Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Dvanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da imamo kvorum za rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Marko Jakšić, Marin Krešić, Aleksandar Stefanović, Branimir Trajković, Sredoje Mihajlov, Predrag Stojanović i Petar Mišić. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O FINANSIRANjU POLITIČKIH STRANAKA (nastavak u načelu; pojedinosti) Reč ima narodni poslanik Đorđe Mamula. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Branislav Vakić. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Đura Lazić. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović. Nije prisutan. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta. Nije prisutna. Reč ima narodni poslanik Joca Arsić. Nije prisutan. Da li se neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa prijavljuje za reč? Nema prijave. Predstavnik predlagača nije tu. Zaključujem načelni pretres. Saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Bratoljub Janačković. Da li želi reč? Nije prisutan. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Vakić. Da li želi reč? Ne želi. Da li neko drugi želi reč? (Da.) Izvolite, reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS za ovu tačku dnevnog reda.
SRS je podnela amandman na član 2. i traži da se tačka 2) promeni i da glasi: "Izbornu kampanju za izbor predsednika Republike, poslanika, gradonačelnika, predsednika opštine i odbornika", jer ovo što je predlagač naveo - inokosnih organa, i ovo u zagradi, to ne stoji čak ni kao ustavna kategorija, niti može nešto da znači u našem pravnom sistemu. Nekada su postojali inokosni poslovodni organi, a danas ni oni više ne postoje. Ovaj termin više ništa ne znači. Ovim amandmanom želimo da ukažemo da predlagač, u stvari, ne zna šta su političke stranke. Političke stranke, verovatno bi morale da budu oblici organizovanja građana koji žele da ostvare svoje ustavno pravo i da se bave politikom i da slobodno deluju, pa da na taj način oblikuju i izražavaju političku volju građana i možda nešto što najviše političke stranke razlikuje od svih drugih oblika udruživanja građana, to je da učestvuju na izborima za organe vlasti jedinica teritorijalne autonomije i jedinica lokalne samouprave. To je osnovni nedostatak celog zakona, a vidi se i u članu 2, zbog čega smo morali da podnesemo ovaj amandman. Prema postojećoj praksi i onome što nam predlagač nudi, politička stranka je nedefinisana grupa ljudi koja može da menja svoj oblik i oblik, uopšte delovanja. Politička stranka se razlikuje od drugih grupa građana, udruženih grupa građana po tome što je sastavni deo njihove delatnosti učešće na izborima, i to obavezno učešće na izborima. U ovom zakonu se to ne primećuje, već se ide sa nekim terminima poput inokosnih organa, a verovatno, u budućim promenama Ustava, predsednika Republike biraće ova skupština, pa mi je prosto čudno kako su planirana sredstva i kako uopšte može da se priča o finansiranju izborne kampanje onoga što u budućnosti bira Narodna skupština Republike Srbije.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Da li želite reč? Da. Izvolite.
Dame i gospodo, ispred SRS podneo sam amandman na član 3. i to na stav 2. koji glasi: "Javne izvore, u smislu ovog zakona, čine sredstva iz budžeta Republike Srbije, budžeta jedinice teritorijalne autonomije i budžeta jedinice lokalne samouprave, odobrena za finansiranje redovnog rada političkih stranaka i troškova izborne kampanje". Amandman glasi da se iza reči "samouprave" stavlja tačka, jer ovaj tekst koji dalje sledi "odobrena za finansiranje redovnog reda političkih stranaka i troškova izborne kampanje" apsolutno nije potreban, pošto je ovim zakonom to već regulisano. Prema tome, amandmanom je predloženo da se preostali deo ovog teksta briše, da se ne bi pojavila u praksi mogućnost da lokalna samouprava sama određuje i odobrava neka sredstva, pa na taj način eventualno pojedine stranke eliminiše. Takođe, u stavu 3. posle reči "članarina" dodaju se reči "prihodi od redovnog reda političke stranke utvrđeni statutom stranke". Mora se uzeti u obzir da postoje stranke koje imaju jako veliki broj članova i mogućnost zarade na drugi način. Prema tome, ne treba isključiti mogućnost stranci da do sredstava dolazi, znači, nekim redovnim radom. Ovde se u stavu 3. isključuje ta mogućnost, ostavlja se samo strankama da je ono što im država, eventualno, odredi jedini izvor njihovih prihoda i uskraćuje se mogućnost stranci da sama zarađuje sopstvena sredstva.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Mi smo ovim amandmanom pokušali da malo sredimo predloženi član 3. i gospodin Blažić je objasnio osnovne stvari, da javne izvore finansiranja stranaka svakako predstavljaju ona sredstva koja stranke obezbeđuju preko budžeta i iz budžeta i da je ovaj deo rečenice iza zareza potpuno nepotreban, da ništa ne znači, jer ukoliko stoji ovo što je navedeno ovde, onda znači da u budžetima postoje neke druge stavke i neke druge namene zbog kojih se finansiraju političke stranke javnim sredstvima, pa se na ovaj način to posebno potencira u jednom drugom kontekstu. Što se tiče intervencije u stavu 3. mi predlažemo da se posle reči "članarina" doda tekst "prihodi od redovnog rada političke stranke utvrđeni statutom stranke", jer i do sada su stranke mogle da se bave privrednom delatnošću, retko koje su se bavile, i u praksi je bilo različitih tumačenja oko izdavačke delatnosti stranaka. Stranke su po pravilu vršile izdavačku delatnost, jer su se publikacijama obraćale građanima, biračima i simpatizerima, i u okviru te delatnosti javljaju se verovatno i neki prihodi pored pokrivanja troškova koji se namenski ulažu za novu izdavačku delatnost. Smatramo da se na ovaj način član 3. precizira na zakonom dozvoljeni način, na moralan način, na način kojim se obezbeđuje ravnopravnost svim učesnicima u političkom životu; ali, opet potenciram, moramo da znamo šta je politička stranka. Nije politička stranka svaka vrsta interesne grupe građana. Liberali nisu politička stranka, oni se predstavljaju da su politička stranka da bi zadržali bogatstvo Saveza socijalističke omladine i zato su kao prilepak svima onima koji su na vlasti da bi očuvali raspolaganje tom imovinom, prihode po osnovu te imovine. U Kragujevcu je 500 metara kvadratnih njihovog vlasništva koje izdaju i zarađuju pare. Imate druge stranke koje su nastale na ulici, nastale dobrovoljnim prilozima, a ja ovde vidim sigurno petoro ljudi od početka višestranačkog sistema u Srbiji koji znaju kako su nastale političke stranke. Nemojte, molim vas, da trpamo u isti koš političku stranku koja deluje zbog pogleda, ideologije i učestvuje na izborima, i one pijavice i parazite koji se priključe da bi sačuvali svoje bogatstvo. Ako želite da sačuvate finansiranje političkih stranaka, to jednim članom može da se reguliše. Politička stranka je ona koja učestvuje na izborima, politička stranka je ona koja ima više od 3.000 ili 10.000 članova, politička stranka je ona koja osvoji mandate i pređe izborni cenzus. (Predsedavajuća: Tri minuta.) Da, da. To su političke stranke, sve ovo nisu političke stranke, nego interesni lobi.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić i Jelena Maslovara-Ralević. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jelena Maslovara-Ralević.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, SSJ podnela je amandman koji se odnosi na član 3. stav 3. Predloga zakona. Mi zahtevamo da se u tom članu posle reči "prihodi od imovine političke stranke" stavi zapeta i da se dodaju reči "prihodi ostvareni dobrovoljnim radom člana stranke". Mi iz SSJ smatramo da bi, osim navedenih privatnih izvora finansiranja političkih stranaka, trebalo utvrditi i prihode ostvarene dobrovoljnim radom članova stranke, jer mnogi članovi stranke žele da pomognu svojim radom, volonterskim, takođe žele da učestvuju u akcijama koje stranka organizuje, s tim da je ekonomsko stanje jako teško. To je njihova jedina mogućnost da svojim doprinosom na neki način pomognu i olakšaju finansiranje stranke. Smatram da je ovaj amandman veoma realan i da ga treba usvojiti. Hvala vam najlepše.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Bratoljub Janačković. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Nije prisutan.) Da li neko drugiod ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na isti član 4. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović.
Dame i gospodo, podneo sam amandman da se u članu 4. stav 2. menja i glasi: "Sredstva iz stava 1. ovog člana raspoređuju se srazmerno broju poslaničkih, odnosno odborničkih mesta". Takođe, u stavu 3. reči "do desetog" zamenjuju se rečima "do petog". Sredstva iz javnih izvora, koja se obezbeđuju za finansiranje redovnog rada političkih stranaka čiji su kandidati izabrani za poslanike, odnosno odbornike određuju se na nivou od 0,15% budžeta. Mi srpski radikali smatramo da je amandmansko rešenje raspodele sredstava logičnije i pravičnije. Ministar za ovom govornicom ističe da je ovo najvažniji zakon danas u Srbiji, jer se želi preko ovog zakona približiti Evropi i transparentno prikazati rad političkih stranaka. U ovom parlamentu je doneto sijaset zakona koji se ne primenjuju, a i ako se primenjuju unazadili su život u Srbiji i privredi. Vi mislite da ćete u Srbiji vladati večito, i kao zlikovac Mihail Štajner koji kada silazi sa vlasti želi da uništi Srbiju, da uništi srpsku kolevku, Kosovo i Metohiju, da uništi Srbe na Kosovu. Sigurno vi znate da srpski radikali i predsednik SRS prof. dr Vojislav Šešelj to neće dozvoliti. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Mi ovim amandmanom tražimo dve promene u članu 4, da se sredstva iz javnih izvora ne dele u proporciji 30:70%, nego srazmerno broju poslaničkih, odnosno odborničkih mesta. Verovatno da i to nije pravičan oblik raspodele, ali je, pretpostavljamo, jedino logičan način raspodele sredstava. Na taj način praktično se anuliraju svi prebezi, kupovine odborničkih i poslaničkih mandata, a imamo i primer u Narodnoj skupštini. Mi smo ovde imali na početku četiri poslaničke grupe, od toga tri političke stranke i jednu veliku koaliciju. Saberite sada sami koliko imamo poslaničkih grupa. Zbog toga tri meseca mi nismo mogli da dobijemo sredstva iz tih javnih izvora, iz budžeta, jer, cepajući se, DOS nije mogao da se dogovori kome sve pripada deo i koliko od onog kolača. U drugom delu ovog amandmana mi tražimo da se ova sredstva iz budžeta prenose do petog u mesecu, ne zbog nekog posebnog interesa stranaka, već zbog toga što u tom roku dospevaju obaveze koje postoje prema državi, prema javnim komunalnim preduzećima, telefon i druge usluge koje se plaćaju, pre svega ovim sredstvima. Ovo je u prilog i finansijskoj disciplini i redovnom servisiranju svih obaveza koje političke stranke imaju kao korisnici nekih usluga. Mislim da ovo odgovara svim strankama i da nije velika obaveza ili veliko opterećenje za nosioce budžeta, pre svega mislim na opštine, na Republiku i na Autonomnu Pokrajinu, da oni to mogu da ispune do petog u mesecu, kako bi se, u suštini, ta sredstva njima vratila ponovo kroz plaćanje ovih usluga. Što se tiče ove naše prve intervencije, verovatno da postoje i pravičniji i bolji načini za raspodelu ovih javnih sredstava, ali smatramo da je u ovom trenutku najprihvatljiviji upravo taj sistem - srazmerno odborničkim i poslaničkim mandatima da se dele ova namenska sredstva iz budžeta. Na taj način se ne prejudiciraju ni prebezi, ni odlasci, ni formiranje nekih novih grupa, ali da zamrznemo to stanje, da naprosto znamo koje su to političke stranke. Opet moram da se vratim na početnu temu. Posle cepanja, prebega, anonimnih kandidata, skrivenih kandidata, pitanje je da li neko zaslužuje da koristi javna sredstva, jer nije politička stranka po definiciji. Mi ćemo stalno, u okviru ovog predloga zakona, da se vraćamo na pitanje šta je politička stranka. Dok to pitanje ne budemo rešili, imaćemo sve i svašta, imaćemo 269 registrovanih političkih stranaka, a verovatno u Srbiji ne postoji više od četiri političke stranke.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela narodna poslanica Leila Ruždić - Trifunović. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Nije prisutna.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanikVladimir Dobrosavljević. Podnosilac amandmana želi reč. Reč ima narodni poslanik Vladimir Dobrosavljević. Molim narodne poslanike da isključe mobilne telefone.Nedopustivo je da u sali imamo uključene mobilne telefone.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, u članu 4. stav 2. trebalo bi umesto "srazmerno broju poslaničkih, odnosno odborničkih mandata", po našem predlogu, da stoji "glasova dobijenih na izborima". Zašto? Razlog tome je jedna vrsta tradicije koju su stranke koje su u septembru i decembru 2000. godine osvojile vlast, na okruglom stolu 1992. godine, koji je organizovala Savezna vlada, upravo zastupale ovakav koncept. Prema tome, smatram da je prilično da se tog koncepta držimo i sada. Sa druge strane, da bi se obezbedila dugoročnost ovog zakona, on treba da prevaziđe jednu distinkciju koja postoji između proporcionalnog i većinskog izbornog sistema. Raspodelom sredstava na osnovu broja dobijenih glasova postaje nebitno da li je izborni sistem proporcionalan ili većinski. Dakle, učestvuju svi oni kojima građani na izborima daju svoje poverenje. Smatram to izuzetno bitnim iz drugog razloga. Naime, Srbija je jedno kompleksno društvo, sa mnogobrojnim razlikama i diferencijacijama i u političkom i u ideološkom, etnološkom, konfesionalnom, etničkom smislu, i u tradiciji srpskog društva je da se neguju različite političke opcije. Na ovaj način izbegavamo jedan princip koji je zaživeo, pre svega, u anglosaksonskim političkim sistemima, a to je bipolarnost stranaka. Na ovaj način se omogućava da čak i one stranke koje nemaju toliko veliki uticaj u biračkom telu, a zastupaju određene bitne političke koncepte, odnosno određenu bitnu političku ideologiju, koju građani podržavaju na izborima, dobiju svoju šansu i omogućuje im se da zažive. Mislim da je to za jedno društvo kao što je srpsko neophodna stvar. Dakle, što više političkih, ideoloških i drugih cvetova bude cvetalo u jednoj kući koja se zove srpska država, to će biti bolje za tu državu.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Joca Arsić. Podnosilac amandmana želi reč. Reč ima narodni poslanik Joca Arsić.
Poštovane koleginice i kolege poslanici, prvo, ne znam da li će gospodin ministar, odnosno predlagač da čita stenogram sa ove sednice i da vidi šta to mi predlažemo, pošto ga danas nema. Inače, danas je zakazano i nekoliko odbora koji počinju u ovo vreme, a neki su već počeli, neki treba da počnu u 12,00 sati. Mislim da to nije korektno, da mi ovde, zbog toga što su ljudi otišli na te sednice, ne možemo da vodimo raspravu u načelu, već smo na brzinu skratili i ovu raspravu. No, da ne izgubim i ovo malo vremena što je preostalo. U ime SPS-a podneo sam amandman na član 4, gde u stavu 1. predlažemda se procenata 0,15 zameni procentom 0,50, a procenat 0,1 zameni procentom 0,30. U istom članu predlažemo da se stav 2. menja i da glasi: "Sredstva iz stava 1. ovog člana raspoređuju se političkim strankama na osnovu dobijenih glasova i na osnovu toga osvojenih mandata". Mi ovim amandmanom želimo da, na neki način, pomirimo ovo što je predlagano sa različitih strana u parlamentu i od različitih političkih grupa, gde se predlaže jedan ili drugi metod. Mi želimo da ovim našim amandmanom utvrdimo da se sredstva mogu podeliti na osnovu snage u biračkom telu, odnosno na osnovu broja glasova, a samim tim i osvojenih mandata, bilo da se radi o proporcionalnom ili o većinskom sistemu. Evidentno je koliko je koji odbornik i koliko je koji poslanik, biran po proporcionalnom ili po većinskom sistemu, dobio glasova. Ovakvauniformnost u predlaganjuili, kako je ovde rečeno, ima jedan problem i sa koalicijom. Kako će DOS na osnovu dobijenih glasova sada da podeli svojim članicama novac iz sredstava dobijenih za finansiranje političkih partija? Na koji način će da utvrdi koliko je koja stranka u tome, sada isparcelisanom, DOS-u, osvojila mandata? Da li će neko da zna koliko je, recimo, Socijaldemokratija osvojila mandata i koliko su osvojile mandata ove fantomske poslaničke grupe? Na osnovu kojih kriterijuma će se utvrditi njihova validnost, da li samo na osnovu toga što su oni ovde pobrojani i ima ih na broju, a ne znamo šta stoji iza njih kao biračko telo.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, pa narodni poslanik Toma Bušetić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije.
Na nekoliko ovih primera moglo je da se utvrdi da ukoliko nemamo, uslovno rečeno, definiciju šta je politička stranka, onda se zapetljavamo i dolazimo u situaciju da ne možemo da rešimo problem. Što se tiče člana 4. stava 1, mi imamo situaciju da u nekim lokalnim sredinama fantomske grupe građana imaju više odbornika nego političke stranke. Po slovu ovog zakona te grupe građana ne mogu da se finansiraju, a onda ispada da one stranke koje nisu dobile poverenje birača na lokalnom nivou dobijaju nezaslužena sredstva. To je ta nelogičnost, ako nemamo definiciju šta je politička stranka. Valjda je politička stranka ona grupa građana sa političkim ciljevima koja učestvuje na izborima, izražava volju građana, izražava spremnost da uredi državu, društvo, da vodi, da vrši vlast, i ona grupa građana tako organizovana koja pređe izborni cenzus. Sve što ne pređe izborni cenzus, sve što želi da se priključi uz neku koaliciju, to nije politička stranka, bez obzira što ima neke političke ciljeve, jer svaki čovek ima neki politički cilj, jer malo danas ima, u političkom smislu reči, idiota, koji razmišljaju samo o tome kako da se nahrane i da spavaju. Zato je potrebno da definišemo šta je politička stranka. Drugo, stičem utisak da je ovaj predlog zakona pisao čovek koji nije član stranke, koji ne zna šta je politička stranka, šta je sloboda političkog delovanja i kako opoziciona politička stranka može da izdejstvuje 15 minuta na nekoj televiziji. Mi imamo tu sada uspavanku koju smo juče slušali, da se spreči finansijska premoć, da se napravi neki balans, da neke političke stranke ne bi neopravdano napredovale, a neke nazadovale. Mi to svakodnevno imamo. Gledajte izveštaj RTS-a, uzimaju se izjave samo od određenih poslaničkih grupa na RTS-u za emisiju "Za i protiv", samo neki mogu da budu pacijenti doktorke Slavice, a gde su drugi. O kojoj ravnopravnosti mi pričamo? Ako Srpska radikalna stranka želi na privatnom mediju da ima jednu televizijsku emisiju, mora toliko i toliko hiljada dinara da se izdvoji. Imate ljude iz DOS-a koje pozivaju i ne traže pare, nego samo što im ne plaćaju da budu na toj televiziji. To je ta neravnopravnost. Sada vi hoćete da nas stavite sve u isti koš u pogledu sredstava. To je nemoguće. Nemoguće je jer prvo po redosledu ide zakon o političkim strankama, pa zakon o finansiranju političkih stranaka, zakon o izborima, zakon o medijima. Ako mi nemamo u medijima ravnopravnost, o kojoj slobodi političkog delovanja pričamo. Napokon danas, pošto je zakon o finansiranju, ova javnost sa balkona, kada je bilo o ovim važnijim zakonima nije bilo interesovanja javnosti, a sada je došao CESID i oni prirepci koji treba da poguraju.
Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 4. je apsolutno neprihvatljiv, bez obzira na naš konkretan amandman, i stav 1. i 2. su nekorektni. Ako napravimo neku blic analizu, ova sredstva iz javnih izvora su nedovoljna. Za celu Republiku 0,15% budžeta je negde oko 500 miliona dinara. Ako se ima u vidu da se u stavu 2. predlaže da 30% sredstava ide linearno, bez obzira na političku snagu, da sve političke partije dobiju isto, onda ćemo imati situaciju da, primera radi, Korać sa svojom strankom koji ima jednog poslanika ima 10 ili 15 miliona, i SPS sa 30 poslanika ima isto 10 ili 15 miliona. Gde je tu realnost? Nema je nigde.S druge strane, ako govorimo o lokalnim samoupravama, 0,1% iz budžeta, obično su budžeti u lokalnim samoupravama u ovim malim opštinama negde oko stotinu miliona, u ovim srednjim 200, a u ovim malo većim 300, 400 miliona. Političke stranke koje imaju čak i dobar broj poslanika, koje se kreću na primer do nivoa 40-50%, imaće, u zavisnosti od veličine opštine, od stotinu hiljada maksimalno do 40-50 hiljada. Ako uzmemo ove male opštine sa 50 hiljada na godišnjem nivou, politička partija koja ima 50% odbornika, šta može da uradi sa 50 hiljada? To nije dovoljno samo za plaćanje telefona. Pošto je cena grejanja otišla deset puta u odnosu na 2000. godinu, za grejanje već neće biti ukoliko ima grejanja. Mislim da je ceo ovaj član, koji je ključni, jer se ovde govori o finansiranju, o visini sredstava, jednostavno neprihvatljiv. Kriterijumi koji bi morali da budu ovde u igri su pre svega broj poslaničkih mandata i broj glasova. Dešava se da po različitim sistemima obračuna broja poslaničkih mandata dođe do toga da i broj glasova, i stotinu i 200 hiljada, ode uzalud. Mislim da ovaj naš amandman, koji je mogao da bude i malo drugačiji, treba prihvatiti, jer suština je u tome da na osnovu ovih sredstava, na osnovu ovih kriterijuma, nijedna ozbiljna politička partija neće moći da se finansira. Naravno, oni koji su pravili ovaj zakon imaju sredstva iz drugih izvora. Njih će da finansiraju bogati pojedinci, koji su sada bliski vlastima; neće tu biti sredstva milion, dva, to su ogromna sredstva, a sa ovim sredstvima ozbiljne političke partije neće moći da se finansiraju.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podnela narodna poslanica Leila Ruždić-Trifunović. Da li neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Zeldžo Hurić. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Zeldžo Hurić.
Uvažena gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gosti, dobro došli. Bez obzira na neke negativne konotacije koje su izrečene na vaš račun, vi ste, i svi oni koji su do sada gostovali i koji će gostovati, uvek dobrodošli u ovom domu. Što se tiče mog amandmana, biću vrlo kratak, jer čini se da on ima podršku ne samo među poslanicima, već i među poslaničkim grupama, a nadam se da će i Vlada biti veoma raspoložena prema tom amandmanu i da će ga prihvatiti. On se odnosi na deo privatnih prihoda. Konkretno, na fizička lica. U članu 5. je rečeno da fizičko lice može da da prilog stranci u visini od 10 prosečnih zarada u privrediRepublike Srbije. Dakle, umesto tih 10 predlažem da stoji 12, iz prostog razloga što bi na taj način bilo omogućeno pojedinim fizičkim licima da u pojedinim strankama mogu finansirati po jedno lice, odnosno obezbeđivati jedan lični dohodak tokom čitave godine. To je jednostavan razlog. Ne čini veliku intervenciju u samom zakonu, inače sjajnom zakonu, i nadam se da će biti prihvaćen.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Ovaj amandman je dobar povod da se ukaže na neustavnost ovog stava. Ja ne znam koji je taj blistavi um mogao da ograniči moje raspolaganje kao pojedinca. Da li ću ja 20 prosečnih plata, 50 ili 500, kao fizičko lice da dam nekom ili pocepam na ulici, to je moje suvereno pravo. Nema pravo stranac da mi priča kako ću ja da trošim moje pare. To je prva i osnovna stvar. Ako je predlagač ovim stavom 3, na to se odnosi ovaj amandman, hteo na neki način da ograniči fizička lica koja žele da pomognu neku političku stranku, onda je baš kod tog stranca kompletan instrumentarijum. O čemu se radi? Ako NN pojedinac u toku godine jednoj političkoj stranci uplati 500, 600, 700 hiljada dinara, a njegovi ukupni prihodi kao fizičkog lica registrovani u poreskoj upravi su daleko manji, taj pojedinac snosi krivičnu odgovornost i podleže poreskoj kontroli. Rešen je problem. Instrumenti postoje u postojećem pravnom poretku. Nema potrebe ograničavati. Ko mene može, kao osnivača Srpske radikalne stranke ... da, ja sam osnivač. Ima ih puno ovde. Ima ih puno tu, koji su od početka u višestranačkom sistemu krenuli sa ulice, nisu uhvatili priključak 1996. Mirčić je tu, Stamenković je tu, delili smo letke, a vaš premijer se hvalio kako je delio naše letke. Ima ih puno i znamo kako je nastao višestranački sistem. Ne dozvoljavamo da nam se na ovakav način uskraćuje naše pravo, zadovoljstvo i strast, u krajnjem slučaju. Politika jeste i strast. Ako ja odvajam pare od svoje porodice da finansiram svoju stranku, ako Stamenković pišeženine čekove da bi se izdali leci, ko je taj ko može da ograniči to čime ćemo mi da raspolažemo? Ne može, ne dozvoljavamo nikome da nam to pravo ograniči. Ako sam osnivač stranke, ja imam razloga što sam je napravio. Ako sam ja više uplatio nego što su moji prihodi, gonite me. Ali nemojte na ovaj način da sputavate slobodu političkog delovanja i da brkate u moje pravo, kao građanina, da slobodno raspolažem svojim sredstvima, na način kako ja želim. Rekao sam, mogu da iscepam svoje pare nasred ulice, mogu da dam nekome ko prosi, a mogu da pomognem i moju stranku.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Nemate osnov za repliku, narodni poslanik Zoran Krasić je iznosio svoj stav i nije se osvrtao u komentarima na sadržaj vašeg amandmana. Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Dobrosavljević. Podnosilac amandmana ne želi reč. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na isti član 5. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo, počeću, mada tako nisam planirao, od stava 7. člana 5. ovog zakona, jer stav 7. može da odgovara samo malim strankama, kao što je npr. Građanski savez Srbije; i predsednik Narodne skupštine Nataša Mićić je na nečuven način vodila raspravu u pojedinostima, u prepodnevnom zasedanju, i zaključila raspravu u pojedinostima sa 83 poslanika. To ne pričam radi vas, već radi službenih beleški, da neko sutra ipak zna način na koji ste vodili državu i ovu skupštinu. Naime, u tom članu 7. predviđeno je da prihodi od članarine koje ima politička stranka ne mogu biti veći ... (Predsedavajuća: Radi istih službenih beleški, narodni poslaniče, radi se o članu 5, a ne o članu 7.) U stavu 7. člana 5. Predloga ovog zakona piše da politička stranka može imati prihode od članarine samo u iznosu do 100% od onoga koliko dobije iz budžeta Republike Srbije. To je suludo, jer ta visina koju će politička stranka da naplati od svojih članova određuje sam broj članova. To može da važi za male političke stranke, kao što je Građanski savez, kao što je Demokratska alternativa, ima ih ovde još koje ucenjuju, Demohrišćanska stranka, da ne nabrajam, da ne gubim vreme, ali velikim političkim strankama sa ozbiljnom kadrovskom i tehničkom infrastrukturom ovo je glupost. Za takve stranke i za njihov način funkcionisanja i rada, ovo je najčistija moguća glupost. Dalje, u stavu 2. člana 5. gospodin ministar pokazuje da ne zna uopšte organizaciju političkih stranaka, a predlaže nam zakon o finansiranju političkih stranaka, tako da o prilogu političkoj stranci mora biti obaveštena skupština akcionara i organi upravljanja pravnog lica. Koji akcionari u političkoj stranci? Postoji inicijativni odbor za osnivanje političke stranke, osnivači političke stranke, članovi političke stranke, ali akcionari ne postoje. Čini mi se da je tu gospodin ministar malo pobrkao lončiće kada je ovakav jedan stav napisao, a normalno, stranka ima organe koji vode računa o njenom poslovanju i na taj način ozbiljne političke stranke kontrolišu svoje rukovodstvo. O stavu 3. ovog člana neću više da pričam, to je gospodin Krasić lepo obrazložio. Još - prihodi od promotivnih aktivnosti političke stranke su prihodi od prodaje publikacija, simbola i drugih oznaka političke stranke. Svojim amandmanom tražio sam još da se doda - i ostali prihodi od redovnog poslovanja političke stranke utvrđeni statutom. Sasvim je normalno da politička stranka koja ima svoj program, koja ima svoje organe, ima pravo da ostvaruje prihode iz privrede. To je nešto sasvim normalno. Ovakav jedan zakon, rekoh, odgovara samo političkim strankama koje su na vlasti i koje su male. Ozbiljnim političkim organizacijama, sa... (Predsedavajuća: Tri minuta.) ... ozbiljnim političkim programima, ovakav zakon nema nikakvog smisla.
Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpska radikalna stranka.
Stvarno je šteta što nema predstavnika predlagača da vidi šta je besmisleno predložila Vlada. Vidite, u stavu 2. Vlada je dala dve rečenice koje su apsolutno prihvatljive, ali treća rečenica apsolutno ništa ne znači. Kaže - o prilogu političkoj stranci mora biti obaveštena skupština akcionara i organa upravljanja pravnog lica koje je dalo prilog. To je interna stvar tog pravnog lica. Što bi to bilo u zakonu o finansiranju političkih stranaka? Zašto mi tražimo da se ovo birše? Pored ove nebuloznosti, zamislite, ukoliko pravno lice, odnosno direktor ne obavesti svoj organ upravljanja, za prekršaj odgovara politička stranka. Pogledajte kaznene odredbe pa ćete videti, politička stranka odgovara ukoliko pravno lice koje je dalo prilog nije obavestilo svoje organe upravljanja. Koji je to blistavi um tako nešto mogao da smisli? Eksperti kod kojih strada šarplaninac umesto jagnjeta. Dalje, oko stava 3, to je stvarno besmisleno i pričati pošto je apsolutno neustavno i ja sam apsolutno siguran da će ovaj amandman da podrži ova Nova demokratija, naročito kada je u pitanju stav 6. Mi kažemo ovako, da u stavu 6. treba da ostane samo prva rečenica - politička stranka može sticati imovinu na teritoriji Republike Srbije; Kako - u skladu sa postojećim propisima. Kad stekne svoju imovinu, ona i raspolaže tom imovinom, koristi, upravlja, stiče prihode. Ovde su vezali prihode. Ne mogu biti veći od nečega. Vi ste ugasili Liberalnu stranku Dušana Mihajlovića. Oni imaju veće prihode po osnovu imovine sa kojom raspolažu, nego što mogu da računaju na prihode od javnih sredstava ili članarine i drugih. Ako ste to namerno stavili, zbog njih, to je druga stvar. Onda razmislite. Ovo što ste predvideli u stavu 7 - limite za sredstva i vezivanje sredstava iz javnih izvora sa sredstvima iz privatnih izvora i ograničenje radi nekog uravnoteženja - samo će da znači da će stranke na vlasti da vrše još veću zloupotrebu. Ne mora ona da bude samo novčana, ona može biti i u pogledu korišćenja postojećeg monopola, pre svega u medijima. Tu su najveći troškovi političkih stranaka. Nisu veliki troškovi izdavanja članskih karata, nego kako stranka da se pojavi, da bude prisutna. Uostalom, javnost strada, političke stranke se ne regulišu ovim zakonom, ali se sprečava ovim predloženim zakonom.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Branko Ružić. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Socijalistička partija Srbije.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo dali amandman na ovaj član i po nama su najsporniji stavovi 4. i 6. Jednostavno, ne treba praviti razliku između dobrovoljnih priloga i donacija fizičkih i pravnih lica, odnosno ne treba praviti nikakvo ograničenje, jer je sasvim svejedno da li će Bogoljub Karić dati određena sredstva kao Bogoljub Karić ili će to biti kompanija Bogoljuba Karića. Sasvim je svejedno da li će određena sredstva dati Miodrag Kostić ili će to biti kompanija MK komerc. Sa druge strane, ovih 100 prosečnih zarada su stvarno minorna sredstva za one koji imaju donatore, koji su časni ljudi. Šta je milion dinara, jer to je tih 100 prosečnih zarada. Mi smo dali predlog da to bude 200 prosečnih zarada, premda to ne treba ograničavati. Sa druge strane, ovaj stav 6. koji govori o tome da godišnji prihod političke stranke od imovine u vlasništvu političke stranke može predstavljati najviše 20% iznosa ukupnog godišnjeg prihoda. Ja sam računao okvirno, ako gledamo javni prihod koji će imati SPS po osnovu budžetskih sredstava, to je negde 30 miliona i ovo ograničenje bi se kod nas svodilo na nekih šest miliona dinara. Naša nasleđena imovina je legalno nasleđena imovina, jer je SPS sledbenik Saveza komunista Srbije. Ako nas optužujete za neke loše stvari koje su bile u vremenu Saveza komunista, onda mi imamo stvarno pravo da ovu imovinu nasledimo i mislim da je jedan od ključnih razloga donošenja ovog zakona po hitnom postupku da se imovina SPS-a oduzme. Nikako ovde ne treba stavljati u istu ravan to što SPS ima ovu imovinu od Saveza komunista Srbije i imovinu koju ima Nova demokratija preko Saveza socijalističke omladine. Jednostavno, Savez komunista Srbije je bio dobrovoljna organizacija i svako je mogao da se učlani u Savez komunista, a kada je reč o Savezu socijalističke omladine, o SSRN, to su budžetska sredstva i to stvarno treba da pripadne državi. Mislim da su ove naše primedbe sasvim umesne i naravno sve ove podele samo mogu da odgovaraju malim strankama poput Demokratske alternative, SDP-a, Inicijative za normalnu Srbiju. Šta tim ljudima treba? Imaju jednu kancelariju, možda jednog službenika, za razliku od SPS-a koji ima 180 opštinskih odbora. Naravno, ova sredstva koja idu preko lokalne samouprave neće biti dovoljna i nikako ne treba stavljati u istu ravan ove patuljaste, minorne političke organizacije i velike i značajne organizacije.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Izneću još jedan prilog ovoj raspravi, da se jednostavno dokaže da predlagač kao da nije član nijedne političke stranke i ne zna koji su problemi. Vrlo jednostavno može da se objasni. Ako Televizija Pink u svoje udarne emisije političke prirode poziva samo određene predstavnike i to određenih političkih stranaka, na taj način oni finansiraju tu političku stranku. Da bismo se mi pojavili na Pinku verovatno nam ni velike pare ne bi pomogle, pošto je takva uređivačka koncepcija. Slično je sa B-92, taman posla da se tamo pojavimo. Sa RTS-om da vam ne kažem, Bojana Lekić se u špijunskim krugovima bolje ceni nego pojedini lideri DOS-a i vidite da svi trepte kada dođu kod nje u emisiju. Na šta hoću da ukažem? Besmisleno je ovo. Mi se kao političke stranke delimo po tome što možda ima neko ko bi hteo da nam pomogne, želi da sledi našu ideologiju i naš program, i one druge stranke koje uzimaju sredstva od nekih donatora da bi omogućili tim donatorima da uvećaju svoj kapital. To je ta velika razlika. Naravno, Srpska radikalna stranka ni po jednom pitanju gotovo evo već tri godine ne može da računa, jer kada bi neko hteo da nam da, ne sme da nam da. Zašto ne sme da da? Odmah naiđe finansijska policija, ovaj Karleuša što otvara kase i ovi drugi inspektori. Odmah krene kontrola, gde su ova sredstva, ona sredstva itd. To je ta razlika. Zato je sve ovo besmisleno. Juče sam pričao da ćemo mi ovo da izdržimo, jer smo i gore stvari izdržali, hapšenja, progon, vezivanje za radijatore itd. Vodite računa, zakon mora da bude normalan i primenljiv. Razlika je. Sve što dobijaju političke stranke treba da se stavi na uvid javnosti. Ako su u pitanju pravna lica, pa oni su poreskim propisima limitirani koliko i za šta mogu da ulažu. Ovde recimo stav 3 - onaj ko proda robu političkoj stranci treba da joj da račun. Imate zakone, poreske zakone, imate propise o fiskalnoj kasi, i na televiziji ste rekli da čovek kada ode da kupi cigare mora da dobije račun. Zašto ubacujete ovo i koga želite da uplašite? Nas ne možete.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Bratoljub Janačković. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podnela narodna poslanica Živodarka Dacin. Reč ima narodna poslanica Živodarka Dacin.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SPS podnela sam amandman na član 6. koji bi trebalo, po nama, da se menja i da glasi: "Zabranjeno je primanje materijalne i finansijske pomoći od stranih država, stranih pravnih i fizičkih lica, anonimnih darodavaca, ustanova i preduzeća sa učešćem državnog kapitala". Lično smatram, pošto nemamo izveštaj od Vlade, a ministar Đelić nije tu (kao i obično ministri iz Vlade ne prisustvuju kada se raspravlja ovde o amandmanima), da bi ovaj amandman trebalo prihvatiti, jer je smisao samo spretnija formulacija. Ako ste mislili da smo mi iz poslaničke grupe SPS bili za brisanje ovog člana, nismo, jer praktično nikada od stranih donacija nismo imali velike vajde, ali mislim da je ovo amandman o kome bi trebalo da porazmislite svi vi iz DOS-a, jer zahvaljujući upravo stranim donacijama i uz njihovu veliku finansijsku pomoć vi ste došli na vlast. Možda ovog trenutka ti isti donatori razmišljaju da pomognu neku drugu partiju kako bi vas sklonili sa vlasti, a naravno ovaj zakon će ih na taj način onemogućiti. U prilog tome da je ovo zaista jedan član radi člana govori i to što se u kaznenim odredbama kaže - ukoliko dođe do kršenja člana 6. biće kazne u iznosu od 200.000 do milion dinara. Pa šta? Nema nikakvih kriterijuma, i ko je taj ko će odrediti da li je to 200, 300, 225, 600 hiljada dinara? Ako strani donator želi da investira, on će platiti tu kaznu i ponovo pomagati bilo koju političku opciju. Sada zaista ne mislim ni na jednu pojedinačno. Da se ovo zaista htelo ozbiljno učiniti, onda bi se prvo definisali kriterijumi i te kaznene odredbe; zatim, ukoliko bi došlo do ponovnog kršenja člana 6, zašto da ne, ako želimo da sledimo zakon i zakonske odredbe, zabranila bi se aktivnost takve jedne partije. Nigde se ne kaže šta će biti sa tim parama, koje se neće nikada od kaznenih odredbi nakupiti, ja vam to garantujem sada sa ove govornice. Da je ministar Đelić tu, ja bih mu rekla - izvolite, svi vi koji ste primili donatorska sredstva za dolazak na vlast sa kamatom bi ta sredstva trebalop da vratite, jer niste ispunili nijedno obećanje zbog čega ste dovedeni na vlast; te pare da idu u budžetska sredstva Republike Srbije i na taj način bar bi nadoknadili neki budžetski deficit. Mislim da bi trebalo da i zakonopisci mnogo ozbiljnije rade na svim ovim članovima, pa da to bude pismenije, korektnije, konciznije. Ako zaista želimo da nešto bude prava zakonska odredba, onda je treba do kraja definisati. Zahvaljujem se.
Da li još neko od učesnika u raspravi želi reč? Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, pa narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, SPS je oduvek bio protiv finansiranja političkih partija spolja, znači iz inostranstva, od strane vlada zapadnih zemalja, fizičkih i pravnih lica zapadnih zemalja. Jednostavno, mi nikada nismo ni bili spremni na to, i da su hteli da nam daju pare, jer smo znali da se pare ne daju za džabe. Svaka novčana sredstva i bilo koja druga materijalna pomoć koja se dobija iz inostranstva dobijaju se iz određenih interesnih razloga. Ti razlozi su, ako su političke partije u opoziciji, da dođu na vlast, a da onda čine sve ono što Zapad traži. To što traži najčešće je rasprodaja naših najznačajnijih preduzeća i fabrika. Uostalom, najbolji primer je veoma profitabilna fabrika u Leskovcu "Zdravlje"; prodata je za tri i po miliona evra, a zalihe u lekovima i medicinskom materijalu su bile 10 miliona evra. Znači, kupac je samo u datom trenutku, kupivši tu fabriku, bio dobar za sedam miliona evra. Gde su poslovne zgrade? Gde su mašine? Ako govorimo o drugim proizvodima, kažemo da nisu konkurentni, nisu profitabilni, a fabrike ove vrste su izuzetno profitabilne. Znači, to su ti razlozi zbog čega se pare daju. Uostalom, mi smo danas svedoci da MMF sve diktira. On diktira ovoj vladi koja će cena struje da bude. Gde to ima? Ova ministarka, Kori Udovički, kao i drugi članovi Vlade, stalno govori o tome - rekao je MMF da moramo to i to da uradimo, a to što se radi nikada nije u interesu građana Srbije. Uvek je protiv njihovog interesa. Danas, ćete najverovatnije smeniti Dinkića i to nije sporno i mi smo za promenu Dinkića, jer kako sam juče rekao, on je direktan izvršilac MMF-a. Ono što je najgore rešenje, neće tu doći neko ko nema neke veze sa MMF-om. Gotovo sam siguran da će upravo biti Kori Udovički, službenica MMF-a, koja je na platnom spisku najverovatnije i danas i koja treba da sprovede tu politiku rasprodaje EPS-a, najznačajnijeg nacionalnog resursa. S druge strane, ovim članom najverovatnije ste želeli da kontrolišete političke partije koje su sada miljenici zapadnih zemalja, a to su pre svega Labus, Dinkić, a i ovaj Vuksanović. Međutim, kako možete da ih kontrolišete preko ovog zakona. Veoma teško da će pare ići na ruke. Neće se označavati preko nekih žiro računa, ali, poznato je, bilbordi Labusa su danas izlepljeni celim Beogradom, a to je i sa Vuksanovićem...
