Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 85 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da su u sali prisutna 93 narodna poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje, u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Milija Miletić.
Zahvaljujem se. Poštovani predsedniče, ja bih, pošto današnjeg dana imamo set zakona vezanih za poljoprivredu, postavio nekoliko pitanja baš konkretno oko poljoprivrede. Pitanja bi bila usmerena konkretno prema Poljoprivrednoj savetodavnoj službi, PSS služba koja funkcioniše kod nas u Srbiji i koja je vrlo bitna za poljoprivredne proizvođače. Konkretno pitanje ide Ministarstvu poljoprivrede - kako planira u narednom periodu Poljoprivredna stručna služba da radi na edukaciji poljoprivrednih proizvođača, da mogu da konkurišu za IPARD program? Pošto današnjeg dana počinjemo sa zakonom koji je baš konkretno vezan za IPARD program, za određene stvari, za nove službe, za kontrolore koji će raditi na IPARD programu, ja bih to pitanje postavio Ministarstvu poljoprivrede, jer sam siguran da će nadležno ministarstvo, na čelu sa gospodinom Nedimovićem, dati maksimalnu podršku Poljoprivrednoj stručnoj službi da na terenu bude što bliža poljoprivrednim proizvođačima i da rade iz ovog delokruga baš konkretno za IPARD program, da upoznavaju ljude sa načinom kako se radi, da upoznavaju ljude sa sistemom kako se radi i kako se konkuriše. Normalno, bilo bi potrebno da rade i biznis planove za poljoprivredne proizvođače koji imaju uslove da konkurišu za IPARD program. Recimo, primer dobre prakse Poljoprivredne stručne službe, savetodavne službe, jeste i u Nišu, služba koja radi svoj posao ima devet savetodavaca i još pet ljudi koji rade stručne poslove. Mislim da primer kako treba da se radi jeste Niška poljoprivredna stručna služba, nešto slično kao što Veterinarski institut u Nišu radi i funkcioniše i kako radi maksimalno dobro za dobrobit svih građana jugoistočne Srbije. Poljoprivredna stručna služba i savetodavci u Nišu rade funkcionalno, rade dobro i nadam se da ćemo imati mogućnost da u 2017. godini imamo više sredstava za pomoć Poljoprivrednoj stručnoj službi i savetodavcima, da se što veći broj naših građana, naših poljoprivrednih proizvođača koji žive na jugoistoku Srbije, a i u celoj Srbiji, da mogu da konkurišu da dobiju sredstva iz IPARD programa, jer će na taj način imati mogućnost da se obezbedi egistencija i razvoj poljoprivrede u svim delovima naše zemlje Srbije, ali govorim sa akcentom na jugoistočnu Srbiju, na brdsko-planinska područja, jer tamo jeste Bogom dato za poljoprivredu, za lekovito bilje, za stočarstvo i za sve ostale vidove poljoprivrede. Ali, Poljoprivredna stručna služba je vrlo bitna i zbog toga je potrebno da se mnogo veći akcenat stavi na razvoj poljoprivredne stručne službe. Evo, recimo, još jedno pitanje. Problem Poljoprivredne stručne službe u Prokuplju, ljudi su u štrajku i pitanje jeste ministru – šta će se uraditi sa direktorom odgovornim u Prokuplju, da li će se rešiti problem Poljoprivredne stručne službe i ljudi koji su ušli u štrajk? LJudi žele da rade, ljudi hoće da rade za dobrobit svih građana i korisnika njihovih usluga, a setimo se i znamo da je Prokuplje veoma bitno za poljoprivredu. Tu je i voćarstvo i povrtarstvo i stočarstvo i mnogo će biti potrebno da Poljoprivredna stručna služba funkcioniše. Pitanje je da li će se rešiti problem sa direktorom? Kako sam ja čuo od ljudi koji tamo rade u toj službi, veliki je problem i ima i nekih zloupotreba, a obaveštena je i policija. Interesuje me da li će se rešiti problem sa direktorom u Prokuplju, jer je to direktor koji je tu unazad sedam ili osam godina i mislim da je potrebno da se pomogne poljoprivredi i da se tamo tim ljudima nađe način da se izađe iz problema, da ljudi prestanu sa štrajkom i da krene normalno da se radi, da se obilaze korisnici, da se obilaze poljoprivredni proizvođači. Moramo se setiti i one krilatice gospodina Zaharija Trnavčevića, čoveka koji je svoj život dao za poljoprivredu – koliko znanja, toliko imanja. Znači, više znanja i mnogo će se bolje raditi poljoprivredna proizvodnja. Poljoprivredna stručna služba je nešto na čemu moramo svi raditi. Nadam se da ćemo imati mogućnost da u narednom periodu ljudi iz Poljoprivredne stručne službe, savetodavci imaju mogućnost da zajedno sa kontrolorima rade na terenu, a kontrolori, to su ljudi koji će biti ispred uprave za agrarna plaćanja, ljudi koji će biti zaduženi da kontrolišu ono sve što je potrebno za IPARD program, jer bez takvih ljudi nema nam ni uspeha u poljoprivredi. Hvala još jednom.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović. Izvolite.
Poštovani građani Srbije, poštovani predsedavajući, kolege narodni poslanici, pomaže Bog svima. Ja bih želeo danas da postavim pitanje predsedniku Vlade Aleksandru Vučiću i Ministarstvu privrede, u vezi sa jednim veoma karakterističnim slučajem stečaja koji govori o pljački imovine naših preduzeća i govori, naravno, o radnicima koji nisu obeštećeni na pravi način. To je slučaj čuvene Industrije kotrljajućih ležaja a.d. iz Beograda IKL, koji inače gotovo svakodnevno protestuje ispred Vlade Republike Srbije. Red je da se, evo, čuje njihov glas i u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Naime, oni govore i podsećaju premijera na njegovo obećanje da će pregovarati sa Izraelcem da on isplati suvlasnicima akcionarima Industrije kotrljajućih ležaja srazmerni deo njihove imovine od lokacije u Beogradu, ulica Knez Danilova 23 do 25, na kojoj se gardi poslovno stambeni objekat i, naravno, unapred naplaćuju kvadrature po ceni od 3000 evra, a radnici nisu dobili svoje zarade od 2001. godine i nadoknadu za vrednost akcija od imovine čiji su zakoniti vlasnici više od jedne i po decenije. Šta je ovde karakteristično? Ovo je ko zna koji slučaj u Srbiji da postoji sudska presuda u korist radnika, a da radnici ne mogu da ostvare svoja prava iako postoji pravosnažna presuda. Naime, izvršna presuda Višeg suda u Beogradu, posebnog Odeljenja za organizovani kriminal, za koju su se akcionari sami izborili tako što su skupili dokaze i podigli krivičnu prijavu, koja