi kadrovsko stanje v zdravstvo, ki že nekaj let beleži kadrovske primanjkljaje ter spremenjene oblike dela, nadomeščanje podjemnih in avtorskih pogodb. Na socialnem varstvu pa se zaradi staranja prebivalstva povečuje število domov za starejše in s tem tudi število zaposlenih v teh domovih. Kot sem malo prej omenil, so gotovo nekatere službe in delovna mesta, ki se jih da popolniti s prerazporeditvami znotraj javnega sektorja, še lažje dostikrat znotraj državne uprave, so pa tudi take potrebe po znanju in izkušnjah, ki s prezaposlitvijo niso mogoče, ampak je treba zaposliti ljudi, ki imajo potrebne strokovne reference. Na področju socialnega varstva država financira dejavnost zavodov, ki izvajajo tudi dodatne programe za občine, pomoč na domu, preventivne programe. Glede na to, da so zavodi kadrovske potrebe reševali tudi z zaposlitvami preko javnih del, je treba tudi to dejstvo upoštevati v okviru povečanega števila zaposlenih. Država v letu 2011 s financiranjem dejavnosti ni povečala števila zaposlenih v javnih zavodih s področja socialnega varstva, razen zaradi izvajanja novih nalog iz zakona, ki ureja duševno zdravje, za kar je bilo zaposlenih nekaj koordinatorjev. Na področju vzgoje in izobraževanje se julija 2011 glede na december 2010 kaže znižanje za 353 oziroma za 0, 61 %. Še junija 2011 pa je bilo na tem področju zaposlenih 57 tisoč 728 javnih uslužbencev, kar je 472 javnih uslužbencev več kot julija 2011. Z zaključenim šolskim letom v juliju se je njihovo število zmanjšalo. Na področju izobraževanja, kjer so ustanoviteljice osnovnih šol in vrtcev občine, se sicer število zaposlenih v vrtcih, osnovnih ter glasbenih šolah povečuje, medtem ko se število zaposlenih na srednješolskih in visokošolskih programih znižuje. Rast števila zaposlenih v vrtcih je povezana z večjim številom otrok in z večjo vključenostjo otrok v vrtce. V šolskem letu 2009/2010 se je v vrtce vključilo 5 tisoč 158 otrok več, kot jih je bilo vključenih v preteklem letu. Tako je bilo skupaj vključenih 71 tisoč 124 otrok, medtem ko je bilo leto poprej v vrtcih 66 tisoč otrok. V letu 2011 se je število otrok, vključenih v vrtce, ponovno povečalo za več kot 5 tisoč, kar pomeni okoli 600 dodatnih zaposlitev. Drugi razlog za povečevanje zaposlenih v izobraževanju je večja ponudba visokošolskih programov, razvoj izobraževanja odraslih ter vseživljenjsko učenje. Večje povečanje števila zaposlenih je nastalo tudi v agencijah, kjer se je število zaposlenih povečalo s 733 na 810, kar predstavlja 10 % povečanje. Glavni razlog je predvsem v ustanovitvi nove Javne agencije za civilno letalstvo Republike Slovenije, ki je prevzela 35 zaposlenih z Ministrstva za promet.
Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Sicer nisem dobil odgovora v celoti. Spraševal sem za zaposlenost v javnem sektorju za zadnjih 10 let, ker je to problem, ki nastaja že dlje časa, katerega pa je bilo idealno reševati v kriznih razmerah konec leta 2008 oziroma začetku leta 2009. Sami ste povedali in tukaj delim mnenje z vami, da ni bilo storjeno velikega na tem področju tudi v času, ko ste vi vodili Ministrstvo za javno upravo. Da je zaposlenih več, o tem se ni treba prerekati, v zadnjem letu dni, to je priznala tudi bivša ministrica za javno upravo. To izhaja tudi iz rebalansa proračuna za leto 2011, kjer je povečan znesek za plače v javnem sektorju. Torej razen nekih populističnih izjav ni bilo ukrepov, ki bi vzpostavili vitko in učinkovito državno upravo, vitek in učinkovit javni sektor, kljub temu da je bilo večkrat napovedano urejanje razmer na tem področju. Če bi direktor kakšnega podjetja javno izjavil, da je v njegovem podjetju polovica oziroma 50 % preveč zaposlenih in ne bi nič storil, da bi optimiral poslovanje, bi ga lastniki nemudoma zamenjali. Še prej bi ga zamenjali, če bi ugotovili, da ustanavlja nove in nove sektorje v podjetju, ki še povečujejo število zaposlenih. Niti pod razno pa tak direktor ne bi postal glavni kadrovik v podjetju. Ravno slednje pa se je zgodilo na ravni Vlade. Kdaj naj torej in kako pričakujemo učinkovite ukrepe? Omenjena je bila agencija za letalstvo. Poleg 35 zaposlenih, spoštovani gospod Pahor, jih je v načrtu še 37 na novo zaposliti. To je vaš vladni dokument. Torej podvojitev števila zaposlenih samo na eni agenciji. To navajam samo kot primer, podobni primeri pa so še na številnih drugih, ki so bile ustanovljene. Zaradi tega me resnično zanima: Kje, kako in v katerih časovnih okvirih vidi premier pot do minus 50 %, ki jo je javno napovedal?
Gospod predsednik Vlade, izvolite.
To je bila moja ocena in bržkone bom pri njej ostal tudi takrat, ko ne bom opravljal te naloge. Kakšne smeri bomo ubrali, sem deloma poskušal odgovoriti prej v odgovoru na prejšnje poslansko vprašanja in temu nimam veliko dodati. Jutri boste lahko odločali o usodi te vlade naprej in jaz bom v skladu z vašo odločitvijo kot predsednik Vlade lahko koordiniral delo ministrov in tako zahteven posel, kot je zelo disciplinirano in skrbno zmanjševanje števila v javnem sektorju, zlasti v državni upravi, zaupal, če boste tako odločili, novi ministrici za javno upravo. Sicer pa sem prepričan, ko boste dobili mandat za vodenje države, če vam bodo tako zaupali ljudje, to bolje storili od mene in bom zadovoljen, da vam bo to uspelo, kar meni ni.
Gospod Černač, imate postopkovni predlog?
Moram iskreno povedati, da nisem tega nameraval predlagati, vendar zaradi tega, da lahko še nekaj stvari povem, ne zaradi tega, ker bi želel dati s tem predlogom, da o tem odgovoru opravimo razpravo v Državnem zboru, dajem ta proceduralni predlog, čeprav menim, da po jutrišnjem glasovanju te priložnosti ne bo. Področje kadrovske politike zaposlovanja v javnem sektorju in v državni upravi je gotovo eno izmed tistih področij, ki je nekako pokazalo usmeritev te vlade v preteklem obdobju. Pokazalo je v vsej svoji vsebini to dvoličnost. Na eni strani veliko govora o racionalizacijah, o večji strokovnosti, o nepolitičnosti kadrovanja, zmanjševanju raznoraznih postopkovnih in birokratskih ovir, na drugi strani pa praktična ravnanja, ki kažejo na to, da se je v tem obdobju delovalo ravno nasprotno od dokumentov, ki jih je sprejemala Vlada sama. Prej je en poslanski kolega v vprašanju, ki ga je zastavil kot vprašanje premierju, povedal, da se niti sklepi, ki jih je Vlada sama sprejela, niso uresničevali. Se pravi, da Vlada ni bila v funkciji, da bi lahko zagotovila uresničevanje lastnih sklepov, kar pomeni, da ni imela neke minimalne kredibilnosti za to, da bi lahko na tem področju naredila nek minimalen red in vzpostavila razmere, v katerih bi prišli počasi do učinkovite vitke državne uprave in učinkovitega in vitkega javnega sektorja. V številnih dokumentih, ki jih je bilo kar nekaj, recimo, tukaj imam pred seboj Nacionalni reformni program za leti 2011 in 2012, je bilo neštetokrat zapisano, kakšna bo usmeritev – racionalizacija organizacijske strukture uprave bo izvedena v smeri zmanjševanja števila organizacijskih enot na vseh ravneh, združevanja področij in pristojnosti in tako naprej. In kaj se je delalo? Ravno nasprotno. Novi in novi uradi, nove in nove agencije, novi in novi skladi. Nobene nove dodane vrednosti iz tega, samo povečevanje odhodkov, povečevanje sredstev v že tako težkih finančnih razmerah, kjer se prihodki državnega proračuna iz leta v leto zmanjšujejo. V letošnjem letu vidimo v rebalansu, da bodo za približno 300 milijonov ti prihodki manjši kot v lanskem letu oziroma kot so bili načrtovani oziroma napovedani. Kljub temu ni bilo nobene politike v cilju optimizacije stroškov na tem področju. Vrhunec vsega je bil interventni zakon, za katerega se je v naprej vedelo, da ne bo rešil ničesar oziroma novela interventnega zakona, tudi če bi bil sprejet, kajti že v startu je imel vgrajenih 5 izjem. Nič ne bi bilo, razen ponovno nekega demonstracijskega haloefekta pred domačo in tujo javnostjo, kako je namen te vlade omejiti zaposlovanje v javnem sektorju. Ne glede na vse, mislim, da bi bila ta razprava dobrodošla.
O predlogu poslanca Zvonka Černača, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade v funkciji, zdaj v funkciji ministra za javno upravo, na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri, v torek, 20. septembra, v okviru glasovanj. Gremo naprej. Gospod Franco Juri. Ga ni. Zato nadaljujem. Gospod Anton Colarič bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje, gospodu Dorijanu Marušiču. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ministri, premier, kolegice in kolegi! Gradnja ljubljanske urgence je zagotovo eden tistih projektov na zdravstvenem področju, ki je zame zelo nesrečen. Že dolga leta čakamo, da bo dograjena in zdi se, da težave gradbenih podjetij po začetku gospodarske in finančne krize odmikajo končni rok izgradnje vse bolj v prihodnost. Prvotni rok zaključka gradnje, ki ga je napovedal bivši minister gospod dr. Bručan, naj bi bil konec leta 2009. Po trenutno javnosti znanih podatkih pa ni mogoče oceniti, kdaj bo projekt tudi dejansko končan. Gospoda ministra za zdravje sprašujem: V kakšni fazi je trenutno projekt gradnje urgentnega bloka UKC Ljubljana? Kdaj pričakujete, da bo projekt zaključen? Kdaj bo morda znan novi izvajalec ali pa vsaj izveden razpis za iskanje le-tega? Kakšno bo postopanje ministrstva oziroma Vlade v zvezi s prvotnimi pogodbeniki, gradbenimi firmami, ki so vmes gradile, in propadle, ta projekt?
Gospod minister, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, cenjeni gospod poslanec, cenjene poslanke in poslanci, gospod predsednik, kolegi ministri! Hvala za to vprašanje. Po danes dostopnih projekcijah, naj bi se projekt DTS zaključil konec leta 2014, če bodo možne investicije v letu 2012, 2013, 2014, tako kot načrt predvideva. Ker mi je dovoljeno nekoliko več časa, naj mi bo dovoljeno, da se ozrem v preteklost. Izgradnja urgentnega bloka sodi v širši kontekst diagnostično-terapevtskega centra in pa hospitalnega bloka. Po danes veljavnih projekcijah je vrednost celotne investicije skoraj 111 milijonov. Naj spomnim, ko je bil projekt zastavljen leta februarja 2005, je bil ta projekt vreden 33,4 milijone. Avgusta 2008 se je med uporabnikom, torej Univerzitetnim kliničnim centrom Ljubljana in Ministrstvom za zdravje podpisal dogovor o spremembi projekta, dopolnitvi programa v sklopu investicijske izvedbe diagnostično-terapevtskih služb. Torej ne govorimo več samo o urgentnem centru, govorimo tudi o operacijskem delu Univerzitetnega kliničnega centra, govorimo o hospitalnem bloku, govorimo o drugih potrebnih investicijah. Projekt se je bistveno razširil. Seveda je v tej dolgi zgodbi treba dodati še znane zaplete, ki so se odvijali v letu 2009 in 2010. Na podlagi tega dogovora je bilo treba urediti številno dokumentacijo, povezano s projektiranjem in pridobitvijo gradbenega dovoljenja. Začetni dogovor je bil podpisan s konzorcijem treh družb: SCT, GPG-ja in Vegrada. Te so začele z investicijami koncem leta 2007, v letu 2009 so se začele težave in sledil je propad Vegrada, kasneje tudi SCT-ja in GPG-ja. in kljub tem silnim naporom, da bi se lahko prenesle aktivnosti z Vegrada na ostali dve podjetji, sta tudi ti dve doživeli podobno usodo. Tako sem bil februarja leta 2011 prisiljen prekiniti vse pogodbe, unovčiti bančno garancijo za 2,5 milijona in začel se je postopek pridobivanja novih izvajalcev. Kje smo danes? Lahko zatrdim, da smo odpravili številne, tudi pravne ovire, zagotovili gradbena dovoljenja in se aktivnosti končno premikajo. Izvajajo se nujna gradbena dela za prestavitev uvoza z Njegoševe ceste na Bohoričevo ulico. Izvaja se kuhinja v DTS, pogodba je bila podpisana z izvajalcem Lesnina Oprema, d. d., in kuhinja naj bi bila zaključena v februarju 2012. Pred dnevi je bil zaključen postopek in pridobili smo izvajalce za komunikacijsko jedro in helioport. To pomeni, da naj bi se aktivnosti začele in po pogodbi naj bi maja 2012 imeli ta komunikacijski del zaključen. Lahko bi se izvajali nujni prevozi bolnikov, pristajali bi na helioportu in bili bi preneseni preko komunikacijskega jadra ali, po domače, z dvigalom v ta del. Zaključujejo se tudi prepotrebne aktivnosti za zaključek javnih del za gradbeno-obrtniška dela, inštalacijska dela na DTS, revidiramo popise za opremo. Aktivnosti dejansko se vlečejo in gre morda za podobno sliko kot na številnih drugih projektih. Znan sem, da ne prikrivam svojih izjav, vendar bi težko sprejel, da v zadnjih dveh letih aktivnosti nismo pospeševali. Premaknili smo pomembne aktivnosti in dejansko ni več to gradbena jama, ampak se aktivnosti nadaljujejo. Če bodo zagotovljena sredstva tudi v letu 2012, 2013 in 2014 po sedaj veljavnem načrtu, v dogovoru z Univerzitetnim kliničnim centrom, in če bomo ostali v okviru dogovora 110 milijonov potrebnih sredstev, naj bi se ta objekt zaključil konec leta 2014. Hvala.
Želite dopolnilni odgovor? Izvolite.
Hvala lepa. Me veseli, da so se začele zadeve premikati. Vendar moram povedati, da sem osebno sodeloval pri prvih idejnih projektih, ki so bili leta 2001, se pravi pred 10 leti kot tedaj podžupan Ljubljane in predsednik Sveta Zdravstvenega doma Ljubljana, ki ima v tem urgentnem bloku oziroma kot ga zdaj imenujete diagnostični terapevtski in servisni objekt, mislim, da tudi svoje prostore SNMP, Splošna in nujna medicinska pomoč. Seveda upam po tem, kar ste povedali, da bomo dejansko v letu 2014 ta prepotreben objekt dobili. V sedanjih prostorih, ki so izrazito neprimerni za čas, v katerem živimo, delajo zelo požrtvovalni zdravstveni delavce, in mislim, da si vsi skupaj ta objekt zaslužimo, tako tisti, ki tam delajo, kot tisti, ki smo čim manjkrat njihovi gostje. Upam, da bodo vsi ti napori, ki jih je ministrstvo v zadnjem času naredilo, pripeljali do dokončne izgradnje tega prepotrebnega objekta.
Gospod minister, izvolite.
Seveda se kot minister pridružujem vašim iskrenim mislim. Brez postavitve mreže urgentnih centrov bo težko reorganizirati zdravstvo za najhitrejšo možno pomoč. Lahko bi se pa tudi na tem projektu marsikaj naučili. Nalašč sem segel šest, sedem let nazaj, ko je idejni projekt nastal. Takrat se je dejansko govorilo o urgentnem bloku, in ta je obsegal 33 milijonov. Ta je vključeval nujno medicinsko pomoč in še nekaj ostalega. Kasneje se je projekt nadgrajeval ali razširil na sedanjih 110 milijonov in ne obsega samo tega urgentnega bloka ampak tudi vse ostalo. Vendar po premikih v zadnjih dveh letih, če bodo sredstva zagotovljena v letih 2012, 2013 in 2014, bi se projekt in objekt v letu 2014 lahko zaključil. Hvala.
Gospod Miro Petek bo postavil Poslansko vprašanje gospodu Borutu Pahorju v funkciji ministra za javno upravo. Izvolite.
Hvala za besedo. Glede zaposlitev v javnemu sektorju obstajajo v javnosti zelo različne številke in odstotki, seveda glede na to, kakšno časovno obdobje zajamemo. Obstaja pa tudi podatek, da je v obdobju od decembra 2008 do maja letošnjega leta število zaposlenih v javnemu sektorju večje za 4 tisoč 123 zaposlenih, verjetno pa je v zadnjih mesecih temu dodana še kakšna desetina ali stotina zaposlenih. Če bi ocenili bolj na palec, potem bi lahko rekli, da na letni ravni za dodatne zaposlene v javnemu sektorju in državni upravi namenjamo dodatnih okoli 200 milijonov evrov. Predlagani interventni zakon, ki je pretekli teden padel, je sicer prepovedal oziroma omejil dodatno zaposlovanje, hkrati pa je tudi dopuščal izjeme in očitno tudi za te kadre koalicije. Kot je danes tukaj bilo že rečeno, omejevanje zaposlovanja bi lahko omejili tudi s sklepi Vlade, vendar se to ni zgodilo. Po nekaterih podatkih, ki so prisotni v javnosti, ta čas vsa ministrstva za nedoločen čas množično zaposlujejo strankarske kadre, ki so sicer vezani na mandat, na kabinet, vendar se jim pred iztekom mandata zagotavljajo zaposlitve. Menda obstajajo celo seznami, koga je treba zaposliti, seveda na ta način, da je vse v skladu z zakonom, da je fasada urejena, vendar so ti razpisi pisani točno na določeno osebo oziroma točno na določen ime in priimek. O tem sem dobil v zadnjem času kar nekaj sporočil, preko elektronske pošte se ljudje pritožujejo okoli tega, prijavljali so se na razpise, imeli so boljše pogoje kot tisti, ki so bili sprejeti, vendar so ostali zunaj. Zaposlovanje strankarskega podmladka in posameznih strankam zvestih ljudi za nedoločen čas seveda državo ustrezno stane, na drugi strani pa takšna klientelistična praksa vodi v razkroj vrednot in morale, kar bo gotovo težje vzpostaviti, kot se pa rešiti same finančne krize. Zato vas spoštovani predsednik Vlade sprašujem: Koliko tako imenovanih političnih zaposlitev je bilo v javnemu sektorju v zadnjih mesecih? Hvala.
Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Enako iskreno kot sem prej odgovoril vašemu kolegu poslancu Černaču, odgovarjam tudi vam. Prej sem dejal, da ni bilo storjeno toliko, kot bi si sam želel in zato tudi prevzemam odgovornost. Enako iskreno moram vam povedati, da mi ni znan noben primer, kot ga vi navajate v vprašanju. Če je temu tako, me prosim obvestite o tem. Meni ni znano, ne da bi obstajali kakšni seznami, ne da je kdo od zaposlenih zaradi privilegiranega položaja dobil to mesto mimo pravil, ki bi obče veljala. Moram vam iskreno reči, da mi to ni znano. Če je tako, me prosim obvestite, pošljite v kabinet, prosim, obvestite tudi javnost o tem, to je nedopustno in v popolnem nasprotju s tem, za kar sem si vedno prizadeval. Hkrati ko zelo odkrito in jasno rečem, da tudi v vlogi ministra za javno upravo glede zmanjševanja zaposlenih ali držanja sklepov, ki smo jih bili sprejeli glede tega, ni bilo storjeno toliko, kot sem si želel ali pa bi moralo biti, tako odkrito vam moram tudi reči, da mi ni znana nobena slaba praksa, ki jo vi omenjate. Če je temu tako, povejte kje in za koga gre. V mojem kabinetu to zagotovo ni tako in za to sem tudi odgovoren, na Ministrstvu za javno upravo mi pomaga gospa sekretarka Vlade in mi ni znano, da bi prišlo do kakšne slabe prakse, prav tako ne tudi za ministrstva. Če je bilo temu tako, potem je treba temu pojavu takoj stopiti na prste. Od začetka mandata sem bil občutljiv na pristranskost pri takšnih stvareh in sem še danes občutljiv in bom tudi, ko ne bom več opravljal te funkcije. Kot rečeno, če so nesprejemljivi pojavi, mi niso znani, če me boste obvestili, da so in bomo ugotovili, bom tudi nemudoma ukrepal. To je nedopustno, vedno sem bil proti temu, da bi se dobivale državne službe zgolj zaradi strankarskih referenc ali drugih pristranskih referenc, ki niso obče, in pri tem vztrajam tudi danes. Če je temu tako, prosim obvestite pristojne in bom ukrepal jaz in bodo ukrepali oni. Jaz teh podatkov nimam, in to vam moram zelo iskreno povedati. In prosim, zdaj imate priložnost, tudi recite, povejte, če gre za moj kabinet, toliko pa svoje ljudi poznam in bom takoj povedal, ali imate prav, se motite. Prosim.
Želite še dopolnilni odgovor? Izvolite.
Spoštovani predsednik Vlade, vam bom takoj povedal. Sam sem poslal vrsto pisnih poslanskih vprašanj glede tega na vse ministre in dobil sem prav zanimive odgovore. Na primer, Urad Vlade Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu, gospod Žekš je podpisan in mi odgovori, da je na začetku mandata bilo zaposlenih 13 oseb, danes jih je 17, "v času mandata nismo v redno delavno razmerje zaposlili nikogar, ki je oziroma bi bil sicer zaposlen v kabinetu za določen čas in do konca mandata zaenkrat ne nameravamo zaposliti nikogar iz kabineta". Ta odgovor je bil poslan 19. avgusta 2011. Pazite, vmes pa je bil na spletni strani ministrstva, ki ga vodite vi, to je 9. avgusta, objavljen razpis zaposlitev sekretarke v Uradu Vlade za Slovence v zamejstvu in po svetu in tudi slepi gospod predsednik Vlade spregleda, da je šlo za politično namestitev, in to iz vašega političnega kroga. Zakaj tako sprenevedanje? Tak odgovor kaže, da gre za določena kalna ozadja. Jaz osebno mislim, da je šlo za pritisk na ministra Žekša, ne vem, zakaj bi se minister Žekš dal v zobe na tak način ali pa mu je nekdo tak odgovor, lažen odgovor, podtaknil. Hvala.
Odgovarja predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Brez zamere, ob vsem globokem spoštovanju do akademika Žekša, v njegova ravnanja ne dvomim, prosim, ne dvomite tudi vi v moja. Ali mislite, da sem jaz akademiku Žekšu svetoval kakršnokoli zaposlitev ali da bi akademik Žekš bil pripravljen ob svoji zdaj že legendarni samostojnosti, samostojni presoji stvari pripravljen zaposliti, če mu kar koli nekdo tako mimogrede reče. Dajmo raziskati ta primer. Zakaj ga ne vzamemo kot "in case" in ga dajmo preiskati in ugotoviti, kaj je na tej stvari. Meni čisto konkretno stvari niso znane, mogoče bi bilo treba prebrati samo eno stvar, če mi čas dopušča. Glejte, primerjalno s podatkov števila tako imenovanih kabinetnih zaposlitev v mandatu prejšnje vlade in njihovi karieri po prenehanju funkcije funkcionarja, na čigar mandat so bili vezani, je po podatkih centralne kadrovske evidence organov državne uprave mogoče ugotoviti, da je bilo od 143 javnih uslužbencev, ki so sklenili delovno razmerje za določen čas, vezano na osebno zaupanje funkcionarjev v mandatu prejšnje vlade, po koncu mandata prejšnje vlade 60 javnih uslužbencev še vedno zaposlenih v organih državne uprave za delavno razmerje za določen čas ali nedoločen čas, 83 takšnim javnim uslužbencem pa je delavno razmerje prenehalo bodisi med mandatom prejšnjega do konca mandata. Glejte, hočem povedati, da se trudimo, kolikor je v moji moči tudi z mojim osebnim mandatom, da se nekaj, kar je bila slaba praksa prejšnjih vlad, saj to so tudi dopuščale okoliščine, da se ta praksa ne bi nadaljevala. Če razpolagate z drugačnimi informacijami, bomo šli od primera do primera. Prej ali slej, da ne bom rekel kdaj, se bo iztekel mandat te Vlade. Med ostalimi slabimi in dobrimi zapuščinami želim pustiti eno, ki ima po mojem mnenju pozitivno sporočilo, in to je, da ne more biti država rezervirano mesto za politično lojalne ljudi, da dobijo zaposlitev zgolj zaradi te reference. To se ne sme zgoditi in se bom potrudil, da kolikor bo in je v moji moči veliko, tudi če bom izgubil polne pristojnosti, da se to ne bo zgodilo. Zato bi rad danes, še toliko časa pred koncem te vlade razčistil te primere in poskrbel, da se neka slaba praksa, ki je bila doslej, ne bo ponovila tudi ob koncu tedna. To vam želim dati besedo.
Hvala lepa. Gospod Jakob Presečnik bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano gospodu mag. Dejanu Židanu.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod predsednik Vlade, ministri in ostali prisotni, kolegice in kolegi! Ker je moral, tudi napovedano je bilo, minister Židan na pot v Bruselj, vseeno postavljam poslansko vprašanje in želim, da dobim na naslednji seji tudi ustni odgovor. Gre pa za to, da je program razvoja podeželja za obdobje 2007–2013 opredelil vrsto ukrepov, katerih glavni namen je izboljšanje trajnostnega razvoja podeželskih območij. In eden od teh ukrepov je bil tudi ukrep številka 112 – Pomoč mladim prevzemnikom kmetij, ki opredeljuje enkratno finančno pomoč mladim prevzemnikom kmetij za prvi lastniški prevzem kmetije. Do tukaj je vse v redu. V treh dosedanjih razpisih je bilo v razpisnih pogojih med drugim tudi določeno, da se za datum lastniškega prevzema kmetije šteje datum vpisa v zemljiško knjigo oziroma dovolj vložitve predloga za vpis v zemljiško knjigo. Kot je znano, smo letos v Državnem zboru sprejeli novelo Zakona o zemljiški knjigi, ki je imela ravno nasprotne posledice od želenih, saj so se postopki močno podaljšali, poleg tega pa vlagatelj nima nobenega vzvoda, da bi ugotovil, v kateri fazi postopka se njegov zemljiškoknjižni predlog tudi nahaja. Na ta način država še bolj birokratizira postopke, na katere vlagatelj nima nobenega vpliva in je prepuščen na milost in nemilost zemljiškoknjižnega sodišča. O tem sem spraševal že letos julija tudi ministra za pravosodje. Posledično pa lahko vlagatelj zaradi tega zamudi roke, določene v javnem razpisu, in ostane brez sredstev,poudarjam, brez svoje krivde ali kakršnekoli možnosti vpliva. Sprašujem gospoda ministra: Zakaj se je ministrstvo odločilo za spremembo pogojev iz prejšnjih let na letošnje leto za pridobitev nepovratnih sredstev, ki so bili vključeni v uredbo o ukrepih programa razvoja podeželja za obdobje 2007–2013 v letih 2011 in 2013, ki jo je 14. aprila sprejela Vlada in na podlagi katere mora vlagatelj zahteve za pomoč mladim prevzemnikom kmetij predložiti dokazilo o vpisu v zemljiško knjigo? Imam pa tudi pobudo, da ministrstvo prouči in se spremenijo pogoji tako, da bo dovolj predlog za vpis, tako kot je veljalo prej, zaradi težav, ki so se pojavile na zemljiški knjigi in na katere prevzemniki ne morejo vplivati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Presečnik, glede na vašo izjavo bo minister Židan odgovarjal na vaše vprašanje na naslednji seji Državnega zbora. Gospa mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila vprašanje ministru za zdravje, gospodu Dorijanu Marušiču.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani ministri, gospod minister! Verjetno bi se vsakdo strinjal, da ni dopustno, če se v pomanjkanju sredstev za zdravstvo netransparentno ali v neskladju z zakoni porablja milijone evrov javnega zdravstvenega denarja. Prav tako bi se vsakdo strinjal, da je nedopustno, če bi se namesto za zdravljenje zdravstveni denar porabljal za financiranje gradbenega in informacijskega lobija. Če to res počnejo vodilni na Onkološkem institutu, kjer se večina požrtvovalnih zdravnikov in drugo zdravstveno osebje trudi zdraviti najbolj zahtevne paciente, je to še posebej obsojanja vredno. Prav o tovrstnem dogajanju je namreč poročalo Delo na tretji strani šestega tega meseca. Poročalo je o negativnem mnenju, ki naj bi ga Onkološkemu inštitutu Republike Slovenije za leto 2009 izdalo Računsko sodišče. Nepravilnosti naj bi bile ugotovljene pri izplačevanju plač in dodatkov, pri nabavi zdravil in računalniške opreme, prav tako so bile ugotovljene nepravilnosti v računovodskih izkazih. Računsko sodišče naj bi ugotovilo, da je šlo za kršenje Zakona o javnih naročilih in za netransparentno poslovanje Onkološkega instituta. Hkrati je Delo poročalo, naj bi Onkološki institut zaračunaval Zavodu za zdravstveno zavarovanje Slovenije previsoko ceno zdravil. Na to me je še pred zapisom v medijih opozarjal tudi del zdravstvenega osebja Onkološkega inštituta. V zadnjih petih letih, to je od leta 2006 do konca leta 2010, naj bi Onkološki inštitut na podlagi načrta porabe zdravil porabil najmanj za 22, 5 milijona evrov več, kot jih je za nakup zdravil dejansko porabil. Denar naj bi se po pisanju Dela porabil za gradbene in za informacijske posle. Ker gre za dokumente Računskega sodišča Republike Slovenije, ki naj bi že dokazovali netransaprentno poslovanje in kršitve zakonov, me zanima: Kakšni so bili oziroma kakšni bodo ukrepi Ministrstva za zdravje v tem javnem zavodu? Sprašujem: Ali je Ministrstvo za zdravje v času vašega vodenja sprejelo kakršenkoli ukrep proti kršilcem Zakona o zdravstvu, koliko in kje? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Besedo ima minister za zdravje gospod Dorijan Marušič.