Tri minuta. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Bar što se tiče stranih država i međunarodnih organizacija, ova odredba se praktično ponavlja od 1992. godine. To je i ranije bilo zabranjeno, ali kao što rekoše ovi preko interneta, negde oko 400 miliona dolara je uloženo od 1990. godine da se promeni izborna volja građana u Republici Srbiji. Malo je degutantno da ovako nešto predlaže onaj koji je koristio sredstva iz inostranstva. Kako? Segedin, Konrad, institucija koja drži navodno predavanja; a napokon postoji i DOS-ov amandman na ovaj član, u kome se kaže - moguće je da iz inostranstva dolaze ljudi i da drže obuku i da ih pripremaju, verovatno za nove forme psihološko-propagandnog rata, kao i stvaranje virtuelne stvarnosti da se izuzetno lepo i dobro živi i da je Srbija sva u pokretu, u velikom pokretu, napretku, kako bi se verovatno obezbedila još neka pozicija, valjda se još neko prevari na sledećim izborima. Međutim, ovde ste zaboravili na nevladine organizacije. Opet se vrtimo oko toga šta su političke stranke. Mi imamo nevladine organizacije i medije koji su transmisija preko koje se obezbeđuju sredstva. Sećate se, svojevremeno, B92 i čuvenih kompjutera i kamera iz inostranstva, pa posete u Budimpešti, deobe para, pa svađe oko deobe para, čak je i Rističević hteo da dobije batine od onog iz Građanskog saveza kada je nosio pare da podeli za Srem, 14.000 maraka je valjda dao ocu, a otac nije prijavio itd. Odredba treba da postoji. Verovatno treba i da se primeni. Mi u ovom zakonu, praktično, nemamo organ koji vrši nadzor nad primenom ovog zakona. Ovaj zakon ima kaznene odredbe, ali nema organ koji vrši nadzor. Ako se uzme u obzir da je predlog da stupi na snagu u roku od osam dana, a da se primenjuje od 1. januara 2004, pa će u decembru da kaže - menja se taj poslednji stav, pa će da se primenjuje od 1. januara 2005, onda nam je sve jasno, kristalno jasno da ovo treba malo da zamaže oči, kobajagi, a u stvari da omogući da se nastavi dalje sa zloupotrebama. Ovima koji plaćaju iz inostranstva nije bitno ko je na vlasti ovde. Njima je bitno da je on njihov.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Bratoljub Janačković. Da li želi reč? Ne. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Dobrosavljević. Da li želi reč?Da. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, u stavu 1. člana 6. pretpostavljam da je greškom, odnosno nepažnjom izostavljeno u nabrajanju od kojih organizacija se ne mogu primati materijalna sredstva, a pretpostavljam da su zaboravljeni sasvim slučajno sindikati. Ne treba posebno obrazlagati zašto. Sindikati treba da budu organizacija koja će zastupati interese zaposlenih, bez obzira koja politička opcija i koje političke grupacije su trenutno na vlasti. Sa druge strane, postoji u političkoj istoriji vezanost političkih sindikata i određenih političkih stranaka, a pre svega leve provinijencije, odnosno socijalističkih i socijaldemokratskih stranaka, ali čak i u zemljama gde je ta tradicija bila najizraženija, recimo u Engleskoj, gde su laburisti imali direktne veze sa svojim junion trejdovima, taj koncept je napušten negde početkom 90-tih godina. Po prirodi stvari, prirodno je da se dodaju sindikati u ovom smislu. U drugom stavu, na kraju rečenice, umesto tačke se stavlja zarez i dodaju se reči "u suprotnom gubi pravo na sredstva iz javnih izvora do kraja mandata". Razlog ovom stavu je i cela intencija DSS-a u pogledu ovog zakona, a to je što stroža primena kaznenih odredbi. Naime, ako je cilj institucionalizacija političkih stranaka, a verujemo da jeste, ako je cilj reforma institucionalnog sistema u ovoj zemlji, a verujemo da jeste, neophodno je vratiti poverenje građana u političke stranke i političke grupacije koje će nakon perioda tranzicije ostati na političkoj sceni i zastupati, predstavljati,odnosno reprezentovati biračku volju građana ove zemlje. To se može raditi samo što strožom primenom zakonskih odredbi iz ovog zakona. U tom smislu, smatramo da je suviše blaga kazna da neko gubi pravo na finansiranje iz javnih sredstava samo na godinu dana, nego to treba da bude do kraja mandata određenog skupštinskog saziva u kome ta politička grupacija participira. Samo na takav način moguće je vratiti poverenje građana u ovoj zemlji, koji su već mnogo čime razočarani u osnovne subjekte političkog organizovanja u modernim političkim sistemima, a to su političke stranke.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Srđa Popović. Podnosilac amandmana nije tu. Da li neko drugi želi reč od ovlašćenih učesnika? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Podnosilac amandmana želi reč. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
U finansiranju političkih stranaka bitna je ravnopravnost svih stranaka i pravednost i pravičnost kada je u pitanju njihovo finansiranje. U članu 6. predlagač zakona je dao nešto što je do sada bilo ugrađeno u zakonu, ali ono što je najbitnije, to je da SRS želi svojim amandmanom da popravi ovaj član Predloga zakona, da ga dopuni; u stavu 2. kaže - novac ili novčanu vrednost druge imovine stečene suprotno ovom zakonu i drugim propisima, politička stranka dužna je da prenese na račun budžeta Republike Srbije u roku od 10 dana od dana njihovog prijema. Primena zakona počinje 1. januara 2004. godine, da ne uzimamo u obzir realno postojanje mogućnosti da se pred 1. januar voljom većine u Skupštini amandmanskom intervencijom izmeni ovaj član zakona. Šta ćemo, gospodo, sa ovim sredstvima što su do sada uplaćivana pojedinim političkim partijama, šta ćemo sa sredstvima koja su u ogromnim količinama stizala tokom 1999, 2000, 2001, 2002. i 2003. godine, gde više nemate toliki priliv sredstava iz inostranstva koliko ste se vi samostalno osposobili da reketirate do 1. januara 2004. godine. Znači, do 1. januara 2004. godine koliko ko uzme. U takvoj situaciji su opozicione političke stranke i kada dođe do primene ovog zakona opozicione stranke neće biti finansijski u mogućnosti da učestvuju u predizbornoj kampanji. Neće moći ni tehnički da isprate predizbornu kampanju, ne računajući što u međuvremenu pripremate donošenje zakona o političkim partijama, političkim strankama, pa ne znamo šta tamo stoji, a ovi koji su uzeli pare, koji će uzimati i koji uzimaju, tek kada stupi zakon na snagu, pa kada im se uplate takva sredstva od stranih država ili stranaca, nakon 10 dana dužni su sami da vrate u budžet. Ko da vam poveruje, ko može normalno da poveruje, u višestranačju koje je odavno počelo u Srbiji, da će vladajuća koalicija ili tačnije rečeno neka stranka u okviru DOS-a poštovati ova pravila. Kako će to nove demokrate koji su se probudili kao liberali, kako će oni to da poštuju? Neće poštovati, ali na stranu to što neće poštovati, nego će se stvoriti ogromna prednost u odnosu na opozicione stranke, a pogotovu ako se zna da se ima monopol nad sredstvima informisanja, pa još monopol nad finansijama; pa kakva je onda to trka na 100 metara, kada vi, gospodo, imate 60 metara prednosti, pa kakve su šanse onda opoziciji da uopšte učestvuje na izborima, a pogotovu da to bude ravnopravna trka.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Mi smo predložili novi tekst člana 6. U odnosu na predlog u stavu 1. se razlikuje samo u tome što smo mi ubacili i ove nevladine organizacije, doduše, oni su nas napustili, nije više interesantno i tražimo novi stav 2. koji ne znači retroaktivnost. Odmah da se dogovorimo, znači, ne postoji nikakva pravna smetnja, niti ustavna smetnja da usvojite ovaj amandman, ne teramo vas da kršite Ustav, vrlo precizno se kaže - novac ili novčanu vrednost druge imovine koje je do dana stupanja na snagu ovog zakona stekla na način suprotan stavu 1 (ali tu je u pitanju zabrana), politička stranka je dužna da prenese na račun budžeta Republike Srbije. Ako poslušamo ono što su objavili Amerikanci, Stejt department, to je od 1990. godine 400 miliona dolara. Samo u 2000. godini to je 80 miliona dolara. Dosmanlije, sedite i dogovorite se ko će koliko da odreši kesu i da te pare uplati u budžet Republike Srbije. Na taj način se izravnjavamo da ova zabrana iz prvog stava bude objektivna i važeća za sve od onog momenta kada ovaj zakon stupi na snagu. Mi smo podneli amandman na član 25. Mi nismo za to da ovaj zakon počne da se primenjuje 1. januara 2004. godine, nego osmog dana od dana objavljivanja. Znači, požurite u petak da se ovo izglasa, za osam dana budite ravnopravni, objektivni, patriote, pošteni, vratite u budžet Republike Srbije sve ono što ste stekli po osnovu zabrane. Ova zabrana je u kontinuitetu od 1990. godine. Ovo nije prvi put danas da se priča o toj zabrani, znate, to je bilo zabranjeno i ranije. Vratite te pare, dogovorite se sa ovima oko ovih iznosa, možda nije 400, možda je i više. Oni su sami rekli - samo 80 miliona su potrošili septembra 2000. godine; da vas podsetim, to je onaj izveštaj gde su rekli da suizuzetno nezadovoljni koalicijom DOS jer ima 17-18 lidera i da nijedna od stranaka nije profilisana kao politička stranka, da nema organizacionu strukturu i da su morali da rade sa političkim liderima, "pežoi 206" su dolazili, ne znam kako beše itd. Primenite zakon onako kako ste zamislili, dali ideju, mi smo samo malo tu ideju oplemenili da bi bila u interesu građana i političkih stranaka.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Sledeći amandman je narodni poslanik Bratoljub Janačković povukao iz procedure. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Ljubojević. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Ljubojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, zakon o finansiranju političkih stranaka je zakon koji ima veliki značaj i sigurno je da je trebalo ranije da bude usvojen. Ovaj član 8. (tu smo intervenisali amandmanom) definiše, odnosno nabraja šta se sve može smatrati troškovima izborne kampanje i tu se navode plakati, oglasi, emisije na radiju, televiziju i drugim medijima, reklamni spotovi, publikacije i druge sa ovim povezane aktivnosti u periodu od dana raspisivanja do dana održavanja izbora. Ovaj član, kao i mnogi drugi članovi u ovom zakonu, pokazuje da je zakon pisala osoba koja apsolutno nema nikakve veze sa političkim aktivnostima, sa radom političkih stranaka, nikada nije radila poslove izbornih kampanja i previdela je jednu vrlo značajnu aktivnost u toku predizborne kampanje, koja iziskuje značajna materijalna sredstva, bar za nas koji nemamo sredstava u izobilju, koji nismo finansirani od strane Zapada, od strane nekih obaveštajnih službi, nevladinih ogranizacija. To su promotivni skupovi, odnosno mitinzi. Po ovome ovde oni mogu da se podvedu u ovu zadnju tačku - druge sa ovim povezane aktivnosti; međutim, ako je precizno navedeno da se pod tim troškovima kampanje smatra i izrada plakata, davanje oglasa, misli se na radio televiziju i na reklamne spotove, publikacije, smatramo da je moralo konkretno da se navede ovde i pitanje troškova organizacije, odnosno organizovanja promotivnih skupova, jer fiksni troškovi, odnosno oni najminimalniji troškovi organizovanja jednog promotivnog skupa, jednog velikog mitinga u Beogradu iznose preko 60.000 dinara ili preko 1.000 evra ako vam je to bliže i ako ćete to razumeti. Ovde, pre svega, mislim na opozicione stranke koje su u ovim današnjim uslovima, da tako kažem, osuđene da svoju predizbornu kampanju sprovode javnim nastupima, odnosno organizovanjem promotivnih skupova, mitinga. Ako jedna opoziciona stranka u Srbiji organizuje 25 ili 30 predizbornih mitinga i da to nije u proseku 60.000 dinara, odnosno 1.000 evra, kao što je u Beogradu, nek to bude neki iznos od 500 evra, i to vam je 30.000 evra samo za ovu aktivnost, odnosno blizu 2.000.000 dinara samo za iznajmljivanje bine, ozvučenja i za one sitne tehničke stvari koje je neophodno angažovati za održavanje mitinga. (Predsedavajuća: Tri minuta.) Ovim zakonom možete da dovedete u situaciju političku stranku, učesnika na izborima, da joj te izdatke, odnosno te troškove ne priznate u troškove predizborne kampanje.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Pored ovoga što je gospodin Ljubojević na jednom konkretnom primeru ukazao da postoje i drugi troškovi finansiranja izborne kampanje i konkretno ukazao kako to izgleda u Beogradu, moram da kažem da se ovde pojavljuje taj nedostatak ovog zakona, jer se, praktično, član 8. odnosi samo na političke stranke. Mi ćemo imati situaciju, jer postojeći izborni zakon dozvoljava da kao predlagač kandidata, odnosno podnosilac izborne liste, pored stranaka, pa još u zakonu stoji i političkih organizacija, možda i koalicija, to pravo imaju i grupe građana. Mi ničim nismo ograničili grupe građana. Imali smo situaciju sa dva puta neuspelim predsedničkim izborima, gde je nekoliko tih grupa građana imalo status predlagača kandidata, a jedna grupa građana je toliko potrošila, verovatno koliko i sve druge političke stranke i svi drugi predlagači. Praktično, ovim zakonom oni nisu obuhvaćeni. Naravno, nisu politička stranka, interesna su grupa i to je nedostatak. Praktično, vi na ovaj način limitirate političke stranke, a grupama građana dozvoljavate da se slobodno ponašaju. Po nekoj logici, ovo neće biti materija novog izbornog zakona. Na ovaj način se samo potvrđuje onaj naš početni stav iz načelne rasprave, doduše, poprilično oktroisane, da je ovo zakon protiv finansiranja političkih stranaka, da je ovo zakon kojim treba da se uskrate materijalna, finansijska sredstva i druge predispozicije koje su neophodne za slobodno političko delovanje jedne političke stranke. Znači, tražimo da se u okviru ovog člana sagledaju i ovi troškovi promotivnih skupova. Pogotovo je to interesantno iznačajno za opozicione političke stanke kojima je, praktično, zabranjeno da preko elektronskih medija najave svoje promotivne skupove. U tome je ta velika razlika. Liberali i kad bi smogli snage da organizuju neki skup, njima bi bilo dovoljno da samo podnesu saopštenje i svi mediji bi odmah objavili, prvo kao atrakciju - Liberali prave miting, drugo, što moraju, jer tu bi ministar Mihajlovićodmah hapsio, otimao džipove. Mi i kad bismo platili, ne možemo da obezbedimo objavljivanje,pa makar i onog kajrona - u toliko i toliko sati, na tom i tom trgu biće promotivni skup. To je ta razlika, ogromna razlika, da se jedna stranka sa 337.000 članova baca na stranu, izopštava se, što bi rekli oviiz GSS-a, a jedna minorna, koja jezgrabila sredstva, otima, povezana, može kao parazit da računa na sve.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Siniša Mitrović, zamenik predsednika poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije.
Na ovom amandmanu bih samo dopunio da se neki zaista ponašaju kao Alisa u zemlji čuda. Ne bih da komentarišem priču i da stalno optužujem. Vrlo sam korektan u proceni, a to je da li treba, kada govorimo o finansijama, da pominjemo Bagdad, da li treba da pominjemo čekove, da li treba da pominjemo formacije za odbranu Iraka? Mislim da je to ravnoteža koja govori o finansiranju iz inostranstva. Prema tome, postoji nešto što je princip sestrinskih fondacija i to je nešto što je uređeno međunarodnim sporazumima.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Zoran Krasić: Replika.) Šta je bilo osnov za repliku? Bagdad je osnov za repliku? Trebalo bi da dovedete u vezu vas i Bagdad. Ne vidim razloga da se ovde brani politička stranka ili zemlja u inostranstvu. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić i Jelena Maslovara - Ralević. Da li se neko od podnosilaca javlja za reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Dobrosavljević. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Dobrosavljević.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, u članu 10. je reč o istoj onoj primedbi koja se odnosila i na član 4. Dakle, ne u vezi sa brojem osvojenih mandata, već u vezi sa brojem osvojenih glasova. Ponavljam, to je način na koji se neguju političke grupacije u ovoj zemlji, koji prevazilazi distinkciju između proporcionalnog i većinskog izbornog sistema. Naravno, to neće rešiti samo po sebi negovanje političkih stranaka, bez obzira na prirodu izbornog sistema u kojem se obavlja njihova međusobna kompeticija. Najvažniji momenat u svemu tome, pogotovo za zemlju u tranziciji i pogotovo za zemlje koje tek grade političke institucije, jesu što češći izborni ciklusi. Dakle, uz dobrezakone, nadam se da će sličan ovom zakonu biti i zakon o političkim strankama, zakon o izbornom sistemu i zakon o Narodnoj skupštini ili o narodnom poslaniku, kako se on zove u zemljama Evropske unije, koji su neophodni, uz ovaj zakon, sa kojim zajedno čine jedan institucionalni ambijent u kojem političke grupacije deluju. Dakle, neophodni su i što češći izborni ciklusi u narednih bar desetak godina, ne bi li Srbija bila profisilisana u smislu opstanka nekoliko političkih stranaka koje ćezastupati sve opcije, od desnice, preko centra, ka levici i na taj način dobiti jednu stabilnu političku klimu unutar same zemlje, a pri tom ostvariti jednu vrstu edukacije prema građanima Srbije, koji će na taj način biti usmeravani prema kojim političkim grupacijama treba da se orijentišu ako žele da se na jedan određeni adekvatan način angažuju u političkoj borbi.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milovan Radovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, predstavnik poslaničke grupe SRS gospodin Zoran Krasić je bio u pravu kada je rekao da je ovaj predlog zakona pisao neko ko nije u političkoj stranci, ne zna politički rad i ne zna sve te tokove političke borbe, kako u predizbornoj kampanji, tako i u redovnoj delatnosti. Amandman poslaničke grupe Srpske radikalne stranke na član 10. Predloga zakona sastoji se u tome da se razdvoje sredstva koja se daju političkim strankama, odnosno podnosiocima proglašenih izbornih lista s jedne strane, i predlagačima kandidata, zato što se tu radi o istoj vrsti troškova, ali o različitim potrebama za dodeljivanje novčanih sredstava. Vi ste u ovom predlogu zakona, gospodine ministre, obzirom da ste predstavnik predlagača u ovoj skupštini, zanemarili mogućnost, obzirom da je sada trenutno na snazi pravni propis koji predviđa proporcionalnu izbornu listu za republičke poslanike u Republičkoj skupštini, kao i za odbornike u skupštini opštine. Već razmišljate o tome da se mešovit sistem ubuduće primeni za izbor poslanika u Republičkoj skupštini. Šta ćete uraditi tamo gde se biraju poslanici po većinskom sistemu? Taj poslanik nije kandidat predlagača. U suštini biće, ali ste ga ovde predvideli kao jednog kandidata na izbornoj listi. Vi dajete novac za izbornu listu, a za kandidata gde ste taksativno nabrojali u Predlogu zakona za inokosne organe, kandidat za predsednika Republike, kandidat za gradonačelnika, kandidat za predsednika skupštine opštine. Gde vam je kandidat u budućem eventualnom većinskom sistemu za izbor poslanika u Skupštini Republike Srbije ili za odbornika u skupštini u jedinice lokalne samouprave? S druge strane, u stavu 2. amandmana poslaničke grupe Srpske radikalne stranke predviđeno je da se 50% avansno raspoređuje predlagačima kandidata za izbor predsednika Republike i poslanika, imajući u vidu ovaj eventualni većinski sistem ili mešoviti sistem, a da se za poslanike u Skupštini Republike Srbije, gradonačelnika, predsednika opštine i odbornika, ako bude većinski sistem, preostalih 50% posle izbora dodeljuje predlagaču kandidata, obzirom da u ovom većinskom sistemu, bez obzira o kome se radi, po vašem predlogu zakona 20% se deli 10 dana od proglašenja liste kandidata. Kasnije dobija samo jedan kandidat 80% novca, u vašem predlogu zakona, jer ste tu poistovetili predlagaču kandidata. Predlagač kandidata je kandidat za predsednika opštine, predsednika Republike, gradonačelnika. Tu bi trebalo da imate u vidu da je ovo nesrazmerna i nepravedna podela novca, i imajte u vidu da recimo kada ste vi dolazili na vlast da ste avansno uzeli od Sjedinjenih Američkih Država iznos od 48 miliona i 230 hiljada nemačkih maraka. Kasnije ste uzeli više, ali je to otprilike preko 60% potrebe za predizbornu kampanju, bez obzira da li se radilo o izboru predsednika Savezne Republike Jugoslavije, gde je kandidat bio Vojislav Koštunica, ili o listi kandidata za tadašnju saveznu skupštinu.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Ova greška koja stoji u članu 10. je uzrokovana time što autor ovog zakona očigledno nije iz političkih stranaka, čovek koji ne zna šta je politička stranka. Osnovna primedba koju želimo da ispravimo u članu 10. potiče zbog onog nedostatka u članu 2. tačka 2) jer inokosnih organa više nema. U krajnjem slučaju ovo što ste vi predložili u članu 10. stav 1. je prihvatljivo i mi smo to u našoj verziji i potvrdili. Kada se radi o izboru tih vaših inokosnih organa, predsednika Republike, gradonačelnika i predsednika opštine, onda ovaj način podele 20%, pa onda ostatak nakon izbora, ne samo što je nepravedan, nego je nelogičan, nebulozan. Mi predlažemo da se 50% tih sredstava podeli svim predlagačima proglašenih kandidatura, a nakon sprovedenih izbora i u zavisnosti od rezultata izbora onome ko je osvojio mandat predsednika, gradonačelnika, predsednika opštine isplati ostatak. Ako bi ostala srazmera 20 prema 80 onda bi se Milan Milanović ponovo kandidovao za predsednika Republike ispred grupe građana, uzeo 30-40 prosečnih plata, kao što je to bilo devedesete godine, i kao drugi kandidati za predsednika koje predlažu grupe građana. Verovatno je vaš stav 3. ovako koncipiran da bi se sprečila ta zloupotreba, ali ona postoji kod grupe građana, kod političkih stranaka ne postoji. Zato mi predlažemo da se stav 3. izbriše, jer on ništa ne znači. Sredstva iz javnih izvora namenjena za izbornu kampanju, bilo da su u pitanju izbori za poslanike ili predsednika Republike, jesu sredstva kojima se pomaže politička stranka, i ovaj zakon tretira političke stranke. Nemoguća je situacija da stranka manje potroši u kampanji, nego što bi joj pripalo iz budžeta. To je nemoguće. Vi ste uspeli i nemoguću situaciju da svedete u situaciju da je moguće oduzeti sredstva. Vi praktično terate sve nas prilikom izbornih kampanja, da ukoliko naš kandidat za predsednika Tomislav Nikolić krene iz Beograda u Kragujevac da održi neki miting, svi mi iz izbornog štaba odemo do benzinske pumpe, natočimo gorivo i tražimo račune na teret SRS, kako bi mogli da opravdamo ovaj iznos koji ste vi propisali, a koji je stvarno skroman iznos, i na taj način vam dokazali da smo više dali za kampanju, nego što bi nam pripalo po rezultatima izbora i po samoj činjenici da smo učesnici na izborima. (Predsedavajuća: Tri minuta.) Ove predloge, rezultate blistavog uma, povlačite, jer ovo ništa ne znači. Ovo je nebulozno, neprimenljivo.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovane identifikacione kartice, što bi Nataša Mićić rekla indentifikacione kartice, gospođo Čomić, ne rekoste mi da li su odbor nadležan za ovaj zakon i Vlada prihvatili amandman, pošto ste ubrzali da izađemo. Ali, pošto je stigao gospodin Đelić, verovatno će da se oglasi povodom ovog i svih amandmana SRS-a. Što se tiče člana 11, mi tražimo da se brišu stavovi 2, 3. i 4. Stav SRS-a od početka je jasan. Gospodin Krasić je dosta govorio o tome i povodom amandmana i u načelnoj raspravi. Mi smo protiv limitiranja bilo kojih iznosa, a naročito kada je u pitanju ovaj član 11, u kome se kaže da visina sredstava iz privatnih izvora koje podnosilac proglašene izborne liste, odnosno predlagač kandidata prikupi za finansiranje troškova izborne kampanje ne sme preći iznos od 20% sredstava iz člana 9. ovog zakona. Sporan je sam po sebi taj član 9. i način na koji će se dodeljivati sredstva političkim strankama u odnosu na broj osvojenih poslaničkih mandata, a od iznosa 0,1% od ukupnog budžeta. Pre svega, to je imaginarno iz prostog razloga što vi tražite da se zakon primenjuje od 1. januara 2004. godine. Nemate nameru, iako gotovo uopšte nemate nikakvu podršku u Skupštini, da raspisujete do tada izbore. Ovaj zakon je prava farsa. Primenjivaće se navodno od 1. januara, a, kao što reče gospodin Krasić, možda ćete i tada tražiti odlaganje, jer to vreme je vama potrebno da vodeći kriminalci u zemlji koji su vaši direktni finansijeri, poput Miodraga Kostića Koleta, Dragoljuba Markovića zvanog Krmivoje Produkt, Stanka Subotića Caneta - Žapca i ostalih, do tog vremena iz nelegalno stečenog profita kroz sve kriminalne aktivnosti koje vi omogućujete, preko šećerne, preko duvanske i dugih afera, finansiraju vas i vaše političke aktivnosti. Pre svega mislim na Demokratsku stranku. Onda ćete da limitirate političke stranke koje inače ne mogu iz privatnih izvora da prikupe sredstva koja su ovde naznačena, da taj iznos bude 20% od iznosa koji je propisan u članu 9. Besmisleno je na ovakav način da nam Božidar Đelić predlaže ovaj zakon, naročito zbog toga što njega uopšte ne interesuje ova rasprava, on je zaokupljen drugim svojim problemima, i te kako velikim problemima koji ga muče, o kojima ćemo popodne malo više da razgovaramo i u toku sutrašnjeg dana. Besmisleno je da se ne prihvati nijedan amandman Srpske radikalne stranke koja je najjača opoziciona stranka, učestvuje od pada komunizma u parlamentarnom životu i besmisleno je... (Predsedavajuća: Tri minuta.) ... da se na takav način razgovara o sredstvima, koja u odnosu na broj poslanika treba da dobije neka politička stranka, kada imamo mnoštvo imaginarnih političkih stranaka samo na papiru; a budite sigurni da će sredstva koja mi po ovakvom vašem zakonu dobijamo biti bar trostruko veća, jer će nas tri puta više biti u budućem sazivu Skupštine Srbije, i to što pre.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpska radikalna stranka.
S obzirom na to da se vrtimo oko pojma i definicije političke stranke, verovatno bi predlagači napokon mogli da saslušaju i da shvate šta je politička stranka, ne samo u Srbiji, nego šta je po definiciji. To je samostalna politička organizacija dobrovoljno udruženih građana Republike Srbije koja je osnovana i organizovana radi ostvarivanja grupnih političkih interesa na osnovu demokratskih načela i vrednosti oblikovanja i izražavanja političke volje građana, učešća na izborima za organe vlasti jedinica teritorijalne autonomije i lokalne samouprave. To potvrđuje na taj način što stalno učestvuje na izborima i prelazi cenzus koji je zakonom propisan. Sve što se ne uklapa u ovo je GG, odnosno UG, udruženje građana. Ima neke interese, ali oni nisu politički, i tonije politička stranka. Prema ustavnom načelu koje reguliše slobodu političkog organizovanja i delovanja jedina obaveza političke stranke jeste da svoje prihode učini dostupnim javnosti. Moguća su neka ograničenja u pogledu finansiranja, ali je to stvar poreske politike usmerene prema pojedincu koji usmerava svoja sredstva prema nekoj stranci i poreske politike usmerene prema pravnom licu koje usmerava sredstva prema nekoj političkoj stranci. Sve van toga ne postoji. Zbog toga tražimo da se ovi stavovi 2, 3. i 4. brišu, jer su apsolutno neustavni. Oni su u suprotnosti sa osnovnim načelom koje se jemči Ustavom Republike Srbije, pa i ove vaše Ustavne povelje, a moraćete da ga ugradite i u ovaj dokument koji pravite, bez obzira kako ga vi nazvali, što će verovatno da liči na neki konstitutivni akt buduće državotvorne zajednice, ko zna kako će se ona zvati i šta će biti. Zato su ovi stavovi 2, 3. i 4. neprimenjivi, pravno nemogući. Kako možete da ograničite čoveku da raspolaže svojim sredstvima, da uplaćuje? Možete poreskom politikom, oporezujte ga, ako je uplatio više nego što vi smatrate da treba da se uplati. Naplatite mu tri puta porez na dodatnu vrednost na tu osnovicu što je preko uplatio, ali nemojte da ograničavate. Na ovaj način ne postižete ravnopravnost političkih stranaka, nego neke podstičete da lucidnije rade zloupotrebu, i to će biti ove na vlasti, a zloupotreba je pre svega preko medija. Najveći trošak stranaka jeste nastup na medijima. Nas nema na medijima, zabranjeno, šta nas više kontrolišete?
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Sledeći amandman na član 11. podneo je narodni poslanik Đura Lazić. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Đura Lazić.
Poštovano predsedništvo, kolege i koleginice narodni poslanici, gospodine ministre, u ime poslaničkog kluba Socijalistička partija Srbije podneo sam amandman na član 11. Ovim amandmanom predlažemo da se u stavu 2. procenat 20% zameni procentom 80%. Smatramo da je necelishodno previše ograničavati visinu sredstava iz privatnih izvora koje političke stranke mogu angažovati za vođenje izborne kampanje. Smatram da je i ovaj član, kao i mnogi drugi, krajnje limitirajući kada je u pitanju finansiranje političkih stranaka i to limitiranje se izuzetno negativno odražava i odražavaće se na opozicione stranke. Mogu potpuno da se složim sa vašim predlogom da se zabranjuje finansiranje stranaka iz inostranstva i dobro je da ste to ugradili u ovaj zakon, mada je ta odredba postojala i ranije. Znam i zašto ste to ugradili, jer vama donacije iz inostranstva više ne trebaju jer imate poziciju vlasti i sve privilegije koje to povlači za sobom i mogućnost za vašu aktivnost na terenu, ali se pojavljuje opasnost i namera MMF-a i drugih stranih faktora koji žele da usmeravaju finansiranje i na forsiranje G17 plus, Miroljuba Labusa, Dinkića i ostalih. Smatramo da je u redu da se primenjuje ova odredba zakona o zabrani finansiranja sa strane, jer svako ko finansira, on traži za to i protivuslugu. Smatram da je ta opcija koju vodi Labus izuzetno štetna po Srbiju i srpski narod, pre svega, i zato treba onemogućiti finansiranje takve opcije iz inostranstva, jer po meni to je krajnje antisrpska opcija. Ako to razumem, ne mogu da razumem ovu odredbu u članu 11. gde se limitira, odnosno onemogućava privatnim licima, odnosno pojedincima da ulažu u finansiranje političkih stranaka. Pravo je svakog čoveka da izdvaja za stranku kojoj pripada ili koju simpatiše. Nemojte da to pravo uskraćujete ljudima. On ostvaruje prihod, na taj prihod plaća porez i ima pravo da od tih sredstava uplaćuje strankama čiji je simpatizer ili čiji je član. Mislim da nije dobro da se ovo limitiranje zadrži, zato predlažem da se prihvati ovaj amandman sa kojim bi se onemogućilo limitiranje finansiranja političkih stranaka. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpska radikalna stranka.
Nema potrebe da se pojašnjava, pošto teško da ću da uspem kada neko ne želi ili ne može da vidi, ali ja bih samo hteo da upozorim predlagača na jednu stvar, da je ovo neprimenjivo. Ako biste ovo primenjivali što ste napisali, onda treba da pogasite sve državne i lokalne medije. Zašto da pogasite medije? Iz jednog razloga što ako uzmete u obzir šta je Medija centar objavio, kakva je bila izborna kampanja u decembru 2000. godine, intenzitet, učestalost, broj pojavljivanja, trajanje emisije, u kom kontekstu se koja stranka i koji pojedinac pojavio itd, doći ćete do podataka da je opozicija bila prisutna 1%, a stranke DOS-a 99%. Doći ćete do tog podatka. Morate da znate da tada nismo imali nadzorni odbor, nije mu bilo dozvoljeno da radi 2002. godine, dva kruga predsedničkih izbora, nadzornom odboru, jednom parlalelnom organu zaduženom za medije, koji treba da oštrom rečju ukaže na sve zloupotrebe izbornog zakona u pogledu ravnopravnosti učesnika na izborima i na one medije koji su prekršili obavezu objektivnog, pravovremenog i istinitog informisanja o aktivnostima političkih kandidata. Ako to uzmete u obzir i pogledate, onda ćete videti da odredbama o nekoj navodnoj materijalno-finansijskoj ravnopravnosti političkih stranaka vi u stvari opozicione stranke drugi put kažnjavate. Nekome će delovati malo čudno. Vi predlažete nešto i tražite da oni koji imaju dobiju još više. Možda to tako deluje, ali oni već imaju sve. Imaju više para i nema nikakvih problema. Teraćete i vi tako. Terali su i neki drugi pre vas. Terali, terali, bili osioni, hapsili, preko noći oduzimali mandate, skidali imunitet, šta nisu radili. Preživeo je "Alkatel", preživeće i grad Beograd. Svaka pesma ima početak i kraj. Nemojte ovo da stavljate u ovaj zakon. Neće biti dobro, jer ne možete da ugasite opoziciju, a uz ovu navodnu koju pravite nekim izmišljenim svađama, nepotrebnim svađama unutar jedne porodice, samo ćete isprovocirati građane da vas obrišu sve u paketu. Bliži ste tome nego bilo čemu drugom.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Amandman na član 12. podneo je narodni poslanik Stevan Kesejić. Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić.
Amandman na član 12. koji sam podneo u ime Srpske radikalne stranke ima uske veze sa članom 11. koji je podneo najšarmatniji poslanik u Narodnoj skupštini, Nataša Jovanović, a naravno i najistaknutiji poslanik uopšte što se tiče dama. To se naravno ne odnosi na one dame, odnosno kako vi kažete - poslanice sa brkovima. Dakle, u tom članu se govori o izbornoj kampanji, o finansiranju i kaže se da troškovi kampanje moraju ići na poseban račun. Poslanička grupa SRS smatra da nije potrebno otvaranje posebnog računa, jer svaka ozbiljna politička stranka, kao što je SRS, koja ima više od 300.000 članova, svaki opštinski odbor praktično ima svoj račun i nema potrebe za otvaranjem posebnog računa. Ovde, iz ovog člana, možemo da vidimo i krajnju nameru predlagača. Naime, predlagač želi da ima evidenciju onih fizičkih i pravnih lica koja će kasnije moći da progone raznim komisijama, a ministar Đelić bi trebalo da vodi računa više o cipelama, patikama i bucama, i da je tu ukinuo mogućnost da poslanici, odnosno članovi Srpske radikalne stranke kupuju cipele, buce i opanke, jer je to glavni izvor sredstava, odnosno osnovno sredstvo za izbornu kampanju Srpske radikalne stranke. Nama uopšte ne smeta što ćete vi zastrašiti potencijalne davaoce političkim strankama, jer mi izvore sredstava imamo iz ogromnog broja članova koji uredno plaćaju članarine. Vi više treba da vodite računa, a iz ovog člana se to posebno vidi, o onim malim političkim strankama, strančicama, koje imaju recimo u Somboru Građanski savez tri člana, pa onda neke tamo Lige Vojvodine, autonomaši po pet-šest članova i sve zajedno sa Demokratskom strankom Srbije može da stane u jedan poveći autobus od 55 sedišta. O njima vi vodite računa i zbog toga smatramo da bi ovaj član trebalo brisati iz ovog zakona, jer postoji račun na koji se može uplaćivati i smatramo da bi ovaj poseban račun u stvari bio kontraproduktivan i način za lustraciju građana.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Član 12. Predloga zakona nije dobar, jer direktno pogađa predsednike opština i izvršnih odbora koji moraju da prave kvorum ovde, a evo zbog čega. Predlagač zakona, odnosno onaj koji je ovo pisao, stvarno ne zna ovu materiju. Od dana raspisivanja izbora do dana održavanja izbora treba da protekne između 45 dana i 90 dana, a oni u stavu 1. kažu da mora da se otvori podračun kada se proglasi lista, a to se proglašava 15 dana pre dana izbora, kada je izborna kampanja već dve trećine vremena protekla. Protekla kampanja, zapamtite. Kampanja počinje kada se raspišu izbori i traje do dana izbora i to traje 90 dana, 45 dana. Lista se proglašava 15 dana pre izbora. Šta da radimo od dana raspisivanja do 15 dana pre izbora? Kao da nema izborne kampanje, tako tumače ovi stručnjaci. Mora čovek da zna kada radi nešto. Ne može papir sve da trpi, prosto ne može. To će rasturiti ove u Skupštini grada Beograda. Verujte, neće moći da se snađu. Kako da opravdaju bilborde, velika sredstva, a 15 dana na računu bila mizerna sredstva, a oni vodili kampanju od 90 dana i na Pinku, pa ćemo sada svi da računamo minutažu, pa koliko košta koji minut i da kažemo da ste to na neki način platili, jer ima ona odredba da su dužni da vam daju potvrdu da su izvršili usluge i da je to pomoć. Besmisleno, ništa ne znači. Ubaci se u zakon, pa se onda krste svi redom, a ovaj zakon nema nadzorni organ, nema ko će da proverava. Neće Bogdanović da proverava Odbor za finansije. Nema ga. Pišite ljudi nešto što može da stane u blistavi um. Nemojte da pišete neke nebuloze. Ništa ne znači ovo. Da uplašite nekoga? Nećete. Mečka se tojagom ne plaši, zapamtite. Ostaje kao dokaz o vama, kao što svaka izgovorena reč više govori o onome ko je rekao nego o onome kome je upućena. (Milka Marinković, sa mesta: Jedino pametno što si rekao otkako te znam.) Baš mi je drago. Drago mi je da smo se složili makar po nečemu. To znači da će biti dobro. Promenite nešto. Normalno je da nas proganjate, to je normalno. Nismo mi očekivali da se vi divite nama što smo u opoziciji, ali vodite makar računa da i to ima neki minimum, da to ima neko dostojanstvo, jer je opasno kada se padne ispod neke crte, a vi ste odavno pali ispod te crte. Vratite se makar malo ispred te crte.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Da li želi reč? (Da.) Izvolite.