je rezultirala osuđujućom presudom, od 12. juna 2015. godine do danas nije primenjena. Tražili su postupanje po presudi i stavljanje van snage Ugovora o kupoprodaji IKL-ove imovine u centru grada, ali je premijer na sastanku sa njima zatražio, citiram ga – da vidimo da Izraelac isplati makar pola kupoprodajne cene, pa će biti dobro. Tom prilikom je dao obećanje da će delegaciji akcionara IKL-a biti ponuđen pravni okvir za rešenje problema imovinskog zahteva u roku od mesec dana. Evo, prošlo je godinu i po dana. Akcionari nisu dobili ni obećani premijerov pravni okvir, ni neisplaćene zarade od 2001. do 2010. godine, kada je IKL oteran u stečaj, niti povezan staž od 2004. do 2010. godine, što im sve sleduje po Zakonu o privrednim društvima i Zakonu o stečaju, u koji su namerno gurnuti da bi im interesne grupe opljačkale imovinu. Zato postavljam pitanje – ko je uzeo 11 miliona evra za IKL, tj. za izgradnju stambenog kompleksa „Central garden“ koji je na jednoj od najatraktivnijih lokacija u Beogradu? Zašto godinu i po dana predsednik Vlade nije ispunio svoje obećanje akcionarima, bivšim radnicima IKL-a? Drugo pitanje se takođe odnosi na predsednika Vlade Aleksandra Vučića. Da li Vučić sme osoblju Ruskog humanitarnog centra u Nišu da dodeli diplomatski imunitet, na šta imaju pravo, ili je ucenjen i mora da ispunjava naloge isključivo NATO-a i Brisela? Da li je Vučiću dozvoljeno da uradi bilo šta što je u interesu naših građana ili isključivo mora da radi u interesu zapadnih centara moći? Kako je moguće da osoblje ovog humanitarnog centra, koje je rešilo toliki problem naših tada neaktiviranih mina koje su očišćene u Srbiji, preko 1.500 eksplozivnih naprava, koji su učestvovali u raznim vanrednim situacijama, koji humanitarno pomažu građane Srbije i državu Srbiju, ne mogu da dobiju diplomatski imunitet koji je, recimo, dobio NATO, koji su dobili vaši zapadni prijatelji, vaši, Vučićevi NATO prijatelji? Dakle, da li Aleksandar Vučić, koji se ponizno zahvaljivao generalnom sekretaru NATO-a i amnestirao NATO za zločine koje je počinio nad našim građanima, našom decom, da li on planira da uvodi Srbiju u NATO? Zašto nema kancelarije za Rusiju, a ima Kancelarije za evropske integracije, koja dobija novih 200 miliona dinara u budžetu za iduću godinu? Zašto nema pregovora o povoljnim ekonomskim aranžmanima sa Evroazijskim ekonomskim savezom? Zašto nema našeg boljeg statusa u organizaciji za dogovornu kolektivnu bezbednost i, sveukupno gledano, zašto ne smemo da poboljšamo stratešku saradnju Srbije sa Rusijom u političkom, ekonomskom i bezbednosnom smislu, već moramo da trpimo dalje ucene i pritiske iz Brisela? Ono što je posebno važno, pitanje za ministra poljoprivrede Nedimovića, koji je izjavio da je 11 hektara zasejano GMO sojom, nas interesuje – ko je vlasnik te parcele, kako je GMO seme dospelo u Srbiju i kada će počinioci koji uvoze zabranjeno genetski modifikovano seme i hranu u Srbiju konačno biti kažnjeni?
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marinika Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Imam tri pitanja. Prva dva pitanja upućujem ministru za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja Aleksandru Vulinu. Naime, prvo pitanje je – u kom svojstvu je u subotu 9. decembra 2016. godine otvorio prvi sajam posvećen nacionalnim manjinama koje žive u Srbije naslovljen „Mozaik Srbije“? Zanima me da mi odgovori – šta je to u nadležnosti njegovoj i ovog ministarstva o kom se trenutno stara, što ima ikakve veze sa nacionalnim manjinama? Drugo pitanje takođe upućujem ministru Vulinu. Naime, odakle mu podaci koje je naveo otvarajući prvi sajam posvećen nacionalnim manjinama koje žive u Srbiji „Mozaik Srbije“ 9. decembra 2106. godine, da se u Srbiji izdaje 118 štampanih medija na jezicima nacionalnih manjina, od kojih 39 mešovitih, kao i da se na 76 televizijskih kanala emituje 8.000 programa, a na 103 radio-stanice se emituje 11.000 sati mesečnog programa na jezicima nacionalnih manjina? Tražim od ministra Vulina da mi decidno odgovori, navede i nabroji svih 118 štampanih medija na jezicima nacionalnih manjina i svih 39 mešovitih, kao i da mi u odgovoru tačno navede kojih je to 76 televizijskih kanala koji emituju 8.000 programa i koji su to programi i dodatno da mi tačno navede koje su to 103 radio-stanice na kojima se emituje 11.000 sati mesečnog programa na jezicima nacionalnih manjina. Treće pitanje upućujem ministarki Zorani Mihajlović, a u ime zabrinutih građana Pančeva sa područja Mesne zajednice Mladost. Naime, kada će se izmeniti u idejnom projektu izgradnje nove obilazne teretne pruge Beograd-Ranžirna-Beli Potok-Vinča-Pančevo-Varoš i plan detaljne regulacije nove obilazne teretne pruge Beograd-Ranžirna-Beli Potok-Vinča-Pančevo-Varoš, i to tako da se izmesti trasa postojećeg industrijskog koloseka NIS Rafinerije nafte Pančevo, a ne da se planira za rekonstrukciju i pretvaranje istog u javnu železničku prugu na delu kroz područja Mesne zajednice Mladost u gradu Pančevu? Naime, ovim postojećim planom građani i građanke ovog naselja će dobiti dva koloseka i 25 prolazaka dnevno na svega šest metara od njihovih kuća. Zbog toga bi trebalo da dođe do rušenja negde oko 60 kuća. Građani strahuju da će, ako dođe do ove rekonstrukcije, dodatno biti ugroženi njihovi životi na mestu gde se ukrštaju industrijski kolosek sa ulicama i pešačkim prelazima zato što su potpuno neobezbeđeni. Dodatno će biti ugroženi i u delu gde se planira da se izmesti deo postojeće trase pruge Pančevo-Vršac jer će biti premeštena na novu lokaciju odmah neposredno pored trase industrijskog koloseka Rafinerije nafte Pančevo. Na koncu, ugrožena je i bezbednost njihovih stambenih objekata, dakle, 60 porodičnih kuća, koji su izgrađeni u neposrednoj blizini. Ono što su građani ovog naselja, koji su se organizovali mimo lokalne samouprave, koja nije htela da se bavi ovim problemom, dakle, uprave grada Pančeva, dobili kao odgovor, odnosno preporuku, kada su bili na sastanku u resornom ministarstvu, je da treba da se pristupi izmeni trase industrijskog koloseka, i to tako da se izmesti najkraćom kolosečnom vezom na obilaznicu