Spoštovani, gospod predsednik. Cenjena poslanka, kolegi, poslanke in poslanci! Hvala za to vprašanje. Naj mi bo dovoljeno, da tudi tukaj sežem nekoliko dlje v zgodovino in naj se najprej ustavim pri Računskem sodišču, revizijskem poročilu o urejenosti področja zdravil iz februarja 2009, ki je pokazal, da se poraba in stroški za zdravila v bolnišnicah prikazujejo nepomanjkljivo ter da je sam postopek odločanja o tem, kako se sredstva namenjajo, nesistemski. Takrat kot svetovalec generalnega direktorja Zavoda za zdravstveno zavarovanje sem se natančno poučil in po prevzemu funkcije smo se lotili problema na naslednji način. Najprej smo revidirali analizo o dodeljenih sredstvih za biološka in inovativna sredstva in o porabljenih sredstvih za ta zdravila od leta 2006 dalje in ugotovili, seveda ne tako veliko številko, kot ste jo navedli za Onkološki inštitut, ampak šlo je za razhajanje, ter takoj obvestili plačnika, to je Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, naj ustrezno ukrepa, da so očitno med njihovim načrtovanjem in realizacijo veliki razkoraki, kar po mojem v letu 2011 res ni sprejemljivo. Imamo natančne podatke o obolelih s to težko boleznijo, imamo register, eden redkih v Sloveniji, imamo epidemiološke podatke in bi lahko bistveno bolj načrtno in sistemsko načrtovali sredstva za te bolnike. Obvestili smo torej zavod, da ustrezno ukrepa. Druga stvar. Ker je zdravstveni svet moj posvetovalni organ, sem mu naložil, naj pogleda in prouči vse programe, ki so bili preko zdravstvenega sveta umeščeni v sistem financiranja, ali je prišlo do njihove implementacije, ali bolniki dejansko ta zdravila prejemajo in če ni, naj sprožijo ustrezne pobude, da do tega pride. Ta projekt je pokazal, da praktično zdravila, ki so bila od leta 2006 potrjena na zdravstvenem svetu, so tudi dostopna za slovenske bolnike in bolnice, kar je po mojem dober podatke. Bolj ali manj sem sedaj samo opisal neke ukrepe. Seveda imam kot minister tudi ukrepe možne na področju zakonodaje, zato sem konec leta 2010 sprejel pravilnik o razvrščanju zdravil na liste. Ta pravilnik omogoča tudi razvrščanje bolnišničnih zdravil in vpeljan je tudi sistem poročanja o porabi in stroških za zdravila v bolnišnicah. Po podatkih, ki sem jih zadnjič dobil na skupščini, ki je bila zelo odmevna, tudi o tem so poročali mediji in ne samo o nenamenski porabi na Onkološkem inštitutu, niso bila še razvrščena bolnišnična zdravila v letu 2011, zavod ima čas do konca leta 2012, da vsa zdravila umesti na listo. Da bomo lahko zelo načrtno spremljali porabo zdravil, smo v splošnem dogovoru, to je sistem dogovora med partnerji, ki delujejo v zdravstvenem sistemu, sprejeli določilo, da mora zavod oziroma vsi izvajalci spremljati bolnike, načrtovana, porabljena sredstva tako po diagnozi kot tudi po količini porabljenih sredstev. Mislim, da imajo sedaj izvajalci predvsem pa zavod vsa možna orodja, da natančno spremljajo porabo po bolnikih in da se, po mojem preživelih časih načrtovanja, dejansko usmerimo k transparentnejšemu financiranju, naravnanem na potrebah državljanov. Tretji ukrep. Glede na številne pripombe, ne samo iz medijev, ampak predvsem iz samega javnega zavoda tudi mnenje Računskega sodišča, ki ste ga omenili, sem se posvetoval oziroma tudi srečal sem se s predsednikom Komisije za preprečevanje korupcije. Pripombe, ki so bile, so na nek način celo presegale možnost neposrednega vpliva ministra nad Onkološkim inštitutom. Dogovorjeno je bilo, da bi šli v skupni nadzor. Ker do tega ni prišlo, sem se sam odločil in odredil pravni nadzor Onkološkega inštituta. Žal še ni zaključen in vam poročila ne morem podati. Ko bo zaključeno, bo tudi javno dostopno. Vsi nadzori, ki smo jih opravili na Ministrstvu za zdravje, so javno dostopni na spletni strani. Aktivnosti so bile, jaz sem prepričan, da je sporočilo, ki ga danes poskušam dati, da so bile nepravilnosti, se strinjam, analitično smo se jih lotili, z ukrepi v pravilniku in v dogovorih smo pripeljali tako, da bi lahko bil sistem financiranja pregleden in dejansko to, kar pravite, se strinjam, moral bi biti namenjen tistim, ki ga uporabljajo, bolnikom, ki rabijo ta sredstva. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Julijana Bizjak Mlakar, želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Ja, bi prosila, ker gospod minister ni uspel vsega povedati, kar je načrtoval. Me veseli, da gredo ukrepi v smer sistemskega reševanja te problematike. Upam, da bo tudi upravni nadzor in da se bodo na podlagi tega izvedli kakšni ukrepi. Mislim pa, da glede na to, da je Računsko sodišče že podalo svoje ugotovitve, bi bil čas že na osnovi tega, da se nekaj naredi. Če je vključena tudi protikorupcijska komisija, mislim, da je to tudi prav, če so se dejansko ti denarji porabljali za gradnjo stavb, za stroške nove upravne stavbe, kot piše Delo, in če so res sporni tudi nenavadno visoki stroški za informacijsko tehnologijo. Zato podpiram te ukrepe, ki jih izvajate, ampak mislim, da bi bilo treba na osnovi tistega, kar pa že vemo, pa tudi storiti še kakšne korake že pred tem, preden so znani še vsi ostali rezultati. Hvala lepa.
Želi besedo minister? Gospod Dorijan Marušič, prosim.
Lahko se samo pridružim, da bi si tudi sam želel, da bi vsi postopki potekali še hitreje. V vsakem primeru plačnik Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije ima vsa orodja, da lahko namensko načrtuje in tudi financira sredstva, za vse nepravilnosti nazaj, upam, da jih bo upravni nadzor odkril, če ne, ga bom ustrezno razširil, tako pač potekajo postopki. Želel sem samo izpostaviti, da se zavedamo problematike bioloških inovativnih zdravil, lahko pa sporočim, da leta 2011 je slika popolnoma drugačna. Če smo se pred leti pogovarjali o eksploziji potrebnih sredstev, danes z vsemi orodji, ki smo jih vpeljali, lahko zagotavljamo, da tisti, ki potrebujejo ta zdravila, jih tudi dobijo. Predvsem s podzakonskimi akti, ki smo jih vpeljali v letu 2010, s prodornostjo generičnih zdravil je bolnikom s to težko boleznijo dostopna tudi obravnava z biološko inovativnimi zdravili. Hvala.
Hvala lepa. Gospod dr. Vinko Gorenak bo postavil vprašanje ministru za finance gospodu dr. Francu Križaniču.
Hvala lepa. Gospod predsednik, moje poslansko vprašanje se nanaša na leti 2009 in 2010, in sicer konkretno na proračunske uporabnike, še konkretneje na plače, delovno uspešnost, nadure, avtorske pogodbe, podjemne pogodbe, študentsko delo. Minister ima zagotovo premalo časa, da bi na vse to odgovoril, dal mi je že nekatere podatke tudi v pisni obliki, pa tudi sicer jaz moram reči, da ugotavljam, da je malo težava v tem, da odgovarja minister, ki nima vzvodov, da bi vplival na te stvari. Na nek način ni pravi minister, ker bi moral vsak minister sam odgovarjati za stanje na svojem področju. Pa vendarle mi dovolite, da povem naslednje številke. Poglejte, jaz sem si sam nekatere stvari uspel izračunati iz javno dostopnih podatkov. Ministrstva oziroma proračunski porabniki so bili tako v letu 2009 kot v letu 2010 z različnimi sklepi vlade pozvani k temu, da nižajo, nižajo in še enkrat bom rekel nižajo stroške, kar je z vidika vlade tudi razumljivo. Res pa je, tako kot sem tudi včeraj rekel, eni ministri enostavno tega ne spoštujejo, imajo se za nekaj več, eni ministri to spoštujejo delno, eni so pa kar precej restriktivni. Poglejte, nekaj številk za primerjavo. Če izključimo plače in govorimo samo o delovni uspešnosti, nadurah, avtorskih pogodbah, podjemnih pogodbah in študentskem delu, podatek na zaposlenega – ali si predstavljate, da je Ministrstvo za zunanje zadeve zapravilo 9 tisoč 220 evrov, izven plače, na enega zaposlenega, ali 20 delavskih plač, skoraj 20 delavskih plač na enega zaposlenega na ministrstvu, ampak recimo, da imajo tam še diplomate in ne vem koga še vse. Pa gremo na Službo Vlade za zakonodajo. Služba Vlade za zakonodajo je poleg rednih plač izplačala 8 tisoč 946 evrov bruto v letu 2010, kar je neumno nora številka ali visoka. Zanimivo, Ministrstvo za kulturo, glejte, 3 tisoč 48 evrov, poleg plač. Ne vem, kaj imajo toliko za početi. Statistični urad, tudi v kabinetu predsednika Vlade, 3 tisoč 211 evrov, in tako dalje in tako dalje. Pa če omenim še tiste najnižje porabnike, glejte, na upravni enoti 376 evrov, pa jim število zaposlenih že 8 let nižamo in so prišli nekateri že tudi več kot 10 % nižje ali pa na policiji 630 evrov. Skratka, te številke se mi zdijo previsoke, da nekdo izplača 20 bruto delavskih plač poleg rednih plač skozi tovrstne dodatke. Verjamem, da bo minister kaj rekel, čeprav on sam po teh številkah na Ministrstvu za finance sodi med tiste, ki dela red oziroma se drži sklepov Vlade. Hvala lepa.
Hvala. Odgovor, prosim, gospod Križanič, minister za finance.
Spoštovani! Ministrstvo za finance je z ustreznimi direktorati za javna plačila na razpolago članom visokega zbora, da pridobijo podatke, ki jih potrebujejo za oceno delovanja slovenske države, slovenske ekonomske politike, urejenosti. In v tem okviru smo tudi dostavili ustrezne podatke. Čas je bil zelo kratek, zato strukture tabel tukaj ne bi navajal. Če bi katerikoli poslanec, vključno z dr. Gorenakom, želel še dodatno oziroma večjo ekspertizo, je potrebnega nekoliko več časa med postavitvijo vprašanja in končnim rezultatom, ker gre za kar precej obsežne informatizacijske obdelave. Mi smo pa seveda, prvič, dolžni in, drugič, tudi z veseljem to naredimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod dr. Vinko Gorenak, želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Formalno ja, najraje bi preskočil ta drugi del in predlagal tistega tretjega, če smem po poslovniku, če ne smem po poslovniku, mi to povejte. Gospod predsednik, predlagam vam, res minister za finance ni pravi minister za odgovore na ta vprašanja, predlagam, da o tem opravimo javno razpravo in sem povabimo samo tiste ministre, ki ne spoštujejo lastnih sklepov in sklepov predsednika Vlade na tem področju. Če to lahko uredite poslovniško, sicer se boste pa sami odločili. Hvala lepa. Skratka, predlagam razpravo.
Želite dodaten odgovor, gospod Franci Križanič? [[Ne.]] Prosim, postopkovni predlog, dr. Gorenak.
Hvala. Saj sem povedal, odločite, gospod predsednik, ampak mislim, da bi morali tu sedeti tisti ministri, predvsem gospa Širca, recimo, ki je bila tako zelo radodarna, in še nekateri drugi ministri, ki enostavno ne spoštujejo sklepov, ki jih Vlada sprejme. Veste, izplačati 20 delavskih plač poleg redne plače, se mi pa zdi že hudo grdo, da ne rečem neokusno. So pa nekateri ministri, ki so pa to zelo spoštovali. Recimo, tudi prometni minister, ki je tukaj, vidim, da je nižal stroške v skladu s sklepi Vlade. Imate pa ministre, ki enostavno ne, na primer Služba Vlade za zakonodajo, Statistični urad recimo, zanimivo, in tako dalje. Te absolutne številke kažejo zelo velike številke. Glejte, Služba Vlade za zakonodajo, 230 tisoč evrov za avtorske pogodbe, ali pa recimo pravosodni minister – si predstavljate, že pri sprejemanju proračuna 2009 sem povedal, da je težava s pravosodnim ministrom, ki je iz nekaj 10 tisoč evrov za 300 % povečal sredstva za avtorske pogodbe. Glejte, koliko je pa porabil: 125 tisoč v letu 2009, potem ko je bil pa sklep Vlade, da je treba to reducirati, je pa to povečal na 316 tisoč evrov. Ja za božjo voljo, no! Skratka, predlagam, če boste uredili po poslovniku, da odgovarjajo tisti ministri, bom zelo vesel. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod dr. Vinko Gorenak. O predlogu poslanca dr. Vinka Gorenaka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razgovor o odgovoru ministra za finance dr. Križaniča na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 20. septembra 2011, v okviru glasovanj. Gospa mag. Sara Viler bo postavila vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano gospodu mag. Dejanu Židanu.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Glede na to, da ministra ni, bi si želela ustni odgovor. Sprejetje Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kmetijskih zemljiščih v mesecu maju je že prineslo prve rezultate, nezadovoljstva in kritike med bodočimi graditelji objektov, in sicer glede odmere odškodnine za spremembo namembnosti kmetijskih zemljišč. Prvotni namen in predstavitev zakona temelji na zajezitvi pozidave in proti zaraščanju obdelovalnih površin. Pristojni so hiteli z razlagami, da je sprejetje zakona nujno potrebno, saj se Slovenija nahaja na repu lestvice z najmanj obdelanimi kmetijskimi površinami na prebivalca. Namen trajne zaščite najboljših kmetijskih zemljišč, je tako sprejeti zakon ponovno uvedel plačilo odškodnine za spremembo kmetijskega zemljišča, ki ga je država ukinila že leta 2003, vendar so se kmalu po sprejetju zakona pokazale pomanjkljivosti ali bolje rečeno zakonske anomalije. Tako dnevno moro doživljajo investitorji, bodoči graditelji, po večini mlade družine, ki velikokrat rešujejo svoj prvi stanovanjski problem, ko ob vseh stroških in birokratizaciji postopkov za pridobitev gradbenega dovoljenja, prejmejo še odločbo za plačilo odškodnine, ki velikokrat znaša več kot 10 tisoč evrov. Največji problem, ki je nastal ob sprejetju novega zakona, je vsekakor dejstvo, da odškodnino za zemljišče plačujejo tako lastniki, katerih zemljišče je že dalj časa zazidljivo, kakor tudi tisti lastniki, katerih zemljišča so postala zazidljiva pred kratkim oziroma s sprejetjem novega občinskega plana oziroma občinskega prostorskega načrta. Kako si lahko država, ki bi morala ščitit svoje državljane, privošči, da jim jemlje pridobljene pravice, retroaktivno poseže v zakonske pravice? Koga pravzaprav ščiti?! V zakonu o prostorskem načrtovanju jasno piše, da je stavbno zemljišče zemljiška parcela ali njen del, na katerih je zgrajen objekt, oziroma zemljiška parcela, ki je z občinskim prostorskim načrtom namenjena za gradnjo objekta. S sprejetjem novega zakona o kmetijskih zemljiščih se lastnikom stavbnih zemljišč jemlje pravica, ki iz tega izhaja. Govorimo o pravici graditi na lastniškem stavbnem zemljišču, ki mu je bil v prostorskem načrtu dodeljen status stavbnega zemljišča. Ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano sprašujem: Kaj namerava narediti na omenjenem področju, da se odpravijo nastale anomalije? Ali glede na trenutno situacijo ministrstvo že razmišlja, kako bi omenjeni zakon spremenilo v delu, ki določa način in višino plačevanja odškodnin ter kdo je zavezanec za plačevanje omenjene odškodnine?
Ustni odgovor boste dobili na naslednji seji. Gospod Jožef Jerovšek bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću ter gospodu Borutu Pahorju v funkciji ministra za javno upravo, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Spoštovani gospod minister, predsednika Vlade v funkciji za javno upravo vsaj v tem trenutku ne vidim. V času mandata sedanje vlade se resorna ministrstva in Ministrstvo za javno upravo, kot ministrstvo, ki koordinira in gospodari z nepremičninami v državni lasti, pogosto odločajo za nerazumna najemanja prostorov za državne institucije in pogoste selitve institucij. Izgleda, da koruptivni način najema prostorov Nacionalnega preiskovalnega urada s strani bivše ministrice Kresalove Vlade ni izučil, saj se nerazumljivi, za državo finančno zelo škodljivi najemi in posledične selitve državnih institucij, pripravljajo in vršijo še naprej. Najnovejša nerazumljiva selitev je planirana s selitvijo Instituta za vode Republike Slovenije iz prostorov na Hajdrihovi 28c, kjer je institut že 35 let, v stavbo na Litostrojsko. Inštitut za vode Republike Slovenije s stavbo na Hajdrihovi gospodari po načelih dobrega in vestnega gospodarja, in to že dobrih 35 let. Tu ima tudi laboratorije in delavnice, ki so nujno potrebne za strokovno delo inštituta. V neposredni bližini pa so drugi inštituti, s katerimi je strokovno povezan, tako da je rešitev v tem trenutku izjemno racionalna. Hkrati je selitev na novo lokacijo v strokovnem smislu katastrofalna in povsem v nasprotju s politiko zmanjševanja javnih izdatkov, saj bodo za inštitut stroški za manjše prostore, kot so sedanji, višji za 250 tisoč evrov na leto. Zato sprašujem: Ali ima Vlada v ozadju načrt za ukinitev Inštituta za vode Republike Slovenije kot javnega zavoda oziroma iz katerih razlogov ga uničuje? Ker sta stavba in lokacija Inštituta za vode Republike Slovenije izjemni, je popolnoma jasno, da so v ozadju zasebni interesi. Podobno je pri predvideni selitvi Zavoda za zdravstveno varstvo iz stavbe na Prešernovem trgu. Zato sprašujem: Kdo je dejanski interesent za stavbo in kdo je Vladi predlagal selitve? Ali so točne informacije, da se bosta v stavbo selila Inštitut za hidravlične raziskave in Inštitut za fotogrametrijo? Katere javne osebe so lastniki teh inštitutov? In še drugo, kar tudi slišimo: Ali je srednjeročna selitev povezana z interesi veljakov iz Mestne občine Ljubljana o zasebni rabi kopališča Kolezija, je v načrtu kak zasebni hotel in je zato potrebno uničenje inštituta oziroma da bi ta fantastična zgradba prešla v lasti nekoga?
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovane gospe poslanke, poslanci, kolegi ministri, spoštovani gospod Jerovšek! Zelo žal mi je, da so tisti, ki so to vprašanje spodbudili, dali izredno nenatančne in čudne podatke. Ta inštitut poznam zelo dolgo časa, poznam zgodbo okoli tega inštituta in jaz detajlov, ki so zelo nerodni in kočljivi, ne bi tukaj objavljal, zlasti detajlov o njihovi znanstveni odličnosti, ki je pri približno 48 ljudeh trikrat slabša od znanstvene odličnosti katedre povprečne fakultete, ki ima 3 osebe in tako naprej. Gre za ukrep, ki bo omogočal kvalitetnejšo sodelovanje inštituta, katerega država letno plačuje 2,5 milijona. Zadeve, če gremo pogledati podrobno, so pa lahko pri delu teh delavcev, ki so vpleteni kot lastniki tudi podjetij, ki so s tem inštitutom v preteklosti delale, zelo čudne. Zaradi vzpostavitve kontrole in boljšega sodelovanja in dela je bila to odločitev. Gre za selitev iz objekta, ki je v državni lasti, v objekt, ki bo v državni lasti. Gre za najemnine, ki ne bodo večje, kajti že zdaj, ko bo v tem inštitutu treba po prenosu, ker gre za državno imovino, tudi plačevati odškodnino, se bodo te stvari izenačile. Razen tega pa moram še to povedati, da v nobenih kombinacijah ni govora, odločno zanikam vsake navedbe oziroma sume v neke čudne kombinacije, kot so naštevali, kakor tudi ne morem pristati na to, da gre za kakršne koli lastniške zadeve. Pri eventualnih selitvah koga drugega, bo šlo za selitve znotraj državnih inštitucij v državno lastništvo. Poleg tega bi še to povedal, da je ta inštitut mlajši kot ste navedel. Kajti vmes so bile reorganizacije z nekimi drugimi inštituti. Moram povedati, da ta inštitut raziskovalno že 10 let ni uporabljal opreme. Na projektih, ki jih ima – 2 tekoča projekta – od 13 delata samo 2 z inštituta, pa še te naloge so iz bioloških znanosti. Vem, da je oprema, ki je nekje inštalirana, na voljo kvalitetnim raziskovalcem, ne glede, ali so 5 kilometrov dlje ali bližje. Sam sem gostoval po svetovnih inštitutih kot gostujoči raziskovalec, v Bristolu, v Ameriki, kjer koli, ker sem bil tja povabljen, četudi je bil moj sedež pisarne na Jamovi 2, v Ljubljani. Se pravi vse te informacije, ki ste jih dobili, so samo poskus ozke skupine, da obdrži status nekontroliranega dela znotraj inštituta, kljub temu da država plačuje zelo visoke denarje za njihove plače. Hvala.
Želite še dopolnilni odgovor? Izvolite.
Gospod minister, zdaj na tem, kar ste na koncu rekli, če je to res, kar ste rekli, poskusi ozke skupine, da si nekaj zadržijo, potem morate Državni zbor takoj informirati o tem. Ne morete govoriti, da je vse tako, kot je, pa nič povedati. Vlada je dolžna skrbeti za gospodarno rabo. Me zanima tudi: Kakšni bodo stroški za približno enako funkcionalno opremo v laboratorijih, delavnicah? Zdaj, jaz ne vem, minister je zelo negativno opisal ta inštitut, ne verjamem skoraj, da je tako slab. Zdaj pa drugo. Predsednika Vlade ali ministra sprašujem, poglejte, argumenti Vlade so stalno isti. V temu mandatu je Vlada preselila kmetijsko ministrstvo iz tiste stavbe, ki je bila prej v bivši stavbi Slovenijales, ki je baje celo pod hipoteko, dejanske v lasti srbskih narkomanskih navez, take so informacije. V tisto stavbo, kjer je bilo prej Ministrstvo za kmetijstvo, pa vselila Službo Vlade za regionalni razvoj, torej drugo ministrstvo. In tja se je preselil gospod Kos s svojo komisijo proti korupcijo za bistveno večje stroške, kot jih je imel prej. Služba Vlade tudi verjetno za bistveno večje stroške. Po mojih informacijah, tako sem slišal, je selitev kmetijskega ministra stala skoraj milijon evrov. Zakaj to Vlada počne? Iz ene stavbe v sosednjo se seli, tja pa na isto mesto drugo ministrstvo, saj to je za laika neproduktivno. Tukaj se gre za zasebne interese, za zaslužke pri selitvah in tako naprej, ki gredo v točno posvečene roke. Ko se pa potem izkaže, kdo vse je v ozadju, lastniki, se pa lahko naredi natančni pregled, kam pes taco moli, če rečem po kmečko.
Gospod minister, prosim.
Hvala lepa. Poglejte, v temu primeru gre za lastništvo, v obeh primerih za državno lastništvo. Ni nobenih MPU-jev in podobnih zgodb, kot bi mogoče kdo hotel tukaj izvedeti. Še nekaj, gre, kot sem rekel, za popolno organizacijski ukrep zato, da bo 2,5 milijona denarja za plače racionalno in kvalitetno izkoriščeno na področju ravnanja z vodami, ker vemo, kakšni so problemi. Verjemite mi, da gre samo za to. Hvala.
Postopkovni predlog, gospod Jerovšek.
Izkušnje z najemom prostora za MPU so pravzaprav grozljive za davkoplačevalce te države in zaradi tega je zelo pomembno, da to zadevo in te selitve, ki jih je Vlada v temu mandatu selila iz ene v drugo, nato pa v tisto stavbo drugo ministrstvo. Tukaj sem vas jaz spraševal, ali gredo zdaj v te prostore drugi državni inštituti. Na to mi niste odgovorili. Kdo so solastniki pri tistih inštitucij, ki so jih tja naselili – tudi nisem dobil odgovora. In zaradi tega, da se nam še enkrat ne ponovijo vse te hude posledice, ki jih ima država z najemom zgradbe za NPU, je seveda potrebno, da opravimo temeljito razpravo. Da nam bo lahko minister razložil vse tiste zadeve, ki jih je tukaj natrosil, tudi delovanje tega inštituta in tako naprej. In zato seveda po ustreznem členu Poslovnika predlagam, da opravimo splošno razpravo o nepopolnem odgovoru. Poleg tega sem spraševal še drugega ministra, ki ga tukaj ni prisotnega, tako da je nujno, da to opravimo. Hvala lepa.
O predlogu poslanca gospoda Jožeta Jerovška, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri, v torek, 20. septembra, v okviru glasovanj. Gospod Franc Jurša bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet dr. Patricku Vlačiču. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ministra za promet sem na 21. in 28. redni seji Državnega zbora v ustnem poslanskem vprašanju opozoril na problematiko povečanje tovornega prometa na relaciji Vučja vas–Ljutomer–Ormož ter v obratni smeri. Na 28. seji sem tudi napovedal, da vam bom ponovno zastavil vprašanje po izteku določenega roka, do katerega ste rekli, da bodo pravilniki sprejeti. Gre predvsem za tovornjake v tranzitu preko Slovenje, ki se z vožnjo na omenjeni relaciji izognejo cestninski postaji Dragotinci in se preko regionalne ceste ponovno vključujejo v promet preko Ptuja proti Mariboru. Takrat ste mi, minister, odgovorili, da se bo na podlagi uveljavitve Zakona o javnih cestah, ki je začel veljati s 1. julijem letošnjega leta, spremenili Pravilnik o omejitvi uporabe državnih cest za promet tovornih vozil, ki bo omejil promet na omenjeni relaciji. Glede na to, da smo že na polovici septembra, vas, spoštovani minister, sprašujem: Kdaj bo pripravljena obljubljena sprememba pravilnika, ki bo tamkajšnjim prebivalcem omogočila in olajšala življenje? Naj samo spomnim, da težek tovorni promet na regionalnih cestah, ki so v slabem stanju, vpliva na hrup in kakovost zraka ter tako znižuje kakovost bivanja po prometnici. Tako med negativnimi učinki najbolj izstopajo emisije škodljivih snovi v zraku, hrup, vibracije in neracionalna raba energetskih virov. Prav zaradi teh škodljivih vplivov, ki onemogočajo normalno življenje in zmanjšujejo prometno varnost, so se prebivalci Ljutomera in okolice organizirali v civilno iniciativo, ki si prizadeva za omejitev težkega tranzitnega prometa. To kaže na to, da je življenje na omenjeni relaciji res zelo oteženo in da je tamkajšnjim prebivalcem dovolj tega, da njihovim opozorilom nihče ne prisluhne oziroma da so deležni zgolj praznih obljub. Spoštovani gospod minister, želim, da mi na to odgovorite. Žal moram reči, da je tudi ta civilna iniciativa, ki se je ustanovila, posledica vsega tega, da do zdaj nismo nič rešili.
Gospod minister, imate besedo.
Hvala. Spoštovani poslanec Jurša, upravljanje s prometom s ciljem prepričati in če je treba preusmeriti določene uporabnike na tehnično boljšo infrastrukturo, s tem doseči racionalnejšo gospodarjenje s cestami in zaščito bivalnega okolja pred hrupom in ostalimi misijami, ki so posledica težkega tovornega prometa, ostaja ena izmed prioritet ministrstva, ki ga vodim. V maju letos, ko ste izpostavili problematiko povečanega tovornega prometa na relaciji Vučja vas–Ljutomer–Ormož in obratno, sem vas seznanil, da vaš predlog sodi v okvir predlogov za omejitev določenih odsekov državnih cest, kjer bo uporaba omejena na podlagi novega podzakonskega akta o omejitvi uporabe državnih cest za promet tovornih vozil, katerih največja dovoljena masa preseda 7,5 ton. Uvedba omejitve uporabe posameznega dela državne ceste zahteva strokovno preveritev upravičenosti na podlagi študije, katere cilj je ugotovitev povečanja hrupa in emisij zaradi odliva tovornega prometa iz avtocest na vzporedne državne ceste, števila tovornih vozil, ki predstavljajo tranzitni promet, ter družbenoekonomsko vrednotenje odliva tovornega prometa. Res je, da težka tovorna vozila na vzporednem omrežju povzročajo stroške tudi za upravljavca, po drugi strani pa ukrep omejitve uporabe določenega odseka državne ceste ne sme biti nesorazmerno škodljiv za gospodarstvo, se pravi za prevozniško panogo. Omenjene strokovne podlage, ki bodo osnova za odločitev o ukrepih za omejitev uporabe posameznih odsekov državnih cest oziroma na podlagi katerih bom izdal nov pravilnik o omejitvi uporabe državnih cest, so v fazi analize novih in novelacije obstoječih podatkov. Sam podzakonski akt ne bi bil izdan do marca naslednje leto, kar je skladno z zakonom o cestah. Naj ob tem še dodam, da bomo ponovno proučili to problematiko na našemu ministrstvu, kajti tranzitne prevoze težkih tovornih vozil na regionalni cesti R1-230 bi morala onemogočiti uvedena omejitev na odseku Ljutomer–Pavlovci, kjer je prepovedan promet tovornih vozil, katerih osne obremenitve so večje od 8 ton, na kar opozarja obojestranska vzpostavljena ustrezna prometna signalizacija. Očitno tam pri nadzoru ni bilo dovolj aktivnosti ali pa ni bilo ugotovljenih dovolj kršitev. Ker bi ta bistveno zmanjšala pritisk nad tisto cesto, o kateri smo prej govorili, bomo o zlorabljanju navedenega ukrepa na tej cesti seznanili policijo in občinsko redarstvo, ki sta pristojna za ugotavljanje tega, ali morda tovorna vozila s preveliko osno obremenitvijo vozijo na tej cesti.
Želite še dopolnilni odgovor? Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani, gospod minister, jaz sem si temeljito pogledal pred današnjim zasedanjem magnetogram obeh odgovorov in moram reči, da se tretji odgovor navezuje na ostala dva odgovora, ampak vedno so neki roki in neke obljube. Seveda, glede na to, da kot poslanec iz tega območja izhajam in da sem dvakrat opozoril na ta problem in da se dejansko tuja vozila, težka tovorna vozila izogibajo cestninski postaji in s tem na nek način otežujejo življenje prebivalce te regionalne ceste, bi rekel, da bi se nekaj moralo storiti. Takrat ste mi na drugem vprašanju rekli, da bo to po mesecu juliju, zdaj ste mi rekli, da bo to meseca marca naslednje leto. Ljudje tam živijo in niso zadovoljni. Sam sem med podpisniki civilne iniciative in vam moram reči, če ne boste nekaj spremenili, potem boste imeli s civilno iniciativo v tistem kraju določene težave. Zato vas prosim, dajte to zadevo, pravilnik, čim prej sprejeti in, kot sem že večkrat rekel, omogočiti normalno življenje ljudi ob regionalni cesti.
Gospod minister, izvolite.
Jaz se strinjam, da so tukaj težave. Jaz bom s svojimi sodelavci poskušal pravilnik narediti pred tem rokom, ki sem ga danes tukaj povedal. Ampak eno stvar vam moram povedati. Pravzaprav so želje po zapiranju državnih cest, kompletnih, vseh državnih cest pred tovornim prometom zdaj že takšne, da se pojavljajo čez celo območje Republike Slovenije. To je težava, kajti evropska zakonodaja pa tudi naša v tem smislu ne ločuje med tujim in domačim prevoznikom. Mi ne moremo domačemu prevozniku omogočiti, da pelje po državni cesti, tistemu, ki pa nima slovenskih tablic, pa to prepovedali. Edino, kar lahko naredimo, je, da zapremo cesto. V tem primeru je potem dopustnost vožnje po taki cesti samo v izjemnih primerih, če gre za izvor ali pa ponor blaga oziroma če ima prevoznik sedež ali prebivališče na tem območju. Jaz razumem težavo teh prebivalcev. Tudi jaz si želim, da je takih cest, kjer se dejansko opravljajo prevozi, ki niso v funkciji Republike Slovenije, če lahko tako povem, čim manj. Moramo pa vseeno poiskati smiselno, pametno ravnovesje, ker gre pa tudi za naš avtoprevozniški sektor.