Član 13. ovog zakona je u vezi sa članom 12. Malopre ste čuli naš amandman. Ima puno sličnosti sa onim što je gospodin Krasić pričao o članu 12. Naime, ovde se kaže da podnosilac proglašene izborne liste, odnosno predlagač kandidata imenuje dva lica koja su odgovorna za zakonito prikupljanje i namensko trošenje sredstava za finansiranje izborne kampanje i za podnošenje izveštaja. Mi smatramo da su izbori redovan vid političkog delovanja i da to nije vanredna situacija; stranke postoje zbog toga da bi učestvovale na izborima i stranka se od dana završetka prethodnih izbora već sprema za neke naredne izbore i sve što radi usmereno je ka tome da se biračima prenese poruka, program političke stranke, ono što će ona raditi kada osvoji poverenje birača i kada bude vršila vlast. U tu svrhu se i prikupljaju novčana sredstva, reklamni, propagandni materijal, kalkuliše se sa time šta će se i kada kupiti, pažljivo se troše ta sredstva, a stranke poseduju svoje račune koji su dostupni svakoj vrsti kontrole. Nepotrebno je praviti neke nove račune samo za tu svrhu, samo za prikupljanje sredstava koja će se koristiti za vreme izbora. Ako su nepotrebni ti novi računi, kako mi smatramo, onda je nepotrebno i postojanje, odnosno imenovanje dva lica koja će u ime stranke kontrolisati i vršiti prikupljanje tih sredstava. Ovaj zakon je pisao knjigovođa, ovaj zakon nije pisao neko ko se zaista razume u to kako funkcioniše i kako radi jedna politička stranka. Ova plavuša me stvarno dekoncentriše, sve vreme. Zaista je to tako i uradio, kako bi vršio kontrolu koja nije potrebna, jer već postoji način da se računi političkih stranaka kontrolišu.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Vrlo je prosto i jednostavno: izborne aktivnosti, to je nešto redovno, što radi svaka politička stranka, trebalo bi, moralo bi da bude, a ne računam ovo što je iz Alisine zemlje čuda. To je redovna aktivnost svake političke stranke. Čim se raspišu izbori, sve što stranka radi je u svrsi te izborne aktivnosti u užem smislu te reči. Evo sada, nisu raspisani izbori, predstavnici skoro svih stranaka, gde god ima prostora u medijima gostuju i daju izjave, objavljuju se članci u novinama o njima, daju svoje poruke; pa, sve te poruke su upućene biračima. Čim se raspišu izbori taj račun koji ima stranka je račun na kome se knjiži i preko tog računa ide sve što je namenjeno izborima. Ovde niste zahvatili grupe građana, ne bi me iznenadilo da ako se ovakav zakon usvoji imamo najezdu grupa građana kao predlagača na sledećim izborima, jer nisu obuhvaćeni zakonom. Sada unosite neke odredbe - dva lica, podračun sa overenim potpisom, to sve stranke imaju. Svaka stranka je od nove godine morala da promeni žiro račun u tekući račun i da dobije PIB broj, pa su opštinski odbori otvarali podračune da bi opštine uplaćivale ona sredstva koja im pripadaju po osnovu odborničkih mandata. To već sve postoji. Znači, drugi propisi su nas na to obavezivali. Opšti propisi o materijalno-finansijskom poslovanju su iznad ovih propisa. Konkretno govorim, nemoguće je da se za političke stranke odredbe o računovodstvu i knjigovodstvu nalaze u zakonu o finansiranju političkih stranaka, a ne u Zakonu o računovodstvu, u odredbama Zakona o porezima i dr. Nemoguće je. Zašto se onda to unosi? Koja je svrha? Koja je druga svrha osim da se pošalje neka poruka i da se nešto ako je moguće uplaši, zastraši, sputa, ograniči. Nepotrebno vam je to. Ovaj zakon bi možda, u vrh glave, morao da ima deset članova i da reguliše ono što država iz budžeta uplaćuje političkim strankama i da načelno razreši načine na koje stranka može da obezbeđuje sredstva po osnovu članarine, priloga itd. I ništa više drugo. Sve preko toga je besmisleno i ne rešava problem. Samo tera neke da idu u još veću zloupotrebu.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 14. ovog predloga zakona, s tim što sam predložio da se u članu 14. menja stav 1. koji bi trebao da glasi: "Podnosilac proglašene izborne liste odnosno predlagač kandidata dužan je da, u roku od 10 dana od dana održavanja izbora, sačini kompletan izveštaj o poreklu, visini i strukturi prikupljenih i utrošenih sredstava za izbornu kampanju". U stavu 1. predlagač je predložio: "Podnosilac proglašene izborne liste odnosno predlagač kandidata dužan je da, u roku od 10 dana od dana održavanja izbora, kompletan izveštaj o poreklu, visini i strukturi prikupljenih i utrošenih sredstava za izbornu kampanju podnese odboru Narodne skupštine Republike Srbije nadležnom za finansije (u daljem tekstu: Odbor za finansije)." SRS smatra da se kontrola i provera sadržaja i priliva i odliva sredstava i način utroška tih sredstava može celishodno i na odgovarajući način kontrolisati putem tekućeg računa kod nadležnih organa, tj. kod nadležne službe za platni promet. Ovo, da se sada ova sredstva moraju prikazivati i pisati posebni i specijalni izveštaj ovom odboru za finansije i ministru za finansije, to je apsolutno bespotrebno. Sve što se prikupi treba da bude evidentirano na tekućem računu, a sa tekućeg računa politička stranka skida i troši sredstva prema svojim potrebama i prema svom planu i programu. Takođe smo predložili da se stavovi 3. i 4. brišu, jer apsolutno nemaju nikakvog smisla, jer se sa njima ništa ne postiže. Šta se ovde radi? Ovde treba da se vrši provera podataka na računu, to će činiti ovlašćeni organi, a u ovom slučaju ovlašćenje bi se prenelo na Ministarstvo finansija i na Odbor za finansije. Mislimo da je necelishodno i da u praksi neće imati nikakve rezultate. Kontrola će se vršiti i treba da se vrši isključivo na tekućem računu i nikakvi drugi organi nisu potrebni, a posebno Odbor za finansije ne treba da se bavi ovim poslovima i da se njemu u roku od 10 dana po izborima dostavljaju posebni izveštaji.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Mi ovim amandmanom činimo jednu intervenciju u stavu 1, jer stvarno ne vidimo zbog čega bi Odbor za finansije imao bilo kakvu nadležnost kada je u pitanju finansiranje političkih stranaka. Stvarno ne vidimo. On ne može da bude ni nadzorni organ, to je radno telo, to je jedno propusno telo da dokumenti dođu do Narodne skupštine, sa mišljenjem jedne grupe poslanika koji bi trebalo da budu stručnjaci za tu posebnu oblast i ništa više. Sve preko toga nije u skladu sa Poslovnikom, niti sa Ustavom, niti sa zakonom. Ali, nije opasnost ovog člana samo u Odboru. Mi podržavamo ovo da sadržaj tog izveštaja propiše ministar, ali ovde ste nešto pobrkali sa rokovima. Kako jedna politička stranka da dostavi kompletan izveštaj o izbornim aktivnostima i utrošenim sredstvima u roku od 10 dana od dana održavanja izbora, kada možda još i ne zna rezultate izbora i ne zna šta će iz javnih prihoda da da i po osnovu onoga što ide iz budžeta, šta će biti uplaćeno, kako? Naravno, to njih ne interesuje, jer ih ni zakon ne interesuje. Jednostavno, ni hronološki ne može da se uklopi ovo, nikako. Drugo nešto, nije potreban toliki strah, jer svi oni koji su koristoljubivi u nekoj stranci vrlo brzo završe. Imali smo i mi jednog, on je sada na letovanju, ali ovde u ovoj sali, naravno, prešao je u DOS, kod nas nije mogao da se zadrži dugo. I u drugim strankama je tako, neke su se pocepale zbog tih para, i niko nije vodio krivični postupak, niko. Zašto bi sada država imala neko posebno interesovanje za to? Čovek je došao u DOS, vozi "pežo", baš ga briga, uživa, doduše i u Republici Srpskoj je zakačio nešto tamo, od političara nešto uzeo. To je više stvar za kriminalističku policiju, nego za Odbor za finansije. Znate, neka bude malo, ali neka bude pametno, nemojte da bude mnogo besmisleno. Ovo je stvarno besmisleno što se navodi ovde, pogotovu Odbor za finansije, jer kakve veze ima Odbor za finansije sa izbornim aktivnostima i sa finansiranjem političkih stranaka? Zašto bismo mi to prenosili jednom odboru za finansije? Pa njegov predsednik ovde služi za kvorum, on ulazi u 84, a persona, predsednik Izvršnog odbora Skupštine grada najvećeg mesta u Srbiji ovde je samo radi kvoruma. Kako on može da kontroliše nešto? Predsednik jednog radnog tela, grupe koja primi u ime Skupštine neki dokument i kaže - aha, odgovara, dajemo mišljenje, izvolite, i onda kontroliše i njegov odbor i tamo neki iz kojih bi stranaka da kontrolišu, stranka koja ima 337.000 članova ili više, nemojte besmilice unositi u zakon.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podnela narodna poslanica Leila Ruždić-Trifunović. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Hranislav Perić i Dragan Todorović. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman da se u članu 15. briše stav 1, a tu stoji: "Politička stranka ima račun, a organizacioni oblici političke stranke mogu imati podračune na koje se doznačuju sredstva u skladu sa ovim zakonom". Ako bi se brisao prvi stav u ovom članu, ostao bi stav 2. koji glasi: "Statutom političke stranke ili posebnom odlukom donetom na osnovu statuta uređuju se međusobni odnosi organizacionih oblika političke stranke u pogledu doznačavanja sredstava". Na ovaj način dozvolili bi da stranke same odlučuju o svojoj organizaciji. Kom opštinskom odboru, koliko će dati sredstava itd, to je unutrašnja stvar svake stranke. Ovako ispada da će odlučivati ministar Đelić o unutrašnjoj finansijskoj politici u svim strankama i zbog toga bismo mogli slobodno da ga predložimo da bude finansijski direktor svih stranaka u Srbiji. Hvala lepo.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Dobrosavljević. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na isti član 16. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo, Predlog zakona koji je pred nama je sporan za SRS iz više razloga i ja ću, pored onih koje su već naveli moji prethodnici iz SRS, navesti još nekoliko razloga koje lično ne mogu da prihvatim. Prvo, zašto ovaj predlog zakona nije ranije ušao u proceduru, nego se čekalo dve i po godine da ovakav ili sličan tekst stigne u skupštinsku proceduru? Da li to znači da su strani izvori finansiranja koji su finansirali stranke DOS-a do sada iscrpljeni ili treba legalizovati ono što je urađeno u prethodne dve i po godine, što se radi, a to je prelivanje budžetskih sredstava strankama iz DOS-a. Već sam pominjao primer kako Nebojša Čović budžetska sredstva prebacuje nekim sportskim klubovima. Na isti način se to radi i sa političkim strankama iz DOS-a. Drugo što je sporno jeste zašto ovaj zakon nije retroaktivan kao neki drugi zakoni. Vi ovde zabranjujete finansiranje stranaka iz stranih izvora, a vi ste koristili ta sredstva tako obilato i zahvaljujući njima ste došli na vlast. Sada to zabranjujete. Treće, zašto se vrši raspodela budžetskih sredstava na ovaj način, zašto 30% delite strankama koje imaju poslanike u Skupštini, zašto niste ovu formulaciju malo drugačije osmislili, pa rekli da 30% delite podnosiocima izbornih lista. Vi ste ušli ovde kao jedna lista, a sada vas ima 20 i sada ćete podeliti nekih 120 miliona dinara, koliko otprilike to iznosi za ovu godinu, podjednako svim strankama koje imaju poslanike ovde. Zašto to delite na 25 stranaka, koliko ih sada učestvuje ovde, a ne na četiri ili pet, koliko je ušlo u ovaj parlament, u trenutku kada su izbori sprovedeni? Što se tiče člana 16, on se odnosi na političke stranke, odnosno na vođenje knjigovodstva političkih stranaka i finansijsku kontrolu. Ovaj član nije sporan u prva četiri stava, i to je i do sada praktikovano i rađeno u političkim strankama, znači, sve su vodile knjigovodstvo, postojala je takođe i finansijska kontrola, ali ono što je sporno to su stav 5. i stav 6, mada više čini mi se ovaj stav 5. To je uloga Odbora za finansije Skupštine Srbije u kompletnom ovom poslu, naime, obaveza političkih stranaka da završni račun podnose Odboru za finansije. Ja vas pitam, koji je smisao ovoga ili ko je to kompetentan u Odboru za finansije, koji su to stručnjaci u Odboru za finansije koji će da vrše kontrolu završnog računa i šta ako Odbor za finansije ne usvoji taj završni račun, kakve su posledice? Mislim da je ovo besmisleno, Odbor ima svoje nadležnosti koje mu sleduju po zakonu i ne bi trebalo da se meša u ove stvari. Znači, postoji nadležna služba, nadležni organ, Narodna banka Srbije koja vrši kontrolu završnog računa i prima završne račune i zašto bi se sada Odbor u sve ovo mešao.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Ovim amandmanom tražimo da se brišu stavovi 5. i 6. Prvo, Odbor za finansije nema šta da traži u zakonu o finansiranju političkih stranaka. Verujte, ovo sa ovim iznosima od 6.000 dinara, itd, to je, otprilike, tri puta da se napuni rezervoar, da se bude prisutno na tri mitinga - jedan u Subotici, drugi u Nišu i treći u Boru. To je taj iznos, to svako od nas najmanje nekoliko puta više potroši u toku obične izborne kampanje. To je jasno. Što bih sad knjižio moju potrošnju goriva kao pomoć stranci? Besmisleno. Pogotovo je besmisleno ovo što tražite da završni račun ide obavezno na reviziju. Zna se koje firme idu na reviziju, zna se koja pravna lica podležu obaveznoj reviziji, pregledu revizorskih kuća. Za stranke to uopšte nije bitno, jer one ne traže bonitet za neke kredite, te je to besmisleno. I do sada su stranke podnosile završni račun. I do sada su stranke imale ovlašćena lica koja odgovaraju za zakonitost materijalno - finansijskog poslovanja. I do sada su sve stranke svoje kompletno poslovanje činile dostupnim javnosti. Mi smo na konferecijama za štampu saopštavali koji su naši prihodi i rashodi tokom izbornih kampanja. Na kraju svake godine organi stranke rešavaju o ukupnim prihodima i rashodima. Na svakom kongresu stranke podnose se izveštaji o materijalno- finansijskom poslovanju stranke. Sve je to dostupno javnosti, inspekcijskim organima i apsolutno nikakav problem ne postoji. Obaveza objavljivanja jednog ovakvog izveštaja u "Službenom glasniku Republike Srbije" ništa ne znači, osim neki dodatni trošak. Ne dobija se nikakav kvalitet i nije to dokaz javnosti rada političke stranke. Javnost rada političke stranke je pravo i dužnost političke stranke, ali je takođe i dužnost organa vlasti da obezbede uslove za javnost rada političke stranke. Tu su mediji, otprilike, nešto što je na prvom mestu. Otvorite medije, kako vi kažete da želite da budete transparentni, dajte nam prostor da dokažemo građanima koliko smo "primitivno prosti". Nemojte da nas branite, nije lepo, mi vas ne branimo. Znaju, ali da ih ubedimo još bolje, pa da im kažemo i kakvi ste vi, da malo vide, pa dok je vremena, neka požure.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Nije prisutan.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman su, u istovetnom tekstu, podnelinarodni poslanici Vitomir Plužarević i Jovan Todorović. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka u načelu je protiv ovog i na ovakav način postavljenog zakona o političkim strankama. Radno telo Narodne skupštine Republike Srbije ne može biti organ za sprovođenje ovog zakona, te smatramo da ovaj član 18. treba da se briše, iz ovog i drugih razloga. Razloga ima sijaset. Sve smo vam već predočili našim amandmanima. Ovaj zakon nikoga ne obavezuje, pošto je tako koncipiran, ne zna se i na koga se odnosi. Mislim, kako ćete podeliti sredstva iz ovog zakona ovim malim "kombi" strankama? Koji će to biti principi i metodi? Šta vi da kažete građanima ovim zakonom i svim ostalim koje ste usvojili, kada TV prenos ne dozvoljavate, kako bi građani bili informisani? Šta vama to znači - zakon? I danas ste putem akrobatskih sistema vođenja ove skupštine uskratili srpskim radikalima da govore u načelu o ovom zakonu. Vi verovatno samo smišljate metode i načine kako da ubrzate rad ovog parlamenta, a počinjete sa radom uglavnom u 11 časova, time produžavate rad do 20, a to građani i ne znaju. Znate i sami da svi ti zakoni neće zaživeti. Ovim zakonom vi ograničavate sticanje i raspolaganje sredstvima kojima treba politička stranka da raspolaže. Uznemirena vam je savest. To je evidentno iz svih vaših izjava i komentara koje puštate u etar. Kako da opravdate sve te vaše donatore koji su vas finansirali i koji vas danas finansiraju: CIA, Monetarni fond, Sorošfondacija, raznorazne nevladine organizacije, Američki senat i ko zna ko još od tih belosvetskih moćnika, a u sopstvenoj državi ste projektovali šećer, naftu, duvan i sve iz čega ste izvukli ogromnu materijalnu korist. To vam je danas glavni problem, kako da se otarasite svih tih "bosova" koji se ovim poslom bave, a "sablju" ste istupili. Sada sami jašete na toj "sablji". Ako politička stranka bude sarađivala sa vama, kao što je slučaj danas, sa svim kupljenim poslanicima i političkim strankama koje vam daju podršku, to ste i juče demonstrirali čekajući četiri sata da sakupite kvorum, odnosno uznemirili ste i beogradski aerodrom. Te male stranke treba da samo slušaju vas i sve će biti u redu. One su sada za vas najbitnije. One i prihvataju ovaj zakon. Za vas ne postoji pravni poredak, već komentar jačeg u broju poslanika. Zar ste se za to svi vi zalagali? Jeste, ali sada drugačije delate! Đeliću je za svaki zakon koji on predstavlja čast i samo čast.
Narodni poslaniče, izričem vam upozorenje za kršenje Poslovnika, zbog toga što se ne držite teme i sadržaja amandmana, a i isteklo je vreme za vaše obrazlaganje. Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, kao podnosilac amandmana.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, zamolio bih sve narodne poslanike, a naročito one koji pripadaju većini, da saslušaju razloge zbog kojih sam u ime SPS-a predložio brisanje člana 18. iz ovog zakona. Jako mi je žao što gospodin Đelić nije tu, ali bih zamolio gospođu Drecun da me sasluša, zato što mislim da ništa prirodnije nije nego ovaj član izbrisati u ovakvom tekstu. Pogledajte šta se kaže u stavu 1: "Ukoliko utvrdi nepravilnosti u pogledu prikupljanja, korišćenja ili evidentiranja sredstava u smislu ovog zakona, predsednik Odbora za finansijedužan je da podnese prijavu nadležnim organima". Znači, predsednik Odbora za finansije je obavezan da utvrdi da postoje nepravilnosti, što je za mene nonsens. Recimo, prevedimo na današnju situaciju. Gospodin Bogdanović je, koliko znam, inženjer ili magistar nekih tehničkih nauka. Kako on može da utvrdi nepravilnosti i na osnovu čega? Na osnovu toga što je on, navodno, utvrdio nepravilnosti, on podnosi prijavu nadležnom državnom organu, a kad nadležni državni organ donese rešenje da je neko povredio zakon i načinio prekršaj, onda Odbor za finansije donosi odluku da se toj političkoj stranci uskrate sredstva iz javnih izvora u narednim izborima. Jednostavno, sve je u ovom članu neodrživo. Prvo, ne može predsednik, mora nadležna inspekcija, nadležni državni organ da utvrdi nepravilnosti, pa se tek onda može razgovarati na nekom nadležnom skupštinskom organu. Drugo, Odbor za finansije uopšte nije nadležan organ, niti može biti po bilo kom zakonu, pa ni po ovom zakonu. Prvo, zato je tako konstituisan da u njemu većinu predstavlja poslanička većina vladajuće garniture. Znamo kakav nam je sastav finansijskog odbora i takav će biti i u budućnosti, najviše će poslanika biti iz vladajućih koalicija ili partija koje su na vlasti. Prema tome, to može biti prilika za revanšizam, za obračun sa svojim političkim rivalima.Smatram da je, pošto ni ja nisam uspeo da predložim nešto što bi popravilo ovaj član, najprirodnije da se ovakav član, koji je inače nesprovodljiv, briše iz Predloga ovog zakona. Jednostavno ne mogu da shvatim i čudi me da je gospodin Đelić dozvolio da se ovakav tekst nađe u Predlogu zakona, jer ništa nije logično u njemu. Niti stav 1, niti stav 2, a pogotovo stav 3. Kako može predsednik Odbora utvrditi nepravilnosti? Sa kojim znanjem, sa kojim stepenom stručnosti i kome će on to reći? Mi možemo da posumnjamo da je neka politička stranka uradila to i to, podnesemo odgovarajuće prijave nadležnim organima, kada dođe do pravosnažnih odluka tih nadležnih organa, onda Odbor za finansije razmatra nešto što nije u njegovoj nadležnosti. (Predsedavajuća: Tri minuta.) Jeste tri minuta, ovde niko nikoga ne sluša. Ministar za finansije predloži ovakav zakon, ne dođe na sednicu Skupštine ili u najvećem delu ne prisustvuje. Da je prisustvovao, verovatno bi veći broj amandmana koji su ovde predloženi usvojio, zato što su logični i zbog toga što popravljaju ovaj zakon. Ni sada nas niko ovde u ovoj skupštini ne sluša, ali vas molim, zapamtite član 18. i glasajte da se on briše.
Narodni poslaniče, netačna je vaša izjava u onom delu da niko ne sluša. Pažljivo slušam sve. Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Mi smo predložili brisanje ovog člana i to je vezano pre svega za Odbor za finansije, jer smatramo da on nema šta da radi kada su u pitanju poslovi finansiranja političkih stranaka. Postoje drugi organi koji kontrolišu materijalno-finansijsko poslovanje svih pravnih lica, pa i političkih stranaka. Radi se o poreskim organima i drugim inspekcijskim organima. Oni su ovlašćeni da kontrolišu, ukoliko utvrde nepravilnost, podnose zahtev, pa u zavisnosti od toga da li je prekršaj, privredni prestup, pa i ako je krivično delo, obraćaju se odgovarajućem državnom organu i to se tamo rešava. Ovako, da se Odboru za finansije daje da on bude kvazinadzorni i pseudodržavni organ nije niti primereno, niti je pravno moguće. Ne znam koju preporuku da tumačite. Nigde se ne kaže skupštinski odbor, nego odgovarajući organ ili poseban organ ili nadležni organ. Ni u jednom međunarodnom dokumentu se ne sugeriše toliko direktno gde treba da bude taj organ, na kom nivou vlasti, koliko udaljen od predsednika, od parlamenta, od izvršne vlasti ili u sastavu izvršne vlasti. Zbog toga je dobro da se ovaj amandman prihvati, da se jednostavno ovaj član izbriše, jer i ova odredba što stoji u stavu 2, kaže - ukoliko politička stranka bude pravosnažno kažnjena za prekršaj propisan ovim zakonom, gubi pravo na sredstva iz javnih izvora. Ja sam vam na primeru iz člana 5. stav 2. dokazao nemogućnosti. Vidite, ako direktor pravnog lica koje je pomoglo neku političku stranku ne obavesti svoju skupštinu i upravni odbor, vi kažnjavate političku stranku, zato što je direktor donatorskog preduzeća pogrešio. Za prekršaj kažnjavate stranku i, po članu 18. stav 2, uskraćujete joj ono što joj po zakonu pripada. Kako je to moguće? Gde je to moguće? Kako je moguće 17 sankcija za jedno delo? Pogotovo za delo koje je učinio neko treći, koji nema nikakve veze sa političkom strankom. Olupaće vam se ovo o glavu.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić i Jelena Maslovara-Ralević. U ime podnosilaca amandmana reč ima narodni poslanik Miloš Lukić.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, grupa poslanika Stranke srpskog jedinstva podnela je amandman na član 18, i to u sledećoj sadržini - da se u članu 18. stav 1. menja i glasi: "Ukoliko organ uprave nadležan za kontrolu materijalno-finansijskog poslovanja utvrdi nepravilnosti u pogledu prikupljanja, korišćenja ili evidentiranja sredstava u smislu ovog zakona, dužan je da podnese prijavu nadležnim organima i da kopiju prijave dostavi predsedniku Odbora za finansije". Ovaj amandman zapravo je neka rezerva ukoliko se ne prihvati amandman da član 18. treba brisati. S obzirom na poslanička ovlašćenja Odbora za finansije, smatramo da Odbor ima pravo da bude obavešten o ovim događanjima, odnosno o situaciji kada su utvrđene nepravilnosti u korišćenju sredstava kod određene političke stranke. U svakom slučaju, zdušno se pridružujemo svima onima koji smatraju da Odbor za finansije nije nikakav državni organ i nije nadležan da vrši kontrolu utroška ovih sredstava. Podsetiću vas da stav 1. u osnovnom tekstu zakona glasi: "Ukoliko utvrdi nepravilnosti u pogledu prikupljanja, korišćenja ili evidentiranja sredstava u smislu ovog zakona, predsednik Odbora za finansije je dužan da podnese prijavu nadležnim organima". To bi značilo da predsednik Odbora za finansije radi kao jedan činovnik u nekoj poreskoj službi i da je stručan i kvalifikovan i da ima ovlašćenja da ovo radi. Apsurdnost člana 18. stava 1. se vidi na prvi pogled, i smatramo da će poslanička većina sigurno učiniti dobro ukoliko prihvati ovaj naš amandman ili ukoliko prihvati amandman da se ceo član 18. briše.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Dobrosavljević. Podnosilac amandmana želi reč. Reč ima narodni poslanik Vladimir Dobrosavljević.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman na ovaj član takođe ide u prilog pooštravanju kaznenih mera, a sve u cilju vraćanja poverenja građana u stranački sistem koji gradimo u ovoj zemlji, kao i u izgradnju novih i savremenijih institucija. Za posledicu to može da ima i trebalo bi da ima jednu drugu stvar. To je stvaranje nečega što bi se nazvalo politički sloj, odnosno vrsta političke elite u ovoj zemlji. Naime, moderna društva, sa sve većom specijalizacijom i stratifikacijom zahtevaju što preciznije posvećivanje određenim zanimanjima i poslovima. Dakle, u političkim sistemima, negde u vreme predizborne kampanje budućeg francuskog predsednika Pompidua sredinom šezdesetih godina, napustili su se koncepti slobodnih zanimanja koji se povremeno bave politikom, odnosno privremeno ulaze u politiku. Ušlo se u visoko specijalizovano bavljenje političkim aktivnostima. Za posledicu to danas ima da od početka osamdesetih godina biti političar jeste zanimanje, ne privremeni angažman slobodnih zanimanja, intelektualaca, seljaka, radnika ili već bilo kog drugog, nego specijalizacija ljudi koji se bave samo upravljanjem jednoj društvenoj zajednici. Ono što bi ovaj zakon, između ostalog, trebalo da pokrene i da podstakne jeste i to da se to i kod nas desi. Naročito je karakteristično u zemljama u tranziciji da su se politikom bavili, pre svega kao jednom vrstom intelektualne razonode u slobodno vreme, profesori univerziteta, književnici, intelektualci i svako drugi koji je pronašao dovoljno intelektualnog stimulansa da se bavi politikom. Savremena politička društva, politički sistemi ne trpe više takvu vrstu volontarizma. Neophodna je izgradnja ozbiljne, seriozne političke elite, i to je ono što je Srbiji u ovom trenutku neophodno da bi se ona na ozbiljan i promišljen način bavila budućnošću ove zemlje i ovog naroda. Smatramo da će samo poverenjem u institucije sistema, samo izgradnjom ozbiljnog partijskog, odnosno stranačkog sistema tako nešto biti moguće i u Srbiji. Hvala.
Da li se još neko o ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Amandman na član 19. je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 19. reguliše kaznene odredbe koje se propisuju ovim zakonom. Ispred Srpske radikalne stranke na član 19. podneo sam amandman tako da se u stavu 1. broj "200.000" zamenjuje brojem "50.000", a broj "1.000.000" zamenjuje brojem "200.000". Kada se čita ova kaznena odredba, ono što izaziva nedoumice je to što ima četiri tačke o tome kada se primenjuje ova novčana kazna, to je pribavljanje sredstava suprotno odredbama ovog zakona. Znači, zakonom je definisano da se sredstva za rad političkih stranaka mogu pribaviti na osnovu javnih izvora i privatnih izvora. Međutim, ovde nisu navedeni međunarodni izvori, izvori američkog Kongresa, nemačkog budžeta i slično, koji su bili pre par godina dostupni tzv. političkoj koaliciji DOS koja je na osnovu tih sredstava i lažnih obećanja i došla na vlast u Republici Srbiji. Sećate se svi da ste zdušno koristili onih 77 miliona dolara koje je 2000. godine američki Kongres odobrio za rad te političke koalicije DOS koja je došla na vlast. Shvatam da se ovaj zakon donosi zato što oni više nemaju namere da vas plaćaju i da vam odobravaju sredstva, pa vi želite da jednim zakonskim predlogom, bez obzira što nema zakona o političkim strankama, ali ima zakona o finansiranju političkih stranaka, sebe obezbedite za naredne izbore, jer sam zakon će se primenjivati tek od 2004. godine, kada je i izborna godina, ukoliko uspete da dočekate da izbori budu redovni. Nadam se da će biti i prevremenih izbora. Sledeće što je nespojivo je to pod tačkom 2) - ne otvori račun u skladu sa odredbama ovog zakona. Ovo je suvišna odredba koju treba brisati, jer svaka politička stranka, iole ozbiljna, već ima te račune. Njihovi opštinski, regionalni odbori imaju podračune, tako da je suvišno; ili treba shvatiti da se svi ti računi od 1. 1. 2004. godine gase da bi se novi otvarali, a za to nema potrebe i zašto bi to radili. Zatim, da se vodi knjigovodstvo. Pazite, svaki račun koji postoji mora imati svoje knjigovodstvo, mora se podnositi završni račun i sve to stoji na uvid javnosti i nema potrebe nešto što je normalno definisati ovakvim predlogom zakona. (Predsedavajuća: Tri minuta.) Samo da završim sa tačkom 4), gde podnosi izveštaje u skladu sa ... to je isto definisano zakonima i mora da se uradi. Suvišne su ove odredbe, s tim što smatram da treba ovu kaznenu meru smanjiti, kao što sam naveo u svom amandmanu. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpska radikalna stranka.
Kao što je gospodin Kragović objasnio ovaj amandman, pored smanjivanja iznosa i raspona u kome mogu da se odrede ove novčane kazne, mi smatramo da je milion dinara strahovito velika novčana kazna, barem za nas. To su ogromna sredstva. Nama šeststo i nešto hiljada mesečno iz budžeta dolazi po osnovu broja poslanika i stranka poprilično zavisi od tih sredstava. Jednom da se kazni tako velika stranka, sa 337.000 članova, bitno ima da se oseti. Naravno, ove manje sa puno imovine, koje su Alisa u zemlji čuda u politici, to neće ni da osete. Što se tiče ovog drugog dela amandmana, tražimo da se briše tačka 2), a to je - ako ne otvori račun u skladu sa članom 12. ovog zakona. Radi se o računima posebno otvorenim kada su u pitanju izborne kampanje. Sve što stranka radi jeste promocija jedne političke ideje, promovisanje ljudi koji tu političku ideju mogu da ostvare. Sve što radi jedna stranka jeste lobiranje, prikupljanje simpatija, simpatizera, potencijalnih birača, želja da se poveća broj članova i sve drugo, da se postigne što bolji rezultat na izborima kako bi stranka došla u poziciju da primenjuje svoj program. To je politička stranka. Ona to u materijalno-finansijskom pogledu uvek radi preko svog redovnog računa. Verovatno da postoji potreba da se posebno evidentiraju sredstva koja su utrošena u toku izborne kampanje. Posebno evidentiranje je moguće, ali otvaranje novog računa na kome bi se samo to evidentiralno, verujte, biće nemoguće za sve stranke u Srbiji. Ova ideja koja se promoviše ovim zakonom, da jedna stranka koja namerava da učestvuje u izborima 15 dana pred izbore, pošto je proglašena lista, otvara račun na kraju izborne kampanje i preko toga se prikazuju svi prihodi i rashodi i opštinskih odbora, koji možda čak nisu u mogućnosti da telefoniraju centrali gde je račun, da joj prebaci sredstva, ovo je tehnički neizvodljivo. Tehnički je neizvodljivo ako ostane u zakonu. Tačka 2) kaže - kazniće se stranka od 200.000 do 1.000.000 dinara, a opštinski odbor nije ni bio u prilici da telefonira da iskoristi ta sredstva, makar da obezbedi binu. Interesantna stvar, zbog 20.000 neko treba da plati tako drakonsku kaznu. Zbog toga je potrebno da se ovaj amandman usvoji.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na član 20. na koji je amandman podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u sali Narodne skupštine nije prisutna ni gospođa Nataša Mićić kao predsednik Skupštine, niti ovlašćeni predlagač ministar Đelić, ministar finansija, da li zbog naslova u novinama - da je vrh države u transu, pa se verovatno oporavlja od tog transa, ili je nešto drugo u pitanju, ne znam. Mada, moguće je da je gospodin Đelić otišao da nabavi određenu medicinsku dokumentaciju, pošto vidim da javno izjavljuje da je Dinkić psihopata. Verovatno mu je za večerašnji duel potrebna medicinska dokumentacija da to potkrepi. Što se tiče amandmana Srpske radikalne stranke, to je da se član 20. briše, jer u članu 20. je definisano da politička stranka koja za izbornu kampanju utroši sredstva u iznosu koji je veći od iznosa propisanog zakonom, kazniće se za prekršaj novčanom kaznom od 200.000 do 1.000.000 dinara. Za prekršaj iz stava 1. ovog člana kazniće se i odgovorno lice iz člana 13. i člana 17. ovog zakona novčanom kaznom od 10.000 do 50.000 dinara. Molim vas, te kazne možda nisu ništa za gospodina Dinkića koji ima platu od 5.000 evra, ali vodite računa jer u članu 13. je definisano da ta lica, koja su odogovorna za zakonito prikupljanje i namensko trošenje treba da imenuje predlagač. Apsolutno sva sredstva moraju da budu zakonito prikupljena i namenski trošena. Nije to kao gospodin koji je vlasnik "MK komerca", koji pre 10 godina nije imao novca ni polovnog "golfa" da kupi, a sada je vlasnik čitave imovine koja se nalazi u Vojvodini. Vodite računa ko vas finansira, možda bi bolje bilo. Na kraju krajeva, u članu 17. pokušavate da definišete kakav je status određene političke stranke da bi se na taj način obavila unutrašnja kontrola finansijskog poslovanja, kao i da mora određeno lice biti odgovorno za finansijsko poslovanje. Ono što je sigurno to je da politička stranka ima legitimno pravo na trošenje legalno stečenog novca, jer se podrazumeva da je novac na legitiman i legalan način stečen. Recimo, predstavnici lokalne samouprave u Leskovcu su gospođa Bojana Ristić i Gojko Veličković, apsolutno lica koja su najmanje kompetentna i odgovorna da vrše vlast. Ko može da zabrani predstavnicima Srpske radikalne stranke da, ako treba, prodaju kuću i neku drugu imovinu da ih skinu sa vlasti i da vi na taj način utičete da možda neko drugi vrši vlast u Leskovcu ili u nekom drugom mestu.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Ovaj amandman je logična posledica naših prethodnih amandmana kojima smo tražili da se brišu pojedine odredbe Predloga zakona, te shodno tome ide ovaj predlog da se briše član 20. Stvarno ovo ništa ne znači. Ako se priča o tome ko je prekoračio dozvoljeni nivo sredstava za izbornu kampanju, ja shvatam jedno opredeljenje, da se u materijalno-finansijskom pogledu izjednače i učine što ravnopravnijim (da ne budu baš ravnopravni, ali što ravnopravniji) uslovi za političko delovanje stranaka kada se raspišu izbori. Moram da vam kažem da to u Srbiji još nije moguće. Kako obezbediti ravnopravnost kada postoje zatvoreni mediji, zatvoren medijski prostor za političke stranke? Onda je ovo onda potpuno besmisleno i onda ćemo doći u situaciju da neke stranke koje su na vlasti, bez obzira na veličinu, bez obzira na imovinu, ali koje imaju prohodnost kod Bojane Lekić, kod Željka Mitrovića, na B-92, na BK, gostuju stalno u tim emisijama, posećuju lokalne medije, a čuli smo da se formiraju sada lokalni državni mediji, iako je neka intencija da sve to ide u privatizaciju. Završavaju posao i nema potrebe da to iskazuju u izveštajima o materijalno-finansijskom poslovanju, niti imaju potrebe da to prikažu kao deo izbornih aktivnosti, jer, pobogu, pozvan je kao državni funkcioner da iznese stav Skupštine grada, da iznese stav Vlade ili ministarstva. Nema nadzornog organa koji bi tokom izborne kampanje kontrolisao da li ima zloupotreba, a opoziciona stranka, sputana sredstvima, a i ovim odredbama da ako potroši pet dinara više nego što je neko tamo zamislio kada je stavio prst na čelo, dolazi u situaciju da joj bude naplaćena kazna od milion dinara, a za neke opozicione stranke to znači i zatvaranje političke stranke. O tome se radi. Ako neko tumači da mi tražimo brisanje ove odredbe zbog toga što onemogućava neku koristoljubivost, pa nema koristoljubivosti, budite sigurni. Onaj ko se bavi političkim radom, a pogotovo ako je stranka u opoziciji, tu se kuburi sa sredstvima. Srpsku radikalnu stranku niko ne finansira do članova Srpske radikalne stranke, članova njihovih porodica i poneki građani koji je voljan da kupi neku našu knjigu i publikaciju i da na taj način pomogne Srpskoj radikalnoj stranci, tako da ovo tumačimo kao još jedno sredstvo za zaplašivanje.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Dobrosavljević. Reč ima narodni poslanik Vladimir Dobrosavljević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je poslednji amandman Demokratske stranke Srbije na ovaj zakon. Dakle, naša odredba da se politička stranka koja u izbornoj kampanji utroši sredstva u iznosu koji je veći od iznosa propisanog kazni dvostruko većom sumom od one o kojoj je reč i obustavi finansiranje iz javnih izvora do kraja mandata, zapravo je odredba koja je preuzeta iz nemačkog zakona o finansiranju političkih stranaka i mislimo da je ona prilagođenija samom duhu ovog zakona. Iz razloga što onda sve učesnike u izbornoj trci stavlja u jedan ravnopravniji položaj, nego fiksno određena suma, kako je predviđeno sadašnjim članom, od 200.000 do milion dinara. Na kraju, ali ne najmanje važno, ovo je, kao što smo rekli juče, dobar zakon. Napisan je u modernom duhu i on je dobar zakon čak i u evropskim okvirima. Međutim, on kao takav sam po sebi nije dovoljan. Neophodno je, i to je zaista apel koji sam juče uputio Vladi Srbije, a mogu i sada, dakle bez obzira na sve naše ideološke razlike i političke sukobe, bez obzira na to što je opoziciji cilj da Vlada bude što lošija, da bi ona na neki način to kapitalizovala, u interesu države, u interesu srpskog društva je da se institucionalne reforme obave i da se izvedu na način koji će odgovarati svim učesnicima u političkoj utakmici, ne samo sada nego i u budućnosti. Dakle, pored ovog zakona neophodno je, ponavljam još jednom, doneti zakon o političkim strankama, do kraja precizirati izborni zakon i zakon o sukobu interesa i konačno doneti zakon o narodnom poslaniku ili zakon o Narodnoj skupštini Republike Srbije. Tek na taj način će se u potpunosti stvoriti ambijent za institucionalne reforme u ovoj zemlji. To nije interes nijedne stranke među nama, ni vladajuće, ni opozicione. To je interes srpske države i srpskog društva. Na kraju krajeva, predlogom, kao što rekoh, dobrog zakona i sama Vlada Srbije je pokazala, odnosno ispravila jednu svoju zabludu koja je postojala u prethodne dve i po godine. Ta zabluda je glasila da su ekonomske i socijalne reforme moguće bez uređene države i bez uređenog političkog društva i političkih institucija.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Pavlović. Da li podnosilac amandmana želi reč? Po Poslovniku pauza se određuje u trajanju od jednog sata. S obzirom da imamo produženo vreme do 20,00 časova pauza će biti određena u 15,00 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 22. u kome tražim da se briše ovaj član, koji glasi: "Političke stranke su dužne da, u roku od šest meseci od dana stupanja na snagu ovog zakona, Odboru za finansije podnesu izveštaj o svojoj imovini, iskazan po vrsti, visini i poreklu imovine. Izveštaj se objavljuje u "Službenom glasniku Republike Srbije" o trošku političke stranke". Ja sam u svom amandmanu tražio da se ovaj član briše iz mnogo razloga. Ko je Odbor za finansije da bi se njemu podnosio izveštaj? Da li je on istureno odeljenje Vlade? Besmisleno je da se ovaj izveštaj objavljuje u "Službenom glasniku" i to o trošku političkih stranaka, i to iz dva razloga. Prvi razlog je da "Službeni glasnik" čitaju pravnici, i to u okviru svog posla. Drugi razlog - zašto bi političke stranke finansirale "Službeni glasnik"? Prava javnost se postiže ako se ovaj izveštaj sačini i ako ga objave mediji, a obaveza stranaka je da to medijima dostave. Izveštaj o imovini, odnosno poreska prijava se podnosi nadležnom poreskom organu. Nadležni državni organi su ovlašćeni za praćenje zakonitosti rada pravnih lica, a ne skupštinski odbori. To što ste vi počeli vašu izbornu kampanju na ovaj način neće uticati na volju birača. Sve što radite vratiće vam se kao bumerang. Vi ćete vaš politički i finansijski izveštaj podneti građanima Srbije na izborima, ali budite sigurni da vam oni to neće usvojiti.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Izvolite, reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika, poslanička grupa SRS.