Beograd-Ranžirna-Beli Potok-Vinča-Pančevo-Varoš. Ovakav predlog, dakle, po preporuci ministarstva, poslat je lokalnoj samoupravi u Pančevu za izmenu i lokalna samouprava se usaglasila da će sufinansirati izmenu ovih planova, ali od tada prošlo je godinu i po dana, dakle, od marta meseca nema nikakvih informacija, a nema informacija ni da li se uopšte započelo sa izmenom ovih planova, niti bilo koje ideje kada će se krenuti sa najavljenim radovima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Predrag Jelenković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege, pitanje upućujem Ministarstvu prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. U kom statusu su studentski krediti koje je tadašnje Ministarstvo prosvete i sporta po odluci dodeljivalo studentima, a preko ovlašćene banke, Univerzal banke, koja je od 3. februara 2014. godine u stečaju? Kada i po kom osnovu je došlo do promene ovlašćene banke koja je postupala u naplati dospelih potraživanja po tim ugovorima? Kada su korisnici kredita i na koji način obaveštavani o promeni ovlašćene banke? Obrazloženje – studenti, korisnici kredita, a po ugovorima koje su zaključili sa tadašnjim Ministarstvom prosvete i sporta su do otvaranja stečajnog postupka Univerzal banke, kao ovlašćene banke, dobijali informacije i vršili isplatu dospelih rata preko Univerzal banke. Međutim, do otvaranja stečajnog postupka korisnici kredita nisu bili informisani koja je banka sada ovlašćena, niti preko koje banke oni mogu da dobiju informaciju kome da izmiruju svoje obaveze. U nekom trenutku korisnicima kredita potpuno nepoznato se pojavljuje Unikredit banka Srbije a.d. Beograd, koja je postala ovlašćena banka kod koje su korisnici kredita mogli informisati i vršiti uplate dospelih rata. Unikredit banka je kao ovlašćena banka uputila obaveštenje korisnicima kredita o dugovanjima, kao i o načinu otplate. U svim spornim pitanjima Unikredit banka se ne izjašnjava, već korisnike kredita upućuje isključivo na Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, kao ugovornu stranu, a Ministarstvo nije uopšte odgovaralo upravo na postavljena pitanja kako i na koji način je došlo do promene banke. Neophodno je, dakle, da se Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja kao ugovorna strana izjasni o statusu tih studentskih kredita, a posebno oko obračunate kamate na dospela potraživanja u periodu od 3. februara 2014. godine, sve do danas. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem, potpredsedniče. Moje pitanje je vezano za jučerašnje i sinoćne događaje u Briselu. Naravno, upućeno je premijeru Aleksandru Vučiću koji se prema našem mišljenju, prema mišljenju DS, izuzetno neodgovorno, neozbiljno i na jedan neprihvatljiv način odnosi prema strateškom opredeljenju naših građana i naše zemlje, a to je da Srbija postane članica EU. Pitanje je prvo – šta se desilo juče u Briselu? Da li premijer misli da može da stavi potrebe svoje predizborne kampanje, u kojoj se očigledno nalazi, nekako iza potreba građana? Da li može da shvati da su neke stvari važnije od toga na koji način on smatra da treba da vodi predizbornu kampanju? Da li zaista mislim da je strategija durenja, poput nekakve dece u osnovnoj školi, ozbiljna državna strategija? Da li smo mi prvi put čuli za te probleme sinoć u Briselu? Da li smo mogli nekako da ih predvidimo? Da li smo mogli da ih rešimo? Da li je Hrvatska jedina zemlja koja ima problem sa tim, pošto sada čujemo da postoje i druge zemlje? U krajnjem, zbog čega Srbija već godinama ne može da reši problem obrazovanja nacionalnih manjina na njihovim maternjim jezicima? Da li Srbija ima nekakvu drugu strategiju osim strategije dece u osnovnoj školi – naljutiću se, pa ću otići kući, pa će oni da vide, biće im žao. Zbog čega cela javnost Srbije sada treba da čeka do šest sati poslepodne da čuje šta će on to sada reći naciji? Koja je nama uopšte informacija, kao građanima, da se on naljutio i otišao iz Brisela? Da li je on plaćen za to ili ga građani Republike Srbije plaćaju da vodi odgovornu državnu politiku? Da li je, u krajnjem, ovaj njegov potez uopšte napravljen zbog toga da se narod veseli, jer vidim da je opšte veselje po medijima – evo, sad smo pokazali Hrvatima, sad će oni nas da zapamte. Pa, me prosto interesuje, šta smo mi pokazali ovime? Šta smo demonstrirali? U čije ime se on naljutio s kojim ovlašćenjima? Šta misli da postigne time? Da li uopšte išta misli da se može postići time ili se radi o jednoj pukoj kampanji i ničem više od toga, kao što mi u DS smatramo? Da li je on, kada je izlazio na izbore, bio svestan, i kada se opredelio za EU, kada je posle 20 godina shvatio da Osjek nije u Srbiji, a da je Berlinski zid pao, da li je znao da EU vodi politiku uslovljavanja? Da postoje određeni uslovi koje država članica treba da ispuni na putu do EU? Da li je on smatra da mi te uslove treba da ispunjavamo zato da bismo ušli u EU ili zato što su to uslovi i to stvari koje Srbije i inače treba da reši, sve i da ne želi da ulazi u EU? Da li ga je iznenadilo ono što je čuo juče? Da li namerava i dalje da se poigrava evropskim integracijama i da ih stavlja u službu svoje predizborne kampanje, jer znate, to jako na to liči? Kada Marko Đurić kaže da u poglavlje 35. ulaze zapisnici, izveštaji Edite Tahiri, kada od državnih zvaničnika čujemo – da, mi jesmo za EU, ali. Mi u DS smatramo da su nas građani obavezali na jedan mnogo ozbiljniji pristup evropskim integracijama, da tu ne može biti - ali, da svako ko ozbiljno učestvuje u tom procesu je mogao da shvati šta će se desiti, mogao to da predvidi i mogao da spreči to. To je naše osnovno pitanje – da li je Srbija mogla da spreči ovo što se desilo? Da li i dalje može to da uradi? Koji je plan za rešavanje tog problema? Da li mi smatramo da te stvari treba raditi? Kako će se, u krajnjem, ponašati ministarka Jadranka Joksimović sada kada je ostala tamo? Da li će ona da se zahvali njima i reći da to više nije naše opredeljenje? I, molimo premijera da o ovakvim stvarima ne slušamo kroz njegovu predizbornu kampanju, nego ako treba da organizujemo sednicu ovde, da razgovaramo o tome. Građani Srbije su bili vrlo jasni, da mi kao narodni poslanici ne smemo da dozvolimo da se oni prema ovom strateškom opredeljenju Republike Srbije odnose odgovornije nego političari. Ovo pitamo isključivo iz zabrinutosti za proces evropske integracije, jer smatramo da ovako kako se on trenutno vodi uopšte ne ide u dobrom pravcu.