Gospod mag. Borut Sajovic bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću.
Hvala lepa. Prijazen, dober dan, vsem šestim ministrom! Moje vprašanje je bilo ministru posredovano že pismeno, v več odstavkih in več členih, zato ga mogoče ne bi ponavljal. Bistvo pa je, da imamo Slovenke in Slovenci kar nekaj težav z odlaganjem odpadkov. Da smo na eni strani v zadnjih nekaj letih naredili velik korak naprej, da bistveno več ločujemo, tisto, kar pa ostane je pa treba odložiti. Dejstvo je, da imamo v Sloveniji veliko število deponij, da smo se odločili, da jih veliko število do 31. 12. 2015 zapolnimo, za to pa seveda te deponije potrebujejo okoljevarstveno dovoljenje. In velika večina delujočih, obratujočih deponij v Sloveniji je s strani Agencije Republike Slovenije za okolje dobila negativno odločbo, ki pa je v nasprotju z duhom in vsebino nove uredbe o odlaganju odpadkov in odlagališčih, ki je milejša in Sloveniji omogoča, da tisto, kar ima, izkoristi. Imamo seveda opravka s pravnim zapletom. Zato gospoda ministra v prvem delu sprašujem: Kako bomo zaplet rešili? Kdaj bodo prve deponije, ki izpolnjujejo pogoje, dobile okoljevarstveno dovoljenje po novi uredbi, ki je bila sprejeta v začetku poletja? Ali ti postopki že tečejo? Kdaj se bodo sprejemale vloge in v kolikšnem času bodo končane? Potem pa še drugi del vprašanja. V Sloveniji čakamo še na neko drugo uredbo, ki je pa povezana tudi s finančnim ministrstvom, in sicer se nanaša na cene komunalnih storitev, ki so ta trenutek blokirane, zamrznjene. Po eni strani to razumem in drži, po drugi strani pa v skladu z evropsko odločitvijo na področju okolja povzročitelj plača – breme občana, občanke, prenašamo na občinske proračune, številne občine bodo zato seveda iz proračunskih sredstev namenile 100 tisoč evrov, da bodo plačevale storitev, ki bi jo mora plačati povzročitelj. To na drugi strani pomeni, da se finančne škarje se razpirajo, manj sredstev za vrtce, ceste in pa še kaj. Jaz razumem in podpiram način reševanja obstoječih težav, ampak videti moramo tudi naprej in dati tistim, ki se s tem področjem ukvarjajo, komunalam, občinski proračun, jasen signal, kako bomo to v dobro vseh nas rešili v bodoče. Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Spoštovani! Hvala za to vprašanje, ki je zelo aktualno. Mogoče začnem na koncu – z dobro novico, ki jo imam tukaj napisano. V teh dneh – šlo je za šest primerov – je bila izdana ena pozitivna odločba, do konca oktobra še dve. Trije upravljavci odlagališč pa so še v obdelavi in točno vemo, kaj bo. Se pravi, da je problem vsaj razpolovljen. Moram še nekaj povedati, to, kar bom zdaj povedal, je v domeni Arsa, ki je na tem področju samostojen. Jaz se kot minister v upravne postopke ne smem vtikati in oni delujejo v skladu z zakonodajo in strokovnimi pravili v tem primeru samostojno. Tisto, kar je pa meni nekoliko bližje in mojemu vplivu, je pa pripravljanje uredb, delo v ožjem MOP-u, kjer skušamo te stvar kar se da hitro urediti. Očitno je tukaj prišlo do nekega dvotirnega delovanja, ki je vsako po svoje logično in pravilno, le mogoče kakšne usklajenosti ni bilo take, kot bi si želeli. Vendar, kot sem rekel, stvari se izboljšujejo. Je pa res, da je to zelo star greh, kajti Evropa že dolgo časa zahteva od nas, da to uredimo. Komunalna podjetja so zaspala. Računala so, da mogoče tega ne bo treba, in na koncu je ostalo šest problematičnih. Teh šest problematičnih, kot sem rekel, tri se nekako rešujejo, tri bomo še reševali in bomo skušali to vrzel med dvema tiroma kar se da hitro zapolniti. Da pa še nekaj povem o dokumentu, ki ima zelo prijetno ime – MEDO, to je metodologija za določanje cen odpadkov. Mi smo zadevo že toliko procesirali, nakar se je izkazala ena zadeva, da bi bilo treba še eno analizo narediti, glede vpliva na inflacijo. Namreč ko se je MEDO pripravljal, ni bilo vseh podatkov iz komunalnih podjetij, da bi lahko takšno analizo naredili. In ko smo mi prišli pred Vlado, je bilo utemeljeno vprašanje Umarja, ali ne bo to v tem času vplivalo na inflacijo. Same cene, ceniki, zamrznitve cen so v domeni Ministrstva za gospodarstvo. Mi smo tisti, ki smo metodologijo pripravljali. Dogovorili smo se, da bi bila stvar bolj čista in jasna, da bomo v parih naslednjih mesecih preverili, verificirali, validirali metodologijo. Upam, da bomo lahko tudi strokovnjake, kolege iz Umarja, preprečili, da s to stvarjo ne bo kakšne velike katastrofe pri nas. Vendarle se bodo stvari urejale, še nekaj malo bo treba potrpeti. Hvala.
Izvolite, želite še dopolnili odgovor. Prosim.
Hvala lepa. Zadovoljen sem z odgovorom ministra, predvsem pa z njegovim aktualnim poznavanjem problematike, predvsem pa z realnim smislom in posluhom, da zadevo na eni strani tudi na pravno-formalni, še bolj pa ne vsebinski ravni, če smo prej govorili o dveh tirih, damo na en tir in teh pozitivnih sporočil, kar se tiče deponij povsod po Sloveniji, sem vesel, kajti deponija, recimo, do polovice zapolnjena je v naravi že rana, degradirano področje, ki ga je treba zapolniti in sanirati, ne pa odpirati nove, druge lokacije. Kar se tiče cen odpadkov, zagotovo vplivajo na inflacijo tudi vsakršni novi stroški in povišanje. Ampak kot uspeh smo si, tudi uspeh ministrstva, gospod Žarnić, ki ga vodite, v letošnjem poletju pripisali, da smo začeli organizirano zbirati, mogoče tudi malo pod prisilo, biološke odpadke. Ampak, da pa zdaj živimo v prepričanju, da biološke odpadke odvažamo, zanje skrbimo, tisti, ki jih povzročajo, pa zato ne plačujejo nič, ker ne pridemo niti do cene nove storitve. Jaz razumem, da ne dovolite povišanja, logično, velikokrat najdemo v praksi potem notranje rezerve, zadevo popravimo, izboljšamo, nekako gre. Ampak tam, kjer gre za povsem novo storitev, ki pa nima cene, in je to cena, ki pade na komunalno podjetje ali na lokalne proračune, tam je pa to resna težava in jaz sem prepričan, da jo moramo s skupnimi močmi čim prej odpraviti. Hvala lepa.
Gospod minister, prosim.
Hvala lepa. Delamo tudi na tem, kot vam je mogoče že znano, in se bo dogajalo ta mesec. Bi pa malo še za EPP to izkoristil. Mislim, da smo to zgodbo z odpadki skupaj s komunalnimi podjetji in z našimi kolegi kar nekako pripeljali do nekega srečnejšega konca. Ko se malo okoli oziram, jih zelo naše izkušnje zanimajo, recimo, iz dveh hrvaških mest bodo prišli sem pogledat, kako smo urejali, da se bodo pripravili na evropski red, ko bo. In tudi ko smo gledali malo po svetu, mi na tem področju nismo tako slabi. Kar me pa zelo skrbi, je pa, ker se bomo zelo dobro disciplinirali, da bo tistih 8 centrov, iz 15 je prišlo na 8, čez 10 let ali 5 let iskalo in ponujalo nižje cene, se borilo za odpadke, kajti kot so mi kolegi iz OECD-ja povedali, edini pravi biznis, ki ga je še videti v Evropi in po svetu, so odpadki. Hvala.
Gospod Iztok Podkrižnik bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance dr. Križaniču ter mag. Mitji Gaspariju v funkciji ministra za gospodarstvo. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani ministri, spoštovani kolegi! Slovenija se po mednarodnih davčnih raziskavah uvršča v sam vrh držav z najvišjo obdavčitvijo dela, še posebej visoko je obdavčen izobražen kader, inženirji, razvojniki, ki je ključen za tehnološki razvoj in napredek slovenskih podjetij in s tem celotne Slovenije. Učinek veljavne obdavčitve je, da delodajalce izobraženi kader stane več kot v ostalih državah. Sam zaposleni pa prejme nižjo neto plačo, kot če bi delalo v kateri od teh držav, na primer v Avstriji. Posledica tega je, da izobraženi kader, ki je ključen za tehnološki razvoj, odhaja v tujino. Zaradi tega Slovenija vse bolj tehnološko zaostaja za drugimi državami, kar se pozna tudi na našem življenjskem standardu, blaginji in javnofinančnem položaju. Slovenija se tudi oddaljuje od cilja, da bi bili na znanju temelječa družba. Vlada je v dokumentu izhodna strategija 2010–2013, kot enega od ukrepov za izhod iz gospodarske krize, navedla tudi uvedbo tako imenovane socialne kapice, omejitev zgornje višini zavarovalne osnove za socialne prispevke. S tem ukrepom bi razbremenili visoko izobraženi kader, vendar pa ta ukrep ni bil sprejet. Tudi nisem zasledil, da bi bil sprejet kakršenkoli drug ukrep za razbremenitev visoko izobraženega kadra. Zato sprašujem: Ali se kot minister, pristojen za finance, in minister, pristojen za gospodarstvo, te problematike zavedate? Ali nameravate v kratkem sprejeti kakršenkoli ukrep za omejitev oziroma rešitev tega problema? Hvala lepa. Zahvaljujem se pa tudi gospodu Gaspariju, ministru, za poslani odgovor, ki sem ga prejel danes tekom dneva. Hvala.
Gospod minister dr. Križanič, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Tu imamo manjšo ekspertizo. Upam, da bom dovolj dober, če ne, pa prosim za vprašanja, da lahko nadaljujem v dodatnem odgovoru. Na Ministrstvu za finance se zavedamo problematike skupne davčne obremenitve visoko izobraženega kadra, vendar javnofinančni položaj na kratki rok ne omogoča sprejetja ukrepov, ki bi imeli za posledico zmanjšanje prihodkov državnega proračuna. Glede na porazdelitev zavezancev po dohodkovnih razredih je za 70 % zavezancev z dohodkom do povprečne plače s prerazporeditvijo bremen v breme višjih dohodkovnih razredov, v dobro srednjega dohodkovnega razreda visoko izobraženih, ob nevtralnem učinku na državni proračun nemogoče doseči zaznavne razbremenitve. Glede na zaveze in cilje v zvezi z javnim dolgom tudi ni pričakovati, da bi lahko na srednji rok prišli do prerazporeditev po vrstah davkov, na primer znižanje davčnih obremenitev dela na račun povečanja obdavčitve potrošnje ali na račun povečanja obdavčitve kapitala oziroma premoženja. Če že, potem bomo to porabili za zmanjšanje primanjkljaja. Navajate, da je učinek veljavne obdavčitve, da delodajalca izobraženi kader stane več kot v ostalih državah, kar ima za posledico odliv izobraženega kadra v tujino. Pri mednarodnih primerjavah obremenitve dela moramo opozoriti na različne metodologije, ki za Slovenijo, glede na povprečni dohodkovni nivo, niso vedno primerne. Pri mednarodni primerjavi obdavčitve se sklicujete na raziskavo svetovno znane finančne revije Forbes, po kateri se Slovenijo uvršča v sam vrh držav z najvišjo obdavčitvijo dela. V zvezi s to raziskavo je treba poudariti, da je za Slovenijo neprimerna, ker so primerjave narejene pri višinah bruto dohodkov, ki so za slovenski povprečni dohodkovni položaj zelo visoki in zato izjemni. V reviji Forbes so izračuni narejeni na nivoju 50 tisoč evrov, 100 tisoč evrov, 200 tisoč evrov in milijon evrov plače. Povprečne bruto plače so v razvitejših evropskih državah, kot sta Velika Britanija in Luksemburg, v povprečju tudi do 4-krat višje kot v Sloveniji, medtem ko je primeroma v Nemčiji in Avstriji njihova povprečna letna bruto plača približno 50 tisoč evrov, v Sloveniji pa predstavlja dohodek v višini 50 tisoč evrov približno 280 % povprečne bruto plače, saj je v letu 2010 ta znašala 17 tisoč 938 evrov. Za primerjavo obdavčitve dohodkov iz zaposlitve se za to običajno uporablja izračune iz publikacije OECD Tax and Wages. V navedeni publikaciji in metodologiji, ki se v njej uporablja, je narejena primerjava obdavčitve dela kot delež vseh davkov in prispevkov v stroških dela, to je tako imenovani davčni primež, pri treh višinah dohodkov, izraženih v deležu od povprečne plače v posamezni državi, in sicer pri 67 % povprečne plače, 100 % in 167 % povprečne plače. Po tej metodologiji je po podatkih za leto 2010 obdavčitev dela na podobni ravni kot v povprečju EU, v Sloveniji 15, je pa davčni primež v Sloveniji pri vseh treh nivojih dohodka nižji kot v Avstriji in Nemčiji, se pravi, celo nekoliko boljši smo, kar se tega tiče. Če pa pogledamo strukturo davčnega primeža v Sloveniji, dohodnina, prispevki za socialno varnost, lahko ugotovimo, da največji delež v davčnem primežu v Sloveniji prestavljajo prispevki za socialno varnost, in sicer pri dohodki v višini 67 % povprečne plače je davčni primež iz naslova dohodnine 5,7 % in iz naslova prispevkov 32,9 %. Pri dohodku v višini 167 % povprečne plače pa je davčni primež iz naslova dohodnine 14,7 %, iz naslova prispevkov pa zopet, jasno, 32,9 %. Na Ministrstvu za finance se zavedamo, da je obremenitev dohodkov v tretjem davčnem razredu pri dohodnini prevelika, posebej ker je meja tretjega razreda postavljena relativno nizko na povprečni plači, kar pomeni, da so dohodki nad to mejo takoj obdavčeni po mejni stopnji 41 %. To pomeni relativno visoko obdavčitev srednjega dohodkovnega razreda, kamor sodi visoko izobraženi kader. Do navedenega so pripeljale parcialne spremembe dohodnine v preteklosti – vemo, v kateri preteklosti, kajne –, usmerjene na posamezne vrste dohodkov in določene davčne zavezance. Razbremenjevanje nižjih dohodkovnih razredov z uvedbo dodatne splošne olajšavo, to smo mi dejansko še dvignili, razbremenjevanje visokih dohodkovnih razredov z uvedbo treh davčnih razredov z najvišjo stopnjo v višini 41 % in izključitev dohodkov iz kapitala iz sintetične obdavčitve, tako imenovana dodatna obdavčitev dohodkov, ki niso iz aktivnosti. Navajate, da je Vlada v dokumentu izhodne strategije kot enega od ukrepov za izhod iz krize navedla tudi uvedbo socialne kapice. Navedeni ukrep je bil proučen in ni bil sprejet iz finančnih in tudi vsebinskih razlogov. Razlogi finančne narave so ti, da bi ta povzročila od 70–170 milijonov evrov zmanjšanja prihodkov, vsebinski pa bi morali dejansko prilagoditi raven pravic tako, kot jih prilagajajo tam, kjer to socialna kapica uvaja. Toliko bi jaz imel.
Želite dopolnilni odgovor, gospod mag. Gaspari? Ne želite. Izvolite.
Hvala za besedo. Sam bi se zahvalil ministru za odgovor, ki ga je dal, vendar imamo v Sloveniji še vedno veliko podjetij s prenizko dodano vrednostjo. Poleg tega je treba tudi povedati, da večji del te dodane vrednosti ta podjetja dajo za same stroške dela, namesto da bi ta sredstva namenjali za sam razvoj in s tem prispevali k dvigu dodane vrednosti. To se mi zdi, da bi lahko posledično tudi pozitivno vplivalo na, bom rekel, same prihodke v državno blagajno. V preteklosti je bilo res narejenih veliko raznoraznih izračunov, dejansko pa, bom rekel, ti ukrepi ne kažejo nekih pozitivnih učinkov, še ne. Moram reči, da to je zelo pomembna točka, in mislim, da bo treba v Sloveniji pripraviti res eno novo politiko, kar se tiče same konkurenčnosti, kajti Slovenija ne sme dajati vtisa navzven, da je dežela, s poceni delovno silo. Mi se moramo tukaj dejansko boriti, da bomo ohranili ta razvojna jedra, te razvojne centre in da bomo na podlagi tega lahko dejansko konec koncev vsi skupaj boljše živeli. Moram reči, da sem pred nekaj dnevi obiskal in bil prisoten na otvoritvi nekih novih razvojnih prostorov tujega investitorja. S pomočjo JAPTI smo dobili v Sloveniji neka dodatna sredstva in moram reči, da ni vse tako slabo. Ni prepozno, da dejansko ustvarimo neko boljše okolje, ki bo dalo Sloveniji nek nov motor, se pravi neko svežino, da bodo ti razvojniki ostajali v Sloveniji, se pravi, da ne bo ta pamet odtekala v tujino. To se mi zdi ključnega pomena. Gospoda ministra bi vprašal: Kaj meni o teh ukrepih? Ali je kakšen ukrep na vidiku, da pride v Sloveniji do neke boljše situacije na temu področju, ali bo ostalo tako, kot je danes? Hvala.
Gospod minister dr. Križanič.
Hvala lepa. Načeloma naj bi bil ukrep, kot rečeno, povečanje posrednih davkov, bodisi DDV, trošarine in zmanjšanje obremenitve dela v razmerah, ko imamo primanjkljaj v višini milijardo 700 planiran, zaradi zamrznitev prevzemanja novih obveznosti manjši od tega. Zdaj pa preračunavamo, kakšen bo ta učinek, da predstavimo prve rezultate Evropski uniji. V teh razmerah seveda ni moč enih davkov povečevati, drugih pa zniževati, da bi dosegli neke druge učinke razen prvega učinka, to je zmanjšanje javnofinančnega primanjkljaja pod ciljanih 3 %, postopno potem seveda tudi odprava tega primanjkljaja. V nadaljevanju pa je seveda ukrep davčnih razbremenitev, tako teh najnižjih, se pravi, dvig splošne olajšave na raven minimalne plače, kar imajo v Avstriji kot posebne olajšave za tiste, ki imajo višje dohodke pa sorazmerno izjemno dosti prispevajo za socialno varnost. Smiseln bi moral biti zato fiskalni prostor, dajejo ga pa učinki ustrezne razvojne politike. Mi smo ogromno truda vložili, začelo se je že s tistimi razvojnoinvesticijskimi programi pred nastopom te vlade, mi smo ta tempo nadaljevali, rezultati se pri izvozu že kažejo, kazali se bodo še v večji meri in takrat bo tudi izvedljivo izboljšanje na področju javnih storitev in bolj pravične socialne politike.
Hvala. Gospa Alenka Jeraj bo postavila poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport dr. Igorju Lukšiču. Izvolite.
Hvala za besedo. Denarja za vrtce in šole je vedno premalo. Veseliti bi nas sicer moralo povečano število otrok, ki potrebuje predšolsko vzgojo oziroma ki bi jih starši zaradi svoje zaposlitve želeli vključiti v vrtce, vendar pa to pomeni za občine, ki so dolžne zagotavljati predšolsko varstvo, kar zalogaj, zato se seveda pri tem vključuje država s svojim sofinanciranjem. Aprila 2011 je bil objavljen javni razpis za zbiranje predlogov projektov za sofinanciranje investicij v vrtcih in osnovnem šolstvu v Republiki Sloveniji in za vključitev v načrt razvojnih programov v proračunskem letu 2011. Ministra sprašujem: Kako in na kakšen način je izbor potekal? Jaz sicer nekaj dokumentacije imam, ampak bi ga prosila za pojasnilo, kajti 27. 6. 2011 ste izdali sklep o izboru in neizboru predlogov projektov in vrstni red posameznih projektov. Jaz vem, da so izbor in kriteriji kar komplicirana zadeva, ampak kakšne stvari se da verjetno enostavno povedati. Kako je mogoče, da je nekdo, ki je po prvotnem vrednotenju uvrščen na 58. mesto, po pritožbi uvrščen na 8. mesto, da se torej spremeni vrstni red. Zanima me tudi: Ali so bile vložene pritožbe oziroma sproženi upravni spori in v koliko primerih? Predvsem me zanima predšolsko varstvo in tudi vaša ocena: Kako so v ožji izbor prišli vsi projekti v Mestni občini Ljubljana, 6 vrtcev? Država bo sofinancirala 11 vrtcev, od tega 6 v Mestni občini Ljubljana, kar pomeni, da se skoraj polovica sredstev namenjenih investicijam v predšolsko varstvo namenja največji občini v Sloveniji, medtem ko so iz sofinanciranja izpadle občine, ki imajo en sam vrtec in je sofinanciranje s strani Ministrstva za šolstvo za reševanje prostorske stiske v teh vrtcih nujno.
Gospod minister dr. Lukšič, izvolite.
Najlepša hvala. Hvala lepa za vprašanja. Spoštovane poslanke in poslanci, predsedujoči! Ta razpis, ki je bil objavljen letos, je gotovo eden najboljših razpisov, kar je bilo objavljenih na tem ministrstvu, in tudi najbolj transparenten, kar pomeni, da je tudi na vpogled, vsi rezultati, poslancem in komur koli. V prvi fazi je bil narejen nek razpored po občinah, glede na kriterij, ki je bil glavni kriterij, in sicer število čakajočih otrok. Zato je lahko Ljubljana, ki je imela to število najvišje, prišla z vsemi vrtci v igro. Zdaj lahko se vprašamo, ali je bil to najboljši kriterij ali ni bil najboljši kriterij. Če imate število otrok kot kriterij in Ljubljana kot celota nastopa z več vrtci, potem je jasno, ker je to največje mesto in je največ čakajočih, da je po tem kriteriju tudi najbolj upravičena. Naslednja zadeva, ki jo sprašujete, je, zakaj iz 58. na 8. mesto. To gre pa za postopek dela, ki je bil naslednji. Najprej so naredili neko razvrstitev po tem kriteriju, potem so občine pozvali, da opozorijo na napake. V primeru občine Logatec, ki je bila uvrščena na 58. mesto, je prišlo do neljube napake, in sicer zaradi tega, ker so posrkali podatke iz občine Log – Dragomer in potem je občina Logatec opozorila na to, da je prišlo do te napake. In seveda, ker so drugi podatki, je potem prišlo do te velike razlike. Torej, razlog za to je ta napaka pri tem, ko so v računalniški sistem oziroma v to aplikacijo posrkali napačne podatke. Potem sprašujete, koliko je pritožb na ta razpis. Na Upravnem sodišču je vložena ena pritožba občine Škofljica Od vseh 103 občin, ki so skupaj na razpis prijavile 148 projektov. Tudi to kaže na dobro, kvalitetno in transparentno voden razpis. Za Ljubljano sem pa povedal, ker je število odklonjenih otrok prineslo največje število točk v tem razpisu. Zdaj tisto, česar ne sprašujete, pa je pravzaprav največji problem, ne kolega finančni minister, je pa, ali bodo sredstva za vrtce in osnovne šole sploh na razpolago po tem razpisu. Mi še zdaj, ko usklajujemo oziroma bomo videli, kaj bo pokazalo jutri glasovanje, ali bomo mi delali še ta proračun naprej ali ne, ampak znotraj tega usklajevanja še iščemo rešitve, da bi sploh lahko ta sredstva, ki smo jih zdaj razpisali, razporedili po teh občinah, ki so pridobile mesto, ki bi jih upravičilo do črpanja teh sredstev. Tako da mi nismo še s temi občinami sklepali pogodb niti nismo sklepa izdali, tako da je žal zadeve še bolj negotova, kot se mogoče na osnovi tega, kar ste vi vprašali tu, zdi. Hvala.
Gospa Jerajeva, želite še dopolnilni odgovor?
Hvala za odgovor. Vseeno jaz razumem, da tudi v Ljubljani potrebujejo vrtce, razumem tudi, da jih potrebujejo v Šentjurju ali v Logatcu. Vendar pa so v primeru Šentjurja, recimo, pridobili sredstva tudi s Službe Vlade za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, pa tega očitno niste nikjer upoštevali, za razliko od drugih občin, ki teh sredstev niso dobile. Zdaj pa mogoče samo še kriterij, glede na to, kar jaz imam iz vaših uradnih evidenc. Mestna občina bi pri vrednotenju prvega dela kriterijev, ki so bili iz obrazca 1, skorajda nikjer ali pa ni dosegala tako visokega odstotka, da bi bila upravičena do sofinanciranja. Enako tudi na obrazcu 2, vrednotenje po kriteriju pod številko 2. Šele vrednotenje po tretjem kriteriju, ki je pa ena izmed pomembnih stvari, ki jih upoštevate – uporaba povečanega normativa glede števila otrok na oddelek na dan 31. 12. 2010. Seveda ima Ljubljana največ prebivalcev, in normalno tudi največje število otrok, ki potrebujejo vrtec, ampak seveda maksimalno 20 %, ki se jih lahko doseže, jih dejansko lahko samo Ljubljana, v tem primeru, ko bo imela 17 dodatnih oddelkov in več. Nekje na 14 % v tem primeru je Celje, in 17 Maribor, vse ostale občine pa zaradi toliko nižjega števila otrok in sploh prebivalcev v svoji občini do takšnih odstotkov sploh ne morejo priti. Je pa to, če boste v seštevku gledali, na koncu tisto, kar je odločilo v teh primeri. Zato se ne morem strinjati z vašo izjavo, da je bil to najbolj transparenten in najbolj pravičen način. Me zanima, kako se je to v preteklih letih delalo, ali se ja na ta isti način upošteval ta tretji kriterij, o katerem sem govorila.
Gospod minister, prosim.
Hvala. Morate mi verjeti, da se nisem ukvarjal s proučevanjem prejšnjih razpisov. Je pa ta razpis bil malo drugačen, zaradi tega, ker se je način financiranja – vmes so se spremenili nekateri zakoni in postopki – spremenil. Zdaj se ni dalo več, tako so nas opozorile pravne službe, narediti nekega seznama investicij po občinah, da bi lahko šli po takšnem sistemu, kot je bilo pred leti, se pravi, ko je bil narejen nek razpis in se je naredilo samo vrstni red in so potem tisti, ki so izpolnjevali pogoje, prišli tudi v igro. Zdaj je bil razpis bolj zahteven, je bilo treba že imeti dokumentacijo, vezan je bil na pričakovana proračunska sredstva in v tem smislu je bila zadeva bolj legae artis. Tisto, kar govorite o transparentnosti. Transparenten, kot vidite, samo ena pritožba. In še zato sem prepričan, da bo na sodišču padla, 1 od 103. Še danes je možno dobiti vpogled, pogledati, številne občine so prišle to pogledati in so ugotovile, da je po teh kriterijih izbor pravičen. Zdaj če gledamo cilj, ki ga sledimo, je, da čim več otrok, ki niso v vrtcih, pride v vrtce. In je pač tako, da je bila Ljubljana tudi po zaslugi politike prejšnje vlade tu zapostavljena, ampak kriterij, in to vemo vsi tukaj v Državnem zboru, število odklonjenih otrok, je gotovo glavni. Temu smo sledili. Hvala.
Želite postopkovni predlog.
Jaz bi predlagala, da se o odgovoru ministra pogovorimo oziroma opravimo razpravo, ker tudi po kriteriju delež odklonjenih otrok Ljubljana ne dosega najvišjih odstotkov, ampak jih mnoge druge občine.
Hvala. O predlogu poslanke Alenke Jeraj, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za šolstvo in šport na njeno poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri, 20. septembra, v okviru glasovanj. Gospod mag. Radovan Žerjav bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivanu Svetliku.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Letos je začel veljati nov zakon o urejanju trga dela, ki je razširil krog upravičencev z zneski nadomestil brezposelnim. Tako je močno poskočilo število prejemnikov denarnih nadomestil, še bolj pa so se povečali potrebni mesečni zneski za to. Pravice brezposelnih so se torej povečale, kar jih ne spodbuja preveč k iskanju zaposlitve. Zavod za zaposlovanje Republike Slovenje je letos izplačal že 187 milijonov evrov za nadomestila brezposelnim, julija mu je zmanjkalo denarja, zato bo treba do konca leta iz proračuna premakniti še za približno 110 milijonov evrov. Po podatkih, ki sem jih prejel, naj bi pravica do prejemanja nadomestila za brezposelnost prejemnikom nadomestila ostala tudi, ko le ti sklenejo pogodbo o zaposlitvi in začnejo opravljati delo na novo. Zanima me: Ali so te informacije resnične? Če je odgovor pozitiven, me zanima: Kako v tej situaciji nevzdržnega državnega proračuna opravičujete takšno politiko zavoda? Zanima me tudi: Ali trenutno politiko iz plačilnih nadomestil za brezposelnost ocenjujete kot racionalno in učinkovito?