Član 22. stvarno ne treba da postoji. Prvo, sve stranke su u obavezi da podnesu završni račun, a sastoji se iz bilansa stanja i bilansa uspeha, a u bilansu stanja iskazuju svoju imovinu. Sve to postoji. Zašto bi sada posebno obaveštavali radno telo Skupštine Republike Srbije i ne znam zašto bi političke stranke posebno to objavljivale u "Službenom glasniku Republike Srbije". Ako je u materijalno-finansijskom poslovanju politička stranka izjednačena sa ostalim pravnim licima, onda dajte da i sva preduzeća, ustanove, institucije objavljuju izveštaje o svojoj imovini u "Službenom glasniku Republiku Srbije", jer ne vidim razliku i ne vidim razlog zašto bi to radilo samo jedno pravno lice, a kada govorimo o materijalno- finansijskom poslovanju političke stranke, mi govorimo o njoj kao o pravnom licu. Zašto bi se to pravno lice razlikovalo od drugog pravnog lica koje se bavi nekom drugom delatnošću? Nema razlike. Pravna lica su izjednačena u pravnom prometu i u pogledu materijalno-finansijskog poslovanja su iste obaveze svih pravnih lica prema državi i inspekcijskim organima. Znači, stanje imovine nalazi se u bilansu stanja i dostupno je svakom inspekcijskom organu, stavlja se na uvid javnosti i ne samo državni organi, nego svako zainteresovan može da se obrati i dobiće te podatke. Ako se ti podaci objavljuju o političkoj stranci kao o pravnom licu, onda dajte da se to objavljuje i o drugim pravnim licima, osiguravajućim društvima, bankama itd. Tako se konstituiše neravnopravnost, pre svega u pogledu materijalno-finansijskog poslovanja. Zato je član 22. ovog predloga zakona nepotreban, jer je u suprotnosti sa ostalim propisima koje regulišu materijalno-finansijsko poslovanje. Nema nijednog opravdanog razloga, ne samo za ovaj hitan postupak, nego za posebno naglašavanje da kada su u pitanju političke stranke i njihova imovina to bude objavljeno. Diskutujem vrlo principijelno, jer ako pogledate imovinu SRS, to su kompjuteri, to je pravo zakupa, mada to nije imovina, ali se vodi kao neko pravo; i šta bi bilo još osim te političke ideje i oštrog jezika, kao oružja, drugo ne postoji. Postoje dva-tri automobila i to je kraj priče. Za razliku od toga, imamo stranke koje su samo registrovane, a raspolažu velikom imovinom. Ako ste ovo pisali zbog ovih drugih političkih stranaka koje su povukle amandmane, jer su se ujele za jezik, onda imate našu podršku, jer želite da raščistite unutar svojih redova imovinsko stanje. Kada raščišćavate, onda idite i na imovinsko stanje fizičkih lica.
Tri minuta. Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Sreten Mitrović. Da li podnosilac amandmana želi reč? Da. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ispred SPS-a podneli smo amandman na član 22. stav 1. koji glasi: "Političke stranke dužne su da, u roku od šest meseci od dana stupanja na snagu ovog zakona, Odboru za finansije podnesu izveštaj o svojoj imovini, iskazan po vrsti, visini i poreklu imovine". S obzirom da je kolega iz radikalne stranke uglavnom rekao ono što ću ja možda da ponovim, jer Odbor za finansije je skupštinski organ koji ima prevashodno konsultativni karakter, pa mu ne treba prenositi druga ovlašćenja. Sigurno da ne treba formirati nove radne grupe ili nove odbore koji će kontrolisati; zašto da stranke podnose posebne izveštaje o svojoj imovini i o svom finansijskom poslovanju, kada postoje državni organi, imovinsko-pravne službe i katastri i svi ostali koji mogu da utvrde imovinu i poreklo imovine svih stranaka. Međutim, ako pojedine stranke ne smeju da prikažu svoju imovinu, jer ne znamo kako su je zakonski prisvojili, a s obzirom na neke stvari koje su se dešavale posle 5. oktobra, sigurno da su neke namere druge. Zašto Odboru za finansije, kada znamo da u odborima ne učestvuju, uglavnom, sve stranke? Sigurno da ovaj član ili treba brisati ili izveštaj treba dostaviti samoj Skupštini. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, gospodine Siniša Mitroviću, u članu 23. reči " i člana 16. stav 5." brišu se. Cenim ga i on je umna i pametna glava koja tu sedi. Predložio sam, Siniša, da se briše u članu 16. stav 5. Do sada je govoreno i mislim da je besmisleno da jedna stranka treba da vrši reviziju i da nađe revizora i da ide u dve-tri kuće i da plati 200, 300 hiljada itd. Siniša, šta je ministar Batić rekao. Kažem, organizuj stranku, pa onda piši zakon. To je besmisleno što pišeš. On je to na Vladi rekao tvorcu ovog zakona. Znači, ovaj zakon treba da napiše onaj ko ima stranku, onaj ko je 10 godina stvarao stranku. Tu ima jedna nedoumica. Znamo da su ovde legalnim putem četiri stranke ušle, Siniša, u parlament, a najjači je DOS-177 poslanika, pa SPS, pa SRS, pa SSJ. Sada, kako ćete prebaciti pare na ovaj šljam SNS i ove koji su odbegli tamo i ovamo? Kako ćete da vršite reviziju? Oni nisu, Babiću, izabrani legalnim putem. Ovi izdajnici i šljam iz SPS-a koji beže, to su drugi, to nije bilo na izborima, da li je tako, Siniša?
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Ovim amandmanom tražimo da praktično ministar radi svoj posao, ali da ne propisuje neke beznačajne obrasce, a pogotovo obrasce koji idu prema Odboru za finansije, jer to praktično nema nikakvog značaja. Ovim amandmanom sledimo neke prethodno podnete amandmane. Kako bi se shvatio politički život u Srbiji - znate, sve je isto a njega nema. Mi smo svedoci dogradnje da je sve moguće. Evo vidite, mi radimo ovde sa 40 ljudi, nema ni 40. To već više nije stvar ni Poslovnika ni Ustava. Nije stvar više ni dobre volje, ni vaspitanja, ni tolerancije. To je pitanje kada se priznaje nemoć. Nemoć se priznaje jer je javnost udaljena, a produženo vanredno stanje, možemo da pričamo, ne dobijamo kazne, niko ne čuje, to je druga stvar. Vi malo trpite ovo što čujete, malo više razmišljate, malo se kladimo koliko će ostavki u međuvremenu da padne, ko neće da se vrati iz inostranstva i, vidite, već je to krenulo na taj način. Stvarno je ova skupština izgubila bilo kakav smisao i u smislu člana 82 ...
Narodni poslaniče, upozoravam vas na poslovničku obavezu da razgovarate o sadržini amandmana.
Da, i u smislu člana 82. pozivam vas da proverimo da li postoji kvorum da radimo, jer nema smisla raditi pred praznom salom.
Molim narodne poslanike da utvrdimo da li postoji kvorum potreban za rad, na predlog narodnog poslanika Zorana Krasića, zamenika predsednika poslaničke grupe SRS. Konstatujem da imamo kvorum za rad. Da li se u raspravi o članu 23. i amandmanu narodnog poslanika Lazara Marjanskog još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 24. amandman su u istovetnom tekstu podneli zajedno narodni poslanici Rajko Baralić i Joca Arsić i narodna poslanica Vjerica Radeta. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, na Predlog zakona o finansiranju političkih stranaka kolega Joca Arsić i ja smo u ime poslaničke grupe SPS podneli amandman na član 24. da se stav 2. briše. Neobično je da se u prelaznim i završnim odredbama ostavlja delimično na snazi stari zakon sa istim nazivom. Ja hoću da kažem, ovo je nešto posebno, kada je pomenuti zakon usvajan na jedan volšeban i očigledno nekorektan način, neko je prisvojio imovinu o kojoj bi se moglo na različite načine raspravljati čija je. Tim pre što je tu imovinu kasnije kupio direktor Demokratske stranke i što s tim u vezi još uvek postoji sudski spor i što je ta imovina, između ostalog, bila predmet NATO bombardovanja i što je pilot, gospodin Džon Smit, koji je izvršio bombardovanje pre 20 dana boravio na luksuznoj jahti jednog važnog čoveka u ovoj zemlji. Zato nije dobro da se čak i ovim zakonom ostavlja dilema u vezi sa ovim stvarima; imovina je imovina, kako je stečena o tome može da se raspravlja, ali to ne daje za pravo nikome da dolazi do imovine koja nije formalno raspravljena. Zato mislim da treba prihvatiti ovaj amandman. Ovo o čemu sam malopre govorio predmet je sudskog spora, iako je imovina prodata Slovencima usred sudskog spora za nekoliko puta višu cenu nego što je kupljena od države. Nema veze, jednog dana imaćemo finu direkciju o tuđem trošku. Hvala lepo.
Da li još neko od podnosilaca amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta.
Članom 13. Zakona o finansiranju političkih stranaka koji je donet oktobra 2000. godine i članom 14. se reguliše status imovine koja je pripadala Savezu komunista, Socijalističkom savezu radnog naroda Jugoslavije i Savezu socijalističke omladine Jugoslavije. Prema tom članu 13, čije produženje roka trajanja predviđate ovim članom 24, predviđeno je da se ta imovina prenese na tada Saveznu vladu, s tim što će, konkretno piše, najmanje jedna polovina nepokretnosti koje su u svojinu Savezne Republike Jugoslavije prešle primenom stava 1. ovog člana biti dodeljena parlamentarnim strankama na korišćenje za redovan rad. Rok za ovaj posao bio je šest meseci i istekao je maja 2001. godine. Vi ste na osnovu tog člana 13. uzeli određenu imovinu od SPS-a, naravno, ja nemam nameru ovde da plačem nad sudbinom SPS-a, ali vi niste ispunili onaj drugi deo koji je predviđen stavom 2, niste tu imovinu podelili parlamentarnim strankama. Umesto toga, vodite besmislen spor da SRS iselite iz legalno zakupljenog poslovnog prostora. Takođe niste uradili onaj deo koji ste imali kao obavezu i u odnosu na Novu demokratiju, sada Liberale Srbije, kojima je ostao značajan deo imovine koja je pripadala Savezu socijalističke omladine; to su velike površine u svim gradovima širom Srbije i to, gospodine Mitroviću, nema veze sa Bagdadom, ima veze nelegalan izvoz oružja preko "Lutre". Iz razloga koje sam navela članove 13. i 14. ne treba dalje primenjivati, s obzirom da su isključivo zakonski određeni rokovi i za član 13. i za član 14. koji govori o eventualnom brisanju uknjižbe imovine ovih bivših organizacija; trebala je ili je već prešla u imovinu tadašnje Savezne vlade, brisanje uknjižbe je regulisano zakonom i brisanje uknjižbe može da se vrši u apsolutnom roku od pet godina. Pošto je taj rok istekao, mislim da je apsolutno opravdano da se ovaj amandman prihvati, jer ako ne bude prihvaćen ovaj amandman, totalno je besmisleno ostaviti na snazi članove 13. i 14. ovog Zakona o finansiranju političkih stranaka, koji se inače stavlja van snage. To što se vode sporovi nema veze sa ovim članovima zakona. Kako se sporovi budu završili, pravosnažne sudske odluke će se primenjivati, pa i na Liberale Srbije, naravno.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Praktično ne postoji nijedan zakonski razlog zbog čega bi se održala na snazi dva člana zakona koji prestaje da važi. Ali, taj zakon, koji je donet krajem 2000. godine, osim toga što je interesantan jer jednu imovinu proglašava državnom, ima jedan drugi deo gde se kaže da pola te imovine treba da se da na korišćenje strankama. Verovatno je tu najmanje učinjeno. U nekim mestima jeste, gde nije bilo sporova, u nekim su sporovi zaustavili taj proces. Moram da kažem kako to u praksi izgleda. Vidite, kada je SRS osvojila lokalnu vlast u Zemunu, krajem 1996. godine, sve stranke koje su imale odbornike u Skupštini opštine Zemun, u roku od 15-tak dana dobile su poslovni prostor za korišćenje, i GSS, sve redom političke stranke su dobile. Dobile su i neograničeno pravo korišćenja velike sale u Kosovskoj ulici za promotivne skupove, sa vrlo kratkom procedurom, samo da se na vreme najavi, da sala nije zauzeta. Te stranke su mogle da računaju na sredstva iz budžeta, koliko je bilo moguće da se prema broju odbornika finansiraju, i svaka stranka je imala svojpodlistak uZemunskim novinama. Možda tonije bio odraz neke demokratije, možda je na sve to mogla da se stavi neka zamerka. Ali, 2000. godine, kada su sprovedeni oni lokalni izbori, desilo se da SRS više nije mogla da koristi nijednu salu, desilo se da je Opštinski odbor SRS u Beloj Crkvi brutalno izbačen, u Inđiji opštinska vlast dođe i zameni bravu i kaže - vi više ne koristite ovo. Ima li sudskog naloga - nema, ima neko rešenje - nema, ko je to - potpredsednik i predsednik Izvršnog odbora nogom razbili i završili posao. Naravno, krivični postupci idu svojim tokom i to nije problem i ne tražim da to Skupština reši i ne treba Skupština to da rešava, ali ukazujem na ono što nam se spočitava ovde, a tiče se tolerancije i podobnosti da se shvati višestranački sistem. Ako smo politički neistomišljenici, neznači da treba da se uništavamo. Neko političke neistomišljenike uništava nekim zakonima. (Predsedavajuća: Tri minuta.) Samo još jednu rečenicu. Vi možete da spočitavate ljudima iz SPS-a koji vuku poreklo iz 1945, ali niko od vas ne može meni da spočitava neke stvari, niti progon, pa čak ni oni koji su dolazili da me mole da ih podržim dok štrajkuju. Oni koji su hvatali priključak 2000. godine po nečijem nalogu, bolje bi bilo malo da se pokriju.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Siniša Mitrović, zamenik predsednika poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije.
Obzirom na ovaj amandman koji je istaknut, moram da priznam da sam stvarno demotivisan da ulazim u dijalog koji meni više liči na dijalog pred seoskom prodavnicom, da se takva argumentacija iznosi. Za validan dokument o izvozu oružja znam da je samo jedna hladna sablja bila isporučena u Bagdad i da je to jedina ozbiljna priča.
Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred SRS podneo sam amandman kojim tražim da se u članu 25. zapeta zamenjuje tačkom, a preostali deo teksta briše. Ovaj predlog zakona ima za cilj sprečavanje finansiranja političkih stranaka i gušenje onih prava građana Srbije koja su im zagarantovana Ustavom Republike Srbije. Predlog zakona o finansiranju političkih stranaka stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije", a primenjivaće se od 1. januara 2004. godine. SRS smatra da je odložena primena zakona nepotrebna, s obzirom da političke stranke i po važećim propisima imaju tekuće račune podložne svim vrstama kontrole. Čemu onda odlaganje primene Zakona o finansiranju političkih stranaka? Kako koje se sfere društva dotaknete, izazivate haos. Umesto da se problematika pojednostavi, vi vašom nesposobnošću i naglašenim autizmom pravite pravi galimatijas problema. O zabrani finansiranja političkih stranaka od strane stranih država govore bez skrupula oni koji su svoju egzistenciju i dolazak na vlast zasnovali upravo na pomoći stranih država. Strategija Vlade Republike Srbije zasniva se na borbi protiv korupcije, a korupcija je našla utočište nigde drugde nego u epicentru Vlade. Vraćanje poverenja građana u politički sistem je vaša iluzija, jer pre će Dunav krenuti od Smedereva ka Beogradu, no da vi, ovakvi kakvi ste, steknete bilo kakvopoverenje građana. Ne gajim nadu da ćete prihvatiti moj amandman, ali imam nadu da ću uskoro sa svojim kolegama poslanicima SRS na mitinzima širom Srbije pomoći građanima da čuju vašu oproštajnu pesmu - labud najlepše peva pred smrt. Vaša najlepša pesma će ići uz ritam bubnjeva Dragoljuba Đuričića, onako kao ste i došli na vlast. Liberalna demokratija je oblik totalitarnog režima, isto kao fašizam i komunizam. Osim diktature, sile i kršenja sloboda i prava građana, vi, gospodo, drugih argumenata nemate. Samo bih hteo još Milki da kažem nešto - u ukrštenim rečima tica kreštalica, Milka, zove se papiga.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Ova primedba koja se iznosi u amandmanu mogla bi da se odnosi i na neke druge zakone koji su ovde usvajani i koji su u proceduri. Ako predlažete hitni postupak i onda navedete da taj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja, onda je normalno da se sa danom stupanja na snagu tog zakona on i primenjuje. Samo izuzetno, za pojedine sistemske zakone, krupne zakone koji traže tektonske promene, moguće je rešenje da se on jednog dana usvaja, stupa na snagu u roku od osam dana, a počinje da se primenjuje nakon isteka šest meseci, bilo je slučajeva i godinu dana, i to u zavisnosti od količine i potrebe poslova koji su neophodni da se obave da bi zakon mogao da se primenjuje. Ovo što ste vi napisali jednostavno deluje kontradiktorno. Želimo da se zakon po hitnom postupku usvoji, da stupi na snagu odmah, a primenjivaće se videćemo kada. To je neozbiljno. Doduše, predlažete odluku o razrešenju, pa ne glasate za svoju odluku. Što se tiče one sablje, sablja nije mogla nikako da izađe bez odobrenja nadležnog državnog organa. Zamislite, odobrenje je morao da napiše Mlađan Dinkić. Verovali ili ne, tako je u našim propisima, pošto se radi o umetničkoj vrednosti, izuzetnoj. Morao je Dinkić da napiše odobrenje i stvarno je otišlo to, ali ne kao hladno oružje, nego kao poklon. Radi se o staroj srpskoj vojnoj sablji.
Narodni poslaniče, pozivajući se na disciplinu i samodisciplinu pripadnika vaše poslaničke grupe, ja vas molim da sami sebe upozorite da je ovo kršenje Poslovnika Narodne skupštine.
Zašto?
Zbog toga što ne govorite o sadržaju amandmana.
O tome je bilo govora malopre.
Narodni poslaniče, dobili ste tri minuta da govorite o sadržaju amandmana na član 25, koji je podneo narodni poslanik Dragan Čolić.
Ja se nadam da ćemo usvajanjem ovog amandmana sprečiti situaciju da nećemo da saznamo podatke ko je preko Liberije izvozio, ko je bio član Upravnog odbora "Jugoimporta". Tamo je 60 hiljada dinara bila pretplata.
Upozoravam vas na poštovanje Poslovnika Narodne skupštine.
Pogledajte član 25, šta tu stoji i pogledajte kako se finansiraju političke stranke i kažite ko je bio član Upravnog odbora. Ako ne znate, članovi Upravnog odbora su bili Zoran Živković i Dušan Mihajlović. Izvozio je u Liberiju Čume zajedno sa ovim što se rehabilituje na VMA, vašim generalom Pavkovićem. Molim vas, ja zbog toga tražim da ovaj zakon što pre stupi na snagu, kao i da se usvoji i onaj stav 2. da što pre vratite one pare, onih 400 miliona koje ste dobili.
Narodni poslaniče, imali ste izlaganje o prethodnom amandmanu, gde vam je dopušten ceo minut više nego što je to inače narodnim poslanicima u ovoj skupštini, gde ste imali stav o vašem osećanju demokratije i dokazali da ste umeli da poštujete druge. Žao mi je što ste to porekli u ovom izlaganju povodom amandmana na član 25. Ovim smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima. Da li predlagač, odnosno predstavnik predlagača želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona o finansiranju političkih stranaka u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O NARODNOJ BANCI SRBIJE (zajednički načelni pretres sa 3. tačkom dnevnog reda) Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona za koje je po predlogu narodnog poslanika Siniše Mitrovića Skupština odlučila, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da je, shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe pet časova i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim sve poslaničke grupe, predsednike, zamenike predsednika ili ovlašćene predstavnike da dostave spisak narodnih poslanika članova poslaničke grupe i redosled kojim žele da se obrate Narodnoj skupštini, a po obavezi iz Poslovnika Narodne skupštine. Otvaram zajednički načelni pretres o: - Predlogu zakona o Narodnoj banci Srbije, i - Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o bankama i drugim finansijskim organizacijama. Da li predstavnik predlagača gospodin Božidar Đelić, ministar finansija i ekonomije, želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Božidar Đelić, ministar u Vladi Republike Srbije.
Poštovani poslanici, dame i gospodo, pred vama je objedinjena diskusija o dva zakona: o Narodnoj banci Srbije i izmene i dopune Zakona o bankama i drugim finansijskim organizacijama. Oba zakona se tiču centralne, monetarne institucije Republike Srbije. Predlažući ove zakone mi ispunjavamo obavezu koja je preuzeta Ustavnom poveljom i Zakonom o sprovođenju Ustavne povelje, kao i neke obaveze preuzete u sprovođenju programa trogodišnjeg aranžmana sa MMF-om, ali, što je mnogo važnije, na taj način dolazimo, ukoliko usvojite ove predloge zakona, do modernih zakona koji regulišu jednu izuzetno osetljivu i važnu oblast. Znači, ovaj zakon ne donosimo zbog drugih i predlažem da donesemo najviše zbog nas samih, jer u domenu monetarne politike, nadzorom nad bankama, deviznom politikom, ali isto tako i nad radom centralne monetarne institucije, mi ćemo usvajajući ove zakone napraviti veliki napredak. Ne samo to, prestaćemo da budemo izuzetak. Izuzetak sa tek nekoliko drugih zemalja, gde centralna monetarna institucija nema nikakav nadzor. Kao što smo videli, sa posebnim finansijskim planom, koji je predložilo rukovodstvo Narodne banke Jugoslavije, ceo finansijski plan se sastoji od tri reda: ukupni prihodi, toliko milijardi, tada je bilo 17,8 milijardi; ukupni rashodi, isto toliko 17,8 milijardi; i treća tačka, ovaj finansijski plan stupa na snagu osam dana posle njegovog proglašavanja. Primetićemo, imajući u vidu koliko diskusija imamo i u ovom domu, o mnogo manjim efektima, ciframa, a isto tako možda i o nekim manje važnim temama, veoma je važno da zbog valjanog sprovođenja monetarne politike, valjanog funkcionisanja platnog prometa, nadzor nad bankama moramo inovirati u ovome domenu, ne samo u interesu demokratskog nadzora nad radom stručne institucije, nego i zbog samih onih koji rade u centralnoj banci. Jer, naravno, pojačani nadzor i samim tim prihvatanje pomnih izveštaja, bolje znanje o tome što se dešava, usvajanje nekih predloga, to je način na koji će samo rukovodstvo i oni koji su zaposleni u Narodnoj banci dobiti više vere u sebe i demokratsko pokriće i uveravanje da je ono što rade po zakonu i po onome što je zacrtano u ekonomskoj politici, naročito u monetarnoj politici. Samim tim, ova dva zakona su u najboljem interesu i onih koji su zaposleni u Narodnoj banci, jer na taj način imaće mnogo više ingerencija, mnogo više nazavisnosti i sigurno, uz pojačani nadzor, sigurnost da je ono što rade posve po zakonu. Zato apelujem na vas da glasate za ova dva zakona. Hteo bih da uđem u nekoliko detalja i da kažem nekoliko reči o tri ključna elementa koja se nalaze u ova dva zakona. Prvo, suprotno onome što se nažalost čulo, jer oko ovog zakona se digla jedna posve drugačija priča o javnom životu, ovaj zakon jača nezavisnost Narodne banke. Zašto? Zato što je iskustvo zemalja u tranziciji i razvijenih zemalja u poslednjih 30 godina - bez trunke sumnje i to je jedan od retkih elemenata gde bukvalno nema sumnje, jer u ekonomiji mnogo toga može da se diskutuje, mnoge teorije mogu biti opovrgnute time što se dešava u praksi, međutim, ovde se i teorija i praksa slažu - da su jaka centralna banka, nezavisna monetarna politika na srednji i na duži rok pravi recept za bilo koju zemlju, bilo da je ona siromašna, srednjerazvijena ili bogata. One zemlje gde su centralne banke jake i nezavisne u sprovođenju monetarne politike su isto zemlje gde je inflacija niža, i na srednji rok, mada je to i jedna od onih specifičnosti sprovođenja ekonomske politike na kratak rok. To nije uvek dobro. Nije uvek lako uklopiti sa privrednim rastom. To su isto zemlje koje na duži rok imaju povećanje produktivnosti rada, a isto tako i povećanje bruto domaćeg proizvoda po glavi stanovnika, i na kraju krajeva bolji život i standard za njihove građane. Na drugom kraju spektra nalaze se zemlje sa slabijim monetarnim centralnim institucijama, slabom monetarnom politikom, velikim uticajem dnevne politike. Naš narod je i te kako okusio, i to dva puta u poslednjih 13 godina, kroz hiperinflaciju šta je to što može da donese slaba monetarna politika, slaba centralna institucija i direktan politički pritisak na nju, uz posve neodgovorne javne finansije koje idu kao tandem sa njom. Zbog toga, veoma je važno naglasiti ovde da ovim zakonom,kao što kažu naši domaći eksperti, ali i mnogobrojni inostrani eksperti i relevantne institucije, kao što su MMF, Svetska banka ili pak Evropska unija, značajno unapređujemo nezavisnost Narodne banke Srbije. Ja ću to obrazložiti u nekoliko kratkih rečenica. Drugi element koji imamo u ovom zakonu, to je nešto jači nadzor nad radom centralne banke, jer ako pogledamo ono što se nalazi u ovom predlogu pred vama, mogu vam reći da je ovaj nadzor jedan od najmanjih i najmanje obimnih i dubokih, koje ima bilo koja centralna banka. Pitaćete se - zašto to? Zato što smo duboko uvereni da je to prava mera za Srbiju u ovom momentu, da se taj nadzor ne bi pretvorio ponovo u neko uplitanje, u neku formu egzibicije u javnom životu i, ne daj bože, kroz uplitanje ljudi sa strane, da dođe do nekih nepravilnosti u radu, prodaje poverljivih informacija o nekim finansijskim organizacijama koje mogu izvući dobrobit od njih. Zbog toga ovo što je predloženo u domenu nadzora odskače od modela koji je sada opšteprihvaćen, gde imate uplitanje ljudi sa strane koje izglasava Skuština, u srcu operacija Narodne banke, to je sprovođenje monetarne politike, devizne politike i funkcionisanje platnog prometa i nadzora nad bankama, ali za to ima veoma valjanih argumenata za Srbiju danas. Poslednja stvar je, uvažavajući sve što sam do sada rekao, unapređenje koordinacije rada Narodne banke Srbije sa radom Vlade Republike Srbije i naravno sa Skupštinom. Ako mi sad dozvolite želim da pređem na svaku od ove tri tačke, da kažem nekoliko rečenica o svakoj od njih. Prvo, nezavisnost Narodne banke Srbije. U Predlogu zakona u članu 2. stav 2. i 3. se kaže - Narodna banka Srbije je samostalna i nezavisna u obavljanju funkcija utvrđenih ovim i drugim zakonima i za svoj rad odgovorna je Narodnoj skupštini Republike Srbije. Vama, ne Vladi. Naravno, Vlada je emanacija većine i tu je korespondencija i ne treba sada videti neku apstrakciju. Ipak, ako smo demokratija, kako reče Tokvil - to je tiranija većine, znači da ta većina u mnogo čemu ima uticaj na ono što se dešava u društvu, ali, sa druge strane, kao što su neki drugi znameniti ljudi rekli - to je najmanje loš način organizacije života u jednom društvu. Samim tim ne može se izbeći neka većina i neka demokratičnost, neki nadzor, ali ipak imate u stavu 3. ovog zakona nešto što je Slovenija, ili pak Češka, uvela tek prošle godine, 2000. godine, a to je da Narodna banka Srbije u obavljanju svojih funkcija neće primati niti tražiti uputstva od državnih organa i drugih lica. Da budemo jasni, Narodna banka Srbije će sarađivati, ali na ovaj način i u zakonu je jasno rečeno, u tim prvim opštim odredbama, da nema više onih telefona koji kažu - daj primarnu emisiju tom preduzeću. Uzgred budi rečeno, primarna emisija za preduzeća ni u kom slučaju nije moguća, a što se tiče budžeta Republike Srbija ona je izuzetno limitirana na 5% ukupnih prihoda. Isto tako, kroz amandmane koje smo prihvatili, te pozajmice će morati da budu vraćene do kraja godine, tako da su to veoma kratkoročna premošćavanja nelikvidnosti i nema štampanja novca ukoliko usvojite ovaj zakon, nema finansiranja deficita kroz neka uputstva koja neko može da da Narodnoj banci. Želim da to bude jasno jer se u zadnje vreme puno licitira na ovu temu, bez ikakvog uporišta u ovom zakonu. Najzad, Vlada niti predlaže niti imenuje ijednog od rukovodilaca u Narodnoj banci, niti imenuje, niti predlaže ijedan organ upravljanja Narodne banke. Ta odgovornost i čast su prepuštene ovom domu. Što se tiče ciljeva Narodne banke, tu imamo nešto što je postao standard i što je vezano za efektivno iskustvo koje imaju sve zemlje, a to je da je osnovni cilj koji se ovde predlaže za Narodnu banku Srbije postizanje i održavanje stabilnosti cena. To je jasno naznačeno kao osnovni cilj i kada se kaže osnovni cilj, to znači da su drugi ciljevi podređeni tom cilju. Tako da ona sterilna i zastarela priča upošljavanja deviznih rezervi za rast ili pak mogućnosti da se nešto pozajmi na momenat pa se vrati, da se to malo bolje zavrne, to je nešto što neće prihvatiti ova institucija, samo zbog toga što neko ne može imati nešto i njegovu suprotnost, devizne rezerve su upotrebljene da se obezbedi pokriće za našu nacionalnu valutu. To je cena poverenja u našu nacionalnu valutu. To ima cenu, ali zauzvrat imamo stabilnu valutu i posle dve i po godine to je sigurno jedno od najvećih dostignuća u našoj državi i za to možemo biti zahvalni i guverneru Dinkiću i celoj njegovoj ekipi, jer su oni radili sa puno žara, sa puno angažovanja i energije na postizanju tog cilja. To nije pisalo u tom zakonu, ali oni su se svesrdno angažovali na tom cilju. Naravno, znamo šta se dešava ovih dana, ali želim da kažem da u ovome što sam rekao nema ni trunke licemerstva, ili pak neke ironije. Ja ovo iskreno mislim. Isto tako, imate u ovim ciljevima i jedan sporedni cilj, a to je očuvanje finansijske stabilnosti. Znači, Narodna banka Srbije treba da obezbedi stabilnost našeg finansijskog sistema. Šta to znači? To znači da ukoliko jedna banka upadne u neki problem likvidnosti, Narodna banka mora biti tu kao prvi branilac stabilnosti. Mi smo videli da Narodna banka ne može uvek to sama da uradi. Nažalost, ono što smo morali da uradimo početkom prošle godine, a to je pokretanje postupka stečaja nad četiri banke, gde ne samo da je Narodna banka intervenisala, preduzela mere koje su bile nužne, da te četiri banke ne bi same po sebi, zbog njihove važnosti, likvidnosti, i povukli ceo finansijski sistem, nego naravno budžet Republike Srbije je bio angažovan, i to pozamašno sa nekih 7,6 milijardi dinara, naravno, to je bilo blagovremeno obezbeđeno u budžetu, nadoknadili likvidnost banaka i preduzeća i građana koje su mogle da budu zarobljene na računima koje su te banke imale u momentu kada su bile zatvorene. Naravno, sada se taj novac vraća jer budžet Republike Srbije je poverilac prvog reda. U protekle dve-tri nedelje, shodno ročištima koje je trgovinski sud organizovao, mi smo već "vratili" nekih 1.200.000.000 dinara od angažovanih sredstava i biće ih još. Sigurno je, nikada nećemo vratiti ceo iznos. Zbog toga moramo imati tu jasnu ideju gde Narodna banka čuva finansijsku stabilnost, a Republika Srbija jemči, i to je u članu 1. ovog zakona, za njene obaveze. Cela država stoji iza Narodne banke. Nema mogućnosti da ona bankrotira, suprotno onome o čemu se isto spekulisalo u javnosti. Najzad, treći stav u tom ključnom članu nalaže da će, ne ugrožavajući osnovni cilj, Narodna banka Srbije podržati sprovođenje ekonomske politike Vlade Republike Srbije. To je jedna standardna formulacija gde se vidi da Narodna banka mora imati apsolutnu nezavisnost u onome što je njen cilj, mora da ima veoma jasan cilj, ali to ne znači da je ona negde u nekoj apstrakciji, da je na nekoj drugoj planeti, da njeni ciljevi ne treba da budu u onoj meri, koliko je to moguće, harmonizovani i njeno delovanje apsolutno koordinisano sa ostatkom ekonomske politike Vlade Republike Srbije. To je jasno i moderno naznačeno i zbog toga je formulacija ovog člana jedna od standardnih koje možemo imati. Ako sada pređem na pitanje u smislu jačanja nezavisnosti, hteo bih da kažem nekoliko reči o onome što su organi upravljanja Narodne banke Srbije, utoliko više što je bilo dosta spekulacija u javnosti i puno netačnih informacija koje su lansirane. Ako sagledamo imenovanje i organe, vidimo da način na koji je organizovano upravljanje Narodnom bankom dovodi do najblažeg nadzora, ali mnogo boljeg od onoga koji imamo danas, nad radom te institucije, koji sigurno postoji u Evropi i šire. Predlažu se tri organa. Prvi organ je monetarni odbor Narodne banke Srbije gde po funkciji sede guverner i viceguverneri, njih tri do pet. Sednicama prisustvuje, bez prava glasa, ministar za državne poslove finansija u smislu koordinacija, ali bez prava glasa. To je mesto gde se radi kolegijalno, za razliku od danas kada sve radi guverner, bez neke propisane procedure, jer i sama Narodna banka ima i zapisnike i odluke. Ni u kom slučaju ne želim da ovo što kažem znači da se tu nešto loše radi, ali u svakom slučaju, kroz jedno kolektivno odlučivanje imaćemo bolju transparentnost u onome što je srce Narodne banke, a to je sprovođenje monetarne politike, dizanje i spuštanje stope obavezne rezerve, intervencija na deviznom tržištu, odluka oko eskontne stope ili pak intervencija na otvorenom tržištu. Rečju, imamo kolegijalnost, imamo organizovani način postupanja, imamo zapisnike, imamo odluke, ali sve to se održava unutar Narodne banke Srbije. Želim jasno da kažem da to odstupa do neke mere od standarda svih zemalja u našem okruženju, pa i razvijenih zemalja, gde istovremeno imate jedan jedini organ koji je upravni i nadzorni u isto vreme, a koji se često zove savet, gde se donose odluke o monetarnoj politici, o nadzoru nad bankama i mnogo čemu drugom što je veoma osetljivo i gde glasaju ljudi koji nisu zaposleni u Narodnoj banci i koji su došli sa spolja. Ne samo to, nego ako pogledamo uporedno iskustvo u drugim zemljama konstatujemo da u dosta velikom broju tih zemalja oni koji dolaze van banke su često u većini, tako da u tim zemljama, i daću vam primer Hrvatske, Poljske, Češke ili pak Rumunije, u tim savetima ima više ljudi koji su imenovani, a da nisu guverner, viceguverner ili koji rade unutar centralne banke i oni glasaju sa istim pravom glasa kao guverner i njegova ekipa, koja je u manjini. Ta situacija nigde nije toliko ugrozila nezavisnost. Vidimo da je to posle moguće, jer to se tako radi, ali ono što se vama predlaže ovde to je da se uvaži specifičnost Srbije, njenih političkih i društvenih prilika. Činjenica je da je ovo početak tranzicije i da možda još nije momenat da se odluke o sprovođenju monetarne politike otvore na taj način prisustvu i glasanju i samim tim mogućnosti većeg javnog pristupa tim informacijama i, ne daj bože, da neko od tih članova te informacije koje su poverljive i osetljive plasira na jedan način koji je u interesu neke grupe, a ne druge. Na taj način mi obezbeđujemo da taj organ, prvi organ o kome sam pričao, monetarni odbor, ima kolegijalnost u odlučivanju, ali to ostaje unutar centralne banke. Ovde je inspiracija Švajcarska, koja ima ovu organizaciju i do neke mere Mađarska. U Mađarskoj postoji isto takva organizacija, s tim što ipak u Mađarskoj postoji odredba prema kojoj postoje ljudi u monetarnom odboru koji dolaze spolja, i to je nešto što smo ovde eliminisali. Drugi organ je guverner, guverner koji je u Ustavu SRJ i Zakonu o Narodnoj banci Jugoslavije bio jedini organ i to je unikat u svetu, da je jedna osoba odlučivala apsolutno o svemu i bila odgovorna za sve. Sada i ono što je samo rukovodstvo Narodne banke Jugoslavije predložilo u nacrtu zakona i predlogu zakona, u Saveznoj skupštini aprila prošle godine, znači baza za ovaj tekst postoji već 15 meseci i to je obilato korišćeno ovde. Tu je bio predviđen isto jedan nadzorni organ. Međutim, taj nadzorni organ je bio zbog toga što je sam Ustav bio prepreka, jer je predviđao samo guvernera kao organ. I, setimo se devedesetih godina, jedan savet koji je bio napravljen, bio je skinut, bio je zabranjen odlukom Saveznog ustavnog suda, koji je gledao Ustav i rekao - dok se ne promeni Ustav ne može se imati jedan takav nadzorni odbor. Sada se na ovu banku primenjuje Ustav Republike Srbije. Naravno, posle diskusije i konsultacije sa Ustavnim sudom Srbije ustanovljeno je da postoji ustavna baza da se donese jedan ovakav zakon i nema ograničenja da se napravi dodatni organ, kao što će biti savet Narodne banke Srbije, gde će, prema predlogu, biti pet osoba, četiri plus predsednik, koje najviše nadziru, ali pošto ipak donose neke odluke naši pravnici su rekli da se to ne može nazvati nadzornim organom i nadzornim odborom i onda se to samim tim zove savet Narodne banke Srbije. Taj savet se sastaje u proseku jednom u tri meseca i ima važne funkcije jer usvaja finansijski plan i godišnji račun, utvrđuje jedinstvenu tarifu Narodne banke, i na taj način biće malo više dijaloga oko tog pitanja. Ako pogledamo finansijski plan Narodne banke Jugoslavije od prošle godine, ustanovićemo da su naknade koje je naplatila privredi i bankama porasle sa nekih šest milijardi na skoro 12 milijardi dinara. Čini nam se da nadzor treba da pogleda šta se tu dešava i da vidi do koje je mere ono što Narodna banka i rukovodstvo želi da naplati od građana i privrede nešto što je primereno, a ne da bude neka forma pokrića za neke fiksne troškove koji možda nisu nužni, jer u našoj Narodnoj banci danas je zaposleno 4.700 ljudi, mada nema pouzdanih informacija. Naravno, tu je Zavod za izradu novčanica i treba da ostane. Lično sam apsolutno protiv bilo kakve sulude ideje, koja se nekada čuje, o privatizaciji takve institucije, i to apsolutno nije primereno. Isto tako, tu ima nekih organa koji će izaći iz sklopa Narodne banke, centar za bonitet, centralni registar, ima nečega što je tu predviđeno, tako da sada srce Narodne banke plus njene ekspoziture, teško je reći, ali možda je to negde oko 2.500 do 3.000 ljudi. U Grčkoj, koja ima najveću narodnu banku prema njenom broju stanovnika, to je 3.000. Velika Britanija ima narodnu banku koja ima 2.000 zaposlenih. Makedonija ima narodnu banku gde ima 290 zaposlenih, a Hrvatska 550, tako da imamo do neke mere jednu narodnu banku koja iziskuje još dodatnu reformu da ona ne bi njene fiksne troškove prenosila kroz naknade, kroz razlike koje će naplaćivati na kursu kada se kupuje i kada se prodaje i na neke druge načine na koje ona dolazi do prihoda, da to ne bude motiv za nju da naplati više, jer to je kao kada na samom izvoru novca on poskupi i onda se to prelama kroz ceo bankarski sistem i kroz celu privredu. Zbog toga to pitanje ima nekih prelaznih odredbi u ovom zakonu, koje treba da se bave tom krajnje nepopularnom merom, a to je racionalizacija samih operacija Narodne banke. Samim tim postoje neke odredbe u nadzornom organu, savetu, koje se tiču visine zarada guvernera i viceguvernera, kao i kriterijuma za zarade za ljude, za zaposlene sa ovlašćenjima. Tu moram da kažem da treba izbeći svaku formu demagogije da visokostručni zaposleni u Narodnoj banci Srbije moraju da imaju veoma dobre plate. One moraju biti uporedive sa ljudima koje oni nadziru, sa kojima rade, a to su banke, i iskustvo je da su u tim institucijama, bankama, plate uglavnom u zemljama u tranziciji dosta visoke i ne bi trebalo uopšte da bude predmet kontroverze da stručnjaci Narodne banke Srbije imaju posve korektneplate, čak i nekoliko puta veće od ljudi koji rade u Vladi. To se ne sviđa puno ljudima u Vladi, ali to je jednostavno neki standard koji postoji i ne bi trebalo da se to odrazi na odliv kadrova i odgovorno tvrdim da ovaj zakon neće dovesti do odliva, jer se jednostavno neće dozvoliti da zbog smanjenja njihovih plata vrsni stručnjaci odu. Ne samo to, nego ono što je veoma važno, ovaj organ nadzora, savet, vrši izbor ovlašćenog revizora koji treba da verifikuje finansijske izveštaje Narodne banke Srbije. Što se tiče imenovanja organa, bilo je puno priča o tome zašto i da li je to napad na nezavisnost Narodne banke i na status guvernera to što se u ovom predlogu zakona predlaže da njega ili nju predlaže Odbor za finansije Narodne skupštine. Želim da kažem da ukoliko je Ustav SRJ bio relevantan za zakon pre, sada je relevantan Ustav Srbije. Pre nije bilo moguće zbog ustava uvesti nadzorni organ i sada zbog Ustava Srbije, dok se on ne promeni, nije moguće predsednik Republike, što je ideja i standard,bude ta osoba koja predlaže guvernera, zato što je u Ustavu Srbije taksativno navedeno ono što može da radi predsednik. Ustavni sud Srbije je pre koju nedelju to napomenuo, jer vršilac dužnosti Republike Srbije je doneo neke odluke koje su bile poništene zbog toga što nije bilo uporišta u ustavu da one budu donesene. Zbog toga nije moguće da predsednik predlaže guvernera, sve dok se ne promeni Ustav, ali, naravno, jedna od promena koja će uslediti posle ustava biće jedna od ovih, da predlaže guvernera. Onda smo ostali sa dve mogućnosti. Prva je da guvernera predlaže Vlada, što jednostavno, kao što vidimo u ostatku ovoga, nije baš u skladu sa ovim principima, ili pak da to bude Skupština i odbor koji je relevantan za to, Odbor za finansije. To je praksa u Hrvatskoj. Guvernera Narodne banke Hrvatske predlaže Odbor za finansije i to nije smetalo guverneru Narodne banke Hrvatske da ove godine bude izabran za najboljeg guvernera u svetu od strane najboljeg časopisa finansija, tako da ne treba ni tu licitirati sa nekom demagogijom. To ne znači da guverner ne može biti dobar zato što ga predlaže odbor za finansije. Isto tako, ako pogledamo viceguvernere, za razliku od drugih zemalja gde se skoro svuda viceguverneri biraju u skupštini, na predlog guvernera često, a ponekad vlade, ponekad isto predsednika, ovde se predlaže da viceguvernere, odnosno najbliže saradnike guvernera, predlaže sam guverner, i to savetu Narodne banke Srbije. Tako da to ne bude ponovo neka tema za priču da postoji nadzor i postoji kontramehanizam i da se vidi koji su to ljudi koji su imenovani, jer u sadašnjoj situaciji i u sadašnjem zakonu, guverner imenuje koga hoće, totalno je autonoman u smislu imenovanja svojih saradnika. Može da ih ima koliko god hoće. Ostao je samo zamenik, koga treba da postavi Narodna skupština, tj. skupština Jugoslavije. Ovde se predlaže da nema zamenika, jer to je malo zastarela odredba. Ono što mogu još da kažem, to je da je u ovom zakonu veoma pomno razrađena procedura prema kojoj može doći do smene guvernera. Prvo, u zakonu imate taksativno numerisane razloge zbog kojih bi eventualno mogao da bude pokrenut postupak za smenu guvernera. To treba da pokrene savet Narodne banke Srbije sam. Posle toga, taj savet može proslediti, ukoliko ustanovi da ima baze za pokretanje tog postupka, nadležnom organu tj. Odboru za finansije Narodne skupštine. Odbor Narodne skupštine treba da traži izveštaj samog guvernera, što znači da se približavamo nečemu što bi Amerikanci nazvali impičment, zainteresovan je i ima mogućnost da se odbrani, da objasni i da cela javnost sazna o čemu se tu radi. Samo ukoliko tada Odbor za finansije ustanovi da ima elemenata za to, onda to ide na glasanje u Skupštinu Republike Srbije. Na taj način se dodatno jača nezavisnost Narodne banke i guvernera, koji njomrukovodi i predstavlja je. Poslednja stvar koju bih hteo da napomenem, to je treća tačka, a to je saradnja između Narodne banke Srbije i drugih nivoa vlasti. Čulo se puno o tome ovde. Po prvi put zakonski postoji obaveza Vlade, tj. Ministarstva finansija da dostavi Narodnoj banci Srbije na mišljenje memorandum o budžetu i sam nacrt budžeta, pre nego što bude prosleđen Narodnoj skupštini. Ne samo to, Narodna banka i Ministarstvo finansija formiraju jedan strateški savet, a mislim da smo prihvatili jedan amandman koji briše u zakonu da je to izlišno, ali to već postoji i nastaviće da se dešava za koordinaciju fiskalne i monetarne politike. Narodna banka će imati jedan brojizveštaja Narodnoj skupštini i veliki broj njih će biti publikovan, neki od njih u "Službenom glasniku Republike Srbije", a neki na internet prezentaciji Narodne banke. Ruku na dušu, ona to već efikasno radi i mogu da kažem da je to institucija koja danas možda od svih institucija u državnoj upravi najviše publikuje informacije o makroekonomskim kretanjima, kretanjima monetarne politike. Mogu već danas da budu neka vrsta uzora za druge institucije, u smislu dostavljanja javnosti podataka koji su važni za shvatanje vođenja monetarne politike. Ono što sam rekao što je dosta netransparentno i šturo u samim finansijama, nije tačno za ono što je javno za njihov rad i njihovi podaci koji se tiču sprovođenja monetarne politike, odluka koje su donešene ili zakona ili podzakonskih akata i drugih akata koji se donose u sprovođenju njihovih nadležnosti. Želeo bih još nešto da naznačim, da imamo ovde jednu inovaciju, a to je da se naznačuje osnovni kapital i predloženo je 10 milijardi dinara. Biće upotpunjen progresivno, kroz zahvatanje od 30%, jer smo prihvatili jedan amandman viška prihoda nad rashodima Narodne banke Srbije. Predviđeno je u smislu toga da Republika jemči za obaveze Narodne banke u slučaju da dođe do problema i da u godinama kada su rashodi veći od prihoda. Naravno, sam savet treba da reaguje, ali ukoliko nije moguće pokriti višak rashoda nad prihodima iz rezervi, kao i samog kapitala, u tom slučaju Republika Srbija će uskočiti, ako smem tako da se izrazim, sa sredstvima budžeta i hartijama od vrednosti. U svakom momentu stabilnost našeg finansijskog sistema će biti obezbeđena. U zaključku želim da kažem nešto što se tiče zakona o bankama i drugim finansijskim organizacijama, gde predlažemo neke izmene. One daju veoma široka ovlašćenja centralnoj banci za sprovođenje jednog oštrog nadzora nad bankama. Imamo tu jedan izuzetak od izvršnog postupka, gde Narodna banka i guverner mogu izricati novčane kazne. To nije standard, to radi prekršajni sud i to nisu samo kazne koje idu za pravno lice, nego se odnose i na rukovodioce samih banaka. Iskustvo je pokazalo da, nažalost, u našoj zemlji, ukoliko nemate neki način da sankcionišete nešto, teško je uvesti disciplinu i red. Mogu da kažem, a tu je bilo dosta kontroverze i netačnosti iznesene u našem javnom životu, što se tiče monetarne politike, devizne politike, to su odredbe koje je samo rukovodstvo Narodne banke Jugoslavije, a danas Srbije, predložilo u prethodnom nacrtu zakona. Mi smo ih usvajali kao takve. One su u nekoj meri manje određene nego što bi trebalo da budu. Primedbe MMF-a, Svetske banke i Evropske unije, koje nisu prihvaćene u ogromnoj meri, jesu one primedbe da nema u zakonu još boljeg omeđivanja onoga što može da radi Narodna banka u sprovođenju monetarne politike i devizne politike. Oni su hteli da imamo, pa i Evropska unija, više preciznosti u zakonu koje hartije može da kupi i prodaje jedna banka, kako se deli rizik u sprovođenju devizne politike. Rukovodstvo Narodne banke i oni najodgovorniji za to, njihova primedba je bila da za to još nije vreme. Nije vreme da se u Srbiju uvedu tako stroge odredbe i treba da postoji ta diskrecija da bi mogli da sprovode jednu monetarnu i deviznu politiku koja će biti primerena Srbiji. Mi smo te njihove primedbe uslišili. Ovaj zakon je zakon koji će obezbediti nezavisnost Narodne banke Srbije. On će omogućiti, po prvi put i tu smo veliki izuzetak i ne samo u razvijenom svetu, nadzor, ali on je jedan od najblažih od modela koji postoje; zato ga i predlažemo, on je primeren našim prilikama, našem javnom životu. Imamo bolju koordinaciju kroz veću razmenu informacija, više zajedničkog rada, koji neće ugroziti nezavisnost Narodne banke Srbije i drugih nivoa vlasti, a njene ingerencije u domenu monetarne politike, devizne politike i nadzor nad bankama ne samo da nisu oslabljene, nego su značajno ojačane. Samim tim, imamo odličan zakon o Narodnoj banci Srbije i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o bankama i apelujem na vas da ih izglasate. Hvala.