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miloš Bošković. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovani narodni poslanici, poštovani građani, moje prvo pitanje je vezano i namenjeno je Ministarstvu za rad i socijalna pitanja. Naime, postoji jedan problem sa privrednim društvima. Privredna društva su obično vezana za porodična, mala porodična preduzeća i kao što znamo privredna društva imaju svoje osnivače koji su istovremeno i suvlasnici tog privrednog društva. Dalje, tu imamo Skupštinu, privredno društvo u kojima osnivači učestvuju u radu. Tu postoji jedan problem gde Penziono invalidski fond po službenoj dužnosti, obavezno prijavljuje sve suvlasnike tih privrednih društava. Znači, jedno privredno društvo, recimo, da moraju da im budu plaćeni doprinosi za taj rad koji oni ostvare tokom tih skupština u kojima učestvuju. Međutim, postoji jedan problem, a to je da mnogi suvlasnici tih privrednih društava više nisu u radnom odnosu u tim privrednim društvima, recimo, postali su penzioneri ili su možda prešli negde drugde, a Penziono invalidski fond i dalje insistira na tome da njima svima mora to da se plaća bez obzira na njihov vlasnički udeo. Neko ima manje vlasništva, neko ima više, međutim nadoknade i dalje ostaju velike. Ovo često mali privrednim društvima zna da bude mnogo veliki namet, pa recimo, do 70 hiljada dinara godišnje koji oni moraju da plaćaju, čak i ako suvlasnici ne rade uopšte i ne učestvuju u Skupštini, znači, ne pojavljuju se, nema ih nigde, međutim i dalje su obavezni da plaćaju. To je malo nelogično i veliki je namet za ovakva privredna društva koja su obično mala. S druge strane, imamo velika akcionarska društva, recimo, Aerodrom ili Telekom i oni nemaju nikakvu obavezu da plaćaju prema svojim akcionarima koji su građani Srbije. Neka privredna društva su se žalila i tražila su dodatno mišljenje, razjašnjenje ovog člana. Inače, ovo je član u Zakonu o doprinosima koji ovo definiše, ovo plaćanje. Onda je fond PIO reagovao i rekao je da svima treba, znači, držao se toga, da svima treba ovi doprinosi da se plaćaju osim ukoliko ne rade na nekom drugom radnom mestu, nekoj drugoj firmi, privrednom društvu. Sada opet ostaje problem sa penzionerima koji ne rade nigde drugde ali ne učestvuju u Skupštini, a opet i za njih treba da se plaćaju ove nadoknade. Ovo sve pada na teret tih malih privrednih društava, što su obično neka porodična, da kažem, uslovno rečeno, i ovo je za njih veliki trošak i dosta im otežava poslovanje. Tako da je moje Ministarstvo za rad i socijalna pitanja, da li planiraju i da li postoji mogućnost da se promeni Zakon o doprinosima kako bi se ovo tačno definisalo šta tačno znači rad? Zato što ovi penzioneri, recimo, ne učestvuju u radu skupštine, a registrovani su kao članovi skupštine i to malo komplikuje situaciju, jer je pitanje nerazjašnjeno. Drugo pitanje je generalno za Vladu i tiče se radnika Elektronske industrije u Nišu i mnogih drugih preduzeća tog tipa prema kojima država nije ispala korektna i nije isplatila zaostale plate. Ti radnici, recimo u Nišu i dalje svakog meseca protestuju ispred Gradske kuće. Uvek im se obrate neki predstavnici gradonačelnika, daju im neka obećanja i niša se ne desi. U ovom budžetu koji smo sada usvojili mi nismo, koliko sam video, nema nikakve stavke za isplatu tih zaostalih plata i mene interesuje, to je pitanje za Vladu, da li planira da reši ovaj problem? Verovatno je odgovor – da, nekad, pre ili kasnije. Mene interesuje kada planira da reši? Znači, trebalo bi da se oni ispoštuju zato što ovo nije u redu da ovolike plate stoje na čekanju, a mi dajemo neke subvencije za svakojaka različita preduzeća. Poslednje pitanje je namenjeno Skupštini, ovoj Narodnoj, imamo e-parlament, sajt koji sjajno radi. Sistem koji mi ovde koristimo za sve dokumente, jako dobro funkcioniše. Imamo dobru pretragu, možemo da vidimo sve što se dešava u Skupštini i bilo bi dobro kada bismo u duhu ove transparentnosti na kojoj mi jako insistiramo, a deklarativno i vladajuća koalicija, bilo bi dobro da ovaj sistem otvorimo i za sve građane. Možda ne sa svim dokumentima, ne da sve bude dostupno, jer ne mogu ipak da imaju uvid u neke lične podatke, ne znam nekih lica, ali bilo bi dobro da i oni imaju uvid u to kako mi radimo, šta se svakog trenutka dešavalo u Skupštini, zato što mnogi vole da gledaju prenose Skupštine, a neki bi možda voleli da imaju i ovakav pristup, da mogu da vide dokumenta, da mogu da ih analiziraju i da vide tačno do detalja šta mi ovde radimo. Moje pitanje za Skupštinu je – da li postoji mogućnost da se sistem modifikuje, ja kao programer verujem da je to moguće, i da se određeen nivo pristupnosti, odnosno privilegija, omogući bilo kom građaninu da može to da otvori, da vidi i da analizira? To je to. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj. Izvolite.
Dame i gospodo, postavljam pitanje ministru unutrašnjih poslova. Zašto njegovo Ministarstvo ne preduzima ozbiljne korake na planu rasvetljavanja nekih od najpoznatijih ubistava od 2000. godine na ovamo? Ja u prvom planu imam ubistvo Zorana Đinđića i ubistvo dvojice gardista. Nismo uspeli da raskrinkamo ulogu Nebojše Čovića i da dokumentujemo njegovo učešće u zaveri, njegovo učešće u narudžbi ubistva i Ministarstvo unutrašnjih poslova ništa ne preduzima. Čelnicima dosmajlinskog režima iz tog vremena jasna je donekle uloga Nebojše Čovića. Neki su o tome pisali u svojim knjigama, a sada imamo neoborive dokaze da je ta uloga bila veoma velika. Dok se ne krene sa Čovićem, pa saslušanjem policijskog generala Milovića, pa saslušanjem političkog pukovnika Vulovića, pa nadalje. Nemoguće je to razjasniti, kao da čekaju s neba da im padnu neki dokazi. Tome treba profesionalno pristupiti, a ne čekati da se odnekud nešto pojavi. I ako može građanska inicijativa, u mom slučaju