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Poslanke in poslanci! Gospod poslanec Žerjav, vaša informacija glede izplačil so točne. Toliko je bilo izplačano in še toliko, torej 110 milijonov, z rebalansom za ta izplačila zagotavljamo. Razlog takšnega povečanje je predvsem večje število prejemnikov denarnih nadomestil oziroma večje število brezposelnih pa tudi in predvsem višja višina izplačil, ki je pogojena predvsem s tem, da prihajajo na zavod starejše osebe in bolje plačane osebe, v manjši meri pa je nekoliko dvignjen delež odstotek denarnega nadomestila glede na prejeto plačo. S tem zagotavljamo tisto socialno varnost, ki jo brezposelni na podlagi zavarovanja za primer brezposelnosti tudi prejemajo, kot del politike socialne varnosti. V zvezi z navedbami, da prejemniki denarnega nadomestila za primer brezposelnosti to pravico obdržijo tudi po sklenitvi pogodbe o zaposlitvi in začetku opravljanja dela, pa moram reči, da v primeru sklenitve pogodbe o zaposlitvi za polni delavni čas oseba izgubi status brezposelne osebe in s tem tudi pravico do denarnega nadomestila, ki jo lahko v primeru ponovne brezposelnosti izkoristi do njenega izteka, če je ni do takrat, ko je prejela delo, izkoristila. Drugače je pa seveda v primeru delovnega razmerja za skrajšani delovni čas, ko se ta primer obravnava kot tako imenovana delna brezposelnost in ko je tudi brezposelni, ki je tako zaposlitev za krajši delovni čas dobil, še vedno upravičen do dela tega denarnega nadomestila. Potem je pa druga situacija takrat, v skladu s 67. členom zakona, ko prejemnik denarnega nadomestila lahko ohrani to pravico do takrat v neokrnjeni višini, ko njegov dodatni zaslužek ne preseže 200 evrov mesečno. Ta zaslužek je pa seveda lahko pridobljen samo na podlagi civilnopravnih pogodb in ne na podlagi delovnega razmerja, se pravi, samo pogodbena razmerja, to je avtorska podjemna pogodba in podobno. In seveda takrat, ko ta zaslužek presega 200 evrov, se mu pa denarno nadomestilo zmanjšuje ustrezno formuli, ki pravi, da se osnova za znižanje nadomestila vzame kot 50 % tega zaslužka nad 200 evrov. Če povem drugače, upravičencu do denarnega nadomestila, ki prejema denarna nadomestila, recimo, 550 evrov in je zaslužil dodatno 300 evrov, se potem denarno nadomestilo zmanjša za 150 evrov, se pravi, mu pada ne 400 evrov. Če bi zaslužil tisoč evrov, bi potem to denarno nadomestilo padlo na 50 evrov, se pravi, pod tisoč evrov. Tak je zakon, ki določa, kako se denarna nadomestila izplačujejo. Morajo pa ta dodatni zaslužek brezposelne osebe zavodu javljati in v letošnjem letu je bilo takih oseb od 1. januarja do 31. maja, o tem imam podatek, 250, njihov zaslužek na mesec je bil v povprečju 868 evrov. Tukaj bi rad dodal samo še to, da tukaj ni toliko problem sam sistem zaščite brezposelnih oseb in plačevanja denarnih nadomestil, kot pa je problem delo na črno, siva ekonomija, kjer gre za to, da ne moremo stati za vsako brezposelno osebo, nimamo teh instrumentov za ugotavljati, kje je ta brezposelna oseba vsakodnevno in morda opravlja ta dela pa jih ne prijavlja. Kakšen je bil odnos in glasovanje do zakona, ki smo ga temu ustrezno pripravili, da bi obseg dela na črno zmanjšali, pa oba veva. Hvala lepa.
Želi še dopolnilni odgovor? Prosim.
Se zahvaljujem, spoštovani minister, za ta natančen odgovor. Mene je predvsem spodbudilo to vprašanje oziroma zakaj zastavljam to vprašanje, primer, ki ga sicer še raziskujem, in je približno tak. Posameznik je pač pridobil 6-mesečno nadomestilo za brezposelnost, na kar, tako kot je v življenju, se seveda včasih tudi kaj čez noč spremeni na bolje in še v istem tednu, ko je dobil odobreno to nadomestilo za brezposelnost, se je zaposlil, sicer za določen čas, pri dobrem delodajalcu. Seveda računa da bo dobil kasneje tudi zaposlitev za nedoločen čas in kot pošten državljan je šel seveda na zavod obvestiti, da je dobil zaposlitev in da nadomestila ne potrebuje več. Na okencu mu je bilo povedano, češ, kaj se "buniš", zadrži to nadomestilo, opravljaj svojo službo in boš pač imel 6 mesecev, da ne bom rekel, dvojno plačilo, v narekovajih. To me je spodbudilo k temu, glede na to, da seveda so težave s proračunom take, kot so, če namreč je praksa takšna na zavodih za zaposlovanje širom po Sloveniji, da se to dogaja v večji meri, potem smo lahko hudo zaskrbljeni. Nihče ne oporeka tistim, ki si seveda to nadomestilo za brezposelne zaslužijo. Če pa se seveda ta instrument, ki je pomemben, zlorablja, da ne bom rekel, da ga zlorabljajo tisti, ki so zaposleni v sistemu dodeljevanja tega nadomestila, je pa to hudo hudo narobe. Jaz bom ta primer še raziskoval in če dobim relevantne podatke, mislim, da bo treba ukrepati. Hvala lepa.
Gospod minister, prosim.
Hvala lepa. Torej, če je temu tako, kakor pravite, potem gre za hudo kršitev delovne obveznosti uslužbenca zavoda. Če obstajajo informacije o tem, kje in kdo je to napravil, potem vemo, kakšna je naša dolžnost, kar zadeva prijavljanje in ukrepanje, in prosim, da to sporočite. Hvala lepa.
Gospod Rudolf Petan bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Minister je upravičeno odsoten. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani! Ker ministra ni, bi želel ustni odgovor na naslednji seji. Imam pa sledeči problem. Februarja letošnjega leta je bila izrečena na Upravnem sodišču sodba, ne bom je bral, ker ni časa, ki je pa povezana z javnim pozivom Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano z dne 19. 2. 2010, gre pa za sledeče. Predmet javnega poziva je poziv za pripravo posamičnega programa ohranjanja kmetije, ki je osnova za pripravo programa za ohranjanje kmetij in podeželja v gorskem in hribovitem svetu z omejenimi možnostmi gospodarjenja, za uveljavljanje prednostne pravice pri dodelitvi koncesije za izkoriščanje gozdov v lasti Republike Slovenije. V čem je problem? Pogoj za prijavo na tak razpis, se pravi, uspešno prijavo, je seveda status kmeta. Za status kmeta pa so potrebni določeni pogoji in eden od teh osnovnih pogojev je tudi katastrski dohodek. In ta katastrski dohodek za status kmeta se ugotavlja vsako leto posebej, ni več tako, kot je bilo včasih, da si dobil status kmeta in potem se je samo nadaljevalo, podaljševalo. In pri tem pa ta sodba govori o tem, da se v katastrski dohodek ne šteje dohodek iz gozdarske dejavnosti. Ta dejavnost je pa na višinskih kmetijah v večini. Ponekod je to 100 %. In kakšne so zdaj posledice? Ob tem razpisu, ki sem ga prebral, se je ugotovilo, da višinske kmetije na Pohorju – tukaj mislim predvsem zreško Pohorje – kar nekaj kmetov je bilo takšnih, ki se že več kot 100 let ukvarjajo s kmetijstvom, so imeli status kmeta,lani ob tem razpisu so pa z grozo ugotovili, da so ta status izgubili. In sedaj vam povem konkreten primer. Kmet, ki ima 50 hektarjev svojega gozda in 10 hektarjev negozdnih površin, ne more kandidirati na tem razpisu, ker ne dobi več statusa kmeta. To pa pomeni, da imamo zakonodajo, da kmet z več 100letno tradicijo, ki ima 55 hektarjev, to je konkreten primer, in seveda dohodke iz te gozdarske dejavnosti, ki pa se ne štejejo v katastrski dohodek, ne more kandidirati za razpis za gospodarjenje s koncesijo v državnih gozdovih. Nekdo, ki ima pa pol hektarja vinograda, pa lahko dobi status kmeta. In zdaj teoretično, nekdo ki ima tisoč hektarjev gozda, ne more dobiti statusa kmeta, nekdo, ki ima pa en ribnik ali pa pol hektarja vinograda, pa ta status dobi. Ta problem ni nastal letos, niti lani, niti v tem mandatu, niti v prejšnjem, ampak se to vleče že nekaj let. Vendar razpis je bil pa v tem obdobju, se pravi v lanskem letu. In zdaj sprašujem ministra: Ali se na Ministrstvu za kmetijstvo zavedajo tega problema? Kako bodo višinske kmete, kjer je višinsko gozdarstvo, spravili v enakopravni položaj s tistimi, ki niso odvisni od gozdarske dejavnosti?
Hvala lepa. Gospod László Göncz bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance, dr. Križaniču.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospodje ministri, spoštovane kolegice, kolegi! Sicer sem v specifični situaciji, ker sem želel poslansko vprašanje postaviti ministru, pristojnemu za gospodarstvo, in ministru za finance, vendar je prišlo danes do informacije iz kabineta gospoda Gasparija, da to vprašanje ne sodi neposredno v kompetenco ministrstva za gospodarstvo in bo odgovarjal samo gospod Križanič, minister za finance. Skratka, gre za vprašanje Nafte Lendava, kar je po moji presoji strateškega pomena tudi za širši geografski prostor. Zato menim, da kljub temu, da razumem gospoda Gasparija, ki, bom rekel le začasno opravlja funkcijo ministra, je le neka objektivna odgovornost tega ministrstva kljub temu, da je z ustanovitvijo Agencije za upravljanje kapitalskih naložb ta zadeva prišla k omenjeni agenciji. Zato bodo moja vprašanja nekoliko bolj okleščena, ampak uvodoma sem želel poudariti, da žal menim, da ni prav, ker v preteklosti je tudi to vprašanje, to je vprašanje nafte, marsikdaj izviselo ravno zaradi do neke mere brezbrižnosti in ne govorim za to vlado, ampak tudi v precej bolj daljnosežnih časih. Gospoda ministra za finance predvsem sprašujem to, da je Vlada podprla to kapitalizacijo Nafte, ki je sicer v 100 % državni lasti z 10 milijoni evrov pomoči. Kljub temu pa slišimo informacije, da brez odpuščanja ne bo šlo. Pri reševanju tega vprašanja se celo pojavlja številka od 80–100 zaposlenih. To je skorajda že ena tretjina oziroma močna četrtina vseh zdaj zaposlenih. Gospoda ministra sprašujem: Ali je temu res tako? Čeprav je bilo pri zagotavljanju tega denarja, zagotovljeno tudi to, da kar se tiče ohranjanja delovnih mest, se bo ta denar tudi primerno uporabil v ta namen. Bom postavil še nekatera vprašanja, bom rekel, posebne narave, ampak zdaj želim predvsem odgovor na to vprašanje. Hvala lepa.
Gospod minister dr. Križanič, prosim.
Hvala lepa. Spoštovani, proučili smo zadevno poslansko vprašanje in podajamo naslednji odgovor: Zaradi ugotovljene insolventnosti družbe Nafta Petrochem, d. o. o., ki je največje podjetje v skupini Nafta Lendava, je Agencija za upravljanje kapitalskih naložb države 21. aprila 2011 v vlogi ustanovitelja in edinega družbenika družbe Nafta Lendava, d. o. o., podprla načrt prestrukturiranja družbe Nafta Lendava Petrochem, d. o. o. Načrt prestrukturiranja družbe je bil predlagan za odločitev o dokapitalizacijo družbe. Vlada Republike Slovenije je izdala soglasje za dokapitalizacijo v višini 10 milijonov evrov, aprila 2011 je proračun zagotovi 6,6 milijona evrov, razliko do 10 milijonov evrov, to je 3,4 milijone evrov, pa bo Vlada odobrila v mesecu oktobru 2011, saj so za te namene odprli proračunski postavki po potrjenem rebalansu državnega proračuna za leto 2011 in zagotovljena zadostna sredstva. Po temu programu poteka tudi kadrovska sanacija Nafta Petrochem, d. o. o., medtem ko v ostalih družbah niso predvidena odpuščanja, nasprotno, Nafta Strojno v temu obdobju in tudi za prihodnje leto načrtuje zaposlovanje večjega števila delavcev. Število zaposlenih v Nafti Petrochem – in to veste, da gre za opuščanje programa, ki ni zaživel in ne bo zaživel in se morajo zadeve prestrukturirati – se bo v letu 2011 znižalo za 41, iz 171 konec leta 2010 na 130 konec leta 2011, predvsem zaradi ustavitve nerentabilne tovarne metanola. Od trenutno 146 zaposlenih jih je 16 prejelo odpoved delovnega razmerja v skladu z izdelanim programom reševanja presežnih delavcev, zaposlenih in jim bo delovno razmerje prenehalo do konca leta 2011. Od preostalih 130 zaposlenih je bilo 18. avgusta 2011 11 zaposlenim izdan sklep o začasnem pomanjkanju dela in so bili napoteni domov. Zaposlenim se izplačuje 100 % plača. 25 zaposlenih je v obdobju januar–september 2011 družbo zapustilo na drug način. Skupno zmanjšanje števila zaposlenih v letu 2011 bo torej znašalo 41. Po programu družbe se za vse presežne zaposlene predvideva izplačilo zakonske odpravnine, katere skupna višina se ocenjuje na 700 tisoč evrov. Na podlagi informacije, pridobljene s strani Agencije za upravljanje kapitalskih naložb države, se ukrepi kadrovske sanacije izvajajo v skladu z načrtom prestrukturiranja družbe Nafta Petrochem, d. o. o. Hvala lepa.
Želite dopolnilni odgovor? Prosim.
Hvala lepa. Ti podatki, žal, niso spodbudni. Iz njih sem razbral tisto, kar je bilo pred nekaj meseci povedano tudi s strani vodstva Nafte, da finančno prestrukturiranje tudi poslovno ne bo mogoče brez odpuščanja. Žal je ta scenarij potem že na dlani. To bo seveda, ne bom rekel težava dimenzije Mure, ampak v določenem smislu bo pomenilo izredno velik šok za tako in tako že prej slabo situacijo na območju Lendave, pa tudi širše okolice. Vendar me zanima naslednje, čeprav glede na kompetence ne vem, če boste lahko odgovorili na to vprašanje. Agencija je pred kratkim izpostavila, da so manjše naložbe nesmiselne in jih je treba prodati, med te pa je uvrstila tudi Nafto. Sprašujem: Kje je tu strateški interes države oziroma vseh tistih vložkov, ki so bili v preteklosti za to narejeni? Na koncu sprašujem gospoda ministra za finance še naslednje: Ali sploh, ne glede na aktualno politično situacijo, država še misli resno s projektom skupine Nafta Lendava?
Gospod minister, prosim.
To je vprašanje, ki presega moje kompetence. Za kompleks Nafta Lendava je po mojem vedenju jasno, da je v tranziciji, da je zapustil skupino Petrol in da si mora najti nova poslanstva. So programi, ki dobro delujejo, to je, mislim, Tovarna lepil in spremljevalne službe nadgradnje, ki imajo tudi svoj določen trg, ki so si ga našle izven samega sistema. Se pravi, človeški kapital obstaja, prostorske možnosti so, transportne možnosti so. Se pravi, obstaja možnost za nadaljnji razvoj, če se pridobi ustrezne investitorje. Ustrezne signale je treba poslati. Imamo institucije, kot je JAPTI, da take signale lahko v prostor pošiljajo, in iščemo investitorja tudi za to specifično proizvodnjo. Ker uredba ni bila sprejeta v parlamentu, sedaj Nafta Lendava ni uvrščena med te projekte za prodajo. Če bi našli strateškega partnerja, bomo visoki zbor prosili, da se tu odpre možnost za disperzijo lastništva in za prihod nekoga, ki bo pripeljal nove programe. Ker problem je dejansko v tem, kako pripeljati programe, ki bodo donosni in bodo zagotavljali ustrezna delovna mesta, ne samo toliko, kot jih je bilo, še več.
Gospod mag. Štefan Tisel bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje. Minister je upravičeno odsoten. Želite pisni ali ustni odgovor?
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani ministri, poslanka in poslanci! Danes bom postavil ustno vprašanje gospodu Dorijanu Marušiču, ministru za zdravje, v zvezi z dopolnilnim zdravstvenim zavarovanjem, in bom prosil za ustni odgovor na naslednji seji. Zdravstveno varstvo je ustavna pravica za državljanke in državljane Republike Slovenije. Zdravstveno zavarovanje naj bi omogočilo zavarovancem koriščenje pravic za diagnostiko, zdravljenje in rehabilitacijo. Obvezno zdravstveno zavarovanje izvaja Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije. V letu 2010 je zbral 2,3 milijarde evrov sredstev. Ta sredstva ne pokrivajo več v celoti potreb, kajti v lanskem letu je zavod imel zgube 35 milijonov. Dopolnilno zdravstveno zavarovanje, ki je bilo uvedeno v Sloveniji pred več kot 15 leti, pa predstavlja približno 18 % obveznega zdravstvenega zavarovanja oziroma sredstev iz obveznega. Dopolnilno zdravstveno zavarovanje je nekakšno prostovoljno obvezno zavarovanje, ki pokriva razliko v obsegu zagotavljanja pravic iz zdravstvene košarice. Tu gre za plačevanje enakega oziroma podobnega zneska za vse udeležence in so 3 zavarovalnice, ki to pobirajo, medtem ko gre pri obveznem zdravstvenem zavarovanju za solidarnostno noto, plačuje se v procentu od plače. Evropska komisija je Sloveniji naložila oziroma jo opominja na nepravilnosti v zvezi s tem dopolnilnim zdravstvenim zavarovanjem. V biltenu Adriatic Slovenije, zavarovalne družbe, ki je ena od ponudnikov tega dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja, piše, da Evropska komisija Republiki Sloveniji ponuja možnost, da očitana neskladja odpravi ali predstavi utemeljene razloge zanje. Vendar pri tem ni bil storjen odločilni korak, saj Evropski komisiji ni bil sporočen noben konkreten zakonodajni predlog ali stališče. Komisija zato nadalje postopek za ugotavljanje kršitev nadaljuje, in sicer z vložitvijo tožbe na sodišče Evropske skupnosti v Luksemburgu. Postavljam vprašanje ministru za zdravje: Kakšne aktivnosti potekajo v zvezi s spremembo dodatnega oziroma dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja? Kakšne ukrepe nameravate izvesti v zvezi s spremembo dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja, predvsem z vidika pravnega reda Evropske unije in z vidika zagotavljanja osnovnih pravic iz zdravstvene košarice?
Hvala. Gospod Silven Majhenič bo postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani ministri! Gospod minister, dopis, ki sem ga dobil in ni ravno od včeraj, je bil napisan in poslan verjetno tudi na ministrstvo. Po informacijah, ki jih pa imam, pa je bil poslan tudi predsedniku Odbora za notranjo politiko. Verjamem, da se ne da takoj ukrepati, ko dobiš informacijo, zato upam, da je zdaj, ko je poteklo nekaj časa, pravi čas za odgovor na vprašanje, kaj je bilo storjeno glede na ugotovljene nepravilnosti, na katere so opozorili uslužbenci Zavoda za prestajanje kazni zapora Koper. Očitki se nanašajo predvsem na nestrokovno in neodgovorno delo direktorja UIKS gospoda Valentinčiča in direktorice zavoda v Kopru, ki je kljub opozorilom strokovnih služb v zavodu ravnala samovoljno ter dala lažne izjave o obsojencu, ki je bil deležen z njene strani neupravičene ugodnosti ter tudi pogojno izpuščen. Bil je zelo problematična oseba in je med pogojnim izpustom zagrešil kaznivo dejanje s smrtnim izidom. Pošiljatelj anonimke v nadaljevanju opozarja na kadriranje nestrokovnih ljudi na odgovorna delovna mesta s strani gospoda Valentinčiča. Veliko je govora o tretmaju prestajanja kazni in o ugodnostih osebam, ki segajo do samega vrha slovenskega organiziranega kriminala, s strani gospoda Valentinčiča. Med njimi so tudi takšni, ki so organizirali napad na paznika v ljubljanskih zaporih in bili kasneje pogojno izpuščeni. Takšnih primerov je zapisanih kar nekaj in bi morala tudi gospoda ministra zanimati verodostojnost podatkov. Zgodba je neverjetna in če je vse res, je treba ukrepati takoj. Pred leti je bilo na IUKS zaposlenih, glede na večje število zaprtih oseb, 9 ljudi. Danes jih je 38. Ali ne bi kazalo števila znižati, saj jih dela kar nekaj takih, ki bi morali biti v pokoju že vsaj nekaj let. Gospod minister, sprašujem: Ali ste že ukrepali v zvezi s tem? In če niste: Kaj boste storili glede odgovornosti vodilnih, ki so bili omenjeni? Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec, verjetno imate v mislih anonimna pisanja, tudi vi zdaj niste natančno povedali, katerega imate v mislih. Teh anonimnih pisanj, ki prihajajo vedno znova iz istega zavoda za prestajanje kazni zapora, je bilo namreč kar nekaj v zadnjih letih. Poskušal vam bom odgovoriti na nekaj tistega, kar se izpostavil. Najprej to, na vsako anonimno pisanje, če pride na moj naslov ali na naslov našega ministrstva, odreagiramo tako, da najprej zberemo podatke, poročila, potem sprejmemo določene ukrepe, če je to v pristojnosti ministrstva, pravnega dela ministrstva. Vedeti je treba, da je uprava za izvrševanje kazenskih sankcij organ v sestavi s samostojnimi pooblastili, ki jih ima v razmerju do direktorjev zavodov za prestajanje kazni zapora in jih v praksi tudi izvaja. Domnevam, da je prav tu problem. Kajti generalni direktor gospod Valentinčič je v zadnjem času izrekel nekaj ostrih disciplinskih ukrepov prav zaposlenim v zavodu, iz katerega prihajajo anonimna pisanja. Šlo je za 5 takšnih primerov, kjer je šlo za izrečen ukrep pisnega opomina pred odpovedjo delovnega razmerja. V enem primeru pa celo za kazensko ovadbo zaradi kaznivega dejanja zlorabe položaja, ki jo zdaj obravnava tožilstvo. In tu verjetno je moč iskati zdaj razloge za določeno nezadovoljstvo, ki se potem manifestira v anonimnih pisanjih. Se je pa doslej izkazalo v vseh teh primerih, da gre za očitno neutemeljena in za zlonamerna podtikanja, ki gredo na račun nekaterih vodilnih, bodisi v samem zavodu bodisi v generalni upravi. Vsak primer posebej je bil pregledan, zahtevana so bila poročila, v nekaterih primerih, ki izhajajo tudi iz teh anonimnih pisanj, so bili sprejeti nekateri ostrejši ukrepi, tudi v razmerju do zaposlenih, in to, recimo, na nivoju vodij oddelkov, ki sprejemajo določene odločitve. Ne drži pa to, da naj bi šlo za kadrovanje mimo ustaljenih postopkov, kajti vedno so v te postopke vključene posebne natečajne komisije, nikoli o tem ne odloča en posameznik, ampak gre za večstopenjsko odločanje v vseh primerih, seveda samo v mejah, ki jih določajo interni akti o sistemizaciji in zakon, kadar predpisuje določene pogoje. Zato v zvezi s takšnimi trditvami o neustreznem zaposlovanju lahko po zagotovilu generalne uprave rečem samo to, da so ti očitki neutemeljeni. Ko gre za vprašanje ugodnosti obsojencev. Ugodnosti obsojencev se izvajajo v praksi, tako predvideva zakon. Vsako prestajanje zaporne kazni mora potekati na način, da v najmanjši možni meri izvajamo omejitve tistih pravic, ki jih posameznik ima po Ustavi in po naših zakonih. In če je, recimo, samo v lanskem letu bilo po podatkih izrečenih 379 takšnih ugodnosti v zavodu in če se je samo v enem primeru izkazalo, da je obsojenec od teh 379 primerov to ugodnost zlorabil, potem je to lahko samo potrditev o pravilnem pristopu vodilnih v zavodih v zvezi z podeljevanjem takšnih ugodnosti. Po drugi strani pa ni mogoče prezreti tega, da ima posebno težo odločanja tudi komisija za pogojni odpust, ki presoja vsak primer posebej. Presoja ga pa na podlagi vrste poročil, ki jih pridobi, med drugim tudi od zavoda, kjer obsojenec prestaja kazen, zapora. V enem od primerov, mislim, da ste ga tudi omenil, se je izkazalo, da je bilo to poročilo, ki je bilo pripravljeno za potrebe odločanja komisije za pogojni odpust, neustrezno v smislu tega, da ni bilo dovolj popolno. In generalni direktor, ki ga kritizirate v svojem poslanskem vprašanju, je bil tisti, ki je v tem primeru izrekel disciplinski ukrep v zvezi s tem načinom poročanja, ki je seveda potem sledilo v ustrezni odločitvi komisije za pogojni odpust. Skratka, če strnem, takšna pavšalna zatrjevanja, ki so dostikrat oprta na popolnoma izkrivljene podatke ali pa celo popolnoma lažnive podatke, lahko zavračamo. To pa ne pomeni, da je sistem idealen in da ni treba vsakič znova preverjati utemeljenosti ali neutemeljenosti očitkov.
Hvala. Gospod dr. Peter Verlič bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću ter ministru za promet dr. Vlačiču.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister za okolje in prostor ter minister za promet! Vprašanje je zelo kratko, ampak mislim, da zelo aktualno, sploh zdaj, ko se je začela jesen, ko se je začela šola in vsako jutro v jutranji in popoldanski konici poslušamo po radijskih postajah, da je gneča od Škofljice proti Ljubljani na tej stari cesti, edini cesti, ki vodi od Škofljice proti centru mesta. Problem je akuten, ker pravzaprav ne zadeva samo prebivalcev Škofljice, ampak zadeva kar celo regijo – kočevsko, ribniško, grosupeljsko, skratka pereč problem, ki pa ima tudi svoje rešitve. Dolgoročna rešitev je obvoznica po Barju, ki je bila, bom rekel, tudi z naklonjenostjo obeh ministrstev dosežena, kljub vsemu pa bo do takrat, ko bo prišlo do realizacije, najbrž še kar nekaj časa preteklo. Občine so se lotile problema z javnim prevozom. Tudi s sodelovanjem Direkcije za ceste vozita obe mestni liniji 3G in 3B od Grosupljega in Škofljice proti Ljubljani, vendar to nič ne pomaga, če morata biti avtobusa v gneči in se pomikati skupaj z ostalimi avtomobili. Zato pa spoštovana ministra sprašujem: Ali morda razmišljate, da bi se vendarle do takrat, ko bo obvoznica Škofljica po Barju umeščena v prostor in ko se bo pričelo z gradnjo, ta obstoječa cesta uredila v štiripasovnico? Namreč, naj kar povem, da nekako zgleda prav čudno, saj je cesta od Rudnika proti Škofljici praktično enake širine kot potem Dolenjka, dolenjska cesta od Rudnika proti centru mesta, ki pa je občinska, se pravi mestna cesta in je štiripasovnica. Jaz mislim, da bi ta ukrep močno povečal pretočnost in najbrž ne bi bil tako drag, bi pa močno povečal pretočnost prometa v tem času. Hvala lepa.
Gospod minister dr. Žarnić.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani vsi poslanke in poslanci, kolegi! Lahko rečem, da mi je to vprašanje nekako ljubo, ker je zelo v smeri tistih naporov, ki jih zadnje čase skupaj delamo, da bi kar se da dobro uredili ta prometni zamašek in težave. Vemo, da so zapleti z Barjansko cesto zaradi kulturne dediščine, varstva narave, kmetijstva, varstva pred poplavami. Zato priprava tega DPN traja in bo še nekaj časa trajala. Danes pa moramo promet nekako urediti in sprostiti. Prvi prispevek k temu je sprejeti državni prostorski načrt za celoten priključek na avtocesto. Zadeva se zdaj odvija, je v projektiranju in bo tudi kmalu izvedba. Kolikor vemo, je odprta tudi cesta Ig–Ljubljana, ki bo tudi delno razbremenila promet. Mislim pa, da sta to vaše vprašanje in pobuda izredno logična in v smeri, da jaz ne kot minister, ampak kot občan ali gradbenik, tudi enako razmišljam. Mislim, da ta cesta, pa bo še kolega Vlačič povedal, koliko se motim, je vsaj z našega stališča, okoljevarstva, umestitev v prostor, idealna za razširiti na štiri pasove, ne na tri, tretji pas je lahko včasih past, na štiri pasove. In če se peljemo tam in če malo gledamo in malo pogledamo na karto, si ne predstavljam, da bi bil ne vem kakšen poseg v prostor ali v kakšna rušenja. Predstavljam si tudi, da bi bila to racionalna rešitev, to bi bila mogoče neke vrste rekonstrukcije ceste. Upam da bomo nekega dne tudi tako odločitev doživeli. Bi zdaj mogoče prosil ministra Vlačiča, da še dopolni.
Gospod minister dr. Vlačič.
Hvala lepa. Že v predhodnih študijah in preveritvah za pripravo osnutka za obvoznico je bilo na nivoju grobih privolitev ocenjeno, kaj bi pomenila ta širitev v štiripasovnico. Morda z okoljskega vidika pa mogoče z čisto logičnega vidika se na prvi pogled zdi to dobra rešitev, vendar smo mi pripravili eno alternativo. Jaz sem pravzaprav o tem že enkrat govoril, na kratko, pa bom sedaj par besed povedal. Namreč, razlog je v obcestni povezavi od Škofljice pa Lavrici, kjer bi bilo treba zaradi razširitve koridorja porušiti nekaj zgradb, in predvsem zaradi ureditve, kar je pa večji problem, obcestnih objektov urediti obsežno mrežo zalednih dostopnih cest, če bi hoteli, da bi štiripasovnica dobro funkcionirala. Gre za posege v zemljišča in rušitve objektov. To je mogoče. Imamo pa eno alternativo, mi vam jo bomo predstavili. Skupaj s Prometnotehničnim institutom Fakultete za gradbeništvo in geodezijo Univerze v Ljubljani je bil pripravljen projekt spremenljivega vodenja prometa na relaciji Rudnik–Škofljica, in sicer po sistemu 2 + 1. Sistem deluje tako, da se postavi oprema s spremenljivo prometno signalizacijo, ki se premika na podlagi koničnega prometnega toka. Celotni sistem je povezan v nacionalni center za vodenje prometa v Dragomlju, od tam pa je treba zagotoviti vodenje prometa tudi na južni Ljubljanski obveznici, na odseku Dolenjske ceste–Šmarje - Sap, razcep Malence v smeri Primorske in Štajerske. Mi bomo ta projekt predstavili na Občini Škofljica. Predvidoma bomo tja v drugi polovici meseca oktobra 2011 povabili tudi druge občine. Na predstavitev bodo torej prišli ti, ki so tehnološko pripravili rešitve. Jaz sem vam že v enem razgovoru nakazal, za kaj gre. Namreč, težava ni samo v tem, da ti narediš dva tokova v eno smer, težava je predvsem tistih hišk, ki želijo iti v nasprotno smer, kadar sta dva pasova tudi prometnotokovno usmerjena samo v eno smer. Tam je ta posebna rešitev levega zavijalca z desne strani. Te tehnološke rešitve vam bodo predstavili. Jaz mislim, da gre za eno precej revolucionarno zadevo za Slovenijo, ampak mislim, da je zelo zelo dobra rešitev. Ne bi terjala posegov v zemljišča, ne bi terjala rušitev objektov, hkrati bi prinesla točno to, kar želimo. Ko bi šel prometni tok v eno smer, bi funkcioniral v eno smer, ko bi šel v drugo smer, bi funkcioniralo v drugo. Poznamo te primere, recimo iz Washingtona, ko so del dneva ceste enosmerne v eno, v določenem obdobju dneva pa v drugo smer.
Hvala lepa. Želite še dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Seveda so take rešitve, ki pomenijo noviteto, možne. Vendar pa se iz izkušenj nekako bojim, da take novitete, če jaz prav razumem, bo to zahtevalo precej vodenja prometa, naprav in je verjetno tudi vprašanje cene in stroškov. Kljub vsemu bi jaz tukaj, ker imam pač možnost te dopolnitve vprašanja, še enkrat, če sem razumel ministra za okolje in prostor, je nekako naklonjen tej rešitvi, medtem ko pa Ministrstvo za promet meni, da bi bilo bolje, če bi imeli tripasovno, če prav razumem, z nekimi prometni znaki, s svetlobno signalizacijo, ki bi pomenila neke vrste unikum. Nekako se tudi ne morem sprijazniti s tem, namreč, če pogledamo Dolenjsko cesto, ki ima od Rudnika proti centru mesta ogromno nekih uvozov, stranskih cest, lahko pogledate, celo vrsto jih je do Rakovnika in še naprej. Nič drugačen profil ni tudi od Rudnika proti Škofljici. Skratka, jaz še enkrat sprašujem: Ali bi se dalo vsaj ovrednotiti, vsaj pogledati, kakšna bi bila cena? Bojim se, da je ta rešitev, sicer se prometnotehnično sliši zelo dobro, samo se bojim, da je draga in vprašanje, kaj bodo storili uporabniki, ki ne vem, samo eno vprašanje, kaj če recimo pride do električnega mrka, kako se bomo obnašali potem, ko bodo vsi semaforji ugasnili. Kljub vsemu apeliram, da bi se vendarle morda pregledala tudi štiripasovnica, če pa ne, pa vsaj tisto, kar je zelo enostavno, rumeni pas za avtobuse.