Određujem pauzu do 16,00 časova. U popodnevnom delu pravo na reč imaju izvestilac nadležnog Odbora za finansije i narodni poslanici koji su izdvojili mišljenje na Odboru za finansije, pa predsednici i predstavnici poslaničkih grupa. U 15,30 časova je sednica Zakonodavnog odbora u sali u prizemlju. Hvala. [[Posle pauze - 16,35.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice u popodnevnom delu i molim vas, radi utvrđivanja kvoruma, da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice za glasanje. Konstatujem da imamo kvorum za rad i nastavljamo zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o Narodnoj banci Srbije i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o bankama i drugim finansijskim organizacijama. Da li izvestilac nadležnog Odbora za finansije želi reč? (Ne.) Da li narodni poslanici koji su izdvojili mišljenje žele reč? Reč ima narodni poslanik Miodrag Stamenković, koji je izdvojio mišljenje na sednici Odbora za finansije prilikom razmatranja Predloga zakona o Narodnoj banci Srbije.
Uvažena potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, pročitaću vam ukratko proceduru stavljanja zakona na dnevni red parlamenta; u toj proceduri se kaže da odbori imaju pododbore, a po potrebi se formiraju i grupe i komisije na kojima se razmatraju predlozi zakona, zajedno sa najvećim privrednicima, ekspertima, profesorima fakulteta, predstavnicima sindikata i drugima. Pre nego što se zakon razmotri na sednici parlamenta prethodno se obave tri čitanja, tj. razmatranja na odborima i pododborima. Da vas ne bih zbunio, ovako se radi u češkom parlamentu. Kako se radi kod nas, svedoci ste i sami. Vlada je 11. jula popodne razmatrala paket zakona, 12. jula u subotu ga dostavila poslaničkim klubovima, 14. jula u ponedeljak kreće sednica sa tim zakonima na dnevnom redu. Poslanici dolaze i po prvi put se upoznaju sa zakonima. Doduše, neke poslaničke grupe, pa i naša, zakazuju zbog toga nedeljom poslanički klub kako bi preduhitrili bar za jednu noć, da možemo da čitamo i da se pripremamo za sednicu. Dame i gospodo, ovakav način rada je negacija parlamentarizma. Ovo je uvreda za nas poslanike i za biračko telo koje nas je ovde poslalo. Šta mi možemo u ovakvoj proceduri da radimo sa zakonima? Možemo li da prostudiramo kako ti zakoni utiču na biračko telo, odnosno na sredine iz kojih dolazimo? Možemo li blagovremeno, na bazi analiza, da predložimo eventualna poboljšanja, pa da se pripremimo i hvalimo zakon, ako je za pohvalu. Mislim da vam je dovoljno jasno zbog čega sam izdvojio mišljenje i nisam glasao za ove zakone na Odboru za finansije, jer je ovo, ponavljam još jednom, negacija parlamentarizma i uvreda za sve nas koji ovde sedimo.
Da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, pa narodni poslanik Srđan Petrović, zamenik predsednika poslaničke grupe DSS.
Bilo bi dobro da ovoj sednici prisustvuje makar neko iz Vlade, jer se radi stvarno o ozbiljnoj temi, a da je Zakon o Narodnoj banci Srbije ozbiljna tema neka vam posluže samo, recimo, sledeće informacije. Taj zakon je donet u Saveznoj skupštini 1994. godine, a tome je prethodila rasprava od maltene šest meseci. Od poslanika iz tog saziva ovde su Branislav Blažić, Radojko Petrić i Zoran Ćirković i poznato nam je u kakvoj je proceduri i sa koliko muka donet onaj zakon. Taj zakon je podržao Miroljub Labus, da znate odmah. To je onaj zakon koji je predviđao savet, zamenika guvernera i za taj zakon su socijalisti i DPS u to vreme obezbedili saglasnost Međunarodnog monetarnog fonda. Ovo ne pričam kao neki negativan razlog već samo pravim komparaciju, pošto smo čuli da je na ovu verziju zakona o Narodnoj banci takođe taj Međunarodni monetarni fond dao saglasnost. Ono što mora da se shvati u ovoj Narodnoj skupštini, to je da nije dovoljno da se pogledaju neke knjige, da se uporede neki podaci i da se demonstrira jednostavno neko informatičko znanje da bi se kompetentno pričalo o jednom zakonu. Potrebno je da se monetarna oblast razume, da se shvati država, obaveze, poslovi i funkcije državnih organa, a onda da se pristupi izradi jednog akta poput ovog zakona, koji treba da uredi monetarnu oblast. Ovako smo mi od predstavnika predlagača čuli neke podatke. Dobro je što čovek demonstrira poznavanje podataka, ali između tih podataka fali vezivno tkivo. Fali vezivno tkivo na osnovu kojeg bi on mogao da nas ubedi da je ovo dobar predlog zakona. Na bazi ovog predloga zakona nepogrešivo se stiče sledeći utisak - da predlagač zakona ne zna ni mesto, ni ulogu, ni status centralne monetarne ustanove. Vidite, u sistemu podele vlasti centralna banka je u istoj ravni sa Vladom; Narodna banka takođe ima izvršnu funkciju, ali ta izvršna funkcija je vezana za monetarnu oblast, a ne za ove druge oblasti koje pripadaju Vladi Republike Srbije kao izvršnom organu. To znači da kako je Vlada odgovorna Narodnoj skupštini, tako je i Narodna banka Srbije odgovorna Narodnoj skupštini. Šta to dalje znači? Svi kontakti, sve relacije, svi odnosi, pa i status Narodne banke rešavaju se na približno isti način kao i status Vlade Republike Srbije. Između njih mora da postoji saradnja, ali ona mora da bude ne samo kontrolisana nego do određenog nivoa i po tačno određenim pitanjima. Kako bi se napravio taj neophodni balans da Vlada izvršava svoje obaveze i bude garant ostvarivanja ekonomske politike, čitavim sistemom odredbi pravi se jedan dozvoljeni konflikt između Vlade i Narodne banke, da Narodna banka na taj način može delimično biti samostalna i nezavisna, ali sasvim onoliko koliko treba da se obezbedi stabilnost domaće valute i finansijska disciplina i oni drugi poslovi koji su u nadležnosti Narodne banke Srbije, a da joj Vlada u tim poslovima ne smeta, kao i da Narodna banka svojom politikom ne dovodi u pitanje ostvarivanje ekonomske politike. Taj balans ne postoji u ovom predlogu zakona. Ove priče o ciljevima, o nezavisnosti, pa još kao primer za to navođenje organa Narodne banke Srbije, poslova, kontrola itd, nisu dovoljne da nam ukažu da postoji onaj dozvoljeni konflikt između ta dva državna organa. Sledeća velika zabluda koja je bila prisutna kod predlagača sastoji se u tome što nas je pogrešno informisao o odluci Saveznog ustavnog suda. Ranije je Narodna banka Jugoslavije imala savet i zamenika guvernera, pa kada je došlo do uplitanja nečega van zakona, Savezni ustavni sud je odlučio da da težište onoj odredbi člana 124. Saveznog ustava koja kaže - Narodna banka ima guvernera koji rukovodi, i iz toga je izvukla čitav stav, da ne treba ni savet i da je on samostalan, hajde da usvojim ovu terminologiju od malopre, inokosni poslovodni organ. U tim uslovima je došlo do te odluke. Iz toga se izvlači pogrešan zaključak da u Ustavu Republike Srbije stoji nešto što ne stoji. Ustav Republike Srbije iz 1990. godine, zapamtite, u vreme raspada bivše SFRJ, zadržao je odredbu o Narodnoj banci i ima dva stava. Prvi stav je da postoji Narodna banka Srbije i drugi stav da se zakonom uređuje njen status, organizacija i poslovanje. Tu nema nikakve smetnje da se zakonom uredi upravo ta oblast, status, organizacija i poslovanje Narodne banke Srbije. U kontinuitetu se pravi nova greška, pa se navodno ovde nama priča kako je tvorac Ustava iz 1990. godine, Slobodan Vučetić, protumačio odredbu Ustava Republike Srbije da predsednik Republike Srbije može da predlaže izbor onih funkcionera, i to samo onih za koje je navedeno u Ustavu. Ako se zna kakav je paralelni odnos između Narodne banke i Vlade iz tog njihovog paralelnog odnosa na istoj ravni vlasti neminovno se izvlači zaključak da jedini koji može da predloži guvernera Narodne banke jeste prva ličnost izvršne vlasti, a to je predsednik Republike. Svođenje na Odbor za finansije tako da on vodi kadrovsku politiku u delu izvršne vlasti je neprihvatljivo. To što postoji u Hrvatskoj, što postoji u nekim drugim zemljama, pogledajte njihove ustave, pa ćete videti zbog čega oni pribegavaju nekim drugim oblicima regulisanja ovih stvari i ovih pitanja. Druga stvar na koju SRS želi posebno da ukaže jeste stabilnost i zdravlje nacionalne valute. To je prvi zadatak koji treba da ispuni Narodna banka Srbije. Stabilnost cena i usluga, to je drugi zadatak koji mora da ispuni Narodna banka Srbije. Usaglašeno vrednovanje na finansijskomtržištu, a to je politika kamatnih stopa - mora da se pita Narodna banka Srbije i da interveniše u toj oblasti kada je potrebno, kada politika kamatnih stopa ugrožava ne samo ekonomsku politiku, nego i stabilnost nacionalne valute. Dalje, devizno poslovanje, dobrim delom je u nadležnosti Narodne banke Srbije; rast domaće tražnje mora da bude prilagođen rastu društvenog proizvoda, Narodna banka Srbije mora sve da učini da se ne obezvredi naš rad, plata i zarada. Po definiciji, sve je jasno, to ne ispunjava ovaj predloženi zakon. SRS ne može da glasa za ovaj zakon. Što se tiče ove podele na za i protiv, Dinkić, i jedan i drugi su potpuno u pravu kada kažu jedan o drugom sve. Mi ne želimo da ulazimo u tu raspravu, želimo da pričamo o Narodnoj banci Srbije i kako da se obezbedi stabilnost naše valute.
Reč ima narodni poslanik Srđan Petrović, zamenik predsednika, poslanička grupa DSS. Da li se još neko od predsednika, zamenika predsednika ili ovlašćenih predstavnika javlja za reč? Dobro.
Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege poslanici, DSS je već saopštila svoj stav po pitanju ovog zakona. Na početku bih postavio neka pitanja ministru finansija Božidaru Đeliću. Očigledno, ova situacija u kojoj se donosi zakon nije normalna, a to se vidi po tome što ministar nije sa nama, iako je bio jedan od ministara koji je uvek pratio skupštinske rasprave. Prvo pitanje bi bilo, ovako za uvod, ko je pisao zakon, jer kao što znate ova oblast je ranije bila regulisana u saveznom domenu, tako da smo imali sektor za monetarnu politiku u Saveznom ministarstvu finansija. Mi nismo čuli da li je takav sektor formiran u republičkom ministarstvu, kod ministra Đelića. Brzina donošenja zakona je velika, a neka nužnost je naterala Vladu i Ministarstvo da u ovo letnje vreme, kada je pažnja javnosti manja, probaju da donesu ovaj zakon. Neću da ulazim u političke razloge za eventualnu smenu guvernera, poznate političke razlike. Ono što je mnogo važnije jeste da je ta hitnost verovatno uslovljena teškom budžetskom situacijom, situacijom u privredi; makroekonomska situacija u državi je očajna i samim tim i budžet se ne puni kako valja. Imamo veliki budžetski deficit i to je glavni razlog, nezavisno od onih političkih razloga, koji je doveo do ovakve hitnosti. O hitnosti govori najviše to što je ovaj zakon u ovom obliku iznet pred poslanike, a da nisu konsultovani dosadašnji saradnici Vlade Srbije i Ministarstva finansija, a pre svega Evropska komisija i MMF, pa se moralo pristupiti ispravkama zakona kroz amandmane poslaničke grupe DOS - Reforma. U tim ispravkama, odnosno u tim amandmanima na Predlog sadržane su neke od odredbi, neki od stavova MMF-a i Evropske komisije. Znači, neki od stavova koji su prihvatljivi za sadašnju vlast. Za koju svrhu je napisan zakon? Namenski je napisan za postojeću lošu situaciju. Zakon o Narodnoj banci treba doneti, ali ovaj zakon, kakav je pred vama, napisan je namenski za ovu lošu situaciju, a pre svega u budžetu. Kao takav, ovaj tekst zakona daje potencijalnu mogućnost da se Narodna banka Srbije instrumentalizuje od Vlade Srbije. Ne kažem da će se to dogoditi sigurno, ali potencijalna mogućnost za to postoji. Ovaj tekst zakona to omogućava. U svojoj analizi zakona prvo ću se osvrnuti na dobre strane zakona. Smatramo da ovaj zakon ima i dobrih strana; to je nešto što je neosporno itrebalo bi i u budućim zakonima, a sigurno će ih biti, o Narodnoj banci da se ta materija na ovaj način reguliše. Pre svega, uslovi za izbor guvernera i ostalih iz člana 28. zakona - mi smatramo da se ovi uslovi koji su navedeni pre svega odnose na iskustvo i stručnost guvernera, kandidata za guvernera, da budući kandidat za guvernera te uslove treba da ispuni. Nije sporno čak ni ono što je kroz amandman Socijaldemokratske partije dato, da ta ličnost ne bude u vrhu političkih organizacija, mada nije previše bitno. Znači, smatramo da kandidat za guvernera treba da bude dokazani bankar, pre svega, što nije do sada bio slučaj ni u prethodnoj vlasti, a nažalost ni u ovoj, i sa velikim bankarskim iskustvom i ličnim integritetom. Onda, ono što je dobro što je u ovom predlogu zakona ugrađeno, to je zaštita od konflikta interesa kroz član 29. To je nešto što bi trebalo da se primeni na sve državne funkcionere. U ovom zakonu je to primenjeno, i to je dobro. Jedan deo članova zakona se tiče imovine Narodne banke Srbije. Ta imovina mora da bude u državnom vlasništvu, jer Narodna banka Srbije je deo državnog aparata i kao takva imovina Narodne banke Srbije treba da bude deo državne imovine, i to je dobro. Ono što sigurno sada u praksi nije dobro, a kroz ovaj predlog zakona će biti sankcionisano, odnosno, tačno se reguliše da višak prihoda nad rashodima Narodne banke Srbije posle izdvajanja za obaveznu rezervu koja je regulisana ovim zakonom ide u budžet Republike Srbije. Znači, mi smatramo da, to sam rekao, Narodna banka Srbije jeste deo državnog aparata, ona nije komercijalna poslovna banka da slobodno raspolaže svojim takozvanim profitom, to je profit države i on kao takav mora da ide u budžet, što opet ne znači da treba drugim članovima zakona sputavati samostalnost tog izvršnog organa kao što je guverner Narodne banke. Takođe je dobro opet nešto što nije najdoslednije primenjivano u praksi Narodne banke Jugoslavije i Narodne banke Srbije, a to je da se izjednači status zaposlenih u Narodnoj banci Srbije sa zaposlenima u drugim državnim organima. Sadašnja praksa je govorila suprotno. Slažem se sa ministrom Đelićem da stručnjaci, pre svega iz menadžmenta, vrha Narodne banke Srbije, treba da imaju dobra primanja koja ih izdvajaju u odnosu na primanja njihovih kolega, odnosno ljudi sa kojima sarađuju u poslovnim bankama, to je neophodno. Ali, čitava administracija i struktura, čuli smo, Narodna banka Srbije ima preko 2.000 zaposlenih, čitava ta organizacija, čitava ta sistematizacija radnih mesta i ono što je najvažnije i najzanimljivije za javnost, znači, lična primanja treba da budu usklađena sa primanjima u drugim državnim organima. Dobro je što je to ovim zakonom regulisano. Takođe su dobri tehnički delovi koji se odnose na emisionu funkciju Narodne banke, znači na kovnicu novca i tome slično. Tu bi bio kraj dobrim stranama zakona. Te dobre strane zakona su prihvatljive za DSS i mi to pozdravljamo. Koje su loše strane zakona? Ovde postoji jedna grupa članova čija intencija je ugrožavanje samostalnosti Narodne banke Srbije. Druga grupa članova, koja je još opasnija, stvara uslove za deficitarno finansiranje države od strane Narodne banke Srbije; to je mogućnost koja nije ovim zakonom eksplicitno data, ali to nije ovim zakonom ni sankcionisano. Kada krenemo po članovima zakona, te loše strane zakona, odnosno ti članovi zakona koji nisu dobri uglavnom su koncentrisani na početna poglavlja zakona. U članu 2. hijerarhija zakona nije dobro definisana. Mi ne znamo, s obzirom da smo uz ovaj zakon dobili zakon o bankama i drugim finansijskim institucijama, ta materija kontrole Narodne banke Srbije u odnosu na komercijalne banke ranije je bila regulisana Zakonom o Narodnoj banci Jugoslavije, a sada je prebačena u ovaj poseban zakon. Obrazloženje je dato da će se to češće menjati, da će se ta materija iz oblasti poslovanja banaka češće menjati, a mi smatramo da i ta pravila moraju da budu data i zato ovim zakonom, kao krunskim zakonom, sistemskim zakonom u oblasti narodne banke,poslovnih zakona, taj odnos mora da se definiše, tako da stav 1. člana 2. nije na najbolji način definisan. U članu 3. stav 3. je kontradiktoran sa članom 2. stav 3. U njemu se govori da će Narodna banka podržati sprovođenje ekonomske politike Vlade Republike Srbije, što je suprotno konstataciji iz člana 2. da Narodna banka Srbije neće primati, niti tražiti uputstva od državnih organa i ustanova i drugih lica. Tu je već data jedna izvesna mogućnost upliva Vlade na samostalnost Narodne banke. U članu 4. stav 1. i 2. date su određene funkcije i definisane su na jedan, tako da kažem, univerzitetsko-kadrovski način, data je razlika između režima kursa dinara i politike kursa dinara, pa je dato da se režim kursa dinara određuje uz saglasnost Vlade, a da politiku kursa dinara samostalno vodi Narodna banka Srbije. Kasnije je to pokušano da se objasni kroz amandmane DOS-a i tu se vidi da situacija vezana ... (Predsedavajuća: Da li koristite sledećih deset minuta?) Da. Tu se vidi da intencije predlagača zakona nisu baš sasvim poštene u smislu održavanja te proklamovane samostalnosti Narodne banke Srbije, a kurs dinara je nešto što najviše zanima javnost. U članu 10. se takođe reguliše saradnja Narodne banke Srbije sa Vladom. Određena saradnja treba da postoji, i Vlada i Ministarstvo finansija i Narodna banka Srbije su državni organi i kao takvi oni treba da sarađuju, što nije sporno i ne treba posebno naglašavati, tako da je sam član 10. nepotreban i opet ukazuje na intenciju Vlade o kojoj sam govorio. Najspornije je drugo poglavlje zakona koje definiše organe Narodne banke Srbije, pre svega savet Narodne banke Srbije. DSS je bila predlagač određenog niza amandmana, vezanih za Predlog zakona o Narodnoj banci Jugoslavije u Saveznom parlamentu tokom 2002. godine i mi smo ovu materiju pokušali da regulišemo putem prava i dužnosti kontrolnog odbora. Nesporno je da je Narodnoj banci potrebna određena kontrola, ali je opasno da se ta kontrola meša u operativni rad guvernera, odnosno viceguvernera i monetarnog odbora Narodne banke. Ovim predlogom zakona i definisanjem saveta Narodne banke upravo je to i urađeno. Sastav, način izbora i ingerencije Saveta Narodne banke o tome najviše govore. U članu 23. se reguliše izbor saveta Narodne banke. Nije na najbolji način rešeno, nije najjasnije u zakonu kako se biraju, odnosno, kako se razrešavaju članovi saveta Narodne banke, odnosno šta se dešava kada istekne mandat, odnosno kada neko od članova saveta, pre isteka mandata samog saveta u celini podnese ostavku, i na to su ukazali i ljudi iz Evropske komisije i MMF-a. U članu 24, to je možda i najsporniji član čitavog zakona, definisane su dužnosti saveta. Mi smatramo da te dužnosti ne treba da budu dužnosti saveta, nego Skupštine, monetarnog odbora, a neke su i zakonom date. Finansijski plan Narodne banke treba da usvaja Skupština, takođe i godišnji račun; jedinstvenu tarifu po kojoj Narodna banka Srbije naplaćuje naknadu za izvršene usluge - monetarni odbor, ne sporeći da je do sada bilo zloupotrebe od strane sadašnjeg rukovodstva Narodne banke po tom pitanju. Visinu zarada guvernera, viceguvernera, rekao sam malopre, Zakon o zaposlenima u državnim organima, znači to je pitanje već regulisano i ne treba savet Narodne banke u to da se meša. Takođe, i lista radnih mesta sa posebnim ovlašćenjima, kriterijumi itd. Izbor ovlašćenog revizora, iz člana 24. alineja 6, može da vrši Skupština bez problema. Samim tim se vidi nepotrebnost saveta Narodne banke Srbije. U članu 36, članu 37, kao i članu 39. reguliše se materija odnosa budžeta i Narodne banke Srbije. To je najosetljivije pitanje vezano za rad Narodne banke Srbije. Za ovu materiju je posebno važna preporuka, odnosno član 101. evropskog ugovora koji reguliše mogućnost operacija Narodne banke na primarnom i sekundarnom tržištu sa hartijama od vrednosti koje emituje država. Po nama, potrebno je da se eksplicitno reguliše to pitanje, odnosno da se zabrani operacija kupovine obveznica koje emituje država od strane Narodne banke Srbije, dok je dozvoljeno da se te operacije sa tim hartijama od vrednosti vrše na sekundarnom tržištu. To je stvar koja je vrlo opasna, ako se dobro ne reguliše, zajedno sa članom 39. o kome je bilo dosta reči, članom koji govori o mogućnosti kreditiranja Narodne banke Srbije prema budžetu Republike Srbije. To je najvažnije pitanje za današnju situaciju. Članom 39. je predviđena mogućnost da Narodna banka Srbije odobri kredit od 10% vrednosti prosečnog trogodišnjeg budžeta Republike Srbije. To nije dobro, ako se uzmu podaci za ovu godinu, gde je iznos budžeta 319 milijardi dinara; 10% je negde oko 32 milijarde dinara. Za pokriće ovogodišnjeg rebalansa budžeta, koji smo usvojili krajem marta meseca, predviđeno je da se iz domaćih zaduženja, u koja spada i zaduženje kod Narodne banke Srbije, izdvoji 6,8 milijardi dinara, što će reći 32 milijarde prema 6,8. Znači, ovim članom zakona je predviđena mogućnost da se budžet Srbije skoro pet puta više zaduži nego što je u ovom predlogu budžeta, koji sigurno ne može da se ispuni, predviđeno. Sve to pokazuje tragičnu situaciju u kojoj se nalazi naša ekonomija i naš budžet i pokazuje da je neophodan rebalans budžeta. Ako imamo sve makroekonomske indikatore koji ukazuju da se monetarna projekcija do 2005. godine ne može ispuniti, jasno je da ne može da se ispuni, bar u nominalnom delu, ni budžet Republike Srbije. Ako je predviđeni rast od 5% bruto društvenog proizvoda, koji je predviđen početkom 2003. godine, ne može da se dostigne čak ni rast od 3%, o kome je govori premijer Živković u aprilu mesecu (pitanje je da li ćemo ikakav ekonomski rast imati, industrijske proizvodnje pogotovo), onda se postavlja pitanje da li budžet može da ostane u sadašnjim granicama i da li on, kao ovakav, recesiono deluje?Krajnje je vreme, a DSS to i zahteva, da ministar i Ministarstvo finansija predlože rebalans budžeta. Na ovaj član je dat amandman Socijaldemokratske partije i dobro je da se sa 10% smanji na 5% finansiranje putem kredita Narodne banke Srbije prema budžetu. Mi smatramo da ne treba uopšte dozvoliti finansiranje budžeta Republike Srbije na ovaj način, sem kratkoročnog finansiranja koje se bukvalno odnosi na dnevnu nelikvidnost budžeta Republike Srbije. Takođe, još nekoliko tehničkih, manje značajnih odredbi zakona nije potpuno jasno, pre svega u članu 41. stav 3. Zašto da se izuzima Republika Srbija od utvrđivanja kamatnih stopa koje Narodna banka utvrđuje za ostale subjekte? U članu 50. je potrebno eksplicitno utvrditi nezavisnost Narodne banke Srbije od Vlade po pitanju formiranja, korišćenja i upravljanja deviznim rezervama. Ovde je to dato, ali potrebno je to i eksplicitno dati. Upravljanje deviznim rezervama je jedan od najznačajnijih zadataka Narodne banke Srbije i u tome Narodna banka Srbije mora da ima punu nezavisnost. U članu 61. stav 2. sporno je da se ne plaća naknada za zadatke koje Vlada poveri Narodnoj banci Srbije. Takođe, nešto što je važno, što stoji u prvim članovima zakona, što nije dobro, to je pitanje ko daje predlog za izbor guvernera. Predlog za izbor guvernera mora da da predsednik Republike. To pitanje nije na najbolji način definisano sadašnjim Ustavom Republike Srbije. Sve to pokazuje da je ovaj zakon preuranjen i da je trebalo neke druge stvari završiti, a to je i pitanje novog ustava Srbije, da bismo mogli na valjan način ovo da rešimo.Ovako imamo potpuno mešanje izvršne vlasti u rad Narodne banke. Takođe, problem je i sa izborom viceguvernera koga predlaže savet, a naše mišljenje je da to ipak treba da radi guverner, jer to je deo njegovog tima. Posebno poglavlje zakona je preneto u zakon o bankama i drugim finansijskim organizacijama, koji takođe nije dobar. Mi ćemo glasati protiv tog zakona. O tome ću nešto govoriti kasnije. Najkraće rečeno, taj zakon nije trebalo da bude na ovakav način izuzet iz postojećeg Zakona o Narodnoj banci. On ima manjkavosti koje ugrožavaju, ovog puta ne Narodnu banku Srbije, nego poslovne banke. Postoji niz pravnih problema i nedorađenosti koje se odnose na to što je materija odnosa Narodne banke prema poslovnim bankama prenesena sa saveznog na republički nivo, tako da nije potpuno jasna pravna zaštita poslovnih banaka.
Reč ima narodni poslanik Miodrag Stamenković, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Nova Srbija.
Uvažena potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, da nastavim tamo gde sam malopre stao. Ona procedura o kojoj sam malopre govorio je baš takva kao da smo, ne daj bože, u ratnom stanju ili u nekom produženom vanrednom stanju. Doduše, na našoj političkoj sceni jeste rat i to jedan rat, mogao bih da kažem, do uništenja, pri čemu se pravi akteri skrivaju iza pojedinaca, što nije dobro. U suštini, to je rat između G17 plus i Demokratske stranke za isto biračko telo. Pošto su to verovatno stranke koje će morati sutradan da pregovaraju, jer računaju da im rejting tako raste, da će zajedno držati vlast, onda se, što bi rekli Srbi, "ne čepe direktno", nego preko pojedinaca, pa će onda biti krivi guverner i ministar. To je suština ovog sukoba, a oko čega? Prvo, kao što rekoh, borba oko istog biračkog tela - kome će pripasti koliki kolač. Drugi razlog, veoma bitan, to je kontrola Narodne banke Srbije i finansija. Kakva kontrola i na koji način će zakon to omogućiti, i ovaj parlament, nažalost? Organi Narodne banke Srbije su monetarni odbor, guverner i savet Narodne banke. Monetarni odbor, pogledajte ovlašćenja, ima izuzetno jaka ovlašćenja. On utvrđuje monetarnu politiku, guverner je sprovodi, a savet bi trebalo da kontroliše i da vrši nadzor. Međutim, pogledajte koja su ovlašćenja tog saveta. Savet, nažalost, ima ovlašćenja jednog slabijeg upravnog odbora. Šta to znači - da ćemo imati jak monetarni odbor i guvernera koji će držati sve u svojim rukama, a savet će biti više fikcija no kontrola. To je upravo obrnuto od onoga za šta se mi zalažemo i što se pokazalo kao dobro u našoj neposrednoj okolini. Vi znate da je savet Narodne banke Slovenije, po broju i po sastavu članova, mnogo jači od Vlade Slovenije. To znači da imaju izuzetno dobru kontrolu monetarnog sistema. Sada, o drugom delu, ako je toliko guverner jak i sa takvim ovlašćenjima, a zašto nam smeta ovaj? Verovatno zato što nije naš. Kako ćemo našeg postaviti? Ministar je malopre u uvodnom izlaganju rekao da ne treba licitirati demagogiju, spominjući proceduru izbora guvernera, a to je da ga bira Odbor za finansije Skupštine Srbije, odnosno predlaže, a bira Republička skupština. Sada malo o tom licitiranju sa demagogijom. Licitira se već nedelju dana u našoj štampi, a već imamo u ponudi četiri-pet imena. Dva su, znate i sami, Mickovski i Jovanović iz Niša. Preksinoć na TV emisiji ministar reče da i on ima svog kandidata, doduše ne reče ime, a danas se u štampi licitira da je to ministarka Kori Udovički, pa se čak spominje i ime ministra Pitića. Svi sve znaju, samo ne predlagač. Ja sam neki član Odbora za finansije, i o tome niti se diskutovalo, niti bilo kakve informacije imamo. Verovatno ćemo mi predložiti. Što se tiče izbora, biraće ga ova skupština, odnosno njena, kako neki rekoše, lagodna i stabilna većina. Kako ta lagodna i stabilna većina radi, videli smo juče čekajući četiri i po sata da navatate 126. To je sada pitanje, ne želim da insinuiram da li je juče možda bilo onih koji su glasali iz inostranstva. Mi ne možemo da proverimo listing, ali to može predsednik Skupštine. Ta većina je i preslikana na Odboru za finansije, isto kao što ovde imamo kupljenih poslanika. Šta to znači? Da ćemo sa takvom procedurom izbora guvernera i saveta Narodne banke Srbije dobiti potpuno poslušničke političke ličnosti, koje će tražiti ono što traži odnosno zahteva Vlada Srbije, bez obzira što to nigde u zakonu ne piše. Ima ponešto i dobro. Usvojeni su neki amandmani danas na odboru, pa i jedan na član 16. koji kaže da guvernera bira Narodna skupština, a dodaju se reči "većinom glasova od ukupnog broja poslanika"; znači, biće potrebno 126 glasova, i to je dobro. Drugi amandman, koji je usvojen, kaže: "U članu 28. stav 1. tačka 1) iza reči "članovi Vlade" dodaju se reči "funkcioneri političkih organizacija". Znači, funkcioner političke organizacije neće moći da bude guverner banke, o tome se može i diskutovati. To može da bude dobro, a ne mora. Ima i takvih i ovakvih slučajeva u svetu i u Evropi, ali to su prvi i drugi amandman koje sam vam spomenuo, pročitaćete pa ćete videti ko su predlagači. Kada vidite ko su predlagači, biće vam jasna cena izbora guvernera, zato što su to sateliti, odnosno ostatak DOS-Reforma, koji te svoje usluge, odnosno onih nekoliko glasova do 126, debelo valorizuju. Ima, doduše, nešto i dobro u ovom zakonu i to dosta toga dobrog. Ono što kolega malopre verovanto nije znao, Vlada je usvojila i dva dobra amandmana, a to je u članu 39, kada se govori o kreditima kojima će se zaduživati Vlada Srbije kod Narodne banke Srbije, umesto 10% moći će da podigne do 5% od prosečnog budžeta. Znači, na polovinu je smanjen iznos. I dodat je još jedan amandman, to je da se kredit mora vratiti do kraja godine. Znači, obezbeđuje se vraćanje. Taj pokušaj mogu da pohvalim, za razliku od svega onog drugog, međutim ne može se diskutovati o ovom zakonu koji se na ovakav način, u ovom trenutku donosi, a da se ne krene od motiva. Znači, osnovni motiv za ovakvo brzo donošenje zakona, iako je rečeno da on kasni nekoliko koraka, jednostavno je da se zameni guverner. Što se tiče zamene guvernera, ambasador Amerike i neki predstavnici EU i OEBS-a rekoše da nisu jasni razlozi za smenu Dinkića, jer ga smatraju najstručnijim i najuspešnijim, izražavaju zabrinutost da se ova smena ne odrazi na ekonomsku stabilnost naše zemlje. I, na kraju, da kažem da mi iz Nove Srbije za ovaj zakon nećemo glasati, iz istih ovih razloga, iz iste bojazni kao što je i bojazan koju je izrazio guverner Montgomeri.