ili novinarska hrabrost u slučaju „Kurira“, da tome na ovaj način i ovoliko doprinese, onda treba i Ministarstvo unutrašnjih poslova da da svoj doprinos, ako ništa da finalizuje taj posao. Krajnje je vreme je da se na taj slučaj stavi tačka, da se on ne bi vukao kao slučaj Kenedi. Uvek se nešto zataškava, uvek se neko štiti. Nije valjda toliko značajna uloga Nebojše Čovića u fudbalskom klubu „Crvena zvezda“, da bi ga to oslobodilo odgovornosti od zavere za ubistvo Đinđića? Tako ispade, da je režim u njega imao poverenja da ga ubaci u „Zvezdu“, da rešava probleme, a ovamo mnogo veći problem nije razrešen. Što se tiče ubistva dvojice gardista, ovde je neki pomak postignut. Očigledno je da je Vuk Jeremić učestvovao u zataškavanju, ali mu je uloga mogla biti minimalna, jer je uživao privilegiju da vojni rok služi u kabinetu Borisa Tadića. Ja nikad nisam čuo na svetu da je tako nešto moguće, civilno služenje vojnog roka u kabinetu predsednika Republike. Niko to ovde nije znao, koliko se ja sećam, dok sad nismo obavešteni. Ne sumnjam da je on umešan u zataškavanje, ali mu ne može uloga biti najvažnija. Čija je tu uloga najvažnija? Borisa Tadića i onog monstruma Miodraga Rakića, famoznog Mikija Rakića, koji je tada žario i palio Srbijom, koji stoji iza svih monstruoznih afera, nameštaljki, podlosti, kleveta, koje su plasirane protiv političkih protivnika. Ja znam da on ima zasluga za formiranje vaše naprednjačke stranke, ali mrtav je, pa ne morate svaki dan da mu zahvaljujete. Ali, razjasnite njegovu ulogu sad kad ne može da podlegne krivičnoj odgovornosti. Uloga se može razjasniti. Ne može se ništa tu uraditi dok se ne sasluša Boris Tadić. Šta se čeka? Saslušava se Jeremić, kao vojnik na odsluženju civilnog vojnog roka pridodat kabinetu Tadića, a ne saslušava se Tadić. Jeremić je mogao Tadićeve naloge da izvršava u svrhu zataškavanja, a ne samoinicijativno da vodi tu akciju. Tu moć nije mogao imati. Jeste umešan, pa tako politički diskvalifikovan, i ako je samo bila svrha da se postigne njegova politička diskvalifikacija, to je postignuto, ali dajte da se razjasni ubistvo dvojice gardista. Da li je u pitanju neka strana oružana sila, koja je ilegalno angažovana da juri haške begunce, ili je u pitanju šverc oružjem, pa su gardisti videli nešto što nisu smeli da vide ili vidim sad novu pretpostavku da su neki oficiri bili umešani u šverc drogom. To se vidi jutros u medijima, a bez policije to ne može do kraja da se razjasni, a policija skrštenih ruku čeka da se problemi sami reše.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marjana Maraš.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim danas da postavim poslaničko pitanje Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine i Ministarstvu finansija. Prethodnih nedelja građanima su putem pošte uručena rešenja naknade za odvodnjavanje za 2015. i 2016. godinu. Situacija slična onoj od prošle godine, kada su im takođe uručena rešenja za naplatu za protekle dve godine koje moraju da plate u roku od 15 dana. Pored toga što je dat kratak rok od 15 dana, veoma često su ta rešenja zasnovana na netačnim podacima koji su uvećani, tako da u konačnom rešenju iznos naknade bude i veći nekoliko puta. Ono što ohrabruje, što pozdravljamo i zbog čega postavljam pitanje Ministarstvu poljoprivrede i gospodinu Nedimoviću jeste zasnovano na njegovoj izjavi da ubuduće naknade za odvodnjavanje neće obračunavati poreska uprava, već će to činiti nadležna vodoprivredna preduzeća. Svesni smo da je naknada propisana zakonom i da je kao takva obaveza za plaćanje. Svesni smo koliki je njen značaj, naročito za odbranu od poplava. Ali, upravo zbog svega toga, neophodno je da se ona obračuna na tačnim podacima. Zbog toga svoje pitanje postavljam Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine – na osnovu kojih podataka će se vršiti obračun naknada, da li će se rešenja dobijati početkom godine, sredinom godine, da li će se dobijati za jednu kalendarsku godinu ili će se plaćati kvartalno. Istovremeno, svoje drugo pitanje postavljam Ministarstvu finansija – šta građani mogu da učine za rešenja koja su pogrešno obračunata i koji je najefikasniji i način da se njihovi problemi reše? Na kraju, navela bih samo tužbu jedne građanke koja je podnela i koja se pozvala na bitne povrede materijalnog prava i nepravilne primene propisa. Naime, članom 169. Zakona o vodama regulisan je osnov plaćanja naknade za odvodnjavanje i u istom se navodi da se naknada za odvodnjavanje plaća za uređenje vodnog režima zemljišta na melioracionom području, odnosno da područja odvođenjem suvišnih voda sistemima za odvodnjavanje kojima upravlja javno vodoprivredno preuzeće. Na osnovu ovog člana, osporenim rešenjem nezakonito je zadužena naknadom za odvodnjavanje, pošto kuća, dvorište, nalazi se u strogom centru grada koje ne spada u područje, niti postoje sistemi za odvodnjavanje kojima upravlja javno vodoprivredno preduzeće. Jedina voda koja se pojavljuje u dvorištu je kiša koja pada i upija je zemlja ili odlazi kroz kanalizaciju, koja se uredno plaća javnom komunalnom preduzeću u Vrbasu, što znači da ne postoji zakonski osnov za plaćanje naknade za odvodnjavanje. Ona se ovom prilikom pozvala i na član 170. stav 1. tačka 3) Zakona o vodama, kojim se reguliše pojam obveznika i plaćanja. Naime, pored kuće, ispred kuće postoji atmosferska kanalizacija u kojoj se sliva sav višak vode i isto je izgrađeno pre dvadesetak godina iz sredstava samodoprinosa, na istom mestu celom dužinom ulice sa jedne i druge strane prethodno je bio jarak koji je zatrpan i u koji se slivao višak vode koji je zemlja posle upijala. Postavlja pitanje, i ono na šta se ona pozvala je shodno navedenim odredbama, nju isključuje kao obveznika naknade za odvodnjavanje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Žarko Mićin.