Gospod minister dr. Vlačič.
Jaz sem odprt za vse predloge in vas res vabim, da skupaj pogledamo to, kar so pripravili. Boste tudi sami devalvirali. Nad tem, kar sem jaz videl, moram reči, da sem bil navdušen. S stališča prometa je pa tako, vi dobro poznate zadevo, ker ste s tega območja, veste, da se določen del zliva proti Igu, določen del gre proti Škofljici, določen del se bo lahko odlival na Šmarje - Sap, poznamo tisto zadevo z morebitno predhodno obvozno cesto pred krožiščem mimo tistih lokov in navzgor proti Šmarju - Sap, da se izognemo tistemu zamašku, ki nastaja zaradi križišča in prehoda preko železniške proge. Če bi to celovito uredili, pa ni tako drago, kot izgleda, in ni tako zapleteno, kot izgleda, ker sovpada tudi s tem, da tako ali tako delamo nacionalni center za vodenje prometa. V Dragomeru naj bi funkcioniral. Nacionalni center za vodenje prometa mi je bil nekaj dni nazaj predstavljen v obliki akcijskega načrta, ker tako ali tako se moramo v Republiki Sloveniji že končno začeti ukvarjati ne samo z gradnjo infrastrukture, ampak z vodenjem prometa. Se pravi dejansko je to mogoče lahko celo eden izmed tistih pravih pilotov, kako urejati stvari, ker je ta cesta ena izmed zahtevnejših, ena izmed bolj zgoščenih, v smislu res velike količine prometa. Vabim vas, ko bo ta predstavitev, pridete, jaz sem odprt. Če to ne bo prepričalo akterjev, lahko razmišljamo o umestitvah, o tem, kar ste vi povedali, ampak poglejte, te rešitve so se v državah, ki so se tega lotili, ki so prometno par korakov pred Slovenjo, zelo dobro izkazale. Potem se bomo pa pomenili, če vas ne bo prepričalo, morebiti tudi o umestitvi za vse štiri pasove.
Gospod Darko Menih bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor ter ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki pa je upravičeno odsoten. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani ministri, spoštovani poslanki in poslanci, prav lep pozdrav! Vprašanje glede neodzivnosti nosilcev urejanja prostora pri pripravi občinskih prostorskih načrtov. Velika večina občin, 211, po več letih dela na podlagi Zakona o prostorskem načrtovanju še vedno ni sprejela občinskega prostorskega načrta. V vseh primerih prihaja do zamud zaradi nosilcev urejanja prostora, ki ne spoštujejo zakonsko predpisanega 30-dnevnega roka za izdajo svojih smernic in mnenj. Pri tem daleč najbolj izstopa Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, Ministrstvo za okolje in prostor pa ob tem tudi ne stori nič. Oba ministra sprašujem: S katerimi urgentnimi ukrepi bosta pospešila odzivnost nosilcev urejanja prostora pri pripravi občinskih prostorskih načrtov in kdaj? Hvala lepa.
Gospod minister dr. Žarnić, prosim.
Hvala lepa. Spoštovani! Mislim, da bom, tudi če ni ministra za kmetijstvo, uspel vsaj delno tudi na njegovo vprašanje odgovoriti. Če pa bo treba, potem pa verjetno drugič še kaj več. Do sedaj je v skladu z ZP načrtom pripravilo svoje prostorske akte 33 občin. V fazi osnutka je 109 občin. V fazi predloga, to pomeni, da so v zaključni fazi, je 30 občin. Se pravi, le 39 občin še ni pričelo s postopkom priprave OP načrta. Do zamud pri pripravi prostorskih aktov prihaja iz več razlogov. Zelo velik razlog je pomanjkljivo pripravljanje ne dovolj strokovno utemeljenih gradiv, ki jih občine posredujejo nosilcem urejanje prostora za pridobitev smernic in mnenj v skladu z zakonom. Tukaj bi rad povedal iz mojih izkušenj v tem letu in pol, da je dostikrat problem tudi izbira najcenejšega ponudnika, ki ni nujno kos tej nalogi. Namreč pri DPN, kjer so OPN izbrali dobre izvajalce, je bilo tukaj veliko tega narejenega. Dostikrat prihaja do nerazumnega vztrajanja pri nekaterih pobudah za spremembo namenske rabe, ki nima nobene zakonske podlage, pač pa za njimi stojijo preambiciozni razvojni interesi posameznih lokalnih vplivov. Vsekakor je kriva tudi resorna zakonodaja, ki je mogoče zapletena, zaostrena, zato ker sledi implementacijam pravnega reda Evropske unije. Da pa ne bom samo na druge kazal, kot ste sami lepo povedal, tudi nosilci urejanja prostora so dostikrat tisti, ki – nekoliko zaradi kadrovskih omejitev, nekoliko pa tudi zaradi podlag, ki niso ustrezno pripravljene – zamujajo. Ne vem, če je tukaj vedno samo kmetijsko ministrstvo, da malo v bran kolega vzamem, včasih je tukaj neka kulturna dediščina, včasih je tukaj nekaj tretjega, tudi vodna dovoljenja, poplavne karte, se pravi, je več teh zadev in dostikrat se zgodi kakšna nesreča, da se na enem občinskem planu zadeve seštevajo in so potem tukaj posebni problemi. Posamezni resorji so v mnogih zadevah včasih premalo aktivni in zato je MOP že leta 2009 predlagal Vladi Republike Slovenije sprejem sklepov, s katerimi je ta zadolžila vse nosilce urejanja prostora državnega pomena, da sodelujejo z občinami v vseh fazah priprave osnutka OPN, in sicer tako, da jim posredujejo ažurne podatke iz svojih delovnih področij, da jim dajo strokovna priporočila glede priprave strokovnih podlag oziroma obrazložitev prostorskih ureditev, ki se nanašajo na delno področje posameznega nosilca urejanja prostora, da izdajo smernice v zakonsko določenem roku 30 dni, to kar vi posebej poudarjate, ter v vsebini, kot je definirana v ZP načrtu, da naloge sodelovanj v pripravi OPN opravljajo prednostno, kar pomeni, da organizirajo delo na ministrstvih oziroma pristojnih državnih organih tako, da bodo zakonsko določeni roki dosledno spoštovani. Tudi Vlada je zadolžila, da vsi ti nosilci dajo čim bolj ažurno naloge od sebe. Je pa še ena zadeva. Znalo se bo dogajati to, ko bodo nosilci dobili nepopolne, slabo pripravljene naloge, jih bodo zelo hitro vrnili in bodo s tem spoštovali 30 dnevni rok in potem je zadeva taka, da je stvar na občinah, ali dobijo bolj kvalitetne pripravljavce ali, kot sem rekel, nekatere apetite nekoliko zmanjšajo. Hvala.
Želite še dopolnitev odgovora? Prosim.
Najlepša hvala za izčrpen dogovor gospodu ministru. Jaz bi prosil, da bi mi še gospod minister za kmetijstvo na naslednji seji dal odgovor. Imel bi pa še eno dopolnilo. Na podlagi osnutka OPN, ki smo ga že decembra 2008 poslali Ministrstvu za okolje in prostor, od koder so ga prejeli tudi nosilci urejanja prostora, smo 5. maja 2009 prejeli prve smernice iz Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Po usklajevalnem sestanku, ki ga je na kmetijskem ministrstvu občina Šoštanj le s težavo organizirala, smo pripravili dodatne študije in mnenja Kmetijsko-svetovalne službe in na tej podlagi po skoraj desetih mesecih, konec marca 2011, prejeli tudi prvo dopolnitev njihovih smernic. Po natančnem pregledu smo ugotovili, da že drugič pripravljene smernice po preteku skoraj dveh let in pol niso bile popolne. Poleg tega so se v vsem tem času nabrali novi prostorski problemi, ki jih bo ravno tako treba reševati z OPN. Na kmetijsko ministrstvo smo torej junija letos poslali že tretjo vlogo, smernic pa seveda še vedno nismo prejeli. Občani pritiskajo na nas, želijo odgovore na svoje vložene pobude, a mi konkretnih odgovorov nimamo. Odgovorne službe na ministrstvih včasih tudi ne dvignejo telefonov. Oba ministra iskreno prosimo, da v zvezi z več let trajajočimi prošnjami za izdajo smernic za OPN vendarle učinkovito ukrepata. Hvala lepa.
Gospod Ivan Grill bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Minister je upravičeno odsoten. Želite kljub temu postaviti vprašanje?
Tako je, spoštovani predsedujoči. Prosil bi, da na naslednji seji minister, gospod Židan, posreduje ustni odgovor. Moje poslansko vprašanje se nanaša na številne odkrite okužbe mleka v slovenskih mlekomatih. V sredstvih javnega obveščanja lahko v zadnjih tednih in mesecih pogosto zasledimo, da nadzori oziroma pregledi oporečnosti mleka dokazujejo, da je mleko velikokrat oporečno oziroma vsebuje bakterije, ki lahko škodujejo zdravju. Še posebej so nekateri opozarjali, da lahko tako mleko škodi predvsem nosečnicam. Glede na to, da je to v Sloveniji sedaj zelo pogosta oblika prodaje svežega mleka, direktno s kmetije, ki so ga uporabniki začeli tudi z veseljem uporabljati, je to v korist tako kmetom kot uporabnikom, bi bilo smiselno in potrebno, da svoj del tu opravi tudi država oziroma Ministrstvo za kmetijstvo s svojimi službami. Prav je, da se zagotovi nemoten inšpekcijski nadzor nad oporečnostjo oziroma neoporečnostjo mleka in mlekomatov. Zato sprašujem gospoda ministra: Koliko vzorcev je bilo odvzetih iz mlekomatov po celotni Sloveniji? Koliko od teh vzorcev je bilo oporečnih? Najbolj pomembno se mi zdi pa to, da nam predstavi: Na kakšen način se bodo lotili sistematičnega pristopa, da se bo res nemoteno in redno kontroliralo, kakšno mleko se prodaja v teh mlekomatih? To bi za kmete pomenilo, da bi brez skrbi lahko na ta način prodajali mleko, in po drugi strani, da bodo tudi sami uporabniki kolikor toliko pomirjeni, ko bodo kupovali mleko iz mlekomatov. Za odgovore se mu že vnaprej najlepše zahvaljujem. Hvala lepa.
Gospod Franc Pukšič bo postavil poslansko vprašanje dr. Igorju Lukšiču, ki je v funkciji ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo.
Hvala lepa. Lep pozdrav ministrom! Kolegice in kolegi, podpredsednik! Spoštovani gospod minister, po mojem globokem prepričanju je ravno enakomeren regionalni razvoj tisto, kar bo v bodoče vodilo razvoj in uspeh Slovenije. Tega bi se morali vedno vsi zavedati, ne glede na to, da regionalne razdelitve nimamo. To velja tudi za področje visokega šolstva, kar pomeni, da določene regije ne morejo biti zapostavljene v primerjavi z nekaterimi drugimi. Žal pa se soočamo s primeri velikih razlik pri delitvi finančnih sredstev tudi za razne visokošolske programe. Seveda v teh treh letih niste bili za to odgovorni, ste pač po sili razmer v tem trenutku tudi namesto ministra za visoko šolstvo, kakšno je pa bilo njegovo stališče do regionalnega razvoja in visokega šolstva po vzhodnem in zahodnem delu, je pa tako ali tako jasno. Za njega pravzaprav drugega ni obstajalo, tudi od razvojnih središč, kot Ljubljana, Ljubljana in še enkrat Ljubljana. Pa vendarle, zato vam navajam nekaj zelo konkretnih podatkov, in sicer kot primer, da imamo v zahodnejšem delu Slovenije štiri visokošolske zavode, tako torej v Ljubljani, Jesenicah, zdravstvene visokošolske zavode, da se razumemo, Ljubljana, Jesenice, Novo Mesto, Izola, z dislocirano enoto v Novi Gorici, ki jih pa, prav vse te štiri, financira Vlada Republike Slovenije iz proračuna s koncesijo Ministrstva za visoko šolstvo. Torej na tej strani štiri, na drugi strani Slovenije pa imamo tudi štiri zdravstvene šole, in sicer Maribor, Celje, Murska Sobota in Slovenj Gradec. Od tega pa financira samo eno, torej 25 %, torej z razmerjem 1 : 4, ki pa seveda pokriva drugi del Slovenije. Tega Vlada preko koncesij ne financira. Zdravstvene programe torej tako država financira v univerzitetnih središčih, zlasti v zahodni Sloveniji, kjer je seveda višek kadra, ne pa tudi v regijah, kjer takšnega kadra, takšnega profila primanjkuje. Navsezadnje imamo kar nekaj tega kadra, v zadnjem času pa vedno vse več tudi v zdravstvenem turizmu. No, tako gre iz proračuna samo 12 % sredstev za tisti del, kjer se izobražuje 66 % tega kadra. Pa pojasnite, če morete!
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Hvala za vprašanje, gospod poslanec. Spoštovani poslanci, podpredsednik! Tu je treba izhajati iz situacije, kot se je zgodovinsko oblikovala na Slovenskem. Najprej smo imeli Univerzo v Ljubljani, potem Univerzo v Mariboru, potem Univerzo na Primorskem in potem še v Novi Gorici. Tri od teh, se pravi Ljubljana, Maribor in Primorska imajo fakultete oziroma visoko šolo za zdravstvene vede oziroma zdravstvo. Potem so nastale še 4 zasebne oziroma 5, v Celju, Novem mestu, na Jesenicah, Slovenj Gradcu in v Mariboru. Zakaj je visoka šola za zdravstvo v Novem mestu in na Jesenicah dobila koncesijo in vpisuje redne študente in zakaj ne kakšne druge, to verjetno vedo tisti iz prejšnjega mandata. Da se na univerzi financira študij na način Lanzama, to tudi vemo. Se pravi, imajo mariborska primorska in ljubljanska univerza, gledamo regionalno, tri velike regije. Kar zadeva enakomerne porazdelitve, lahko vidimo po teh krajih, ki sem jih naštel in ki jih je tudi gospod poslanec naštel, da je študij omogočen približno po vseh delih Slovenije. Ampak to je en del zgodbe. Drugi del zgodbe je pa vprašanje kvalitete tega študija. Ni zadosti, da samo obstajajo potrebe, čeprav, kot vidimo, je razporeditev po Sloveniji toliko sorazmerna, da se lahko sledi tudi tem potrebam, ampak tudi kvaliteta, se pravi zdravstveni študij je praviloma vezan na bolnišnice, na bolnišnico, ki premore toliko kadra, da lahko omogoči tudi strokovno usposabljanje, torej prakso. In to so ti kriteriji, ki jih je pravzaprav možno nekako zapolniti s tem, da se na področju zdravstva postavi neka mreža in zdravstvene šole sledijo pravzaprav tej mreži, ki je postavljena znotraj zdravstva. Tukaj visoko šolstvo nima popolne avtonomije, ampak je vezano na mrežo ključnih bolnišnic, na katere so vezani ključni strokovnjaki. Od tu se potem rekrutirajo tudi učitelji, ki na teh šolah učijo. To je moj odgovor. Hvala.
Gospod Pukšič, želite še dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa. Saj sem pričakoval, bom rekel, bolj slab odgovor, če bi ocenjevali po šolsko. Glede na to, da sem že na začetku povedal, da tudi kaj veliko ne pričakujem od tega vašega odgovora pa vendarle, gospod minister, odgovor v tem smislu, da se na enem delu Slovenije financira 100 % vse štiri šole, za eno tretjino študentov, na drugi strani se pa za dve tretjini študentov porabi samo 12,5 % tega denarja za te koncesije in financiranje teh programov, bo seveda težko vzdržalo z odgovorom na področju, češ, na drugi strani nimajo kvalitete. Razporeditev je primerna, torej skladna regionalnemu razvoju, ni pa kvalitete. Verjetno obstajajo merila, ki to merijo itd., tako da to, seveda pač ne gre. Dejansko je pa treba povedati – tako na javnih ravneh kot v gospodarstvu in seveda tudi vsi ostali ugotavljajo, da izobraževalni centri v regijah pomenijo veliko na izobraževalnem področju in jasno tudi na kulturnem področju, če hočete, socialnem, gospodarskem, o katerem sem že prej tudi govoril v zvezi z zdraviliško infrastrukturo, itd. Zato vas vendarle še enkrat sprašujem: Ali boste kaj naredili za enakomerno porazdelitev tega denarja?
Gospod minister, prosim.
Hvala. Tu je bil sprejet nacionalni program visokega šolstva, ki ga poznate, ker ga je sprejemal Državni zbor in tam notri je poudarek na kvaliteti, ki naj bi ga zagotavljala nacionalna agencija za kakovost v visokem šolstvu. To je ena od ključnih zadev. Druga je to, kar sem rekel, vprašanje bolnišnic in strokovnega kadra. Vi veste, da se minister za zdravje tukaj predvsem ukvarja s tem, kje je dobro imeti bolnišnico, ki bo dobra, kvalitetna in ki bo imela zadosti pacientov. Vi veste, da je na področju prometa Slovenija postala hitrejša, bolj pretočna in iz tega naslova izhajajo številni drugi premisleki. Tukaj je pomembno tudi to, da je omočeno vsem dijakom, da se vpisujejo na katerokoli fakulteto ali visoko šolo. Mi imamo mrežo študentskih domov, sistem štipendij in ni nujno, da otroci študirajo samo v kraju lastnega rojstva in bivanja. Jaz mislim, da je to na slovenskem preveč utrjeno prepričanje, da je treba vsakemu pripeljati fakulteto na dom, pred vrata. Mi bi morali razmišljati drugače – kako naše otroke prepričati, da ves svet vzamejo kot priložnost za lastno življenje, ne pa, kako univerzo, zdaj imamo recimo vprašanje zdravstvenih šol, kako zdravstveno šolo pripeljati pred vsaka vrata. Prav recimo ljudska stranka naslavlja na predsednika Vlade stalno vprašanje o varčevanju, vi pa zdaj sprašujete, zakaj ne damo več denarja v zdravstvo in šolstvo. Ti dve stvari pač ne gresta skupaj. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Pukšič, izvolite, proceduralni predlog.
V skladu s Poslovnikom predlagam, da opravimo razpravo prav zaradi tega, da to razčistimo, da predlagamo eno potem drugo, to ne gre skupaj. Ne predlagamo različnih stvari, sprašujemo, minister – nič drugega, če še smemo spraševati v Državnemu zboru, ampak to nam pripada, vsaj nekaj –, zakaj je porazdelitev takšna, kakršna je, na eni strani 100 % 4 šole, na drugi strani 25 % na 1 šolo, o tem sprašujemo. In, jaz se strinjam z vami, da fakultete ne moreš vsakemu na dom pripeljati. Res pa je, da če pripeljemo svoje otroke iz teh "zabačenih" slovenjegoriških, haloških krajev, prekmurskih in tako dalje v to belo, svetlo Ljubljano, morajo avtobusno karto drugače plačati kot pa tisti študentje, ki stanujejo v Ljubljani, zato ker gospod Janković ima tukaj dvojne cene in tako dalje in tako dalje. Kaj ste v teh treh letih naredili, oblast, za zagotovitev možnosti normalnega stanovanja za dijake in študente? In kaj vse to za seboj potegne? Milijon tistih del, ki so propadla in so šli v stečaj v temu času. Seveda ima to gromozanske posledice, ampak nisem tega spraševal, spraševal sem lepo jasno in glasno, zakaj se na eni strani za manjšino študija da toliko denarja, na drugi strani se pa seveda tega ne da. Jasno, govoril sem tudi o gospodarskih vidikih, ki so pomembni. V zdraviliški, turistični industriji je tega, hvala bogu, vedno več in več in tukaj se zaposlujejo. Seveda je demografski vidik iz zornega kota enakomernega regionalnega razvoja tukaj še kako pomemben. In dobro, ustavni vidik seveda, jasno objektivna in pravična razdelitev državnega denarja in tako dalje. Skratka, predlagam da naredimo o tem razpravo v Državnemu zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Iz vaše razprave, gospod Pukšič, torej razberem, da zahtevate ponovno razpravo o odgovoru gospoda ministra, odločitev o tem, ali bo Državni zbor to razpravo opravil, bomo opravili jutri v okviru glasovanj. Gospod Milan Čadež bo postavil vprašanje ministru za promet, dr. Patricku Vlačiču. Gospod Milan Čadež, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav v mojem imenu, spoštovani kolegi poslanci, poslanka in ministri! Že nazadnje sem vam, gospod minister, postavil vprašanje glede uporabnih dovoljenj na avtocestnih odsekih. Odgovorili ste mi, da omenjeni odseki nimajo uporabnih dovoljenj. Gre kar za osem odsekov. Vendar v odgovoru v glavnem omenjate problematiko podizvajalcev, ki v zaščito svojih legitimnih interesov ne izročijo naročene dokumentacije, ki je osnova za izdajo uporabnega dovoljenja. Dars je podizvajalce kar dve leti ignoriral, kljub temu, da obveznosti do podizvajalcev niso bile poravnane. Zdaj me pa zanima: Kdaj bodo omenjeni odseki končno pridobili uporabna dovoljenja? Kaj je Vlada Republike Slovenije naredila za razrešitev problematike podizvajalcev in njihovih legitimnih interesov? Potem me pa zanima tudi: Zakaj ti ljudje, ki so gradili državne avtoceste, še vedno niso poplačani, čeprav so obveščali Dars in s tem tudi vas kot lastnika oziroma predstavnika lastnika, da ne prejemajo plačil za opravljeno delo, ki je bilo v celoti priznano s strani nadzorne družbe DDC? Hvala.
Hvala lepa. Odgovor bo dal gospod minister za promet dr. Patrick Vlačič. Izvolite.
Hvala lepa. Mi smo vam že odgovorili takrat v tem dokumentu, da natančno ne moremo opredeliti datuma pridobitve vseh uporabnih dovoljenj zaradi več razlogov. Eden izmed teh je, da gre za relacijo Dars–MOP kot upravni organ, ne našega ministrstva. Vedeti je treba, da tukaj ne gre samo za neplačane obveznosti in zadrževanje gradiva s strani podizvajalcev oziroma dokumentacije s strani podizvajalcev, ampak gre tudi za nerešene lastniške zadeve. Kako trdoživa je ta problematika, kaže na to, da so tudi določeni odseki, ki so za časa štiriletne vaše vlade bili brez dokumentov in so še danes brez dokumentov. Ker torej gre za trdoživ problem, očitno, ki ga ni moč tako enostavno razrešiti. Tako da bomo vseeno z neko spremembo predpisov razrešili tudi to zadevo, kjer pač zaradi nerešenih lastniških razmerij enostavno ni možno dobiti dokumentacije. Kar se tiče podizvajalcev. Vladno gradivo, kot odgovor na tisti zadnji poziv, je bilo dano v proceduro. Naj vam pa samo odgovorim s stališča tega, kar sem že večkrat povedal, torej stališča nekoga, ki je odgovoren za nacionalni program izgradnje avtocest. Mislim, da seveda, ko nekdo opravi neko delo, mora to delo dobiti plačano. Do tukaj je stvar zelo enostavna. Od tukaj naprej pa stvar ni več tako zelo enostavna. Pokazalo se je, da so nekatera pravna vprašanja, na katera niso možni enostavni pravni odgovori. Različni pravni strokovnjaki dajo različne odgovore. In ob želji, mislim, ne želim, da je pot v pekel tlakovana z dobrimi nameni, da bi sicer z željo, da bi nekaj uredili, potem lahko povzročili državi ali pa državljanom posredno škodo, ker garancije za dolgove Darsa vseeno nosi država in bi šli s proračuna, če bi vse ne teklo tako, kot mora. Če vam plastično povem, recimo, vam prikažem samo enega izmed problemov podizvajalca. Eden izmed problemov je v tem, koliko od zneskov uporabiti za, ker je garancija dana za poplačilo podizvajalcev in delno za odpravo stvarnih napak, kdo naj določi razmerje, koliko naj se ohrani za slabe napake in koliko naj se poplača podizvajalcem, ali to kar arbitrarno določiti. To je ena zadeva. Druga zadeva je povezana s tem, da je unovčitev garancije, tudi po lastnih izkušnjah vem, abstraktni pravni posel, ki ga spelješ takoj, brez težav. Ko pa ti plačaš iz garancije terjatev, pa to postane kavzalni pravni posel, ki mora imeti popolnoma jasno pravno podlago. Da ima popolnoma jasno pravno podlago, moraš ti imeti podatke o tem: Ali je bil med glavnimi izvajalci in podizvajalci finančni tok, kakšna kompenzacijska storitev, ali je bilo delo opravljeno, ali so situacije potrjene itn. Tako da stvari niso tako zelo enostavne, kot izgledajo na prvi pogled. Sedaj sem vam samo dve zadevi omenil, teh vprašanj je več. Potem še eno konkretna vprašanja: ali je podizvajalec, ki je nudil nekatere storitve, dostavil, recimo, hrano za delavce enega izvajalca, ali je to podizvajalec na nacionalnem programu avtocest ali ni. Torej to so vprašanja, na katere je težko enostavno odgovoriti. V osnovi bi si lahko, če bi v tem zadeve bile enostavne, zelo hitro nalili čistega vina. Jaz sem zato Vladi predstavil ta moj predlog, ga predstavil podizvajalcem, ga predstavil Darsu. In tako na vladi kot pri Darsu in podizvajalcih je bil sprejet dobro. Torej predlog, da se stvar razreši z arbitražo, da se vzame nekaj takšnih primerov, ki zavzemajo vse pravne težave, vse pravne probleme, interpretacijske, vseh podizvajalcev in se po tem kopitu reši vse. Zelo hitro je lahko to razrešeno. To je vprašanje nekaj mesecev. Pritožbe ni, vsak, ki meni, da je njegov primer tak, da bo zmagal, ker meni, da ima prav, ima možnost, da se odloči za arbitražno sojenje,. Jaz sem govoril tudi s podizvajalci, predlog sprejemajo, nisem pa še dobil konkretnih predlogov, kateri podizvajalci so se pripravljeni podvreči arbitražnemu razsojanju. To bo hitra rešitev in jaz mislim, da je dobra rešitev, ker bo potem enostavno možno z neko pravno jasnostjo dati odgovor na to, kar so nekatere pravne dileme. Če eni pravni strokovnjaki menijo tako, eni tako, naj to nekdo razreši. Razreši lahko samo sodišče in arbitraža. Razlika je, da je arbitraža zelo hitra in je izvršljiva na sodišču.
Hvala lepa. Gospod Milan Čadež, želite dopolnitev odgovora?
Hvala za odgovor, gospod minister. Nekako me je zbodlo, ko ste v odgovoru navajal, da ste prevzeli probleme že iz časa naše Vlade. Vendar, kakor vem, vladate že 3 leta in tudi prevzeli ste vodenje države pod geslom, da je državo mogoče voditi bolje in tako bi tudi pričakoval, da so se ti problemi že razrešili. Kar se pa tiče samih podizvajalcev, pa mene kot poslanca najbolj boli, da je ugasnilo veliko podjetij zaradi tega in še težje je pa to, da je veliko število brezposelnih posledica tega. Kakor navajate, da je možno z arbitražo rešiti veliko, ampak vemo, da je za to treba, da sta obe strani za to in da pride do obojestranskega konsenza. Pomembno je tudi to, da konec koncev dobijo ti podizvajalci zelo, zelo zaslužen denar, kajti, kot sem že omenil, me skrbi zapiranje podjetij, ki so delali na tem projektu, in pa seveda brezposelni. Še na eno stvar bi opozoril, ki me tudi skrbi. Kako je s kohezijskimi sredstvi, ki so bila pridobljena za ta projekt, in če ne bodo pridobljena uporabna dovoljenja, kako je s temi sredstvi? Hvala.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora, dr. Vlačič, izvolite.
Najprej od zadaj. V odgovoru Vlade bo tudi odgovor glede kohezijskih sredstev. Jaz sem prepričan, da se bo ta stvar razrešila. S stališča Vlade je treba povedati, s stališča Vlade so bili izdani računi. Računi so bili plačani. Glede tega, glede kohezijskih sredstev načeloma ne sme biti težav. Je pa res, da še ni uporabnih dovoljenj za ceste, ta del je treba razrešiti. To je sicer problem Darsa, Dars mora to dokazati. Mi imamo potem odškodninski zahtevek do Darsa, kar sicer ni najbolj modro, ker je še vedno tudi on tisti, za katerega imamo garancije za njegove dolgove. Samo, da povem, da je časa do konca leta 2015. Jaz sem prepričan, da se bo to razrešilo, če je stvar arbitraže, kot sem prej rekel, stvar nekaj mesecev. Zdaj pa, zakaj arbitraža? Če nekdo meni, da ima prav, če meni, da ima prav, potem ni težav, da gre na arbitražo. Jaz sem to tudi podizvajalcem povedal, zato se upam tudi to javno povedati, ker pravijo, da so bili ogoljufani, pravijo, da imajo pravico do plačila. Jaz se strinjam, da je treba zadeve urediti. Samo poglejte, ob teh razlikah, ki se pojavljajo, je pa tudi prav, da nekdo o tem razsodi. Da se da o tem odločiti hitro, je pokazal moj razgovor s tistimi, ki so akterji na arbitraži. In da se razrešiti zelo hitro. Jaz sem na predlog podizvajalcev in Darsa že poslal, že kar nekaj časa nazaj, dopis, v katerem jim dajem nekatere svoje predloge, in čakam samo še na tiste primere, ki so se pripravljeni podvreči arbitražnemu razsojanju. Takoj ko bodo na voljo, se bo začelo. Tako, da poglejte, še enkrat ponavljam. Nekatera vprašanja so takšna, da si tudi kot pravnik težko odgovoriš na njih. Kot sem vam prej omenil. Ali je nekdo, ki je dostavljal hrano, recimo, enemu izvajalcu, ali je on podizvajalec v smislu nacionalnega programa ali ni? Jaz vam ne znam z roke stresti odgovora na to vprašanje. Mislim pa, da bi arbitraža morala znati odgovoriti na to vprašanje. To bo potem primer za vse podobne primere, tisti, ki so dali kakšne podobne storitve, ki niso neposredno povezane z, recimo, izkopnimi deli ali pa to, kar je fizično delo na nacionalnem programu avtoceste. Tako, da zadeva ni tako enostavna. Prej pa nisem hotel referirati, da vi niste razrešili in da bomo mi vse razrešili. Šlo je samo za to, da so nekateri primeri tako trdoživi, da jih za časa vaše Vlade niste uspeli pa tudi za časa naše Vlade še ne razrešiti. Samo to sem hotel povedati.