Da li se još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa prijavljuje za reč? Reč ima narodni poslanik Miloš Lukić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SSJ.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o Narodnoj banci Srbije. Logično je bilo da se ovo stavi na dnevni red Skupštine, međutim nije logično da se to učini na ovakav način. Po ko zna koji put izražavamo jednu veliku zamerku, pre svega stručnim službama Skupštine, odnosno predsedniku Skupštine, zbog toga što u vrlo kratkom intervalu dobijamo materijal i nakon toga treba da o tom materijalu koji je od vitalnog značaja za ovu državu zauzmemo stav i da ovde sa ove govornice taj stav iznesemo, a takođe nema dovoljno vremena da se amandmanski reaguje na ponuđeni tekst. Kada je reč o razlozima za zakazivanje ove sednice na ovakav način i za stavljanje ove tačke na dnevni red, svima je jasno da je ono što se događa i što se u medijima svakodnevno čuje razlog broj jedan, zato što na ovaj način raspravljamo o ovom zakonu. Sukob između aktuelnog guvernera Narodne banke i ministra finansija, odnosno Vlade, kulminirao je prethodnih dana, a s obzirom na činjenicu da se zadnjih nekoliko dana i jedni i drugi pozivaju na podršku iz inostranstva, možda je bilo uputno da se ova tačka odloži za nekoliko dana, da čujemo taj stav, jer možda će ti svetski moćnici, sa ove ili sa one strane Atlantskog okeana, da se čak jednom i dogovore oko naše sudbine, pa nećemo imati ovako napetu situaciju. U celoj ovoj situaciji narod Srbije nije uopšte tema, niti je bitna njegova sudbina. Sve ovo što se događa je i te kako važno i dotiče i standard građana i njihovu sigurnost, sigurnost njihove imovine i njihovih uloga kod banaka. Možda je bilo još pametnije da smo sačekali najavljivali TV duel, jer može se desiti da se guverner i ministar javno pomire, pa da ovo što mi sada radimo zapravo i nema nekog smisla. Kada se radi o organima Narodne banke, mi imamo monetarni odbor koji je predviđen članom 14. ovog zakona i taj monetarni odbor ima niz funkcija. Međutim, imam utisak da je neko požurio kada je nabrajao ove funkcije i da je došao do totalnog poremećaja, jer po značaju bi to trebalo sasvim drugačije. Po našem mišljenju, pod jedan treba da stoji da monetarni fond utvrđuje režim kursa dinara, pod dva, da bude eskontna stopa, pod tri, način upravljanja deviznim rezervama, zatim, uslovi i način izdavanja kratkoročnih hartija od vrednosti, osnovice za obračunavanje obaveznih rezervi itd. Redosled koji je ovde dat na neki način pokazuje šta je zapravo za predlagača važnije. Za njih su važnije kratkoročne hartije od vrednosti, zatim operacija na tržištu itd. Što se tiče saveta guvernera, tu imamo jednu principijelnu primedbu. Mi smo ovih dana imali burnu raspravu oko Radiodifuznog saveta koji broji devet članova. Ovde imamo predlog da zapravo savet Narodne banke Srbije broji pet članova. Mi tražimo da članovi saveta ispunjavaju određene uslove, a jedan od uslova je predviđen u članu 28. stav 1. tačka 2), da ne mogu imati akcije, osnivačke uloge, ni dužničke hartije od vrednosti banaka i drugih finansijskih organizacija, revizorskih organizacija itd. Onda se pitamo ko su ti stručnjaci koji rade u bankarstvu, koji su vrhunski, a ništa od ovoga nemaju. Da li su to proleteri ili su teoretičari? Svako ko je ozbiljan i ko ima dugogodišnje iskustvo, pretpostavka je na značajnim funkcijama u bankama, znamo da su mnogo državne banke privatizovane na jedan ili drugi način, to sada nije tema, ali svako od istaknutih stručnjaka iz ove oblasti verovatno ima bar nešto od ovoga što piše, ili je ovaj član 28, koji u stavu 1. tačka 1) kaže - da to ne mogu biti poslanici, članovi Vlade - treba da posluži da se eliminiše svako kome bi palo na pamet da se zainteresuje za ovu funkciju. Drugo, broj članova je izuzetno mali i mi smatramo da bi to trebalo da bude devet članova, ipak je to savet, nije neko operativno telo. Nekoliko pametnih glava više ne bi trebalo da smeta. Međutim, verovatno da je iskustvo sa savetima koji su formirani u drugim oblastima i nateralo predlagača da predvidi ovako mali broj članova. Verovatno će to biti oni ljudi koji neće praviti problema da se sve što se zamisli i sprovede. Kada se radi o prestanku funkcije, imamo jednu dilemu, zapravo, za guvernera, viceguvernera i zaposlene se analogno koristi Zakon o radu u državnim organima, a u članu 30. kaže se da odlaskom u penziju, između ostalog, prestaje mandat guvernera, viceguvernera itd, pa se postavlja pitanje da li je to po ovom zakonu ili je to po opštim uslovima iz Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju. Ali, pošto ovde nemamo predstavnika Vlade, nemamo predlagača, nemamo kome ni da se obratimo, ni da očekujemo odgovor. Kada je reč o obaveznoj rezervi, kaže se da Narodna banka Srbije utvrđuje visinu obavezne rezerve banaka propisivanjem stope itd. Podsetio bih vas, odnosno samo one poslanike koji rade u privredi, koji su trepeli posledice takvih odluka u prethodnom periodu, da igranje sa visinom obaveznih rezervi može i te kako da utiče na stanje u privredi. Mi smo imali nekoliko puta situaciju da se na ovaj način, korišćenjem ovog instituta, zapravo povlači velika količina novca iz opticaja i da privreda naglo biva lišena obrtnih sredstava. Naime, guverner, odnosno Narodna banka poveća obavezne rezerve, banke povuku pare iz opticaja i svi kratkoročni plasmani se povlače, novi se ne odobravaju, što se direktno odražava na likvidnost privrede i na kontinuitet u privređivanju, a samim tim na položaj radnika i njihovu sigurnost. Kada je reč o kontrolnoj funkciji, tu možemo staviti određene primedbe, ali u svakom slučaju kontrolna funkcija bi trebalo da postoji, da li je to ona kontrolna funkcija koja je do sada nedostajala i da li je to jedan od onih razloga zbog kojih na brzinu donosimo ovaj zakon, nije nam potpuno jasno. Smatramo da u samom ovom naslovu stoji odgovor na ovo pitanje. Što se tiče odnosa Narodne banke prema Skuštini i Vladi, to je jedna zanimljiva tema i ovde sve piše onako kako bi trebalo da bude. Skupština je ta koja imenuje, daje saglasnost na statut, njoj se podnose izveštaji i sve to izgleda vrlo lepo, Vlade gotovo da nema. Međutim, imamo obavezu da recimo ministar obavezno prisustvuje sastanku Saveta guvernera, a mi smatramo da se to do sada nije dešavalo, niti da će se dešavati, tako da bi to mogla da bude jedna alternativna obaveza, da može a da ne mora. U svakom slučaju, kako stvari stoje, izgleda da će ministar finansija i predsedavati ovim savetom. Zatim imamo član 86. koji kaže - da se zaposleni članovi saveta ne mogu u obavljanju poslova rukovoditi svojim političkim opredeljenjima. (Predsednik: Da li želite da koristite narednih 10 minuta?) Da. To deluje takođe prihvatljivo, međutim, postavlja se drugo pitanje - kako će ti ljudi doći na ta mesta i da li će tu doći mimo političkih opredeljenja, odnosno političke volje. Sigurno je da su to ipak političke ličnosti, da će kao takve doći na ta mesta i u poziciju da odlučuju o vrlo važnim stvarima. Nema sumnje da je ovaj član praktično apsurdan, odnosno neprimenjiv, jer je jasno da će ti ljudi nastaviti da se ponašaju u skladu sa svojim političkim opredeljenjima. Sigurno je da ne postoje kadrovi koji će zaboraviti zahvalnost svojoj političkoj grupaciji, svjoj stranci ili koaliciji koja im bude ponudila ovakvu privilegiju, a naravno da će vladajuća većina i vladajuća koalicija i partija u vladajućoj koaliciji tražiti od svojih članova određenu lojalnost, servilnost. Zbog toga smatramo da je ovaj član suvišan. Kada je reč o Narodnoj banci, postavlja se nekoliko pitanja koja tište svakog ko se iole bavi privredom, ko posluje sa bankama. Navodim nekoliko aktuelnih problema. Vi znate da je privreda više godina unazad silom naterana da drži depozite kod poslovnih banaka. Međutim, istovremeno država ne garantuje za te depozite. Na pitanje, koje smo ja i moje mnoge kolege, koji jednostavno nemamo poverenja u poslovne banke postavljali - ko garantuje za sigurnost tih depozita? Odgovor je uglavnom bio - vi ljudi birajte kod koje ćete banke. Moram napomenuti da postoje ljudi, u koje ubrajam i sebe, koji nisu stručnjaci za ovu oblast, koji nisu dovoljno kvalifikovani da procene koja je banka dobra, a koja nije, koja će sutra iznenada nestati sa ovih prostora. Posebno bih sa ovog mesta ukazao na banke sa bombastim stranim nazivima, koje su u stvari formirane po našim propisima i koje, sem toga što su osnivači stranci, ništa više od toga nemaju i rizik ulaganja, odnosno držanja depozita kod ovih banaka je isti kao i kod drugih. Prema tome, ukoliko Narodna banka daje dozvole za rad bankama i oduzima ih, morala bi ispred ove države da preuzme odgovornost za depozite koji se nalaze kod tih banaka i da država za te depozite garantuje. To je jedno principijelno pitanje iza koga vrlo ozbiljno stojimo i koje ćemo i dalje potezati. Takođe, jedna prinuda se sprovodi nad privredom, a to je kada imate višak slobodnih novčanih sredstava na računu vi zapravo nemate mogućnosti, zabranjeno je da ih plasirate pod komercijalnim uslovima, već to morate činiti preko poslovnih banaka, koje uzgred budi rečeno tu nikada ne gube, uzimaju ogromnu proviziju, ogromnu zaradu, a opet kažem kao i malopre, ne preuzimaju nikakav rizik, niti odgovornost za sigurnost plasmana. Još jedno pitanje provejava ovih dana i ne bih želeo da se pogrešno shvati, ali sam pre nekoliko dana čuo jednu zaprepašćujuću cifru o 6,5 milijardi dolara, da smo se zadužili u protekle dve i po godine i vrlo bi uputno bilo da se ministar finansija i njemu bliski ljudi sa ove govornice obrate poslanicima, jer mi kao predstavnici naroda imamo pravo da znamo taj podatak. Podsetiću, po nekoj mojoj pretpostavci, u ovoj Srbiji ne verujem da ima više od milion aktivno sposobnih, odnosno aktivnih ljudi koji privređuju. Ima mnogo zaposlenih u vanprivredi, u potrošnji, ali sigurno da ovaj namet, izračunajte koliko je to po glavi stanovnika, a koliko je to tek po glavi onoga ko stvara novu vrednost, odnosno ko privređuje. To su pitanja koja treba postaviti i tek kada dobijemo te odgovore možda je trebalo ići dalje u usvajanje ovog zakona i zakona o bankama i drugim finansijskim organizacijama. Žao mi je što ministar nije ovde, ali zamolio bih predsedništvo da ova pitanja prosledi ministru, jer će se možda smilovati, pa pokušati da odgovori na ova pitanja.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, ovlašćeni predstavnik Socijalističke partije Srbije.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, ambijent koji je prethodio puštanju ovog zakona u proceduru ne odgovara ni stvarnoj potrebi da se zakon donese sada i ovakav kao što je predložen, niti odgovara proceduri i praksi koja treba da postoji u ovom, pa i u svakom drugom parlamentu. Kolege su ovde već govorile o tome da je saziv za ovu sednicu u subotu ostavljen pred poslaničkim kancelarijama, da smo materijal dobili u ponedeljak, da je očigledno bilo sve učinjeno da se poslanici ne upoznaju sa zakonom na odgovarajući način i da ne mogu da odgovore amandmanski na zakon u skladu sa svojim shvatanjem jednog ovako važnog zakona kao što je zakon o Narodnoj banci. To ovde nije izuzetak. To je ovde praksa, da se tokom vikenda dostavljaju obimni predlozi zakona, da se sa određenih predloga zakona skida hitan postupak, konkretno sa zakona o carinama, kako bi se poslanici onemogućili da čine ono što je ovde njihov osnovni posao u odnosu na one koje ovde predstavljaju. Drugi važan momenat jeste klima koja je stvorena u javnostii ne služi na čast ni Vladi Republike Srbiji, ni sadašnjem guverneru. Gotovo da je nemoguće dovesti u neku normalnu korelaciju ono što govore ministar finansija i tekući guverner, gospodin Dinkić. Kada smo već kod gospodina Dinkića, da kažem da rđavo činiti, a dobru se nadati, nije moguće. Način na koji je ušao u Narodnu banku Srbije, uz asistenciju dugih cevi, koji ne priliči nikako takvoj instituciji kao što je Narodna banka, u startu ga je diskvalifikovao i okarakterisao kao čoveka koji bi zarad obavljanja takvog posla, kao što je guverner Narodne banke, bio spreman da učini sve, bez obzira na normalne principe, na jedan normalan građanski, stručni, ljudski i politički moral. Neukusno je čitati u štampi sučeljavanja ključnih aktera u još jednoj u nizu afera u Srbiji i kada se tako nešto dogodi onda bi bilo dobro da i jedan i drugi podnesu ostavku. No, to je priča za one sa čijom podrškom je gospodin Dinkić bio guverner i sada za one sa čijom podrškom će neko drugi postati guverner. Šta su stvarni uslovi u kojima razgovaramo o zakonu o Narodnoj banci? To su devizne rezerve od 3,29 milijardi evra, od čega je više od 50% iz menjačkih poslova. To je onaj deo štednje koji je na volšeban način, preko stranih banaka, koje ispunjavajući formalni uslov da sa depozitom od pet miliona evra mogu biti domaće banke u našoj zemlji, praktično po tvrdnji gospodina Veselinovića, dakle vašeg čoveka par ekselans,prepumpavaju ovaj novac u inostranstvo i sa tim novcem obezbeđuju veoma povoljne kredite da se u Srbiji kupuju na tenderima i aukcijama naše fabrike, naša preduzeća, po cenama koje su praktično bagatelne, a po uslovima nelojalne konkurencije, jer kamate na ove kredite su niže od onoga što se može dobiti u našoj zemlji za slične stvari. Ovde bih se posebno zahvalio gospodinu Krasiću, koji je rekao da je za prethodni zakon obezbeđena saglasnost Međunarodnog monetarnog fonda. Gospodin Đelić je rekao da je za ovu priliku ta saglasnost takođe obezbeđena. Doduše, rekao je da je MMF konstatovao da je zakon korektan. Za nas kao poslanike bi bilo dobro da je od MMF-a došla ocena da je za nas kao zemlju zakon optimalan. Između korektnog i optimalnog u odnosu na postavljene kriterijume postoji velika razlika. Više puta smo čuli i danas u uvodnom izlaganju da je model hrvatske narodne banke i zakon o hrvatskoj narodnoj banci nešto što najviše liči na ovo o čemu mi danas ovde razgovaramo. Rekao bih da je zakon o narodnoj banci Hrvatske izuzetak kod zemalja u tranziciji i da druge zemlje imaju drugačija rešenja u odnosu na taj zakon, da ne delim to mišljenje i da je najvažnije šta časopis "Finansije" kaže o guverneru jedne banke, zato što za političke potrebe razni časopisi u svetu mogu dati razne kvalifikacije. Podsećam da postoji veliki i važan lobi koji već dugi niz godina promoviše hrvatsku stvar na način koji prosto upada u oči, od Pesme Evrovizije do evo ocene ovog guvernera. Dakle, ne bih mogao prihvatiti da je relevantna ocena koju je izrekao časopis "Finansije" u pogledu funkcionisanja jedne narodne banke i njenog guvernera. Proceduralno, zaista nema smisla da o zakonu razgovaramo bez prisustva ministra za finansije i privredu i bez ijednog njegovog saradnika. U sali nema predsednika Odbora za finansije. Ispada da se obraćamo jedni drugima, ovim vrednim ljudima koji vode stenografske beleškei novinarima, ako ih zanima ovo o čemu mi govorimo. Kako je moguće da neko ko jeste ministar prihvati ponuđene amandmane i da korektan komentar na ono što poslaničke grupe, narodni poslanici ovde izlažu, ako ih nije udostojio da ih sasluša i da sa njima komunicira na civilizovani način koji je u parlamentu svuda prihvaćen kao normalan. Zakon se može komentarisati sa raznih uglova. Rekao bih, govorio je o tome gospodin Stamenković takođe, kada Skupština bira, kao što je slučaj sa Vladom ili guvernerom, onda nije logično, a radi se o dva privređena organa, kako bi rekli pravnici, da Vlada, a konkretno Vlada Republike Srbije, čak i u naznakama ima u istom smislu ingerencije kontrole nad Narodnom bankom Srbije. Čuli smo u javnom istupanju gospodina Ćelića, jedna od grešaka gospodina Dinkića, koji je još uvek guverner, jeste i to što nije dozvolio da se premosti jedan budžetski problem na način da se praktično u formi temporalnog novca dvadesetak dana pokrije deficit, dok međunarodne finansijske institucije ne odobre kredit. To smo čuli, da mu u oštroj formi zamera danas, čuli smo u uvodnom izlaganju da se donosi novi zakon i da će biti biran novi guverner, da se ta stvar ne bi dešavala. Pojava temporalnog novca je uvek ekspanzija, čitaj inflacija, pa ako je kriterijum prekjuče gospodinu Đeliću bio da to jeste ozbiljna zamerka gospodinu Dinkiću, onda ne razumem kako je danas kao važan argument upotrebio nešto što apsolutno ne liči na ovo o čemu je govorio prekjuče.
Da li želite da koristite narednih 10 minuta?
Ne. Dozvolite mi samo još jednu rečenicu. Podneli smo 25 amandmana. Vlada je prihvatila jedan. U zavisnosti od toga kako dalje bude išla rasprava i kako dalje budu usvajani amandmani, poslanici SPS-a će se sa tim u vezi i izjasniti na kraju, kada o tome budemo glasali. Zahvaljujem.
Da li se još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa prijavljuje za reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić, zamenik predsednika poslaničke grupe Socijalističke narodne stranke.
Gospodo narodni poslanici, za nas je donošenje zakona o Narodnoj banci Srbije suštinsko i koncepcijsko pitanje, znači, ekonomske politike države, monetarne politike, valutne stabilnosti, a na kraju, cenovne stabilnosti u državi, a ne personalno pitanje, kako se ovih dana to pitanje predstavlja u medijima i predstavlja kao sukob političkih stavova pojedinaca, a ne suštinski koncept kakvu mi to Narodnu banku Srbije želimo. U vezi sa Predlogom zakona o Narodnoj banci mi smo predložili veći broj amandmana. Moram da kažem da su to suštinski amandmani koji značajno menjaju koncepciju predloženog zakona. Krenuo bih redom. Na samom početku zakona, u članu 2. mislim da je napravljena suštinska greška. Ovde se brkaju dve stvari: šta je ekonomska politika države, odnosno Vlade i ovog parlamenta u nekoj godini,pa se ovde govori o cenovnoj stabilnosti, odnosno o stabilnosti cena, tu su pobrkani pojmovi, jer treba govoriti pre svega o valutnoj stabilnosti, stabilnosti valute i finansijskoj disciplini, a ne o stabilnosti cena. To predstavlja zadatak Vlade Republike Srbije, Ministarstva za trgovinu i turizam i nadležnih inspekcija i inspekcijskih organa. Dalje, mislim da kada govorimo o važnim pitanjima o ovom zakonu moramo pomenuti nekoliko suštinskih stvari. Za nas je suštinska stvar organizacija i rad Narodne banke Srbije. Ovde su predložena tri organa u Narodnoj banci Srbije: monetarni odbor, guverner i savet Narodne banke Srbije. Predložili smo da se monetarni odbor briše kao suštinski ovlašćeni organ, a reći ću o čemu se radi. Monetarni odbor sačinjavaju samo guverner i njegovi činovinci, odnosno zamenici, odnosno viceguverneri kako se ovde predlaže. Znači, to je kolegijum nadležnog državnog organa, koji će svakodnevno razgovarati i raspravljati o važnim pitanjima. Ovde postoji suštinska razlika. Koja su ovlašćenja monetarnog odbora? Pa suština funkcionisanja Narodne banke Srbije je sadržana u ovlašćenjima monetarnog odbora. Mislim da se ovde brka nekoliko važnih stvari kada se pozivamo na iskustva republika koje su bila ranije u sastavu Jugoslavije, a govori se često o Hrvatskoj i Sloveniji. Nismo iskoristili ta iskustva koja kod njih postoje, pa se čas pozivamo na iskustva, a čas ih eliminišemo. Ako govrimo o Narodnoj banci Slovenije, tamo je jasno da je Savet narodne banke organ koji ima mnogo šira ovlašćenja, suštinska ovlašćenja u sistemu funkcionisanja i vođenja kreditno-monetarne politike države. Znači, to je širi organ u kom je i brojniji sastav i mnogo ima stručnjaka. Moram da kažem, on polaže račune narodnoj skupštini. Monetarni odbor ne polaže račune nikome. Dakle, bilo ko neka me ovde razuveri da nisam u pravu, jer očigledno da monetarni odbor sam zaključuje, sam donosi, a savet Narodne banke Srbije ima apsolutno izvedena, rekao bih, paralelna ovlašćenja, ima formu običnog upravnog odbora. Znači, nije prešao funkcijubilo kojeg upravnog odbora u Republici Srbiji. To znači da na predlog guvernera može da usvoji završni račun, da odredi platu guverneru, zamenicima i ništa preko toga, da odredi prihod Narodne banke Srbije kada je u pitanju procenat koji se uzima prilikom prometa novca i tu je kraj. Sve je na monetarnom odboru. Da li postoji paralelna funkcija dalje? Ne postoji, zato što će ova skupština biti samo informisana. Znači, ona i njena tela, tako lepo stoji u zakonu, biće informisana o tome šta je radio monetarni odbor. Da li će to pisati ili neće pisati, to je stvar monetarnog odbora. Znači, ne postoji suštinska kontrola svega ovoga, a da ne govorim da ne postoji kontrola Vlade Republike Srbije o tome šta jesu i šta se događalo. Pre svega, kod režima kursa dinara, kod menjačko-deviznih poslova, kod otkupa deviza, a da ne govorimo o kreditnoj politici u ovoj državi; pa onda, ako ovde svaki decembar mi sedimo i vodimo raspravu o tome šta je ekonomska politika jedne države i usvajamo budžet iza toga, čak se ide dalje da se ne dozvoljava nikakvo uputstvo Narodnoj banci Srbije ni od jednog organa, pa uvodni ekspoze premijera, koji govori o ekonomskoj politici jedne države, ne može da budedeo, važan detalj za Narodnu banku, odnosno za ovaj monetarni odbor, u kome sedi guverner i njemu podređeni ljudi, oni su apsolutno njemu podređeni, jer ih on predlaže i na njegov predlog budu birani. Znači, ovde se ne radi o politici jedne vlade u ovom momentu, ovde se radi o suštini, ako hoćemo da usvojimo suštinski zakon, koji će trajati na političkoj sceni Srbije, a mi ga nemamo. Moram da kažem da za naše primedbe, kada smo o tome govorili, uvaženici uopšte nisu imali sluha, jer je ovo suštinska i koncepcijska stvar. Ne postoji nikakva kontrola monetarnog odbora. Oni su apsolutno ovlašćeni da rade po zakonu. Da li će napisati zapisnik sa sednice na kojoj su nešto radili, zaključivali, donosili, to je vrlo diskutabilno pitanje. Znači, da li hoće ili neće, to je prazno pitanje. Dalje, mi ćemo verovatno iza ovog usvajanja imati priliku da razgovaramo o drugoj temi, a to je imenovanje guvernera Narodne banke Srbije. Kada se radi o imenovanju guvernera Narodne banke Srbije, ovde je sve navedeno, samo nije navedeno neko iskustvo. Znači, može neki stručnjak, neki savetnik, ne znam čemu, ali bez radnog isksutva da bude imenovan za guvernera Narodne banke. Ovde smo se žučno raspravljali nekoliko godina o činjenicama da državni činovnici, recimo finansijski policajci ili neki rukovodioci, načelnici uprava prihoda, rukovodioci drugih državnih organa, moraju da imaju najmanje tri godine ili više radnog iskustva, čak i osam godina radnog iskustva. Ne znam šta se podrazumeva kod predlagača, ali očigledno kada stoji stavka da je naučni savetnik nekog instituta, onda znači može bilo ko dati svoj predlog na bilo koji način, a ne da se komentariše i da se kaže - vodićemo računa i o tome. A mi znamo kako je ušao bivši guverner. Argument mu je bilo oružje, ne znam šta će biti za narednog. Znači i ovaj koji bude biran, neki naredni će to opet moći da koristi kao argument. Moramo propisati neki nivo stručnosti, a onda smo rekli o sukobu, govoreći o sukobu interesa, znači to se pitanje može tumačiti na drugi način. U redu je, ali nađite čoveka u Srbiji, pošto je u toku proces privatizacije, a da nema upisane akcije, koji se bavio nekim ozbiljnim poslom, da li je bio direktor, rukovodilac ili neki stručnjak u oblasti bankarstva, koji nema upisane akcije negde. Šta će on da uradi u tom momentu, kome da proda akcije? Prodaće ženi ili deci. Mi smo zabranili jednom velikom broju stručnjaka u ovoj oblasti da konkurišu, odnosno da budu konkurenti na ovom mestu, radilo se o guverneru, zameniku ili članu bilo kog saveta. Moram da kažem još nekoliko vrlo važnih stvari. Mislim da one mogu da pomognu ako se budemo razumeli oko koncepcije i primene ovog zakona. Koristiću i drugih deset minuta. Nigde u ovom zakonu nema jedne rečenice, niti ima u ekspozeu Vlade Republike Srbije, nema ništa o tome šta rade strane banke. Znači, oni su po postojećoj zakonskoj regulativi podneli zahtev da hoće da imaju svoju banku ovde, dali su pet miliona dolara i dobili su odobrenje Narodne banke Srbije, odnosno Narodne banke Jugoslavije, nemamo još uvek narodnu banku Srbije, znači, dobili su odobrenje da mogu imati ovde svoju banku. Ni to uopšte nije sporno, ali šta te banke rade ovde? Te banke ovde imaju kod sebe štedne uloge građana i imaju na raspolaganju, znači, privredne potencijale firme i imaju stalno na računima sredstva srpske privrede koja plasiraju, a javna je činjenica i tačan podatak da su plasmani ovde kod naše privrede gotovo nikakvi. Znači, nemamo realne plasmane, imamo podatke da sredstva putuju po inostranstvu, pa se onda replasiraju ovde u Srbiji, recimo, u slučaju "Merkatora", a da domaća preduzeća koja se bave istim poslom mogu ovde dobiti ta sredstva samo po kamati od 11 do 13%, a ta sredstva se plasiraju preko Austrije ili Nemačke ovde za 6%. Postoje dva aršina. Ako ta ista banka ovde kaže - ne mogu da dam jeftnije sredstva, zato što je ovde kriza, nije sigurno tržište, a onda ode spolja, pa ista ta sredstva da po 6%, o čemu se onda ovde radi? Ovde se radi o klasičnom finansiranju uvoznog lobija koji definitivno kontroliše srpsku privredu. Sada bih se osvrnuo na nekoliko stvari, govorio bih o toj priči o deviznim rezervama. U strukturi deviznih rezervi stalno se pominje cifra, ranije je bilo 2.800, a zadnja cifra o kojoj se priča je tri milijarde i 300 miliona dolara ili evra, mislim da su u pitanju dolari, to je verovatno jedna od grešaka, da su bili evri, verovatno bi tu kapital bio veći za jedno 150 do 200 miliona evra, ali šta je tu je, to je politika postojećeg guvernera koji sam donosi odluke i ne polaže nikome račune. Ovde se predlaže da se ista politika nastavi. Govorim o kvalitetu tih rezervi. Znači, mi imamo ovde nasleđe još od kralja, preko Tita iz ovog perioda takozvanih kriznih 10-12 godina, skupa sredstava, da li su u pitanju zlatne poluge ili neka druga sredstva, u iznosu od tri milijarde i 300 miliona. Jedina zdrava devizna rezerva je izvozni dolar ili evro. Molim vas lepo, mi imamo ekonomske pokazatelje od 2000. godine pa naovamo. Nama izvoz stalno opada, debalans u spoljnotrgovinskoj razmeni je ogroman, on raste iz godine u godinu. Prethodne godine je bio dve milijarde i 860 miliona,prošle godine je bio četiri milijarde i 200, a naša ukupna spoljnotrgovinska razmena u prošloj godini je bila osam milijardi i 200 miliona, znači, imali smo gubitak u spoljnotrgovinskoj razmeni oko četiri milijarde. Znači, ne mogu da govorim o kvalitetnim deviznim rezervama, već je to nasleđe tih takozvanih komunističkih, postkomunističkih i ne znam sve kojih godina, čak iz perioda Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca, vuku se neke devizne rezerve ili devizne podloge. Prema tome, jedino zdravo tkivo u svemu ovome je iznos. Šta nam govori podatak, recimo, da je Slovenija prošle godine imala spoljno-trgovinsku razmenu u iznosu od 18,5 milijardi dolara i ostvarila suficit u razmeni od 150 miliona dolara? Iako je srpsko tržište pet puta veće od slovenačkog, iako srpsko tržište ima robnih marki, a Slovenija nema 10-15 poznatih robnih marki, a Srbija u ovom momentu na svetskoj pijaci može da ponudi preko 200 do 300 kvalitetnih robnih marki, ne govorim o njihovom procesu radai proizvodnje. Tu je ta manjkavost. Znači, nemamo kreditnu politiku poslovnih banaka prema privredi. Nama privredna aktivnost pada, onda pada i zapošljavanje, onda padaju prihodi za budžet, pada realizacija budžeta. U ovom momentu je negde oko 31 do 35%, a već smo ušli u drugu polovinu godine. Ovih dana je izašao podatak, to su zvanični podaci Vlade i Privredne komore Srbije, da nama u ovom momentu privredna aktivnost opada, da su nam gubici u spoljno-trgovinskoj razmeni još veći. Onda dolazimo u situaciju, kad usvajamo ovakav predlog zakona bez kontrole Vlade, Parlamenta, da će nama stanje u ekonomiji države biti sve teže i teže. Ne može se ovde govoriti o personalnom pitanju ili sukobu dve koncepcije ili dve političke opcije. Ovde se govori o stanju nacije, stanju privrede, zapošljavanju mladih generacija, o mnogo krupnijim pitanjima, a ona se prelamaju kroz ovakav predlog zakona. Prema tome, mislim da je ovo što smo mi predložili u amandmanima imalo pun smisao i pun značaj i gubi retoričku vrednost potreba da se pojedinci oko toga izjašnjavaju, već ima suštinski kapital i kapacitet za neka buduća vremena, bez obzira ko bio na vlasti i ko bio u situaciji da donosi odluke i vrši javne poslove u Narodnoj banci ili u Vladi Republike Srbije. Mislim da se u dobrom delu zakona još uvek vidi jedna udvaračka pozicija parema Narodnoj banci Srbije, Narodnoj banci Jugoslavije. Moram da kažem, ovo što sebe sada naziva Narodnom bankom Srbije, to je klasičan falsifikat. Da bi neko mogao da izradi pečat i da stavi sebi pravo da raspolaže tim pečatom, mora da dobije rešenje. Ne znam kako je do toga došlo i ko je kome šta dao, a da ne govorim o novčanici koja u sebi sadrži naziv Narodna banka Srbije. To je vrlo diskutabilno. Da mi nismo opozicija, da su sad drugi opozicija, verovatno bi se oko toga svakodnevno licitiralo i pričalo na sva zvona. Sada bih nešto hteo da kažem o menjačkim poslovima. Mi imamo sistem menjačkih poslova i infiltriranih 600-700 menjačnica od strane Narodne banke Srbije. U jednom delu to mogu pozitivno da ocenim, ali ne mogu do kraja, jer i ta prikupljena sredstva se nalaze negde zabeležena i kontrolisana. Znači, nisu u funkciji ove privrede. Radi se o menjačkim poslovima koje rade strane banke na našem području. Da li je iznošenje tog novca kontrolisano ili nije? Ovde se ne radi ni o kakvim stranim bankama. Po meni su to u maksimalnoj meri ili filijale ili poslovne jedinice stranih banaka u Srbiji,jer ne postoji nikakva garancija strane banke, nijedne od stranih banaka, za poslovanje njihovih filijala, odnosno korisnika njihovog naziva na području Srbije. Znači, mi ne možemo da kontrolišemo odlivanje strane efektive odavde, jer građani trguju domaćim novcem i efektivom. To tržište postoji i ono je efektno. Šta se događa sa ulogom tih sredstava ovde? Pa, poznata je činjenica da sve nacionalne banke, a u ovom zakonu od toga nema ništa, vode računa kada su u pitanju strane banke na njihovoj teritoriji da imaju obavezu replasmana domaće štednje u domaću privredu. Samo kod nas nema ničega. Ajmo da koristimo modele iz zemalja Evropske unije, na koju se stalno pozivamo. Ako je u jednoj Nemačkoj to 18%, u Francuskoj 28, onda mora Sosijete Ženeral ovde da vrši replasman sredstava po istim kriterijumima kao i u državi iz koje i potiče ta banka. Prema tome, naš stav oko ovog zakona isključivo će zavisiti od prihvatanja ovih naših suštinskih i koncepsijskih primedbi. U protivnom, mi nećemo podržati ovakav predlog zakona.
Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Prelazimo na raspravu prema prijavama za reč u zajedničkom načelnom pretresu o Zakonu o Narodnoj banciSrbije i izmenama Zakona o bankama. Prvi prijavljeni govornik je narodni poslanik Lazar Marjanski, a posle njega narodni poslanik Radojko Petrić.
Dame i gospodo narodni poslanici, za ovom govornicom je pre dve godine naš ministar finansija govorio nešto o Narodnoj banci Jugoslavije i rekao je da novi zakon koji treba da se pravi, treba dve godine da se radi, a da je guverner Narodne banke po funkciji veći od predsednika države. Naveo je primer da je guverner Američke banke finansijski predsednik države i da je jači, u to vreme, od Klintona. Objasnio je, kad guverner dolazi da brani budžet i da predloži, dolazi sa 25 do 30 svojih saradnika i oni sve objašnjavaju. Koliko vidim, ovde nema ni guvernera, nemamo ni ministra. Jedino je Siniša tu, a on će sve zapamtiti i preneti to. Pre neki dan ministar Đelićkaže ovako: "Dva najomraženija čoveka treba da su i jesu guverner Narodne banke i ministar finansija, zato što i jedan i drugi drže kasu, štede i ne daju inflaciju i propast države". To mu verujem, samo ne znam gde je danas i zašto danas, kad predlaže jedan veoma važan zakon, nije tu? Slažem se sa njim da nadzor nad bankama treba da bude. Mora biti kontrola banaka. Iz Vojvođanske banke iz Novog Sada kažu šta im se dešava. Naime, teraju ih da svoja potraživanja prebace sve u akcije firmi, naročito poljoprivrednih preduzeća. Da li će po ovom zakonu moći Vojvođanska banka da se proda najverovatnije nekoj stranoj banci? Sva naša teritorija koja je u Vojvodini, Vojvođanska banka ima najviše akcija u poljoprivredi, prodaće se zajedno sa Vojvođanskom bankom. To je legalan i jednostavan put prodaje države. Imam jedno pitanje - ko je Dinkiću dozvolio da oroči naša sredstva u nekoj banci u Engleskoj? Ta naša devizna rezerva, to je stabilnost države. Postavlja se i drugo pitanje - da li mi stvarno imamo tu deviznu rezervu? Da bi stvorili deviznu rezervu, moramo da imamo veći izvoz nego uvoz, a ministar Đelić je rekao - treba da imamo šest - sedam puta veći izvoz od uvoza. Naravno da je to možda neka devizna rezerva koja je data na čuvanje. Slobodno mogu da kažem za ovom govornicom, nema Slobe Radulovića, nema Kostića, nažalost njih dvojica zajedno sa Delta bankom i Komercijalnom bankom su grobari naše ekonomije, naše privrede. Sve i svašta uvoze, po jeftinim i niskim cenama, obaraju sve moguće cene. Komercijalna banka nema uopšte kadra, a znamo ko ju je stvorio. Stvorio ju je Sloba Milošević. Sve pare milicije i vojske su bile u Komercijalnoj banci. Delta banku isto tako Mira Marković, i sada su to dve banke koje su mnogo važne. No, u svakom slučaju jedna stvar koja nije dobra, ni za nas, ni za ovu državu, a ni za Narodnu banku Srbije koja će se stvoriti, nije elegantno i nije higijenski da dva najveća čoveka, finansijska stručnjaka, tako jedan drugog blate. Pročitaću samo par naslova iz novina. Kaže gospodin Dinkić da je Đelić najveći spletkaroš u Vladi, pa navodi primer, a to je na Televiziji Novi Sad. Kada je trebalo da se jedan naš član postavi u MMF, Crnogorci su pristali da bude iz Srbije, tada je Đelić rekao Crnogorcima iza leđa: "Zašto vi ne budete"?I ode kod Živkovića i kaže da su Crnogorci kategorični da budu oni. Tada Živković zove Dinkića i kaže: "Đelić je rekao da je kategorično da moraju da budu Crnogorci". I onda je, kako Dinkić navodi, stvar spasao gospodin Vlahović rekavši da to nije stav Vlade. To je bilo na televiziji. Isto tako je rekao, na toj televiziji, da 20 ljudi dobijaju pare iza leđa, da Mihajlović drži pola Vlade u šaci itd.
Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić, a posle njega narodni poslanik Slavoljub Matić.