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, moje današnje pitanje uputiću Ministarstvu finansija, Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave. Naime, na sednici Narodne skupštine, prošle nedelje, kad smo raspravljali o budžetu, poslanik Radoslav Milojičić Kena, inače bivši predsednik opštine Smederevska Palanka, je u svom izlaganju pokušao da omalovaži investicije i rad gradonačelnika Novog Sada, gospodina Miloša Vučevića. Pokušao je omalovaži čoveka zahvaljujući kome u Novom Sadu imamo danas dve investicije američke kompanije „Lear“ i „Delfi“ i koja će zaposliti 5.000 ljudi, a trenutno zapošljavaju 3.000 ljudi, čoveka zahvaljujući kome Novi Sad ima najsavremeniju radnu zonu za buduće investicije i čoveka zahvaljujući kome je grad Novi Sad evropska prestonica kulture i evropska prestonica mladih. Postavljam pitanje - odakle mu hrabrosti da spominje bilo kog predsednika opštine? Kada je on bio na čelu opštine Smederevska Palanka ta opština je bila najzaduženija opština u Srbiji sa dugom od preko tri milijarde dinara, što je 3,5 budžeta ove opštine. To vam je kao da se ova opština zaduživala u zadnjih 10 godina svaki dan milion dinara. Kako je opština Smederevska Palanka u vreme ovog veliko stručnjaka za vođenje lokalne samouprave postala najzaduženija opština u Srbiji, upravo govori izveštaj DRI za 2012. godinu. Tako, na primer, on je kao inovativan predsednik opštine iskoristio gradski fudbalski klub „Jasenica 911“ koji nema organe kluba, a ima registrovane igrače, i osnovao ustanovu, odnosno sportsku organizaciju Fudbalski klub „Jasenica 1911“ kao indirektnog korisnika budžeta i preko te ustanove vršio isplatu premija i stipendija, pri čemu se dešavalo da su sa računa dnevno podizani iznosi od 300.000 dinara, čekovima bez pokrića. Takođe, prema rečima revizora, preko ove ustanove, samo u 2012. godini bez osnova je isplaćeno 17 miliona i 494 hiljade dinara, a ovom istom klubu 2015. godine isplaćeno 20 miliona dinara. Kao iskusan sportista i predsednik opštine, nastavio je sa ovom praksom i u 2012. godini i, po rečima revizora, bez pravnog osnova je isplaćeno ukupno 30 miliona dinara, a od toga bez kriterijuma dodeljeno Centru za razvoj sporta i amaterizma 29 miliona dinara. Prema nalazu revizora, on je bio darežljiv i prema udruženjima građana, kojima je bez zaključenog ugovora i bez javnog konkursa isplaćeno pet miliona i 559 hiljada dinara. Takođe, izveštaj DRI kaže da je u vreme ovog vrhunskog predsednika opštine u 2012. godini, bez verodostojne dokumentacije o nastaloj poslovnoj promeni iz budžeta opštine Smederevska Palanka, isplaćeno 110 miliona dinara. Dakle, u vreme ovog vrhunskog predsednika opštine iz budžeta Smederevske Palanke, bez pravnog odnosa, bez verodostojne dokumentacije i samim tim nezakonito, potrošeno 163 miliona i 602 hiljade dinara. Inače, ovaj vrhunski predsednik opštine je i veliki protivnik stranačkog zapošljavanja, koji je SNS više puta neosnovano prozivao zbog navodno stranačkog zapošljavanja, a za njegovog mandata je samo u 2012. godini zaposleno 65 osoba više od broja propisanog Zakonom o maksimalnom broju zaposlenih i zahvaljujući tome je nezakonito isplaćeno 25 miliona dinara na ime zarada.Takođe, do kraja svog mandata ovaj vrhunski predsednik opštine je ovu malu opštinu ostavio sa 820 zaposlenih. Pazite, 820 zaposlenih na 50.000 stanovnika. Da bih vam pokazao kakav je to predsednik opštine zaista bio gospodini Milojičić i kako se odnosio prema parama građana Smederevske Palanke i parama građana Srbije, postavljam sledeće pitanje – koliki je bio ukupan dug grada Smederevska Palanka, uključujući dugove svih ustanova, javnih preduzeća, direktnih, indirektnih korisnika budžeta na dan 31. decembar 2011. godine, a koliki je bio dug na dan 31. decembar 2015. godine? Koliko je ukupno sredstava od 2012, 2013, 2014. i 2015. godine sa računa opštine isplaćeno ustanovi „Jasenica 1911“? Koliko je ukupno sredstava u 2012, 2013, 2014. i 2015. godini sa računa opštine isplaćeno Centru za razvoj sporta i amaterizma? Koliko je ukupno sredstava 2012, 2013, 2014. i 2015. godine isplaćeno sa računa udruženjima građana i koliko je lica više zaposleno na neodređeno i određeno vreme u opštini, opštinskoj upravi i svim direktnim i indirektnim korisnicima budžeta opštine Smederevska Palanka u odnosu na maksimalan broj zaposlenih u ovoj opštini koji je definisa Zakonom o određivanju maksimalnog broja zaposlenih u administraciji i to u 2012, 2013, 2014. i 2015. godini? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić. (Miroslav Aleksić, s mesta: Odustajem.) Zahvaljujem. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Jasmina Karanac, Nataša Mihailović Vacić, dr Milorad Mijatović i Nenad Konstantinović. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tačaka 12, 13. i 14. dnevnog reda. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da današnjoj sednici prisustvuju: Branislav Nedimović, ministar poljoprivrede i zaštite životne sredine, Nenad Katanić i Zoran Janjatović, pomoćnici ministra poljoprivrede i zaštite životne sredine, Nataša Milić, vršilac dužnosti direktora Republičke direkcije za vode u Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine, Milan NJegovan, načelnik Odeljenja u Republičkoj direkciji za vode u Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine i Radivoje Nadlački, savetnik ministra poljoprivrede i zaštite životne sredine. Saglasno Odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tačaka 12, 13. i 14. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o vodama. Da li predstavnik predlagača, Branislav Nedimović, ministar poljoprivrede i zaštite životne sredine, želi reč? Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani poslanici, meni je veliko zadovoljstvo što danas imam priliku sa svojim saradnicima da vam predstavim ono što nam je ideja vezano za izmene i dopune Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju, izmenama i dopunama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju i izmenama i dopunama Zakona o vodama. Na sednici Odbora pojavilo se jedno od pitanja – iz kojih razloga idemo na hitan postupak vezano za predlaganje izmena i dopuna Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju? Jedan je odgovor. Svi ste svesni da priče oko IPARD procedure, oko sredstava iz EU koja su namenjena za poljoprivredu u iznosu od 175 miliona evra, koja su namenjena za Srbiju, o njima se mnogo govori prethodnih godina, ali ona u ovom trenutku zbog nepostojanja akreditacije naše Uprave za agrarna plaćanja nisu na raspolaganju našim poljoprivrednim proizvođačima. Osmog avgusta, nekoliko dana pre formiranja Vlade Republike Srbije, dobili smo izveštaj sa nekoliko blokirajućih faktora koji su vezani za akreditaciju Uprave za agrarna plaćanja i ustanovljenje IPARD procedure. Ti blokirajući faktori, o kojima se često pisalo u medijima, ali vrlo često na način kako taj novac nama nije dostupan, što nije tačno, želeo bih sad nekoliko reči da kažem o tome. Kao blokirajući faktori bili su stavljeni ljudski kapaciteti. Želim da vam kažem da će do polovine januara kompletna procedura, vezano za angažovanje lica u okviru Uprave za agrarna plaćanja, biti gotova, 42 lica je već zaposleno i još 50 će biti zaposleno. Ovo je neophodno kako bi se uopšte mogla dobiti akreditacija i kako bi se mogla implementirati procedura, jer podsetiću vas, ako išta u EU, na čemu su zemlje članice ostvarile korist, to su sredstva na osnovu zajedničke evropske poljoprivredne politike, i to je ono čemu mi treba da težimo. Ovaj blokirajući faktor biće, da tako kažem, otklonjen. Druga stvar su bili propisi. Jedan od dva propisa jesu izmene i dopune Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju. Ta stvar se nalazi danas pred vama. Ona je u najvećem svom delu… Ove odredbe su usresređene na IPARD, na njegove procedure, na nosioce, rokovi koji su neophodni za sprovođenje, žalbene procedure ukoliko do njih dođe, jer postupak je transparentan i ustanovljavanje posebnih alata za kontrolu na licu mesta, ustanovljavanje službenika koji imaju, službenika uprave za agrarna plaćanja, koji će imati pravo da kontrolišu šta se to dešava na licu mesta. Na ovaj način, ćemo odagnati još jedan razlog da bi smo mogli da otvorimo i poglavlje 11, koji se odnosi na poljoprivredu. Mislim da ove izmene i dopune ne treba da se donesu danas. Mi smo, verovatno njih trebali da donesemo i ranije, kako bi smo ove sve stvari rešili, ali moramo da radimo jako brzo. Mi smo u Akcionom planu, koji će biti predočen tokom današnjeg dana, u Evropskoj komisiji predvideli da u aprilu već budemo spremni za potpunu akreditaciju naše uprave i da već u drugoj polovini 2017. godine imamo prvi konkurs za IPARD sredstva, koja će biti namenjena poljoprivrednim proizvođačima i prerađivačima. Imamo još nekoliko stvari koje su povezane da bismo mogli da dobijemo akreditaciju, one se tiču nekih pravilnika koje moramo doneti u Ministarstvu poljoprivrede. Oni su već u izradi i oni će biti gotovi tokom januara meseca, i stvari koje se tiču objekata, u smislu njihove bezbednosti i IT standarda, to će biti zadovoljeno i mi ćemo biti spremni za to. Na ovaj način, mi realizujemo jednu od tačaka ekspozea premijera Vučića, u delu da ćemo imati pristup sredstvima iz EU i ovih 175 miliona evra, koji stoje na raspolaganju Srbiji, da će biti iskorišćena. Ono što, isto tako želim da kažem, da pun kapacitet ovih sredstava biće na raspolaganju Srbiji. Neće biti nikakvih umanjena, moramo da radimo brzo, i iz tog razloga se nalaze izmene i dopune ovog Zakona pred vama. Ono što je nama jako važno, to je da će stvari, koje se tiču nabavke opreme, mehanizacije, skladišnih kapaciteta, na ovaj način, biti još jedan kanal kuda će moći da se finansiraju ovakvi projekti. Pored toga, mi imamo tri nova alata koji bi trebali da pomognu u funkcionisanju naše poljoprivrede. Pre svega, kroz ustanovljavanje sistema za indentifikaciju zemljišnih parcela, tzv. „Elpis“. Na ovaj način, moći ćemo jasno da definišemo područja na kojima se obavlja poljoprivredna proizvodnja. Omogućiće nam i olakšaće nam komasaciju, da utvrdimo koje je to sve zemljište koje može da se koristi za poljoprivrednu proizvodnju. Druga stvar, koja nam je jedan od alata koji ćemo koristiti, jeste tzv. „fadem sistem“, to je sistem računovodstvenih podataka na poljoprivrednim gazdinstvima. Jako je važno da ovo implementiramo, kako bi naši poljoprivredni proizvođači mogli kasnije da ostvaruju benefite od sredstava koja će biti na raspolaganju našoj državi. Isto tako, biće ustanovljeni sistem tržišnih informacija poljoprivrede Srbije. Moramo na jednom mestu imati kompletnu analitiku, kako bi smo na kvalitetan način mogli da upravljamo sistemom. Što se tiče Predloga drugog izmena i dopuna Zakona, koji su vezani za podsticaje, ovde se radi o dopunama, odnosno širenju kruga lica koja imaju pravo da ostvaruju podsticaje za svoju poljoprivrednu proizvodnju. Podsetiću vas, da je budžet za poljoprivredu za 2017. godinu 3,32 milijarde veći. Mi smo četiri puta više sredstava opredelili u budžetu za razvoj onih mera konkurentnosti koje se tiču nabavke opreme za sve investicije. I to je još jedna od stvari koja je bila sadržana u ekspozeu premijera. Umesto 526 miliona, koliko je bilo predviđeno u 2016. godini, mi ćemo imati 2,2 milijarde namenjenih sredstava za ovo. Korisnici sredstava na koje širimo krug, su oni koji se bave stočarstvom, i to onom vrstom stočarstva koji će moći da proizvode juneće meso, koje je na tržištu dosta traženo. Mi na ovaj način želimo da utvrdio pravo tih lica da dobiju određene podsticaje, kako bi se i ova vrsta stočarske proizvodnje unapredila. Ono što posebno želim da istaknem, to je uvođenje kategorije lica mladih poljoprivrednih proizvođača, koja su sadržana u izmenama i dopunama zakona, koji će imati pravo da koriste i bespovratna sredstva za ostvarivanje svoje poljoprivredne proizvodnje. Isto tako, po posebnim programima imaće pravo da koriste i start-ap kredite, dakle kredite za početnike u poljoprivrednoj proizvodnji, bez obzira da li se radi o primarnoj poljoprivrednoj proizvodnji ili se radi o prerađivačkoj. Nama je ideja da, naročito u devastiranim područjima poput, navešću nekoliko samo primera, Bele Palanke, Trgovišta, Svrljiga, Babušnice i sličnih lokalnih zajednica, da pokušamo da ovo bude jedan od alata kako ćemo ljude ostaviti da žive na tom području. I ne samo ostaviti da žive na tom području, nego i da neka druga lica dođu i zasnuju svoju poljoprivrednu proizvodnju, zasnuju svoj život tamo, jer ćemo za ta područja predvideti veće iznose subvencija nego za