Hvala lepa. Gospod Čadež, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Hvala za odgovore tudi gospodu ministru, vendar glede na odgovor menim, da je problematika dokaj obsežna, da naše avtoceste nimajo uporabnih dovoljenj, da niso podizvajalci poplačani. Kot vidim, je to problem kot celota, zato tudi predlagam, da se o tem opravi glasovanje in da se, če je možno, o tem opravi tudi javna obravnava v Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Čadež, o vašem predlogu, da se o odgovoru ministra opravi razprava v Državnem zboru, bo zbor odločal jutri 20. septembra v teku glasovanj. Prehajamo na vprašanje gospoda Mirana Györeka. Vprašanje bo postavil ministru za zunanje zadeve mag. Samuelu Žbogarju ter ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani gospodje ministri in kolegi iz SDS! Smo ostali sami. Kot ste verjetno seznanjeni, se že nekaj mesecev dogajajo čudne aktivnosti s strani Hrvaške oblasti na zemljiščih slovenskih državljanov pri Hotizi na levem bregu reke Mure. Slovenski lastniki zemljišč na hrvaškem katastru so odkrili način, kako Hrvaška v praksi potiho, enostransko uveljavlja svojo državno suverenost na ozemlju, ki po stanju z dne 25. junija 1991 pripada naši državi, in sicer tako, da si je Hrvaška brez vednosti in soglasja slovenskih lastnikov prilastila del kmetijskih zemljišč v mejnem spornem območju pri Hotizi in jih enostavno preknjižila na katastrskem uradu v last svojih organov ali spremenila namembnost zemljišč slovenskih lastnikov. Oškodovani lastniki zemljišč so ogorčeni, kako je možno, da si tuja, lahko rečem, tretja država lahko enostransko prisvoji slovensko lastnino oziroma se je sredi Evrope zgodila dobesedno kraja zemlje v lasti državljanov države članice Evropske unije. Četudi gre za aktivnosti vezane na rekonstrukcijo visoko obrambnega nasipa ob reki Muri na spornem območju, gre za skupni projekt Slovenije in Hrvaške. Zanima me: Kdo od pristojnih v Sloveniji je dopustil, da so hrvaški organi na spornem območju opravili vse terenske meritve in na novo uredili kataster in zemljiške knjige, brez da bi lastnikom sploh povedali, za kaj gre, in za vzeto zemljo plačali pravično odškodnino? Agencija Republike Slovenije za kmetijske trge in razvoj podeželja je ob kontroli gerkov na tem območju zahtevala od kmetov dosledno uskladitev kmetijskih površin z dejanskim stanjem iz katastra, ki ga je izdelala tuja država. Kar jasno kaže na dejstvo, da je bilo že prej vse dogovorjeno. Kdo od slovenskih organov je sodeloval pri dogovarjanju o skupni rekonstrukciji nasipa in po kakšnem ključu se je sploh gradnja financirala? Nenazadnje, tudi tukaj so odprta vprašanja. Kdo bo plačal pravično odškodnino za odvzete površine parcel, po katerih je zgrajena cesta ob nasipu? Sprašujem oba ministra, kajti zadeva je dvoplastna, je na nek način okoljsko vprašanje, na drugi način pa tudi politično. Hvala za odgovore.
Gospod minister Žbogar, izvolite!
Hvala lepa. Hvala lepa za vprašanje. Bom poskušal najprej sam odgovoriti. Mislim, da lahko kar z gotovostjo rečem, da se noben slovenski organ ni pogovarjal ali pa dogovarjal s Hrvaško glede teh ozemelj. Nasprotno, Ministrstvo za zunanje zadeve je bilo o domnevni nacionalizaciji zemljišč pri Hotizi na območju med nasipom, kot ste rekli, in tokom reke Mure sprva obveščeno iz medijev. Naknadno je Ministrstvo za zunanje zadeve prejelo tudi dopis skupine domnevno oškodovanih slovenskih državljanov. Dopisu ni bila priložena nobena dokumentacija, iz katere bi bilo mogoče bolj natančno razbrati sled o konkretnih posegih v lastništvo in v namembnost dotičnih parcel na omenjenih zemljiščih. Niti ni bilo moč razbrati, kdaj in na podlagi katerih pravnih aktov je prišlo do teh posegov. Tako da tudi dandanes nismo seznanjeni s to dokumentacijo, brez katere tudi ni mogoče podati ustreznega mnenja o konkretnem primeru. Sicer pa na podlagi razpoložljivih podatkov glede lokacije zemljišč ugotavljamo, da navedena zemljišča ležijo v katastrski občini Sveti Martin na Muri, kjer katastrska meja ni bila nikoli sporna. Dejansko oblast na levem bregu Mure pa je na dan 25.6., kot ste, mislim, da tudi sami rekli, izvajala Republika Slovenija, ki pa za to območje ni vodila in tudi sedaj ne vodi zemljiškega katastra niti zemljiške knjige. In če bi zdaj citiral še mnenje Ustavnega sodišča, ki ga je podalo ob zaprosilu za ustavnost sporazuma o arbitraži, je le-to 18. 3. 2010 dejalo, da "do drugačnega dogovora med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško njuna državna meja na kopnem poteka tam, kjer je potekala meja med republikama v okviru nekdanje SFRJ, se pravi, po mejah občin oziroma katastrskih občin, kakor so obstajale na dan nastanka novih držav. Z osamosvojitvijo je notranja kopenska meja med republikama postala zunanja državna meja, za katero skladno s pravilom ohranjanja ozemeljskega statusa quo velja, da se lahko spremeni le sporazumno." To je bil citat iz mnenja Ustavnega sodišča. Tako da po našem mnenju v tem trenutku ni mogoče ustrezno reagirati. Žal nam je, da nas slovenski oškodovanci niso pravočasno obveščali o omenjenih razlastitvah, ko bi še bilo mogoče reagirati v pritožbenih postopkih oziroma v okviru pritožbenih rokov. Dokončna rešitev mejnega vprašanja pa bo mogoča šele po določitvi poteka meje med Slovenijo in Hrvaško na kopnem, kar bo tudi v skladu z določili arbitražnega sporazuma ena od nalog arbitražnega sodišča. Hvala.
Hvala lepa. Minister dr. Roko Žarnić, izvolite.
Hvala lepa. Ne vem, če lahko kaj dosti prispevam k temu. Mogoče le pojasnilo. Tej razlagi se pridružujemo, pa tudi mogoče to, da so zahteve za razlastitev v Sloveniji v domeni občin v upravnem postopku prve stopnje. Šele druga stopnja je tista, kjer naše ministrstvo pride na vrsto. Vendar v tem primeru se ta cela zadeva dogaja na hrvaški strani. Se pravi, da bi oškodovanci morali na hrvaški strani zahtevati to drugostopenjsko odločitev, kajti o tem mi sploh nobenih podatkov nismo dobili. Nihče se ni obrnil na nas glede tega. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Györek, izvolite.
Ja, prav zanimivo je. Ne vem, kako to, da naše zunanje ministrstvo ne razpolaga s podrobno okoljsko dokumentacijo, prihaja pa to do nas, poslancev, pa tudi do varuhinje človekovih pravic, ki je o tem tudi obveščena; sicer ni dala odgovora, se ji ni zdelo zadosti pomembno, zgleda. Ampak na hrvaškem uradu pojasnjujejo prizadetim prebivalcem, da je bila sprememba narejena zato, ker so Hrvati po dveh parcelah izpeljali traso ceste in so lastniki za spremembo namembnosti zemljišča dobili plačilo hrvaške države. Gre za običajne laži, saj lastnikov o spremembi nihče ni niti obvestil, kaj šele, da bi dobil plačano odškodnino. In kako naj se potem pritoži? Lastniki ogorčeno sprašujejo, kdaj bodo odvzete površine njihovih parcel, ki se nahajajo na južni strani nasipa, vrnjene in preknjižene nazaj v njihovo last in posest. Kdo in kdaj bo ugotovil dejanski obseg vseh ukradenih in enostransko preknjiženih parcel v lasti organov sosednje države? Hrvati, sigurno ne. In kaj bodo državni organi Republike Slovenije storili za zaščito pravic slovenskih državljanov, kmetov, lastnikov kmetijskih zemljišč in gozdov na spornem območju? Zunanje in okoljsko ministrstvo sprašujem: Kaj bosta in če sta že kaj storili, da se vzpostavi začetno stanje? Zanima me: Ali vas je Hrvaška sproti obveščala o teh protipravnih dejanjih ali pa je Republika Slovenija zopet pokleknila pred ozemeljskimi interesi Hrvaške in aroganco hrvaških oblasti? Ali je predsednica hrvaške vlade na kavicah in srečanjih kdaj omenila našemu predsedniku Vlade, kaj se dogaja? Ali je naša diplomacija obvestila pristojne inštitucije Republike Slovenije? Ste Hrvatom vsaj izročili protestno noto ali pa smo že brezpogojno kapitulirali?
Hvala lepa. Gospod minister za zunanje zadeve, izvolite.
Mislim, da so bila bolj retorična vprašanja, ki niti niso zahtevala odgovora oziroma takšnega, ki bi ga sprejeli. Mislim, da sem že vse prej povedal, kar je bilo treba povedati. Namreč osnovno je to, da zato, da bi zunanje ministrstvo reagiralo, mora biti obveščeno o neki zadevi, mora biti popolnoma obveščeno, mora imeti dokumentacijo. Jaz sem povedal, da te dokumentacije nimamo. Le na osnovi neke dokumentacije, lahko nam jo posredujete, samo na osnovi dokumentacije, vpogleda v dokumentacijo lahko potem mi verodostojno reagiramo na neko dejanje. Vsekakor pa je znano, kdo je vršil suverenost na dan 25. 6. Vemo, da bo meja določena z arbitražnim sporazumom, ki bo upošteval dan 25. 6. Seveda po tem datumu, potem, ko bo znana meja, bo veliko lažje urejati tudi takšne zadeve. Ampak, v kolikor nimamo vseh informacij, tudi ne moremo reagirati, smo pa pripravljeni pogledati in ustrezno reagirati.
Hvala lepa. Želite še? Gospod Györek, izvolite.
Glede na dejstvo, da se na omenjenih spornih ozemeljskih območjih dogajajo tudi druge številne čudne zadeve, vezane na vprašanje nedorečenosti meje in pristojnosti države in njenih organov na ozemlju na levem bregu reke Mure, kot je bila na primer, če ste obveščeni, seznanjeni, smrt 85 letne Slovenke na sporni zemlji in potem seveda posledično številna sprožena vprašanja v zvezi z jurisdikcijo in pristojnostmi slovenskih oziroma hrvaških organov, policije, preiskovalnih sodnikov in tako naprej. Potem gre tukaj tudi za akutna vprašanja prejudica meje pri projektu daljnovoda Cirkovce - Pince, ki buri duhove v Prekmurju zaradi načrtovanega odmika trase pri Kapci in Gabrju. Verjetno je okoljski minister s tem seznanjen, kjer ne gre samo za okoljsko, ampak tudi za politično vprašanje, za birokratske zaplete in nesposobnost diplomacije za ogrožanje zdravja prekmurskega prebivalstva omenjenih naseljih zaradi visokonapetostnih daljnovodov v neposredni bližini stanovanjskih hiš in tako naprej. Kot tudi na ozemlju ormoške občine, če ste seznanjeni, kjer bo ogroženo predvsem kmečko prebivalstvo, pa tudi na Goričkem, v Prekmurju, kjer gre za drug daljnovod v Prekmurju. Skratka, na vseh koncih Prekmurja posegi v okolje in prostor, eni vezani sicer tudi na spornost zadev s Hrvaško, eni ne. Vse to in še marsikaj drugega v zvezi s problematiko na omenjenih ozemljih narekuje, res narekuje nujnost širše razprave in obravnave odprtih vprašanj na tem nivoju v našem Državnem zboru. Zato predlagam odločitev z glasovanjem v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu, da o odgovorih obeh ministrov, opravi razpravo Državni zbor na naslednji seji, bomo odločali jutri v okviru glasovanj. Besedo ima gospod Marijan Pojbič, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivanu Svetliku. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister! Kot lahko ugotavljamo, smo v zadnjem času priča številnim padcem podjetij, predvsem v regijah, kjer je že tako ali tako brezposelnost zelo velika. Tukaj, če mislim na podravsko regijo, Maribor in tako naprej. Enostavno tudi jaz osebno ne morem razumeti, da se niti Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in invalide kakor tudi celotna Vlada Republike Slovenije nista bili v tem času sposobni soočiti s tako kritičnim stanjem na tem področju v naši državi. Ves čas nas Vlada Republike Slovenije poskuša prepričati, da se na tem področju ne da ničesar storiti razen tega, da se povečujejo sredstva za socialne pomoči in nadomestila za čas brezposelnosti in da je za takšno stanje v naši družbi kriva globalna kriza. Prepričan sem, da bi bilo treba na tem področju nujno sprejeti takojšnje ukrepe, s katerimi bi lahko preprečili nadaljnje sesuvanje našega gospodarstva in z ustreznimi rešitvami preprečili padanje celotnih gospodarskih panog in seveda tudi posledično povečanje rasti brezposelnih. V treh letih vladanja Vlade Boruta Pahorja in torej tudi Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve in invalide, ki ga vodi minister gospod Svetlik, je bilo izgovorjenih veliko močnih besed v smislu pomoči za izboljšanje gospodarske stabilnosti in rast na gospodarskem področju. Zagotovljenih je bilo veliko sredstev iz državnega proračuna za premostitev težav v času recesije in padanje gospodarskih dejavnosti, kar bi moralo imeti za posledico zmanjševanje brezposelnosti in oživitev gospodarstva, vendar rezultatov ni. Brezposelnost se povečuje, podjetja padajo, ljudje doživljajo travme, razpadajo družine in revščina se povečuje. Prav tako se mi poraja pomembno vprašanje v smislu poštenega im pravilnega informiranja ljudi o resničnem številu brezposelnih. Podatki kažejo, da je poleg številke, ki je v javnosti znana le-ta približno 107 tisoč brezposelnih. Vendar pa se ob tem postavlja tudi vprašanje, in sicer kaj pomeni številka, ki je omenjena kot odliv iz Zavoda za zaposlovanje, in to je 21 tisoč 301 človek, ki se po podatkih Zavoda za statistiko niso zaposlili. Torej, edini logični odgovor bi lahko bil, da delajo na črno oziroma nimajo zaposlitve. Če to prištejemo številki 107 tisoč brezposelnih, pomeni to, da je realna številka brezposelnih v Sloveniji skoraj 130 tisoč. Zato vas sprašujem: Kaj boste storili, da preprečite nadaljnje propadanje podjetij in s tem povečevanje brezposelnosti? Katere ukrepe boste predlagali Vladi Republike Slovenije v smislu izboljšanja stanja na tem področju? S kakšnimi ukrepi boste preprečili nadaljnje povečanje razlik v številu brezposelnih po regijah? Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Na vprašanja bo odgovoril minister za delo dr. Svetlik. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospod poslanec Pojbič, kar zadeva rezultate našega delovanja v zadnjih letih, naj povem, da je stopnja brezposelnosti v Sloveniji v tistem rangu kot v tretjini držav Evropske unije, ki imajo najnižjo stopnjo brezposelnosti. Kar zadeva revščino, smo med petimi državami z najnižjim tveganjem revščine v Evropski uniji. Tako, da o tem govorijo podatki, ki si jih nismo mi izmislili, ampak z njimi operirajo država, statistika in Evropska unija. Kar zadeva delo na črno, pa vemo, kdo je predlagal referendum proti zakonu, ki smo ga pripravili. Zdaj, ko konkretno sprašujete o tem, kaj je naše ministrstvo naredilo za to, da bi podjetjem pomagalo v smislu, da bi podjetja, ki so v težavah, prebrodila krizo, naj povem, da je v osnovi to pristojnost Ministrstva za gospodarstvo in ne naša, da pa lahko tudi v tem okviru navedem podatek, da je bilo tudi v času krize ustanovljenih več novih podjetij, kot jih je propadlo. Žal so nova podjetja manjša. Tista, ki so propadla, so večja, tako da je bilanca delovnih mest zaradi tega negativna, ampak proces umiranja in rojevanja podjetij je normalen proces prestrukturiranja gospodarstva, ki so mu priča drugje že dolgo časa, pri nas pa se na ta proces šele navajamo. Ko sprašujete po naših ukrepih našega ministrstva, naj navedem dva interventna zakona, ki smo jih takoj na začetku krize sprejeli in ki sta dala rezultat vsaj petindvajset tisoč ohranjenih delovnih mest. Ko smo po dveh letih pogledali, koliko teh delovnih mest je še ostalo, jih je več kot dvaindvajset tisoč še zmeraj ostalo in danes ima izvozna industrija več naročil, kot jih lahko, zlasti kovinska, avtomobilska, elektroindustrija, zagotovi. Drugič, podvojili smo sredstva za programe aktivne politike zaposlovanja. Lansko leto je bilo več kot sedeminsedemdeset tisoč brezposelnih vključenih v te programe in prek Zavoda a zaposlovanje je v preteklem letu našlo zaposlitev oseminpetdeset tisoč delavcev. Ti programi spodbujajo podjetja za zaposlovanje teh delavcev. So programi usposabljanja, izobraževanja in socialnega vključevanja. Poleg aktivne politike zaposlovanja je bil, naj omenim, letos v Državnemu zboru sprejet Zakon o socialnem podjetništvu, ki se bo začel izvajati v prihodnjem letu in katerega cilj je, da bi omogočil zaposlovanje najbolj ranljivim skupinam, tistim ljudem, ki se najtežje zaposlujejo v profitnem sektorju, in ki naj bi s tem skozi socialna podjetja tudi zagotavljal tiste storitve, ki jih je profitno težko zagotavljati na lokalni ravni. In, ko sprašujete po teh regionalnih razlikah, naj povem najprej to, da se aktivna politika zaposlovanja usmerja tako, da se več sredstev zmeraj da tistim regijam, kjer je brezposelnost večja. Tako, da se že v tem kaže regionalna naravnanost te politike. Poleg tega pa smo sprejeli nekaj dodatnih ukrepov. Recimo, Zakon za pomoč Pomurju je dodatno uvedel instrument olajšav pri plačevanju prispevkov, potem je bil sprejet tudi Zakon za Pokolpje, kjer bo v prihodnjih letih 2011 in 2012 štiri milijone sredstev posebej namenjeno prav za področje zaposlovanja v tej regiji . Vsebina teh programov je predvsem namenjena spodbujanju zaposlovanja pri delodajalcih in pa usposabljanju ljudi, ki delo iščejo. Tukaj lahko omenim še sredstva Sklada za prilagoditev globalizacije oziroma globalizacijskega sklada, ki smo ga tudi koristili za pomoč delavcem Mure, ki so izgubili delo in katerih velik del je tudi delo na podlagi naših programov ponovno dobil. Tako, da je v resnici bilo v tem smislu kar veliko storjenega in rezultati, kot rečeno, primerjalno kažejo, da je naša politika tukaj dokaj uspešna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Marijan Pojbič, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Gospod minister, res je, povedali ste nekaj resnic, vendar ključna resnica pri vseh teh stvareh, ki ste jih povedali, je ena in edina, da od leta 2008, ko smo imeli med petinpetdeset in šestdeset tisoč brezposelnih, jih imamo sedaj približno sto trideset tisoč. Če je to argument, da je Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in invalide in pa Vlada delala dobro, da je v treh letih pridelala najmanj enkrat več brezposelnih, kot jih je bilo leta 2008, potem je, ne vem, jaz tega ne razumem, potem je mene težko prepričati, da so takšna vlada in ministrstvo in vsi tisti, ki so delali na tem področju, neka kapaciteta, neka kvaliteta. Vprašajte tistih šestdeset ali pa sedemdeset tisoč ljudi, ki so izgubili delovna mesta, kaj mislijo o tej kvalitetni politiki ministrstva za delo, družino in te vlade. Dajte te ljudi vprašat. Oni vam bodo povedali pravo resnico, gospod minister. To moje vprašanje danes ni bilo izključno namenjeno v kontekstu brezposelnosti. Bilo je namenjeno temu, da lahko razčistimo temeljno dilemo, ki se pa pojavlja, ko gledamo razliko med osrednje-slovensko regijo in pa, recimo, podravsko z Mariborom. Gospod minister, v Mariboru je v tem trenutku alarmantno vprašanje brezposelnosti, gospodarskega stanja, socialne in gospodarske krize. Tam je skoraj 20 % brezposelnih. Torej, najmanj, kar je ključno, je nujno treba za to območje sprejeti enako podoben zakon, kot se je sprejel za Pomurje, interventni zakon, da preprečimo totalni gospodarski, socialni in finančni kolaps podravske regije. Lepo prosim, gospod minister, povejte mi: Kaj boste storili, da se bo preprečila ta razlika med Ljubljano in Mariborom?
Hvala lepa, gospod Pojbič. Izvolite, gospod minister Svetlik!
Hvala lepa. Najprej, da vas popravim. Uradni podatek pove, da imamo 107 tisoč brezposelnih oseb. Sedaj, če ne verjamete uradni statistiki ali definicijam, boste pač morali sprejeti dekret o drugačnem izračunavanju brezposelnosti. Drugič, še enkrat povem. Slovenija ima relativno v primerjavi z drugimi državami nizko stopnjo brezposelnosti kljub temu, da je bil njen padec družbenega proizvoda eden največjih v času krize, kar pomeni, samo po sebi, da so ukrepi za blažitev tega problema delovali in da smo zmanjšali poraz brezposelnosti, ki bi se sicer zgodil, če bi sledil samo padcu bruto družbenega proizvoda prav gotovo v večji meri kot ob ukrepih, ki so bili sprejeti. Še enkrat poudarjam, da je vsa politika, ki jo vodimo, regionalno naravnana že po definiciji, ker se alocirajo sredstva za programe javnih del, izobraževanja, spodbujanja podjetij glede na to, kakšna je stopnja brezposelnosti v posameznih regijah. Če pogledate podatke, boste videli, da se je brezposelnost najbolj znižala v Pomurski regiji v preteklem letu pa tudi v območni enoti Ptuja, recimo, kot dve taki regiji, ki jih pogostokrat navajate. Je pa seveda res, da doslej še ni nihče iznašel v tržni ekonomiji tovarne delovnih mest. Če boste vi imeli to srečo, da jo boste iznašli, boste gotovo dobili Nobelovo nagrado. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Pojbič, izvolite!
Spoštovani gospod minister, jaz sem zelo vesel vaše razprave. tudi to, kar ste na koncu povedali, res je. Vsak tisti bi si zaslužil Nobelovo nagrado, ki bi lahko našel rešitev, da bi preko noči s čarobno palico dal brezposelnim službo. Vendar hkrati moram povedati eno pomembno stvar. Leta 2004 je Vlada Janeza Janše sprejela, mislim, da 94 tisoč brezposelnih. Na koncu, ko je 2008 zaključila svoj mandat, jih je bilo 55 tisoč. Se pravi, da bi ji bilo treba dati Nobelovo nagrado. Gospod minister, tako ste vi rekel, jaz lepo prosim, da ta Vlada sprejme to odločitev in da Vladi Janeza Janše Nobelovo nagrado, ker je zmanjšala brezposelnost za 35 tisoč brezposelnih. Temu ne morete oporekati, gospod minister. Lahko se smejete na kubik, ampak temu ne morete oporekati. To je dejansko stanje, so dokazi, govorijo statistični podatki. Ko ste govoril o tem, da je brezposelnih samo 107 tisoč, gospod minister, ta vaša trditev ne drži, to je laž. Tukaj piše, avgust 2011 – odliv iz razlogov, ki ne pomenijo zaposlitev. 21 tisoč 301 in 107 tisoč, koliko je to, saj ste profesor? Ali je to blizu 130 tisoč ali ni? Kako lahko vi meni rečete, če Statistični urad tukaj dokazuje, da ti ljudje niso dobili zaposlitve, kje pa so, povejte mi vi? Kaj smo jih izvozili, v, ne vem, kam? Gospod minister, ne zavajati, ker to ne drži. Tukaj so podatki. Lahko preberete, če ne znate, lepo prosim, sem jaz sedaj enkrat prebral. Ne želim žaliti. Gospod podpredsednik, se opravičujem, niti gospoda ministra, ki ga osebno tudi cenim, ne želim žaliti, res ne, ampak gospod minister, tukaj tako piše. Tega si nisem jaz izmislil, to je uradni podatek Statističnega urada. Potem poglejte, razlika med Podravsko regijo in Osrednjeslovensko. Če gledamo po številu prebivalcev, ima Osrednjeslovenska približno 530 tisoč prebivalcev, malo prej sem pogledal v računalnik, Podravska pa 320 tisoč prebivalcev. In poglejte, na ta datum, o katerem sem danes govoril, avgusta 2011 ima Podravska 20 tisoč 100 brezposelnih, medtem ko ima Osrednjeslovenska, ki je skoraj enkrat večja, 23 tisoč 800. In kako mi lahko potem nekdo tukaj govori o skladnem regionalnem razvoju in kdo mi potem lahko tukaj trdi, da usmerjamo sredstva tako, da se vsi kraji v tej državi enakovredno razvijajo, če pa je bilo cel kup predlaganih zakonov, ki so totalno izničevali periferijo. Zato, spoštovani gospod podpredsednik, ker nisem zadovoljen z odgovorom gospoda ministra, predlagam, da se o tem vprašanju opravi širša obravnava v Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu, da se o odgovoru gospoda ministra Svetlika opravi razprava v Državnem zboru, bomo odločali jutri v okviru glasovanj. Vprašanje bo postavil gospod Marjan Bezjak ministru Mitji Gaspariju v funkciji ministra za gospodarstvo. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljeni spoštovani ministri, spoštovani kolegi poslanci! Spoštovani gospod minister Gaspari za ministra za razvoj in minister sedaj tudi za gospodarstvo, sprašujem vas: Kakšni so konkretni rezultati Vlade na naslednjih področjih? Prvič, uvrstitev Slovenije na lestvici svetovne konkurenčnosti. Drugič, zadolženost, stroški dela, dodana vrednost, likvidnost in poslovni rezultati slovenskih podjetij. Tretjič, število postopkov zaradi insolventnosti, stečaji, prisilne poravnave in likvidnosti, likvidacije. Prosim, da odgovorite na ta vprašanja s konkretnimi številkami: Ali ste s temi rezultati zadovoljni? Jaz vem, da na koncu koncev, sedaj ko ste prevzeli funkcijo še ministra za gospodarstvo, za nekatere stvari niste bili kompetentni za odločanje, ampak na koncu koncev ste pa bili tudi v Vladi, na koncu koncev je celotna Vlada tisti aparat, ki odgovarja za slovensko gospodarstvo v Sloveniji. Hvala.
Gospod minister Gaspari, izvolite.
Gospod podpredsednik, spoštovani poslanci! Poslank ni. Na vaše vprašanje bi vam težko sedaj odgovoril s posameznimi številkami, kar se tiče rezultatov, ker jih objavlja AJPES in jih vi kar dobro poznate, tudi za leto 2010, čeprav imam tukaj zapisano, ne vidim razloga, da bi vam jih zdaj našteval. To bi lahko storil, če želite, tudi po koncu seje. Ni pa to bistveno. Tisto, kar ste me vprašal oziroma ste me hotel vprašati,je bilo: Zakaj se je poslabšal položaj glede konkurenčnosti po enem od poročil, ki jih pripravljajo mednarodne institucije, ki temelji deloma na objektivnih kazalcih deloma pa na anketnem principu? Če pogledamo Slovenijo v letošnjem letu, zakaj se je ta položaj poslabšal. Poslabšal se je predvsem zaradi dveh razlogov. Zaradi relativno slabega delovanja finančnega sistema, pri čemer velja to predvsem za banke. O tem lahko nekaj več rečem še čez čas. Drugič, zaradi krize, ki je v gradbeništvu in ki ni nastala z gospodarsko krizo v svetu, ampak je posledica prevelikega napihovanja gradbene aktivnosti pred krizo. Seveda potem, ko se nekaj preveč napihne, se potem počasi ali hitro tudi izpihne oziroma zmanjša. Gradbeništvo je tipičen tak primer, kjer se je domača industrija na nekvaliteten način vključevala v te procese, ni skrbela za kvaliteto svojega delovanja, za trge, za cene in podobno. Ko je bilo konec velikega projekta za avtoceste, pri čemer je bilo jasno že nekaj let vnaprej, je ta gradbena operativa enostavno izgubila tla pod nogami in ni več iskala poslov. Da ne omenim kriminalnih in drugih dejanj, ki jih poznate. Torej, ta dva rezultata sta bistvena. Tretji, ki je tudi bistven. Ti trije so v glavnem pojasnilo za tisto, kar v teh ugotovitvah piše, je vprašanje trga dela. Kot veste, Slovenija se ta trenutek ni sposobna socialno dogovoriti med socialnimi partnerji o nujnih spremembah na trgu dela. Jaz upam, da bo naslednja Vlada glede tega uspešna, da bo uspešno zaključila socialni sporazum s socialnimi partnerji, da bo sprejela novo pokojninsko reformo, ki bo prinesla tudi rezultate, ne zgolj nekih lepotnih popravkov, in da bo na področju trga dela bistveno bolj uspešna in bo dosegla tudi takšen rezultat. Če se bo to doseglo, potem se bodo nedvomno tudi kazalci izboljšali. Glede bančnega sistema ni ukrepa države, niti posameznega ministrstva, ki bi lahko zamenjal usahlo kreditno aktivnost, ker je ta kreditna aktivnost prepomemben element delovanja kateregakoli gospodarstva, ki temelji na kreditnem principu, da bi ga lahko s fiskalnimi instrumenti zamenjali. Enako velja tudi za prihajajočo novo vlado, da bo, če bo uspela ta krč rešiti, in tega krča se ne da rešiti s slabo banko na ravni države, ker se bo potem zgodilo, da bomo imeli krč na ravni državnega dolga, kot ga ima ta trenutek Irska, ampak s tistim, kar poskušamo doseči, da bodo banke same na tem področju bistveno bolj aktivne. Pri tem računamo tudi na aktivno vlogo Banke Slovenije, da bo skladno s situacijo, ki je v gospodarstvu, svojo politiko regulacije in bonitetnega nadzora prilagodila tako, da bodo banke hkrati lahko dosegale na eni strani potrebne kapitalske standarde, na drugi strani pa zaradi tega ne bo prihajalo do absolutnega zniževanja kreditne aktivnosti, kar je primer. V Sloveniji se to dogaja zadnje leto. To so osnovni razlogi. So pa potem še nemerljivi razlogi, ki jih mnogokrat, ta del, ki temelji na anketnem principu, najbolj poudarja. To pa je slabost administracije. Jaz bom povedal samo en primer, kjer boste videli, da se je nekaj, kar je izgledalo pred leti odlično, pokazalo v tej situaciji kot slabo. Primer je ta e-VEM. Se pravi, vstopna točka za registracijo podjetij, ki je sama po sebi nekaj dobrega, in tu velja celo pohvaliti ministra za javno upravo, ki je to delal v prejšnjem mandatu, pa se je zdaj izkazalo, ko so nastopili problemi, da institucije, ki bi morale biti pri tem povezane, Vrhovno sodišče, AJPES in DURS enostavno niso informacijsko povezane. In vsakdo, ki želi obnoviti, na novo ustanoviti podjetje, lahko z lažno izjavo to doseže, pa ga nihče ne kontrolira. Torej, nekaj kar je bilo v osnovi dobro postavljeno, je bilo slabo izvedeno v praksi. To so stvari, ki so v tem primeru, da ne omenjam tukaj kolega ministra za okolje in prostor, lahko sam pove, zakaj imamo takšne težave z gradbenimi dovoljenji in administrativnimi postopki na okolju in prostoru, ki nam zmanjšujejo kakršnokoli možnost resnega, hitrega umeščanja stvari v prostor, ko gre za infrastrukturo [[...]] [[izklop mikrofona]]
Gospod minister, hvala lepa. Ne sliši se, ker se je mikrofon izklopil. Gospod Bezjak, izvolite, dopolnilno vprašanje.