Poštovana predsedavajuća, poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, iako je objedinjena rasprava o dve tačke dnevnog reda, govoriću samo o Predlogu zakona o Narodnoj banci Srbije. Zbog preuređenja Savezne Republike Jugoslavije u državnu zajednicu Srbija i Crna Gora i na bazi Ustavne povelje ove zajednice normalno je što se donosi zakon o Narodnoj banci Srbije. Međutim, iako se radi o sistemskom zakonu, kojim se reguliše rad centralne monetarne vlasti, zakonu bitnom za ukupnu finansijsku stabilnost zemlje, postupak njegovog stavljanja na dnevni red i razmatranja u ovoj skupštini je zaista krajnje neprimeren. Za donošenje ovako značajnog zakona po hitnom postupku zaista nema racionalnog objašnjenja ni opravdanja. Na ovo su već ukazali prethodni diskutanti, pa se neću posebno zadržavati na tom pitanju. No, bez obzira na način donošenja ovog zakona, treba obezbediti da se njegovim sprovođenjem održi monetarna stabilnost, stabilnost cena i stabilnost kursa dinara. Strateško je pitanje očuvanje vrednosti i stabilnosti domaće valute. Na stranu nesuglasice između Vlade, nekih stranaka DOS-a i aktuelnog guvernera, zakon o Narodnoj banci je potreban ovoj zemlji. Svakako, Predlog je mogao i trebalo je da bude znatno bolji. Kreiranje i sprovođenje uspešne monetarne politike je složen i odgovoran posao. Za normalno funkcionisanje ekonomskog života jedne zemlje bitno je da se obezbedi monetarna ravnoteža, monetarna stabilnost, a to podrazumeva usklađen odnos između novca i robe u prometu. Centralna banka i Vlada moraju da sarađuju, ali da svaka u svom domenu bude i nezavisna. Osnovni zadatak Narodne banke Srbije je održavanje stabilnosti cena. Međutim, Narodna banka, kao centralna banka, mora da podržava i ekonomsku politiku Vlade. U podršci ekonomske politike Vlade, osnovni cilj banke, održavanje stabilnosti i cena, ne sme da bude narušen. Zadatak Narodne banke podrazumeva i preduzimanje mera za stvaranje uslova za privredni rast. Pogrešno je shvatanje da Narodna banka samo treba da obuzdava inflaciju. Mora ona da brine i o rastu proizvodnje, da radi na otklanjanju niza nelogičnosti koje su kod nas sada prisutne. Kako objasniti situaciju da domaće cene rastu, a uvozne padaju? Do kada će se otkupljene devize od siromašnih građana trošiti za uvoz svega i svačega umesto za razvoj? Da ne govorim gde se drže kao depozit te devize, u kojim bankama ili zemljama itd. Učešće gotovine u novčanoj masi u Srbiji i dalje je 40%. Kada će se toliko učešće gotovine smanjiti, a time potkresati krila sivoj ekonomiji? Svakako, tu nam je potreban odgovor Narodne banke. Učešće dinarske štednje u ukupnoj novčanoj masi i dalje je svega 4%. Bilo bi normalno da je to učešće bar preko 20%. Očigledno preduzete mere nisu ubedile građane da steknu značajnije poverenje u banke. Posebno bi se moglo kritički govoriti o preteranoj liberalizaciji tržišta i slaboj vancarinskoj zaštiti, koju često uvode i najrazvijenije zemlje članice Svetske trgovinske organizacije, pa se to ne kosi se sa principima Svetske trgovinske organizacije. Industrijska proizvodnja pada, a trgovinski deficit raste. Zar ovo nije obaveza i zar ne daje prostor da se postavi pitanje ispravnosti dosadašnjeg načina vođenja politike valutnog kursa dinara. Monetarna suverenost Narodne banke ne podrazumeva potpunu nezavisnost od stavova Vlade u postizanju određenih ekonomskih ciljeva. Treba imati u vidu da je monetarna suverenost Narodne banke ograničena članstvom u pojedinim međunarodnim finansijskim organizacijama, kao što su MMF i Svetska banka. Podrazumeva se da njihova pravila moramo i mi da prihvatimo i sprovodimo. Bar za to postoji konsenzus svih političkih stranaka, i vladajućih i opozicionih. Međutim, u Predlogu ovog zakona ima dosta odredaba koje mogu i treba na bolji, prihvatljiviji način da regulišu određena pitanja, uz puno uvažavanje svetske prakse i usvojenih međunarodnih standarda. U prednjem smislu poslanici SPS-a predložili su preko 20 amandmana. Želim da ukažem samo na neka pitanja. U članu 4, 14. i 43. istovetnim tekstom predviđa se da Narodna banka Srbije utvrđuje režim kursa dinara uz saglasnost Vlade i da samostalno vodi politiku kursa dinara. U redu je što se Narodna banka obavezuje da uz saglasnost Vlade utvrđuje režim kursa dinara, ali to samim tim isključuje samostalnost vođenja politike kursa dinara od strane Narodne banke i taj deo odredbi treba brisati. Takođe je suvišno da se isti tekst ponavlja u tri člana. Na drugoj strani, suvišan je član 73, u vezi formiranja Strateškog saveta za zaduživanje Republike Srbije i Narodne banke Srbije. To bi već sputavalo autonomiju Narodne banke i zato tu odredbu treba brisati. Zaduživanje Republike Srbije i Narodne banke Srbije regulisano je u članovima 39. i 48. Za zaduživanje Narodne banke sa rokom otplate dužem od godinu dana, pa i kada je u pitanju MMF, logično je da Vlada bude konsultovana i to treba predvideti u članu 48. Uzimajući u obzir svu složenost i obim poslova koji se izvršavaju preko Narodne banke, mislim da je neophodno da Narodna banka, pored guvernera i viceguvernera, ima i zamenika guvernera. Čudan je, bar za mene, današnji stav ministra Đelića da je pitanje zamenika guvernera prevaziđeno pitanje. Zašto na čelu svakog ministarstva postoji ministar, zamenik i pomoćnici? Zar nije prihvatljiva analogija da i u banci postoji guverner Narodne banke, zamenik guvernera i viceguverneri? U članovima 23. i 25. treba izvršiti izmene tako da Savet Narodne banke ima sedam članova i da se punopravne odluke mogu donositi sa četiri glasa "za", a ne i sa dva glasa, kako je Vlada predložila. To je stvarno improvizacija rada Saveta ako mogu dva člana da donesu odluku da ona bude pravosnažna da se primenjuje u praksi. U članu 71. treba skratiti rokove za podnošenje izveštaja o monetarnoj politici i o poslovanju za prethodnu godinu do 30. marta tekuće godine, kaoi izveštaj o stanju u bankarskom i ukupnom finansijskom sistemu zemlje do 30. maja, a ne tek 30. septembra. Ako ne bismo izvršili skraćivanje rokova, bilo bi zaista besmisleno o tako aktuelnim pitanjima voditi raspravu tek u oktobru ili novembru tekuće godine za prethodnu godinu. Jer ako se ostavi rok do 30. septembra, znači u oktobru i novembru treba raspravljati o nečemu što je bilo pre godinu dana, a ne može se primeniti da bi se eventualno neke nesrazmere otklonile u tekućoj godini. Zašto je predlagač odustao u svom predlogu da reguliše davanje lombardnih kredita? Savremene banke u svetu svugde su regulisale pitanje davanja kredita bankama na bazi zaloga - na bazi lombarda, kratkoročnih kredita, to je prvobitno bilo u predlogu, a zašto je predlagač odustao, nigde nema obrazloženja. Da ne nabrajam dalje primedbe, jer će o tome poslanici Socijalističke partije više govoriti prilikom rasprave u pojedinostima. Nadam se da će određeni predlozi koje su podneli poslanici SPS u vidu amandmana biti prihvaćeni i da će predloženi zakon biti poboljšan i prihvatljiv, tj. u interesu svih građana ove zemlje. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Slavoljub Matić, posle njega narodni poslanik Veroljub Arsić.
Gospođo Čomić, poštovani narodni poslanici, nemam inspiracije da pričam u sali u kojoj nema kvoruma. Mislim da bi bilo jako korektno da se izborimo ovde, obzirom da u ovoj sali očigledno nema kvoruma i mislim da je besmisleno da pričamo kada nikoga iz Ministarstva finansija nema. No, hajde, kada je već tako, neka ostane makar zabeleženo u stenografskim beleškama, kakav je stav Demokratske stranke Srbije kada je u pitanju Predlog ovog zakona o Narodnoj banci Srbije. Prvo, ne možemo a da ne umešamo dnevnu politiku i činjenicu da je u toku jedan od najžešćih političkih sukoba na političkoj sceni Srbije, sukob između guvernera Narodne banke i ministra finansija. Nakon onih, maltene ljubavnih pogleda na spotovima izborne kampanje Miroljuba Labusa, eto dokaza da je u Srbiji tanka linija između ljubavi i mržnje, šta je u Srbiji, maltene, kumovska svađa. Evo vidite u kakvoj atmosferi donosimo jedan od vrlo značajnih zakona, posebno kada uzmemo u obzir današnji rad naše Skupštine, kada uzmemo u obzir i današnji sistemski zakon, zakon o finansiranju političkih stranaka, i da je u sklopu tih zakona, u vreme donošenja i rasprve oko tih zakona, kada imamo prosto činjenicu da gospodin Đelić ne sedi ovde, kako bi se pripremio za sukob sa guvernerom Dinkićem. Mislim da je to nepravedno prema građanstvu Srbije. Prema nama poslanicima manje-više, mi ćemo se već izjasniti svojim glasanjem. Kada je u pitanju sam tekst zakona, pronalazimo u njemu niz manjkavosti i kontradiktornosti. Pitamo se - koji su to autoriteti, iz oblasti prava i finansija, pisali ovaj tekst. U Saveznoj vladi, prethodnoj, postojao je sektor za monetarnu politiku. U našoj Republičkoj vladi nema sektora za monetarnu politiku i pitamo se, kao poslanici, ko je pisao taj zakon. Znamo da ga nije pisala Narodna banka Srbije, znamo da se oni nisu uključili nijednog trenutka u pisanje ovog predloga. Znači, neko je iz Ministarstva finansija pisao ovaj zakon. Međutim, na moje pitanje na Odboru za finansije, to pitanje sam uputio ministru Đeliću - ko je pisao ovaj zakon, nikakav odgovor nije dao. Potom, kada pogledamo tekst Predloga zakona videćemo da se u osnovi, pre svega, ovde traži jedan odgovarajući odnos Narodne banke Srbije prema Republičkoj vladi i obrnuto. Ono što ne možemo da odagnamo kao osnovni utisak, to je da o nezavisnosti na kojoj insistira ministar Đelić nema ni govora. Ta nezavisnost nije obezbeđena, iako nekoliko deklarativnih članova na njoj insistira. Pogledajte član 2, poslednji stav, zapisano je - Narodna banka Srbije u obavljanju svojih funkcija neće primati niti tražiti uputstvo od državnih organa i drugih lica. Sjajno zapisano, puno znači, znači idemo ka toj nezavisnosti. Već u sledećem članu 3, nakon deklaracija tipa - osnovni cilj je postizanje i održavanje stabilnosti cena i finansijske stabilnosti, već imamo kontradiktornost. Kaže - Narodna banka, ne dovodeći u pitanje ostvarivanje svog osnovnog cilja, podržaće sprovođenje ekonomske politike Vlade Republike Srbije, poslujući u skladu sa načelima tržišne privrede. Opet u članu 4. kaže - utvrđuje režim kursa dinara uz saglasnost Vlade i samostalno vodi politiku kursa dinara. Član 10. - Narodna banka Srbije u izvršavanju svojih funkcija sarađuje sa Vladom i drugim državnim organima i u okviru svoje nadležnosti preduzima mere za unapređenje te saradnje. Prvo se pitamo, da li je uopšte potreban ovakav član i opet postavljamo pitanje - ko je pisao ovaj predlog zakona? U odeljku - Organi narodne banke, član 12, nakon toga imamo odeljak vezan za organe narodne banke i naravno, dolazimo do najbitnijeg organa banke, mislim na guvernera, i dolazimo do ovog aktuelnog sukoba između guvernera i ministra i do jednog načelnog pitanja - ko predlaže guvernera Narodne banke? Ideja Demokratske stranke Srbije, ne samo zbog toga što smatramo da je to najbolje i najumesnije u ovom trenutku za našu zemlju, za naše društvo, već zato što je to i najbolje iskustvo iz razvijenih demokratskih zemalja sveta, jeste da guvernera predlaže predsednik Republike. Ta ideja ne počiva na našojdnevnoj politici i na činjenici da jedan odbor, kao što je Odbor za finansije, ne preslikava stanje iz parlamenta, već da sam parlament ne preslikava ono za šta su se birači 2000. godine u decembru mesecu izjasnili, već preslikava ili prikazuje jednu, možemo da iskoristimo onu reč koju ministar finansija često pominje, a to je "tajkunizaciju Srbije". To je nešto što mi ne možemo da primetimo, a davati takve ingerencije jednom odboru koji je pre svega političko telo, a ne stručno, mislimo da je krajnje neumesno. To znači da je naš predlog bio da guvernera predlaže predsednik Republike. Takođe, jedan od razloga zbog čega neće glasati za ovaj zakon je kompetencija saveta Narodne banke Srbije. Smatramo da je treba smanjiti u onom obimu u kome su određene kompetencije nadzornog odbora Narodne banke Jugoslavije, po onom saveznom zakonu od pre godinu dana. Smatramo da je to umesniji način i za taj odnos između njih i Republičke vlade, jer će savet biti organ pre svega republičkih organa vlasti, poput ovih nesrećnih radiodifuznih i ovih drugih saveta koje smo imali prilike da u ovoj skupštini izglasavamo. Znači, taj savet više pokazuje podređeni odnos Narodne banke Srbije prema Republičkoj vladi nego nezavisnost ove institucije i to je jedan od razloga zbog čega nećemo glasati za ovaj zakon. Naravno, u članu 39, ne smanjiti, kako je predviđeno amandmanom koji prihvata Republička vlada, na 5%, koliko je moguće iz rezervi Narodne banke pozajmiti deficitarnom republičkom budžetu, već ukinuti, izbrisati taj član, zbog toga što je načelno DSSza politiku gde država pre svega kreira privredni ambijent, a nikako ne učestvuje u njemu kao bitan činilac, sem u kreiranju. Član 43. je opet primer jednog vrlo lošeg teksta. "Narodna banka Srbije, uz saglasnost Vlade, utvrđuje režim kursa dinara", a zatim sledeći stav u istom članu: "Narodna banka Srbije samostalno vodi politiku kursa dinara". Da li je potrebno uopšte ovako nešto zapisivati? Sve u svemu, jedan loš zakonski predlog, opterećen silnom borbom između premijera i ministra. Večeras ćemo gledati duel. Žalosna je naša Srbija, izbori su neminovnost i molim vas da ovakve predloge više ne dobijamo, a kada ih dobijemo i kada želimo da ih ispravljamo, mislimda je minimalno da imamo ovde ministra kome se možemo obratiti i pokušati da ovakve projekte popravimo.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, a posle njega narodni poslanika Ljubomir Mucić.
Dame i gospodo poslanici, gospodin ministar Đelić očigledno vređa ovu skupštinu svojim neprisustvovanjem, jer svako pravo povlači obaveze, kako to predsedavajuća ima običaj da kaže, pa bi mi trebalo da prekinemo rad dok on ne izvoli da dođe ovde i da malo popričamo s njim. Verovatno mu je važniji televizijski nastup sa Dinkićem nego ovaj zakon, pa se priprema. Dobro, kakav ministar takva i vlada. Sada je reč o jednom zakonu o Narodnoj banci Srbije, o zakonu koji će da kreira monetarnu politiku, platni promet, kurs dinara, finansijske tokove u zemlji. Ne bi ništa bilo strašno da se o ovakvom zakonu vodi ovakva rasprava da nema trenutka u kome se sadašnji guverner Narodne banke Srbije i predstavnici Vlade Republike Srbije sve vreme prepucavaju o nekakavoj odgovornosti, zloupotrebama i slično. Sadašnji guverner Narodne banke Srbije je u događajima oktobarske DOS-ovske revolucije nasilno ušao u Narodnu banku, tadašnju Narodnu banku Jugoslavije, sam sebe prozvao za guvernera i odmah počeo da sprovodi program koji je bio diktiran sa strane. To da je program bio diktiran sa strane i da je ta činjenica potpuno tačna dokazuju nam neki njegovi postupci, a to je uništavanje domaćeg bankarstva koje je bilo u društvenoj, da kažem u državnoj svojini. Setite se samo kako je gospodin Dinkić zatvarao Slavijabanke, manje banke koje su bile regionalne okružne teritorijalne organizacije, pa se čak usudio da u jednom trenutku zatvara Poštansku štedionicu. Verovatno mu je tada neko rekao - čekaj, stani, pa to je u vlasništvu Vlade Republike Srbije, to ne možeš baš tako da zatvaraš. On je u tom trenutku ustuknuo, ali cilj svega toga je da se na jednom tržištu, koje su pokrivale takve banke, stvori vakuum i da na takvo tržište uplivaju prvo određene povlašćene domaće banke, kasnije ćemo o njima, a i strane poslovne banke, čiji su osnivači baš strane banke, ali nikako ne priznaju nikakve obaveze njihovi osnivači sa ovim bankama koje su trenutno na tržištu, osim da otkupljuju naša devizna sredstva i prebacuju na račune svojih stranih osnivača. Kada su u pitanju domaće banke mislim da je njihov presudan uticaj bio da se ukine platni promet koji je vodila Narodna banka Jugoslavije, odnosno Narodna banka Srbije i to su svi iz Vlade Republike Srbije pozdravljali. To je pozdravio i gospodin Đelić, koji je čak i rekao da će jedan takav platni promet, koji je moderan, da bude znatno jeftiniji, a evo već šest i više meseci takav platni promet se sprovodi i mogu da kažem da ne samo da nije jeftiniji nego je višestruko skuplji, jer i poslovne banke koje ga obavljaju moraju da uplaćuju za svaku transakciju 0,20% Narodnoj banci Srbije i plus onaj deo kojim pokrivaju svoje troškove, tako da je sada platni promet tri, četiri ili pet puta skuplji nego što je bio ranije i to je sigurno tako, umesto jeftinijeg obećanog. Na tome je najviše insistirala Delta banka. Znamo svi ko je vlasnik Delta banke ili Delta holding, gospodin Mišković. Znamo svi da novac koji on okreće, da je njegovo poreklo ili od šverca duvana ili od šverca nafte i naftnih derivata. Znači da taj novac pripada Stanku Subotiću - CanetuŽapcu. I tu je u nekom trenutku bila agresivna, ali nije bila prvobitna njena namena, a to je Cepter banka čiji je vlasnik Milan Janković ili Filip Cepter, kako više sebe voli da nazove. To su bili neki od razloga zbog kojih su sprovodili ova vlada i tadašnji i sadašnji još uvek guverner Mlađan Dinkićuništavanje domaćeg bankarstva da bi ovakve dve banke mogle da egzistiraju na domaćem tržištu. Sa sigurnošću sada mogu da kažem da je jedan od razloga donošenja ovog zakona Dinkićeva smena i u svakom slučaju gubitak podrške stranih finansijskih struktura, koju ste do sada imali, zbog ovakvog haosa koji ste napravili u zemlji povodom finansija. Sada dolazimo do sukoba u javnosti i ko je za to kriv. Da li je kriva za to Vlada Republike Srbije ili Mlađan Dinkić? Po meni su krivi i jedan i drugi isto. Samo pokušavaju da izbegnu odgovornost i kroz neke političke promocije da favorizuju svoje stranke koje zastupaju. U svakom slučaju, od ovog zakona biće pozitivnih i negativnih posledica. Pozitivno je da će Dinkić konačno biti smenjen sa mesta guvernera Narodne banke Srbije, a negativno je zato što će isti takav biti izabran po onoj narodnoj - sjaši Kurta da uzjaši Murta.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, a posle njega narodni poslanik Dušan Ilić.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, brojkom i slovima 46 prisutnih ovde u ovom visokom domu. Dosta, od koga je i mnogo je. Moglo bi se odmah na početku reći - u Srbiji ništa novo. Ministar Đelić fura svoj fazon. Obratio bih se gospodinu ministru Đeliću, ali verovatno on vežba sa gospodinom Dinkićem neku novu rokersku pesmu za zajednički nastup na večerašnjem TV duelu, nešto slično kao što je radio posle 5. oktobra. Da li se sećate kada je gospodin ministar Đelić u ovom visokom domu predložio jedan finansijski zakon, a da nije išao po hitnom postupku? Od kadapratim, za ove dve i po godine, svi finansijski zakoni, bez obzira da li se radi o porezu na promet ili izmeni Zakona o porezu na promet, koja se odnosi na oslobađanje štampe od obaveze plaćanja ili se radi o sistemskom zakonu, kao što je ovaj zakon o Narodnoj banci Srbije. Taj zakon tek posle dolazi na red. Dobro je, Dragoše, da si utvrdio i da znaš dnevni red. Dobro je, za početak dosta. Prihvatio bih da je hitan postupak vezan za brzinu reformi, pa da do sada nisu četiri puta, a Dragoš će da mi pomogne da shvatim, da li te on nagovori, planirani su rokovi i da zakon u saveznom parlamentu nije usvojen, samo da Dinkić ne bude smenjen krajem decembra prošle godine. Sada se sličan zakon usvaja i u ovom visokom republičkom domu, sa istim ciljem, revolucija i dalje guta svoju decu, a sa izmenama ovog zakona i svoje prvoborce. Kako je Dinkić ušao u Narodnu banku Jugoslavije sa dugim cevima i ko ga je predložio za guvernera, to svi znamo, a gospodin Dinkić je postao najveći grobar srpskog bankarstva, a ko drugome jamu kopa, dođe vreme da u nju sam i upadne. A kako bi donekle skrili namere smene guvernera i uslovi i politički angažman, niste prihvatili navodne primedbe MMF-a, a eskperti u Vladi to nisu učinili, već će kroz vešt manevar amandmanima poslanika to sprovesti,što je i predsednik Vlade nagovestio na konferenciji za štampu, a gospodin Toma Panajotović realizovao kroz izmene i predložene amandmane koje je Odbor prihvatio. Bravo Tomo. A da biste sve upakovali, pomogao je i predsednik poslaničke grupe DOS-Reforma sa amandmanom za skraćenje roka stupanja na snagu ovog zakona. Možda je sve ovo moglojuče, moglo je i za noć da se završi, a ne zaboravite za onu narodnu, doknekom ne smrkne,drugom ne svane. Sami ste zakuvali i sami kusajte, jer zaista najveća šteta je što jedan solidno pripremljen tekst zakona od najznačajnijih zakona ne prezentujete, pa se bavite personalnim prepirkama. Kakva li se vaša očekuje na Odboru za finansije, kada bude predlagan guverner, ako bude žensko, po vašem običaju, biće to guvernerka, guvernerica ili možda guvernanta, ne znam kako ćete predložiti gospođu koja bude predlog za guvernera, a to se očekuje do kraja jula. To znači da sam vam privukao pažnju i da više ne spavate. Zato molim gospođu Čomić, pričam o zakonu pozitivno. Vi ne spavate, ali probudio sam i ove vaše ovde poslanike. Svi smo mi vaši poslanici. S obzirom da se radi o solidnom zakonskom projektu sa stotinak članova, poslanička grupa SPS-a sa svojih 20-tak amandmana je predložila poboljšanje teksta usmereno u tri pravca: uvođenje funkcije zamenika guvernera, brisanje strateškog saveta kao nepotrebnog i jasno definisanje uslova za guvernera, nezavisnost Narodne banke i veza sa Vladom, Skupštinom i drugim organima. Poslanička grupa SPS-a smatra opravdanim propisivanje koordinacije Vlade i centralne finansijske institucije, koja je neminovna u ovoj situaciji u periodu tranzicije, a što se ne može smatrati ugrožavanjem nezavisnosti Narodne banke Srbije. Pa valjda imaju zajednički cilj, a to je tržišna ekonomija, monetarna politika, politika režima kursa, koja obuhvata i sam režim kursa, cenovna stabilnost i da se ne bi desilo kao u prethodnom periodu - guverner u klin, a Vlada u ploču. Dinar je, a ovo je vrlo značajno za vas da znate, zvanično novčana jedinica Republike Srbije, a predviđeno je članom 53; da li će Dinar karticaopstati kao asocijacija na dinar ili neće, ili će to ostati samo puka želja njenog promotera gospodina Dinkića. Gospodo, kada pravite zakone, a neke ste već predložili, uvek se setite člana 54, sve novčane obaveze iz poslova zaključenih u Republici Srbiji između preduzeća, drugih domaćih pravnih lica i građana, izražavaju se u dinarima i izvršavaju sredstvima plaćanja koja glase na dinare. Ovo treba da zapamtite gospodo iz Vlade, vrlo dobro, kako se ne bi ponavljala u zakonima i neka druga sredstva plaćanja. Možda je rešenje o predlaganju guvernera ili guvernante, Odbor za finansije, iznuđeno, ali ne treba da bude konačno, a naš stav je da guvernera bira Narodna skupština na predlog predsednika Republike. Ustavni osnov uvek se može naći, ali nigde Odbor za finansije ne vodi kadrovsku politiku, nekoliko puta sam čitao šta su zadaci Odbora za finansije. Jačanje uloge skupštinskog odbora jeste demokratičnije rešenje, ali uloga guvernera nije ništa manja i manje značajna od predsednika Vlade. Još nešto, predsednik i Vlada zavise od Narodne banke Srbije, pa i Dinkić je pao što nije odobrio kredit republičkom budžetu za likvidnost, jer donacija nema, a krediti kasne, a domaći izvori ovako presušuju. Već cvilite, odnosno gospodin ministar u egzilu, već cvili da nema para za socijalu, penzije, dečije dodatke, ne slažemo se sa politikom da Narodna banka bude u funkciji kreditiranja deficita i nelikvidnosti republičkog budžeta, krediti treba da budu u funkciji privrede i sticanja profita,a ne budžetske potrošnje. U tom cilju, predlažemo u članu 39. da obim odobrenih kredita bude 5% od prosečnih budžetskih prihoda u poslednje tri godine, odnosno 5% na neki prosek od 200 milijardi, to je 10 milijardi, a ne 20, kako je bilo u predloženom rešenju Vlade. U tom cilju, mislim da je dobro prihvatanje ovih amandmana koje su Odbor za finansije i Vlada prihvatili. Da li vi znate šta znači u ovom trenutku 200 miliona evra za podsticanje privrednog razvoja, a ne za potrošnju u budžetu. A na kraju, zaista, nadam se da ste nešto naučili i da sam vam pobudio pažnju u ovom trenutku. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dušan Ilić, a posle njega narodni poslanik Milorad Mirčić.
Pošto se kolega Mucić žalio na hitni postupak, pretpostavljam da je hitni postupak uveden u ovom slučaju zato što su ugroženi životi ljudi, a na to mislim zato što je ministar Đelić nazvao guvernera psihopatom koji mu preti, pa je verovatno i zato hitni postupak uveden. Nažalost, eto u takvoj atmosferi govorimo i o ovom zakonu o Narodnoj banci Srbije, ova rasprava u stvari i atmosfera u kojoj se ova rasprava odvija samo pokazuju dubinu i veličinu krize institucija u kojoj smo dovedeni veoma svesno politikom vladajuće većine i onih koji podupiru tu politiku. Samo ću reći u kakvoj situaciji i u kakvom ambijentu mi danas raspravljamo o ovako velikom i značajnom zakonu. Nalazimo se, kao država, u procesu donošenja novog ustava koji se svesno koči. Nalazimo se i radimo u parlamentu koji je potpuno obesmišljen. U ovoj zemlji postoji nešto što nigde ne postoji, a to je vršilac dužnosti predsednika Republike, a u čiji autoritet smo imali prilike da se uverimo prilikom jučerašnjeg izglasavanja komisije za lustraciju. Zašto je ovo važno i zašto govorimo o predsedniku Republike? Zato što u većini zemaljapredsednik Republike predlaže guvernera Narodne banke, a ne neki skupštinski odbor, a pogotovo ne skupštinski odbor koji radi u jednom polovičnom sastavu, u kome nema poslanika koji bi u tom odboru trebalo da sede, a nema ih zbog poznate, širom sveta, afere sa oduzimanjem mandata. Kada govorimo o parlamentu i parlamentarnom odboru, bilo bi veoma uputno prilikom pravljenja novog poslovnika formirati odbor za monetarnu politiku, koji bi vršio kontrolu nad radom Narodne banke Srbije. A da se vratim na zakon, kratko rečeno, zakon je loš. Zašto je loš? Loš je zato što je namenski, a namenski je zato što se ovim zakonom stvaraju uslovi da se Narodna banka Srbije u potpunosti stavi u funkciju izvršne vlasti. Verujem da će se svi složiti da to nije dobro. Naravno, potrebna je koordinacija između Narodne banke i Vlade, odnosno potrebna je koordinacija između monetarne politike sa jedne strane i fiskalne i spoljnotrgovinske politike sa druge strane, ali nikako ne možemo dozvoliti i ne bi bilo dobro da seta koordinacija odigrava na ovaj način i to pogotovu ne kroz jedno komesarsko telo koje potpuno ograničava rad guvernera, a to komesarsko, odnosno partijsko telo koje imenuje parlament je savet Narodne banke Srbije. Savet Narodne banke Srbije ima po ovom predlogu prevelika ovlašćenja. On u stvari ima ulogu da odlučuje, a ne da vrši nadzor i to je ono što nije dobro. Narodnu banku treba ustrojiti monokratski, odnosno tako je treba ustrojiti da se odgovornost guvernera prostire na rad cele banke, a ne samo na sopstveni rad. Ako bismo prema tome i po ovoj težnji imali jakog guvernera, bila bi neophodna i prava, istinska kontrateža u vidu jednog nadzornog odbora. Naravno, parlamentarna kontrola koja bi funkcionisala putem izveštaja, odnosno putem izveštavanja i taj izveštaj bi razmatrao posebno skupštinski odbor za monetarnu politiku. Ovako kako je predložen ovaj savet, u principu, nije ni potreban i to se jasno vidi u članu 24. koji o njemu govori - savet usvaja finansijski plan Narodne banke i godišnji račun Narodne banke Srbije, a to može da vrši Skupština, odnosno skupštinski odbor. Vrši istovremeno i izbor ovlašćenog revizora, to takođe može da vrši Skupština i njen monetarni ili nadležni odbor. Utvrđuje visinu zarada guvernera i viceguvernera Narodne banke, to je praktično regulisano zakonom ili bi to trebalo da radi guverner banke i utvrđuje jedinstvenu tarifu po kojoj Narodna banka Srbije naplaćuje naknadu za izvršene usluge, a to bi mogao da radi monetarni odbor. Šta želim da kažem? Želim da kažem da, u stvari, jedini smisao ovog saveta jeste da na predlog guvernera postavi viceguvernere i da natera guvernera da podržava politiku izvršne vlasti. Članovi 4. i 10. ovog zakona, ali i brojni amandmani, mislim da je 17 amandmana poslanika DOS-a, praktično je sve ministar finansija prihvatio, jasno pokazuju, a amandmani i potvrđuju, da je smisao ovog zakona da se stavi monetarna vlast pod kontrolu izvršne. Međutim, očigledno je da ni izvršnoj vlasti baš ne ide najbolje, to se vidi iz ovog predloga zakona, odnosno iz drugog stava 39. člana koji omogućava kredite Narodne banke Srbije budžetu Republike u iznosu od 10% prosečnih budžetskih prihoda od tri godine. Šta ovo praktično znači? Ovo je jasan dokaz da će budžetski deficit rasti, umesto da se smanjuje i da Vlada ima težnju da ga pokriva kreditima. Ovo je apsolutno suprotno preporukama Međunarodnog monetarnog fonda i to je nešto što nije dobro, a nadam se da će to biti ispravljeno. Na kraju, želim da priznam da nisam takva intelektualna gromada koja može ovakav zakon da izuči za dva dana i žalosno je što ovakav značajan zakon mi raspravljamo po hitnom postupku, što je apsolutno nepoznato ko je pravi predlagač ovog zakona, što nije bilo nikakve javne rasprave; već same ove činjenice su dovoljne da ovaj zakon bude povučen. Žalosno je što se svega 13 poslanika prijavilo za diskuiju o ovom zakonu, što jasno govori o nemogućnosti da se pripreme za diskusiju i žalosno je što se odigrava ova rasprava u praznoj sali, iako na elektronskom sistemu piše broj 146, mada svi znamo da nas ima ovde mnogo manje. U svakom slučaju,činjenica je da je zakon predložen u iznudici, u jednoj političkoj iznudici i to je ono što je najgore od svega, što se na kraju kroz zakon, koji treba da reguliše jednu od najvažnijih institucija u ovoj državi, prelamaju svi politički sukobi između bivših koalicionih partnera. Bilo bi dobro kada bi ovaj predlog zakona bio povučen. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, a posle njega narodni poslanik Jovan Todorović. Narodni poslaniče, oprostite, nisam na vreme videla narodnog poslanika Rajka Baralića, on je ovlašćeni predstavnik i traži povredu Poslovnika. Ne, ne, narodni poslanik Rajko Baralić ima po Poslovniku pravo prvenstva iizvinjavam se obojici poslanika, nisam videla da je podigao ruku da traži povredu Poslovnika. Ako nije suviše neudobno, pošto pretpostavljam da će narodni poslanik Rajko Baralić kratko, samo neka vam se pridruži za govornicom na kratko. Izvolite.
Gospođo Čomić, u skladu sa članom 82. molio bih da se ustanovi kvorum, zato što mislim da, ako ne prisustvuje ministar i predsednik Odbora za finansije, bilo bi pristojno da makar prisustvuje jedna trećina poslanika u sali da bismo mogli da radimo. Dakle, molim da se prethodno reši pitanje sa karticama kojih ima puno na stolovima i da onda nema smisla donositi odluku o produžetku rada, a da nema 80 poslanika u sali.
Molim narodne poslanike da na predlog ovlašćenog predstavnika, narodnog poslanika Rajka Baralića, utvrdimo da li postoji kvorum za rad i molim vas da svoje identifikacione kartice ubacite u poslaničke jedinice. Izvolite. Konstatujem da imamo kvorum za rad, uz još jedno izvinjenje narodnom poslaniku Miloradu Mirčiću, on ima reč, a posle njega narodni poslanik Jovan Todorović.
Samo da sedne ova masa od 84. Rajko, mogao si mene pitati, 84 ima. Mićoviću, sedi. SRS je za smenu Mlađana Dinkića i mi smo to prvi pokrenuli. Međutim, gospodo, ovo vam govorim samo radi podsećanja, ni iz kakvih drugih namera. Vi ste sa svojim koalicionim partnerom do dana današnjeg održali Mlađana Dinkića. Mi nemamo ništa protiv Mlađana Dinkića kao ličnosti. Odavno je srpska javnost od strane SRS obaveštena o kakvoj se ličnosti radi. Ali, imamo protiv onoga što je on radio, što je učinio. Mlađan Dinkić je najveći kriminalac u Srbiji. Zamislite koliki je kriminalac kad je među vama najveći. Zašto? Zato što je opljačkao Narodnu banku, opljačkao Trezor. Gospodo, niste do dana današnjeg pokrenuli istragu protiv Mlađana Dinkića. Koliko je to deviznih sredstava zatekao Mlađan Dinkić? Šta je to radio sa kapetanom Draganom Mlađan Dinkić? Kako je i koliko novaca iznosio iz te banke? To vas tad nije interesovalo. Tad ste u revolucionarnom zanosu govorili da je Mlađan Dinkić, zajedno sa Miroljubom Labusom, zajedno sa ovim ministrom finansija, garancija pred MMF-om, a pogotovo pred Svetskom bankom,kad se oni pojave, a oni su, u suštini, bili rock and roll generacija, ostala rock and roll generacija. Zbog toga je i dalje aktuelna ona pesma "Dabogda crko rok n rol". Mi nećemo na ovakav način da menjamo Mlađana Dinkića. Zašto? Zato što je Predlog ovog zakona veća šteta nego što je naneo Mlađan Dinkić. Šta vi sa zakonom želite? Vi sazakonom želite da legalizujete štampanje novca, inflaciju, finansiranje deficita, kupovanje socijalnog mira samo za ovaj period dok se ne završe izbori, a posle, ko dođe umesto vas na vlast, nek čupa kosu, nek vidi kako će i šta će; Mlađan Dinkić započeo, vi ćetedovršiti. Vrhunac svega je što nam ministar finansija kaže - ovakve metode i ovakav način koji se primenjuje u Predlogu zakona nigde do sada nije primenjivan. Sa mesta sam dobacivao, što nije dozvoljeno po Poslovniku, da je najbolje da to proglasimo tajnom, da slučajno mi koji smo to čuli nekom ne kažemo, pa da uzmu naše metode. Ima li ijedan zakon, gospodo, koji ste vi do sada predložili, a da u obrazloženju togzakona nije rečeno da je jedinstveno rešenje, da je najbolje rešenje, da nijedna zemlja u tranzicijito do danas nije predložila, osim naše Vlade. Nema, gospodo. Tako i za ovaj zakon pričate. Šta vam u ovom zakonu znači monetarni odbor? To je guverner sa tehničkim direktorima. Viceguverneri, to su tehnički direktori. Jedan je zadužen za štampariju, drugi je zadužen za drugi sektor. Oni odlučuju o svemu. Još su dodali da ministar finansija sedi sa njima. Svu moć imaju, sva moć koncentrisana je u monetarnom odboru i guverneru. Savet vam je pro forme, savet ni o čemu ne odlučuje. Kakva je to nezavisnost guvernera i Narodne banke, kad zajedno, uz saglasnost Vlade, određuju kurs? Uz saglasnost Vlade se bira guverner banke. Onoga koga predloži Vlada Odboru, taj će biti izabran. Koja je tu onda samostalnost guvernera. Nema tu nikakve samostalnosti. Jasno i glasno je trebalo reći - donosimo zakon zato što je to u skladu sa Poveljom zajednice Srbija i Crna Gora, ukida se Narodna banka Jugoslavije, formiramo Narodnu banku Srbije, izvinjavamo se građanima Srbije što je do sada bio falsifikator, kriminalac, lopov na čelu banke, koji je izdao lažne novčanice. To što je predsednik Vlade Živković rekao, to je trebalo da čujemo ovde od ministra finansija, a ne da kalkuliše. Na kraju, da kažem da smo i te kako živo zainteresovani kako će se završiti ovaj emotivni sukob između Božidara Đelića, Dinkića, Labusa i svih iz G17 plus.
Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, a posle njega narodni poslanik Srđan Petrović.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, najpre, dužan sam jedno izvinjenje i gospođi Čomić i svim onim kolegama i koleginicama narodnim poslanicima koji pažljivo prate raspravu u ovom parlamentu, jer sam danas pre podne neoprezno rekao da ovde niko nikoga ne sluša. Dakle, izvinjavam se zbog toga. Kada je u pitanju zakon o Narodnoj banci Srbije, dozvolite mi da kažem da bih, pre svega, voleo da se ovaj večerašnji duel gospodina Đelića i gospodina Dinkića završi nerešeno ili da obojica izgube, kao što bih voleo da u fudbalskim utakmicama između Nemačke i Amerike i jedna i druga ekipa budu poražene. Naravno da sve ovo ima i jednu simboliku, jer sam potpuno uveren da to što je gospodin Dinkić radio u poslednje dve i po godine nikako nije išlo u korist srpskom narodu i državi Srbiji. Mnogo je dokaza za tako nešto i mislim da i vi, koji ste ga svojevremeno zdušno podržavali, potpuno shvatili da je taj čovek naneo mnogo štete i Narodnoj banci Jugoslavije, poslovnim bankama, građanima, zaposlenima, a i oni koji nisu zaposleni su pretrpeli štete. Mnogo toga je bilo zato što smo imali guvernera koji je na taj način i došao u Narodnu banku - upadom u Narodnu banku bez propisa, bez zakona itd. Nažalost, vi ste kao većina kasno shvatili da imate posla sa čovekom koji, pre svega, mora da provede određenu politiku MMF-a i drugih svetskih finansijskih institucija i u tome nema nikakve dileme. Kad ste shvatili da je đavo odneo šalu, onda ste se odlučili da ekspresnom brzinom predložite jedan tekst zakona za koji, iskreno rečeno, moram da kažem da jeu priličnoj meri i korektan, osim nekoliko primedbi o kojima ću nešto kasnije reći. Da ste o tome razmišljali blagovremeno, onda bi mi imali javnu raspravu o zakonu o Narodnoj banci Srbije još u vreme kada smo donosili Zakon o budžetskom sistemu. Neke kolege iz vlasti i iz opozicije su mi tadazamerile što sam upravo tada o tome govorio kao o potrebi da vladajuća većina pripremi Predlog zakona o Narodnoj banci Srbije, jer je bilo potpuno jasno da ćemo imati dva odvojena monetarna sistema kad je u pitanju državna zajednica Srbija i Crna Gora i da je upravo tu priču trebalo na jedan stručan, konzistentan i smiren način rešiti, a ne dozvoliti da vatra dogori do nokata, pa da sad o tome razgovaramo. Kada je u pitanju sam zakon, dozvolite mi da kažem da mi je jako problematično objašnjenje ministra Đelića, da je prirodno i da takva iskustva već negde postoje, da Odbor za finansije Narodne skupštine Republike Srbije bude predlagač guvernera. Čak i kad bih mogao da prihvatim tako nešto, što nema nikakvo uporište, onda je prvo i osnovno pitanje - čiji je inicijalni predlog za guvernera? Onda ćemo doći do suštine priče, da je upravo najbolje rešenje kada neko ko predstavlja stabilnu izvršnu vlast, poput predsednika Republike, pa makar to bila i gospođa Mićić, koja je v.d. predsednika, bude predlagač guvernera, zato što takva ličnost relativno stabilno i bez političkih uticaja može predložiti kvalitetno rešenje za guvernera. Ovako, sasvim sam siguran da nema drugog puta, nego da se sastane predsedništvo DOS-a ili, kako se to u žargonu kaže, politbiro i da kaže taj i taj će biti guverner, a da čitava procedura samo prođe preko Odbora za finansije. Potpuno je jasno da u svemu tome nema prave kadrovske politike, niti postoji institucija guvernera koji bi bio samostalan. Mi ga i u ovom zakonu predviđamo kao jedan od organa Narodne banke Srbije. To je upravo ono što mi najviše smeta. Drugo, smeta mi što ni vi ne možete da shvatite potrebu da Narodna banka ipak mora imati jedan organ koji će se zvati nadzorni odbor. Nema nadzornog organa. Ako mi kažete da je to mogao da bude savet Narodne banke, onda to nije tačno, zato što i sam gospodin Đelić kaže da taj savet ipak donosi neke odluke, a onaj ko donosi neke odluke ne može po prirodi stvari vršiti nadzor nad sprovođenjem tih odluka. Ne zaboravite da taj savet, prema ovim odredbama zakona, ima između ostalog ovlašćenje da izabere revizorsku kuću koja će da izvrši reviziju, kontrolu finansijsko-materijalnog poslovanja Narodne banke Srbije. A onda ko je odlučio da bude revizor, ne može nadzirati taj rad, ma koliko možemo govoriti o napretku da se o izveštajima Narodne banke govori u ovom parlamentu, i tu nema nikakvih dilema da to jeste dobro rešenje i da treba Narodna banka Srbije da polaže račune ovom parlamentu, kao što i ovaj parlament treba da bira guvernera. Nažalost, mi možemo imati takvu situaciju da ćemo guvernera maltene svakih šest meseci moći da promenimo, zato što će savet takav kakav jeste koncipiran da odlučuje na način da od pet članova prisustvuju tri, a da od ta tri dvojica glasaju da guverner nije stručan. To je nonsens sam po sebi. Dva čoveka, od izabranih eksperata u savetu, mogu odlučiti da guverner Janko Marković ili Petar Petrović to ubuduće više ne mogu da obavljaju, zato što navodno ne ispunjavaju neki od stručnih kriterijuma iz čitave ove problematike. Ima jedno pitanje koje mi je dosta sporno, ali samo sa stanovišta teorije kako će se to primeniti u praksi. Vi kažete da je prvi i osnovni cilj Narodne banke cenovna stabilnost. To razumem sa stanovišta jednog šireg cilja koji mora da se postigne. Ali, nije Narodna banka organ, niti institucija koja bi morala da vodi politiku cena. Istina je da se monetarnom politikom u priličnoj meri utiče na cene i da se jednostavno i zamrzavanjem ili neštampanjem novca može doći do toga da imamo ne rast cena, nego da imamo smanjenje cena. Ali je pitanje koliko se taj monetarni pristup pozitivno ili negativno odražava na privredne tokove. Mi imamo iskustvo da je dosadašnja monetarna politika Narodne banke išla na štetu privrednog razvoja, da je zapravo ukočila i one mogućnosti i potencijale, pre svega poslovnih banaka, koje su bile tu prisutne, jer stalnim povećavanjem obaveznih rezervi mi smo zapravo de fakto smanjili pravo poslovnim bankama ili mogućnost da ulažu u onu privredu, koja bi da je dobila kredite pre dve godine ili pre dve i po godine, ili pre godinu dana, već bila u fazi postepenog oporavka i rasta. Ne bismo morali da imamo depresiju koja je prisutna u svemu tome i hvalu od strane guvernera, da imamo toliko i toliko deviznih rezervi, pri čemu neće da kaže pošteno. Mi smo ove građane socijalnom politikom, ekonomskom politikom, ili ako hoćete ukupnim stanjem u zemlji naterali da prodaju te svoje devize koje imaju u slamaricama, da ih stavljaju na štedne uloge kod komercijalnih i poslovnih banaka. Ali, poslovne banke su obavezane upravo odlukama Narodne banke da polovinu tog deviznog iznosa moraju držati u deviznim rezervama. Da ne govorimo o katastrofalnim greškama, kada se recimo od strane ove zemlje, po nalogu Narodne banke uzme 850 miliona dolara kredita od MMF-a, koji isključivo služi da bi se sačuvao ovaj kurs evra. Zato jeste gospodin Dinkić u pravu kada kaže da se ne mogu devizne rezerve tek tako trošiti za privredni razvoj, ali nije u pravu jer ne razume kritiku ove vrste. Ne možemo uzimati kredit od MMF-a da bi pošto poto sačuvali kurs, umesto da ta sredstva upotrebimo u privredi. O tome je reč. Ne možemo blokirati 50% devizne štednje po nalogu Narodne banke, da bi banka imala devizne rezerve, a koje u krajnjem služe da finansiraju spoljno-trgovinski deficit. On kaže da mi moramo da imamo za šest meseci uvoza određene devizne rezerve da bi platili obaveze prema inostranstvu, ali pri tom se ovde nije vodila takva ekonomska, carinska i kakva god hoćete druga ekonomska politika koja bi destimulisala uvoz, a stimulisala izvoz. Devizne rezerve moraju da počivaju na zdravoj osnovi, na izvozno orijentisanoj privredi i na devizama koje će ova zemlja ostvariti putem doznaka po izvršenom izvozu. To je suština i zato, ukoliko ova poslanička većina bude imala racionalno razmišljanje, ona će prihvatiti neke amandmane SPS-a i mi ćemo tada biti spremni da glasamo za ovu ili ovome sličnu varijantu zakona.