Hvala, minister. Res je, zdaj ste nekako z odgovori šli kot muca okrog vrele kaše. S podatki pa dejansko niste razpolagali ali operirali. Poglejte, Slovenija iz dneva v dan ali iz meseca v mesec iz leta v leto pada na svetovni lestvici v gospodarski konkurenčnosti. Zdaj je dejansko že na 57. mestu. Ali vi smatrate, da so bili sprejeti ukrepi te Vlade dovolj dobri? Zakaj ste vse te predloge, vse te ukrepe, ki jih je tudi opozicija predlagala, takrat negirali? Ali smatrate, da ne bi tisti predlogi dali boljši izplen, boljši izkupiček za manj podjetij v stečaju? Res je, da je Slovenija napredovala za eno mesto, dejansko na 51. mesto, morda je to s prihodom vas, ko je ministrica Radičeva odšla. Ne vem, morda to boste tudi vi povedali. Druga stvar, plačilna disciplina. Podjetij, ki so prekoračila plačilne roke nad pet dni, je bilo avgusta 2011 preko 5 tisoč in nekaj. Ne vem, kako naj bi ta pot peljala v nadaljnjo rast in spodbujanje gospodarstva. Prav tako poudarjam, da plazu stečajev ni videti konca. Stečajev je dejansko v Sloveniji iz dneva v dan več. Naslednje, indeks stroškov dela v Sloveniji narašča. V zadnjem času je narasel za 2,8 %, v javni upravi pa smo dodatno zaposlili od 3 tisoč 800 do 5 tisoč 800 ljudi. To so ukrepi ministrstva.
Gospod Bezjak, hvala lepa. Gospod minister Gaspari, izvolite.
Ne gre toliko za ukrepe ministra za gospodarstvo, če pogledamo, kaj se v Evropi dogaja ta trenutek, se predvideva ob koncu leta zaustavitev rasti, ne v Sloveniji, v Evropi. Slovenija izvaža približno 70 % svojega družbenega proizvoda in od teh 70 % dve tretjini v države Evropske unije, predvsem v Nemčijo, Avstrijo, Italijo. Torej, težko bi človek predvideval, da se bo iz tega razvoja v Evropi zgodil čudež v Sloveniji. Tudi v predhodnem obdobju se čudež v Sloveniji ni zgodil zaradi Slovenije, ampak zaradi velike konjunkture v Evropski uniji in širše, če boste pogledali podatke. Predvsem gradbeništvo je takrat raslo močno nadpovprečno glede na druge panoge. Zaradi tega je tudi kasneje tako nadpovprečno padalo. Glede stroškov dela, moram reči, da je to res. 2,5, ampak smo v zadnjem letu in pol zmanjšali zaostanek pri stroških dela na enoto za Nemčijo, kar je edini kvaliteten podatek, ki govori, ali se ta zaostanek, ki je potem pomemben s stališča konkurenčnosti, izboljšuje ali poslabšuje. Ta se počasi, zelo počasi izboljšuje. Zanimivo je, da imamo v sektorju, ki vas vse zanima, v elektrogospodarstvu, najhitrejšo rast plač. Zakaj - ker je to po mojem mnenju državno reguliran sektor, ker želimo ostati 100 % lastniki vsega in ker seveda ni nobene kontrole, če pogledate, od investicij pa do tekočega poslovanja. O investicijah bo najbrž šele drugič govora. To je drugo. Tretje. Še enkrat poudarjam, če banke ne bodo kreditirale - in tu se ne govori o tem, da banke ne morejo kreditirati, ker ni povpraševanja, to enostavno ni res. Če boste pogledali, koliko kreditov se zdaj jemlje že v tujini, je očitno, da imajo domače banke, predvsem največja, popolnoma neprimerno kreditno politiko ta trenutek. Vem, da me boste vprašali, kaj delajo Vlada in ministri. O tem bomo verjetno jutri kaj več govorili, ko bo dovolj časa. To so najtežje situacije, ki onemogočajo, da bi se gospodarska rast lahko obnovila. Glede vprašanja na koncu, ker je prej ostalo malce nedorečeno, glede nezaposlenih. Veste, v prejšnjem mandatu je bil enak problem, kako se je število nezaposlenih zmanjšalo na 55 tisoč. Tudi takrat [[opozorilni znak za konec razprave]] je bilo 20 in toliko tisoč ljudi izbrisanih iz evidence, še v času [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Seveda, kako da ne! Pojdite pogledat podatke, pa boste videli. Prosim? [[oglašanje iz dvorane]] Ne, ker je bilo govora, da so zdaj nenadoma pa izpisani nekateri in je to treba prišteti k številkam, ki so uradno zabeležene. Torej tisto, kar Slovenijo lahko vrne v rast, ne 6 %, ki je več ne bomo videli, ampak v rast med 3 in 4 %, kar bi bilo dovolj, je, da se obnovi normalno kreditna aktivnost. Potem bom v nadaljevanju odgovoril še na eno vprašanje glede insolventnosti in stečajev, da bo lahko odgovor popoln. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Bezjak, izvolite!
Hvala, gospod minister. Vendar, oba sva ugotovila, da imamo premalo časa, da bi lahko vse povedali. Zato bi predlagal, da bi o tem opravili razpravo v Državnem zboru. Kajti vsi kazalci, ki jih imam pri sebi, kažejo padec slovenskega gospodarstva navzdol, ne pa navzgor. Spoštovani gospod minister, jaz vas zelo cenim kot ministra, saj ste inovativni minister. Upam, da se boste posvetili ostalemu gospodarstvu kot minister za gospodarstvo, ne samo resorju energetike, ki se dejansko v tem mandatu tri leta ukvarja samo z energetiko ne pa z ostalim gospodarstvom. Jaz verjamem, da bodo vaše sposobnosti prinesle kakšen korak naprej in da bo dejansko rast gospodarstva v Sloveniji šla navzgor ne pa navzdol, kot je v sedanjem času šla, saj na koncu koncev, to ste že dokazali tudi s svojim početjem, kdaj ste bili dejansko tudi minister. Na koncu koncev je treba imeti inovativnost, ki ste jo tudi takrat sprejeli ali pa predlagali. Jaz bi še enkrat predlagal to razpravo v Državnemu zboru, kajti oba sva ugotovila, da je bilo premalo časa, da ga ne bomo samo namenjali Državnemu zboru, energetiki, ampak celotnemu gospodarskemu sistemu in da se bo gospod minister lahko tudi konkretneje pripravil na stvari, ki so bile na koncu koncev danes zastavljene in vprašane. Hvala.
Hvala lepa. Lepo je v okviru poslanskih vprašanj slišati tudi pohvale, gospod Bezjak. Predlagali pa ste, da naj bi o odgovoru ministra Gasparija v funkciji ministra za gospodarstvo razpravljal Državni zbor, o čemer bomo odločali jutri, 20. septembra, v okviru glasovanj. Besedo ima gospod Rado Likar, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet dr. Patricku Vlačiču. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi, samo kolegi! Zakon o cestah, ki je bil sprejet konec lanskega leta, v 35. členu opredeljuje, kaj in kje so lahko avtobusna postajališča. Drugi odstavek sicer pravi, da morajo biti avtobusna postajališča na glavnih in regionalnih cestah izven vozišča, vendar pa v primeru, da prostorske in druge tehnične zahteve ne omogočajo gradnje avtobusnega postajališča izven vozišča, se lahko avtobusno postajališče vzpostavi tudi na vozišču. Za vzpostavitev avtobusnega postajališča na vozišču mora biti pridobljeno strokovno mnenje komisije, ki jo za državne ceste imenuje minister, pristojen za promet, v soglasju z ministrom, pristojnim za notranje zadeve. Zagotovo je v Sloveniji kar nekaj avtobusnih postajališč, ki ne ustrezajo vsem predpisom, predvsem predpisom o varnosti v cestnem prometu. Predvidevam, da Ministrstvo za promet oziroma upravljavec državnih cest razpolaga s seznamom avtobusnih postajališč na državnih cestah, ki so sporna oziroma ki nimajo dovoljenja za njihovo uporabo, saj smo že bili priča nekaterim ukinjanjem avtobusnih postajališč na državnih cestah, ki pa seveda problema ne rešuje, temveč ga še dodatno poglablja. Kot primer naj omenim ukinitev štirih avtobusnih postajališč na desetkilometrskem odseku državne ceste Idrija–Godovič, ki jih je Direkcija za ceste s sklepom, veljavnim od 1. septembra 2011 dalje, ukinila. Direkcija za ceste je čez noč ugotovila, da omenjena postajališča, ki so se, hvala bogu brez nesreč, uporabljala več desetletij, kar naenkrat niso več dovolj varna, da bi na njih lahko ustavljali avtobusi. Brez možnosti uporabe javnega avtobusnega prometa je tako ostalo preko štirideset osnovnošolcev in dijakov, prav tako pa tudi zaposlenih, ki se dnevno vozijo na delo v Idrijo ali Godovič. Bojim se, da to ni osamljen primer, kajti država se je varnosti v cestnem prometu lotila na res korenit način. Zato vas sprašujem, gospod minister: Kako nameravate pristopiti k reševanju problematike ukinjanja avtobusnih postajališč v Sloveniji, kot je, recimo ukinitev štirih avtobusnih postajališč na odseku državne ceste Idrija–Godovič? Zahvaljujem se vam za odgovor.
Hvala lepa. Gospod Patrick Vlačič, izvolite besedo za odgovor.
Hvala lepa. Občina Idrija je Direkcijo Republike Slovenije za ceste opozorila, da so postajne točke, na katerih ustavljajo avtobusi na relaciji Idrija–Godovič, nevarne in neurejene. Avtobusi so se ustavljali na točkah, ki niso označene ne s prometnim znakom, ne s talno signalizacijo. Razlogi za takšno stanje, neurejeno, kot vi pravilno ugotavljate, so bili v izjemno restriktivni zakonodaji. Mislim, da smo se takrat, ko smo sprejemali zakonodajo, vsi strinjali, da je treba narediti zakonodajo nekoliko bolj primerno dejanskim razmeram. Zakon, ki se je uporabljal vse do 1. julija 2011, je na državnih cestah le izjemoma omogočal označitev avtobusnih postajališč na vozišču. Ob spremembah Zakona o cestah smo sledili realnim možnostim, da v primerih, ko prostorske in druge tehnične zahteve ne omogočajo izgradnje postajališč izven vozišča, lahko označimo postajališča na vozišču, seveda ob upoštevanju varnosti za potnike, ki čakajo na postajališču, in pa potnikov v vozilu. Takšne rešitve poznajo tudi druge države, na primer Italija v njenih ozkih dolinah na zahtevnem območju, gradnje avtobusnega postajališča izven vozišča, ki je lahko izjemno drago. Pripravljen je tudi osnutek novega pravila o tehničnih normativih in minimalnih pogojih, ki jih morajo izpolnjevati avtobusna postajališča na glavnih in regionalnih cestah. Le-ta bo omogočil izvedbo teh zakonskih določil. Za postajališča na relaciji Idrija, Godovič je bil 7. septembra skupni sestanek in ogled, katerega so se udeležili predstavniki občine Idrija in ministrstva, ki ga vodim, in na katerem je bilo ugotovljeno, da bo večino postavnih točk, glede na zahtevane pogoje za zagotavljanje preglednosti in varnosti, možno urediti v najkrajšem času. Občina Idrija bo pripravila predlog z najnujnejšo dokumentacijo. Ministrstvo bo na podlagi prejetega predloga takoj izvedlo vse postopke za označitev in tako omogočilo njihovo uporabo.
Hvala lepa. Gospod Rado Likar, želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Omenil sem že ta 35. člen Zakona o cestah pa naj tudi opozorim na tem mestu na spremenjeni 3. člen Zakona o prevozih v cestnem prometu, ki je prav tako začel veljati 1. julija 2011 ali pa aprila. Ne vem natančno. Ta pravi, da je avtobusno postajališče označena prometna površina, določena za postanek avtobusov, ki omogoča varno vstopanje oziroma izstopanje potnikov. Iz tega člena je bila črtana dikcija, da mora biti to posebej zgrajeno območje. Sicer pa jaz upam, tako kot ste omenili, gospod minister, da ste se srečali s predstavniki lokalnih oblasti v Idriji pa tudi s predstavniki krajanov, prizadetih krajanov, ki, mislim, da so res v nezavidljivem položaju. Kot v posmeh tem težavam, ki jih krajani imajo, se je v petek začel še ta evropski teden mobilnosti s poudarkom oziroma na temo potujmo drugače. Mislim, da ima za te krajane prav ta potujmo drugače res simbolni pomen. Ampak sprašujem vas vseeno: Zakaj čakati na ta pravilnik, če predpisi, po mojem mnenju pa mogoče boste vi ugovarjali temu, že sedaj omogočajo racionalnejšo rešitev? Kdaj torej v najkrajšem času, kdaj lahko pričakujemo, da bo ta najkrajši čas? Hvala gospod minister.
Hvala lepa. Gospod minister Vlačič, izvolite!
Pravilnik ne bo zaviral tega, da čim prej uredimo to postajališče. Ni vprašanje pravilnika, ampak je bolj vprašanje tega, da zagotovimo varno vstopanje in izstopanje, kar zakonodaja zahteva. To je ključno. Tukaj smo z občino Idrija dogovorjeni, da vsak opravi svoj del. Takoj, ko od njih dobimo, bomo nemudoma pripravili svoj del. Je pa dogovor jasen in tudi občina ga sprejema, tako da mislim, da ne bi smelo biti težav.
Hvala lepa. Gospod Branko Marinič bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roko Žarniću. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Lep pozdrav vsem skupaj! No, danes pa tudi v preteklosti smo veliko govorili o tako imenovanih občinskih prostorskih načrtih. Morda je bilo malo manj govora o tako imenovanih državnih prostorskih načrtih. Če smo ugotovili, da je pri prvih slika dokaj klavrna, lahko ugotovimo, da je klavrna podoba tudi pri državnih prostorskih načrtih. Ena takšnih je zagotovo pri postavitvi daljnovoda v prostor, predvsem daljnovoda, ki poseže v prostor in ki za večino ljudi ni sprejemljiv z ozirom na posledice, ki jih prinaša. Gre za umeščanje v prostor daljnovod Cirkovce–Pince, ki buri duhove na celotni svoji predvideni trasi že desetletja in morda nekaj čez. Če bi vsi zainteresirani izvajali svoje naloge v skladu z željami in potrebami ljudi, ki živijo na tem območju, bi bila potem verjetno umestitev takšnega objekta, kot je umeščanje daljnovoda Cirkovce–Pince v prostor, že zdavnaj končana. Kje se ustavlja? Ustavlja se tam, kjer bi tisti, ki načrtujejo in umeščajo objekt v prostor, upoštevali želje in potrebe ljudi. Je že res, da vsega ni mogoče. Je pa tudi res, da je pa treba , ko gre za posledice, ki vplivajo na zdravje in življenje ljudi, prisluhniti ljudem. Spoštovani minister, sprašujem vas konkretno glede umeščanja v prostor, glede izgradnje daljnovoda 2 x 400 kilovoltov Cirkovce–Pince: V kakšni fazi so aktivnosti za končno umestitev objekta v prostor? Kakšne ukrepe ste sprejeli do vaših uslužbencev, ki niso upoštevali predlogov v času javne razgrnitve?
Gospod minister Roko Žarnić, izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani poslanci, spoštovani kolegi ministri! Ne bi se strinjal, da je zadeva klavrna. Pri prejšnjem vprašanju, če ste poslušali, ste lahko slišali, da pri večini občin zadeve tečejo. Ravno tako pri državnih prostorskih načrtih zadeve niso klavrne. So znotraj tistega, kar je možno. Če primerjamo časovnico tega pri nas in v drugih državah, pa lahko vidite, da nismo pri dnu, ampak dokaj uspešni. Postopek priprave državnega prostorskega načrta, o katerem želite izvedeti, je trenutno v fazi zavzemanja stališč do pripomb, ki so bile podane na predstavitvah rešitev po javni razgrnitvi junija 2011. Ko bodo stališča zaključena, bo izdelovalec državnega prostorskega načrta pripravil predlog državnega prostorskega načrta, ki ga bo nato Ministrstvo za okolje in prostor posredovalo v mnenje pristojnim nosilcem urejanja prostora. V naslednjem koraku, ko bodo pristojni nosilci urejanja prostora opravili svoje delo, bo naše ministrstvo skupaj z Ministrstvom za gospodarstvo posredovalo državni prostorski načrt v sprejetje Vladi Republike Slovenije. Še pojasnilo, da naši uslužbenci ne potrebujejo v tem primeru nobenega ukrepanja, kajti pri pripravi državnega prostorskega načrta so bile pripombe in predlogi javnosti in občin z javne razgrnitve oktobra 2009 in naknadnih javnih predstavitev junija 2011 upoštevani v največji možni meri. Razlogi za neupoštevanje določenih zahtev javnosti in občin so v navzkrižju njihovih zahtev in varstvenih, prostorskih ali tehničnih omejitev. V vseh teh primerih je bilo z dodatnimi analizami in vrednotenjem predlogov oziroma zahtev ugotovljeno, da jih ni mogoče upoštevati. Preveritve so izdelali izdelovalci državnega in prostorskega načrta, idejnega projekta daljnovoda in pa okoljevarstvene strokovne podlage, osnutek poročila o vplivih na okolje, torej strokovnjaki na svojih področjih in ne uslužbenci ministrstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Marinič, izvolite!
Hvala lepa, gospod minister. Ni moje poslansko vprašanje edino v tem mandatu, ki se nanaša na to vsebino. Ni moja vsebina edina, ki se nanaša na to vsebino, kajti že danes je kolega iz ene druge poslanske skupine omenjal umeščanje v prostor tega daljnovoda. Ampak, spoštovani minister, pozorno sem poslušal, ko ste odgovarjali kolegu, ki vas je spraševal za občinske prostorske načrte. Po takem zaporedju in s takim tempom, kot ste podali odgovor pri OPN-jih, to pomeni, da bi vaše ministrstvo potrebovalo 9 let, da bi vsem občinam izdalo občinske prostorske načrte. Kako naj si danes razlagam vsebino dosedanjega vašega odgovora in kako naj povem ljudem, ki jih to zanima in so za to zainteresirani, kdaj se bo to zgodilo oziroma kdaj bo zaključena faza do ponovnega, bom rekel, nezadovoljstva in pa na nek način tudi zaskrbljenosti ljudi, ki jih je strah, da tak daljnovod, ki je umeščen v prostor, vpliva tudi na zdravje ljudi. Ljudje upravičeno zahtevajo, da se v določenih delih trasa daljnovoda izogne, ker naravovarstveniki zahtevajo odmik zaradi bivalnega okolja neke vrste ptic, medtem ko predloge, želje ljudi določeni uradniki na vašem in tudi drugih ministrstvih ne upoštevajo. Potem je seveda jasno vprašanje, kdo je več vreden, ali živali v naravi ali ljudje. Življenje ljudi ali živali nima neke druge vrednosti, je neprecenljiva vrednost tako enih kot drugih, vendar gre za prioritete.
Hvala lepa, gospod Marinič, čas je potekel. Odgovor, dr. Roko Žarnić.
Jaz se ne bi strinjal, da ne vem, koliko let je treba za občinske narediti. Zelo me zanima, zakaj 39 občin še nič ni začelo delati. Mi ne moremo tukaj nič pomagati. Zanima me, zakaj občine izbirajo slabe pripravljavce. Mi tukaj ne moremo nič pomagati. Moram povedati, da tiste naloge, ki jih mi opravljamo, vsaj dokler sem jaz minister, skrbim, gredo ažurno. Glede teh pripomb zdravja ljudi ali živali. Mislim, da vsi vemo, da ljudje imajo prednost, vendar, kjer se le da, moramo tudi živalim dati živeti. Hvala.
Hvala. Gospod Marinič, izvolite.
Z ozirom na vsebino pri umeščanju objekta v prostor, daljnovoda visoke napetosti Cirkovce–Pince, o katerem je govora, mislim, da 15 ali več let, bi seveda veljalo razmisliti, da bi o tem Državni zbor opravil širšo razpravo na odgovor ministra, ki v teh minutkah nikakor ne more biti popoln. Predlagam, da se v skladu s Poslovnikom na moje poslansko vprašanje in na odgovor ministra o umeščanju objekta v prostor opravi širša obravnava, da bi tako prišli do konkretnih predlogov, ki so bili pravočasno in v skladu z veljavno zakonodajo posredovani od vseh tistih, ki so zainteresirani, in predvsem tistih lokalnih skupnosti, ki zagovarjajo interese svojih ljudi. Moram vam reči, spoštovani minister, da so vaši uslužbenci na željo nekaterih lokalnih skupnosti ignorirali svojo prisotnost, kajti lokalne skupnosti so zagotovile, da so bili vsi, ki imajo pri tem kaj za reči, prisotni, medtem ko je ključna oseba vašega ministrstva neposredno na terenu manjkala. In potem ni čudno, da se zgodijo civilne iniciative, se zbirajo podpisi in stvari zastanejo. Zato je drugo moje vprašanje bilo podano prav na vsebino: Ali ste ukrepali v smislu neizpolnjevanja nalog vaših uslužbencev? Če ne verjamete, da gre za konkreten primer, povprašajte na lokalne skupnosti, ki so želele sestanek naknadno z vami, zaradi tega, ker predstavnikov vašega ministrstva ni bilo takrat neposredno na terenu, ko so lokalne skupnosti zagotovile prisotnost vseh ostalih. Razen vaših predstavnikov ni bilo, ki so pa ključni. Občina Videm vas je z dopisom [[...]]
Gospod Marinič, lepo prosim, lepo prosim, če poveste predlog [[...]]
[[...]]z dopisom 20. julij 2011 na to pisno pozvala. Resnično bi bilo prav, da v skladu s Poslovnikom opravimo tudi širšo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Marinič o vašem predlogu bomo odločali jutri v okviru glasovanj in povedali, ali bomo razpravljali posebej o odgovoru ministra dr. Roka Žarnića na vaša vprašanja. Besedo ima gospo Zvonko Lah, ki bo postavil vprašanje ministru za promet dr. Patricku Vlačiču. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri! Avtocestni dolenjski krak se je končal oziroma je bil predan prometu lani konec junija. Promet je stekel, vendar pa cesta ni bila končana, niti sam potek trase. Dokončani niso bili določeni podvozi, navezava na Trebnje in bivšo hitro cesto in navezava na Mirensko dolino ter pokriti okop na navezavi za Mirno peč. No, kmalu potem, ko je bila cesta odprta, so se tudi ta dela prekinila. Najprej je bil vzrok Vegrad, potem še SCT. Na trebanjskem delu so praktično umrla vsa podjetja, ki so bila v konzorciju, Na drugem delu, Ponikve–Hrastje, pa sta od štirih živa še dva. Traja že 15 mesecev, dela stojijo. V Trebnjem je navezava na Mirensko dolino samo en vozni pas. Semafor stoji že skoraj eno leto. Na to cesto gravitira kompletna Mirenska dolina vključno s Sevnico. Res so tukaj občani kar potrpežljivi, ko se vozijo praktično čez gradbišče že eno leto. Ravno tako na drugem delu. Zgrajena je priključna cesta, ni zgrajen pokriti okop. Priključek funkcionira. Z avtoceste gredo dol vlačilci, ki se potem niti srečati ne morejo, na lokalno cesto. Sicer priključek je odprt, vendar se ljudje sprašujejo, kakšen gospodar je država, kako mora gradbišče propadati, armatura rjavi, zasipa se izkop in nikakor od Darsa ne dobimo pravega odgovora. Zato se obračam na vas: Nam poveste, kdaj bo to končano, kakšne so aktivnosti? Kernekdo mora tukaj presekati. Minister, vi ste odgovorni, poklicani za to, da se na tem nekaj naredi, ker sedaj imajo v rokah pravniki, ki si pošiljajo dopise. Služba jim teče, plače dobivajo, na terenu pa se dela škoda.
Hvala lepa. Minister Patrick Vlačič, izvolite.
Torej, po dokončanih delih 30. 6. 2010 sta Mirenska pa Mirnopeška povezava dejansko še nezaključeni. Na Mirenski so se zaradi stečaja CPM in SCT vsa dela zaustavila 28. 3. 2011. Naročnik je prekinil pogodbo z izvajalcema SCT in CPM in unovčil bančno garancijo. V pripravi je razpis za izbor novega izvajalca, po mojih informacijah, ki bo zaključil dela na Mirenski navezavi. Po napovedi, ki smo jo prejeli s strani Darsa, naj bi bila ta dela predvidoma končana v letu 2013. Na Mirnopeški navezavi je naročnik izvedel delni odstop od pogodbenih partnerjev Vegrad in SCT. Izpolnitev pogodbene obveznosti je Dars zahteval s strani podjetja Primorje oziroma Kraškega zidarja. Trenutno so v teku pogajanja za nadaljevanje del. Gre za primopredajo dokumentacije, ureditev bančnih garancij, sporazum o enotnem nastopu znotraj pogodb, podpise stečajnih upraviteljev in drugo. Dela na Mirnopeški navezavi bodo po napovedih Darsa tudi končana v letu 2013. Meni je žal, da je prišlo do teh zakasnitev. So pač objektivna posledica propada gradbincev, ker naša zakonodaja ne omogoča neposredno izbora naslednjega, ki je bil na listi, ampak je treba ponovno izvesti javni razpis, kar pa ni zelo enostavno, ker je treba narediti popis dela, je treba vedeti, kaj je za dokončati in urediti vse drugo, kar pride pri običajnem razpisu za gradnjo novega odseka v poštev. Tukaj pa gre praktično za popolnoma nov razpis, ker je od nedokončanega dela do konca dela drugačen, kot pa je bil za prvotni odsek, ko je bil še nezgrajen.
Hvala lepa. Zvonko Lah. Izvolite!
Gospod minister, na pokritem okopu naj bi bilo za tri mesece dela. Vi ste pa zdaj povedal, da naj bi bil končan 2013. Se pravi, leto in pol je do takrat. Gre tudi za črpanje evropskih sredstev, ampak ta sredstva lahko črpamo do 2015, kot vemo. To okrog stečajnega upravitelja se vleče zelo dolgo, vendar baje, da so dogovori končani. Gre pa za to, da naj bi novi izvajalec pokrival bančno garancijo tudi za dela, ki jih je izvedel prejšnji izvajalec. Samo v tem je problem. Drugače črta je potegnjena, ve se, kaj je bilo zgrajeno, plačano prejšnjim izvajalcem, vendar nov izvajalec ne more garantirati za stvari, ki jih je lahko zagrešil on in ne prejšnji izvajalec, ki je v stečaju. Na gradbišču je en kup materiala, ki je verjetno v stečajni masi. Baje tudi projektant ni dobil še projekta plačanega. Zadeva ni tako komplicirana. Poglejte, na tem delu smo tako z Darsom kot tudi z DDC-jem zelo dobro sodelovali. Verjetno poznate, da je pri izkopu občina pridobila gradbeno dovoljenje za izravnalna dela industrijske cone in da je Dars kar nekaj milijonov prihranil, ker je imel material praktično na gradbišču. Sodelovanje je bilo dobro, ampak dokler je bilo v okviru operative. Ko pa presega območje operative in pride na višje nivoje, se pa stvar konča. Ne morem se sprijazniti s tem, da bo to trajalo še leto pa pol, tri mesece naj bi bilo pa samo delo. Problem je pa tudi v tem, ker je tam potekla služnostna pogodba, ali bo potrebna še razlastitev in ne vem kaj še vse. Stvari se bodo še zapletale.
Hvala lepa, gospod Lah. Izvolite, gospod minister, dopolnitev odgovora.
Meni so pripravili takšen odgovor. Jaz nisem pretirano z njim zadovoljen. Videli bomo, če se da v dogovoru z DARS še kaj pospešiti, ampak ena stvar me pa navdaja z dvomom, ali je res mogoče stvari hitro narediti. Jaz imam po eni strani primer mariborskega letališča. Mi imamo, fizično, samo še "štekarje za prišraufat", vam po domače povem, na novi zgradbi. Ni bilo dva, tri tedne dela in nam stoji praktično od takrat, ko je bila prekinjena pogodba, ko smo prekinili pogodbo na ministrstvu. Še zdaj nimamo novega izvajalca. Že drugi razpis je zunaj in je res fizično praktično končana zgradba. Jaz se bom potrudil, da se to naredi čim prej. Oba priključka sta pomembna za ljudi, ki tam živijo. Pogledali bomo, če je možno kakorkoli prej. Če so pa to ovire, kar vi omenjate, potem pa ne bi smeli. Bomo pa poskrbeli, da bodo.
Gospod Zvonko Lah, izvolite.
Poglejte, moje vprašanje je potem zelo podobno vprašanju gospoda kolega Milana Čadeža. Gre za podobna vprašanja. Mislim pa, da je prej tudi minister Gaspari povedal, kje je naša rak rana, v administraciji. Tri mesece dela pa leto in pol potrebujemo. Namreč, za ta pokriti okop je bila podpisana služnostna pogodba med lastnikom in DARS-om, ki je žal potekla. Ker je ta gostilničar leto in pol gostil delavce Vegrada zastonj, kar nekaj mesecev so bili brez plače in je bil ta topli obrok njihov edini dnevni obrok. Zjutraj jim je še skuhal čaj zastonj in na koncu se je pod nosom obrisal za ves denar. Leto in pol ni dobil plačane malice in zdaj verjetno, ko bo treba ponovno podpisati služnostno pogodbo, bo problem. Razen, če bo šel DARS v razlastitev. Vemo, kakšen je postopek razlastitve. In tukaj je pomanjkanje zdrave kmečke pameti, da se to ne da razvozlati in da se gradi naprej. Ljudje se pravzaprav že norca delajo iz vsega. Jaz sem hodil na gradbišče vsako jutro pogledat, ali napreduje ali ne, pa so me dobesedno za rokav cukali delavci, ki niso dobili nekaj mesecev plače. In zjutraj, ko so prišli v službo, so najprej vprašali, če bo malica [[...]]
Gospod Lah, povejte predlog, ne več postavljati vprašanja ali pa komentirati odgovore. Prosim
Saj razlagam. Mislim, da moramo biti toliko človeški in tudi zdaj presekati to dilemo, ki je. Mislim, da ni treba veliko, vsaj na tem Mirnopeškem delu pa tudi na Trebanjskem. Mislim, da bi se tudi nov razpis izpeljal. Takrat, ko je bilo treba spustiti promet na tej avtocesti, se je delalo noč in dan, potem se je to ustavilo. Tudi sama trasa avtoceste še ni dokončana pa se promet odvija, kar se tiče odvodnjavanja in tako naprej. Zato bi predlagal, da se o tej problematiki, ki bo verjetno dala neke rezultate, opravi razprava, tako o njegovi, od kolege Čadeža, kot o moji, obe bi spadali v en sklop. Hvala lepa.