Reč ima narodni poslanik Srđan Petrović, a posle njega Vitomir Plužarević.
Poštovana predsedavajuća, kolege, mislim da smo danas dosta govorili o zakonu o Narodnoj banci. Ne previše, ali dosta u odnosu na ovaj drugi zakon koji je zajedno sa ovim zakonom spojen u načelnoj raspravi, a to je zakon o bankama i drugim finansijskim institucijama. Taj zakon je za privredu, za državu, skoro podjednako važan kao i zakon o narodnoj banci. Naime, on reguliše nešto što je ranije bilo regulisano zakonom o Narodnoj banci Jugoslavije, a to je odnos Narodne banke kao centralne banke i poslovnih banaka. Od promene vlasti 5. oktobra 2000. godine mi smo u toj sferi imali dosta traumatičnih trenutaka i uz razne promene došli smo do jedne situacije da u bankarskom sektoru imamo situaciju koja nije onakva kakvu smo želeli da imamo. Naime, naš bankarski sektor jeste delom reformisan, ali mi nemamo onakve banke kakve su nam potrebne. Nemamo odgovarajuću strukturu banaka potrebnu našoj privredi, potrebnu građanstvu, što je delom i zbog politike Narodne banke, jednim delom i zbog trenutne situacije u privredi, naše pozicije u svetu i delom zbog loše politike, pre svega Narodne banke Jugoslavije, a i delom Ministarstva finansija Republike Srbije, koji su tada, kao što se sećamo, radili zajedno. Da se podsetimo koji su to dramatični događaji koji su bili. Pre svega, to je kategorizacija banaka na "A", "B" i "C" kategoriju. Ako se sećate, bile su kategorizovane banke "A" i "B" kategorije, koje su uslovno rečeno mogle da rade, pri čemu nije bilo uopšte kriterijuma koji bi bili potrebni građanstvu. Zašto su jedne banke u kategoriji "A", a druge u kategoriji "B"? I one banke iz kategorije "C", to su one velike banke koje nisu mogle više da opstanu, nasleđene su iz prethodnog perioda, pa su posle neke banke iz kategorije "D", koje je navodno trebalo sanirati, otišle u likvidaciju. Sećate se dramatičnih događaja i štrajkova u zimu 2001. godine. Takođe, dramatičnih događaja je bilo i vezano za još neke banke, koje su što svojom krivicom, a što lošom politikom Narodne banke i guvernera bile praktično dovedene pred stečaj. Neke su se izvukle. Jedna banka je čak bila u situaciji da obustavi rad, jer je pokradena u prošlom režimu od strane Službe DB-a, pa ja zamalo guverner tu banku zatvorio. Čak je i lov na veštice radio preko televizije. Jedna banka je imala razloga delimično da bude zatvorena, i ona je zatvorena. Sećate se reči prvo u PP banci i Astra banci. To, reforma banaka, nije išlo glatko. Danas je situacija loša, imamo malu kreditnu aktivnost, imamo situaciju da strane banke koje su ušle na naše tržište nemaju nekog većeg značaja za privredu, imamo situaciju određenih potraživanja, pre svega stranih banaka, velikih stranih banaka kao što su Socciete General, HVB i Nacionalna banka Grčke, tako da reforma u ovoj sferi nije bila sasvim adekvatna. Takođe i ono što smo imali kao poslednju meru, početkom ove godine, jeste prelazak platnog prometa iz ZOP-a, odnosno Narodne banke u poslovne banke. Iza toga je sledila podela infrastrukture ZOP-a određenim privilegovanim bankama, koje su imale odličan status kod guvernera Narodne banke i samog Ministarstva finansija. Evo i ono što je poslednje ovih dana, oduzimanje dozvole za rad određenim bankama. Dve banke su juče, kao što ste obavešteni, izgubile dozvolu za rad. Situacija nije nimalo dobra i zato je važan zakon o bankama i drugim finansijskim institucijama, odnosno nekadašnji deo zakona o Narodnoj banci Jugoslavije vezan za kontrolu banaka. U ovom zakonu, odnosno tri člana zakona o Narodnoj banci Srbije govore o kontroli banaka, a sam zakon o izmenama i dopunama Zakona o bankama i drugim finansijskim institucijama ima praktično dva dela, jedan formalne prirode, u kome se terminologija usklađuje sa promenama nastalim nakon usvajanja Ustavne povelje. To su oni članovi tipa - izmena Narodna banka Jugoslavije u Narodnu banku Srbije. Ono što je važnije to je ovaj drugi deo zakona, koji reguliše kontrolnu ulogu Narodne banke Srbije nad poslovnim bankama. Nadzorna uloga Narodne banke Srbije se odnosi na kontrolu boniteta i zakonitosti poslovanja banaka i drugih finansijskih organizacija. Narodna banka može bankama i drugim organizacijama izreći pismenu opomenu, uputiti nalogodavno pismo, izreći nalog za uklanjanje utvrđenih nepravilnosti uz izricanje novčane kazne, što je posebno sporno sa stanovišta prava, uvesti prinudnu upravu i oduzeti dozvolu za rad, kao najstroža mera. Pretpostavka za izricanje ovih mera - zakonom je dato da Narodna banka pri kontroli utvrdi da je banka postupila suprotno propisima ili na način koji ugrožava njen bonitet. Koja će mera biti izrečena, zavisi od nekoliko kumulativno određenih merila. To je ono što je najvažnije, od težine napravilnosti, od stepena ugrožavanja finansijske discipline i nesmetanog funkcionisanja bankarskog sistema. Na kraju, ono što je vrlo sporno, od pokazane spremnosti i sposobnosti organa i rukovodstva banke da otklone utvrđene nepravilnosti, što je regulisano članom 57b Predloga zakona. Zašto je ovo merilo problematično, merilo pokazane spremnosti i sposobnosti organa, rukovodstva banke, da otklone utvrđene nepravilnosti? Zato što je ono paušalno, ono nije objektivizirano, pa postoji mogućnost da Narodna banka preduzme niz mera koje su na njemu zasnovane, a daefektivna pravna zaštita bude teško moguća. Pojam spremnosti i sposobnosti organa i rukovodstva banke da otklone utvrđene nepravilnosti mora da se objektivizuje preko posledica delovanja organa i rukovodstva banke, što se u Predlogu zakona inače čini, što opet ukazuje na nepotrebnost ovog paušalno određenog merila. Drugo, tako nejasno i maglovito merilo za izricanje mera praktično bankama trajno stavlja na glavu mač teških mera, čime se od njih de facto zahteva neprestana poslušnost. Demokratska stranka Srbije je kritikovala, i vi ste to čuli, uplitanje izvršne vlasti u rad Narodne banke. Mi nismo kritikovali potrebu saradnje izvršne vlasti, odnosno Vlade i Narodne banke Srbije, ali jedna određena autonomija po pitanju onoga što je u domenu rada centralne banke, u ovom slučaju Narodne banke Srbije, veoma je potrebna da bi se očuvala monetarna stabilnost. Isto tako, u odnosu Narodne banke, bilo koje centralne banke i poslovnih banaka, potrebno je da postoje jasna pravila igre, jer inače ćemo imati situaciju da poslovne banke žive u strahu. Normalno, Narodna banka Srbije jeste nadzornik nad radom poslovnih banaka i ona mora da vodi računa da li te banke poštuju pravila igre, odnosno da li se u svom poslovanju drže tih konzervativnih bankarskih pravila, što je uslov da imamo normalnu situaciju na tom tržištu. S druge strane, banke ne smeju da žive u stalnom strahu, da li će im sutra neki guverner ili viceguverner zadužen za banke zatvoriti banku na neki paušalno određeni način. Takođe, u ovom predlogu zakona imamo određene stvari koje nisu na najbolji način utvrđene, pre svega, zato što se ovaj zakon donosi na brzinu. Verovatno je brzina donošenja ovog zakona vezana za to da ova materija izlazi iz zakona o Narodnoj banci, a zakon o Narodnoj banci mora da bude iz poznatih razloga donet hitno, pa sve to mora na neki način, nekim zakonskim predlogom da se obradi. Ali, činjenica je da je ova materija prešla sa saveznog na nivo države Srbije, tako da nije jasna odgovarajuća pravna zaštita banaka, odnosno u tom delu odnosa banaka i sudova nije potpuno jasno kako će sve funkcionisati. Mere izricanja naloga za otklanjanje utvrđenih nepravilnosti, uz istovremeno izricanje novčane kazne, koja može biti izrečena iz dva razloga, najpre, sekundarno kao sankcija za nepridržavanje mera iz nalogodavnog pisma... (Predsedavajuća: Molim narodne poslanike da omoguće narodnom poslaniku Srđanu Petroviću da nesmetano izlaže svoj govor.) Znači, mera je regulisana članom 57d stav 1. tačka 1) Predloga zakona, i to primarno zbog povrede propisa ili standarda opreznog bankarskog poslovanja, koji su takve težine da mogu dovesti do ugrožavanja finansijskog stanja banke. Očigledno je da se ova mera, to se iz teksta vidi, za otklanjanje utvrđenih nepravilnosti, sastoji iz dve određene mere. Zakonom je tako dato. Prvo je upravna mera, upravni akt, kojim se banci nalaže da nešto učini kako bi otklonila utvrđene nepravilnosti, a druga mera je rešenje o prekršajima kojima se izriču novčane kazne. To stvara dve grupe problema. Prva grupa problema tiče se samog dela rešenja, koje je po svojoj prirodi rešenje o prekršaju. Nije jasno za koje delo banka, direktori i drugi rukovodioci banke uopšte odgovaraju, kad prekršaj nije propisan Predlogom zakona. Zatim, novčane kazne relativno su neodređene, one se banci izriču u rasponu od jednog promila do jednog procenta, što je velika razlika, propisanog novčanog dela osnivačkog kapitala, a direktoru i drugim rukovodiocima u banci u rasponu od zbira zarada koje su primili u prethodna tri meseca, do zbira zarada koje su primili u prethodnih 12 meseci, počev od dana donošenja rešenja. Potom, iznos neplaćanih novčanih kazni za prekršaje po kojima postupak vode organi koji su nekada bili savezni, a sada se ne zna koji će biti, ne zna se da li se uplaćuje na žiro račun organa koji vodi prekršajni postupak, tj. Narodne banke. Na kraju, rešenje o prekršaju je izvršna isprava. Ako je rešenje o prekršaju izvršna isprava, ono se naplaćuje pre pravosnažnosti, tačnije pre nego što veće za prekršaje, neko kao drugostepeni organ, odluči o žalbi itd, što je u suprotnosti prema principu da niko ko ne može biti kažnjen za delo koje pre nego što je učinjeno nije bilo predviđeno zakonom ili propisom zasnovanim na zakonu za kažnjivo delo. Druga grupa problema izvire iz sticaja upravnog i prekršajnog postupka. Izricanje naloga za otklanjanje utvrđenih nepravilnosti je upravna mera, upravni akt, a izricanje novčane kazne je prekršajna sankcija. Dvojstvo organa koji rešavaju u institucionalnom postupku stvara mogućnost različitog odlučivanja o istoj stvari, strogi prekršajni žalbeni postupak morao bi biti prekinut, jer se odluka nadležnog suda javlja kao prethodno pitanje za odlučivanje o žalbi u prekršajnom postupku, tačnije od odluke nadležnog suda o tome da li postoje razlozi za izricanje mere zavisi odluka o drugostepenom prekršajnom postupku. Ovde se dolazi do problema, jer prema Predlogu zakona žalba ne zadržava izvršenje rešenja o prekršaju dok nadležni sud odluči, može biti zamenjena i kaznom zatvora do 30 dana, ako direktori i drugi rukovodioci banke ne plate određenu novčanu kaznu koja je određena rešenjem propisanim u zakonu. Takođe, odnos prinudne uprave u banci i same poslednje mere oduzimanja dozvole za rad nije na najbolji način rešeno, odnosno ne vidi se razlika između te dve mere, odnosno iste nepravilnosti utiču na izricanje mere prinudne uprave u banci i mere oduzimanja dozvole za rad. To je najopasnija situacija kada praktično od neke subjektivne procene, koja može biti stručna, a može biti neki put politička i poslovna, zavisi se da li će neka banka, koja ima zakonom propisane nepravilnosti, ući u kategoriju banaka nad kojima je primenjena mera prinudne uprave ili u kategoriju, fatalnu kategoriju, odizimanja dozvole za rad. U zakonu su iste nepravilnosti određene za prinudnu upravu i za meru oduzimanja dozvole za rad. Takođe, prelazak iz prinudne uprave u stanje umiranja banke, odnosno oduzimanja dozvole za rad, nije dobro regulisano, jer u jednom članu zakona se daje mogućnost, a to je član 57j, dodati član na Zakon o bankama i drugim finansijskim institucijama, pa u stavu 1. alineja 8. stoji da prinudni upravnici ili Narodna banka Srbije pre isteka rešenja iz člana 57. ovog zakona ocene da prinudna uprava u banci ne može dovesti do otklanjanja nepravilnosti u njenom poslovanju, ni do poboljšanja njenog finansijskog stanja, odnosno ako posle isteka roka utvrđenog rešenjem prinudna uprava u banci nije dovela do otklanjanja nepravilnosti u njenom poslovanju, ni do poboljšanja njenog finansijskog stanja. Znači da je taj prinudni upravnik možda jedno vreme dao neku šansu da ta banka preživi, a kasnije će tu banku da dokusuri. Opet taj odnos, zašto po istim merilima nije doneta mera oduzimanja dozvole za rad nego mera prinudne uprave, a posle taj prinudni upravnik može iz nekih razloga da praktično dovede da se oduzme dozvola za rad. Sve ovo govori da je ova zakonska problematika, veoma važna za bankarski sektor, a samim tim implicitno i za našu privredu, rešavana na jedan brz način. Ove mere, ako ovaj zakon bude usvojen, odgovarale bi i sadašnjem guverneru. On je na kraju te mere i predložio u svojoj verziji zakona o Narodnoj banci Jugoslavije, a verovanto će još više ili podjednako odgovarati nekom budućem guverneru. Jedino neće odgovarati poslovnim bankama, kako onima koje rade po konzervativnim principima bankarstva, tako i onim drugima koje rizikuju uloge i ne ponašaju se po strogim bankarskim pravilima, tako da sve ovo govori da je ishitreno bilo donošenje zakona o Narodnoj banci Srbije i izmena Zakona o bankama i drugim finansijskim organizacijama i da ova dva zakona, ako budu doneta, donose štetu privredi i građanstvu. Iz tih razloga Demokratska stranka Srbije, kao što ne može da glasa za Zakon o Narodnoj banci Srbije, ne može da glasa ni za Zakon o izmenama i dopunama Zakona o bankama i drugim finansijskim institucijama.
Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević, a posle njega narodni poslanik Nebojša Jović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ceo komentar ovog zakona je digao tenziju u vladajućoj koaliciji. Taj komentar nama kao opoziciji godi. To smo mi govorili za ovom skupštinskom govornicom u više navrata, odnosno od početka smo ukazivali da je ova vlast najgora, od kad je veka i sveta ova vlast je u Srba najgora. Istorija već piše negativne tomove ove vlade. Zar ste Narodnu banku Srbije morali po hitnom postupku da predstavljate baš u ovo vreme. Sami ste proizveli ovu klimu, ne niste vi to sami, pošto vaši mentori čine i povlače sve poteze koji se tiču Narodne banke Srbije. Prepisali ste ovaj predlog iz starog Zakona Narodne banke Jugoslavije i njega ste skidali sa dnevnog reda više od tri puta. To ste sve radili u interesu smirivanja vaših tenzija. Predlog zakona o Narodnoj banci Srbije trebalo je mnogo ranije da se nađe u proceduri pred ovim parlamentom. Umesto da ovaj zakon bude predlog zakona tehničke prirode, kao posledica Ustavne povelje i nove fantomske zajednice država Srbije i Crne Gore, ovaj predlog zakona je izazvaoneviđenu medijsku polemiku između Vlade Republike Srbije i guvernera Narodne banke Srbije. U svim novinama i elektronskim medijima možemo da pročitamo i da čujemo razne optužbe s jedne i sa druge strane. Vlada Republike Srbije tvrdi da je guverner samo radi gole vlasti kriv za plasiranje tri milijarde deviznih rezervi u strane banke, dok se naše fabrike zatvaraju, a nedostaje sredstava za otvaranje novih radnih mesta. Dinkić državne rezerve čuva u stranim bankama. S druge strane, guverner optužuje da je Vlada Republike Srbije nesposobna, korumpirana i kriminalna, za šta ima neophodne dokaze i da samo žele da svoju golu vlast prošire na Narodnu banku Srbije. Ono što je interesantno za nas srpske radikale jeste da su i jedni i drugi u pravu. U pravu je Vlada Republike Srbije za sve što kaže za guvernera, ali je isto u pravu guverner kada kaže da je Vlada loša, da je antireformska, da je nedemokratska, da je korumpirana i kriminalna, da vlada uredbama, da ne poštuje osnovno demokratsko načelo podele vlasti, da u Vladi Republike Srbije sede nesposobni ljudi i da Vladu Republike Srbije treba hitno promeniti. Dame i gospodo narodni poslanici, moram da vas podsetim na izjavu Dinkića da je sudska presuda van svake logike i pameti. Kada je Vrhovni sud doneo presudu koja nije bila u interesu vršioca monetarne vlasti, gospodina Dinkića, njegova šetnja evropskim metropolama bila je medijski praćena tako što je sa njim na put bila i grupa novinara, koji su imali zadatak da reklamiraju i podižu politički rejting guvernera Narodne banke Srbije. Sve je to bilo lepo, da je taj put i novinare platio gospodin Dinkić, ali žalosno je i kriminalno trošiti novac poreskih obveznika za lične turneje i političke promocije. Radi se o sumi od preko 40.000 evra. Ovim nesavesnim primerom zloupotrebe vršioca monetarne vlasti, kao i načina upada Dinkića u zgradu tada Narodne banke Jugoslavije, uz pomoć dugih cevi i samovoljnog proglašenja za guvernera Narodne banke Jugoslavije, dovoljni su razlozi da se zahvalimo i kažemo - dosta gospodine Dinkiću. Ko je onda novi guverner? Novog guvernera treba da predloži v.d. predsednika Republike Srbije Nataša Mićić, a da ga izabere Narodna skupština Republike Srbije. To će verovatno biti neki član GSS-a, koji će biti slepi poslušnik i verni sluga izvršne vlasti Republike Srbije. Pre par meseci je počeo da se piše zakon o Narodnoj banci Srbije. To je u svojim nesmotrenim političkim izjavama najavio premijer Živković. On je tada komentarisao i negirao guvernera, tvrdio da su novčanice nelegitimne, da je guverner loš i da ga treba menjati. To je za trenutak zaustavljeno. Neka telefonska linija i strasti su se utišale. Danas, odnosno juče i ovih dana, stranice i televizijske emisije su pune izveštaja od strane jednog dela Vlade i sa druge straneguvernera. Nadam se da je u projekciji ovog zakona bilo štošta pomenuto vezano za Kosovo i Metohiju, odnosno Rezoluciju 1244. Koja je to Narodna banka Srbije koja ima dinar, a Narodna banka Crne Gore evro, a ne znam kako da nazovem ove banke na Kosovu i Metohiji čije je platežno sredstvo verovatno dolar. Ovim zakonom se planira stabilnost cena. To je neizvodljivo. Pa čime da ih stabilizujete? Zar smatrate da će Narodna banka Srbije sa svojim stopama od 0,08% da finansira budžet Srbije? Neće ona to da čini, to se njoj ne isplati, jer tih 600-700 miliona dinara Dinkić troši na svoje kadrove. Zar stabilnost čine i nepoznanice kolike su plate guvernera, viceguvernera i visokih funkcionera Narodne banke. Kažu prijatelji Dinkića da se njihove plate vode kao najveća državna tajna. Gle čuda, a sve vam je transparentno. Imate problema i sa Zavodom za izradu novčanica. Tu ste čudne komentare iznosili u javnost. Slikali ste i bivšeg direktora Zavoda, koji je o Dinkiću izneo najgore podatke. Verovatno će se posle donošenja ovog zakona o Narodnoj banci Srbije pojaviti veliki broj nezadovoljnih radnika Narodne banke Srbije koji će ostati bez posla. Njih ima dosta. Oni će sigurno svojom težinom komentara uzdrmati sadašnju vlast i to će biti još jedan u nizu nezadovoljnika koje je stvorio DOS-u u toj dosovskoj euforiji. Izbori su na vidiku i njih očekujemo. Znači, ovim zakonom se projektuje višak radnika koji danas treba da se otpusti, a to je oko 2.000 radnika u Narodnoj banci Srbije.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Jović, a posle njega narodna poslanica Nataša Jovanović.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, Srbiji je potreban moderan zakon o Narodnoj banci Srbije, koji će obezbediti još veću nezavisnost i da ona ne zavisi samo od guvernera, bez obzira ko on bio. Da li je ovaj zakon takav? Treba doneti zakon o Narodnoj banci Srbije, a pogotovo posle uspostavljanja državne zajednice Srbija i Crna Gora, kojom bi se regulisao položaj centralne banke, ali na ovakav način i ovakva procedura je neprihvatljiva. Narodna banka je prema odredbama Zakona za sprovođenja Ustavne povelje nastavila da funkcioniše prema starom Zakonu o Narodnoj banci Jugoslavije, u kome, između ostalog, stoji odredba da guvernera bira i razrešava nepostojeća skupština SRJ. Uz to, nije utvrđeno ni kada guverneru prestaje funkcija pre isteka mandata, odnosno kada i pod kojim uslovima može biti razrešen. Zakon treba da da odgovor na pitanje šta je guverner, kakva je njegova uloga, kome on odgovara i kako, a ne ko je guverner. Član 16. Predloga zakona predviđa da guvernera bira Narodna skupština na predlog Odbora Narodne skupštine za finansije. Bira se na pet godina sa pravom ponovnog izbora, znači bira ga Narodna skupština na predlog Odbora, a što nije srećno rešenje. Trebalo bi da stoji u zakonu da guvernera predlaže predsednik Republike. Tim članom 16. propisuju se opšti uslovi koje mora da ispunjava lice koje se kandiduje za mesto guvernera. Tu je predviđeno da ima odgovarajuće iskustvo u oblasti ekonomije i finansija, uzimajući u obzir značaj funkcije guvernera Narodne banke, smatram da je neophodno da kandidat za guvernera poseduje radno iskustvo od najmanje 10 godina. Takođe, smatram da guverner Narodne banke Srbije treba da ima zamenika guvernera i da to rešenje treba predvideti u zakonu. Zamenik guvernera zamenjuje guvernera u odsustvu, kada je sprečen da obavlja svoju funkciju i u slučaju kada je guverneru prestala funkcija pre isteka mandata, a vršio bi funkciju guvernera do izbora novog. To bi se regulisalo statutom Narodne banke. Uvođenjem zamenika guvernera prestala bi potreba da guverner na početku svog mandata imenuje viceguvernera koji zamenjuje guvernera, ako je sprečen da viši svoju funkciju. Važeći zakon daje guverneru suviše velika ovlašćenja i zbog toga je veoma bitno da se novim rešenjima definiše koje odluke donosi guverner, a koje odluke mora da donese posebno formirano telo u Narodnoj banci Srbije, gde bi se sučeljavala mišljenja, tako da guverner ne bude jedini čovek odluke. Smatram da savet Narodne banke treba da ima predsednika i šest članova, s obzirom na delokrug poslova saveta, da se sednice saveta održavaju ako je prisutno najmanje pet članova i da se odluke donose većinom glasova od ukupnog broja članova saveta. Narodna banka Srbije je samostalna i nezavisna u obavljanju funkcija utvrđenih ovim i drugim zakonima, a za svoj rad odgovara Narodnoj skupštini. Narodna banka Srbije u obavljanju svojih funkcija neće primati, niti tražiti uputstva od državnih organa i drugih lica. Znači, ne postoji navodna ugroženost autonomije Narodne banke Srbije. Konflikt izvršne i monetarne vlasti bio je ko će donositi odluku o režimu i politici deviznog kursa. U Predlogu zakona funkcija Narodne banke je režim kursa dinara uz saglasnost Vlade i politika kursa dinara samostalno. Predloženo rešenje u delu da Narodna banka uređuje režim kursa dinara uz saglasnost Vlade, rešenje je kojim bi Vlada bila u nekom smislu odgovorna za sprovođenje ukupne ekonomske politike. Stanje na deviznom tržištu bi bilo jedan odpokazatelja da li je ona efikasna ili nije. Na ovaj način, Vlada je odgovorna za ciljnu stopu inflacije i ne može zato da bude odgovorna samo monetarna vlast, jer inflacija ne zavisi samo od monetarnih pokazatelja, već od niza parametara iz realnog života. Iz razloga značaja za dalje funkcionisanje Narodne banke Srbije, smatram da guverner, viceguverneri i članovi saveta ne bi trebalo u narednih dve godine po razrešenju da budu zaposleni u bankama i drugim finansijskim institucijama, a sve radi sprečavanja zloupotreba položaja i poslovnih veza stečenih za vreme rada u Narodnoj banci Srbije. Narodna banka Srbije može odobravati Republici Srbije kredit radi finansiranja privremene likvidnosti budžeta, a to je ovih dana aktuelno povodom kašnjenja isplate pojedinihnaknada. Predlogom zakona predviđeno je da kredit može da iznosi do 10% prosečnih budžetskih prihoda u poslednji tri godine. Smatram da u cilju sprečavanja inflatorne javne potrošnje treba ograničiti budžetsko kreditiranje na iznos od najviše 5% planiranih godišnjih budžetskih prihoda. Kako smo čuli u izveštaju, predlagač je za prihvatanje amandmana poslaničke grupe SPS o određivanju 5% planiranih godišnjih budžetskih prihoda. Narodna banka Srbije uređuje visinu obavezne rezerve banke, propisuje stopu obavezne rezerve. Depoziti i potencijali poslovnih banaka morali bi da rastu na bazi porasta depozita privrede. Svaki rast uslovljen povećanja depozita države može imati negativne posledice, kao što smatram da Narodna banka Srbije ne treba da vodi samostalnu politiku kursa dinara, već da vrši usaglašavanje sa Vladom Republike Srbije. Politika kursa dinara mora da se vodi na osnovu ponude i tražnje na deviznom tržištu. Ekonomska politika mora da bude koordinirana i moraju da učestvuju svi relevantni faktori ove zemlje. Narodna banka Srbije treba da dostavlja izveštaj Narodnoj skupštini o poslovanju i rezultatima rada i izveštaj o monetarnoj politici. Taj rok ne bi trebalo da bude 30. juni, već ranije, recimo do 31. marta tekuće godine, kada bi o tom izveštaju raspravljala i Skupština i imalo bi smisla, uz obrazloženje svih faktora koji su uticali na monetarnu politiku u prethodnoj godini. Zahvaljujem na pažnji.
Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović, a posle nje narodni poslanik Marko Ćulibrk.
Dame i gospodo narodni poslanici, vi koji ste želeli da ostanete do kraja rasprave, verovatno vam je zadovoljstvo što ću da govorim na kraju današnje rasprave. [[Aplauz.]] Znam da vas to posebno raduje. Hvala. Tema je veoma ozbiljna, a mnogo je smeha danas. Učinilo mi se u jednom trenutku da je u poslaničkoj grupi DOS-Reforma Srbije raspisan konkurs za smehotresnu olimpijadu, ko će koga više da nasmeje. Nije tako smešno Božidaru Đeliću, koga upravo sada šminkaju u studiju u Košutnjaku i večeras će biti interesantno za nas da gledamo kako je propao rokenrol Mlađana Dinkića, apsolutno netalentovanog bankara i muzičara. Gledaćemo kako će Božidar Đelić, potpuno nesnađen posle dolaska u Srbiju nakon 15 godina, da obrazlaže ono što je danas zvanični stav Vlade premijera Živkovića i vas, tako finih i smernih gospodine Bogdanoviću, koji pažljivo slušaju šta poslanici govore o ovom zakonu. Predloženi zakon o Narodnoj banci Srbije je najavio vaš premijer i zamenik predsednika stranke, gospodin Živković, 13. aprila. Već tada je moglo da se zaključi da nisu zakopane ratne sekire između vas iz DS-a i grupacije Gej 17 plus minus, iz prostog razloga što su oni tada već otpočeli sa kampanjom za promociju svoje nove političke stranke, koja samo u snovima i u istraživanjima Strateškog marketinga ima nekih virtuelnih 12-13%, a inače na budućim izborima ta stranka ili grupacija, koju smo videli juče, ima podršku desetoro onih iz 17 grupacija ispred Narodne skupštine, a po mom dubokom uverenju, neće proći izborni cenzus. Nemojte tome previše da se radujete, jer i vi nećete slavno da prođete, kao ni Koštuničina DSS, iako je juče crnogorska štampa pisala, a danas sve dnevne novine u Srbiji prenele, da se spremate na novu koaliciju. To što ćete da prihvatite nekoga iz DSS-a u vašu Vladu, koja je potpuno nespremno dočekala sve ove socijalne talase i nemire koji će da se intenzifikuju u septembru mesecu, značiće brzi povratak na vlast SRS, jer u momentu kad neki novi Obren Joksimović dođe u Vladu Zorana Živkovića, građani Srbije će dobiti potvrdu onoga što mi pričamo za ovom skupštinskom govornicom unazad dve i po godine. Mirosinkin sin, Mlađan Dinkić, prvi put se ovde pojavio za skupštinskom govornicom 12. oktobra 2000. godine, kada je posle spaljivanja Savezne skupštine taj saziv premešten u ovu zgradu. Tada je SRS upoznala celokupnu srpsku javnost, dok je još bilo direktnih prenosa, sa činjenicom da je on dugo godina bio asistent pripravnik, mnogo duže nego što je to zakonom propisano, da je u zvanju asistenta 20 godina, da je potpuno nespreman da preuzme takvu funkciju i vi ste, baš kao i DSS, kasnije Dragan Maršićanin oduzimali reč narodnim poslanicima SRS. A prof. dr Vojislav Šešelj je rekao, i vidite na kraju da je uvek onako kako kaže, da Mlađan Dinkić nema pojma, da on ništa ne zna, da je potpuno nesposoban, to i vi danas tvrdite, a on je pet sati u bivšoj Saveznoj skupštini govorio o svemu onome što je Mlađan Dinkić, još uvek aktuelni guverner Narodne banke, nepostojeće, kako Živković kaže, Narodne banke Srbije. Ne bi bila to najveća nesreća, jer znate, nama je apsolutno svejedno ko će doći na mesto guvernera Narodne banke dok ste vi na vlasti, ali je nesreća u tome što ni vi, ni Božidar Đelić, ni Mlađan Dinkić ne shvatate da vam je odzvonilo... (Predsedavajuća: Četiri minuta.) On je sinoć, evo završavam, u emisiji na TV "Politika" na direktno postavljeno pitanje - da li bi podržao guvernera iz redova SRS, rekao da takvog ne poznaje. Na stotine hiljada članova SRS, bez obzira na njihovu kadrovsku osposobljenost, a da ne govorimo o desetinama onih koji su izuzetno stručni za tu oblast, mogli bi patos da obrišu Mlađanom Dinkićem, sa svojim znanjem, sa svojim umećem i sa sposobnostima da budu na mestu guvernera. (Predsedavajuća: Pet minuta.) Građani Srbije će, evo završavam, budite gospođo Čomić, posle ovako konstruktivne diskusije danas i ovolikog smeha u redovima DS-a tolerantniji da završim misao, dakle, misao je ta, u septembru mesecu, posle te koncentracione Vlade, kako će je Montgomeri, vaš vrhovni komandant nazvati, vas iz DSS-a, doći će do raspisivanja izbora, pre ili kasnije, a onda će i neki student ekonomije SRS, a kamoli neki stručnjak obrisati sve vas, nabeđene eksperte, i vas i smešnog Miki Mausa, uskoro ga gledamo, Božidara Đelića.
Reč ima narodni poslanik Marko Ćulibrk, vreme na raspolaganju vaše poslaničke grupe je šest minuta.
Poštovani narodni poslanici, donošenje zakona o Narodnoj banci Srbije je veoma značajan momenat i zato nije dobro što se odvija u atmosferi politički uzavrelih strasti i to neće nikome doneti korist, a izazvaće veliku štetu u ekonomskoj i monetarnoj sferi našeg društva. Umesto politički inspirisane svađe, trebalo je započeti profesionalnu, stručnu, korektnu i argumentovanu raspravu o svim koncepcijskim i strateškim pitanjima, bez jeftinog političkog marketinga. Dosadašnji rezultati Narodne banke nisu bili mnogo uspešni, i ako se neke stvari ne koriguju, efekti i posledice će u narednom periodu biti veoma teške. Često su čelnici Narodne banke, a iz vlasti, govorili da su postigli makroekonomsku stabilnost. To je netačno ili delimično tačno. U stvari, postignuta je samo monetarna ili valutna stabilnost i to možemo da se pitamo po kojoj ceni. Po ceni zaduživanja u inostranstvu, rasporodaji domaće privrede kroz privatizaciju, izvlačenja od građana poslednjih deviznih rezervi. Ako se nastavi zaduživanje radi održavanja kursa, što postaje samo po sebi cilj, i punjenja budžeta Srbije, a ne poveća se izvoz, već u 2005. godini, a naročito već 2007. godine ulazimo u poteškoće sa vraćanjem kredita. Zato je sigurno da pitanje povećanja izvoza postaje jedno od glavnih pitanja i razvoja i očuvanja kredibiliteta. Međutim, očigledno da ova pitanja ne interesuju sadašnju Vladu, jer ovaj zakon ima za cilj predizbornu kampanju, da mogu čelnici Vlade jednostavno da koriste devizne rezerve, i sve poluge koje ima Narodna banka u svojim rukama, u predizbornoj kampanji. Da zakon odiše trenutno političkim odnosima vidi se i u članu 3. koji je skroz nejasan i isprepletan, zatim u članu 39. gde se govori da Narodna banka Srbije može da odobri pod određenim uslovima kredit radi finansiranja privremene likvidnosti budžeta, zatim članovi 13. i 14. o monetarnom savetu i savetu Narodne banke, o kome su govorile moje kolege. Da bi se sve to izbeglo, da ne pominjem sada te članove, neophodno je da zakon o Narodnoj banci Srbije pre svega omogući - dalje transformisanje bankarskog sistema i poslovnih banaka u savremene novčane institucije; da veoma skupe, nelikvidne i neefikasne kredite zameni jeftinijim, likvidnijim, efikasnijim, multilateralnimpaketnim aranžmanima; da realizuje uspešan rad i razvoj međubankarskog tržišta, na način i pod uslovima koji važe za sve normalne zemlje u svetu, bez kojeg nema ni centralne banke, ni poslovnih banaka, ni kvalitetnog novca, pa ni bilo kog drugog tržišta; da se postavi međubankarsko eskontno tržište, bez kojih nema normalnih nacionalnih uslova tržišnog rada i razvoja bilo kog preduzeća, malog, srednjeg, velikog, privatnog ili društvenog. Bez uspešnog vođenja politike centralne banke na području eskontnih, reeskontnih kontigenata i teoretski i praktično je nemoguć rad realnog sektora. Formirati međubankarsko lombardno tržište, bez kojeg je teško ostvariti optimalnu likvidnost monetarnih institucija nacionalne ekonomije, dati rešenje za pitanje dinarskog kasa-tržišta ili tržišta dinarske efektive, bez kojeg je nemoguće smanjiti veoma visoko učešće gotovine, a bez toga nema ni samoeliminacije, već ni svođenja sive i crne ekonomije do podnošljive granice. Da se potpomogne i unapredi nacionalna finansijska infrastruktura i to, rekonstrukcijama sektora osiguranja, penzijskih i osiguravajućih fondova, kao i osnivanje i rad novih institucionalnih investitora, a pre svega institucionalnih fondova. Pokušaj da se poveća učešće domaće dinarske štednje, kako bi se stvorili uslovi zaposlenja i minimalnog potrebnog poverenja domaćih investitora u bankarski sistem. Bez ostvarenja ovih preduslova, nerealno je očekivati bilo kakve ozbiljne investicije ozbiljnih partnera i investitora iz inostranstva. Bila su ovo neka veoma stručna pitanja, nažalost ministar nije tu, sa kojim bi mogli da o tome porazgovaramo i ovo su pitanja bila krajnje dobronamerna, pre svega u funkciji ostvarenja i pomoći privredi da poveća svoju proizvodnju i izvoz, jer bez izvoza, povećanja izvoza, mi ćemo doći u veoma težak položaj. Međutim, ova vlada ne razmišlja dve tri godine unapred, ona razmišlja samo od danas do sutra, kako da otvori novu aferu, da zatvori staru i kako da uđe u ove izbore. Za nju je opstanak na vlasti najvažniji cilj, ali to nije dobro za Srbiju i srpski narod.
Obaveštavam prisutne narodne poslanike da danas završavamo rad, a narodnog poslanika Marka Ćulibrka da ima prava sutra, kada nastavimo rad, na šest minuta poslaničke grupe, jer u toku vašeg izlaganja, neko od narodnih poslanika je napustio salu, tako da ste imali vaš govor, nisam htela da vas prekinem, ali imate prava da ga ponovite kada bude prisutan kvorum. Obaveštavam narodne poslanike da sutra u 10,00 časova nastavljamo i to sa šest minuta poslaničke grupe SPS-a i rečju predsednika, zamenika predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničke grupe, nakon čega ćemo zaključiti zajednički načelni pretres, pošto je narodni poslanik Marko Ćulibrk bio poslednji prijavljeni. Hvala vam. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sednicu Dvanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Izvolite. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno daimamo kvorum za rad. Obaveštavam vas da sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Marko Jakšić, Aleksandar Stefanović, Stanko Kovačević i Miroslav Markićević, a pre podne Radomir Naumov i Petar Mišić. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O NARODNOJ BANCI SRBIJE (nastavak u načelu sa 3. tačkom) Da li narodni poslanik Marko Ćulibrk želi reč? (Ne.) Da li žele reč ovlašćeni predsednici, predstavnici ili zamenici predsednika poslaničkih grupa? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.