Hvala lepa. V skladu s Poslovnikom se lahko opravi razprava o odgovoru, ki ga je dal dr. Vlačič na vaše vprašanje. O tem bomo glasovali jutri v teku glasovanj v Državnemu zboru. Besedo ima gospod Danijel Krivec, ki bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu, ki je upravičen. Boste vprašali kljub temu? Izvolite, gospod Krivec.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, spoštovani ministri, kolegi, ki še vztrajate! Postavil bom ustno poslansko vprašanje in bom prosil tudi ministra za odgovor, za ustni odgovor na naslednji seji. V Posočju in tudi širše v slovenskem prostoru so ribogojnice, ki so v državni lasti. V Posočju so bile te ribogojnice zgrajene v času Italije kot nadomestek oziroma odškodnina za gradnjo hidroenergetskih objektov. Med njimi je tudi ribogojnica v Kobaridu, ki je v državni lasti. Z njo upravlja Zavod za ribištvo Republike Slovenije. Stanje v tej ribogojnici je katastrofalno. Že več časa opozarjamo na neurejene razmere in na zanemarjeno stanje v tej ribogojnici. Ribogojnica leži ob glavni cesti v Kobaridu in na ta način predstavlja veliko sramoto in oviro v tem prostoru. Stanje pa se še vedno poslabšuje. Nekatere bazene, ki so bili urejeni in so funkcionirali, so medtem celo zasuli. Na tem prostoru pa je tudi še ena ribogojnica v Lepeni, ki je ravno tako v upravljanju Zavoda za ribištvo, s tem pa tudi v državni lasti. Zavod za ribištvo jo uporablja za turistične namene. Zato ministra sprašujem: Kdaj bo stanje v teh ribogojnicah uredil na ta način, da bodo te ribogojnice, ki so bile namenjene gospodarjenju z ribjim življem, ponovno vzpostavljene?
Hvala lepa. V skladu z vašo zahtevo, gospod Danijel Krivec, boste dobili ustni odgovor ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano na naslednji seji. Gospod Jakob Presečnik bo postavil vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivanu Svetliku. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana ministra, spoštovani kolegi! Torej, saj sem že v pisnem delu vprašanja oziroma napovedi vprašanja napisal, za kaj gre. Zato gospod minister dobro ve. Dejstvo je, da je občina Osilnica tam v letih 2005 in 2006 do tretje gradbena faze zgradila objekt Dom starejših občanov Osilnica s skupno površino blizu 3800 kvadratnih metrov, kar pomeni en velik objekt, ki je danes zgrajen oziroma je bila takrat gradnja ustavljena do tretje gradbene faze. Mislim, da je bil ta objekt predviden za kapaciteto 80 ležišč. Kot rečeno, ta objekt stoji. Mislim, da je širši slovenski javnosti tudi poznan, bil je že večkrat prezentiran v medijih in tako dalje. Za občino Osilnica, kot eno najmanjših slovenskih občin, kjer je problem zaposlovanja in je demografsko ogroženo območje in tako dalje, je en tak objekt izrednega pomena. Ob tem je treba poudariti tudi to, da je bil takrat ob sicer načelnem soglasju Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve projekt voden tudi prek državnih institucij. Na podlagi tega načelnega soglasja oziroma načelnega mnenja Ministrstva za delo je bilo pridobljeno soglasje Ministrstva za finance. Objekt je bil tudi sofinanciran s strani takratne Agencije Republike Slovenije za regionalni razvoj, torej, kot objekt, dom za starejše občane. Po nekih dokumentacijah je to Črnomelj, po nekaterih drugih sklepih Kočevje, Enota Osilnica. Tako, bilo je takrat sofinanciranje v letu 2005 oziroma 2006, mislim, da v vrednosti, preračunano v evre, okrog 350 tisoč evrov., Danes je situacija, kot rečeno, v tretji gradbeni fazi. Občina ima tudi nekatere investitorje, ki bi delno projekt usposobili za različne druge namene, če bi država oziroma Ministrstvo za delo s koncesijo omogočilo izgradnjo vsaj v delu domov za starejše občane. Seveda, tu ima svojo vlogo tudi širša regija oziroma dogovor med posameznimi občinami, kje se bodo gradile oziroma dograjevale kapacitete v okviru domov za starejše občane. Prosim za odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Odgovoril bo dr. Ivan Svetlik. Izvolite!
Hvala lepa. Spoštovani gospod Presečnik, na ministrstvu smo s to problematiko seznanjeni in tudi vseskozi smo bili v stiku s predstavniki lokalne skupnosti. Od začetka, ko so načrtovali ta projekt, smo jih opozarjali, da je glede na lokacijo in število prebivalcev gradnja samostojnega doma v tej občini neustrezna rešitev. Zato smo predlagali, da bi bilo treba ta projekt izpeljati kot gradnjo manjše enote v povezavi z že enim od obstoječih domov. Takrat je bil predlog, naj se povežejo z domom v Kočevju, kar pa bi morali sami pravzaprav storiti in tega mi namesto njih ne moremo opraviti. Zaradi različnih razlogov, ki jih niti ne poznamo, do te povezave ni prišlo. Začeli so se povezovati z občino Črnomelj. Vendar tudi ta dogovor ni bil izpeljan, pač pa so se odločili samostojno, brez da bi imeli naše drugačno mnenje, kot je bilo prvotno, da so, kot rečeno, postavili ta objekt do 3. faze. Ta objekt naj bi nudil možnosti za namestitev okrog 80 oseb v majhni občini, ki ima samo nekaj 100 prebivalcev, kar bi očitno po naši oceni predstavljalo težavo pri polnjenju tega doma in seveda potem tudi ekonomsko težavo pri njegovem vzdrževanju. Ko so to postavili, so se tudi odločili, da bodo zaprosili za koncesijo, kot jo zahtevamo, ko gre za samostojni objekt, za samostojni dom. Vendar koncesijskega razpisa ni bilo, ker ima to območje že dosežen standard, to je nad 5 % starejših občanov, vključenih v domove za ostarele, ki so starejši od 65 let. Sredstva, kot rečeno, so bila deloma res zagotovljena, ne s strani našega ministrstva, ampak so bila javna sredstva za pomoč lokalnemu razvoju. Zdaj v tej situaciji še zmeraj mislimo, da ima ta projekt možnost rešitve na način, da ne bi bil v celoti namenjen kapacitetam namestitve starejših, ampak, da bi v njem kombinirali različne vsebine, predvsem s področja zdravstva, tudi socialnega varstva in da bi morali to rešitev iskati v sodelovanju ali z domom v Kočevju ali v Črnomlju. Namreč, ta dva domova sta potrebna obnove. Takrat bi lahko pri prenovi in tudi posodobitvi ter dvigu standarda del teh kapacitet ponudili v občini Osilnica v tem objektu. Seveda pa ne v celoti, ker takšnih potreb na tem področju ni. V zvezi s tem bomo, tako kot smo že doslej, predlagali ponovno sestanek predstavnikov občine Osilnica in tudi teh dveh domov in videli, ali je pripravljenost, da gremo v tej smeri, ker tudi nam ni vseeno, da se nek objekt, ki je bil začet, in načrti, ki so bili zastavljeni, ne realizirajo, pa vendarle v obliki, ki obeta, da bo potem ta dom res v celoti lahko služil svojemu namenu, ne pa, da bi imeli težave, kot jih nekateri domovi po Sloveniji imajo, ko imajo probleme s pridobivanjem stanovalcev, in seveda potem so težave s financiranjem in gospodarjenjem v teh domovih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jakob Presečnik, izvolite.
Hvala lepa. Jaz se vam zahvaljujem za ta odgovor. Torej dejstvo je, da gre za eno ogromno nasedlo investicijo, bi lahko rekli v tem, glede na območje, kjer je ta investicija. Namreč objekt do 3. gradbene faze, ki že, ne vem, 5, 6 let stoji, je seveda prvič ogromen, drugič se dela dnevno na njem škoda in objekt tudi gradbeno ne more vzdržati ne vem kako dolgo. Kot ste pravilno omenili, vanj so bila vložena tudi javna sredstva. Poleg občinskih seveda, tudi državna. Zato pozdravljam to zadnje, kar ste rekli, da boste tudi na vašo pobudo sklicali sestanek s predstavniki oziroma vodstvom občine teh dveh domov, po možnosti tudi regije oziroma občin na tem območju, ker tudi vi podeljujete eventualne koncesije za kakršnekoli dodatne kapacitete. Glede na to, da gre za objekt, ki tam stoji, da gre za področje, ki je demografsko zagotovo med najbolj ogroženimi, da gre za majhen kraj, kjer je vsako delovno mesto dobrodošlo, apeliram, da do tega sestanka čim prej pride. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Svetlik, izvolite.
Morda samo še kratko pojasnilo, če prej nisem bil dovolj jasen. Dogovor z enim od domov, ki bi pripeljal do ustrezne rešitve, pomeni, da ni potreben razpis za koncesije, ki ga glede na kriterije ne moremo dati, ampak se ta problem potem rešuje v skladu s programom obnove in širitve obstoječega doma. Ta rešitev je potem edina možna glede na dejansko stanje na tem območju. Sicer bi pa morali iti v razpis koncesije, ki pa je nacionalni program ne dovoljuje.
Hvala lepa. Poslanec Franc Pukšič bo postavil poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport dr. Igorju Lukšiču, ki ni prisoten. Gospod Pukšič, boste vseeno postavili vprašanje? No, gospod Lukšič ravnokar prihaja. Izvolite.
Hvala lepa. Seveda, toliko obziren pa že bom, da bom počakal, da bo minister na svojem mestu in bo lahko poslušal vprašanje. Minister, tokrat je vezano na vaš resor, ki ga upravljate tri leta. Če sem zelo pošten, to poslansko vprašanje je tudi zato, da boste mogoče na kakšnem resorju delo nekoliko bolj natančno pregledali, kaj in kako se tam opravlja. Niti ni nujno, da dobim danes konkreten odgovor. Gre za to, da opozorim na nekatere nepravilnosti, o katerih smo bili obveščeni, da boste vedeli, ravno z vašega ministrstva. Torej, strinjam se, da imamo v Sloveniji težave z vpisom v tehnične programe, za tako imenovane deficitarne poklice. Vzrok za pomanjkanje tehničnih programov oziroma izobraževanja v tehničnih programih ni v pomanjkanju razpisnih mest. Vsako leto jih je več, kot pa se vpiše dijakov in študentov na ta mesta. Tehnika je vendarle nekoliko zahtevnejša. To se tudi vidi pri zapolnjevanju teh mest. Ob vsem tem pa imajo šole, ki tehnične programe izvajajo - to tudi osebno dobro poznam, navsezadnje sem tudi sam deset let delal v takšni šoli - že sedaj poleg majhnega vpisa velike težave zaradi vseh stroškov, tako standardov na področju opreme, pridobivanja ustreznega kadra in ostalih meril, ki so potrebna ali pa mogoče včasih tudi preostra za raven kakovosti programa. Programi so na visoki ravni. Še strožji pa so pogoji za verifikacijo, torej ustvarjanje nekega novega takega programa v neki novi šoli. Zato težko razumem, kako lahko enega od takšnih programov povsem na novo razpiše šola. V tem primeru gre za Tehnični šolski center Kranj, ki že letos začenja z vpisom v višješolske programe elektroenergetike, po naših informacijah brez ustreznega verifikacijskega postopka in brez izpolnjevanja vseh zahtevkov, tako kadrovskih kot tudi prostorskih in ostalih materialnih.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Igor Lukšič, minister za šolstvo in šport.
Predsedujoči, hvala za besedo. Hvala, gospod poslanec za vprašanje. Bom pogledal, kaj se na tem primeru dogaja, in vam bom v zvezi s tem tudi sporočil, ampak tu pa za javnost povem naslednje, kar so mi kolegi pripravili. In sicer, da se v Tehničnem šolskem centru Kranj začenja z letošnjim letom imenovani program elektroenergetika. Zagotavljajo, da so vsi postopki vodeni v skladu s predpisi. Tehnični šolski center je 14. 7. 2010, torej pred dobrim letom, v skladu z določili Pravilnika o ustanavljanju višjih strokovnih šol oddal ministrstvu elaborat o razmestitvi dodatnih študijskih programov za redni in izredni študij po programu elektroenergetika. Elaborat obsega vse predpisane elemente. Dokazuje pa, da obstajajo v gorenjski regiji potrebe po kadrih na področju elektroenergetike. Tu obstajajo številni kazalniki, ki to potrjujejo. Uvedbo tega programa podpirajo tudi Območna obrtno-podjetniška zbornica, Gospodarska zbornica v Sloveniji, Regionalna razvojna agencija Gorenjske in Mestna občina Kranj. Iz elaborata je razvidno, da je v gospodarskih družbah zagotovljeno dovolj. Tu govorijo o 45-ih delovnih mestih, ki so primerna tudi za praktično izobraževanje študentov. Šola ima ustrezne materialne pogoje, laboratorije, sodobno opremo za izvajanje višješolskega študija na področju elektroenergetike. To so, kot zagotavljajo kolegi, pogoji, ki jih šola izpolnjuje. Zato ni razloga, da ne bi minister dal soglasja, kot ga je tudi dal. Ampak v nadaljevanju pravijo, da ministrstvo šolo poziva, da predloži podatke o predavateljih. Postopek imenovanja predavateljev na šoli je zaključen. K imenovanju predavateljev daje soglasje Strokovni svet za poklicno in strokovno izobraževanje. Ta postopek je v teku in bo, kot zagotavljajo, pravočasno zaključen. Tu je zadeva narejena po predpisih. Se pa strinjam z vami, da bom vendarle preveril, zakaj že pri vpisu niso bili izpolnjeni vsi ti pogoji, ki jih šola šele zdaj postopno izpopolnjuje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Franc Pukšič, izvolite, dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, minister, za to, da boste imeli še mogoče kakšen argument več, da boste lahko vrtali v smeri, ker vemo, kako je z birokracijo. 26-krat bodo našli izgovor samo, da imajo prav. Bom vam tudi jaz poslal en dopis, iz katerega se ne bodo videli tisti ljudje, ki so to informacijo dali. Je pa tako, da so se, ko so za to izvedeli, pravzaprav zgrozili in nekako obmolknili in rekli, da se to ne bo dogajalo v Tehničnem šolskem centru Kranj,tako kot se je s tistimi kitajskimi študenti v Mariboru, in tako dalje, če se še spomnite teh afer. Tako vam bom tudi sam posredoval to, kar so imeli. Gre pa enostavno za nekatere lažne navedbe v sami prijavi in tako dalje in po drugi strani rušenjetistih, ki to izvajajo že od 1996. leta. In tako kot sem že prej omenil tehnične pogoje in vse ostale, ki jih morajo izpolnjevati, jim s tem jemljejo adut iz rokava, kar seveda ni dobro in tudi na kvaliteti se ne bo pridobilo, ampak samo izgubilo. Skratka, gre tudi za neke posebne osebne interese nekaterih posameznikov. Hvala lepa za odgovor in vam bom tudi jaz to posredoval.
Hvala lepa. Razumem, da dopolnilni odgovor ni potreben. Zato bo zdaj vprašanje postavil dr. Vinko Gorenak, in sicer ministru za pravosodje Alešu Zalarju. Izvolite, gospod Gorenak.
Hvala lepa. Gospod minister, jaz sem že enkrat ustno pa tudi pisno postavljal vprašanje okoli pravniških državnih izpitov, pravosodnih izpitov v preteklosti. Vaši odgovori so bili vedno nekako povzetek pravnih aktov podzakonskih aktov, zakonov, kako te stvari potekajo. Pa vendarle moram reči, da iz dneva v dan dobivam čedalje več obvestil, ki kažejo na nepravilnosti na tem področju. Glede na okoliščine, v katerih sva neposredno pravkar govorila, mislim, da niso potrebni za pred kamero, vas vendarle prosim, če mi skušate odgovoriti na vprašanje: Kako je s kadrovskimi evidencami v sodstvu, imate, nimate mehanizmov za eventualno preprečevanje zlorab na tem področju? Hvala lepa.
Minister gospod Aleš Zalar, izvolite!
Hvala lepa za besedo. Hvala za vprašanje, spoštovani gospod poslanec. Res je, že v pisnem odgovoru smo pojasnili nekaj glavnih značilnosti varovalk v sistemu. Te varovalke so potrebne zato, ker je pač pravniški državni izpit neke vrste licenca za vstop v najpomembnejše pravniške poklice. Zato tako zakon kot podzakonski predpisi in še posebna pravila o varovanju tajnosti v zvezi s temi izpiti podrobneje urejajo, kako ravnati v posameznem primeru od samega začetka postopka do njegovega zaključka. To je preobsežno, da bi zdaj vse povzemal v tem odgovoru na vprašanje. Zato se bom osredotočil na tisto, kar ste izrecno izpostavil. To je vprašanje kadrovskih evidenc. V zvezi s tem moram reči, da je pravzaprav treba ločevati pojem kadrovske evidence od osebne evidence. To sta dve različni stvari. Kadrovsko evidenco predvideva Zakon o sodiščih in tam notri se vodijo podatki o imenu, datumu rojstva, stalnem prebivališču, šolanju in tako naprej za sodnike. Domnevam, da ste imeli v mislih osebno evidenco, ki jo predvideva 72. člen Zakona o sodniški službi. Zakon zelo jasno pove, kaj mora ta osebna evidenca vsebovati. Potem je pa še ena evidenca, ki jo pa predvideva Zakon o pravniškem in državnem izpitu. Ta se pa nanaša na elemente vsebin evidenc, ki morajo obstajati kot dokazila v zvezi s tem. Moram povedati, da te evidence vodi Ministrstvo za pravosodje v skladu z zakonom. V enem delu je, ko gre za osebne evidence, zelo pomembno, da tudi vsi drugi državni organi, ki pridobivajo ali izdelujejo podatke, ki se vlagajo v te osebne evidence sodnikov, ravnajo v skladu s svojimi zakonitimi dolžnostmi in ministrstvu posredujejo vse potrebne podatke. To je seveda ključno, ker je ministrstvo tu samo prejemnik teh podatkov, ki jih posredujejo drugi. Ministrstvo je tisto, ki potem te podatke hrani. Moram povedati, da mi na Ministrstvu za pravosodje doslej nismo dobili nobene konkretne niti abstraktne pritožbe ali kakršnekoli druge informacije, ki bi lahko kazale na to, da gre tu za kakšne nepravilnosti. Posebej smo se v zadnjem času ukvarjali z vprašanjem, ali bi lahko šlo za kakšen konflikt interesov med izpraševalci na izpitih bodisi v pisnem, bodisi v ustnem delu pravniškega državnega izpita takrat, kadar bi tak izpraševalec na primer izobraževal posameznega kandidata v okviru neke zasebne oblike izobraževanja. Tukaj smo prišli do zanimivega podatka, da po izjavah vseh 177 izpraševalcev, toliko jih je registriranih, gre samo za en primer, kjer je nekdanja sodnica, ki je danes že upokojena, povedala, da sicer občasno sodeluje tudi v teh zasebnih oblikah izobraževanja, ampak, če bi prišlo do situacije, pa doslej ni, da bi se isti kandidat pri njej pojavil kot kandidat na izpitu, da bi se v takem primeru izločila. Ona tako ali tako ne sodeluje pri pisnih nalogah kandidatov, samo pri ustnem delu. Tam je pa komisija šestih, tako da je tudi v tem primeru to dovolj močna varovalka pred tem, da bi, recimo, tukaj prišlo do situacije, ko bi nekdo lahko rekel, da je šlo za konflikt interesov. Skratka, nimamo podatka o tem, da bi tukaj nastajale kakšne nepravilnosti. Če pa jih bomo dobili, če nam jih bo kdorkoli posredoval, jih bomo preverili in potem tudi ustrezno odreagirali.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Gorenak.
Hvala lepa. Ne bom sicer zahteval razprave v nadaljevanju, zato bi, gospod minister, samo nekaj povedal. Tudi jaz nisem dobil nobenih konkretnih podatkov, ali veste, da prihaja do situacije, v katerih bi nekdo poučeval in nato bil izpraševalec, čeprav je bilo kar veliko namigov v tej smeri. Ampak tisto, kar vas prosim in želim in zato tudi ne bom predlagal razprave v nadaljevanju, je pa naslednje. Vi veste, da smo imeli v državni upravi pred leti ali lahko rečemo "celo hajko" ali kaj takega okoli tako imenovanih spričeval, diplom, itd. Namreč, cela državna uprava je preverjala situacijo, ali posamezniki, zaposleni v državni upravi, sploh imajo diplomo. Veste, da je bilo kar nekaj 10 ljudi najdenih brez diplome v državni upravi. Tisto, kar imam pa pred seboj, je pa v bistvu vaš dokument. Tukaj vas prosim, da ukrenete še tisto, kar bi bilo treba, ker je stvar lahko alarmantna. Vaša uslužbenka, uradna oseba za dostop do informacij javnega značaja civilni iniciativi iz Kranja 22. julija 2011, gre za civilno iniciativo Združenje za pravičnost, napredek in nadzor, jasno sporoča, da za – tudi imen ne bom bral – šest sodnikov nimamo dokazil, da so kdajkoli opravili pravniški državni izpit. Jaz se bom na tej točki ustavil, brez da problematiziram v javnosti stvari naprej. Ampak zdi se mi, da se je organom v pravosodju, ali je to ministrstvo, ali je to sodni svet ali kdorkoli, v tej minuti, po mojem, morala prižgati ena velika rdeča luč, da začnejo akcijo preverjanja stanja na tem področju . Samo to vas prosim. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister Zalar, izvolite!
Gospod poslanec, drži, ta dokument, ki ga omenjate, je bil dogovor ministrstva. Šlo je za prošnjo za pridobitev podatkov o potrdilih o opravljenem pravniškem državnem izpitu za večje število sodnikov nekega sodišča. Ker gre za sodnike, ki so postali sodniki že pred več desetletji in ker je en del teh njihovih kadrovskih spisov arhiviran po tedanjih predpisih, ne po teh novejših, ki veljajo sedaj, je bilo treba opraviti ročne preglede vseh teh spisov. In v prvem odgovoru temu prosilcu, je dejansko bilo navedeno, da za šest teh sodnikov, za katere je bilo zaprošeno, poleg vseh ostalih, v tistem trenutku ni bilo še najti teh potrdil. Kasneje so se ta potrdila našla in je bilo to združenje o tem tudi obveščeno, tudi za teh šest ostalih sodnikov, tako da je ta problem bil pojasnjen nazadnje z dopisom prosilcu 13. septembra. Upam, da je problem s tem odpadel, dejansko je pa tako, da novi zakon o sodiščih in sodniški službi, ki sta začela veljati ob reorganizaciji sodstva leta 1995, je seveda vzpostavil ustrezne podlage tudi za hrambo vseh teh dokumentacij. Del kadrovskih evidenc iz prejšnjih spisov oziroma po prejšnjih predpisih, ki se je prenašal, pa je bil arhiviran. To seveda terja vselej ročno iskanje za vsakega posameznika. Ta evidenca ni centralizirana za razliko od teh novih evidenc, ki pa so. To je pravzaprav edini problem, ki je v tem konkretnem primeru nastal. Zato je bilo tudi treba nekaj več časa, da so se ta potrdila našla. Toliko samo v pojasnilo glede tega konkretnega primera.
Hvala lepa. Razumel sem, gospod Gorenak, da ne bo več zahtev. Zadnje poslansko vprašanje bo postavil mag. Štefan Tisel in sicer mag. Mitji Gaspariju v funkciji ministra za gospodarstvo. Izvolite gospod Tisel.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovani vsi prisotni! V Sloveniji so s splošno gospodarsko krizo nastopile izjemno težke razmere v zaposlovanju gospodarstva. Znano je, da se je bančni sistem na slovenskem finančnem trgu zelo zaprl in tako multipliciral težave pri poslovanju in s tem prispeval k težavam podjetij, ki so se v mnogih primerih zaključila na najbolj drastičen način, se pravi s stečajem. Posledica takega stanja čuti celotna slovenska družba in številne načine, ki posredno in neposredno vplivajo tudi na proračunske prilive države in ki ima nadalje neugodne posledice skozi obravnavo državnega proračuna ter socialne transferje, ki se povečujejo s povečevanjem števila brezposelnih. Novela Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju je v 199.a členu dala v postopku prisilne poravnave možnost razlastitve dotedanjih lastnikov v lastniški prevzem podjetja s strani upnikov. V praksi je bilo že nekaj prisilnih poravnav uspešno zaključenih. Realizirana je bila razlastitev dosedanjih lastnikov in vstop upnikov, med drugim tudi bank kot največjih upnikov. To pomeni, da ne bi bilo zadostno zgolj omogočiti pravne podlage za takšen način reševanja podjetij v postopkih prisilne poravnave, ampak bi bilo treba tudi zagotoviti, da bi se potem novi lastniki, se pravi banke, obnašale kot dobri lastniki, da bi potem tudi dale sredstva za obratni kapital, da bi lahko podjetja nadaljevala z delom. Sprašujem gospod ministra za razvoj in evropske zadeve, ki začasno vodi tudi Ministrstvo za gospodarstvo, gospoda Mitjo Gasparija: Ali Vlada lahko še kaj stori, da prepreči takšne neugodne razplete, ko banke, ki so že lastnice, namesto razlaščenih prejšnjih lastnikov vstopajo v lastniško strukturo, da po vstopu pomagajo tem podjetjem tako, da bodo lahko nadaljevala s svojim delom in da se lahko gospodarstvo nadaljuje? Ali ima Vlada vzvode, da vsaj preko bank, ki so v večinski državni lasti, stori kaj na tem področju, preden bo prepozno? Hvala.
Hvala lepa. Gospod mag. Mitja Gaspari, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec! Na vaše vprašanje kratek odgovor. V tem trenutku je v pripravi novela Zakona o insolventnosti iz preprostega razloga, ker smo ugotovili, da se v členu 199.a, ki naj bi omogočil hitrejšo in učinkovitejšo prestrukturiranje podjetij, ki lahko preživijo težave, ki jih imajo in ki se lahko ločijo od slabih lastnikov, ki so jih pripeljali v težave, dopolnitev, ki bo, upam, v kratkem prišla v Državni zbor, in sicer, da novi lastniki oziroma upniki, ki so pripravljeni vložiti dodaten denar v takšno podjetje, z dnem vplačilom takega denarja na račun postanejo tudi dejanski upravljavci podjetja. To se pravi, se v tistem trenutku formalno razlastijo dosedanji lastniki in pa uprave oziroma organi vodenja v teh podjetjih. To je ena od pomembnih stvari. Drugič. V postopkih prisilnih poravnav bodo tisti, ki bodo vložili dodaten denar, imeli v pravicah upravljanja mnogokratnik, ki bo večji od ostalih, ki ne bodo vložili gotovine, ampak bodo samo spreminjali terjatve v kapitalski delež ali čakali v prisilni poravnavi na ustrezno poplačilo iz tega postopka. Zakon bo še dodatno skrajšal roke, na katera morajo sodišča odreagirati v postopkih na te zadeve in pritožbe ne bodo mogle zaustaviti postopkov dokončanja teh procesov. To je en del, drugi del, ki je še pomembnejši, je, da se banke na nek način, če lahko tako rečem, prisili v bolj aktivno udeležbo v restrukturiranju podjetij, v katera so nalagala svoja sredstva v preteklosti. Mnogo bank je v zadnjem desetletju popolnoma izgubilo funkcijo, ki so jo v preteklosti že imele, to je funkcijo restrukturiranja podjetij, posebne oddelke, ki se ukvarjajo s tem, ki se razlikujejo po svoji funkciji od kreditnih oddelkov. V bankah, kjer pa je država pomemben solastnik, to sta predvsem dve, bo pa preko nadzornih svetov Ministrstvo za finance zahtevalo, da se ustrezno prilagodijo poslovni načrti teh institucij, kar bo zahtevalo tudi bistveno bolj aktiven odnos do tega vprašanja. Če do tega ne bo prišlo, bo očitno morala država v tistem segmentu, kolikor pač lahko vpliva glede na svoje lastništvo, ukrepati tudi z drugimi sredstvi.
Hvala lepa. Gospod Štefan Tisel, izvolite.
Hvala lepa za odgovor, gospod minister, tudi za pisni odgovor, ki ste ga danes poslali. Vlada je očitno zaznala potrebo, da se spopade z obnašanjem bank v finančni in gospodarski krizi. Zaradi navedenih težav je na primer ogroženo podjetje Alpos, d. d., iz Šentjurja, ki je kot prvo v juliju letos s pravnomočno potrditvijo prisilne poravnave izvedlo postopek po 199.a členu Zakona o finančnem poslovanju v postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju in je v lastniško strukturo vstopilo tudi šest bank. Zdaj pa se kaže, da bo podjetje zaradi zgoraj navedenih razlogov na hitro pristalo v stečaju. Tako bi lahko v kratkem ostalo brez dela preko 400 zaposlenih. Uničeno bi bilo okolje Kozjanskega, kjer vemo, da je že zdaj socialni vidik slab in je to podjetje zelo pomembno in daje kruh številnim na tem področju. Aktivna vloga države je na tem področju nujna in bi lahko zelo ugodno vplivala na spodbujanje gospodarske aktivnosti slovenskega gospodarstva, ki je zaradi sedanjega odnosa bančnega okolja v bistveno težjem položaju od svoje konkurence na mednarodnih trgih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi gospod minister Gaspari. Izvolite.
Sem pričakoval, da boste omenili to gospodarsko družbo. Poleg bank je še ena gospodarska družba, ki očitno lahko vpliva na to, da bo ta družba po nepotrebnem pristala v stečaju. Ministrstvo za gospodarstvo v preteklosti ni kaj bog ve kako aktivno sodelovalo pri teh stvareh. Jaz upam, da bomo v tem času, še meseca septembra poskušali, ne obljubim, poskušali najti rešitev, tako kot se bo morala najti rešitev, ki bo ustrezna ne zgolj za banke, ampak tudi še za koga drugega, v enem drugem primeru, to je letalskega prevoznika, o katerem teče beseda. Torej, smo v situaciji, ko država nima toliko vzvodov, kot se zdi, da bi lahko ukrepala, pa vendarle, če bodo banke nadaljevale s to prakso, je lažje poslati podjetje v stečaj, kot se ukvarjati z njegovim ponovnim oživljanjem, lahko končamo na koncu v slabem položaju za banke, Banko Slovenije in državo. Torej, upam, da bo šlo razumno. Če pa ne bo šlo razumno, pa se bomo verjetno še slišali tukaj v parlamentu.
Hvala lepa. S tem prekinjam točko dnevnega reda Poslanska vprašanja in pobude. Predsedniku Vlade in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. O vaših predlogih, da se opravi razprava o odgovorih, bomo glasovali jutri v okviru točke dnevnega reda glasovanja. S tem prekinjam tudi 31. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri z razpravo o predlogu predsednika Vlade za imenovanje petih ministrov, na imenovanje katerih je vezal tudi svojo zaupnico. Hvala lepa vsem. Lahko noč.