druga područja. Mislim da je to jako važno, i da ovo treba da bude jedan od alata kojim se borimo kako ne bi došlo do pražnjenja određenih područja, naročito na prostoru Istočne i Južne Srbije. Tamo ima raznovrsnih poljoprivrednih proizvodnji, koje vrlo često ljudi stavljaju u drugi plan, naročito kada uvežemo ove alate vezano za mlade poljoprivrednike i ovo što je povezano sa stočarstvom, sa proizvodnjom veće količine junećeg mesa. Mi možemo da očekujemo da na tim prostorima dođe do razvoja ove grane poljoprivredne proizvodnje. Isto tako, ponekad je i u drugi plan, treći plan, stavljeno i lekovito bilje, po kojima su ti krajevi poznati. Nama je jako važno da pored osnovne poljoprivredne proizvodnje razvijemo i prerađivačke kapacitete na tim prostorima, i da dođe do formiranja tržišta koje je sposobno da apsorbuje proizvedenu robu na tim prostorima. Ne da više proizvodimo kvalitetnu, a jeftinu robu, nego da se ona prerađuje na tim prostorima kako bi kao poluproizvod ili krajnji proizvod, odlazila na tržište, ili Srbije ili tržišta koja stoje ovoj zemlji na raspolaganju. Ono što sam juče isto tako primetio tokom raspravu na Odboru za poljoprivredu jeste bojazan da nema osiguranja, da je izbačeno osiguranje, odnosno subvencionisanje osiguranja poljoprivredne proizvodnje. To nije tačno. Ono se nalazi pod merom upravljanja rizicima. Mi smo preuzeli metodologiju iz evropskih direktiva, iz jednog prostog razloga da bismo na kvalitetan način mogli da sinhronizujemo dve legislative, kako bi mogli da budemo korisnici veće količine sredstava. Samo ću vam reći da je upravljanje rizicima jedan generički pojam, koji ne podrazumeva samo subvencionisanje osiguranja, premije osiguranje, nego i mnoge druge stvari koje u ovom trenutku predstavljaju problem na tržištu. Naročito u kritičnim situacijama, bilo da se pojavljuje manjak određenih poljoprivrednih proizvoda, ili da se pojavljuje višak poljoprivrednih proizvoda. Dakle, razvijamo alate da regulišemo tržište poljoprivrednih proizvoda, i nama je ideja da u sledećoj godini donesemo i poseban propis koji će ovo regulisati. Ovo što je, ova mera koja postoji kao upravljanje rizicima, je jedan generički pojam koji obuhvata više alata koji će kroz podzakonske akte biti potpuno definisan. Poslednji i najmanje važan propis koji je pred vama su izmene i dopune Zakona o vodama. Podsetiću vas da je 2010. godine donet poslednji propis. Da budem malo slikovit, mnogo vode je i Savom i Dunavom proteklo od tog perioda, ali je i mnogo kritičnih situacija bilo 2010. godine. Ne treba da vas podsećam da smo 2014. godine u maju mesecu imali poplave, da smo to imali i 2016. godine od bujičnih voda. Sve te stvari, sva iskustva su implementirana u izmene i dopune Zakona o vodama. Sve ono što je predstavljalo problem, a navešću nekoliko stvari koje su rešene izmenama i dopunama Zakona o vodama, da li će biti uspešno ili ne, to zavisi od toga kako se budemo odnosili prema ovoj stvari. Imaćemo pravni okvir, ali ono što je sigurno problem to je što nismo posmatrali reke onako kako to Bog zapoveda, po hidrografskim slivovima, nego smo vrlo često imali administrativne barijere. Tako su na Savi do jednog kilometra upravljale Vode Vojvodine, posle toga Srbijavode, a nakon toga Beogradvode i onda nam se pojavio 2014. godine problem kako koordinirati sve ove subjekte na kvalitetan način. Izmenama i dopunama ovog zakona razrešavamo tu dilemu i upravljanje rekama ići će na bazi njenih tokova, na osnovu hidrografskim slivova, a ne na osnovu administrativnih područja koja postoje. Isto tako, želim da kažem da su posle 2010. godine doneta dva jako važna zakona za funkcionisanje celokupnog pravnog sistema Srbije. Jedan je Zakon o javnoj svojini, a drugi je Zakon o planiranju i izgradnji. Izmenama i dopunama Zakona o vodama prilagodili smo se potpuno Zakonu o javnoj svojini i definisali način na koji se odnosimo prema vodoprivrednim objektima i isto vodnim površinama. Šta smo imali po prethodnim propisima, propisima iz 2010. godine, pre šest godina? Vodnim prostorom koji je postojao uz reku nisu postojale licitacije, nisu postojali transparentni postupci, nego jednostavno ko pre devojci, njemu devojka. Po tom principu se odigravala čitava procedura. Sada imamo jasne, transparentno definisane procedure u skladu sa Zakonom o javnoj svojini kako se može doći u zakup jednog vodenog prostora. Sa druge strane, imamo objedinjenu proceduru koja je definisana Zakonom o planiranju i izgradnji gde teret pribavljanja dokumentacije od bilo koje ustanove, bilo kog javnog preduzeća pada na onog koji izdaje dozvolu. To smo istu implementirali u izmene i dopune Zakona o vodama, tako da sada kada se izdaje vodni akt ili vodna dozvola od strane nadležnog vodoprivrednog preduzeća, na njega pada teret, a ne na stranku, ne na pojedinca da mora da trči od vrata do vrata, nego pada teret na nadležno javno vodoprivredno preduzeće da mora da prikupi svu neophodnu dokumentaciju za stranku koja želi da učestvuje u postupku. Na ovaj način činimo postupak transparentniji, smanjujemo birokratske procedure, olakšavamo građanima i svim zainteresovanim licima da lakše dođu do vodnih akata koji postoje u našim propisima. Šta to može da predstavlja u životu jednog čoveka? Kada želi da se vrši navodnjavanje na nekom većem prostoru, a zbog kapaciteta je neophodno da se dobije bilo koji vodni akt, nadležno vodoprivredno preduzeće u zavisnosti od toga gde se nalazi određena poljoprivredna površina, gde se želi razviti sistem za navodnjavanje, ono će biti dužno u ime tog poljoprivrednika da pribavlja sve uslove i sve saglasnosti. Isto tako želim da kažem da kod velikih infrastrukturnih projekata koji se protežu na dve teritorije koje na poseban način regulišu određene prostore, tako smo npr. imali nadležnost za određenu vrstu objekata infrastrukture, dozvolu je izdavala što se tiče voda AP Vojvodina do jedne tačke, a od druge tačke dozvolu je izdavao nadležni organ na prostoru Srbije. Ovim smo uprostili čitavu ovu stvar, definisali organ koji izdaje za ceo infrastrukturni projekat vodna akta. Isto tako, u pogledu prečišćavanja komunalnih otpadnih voda usvojili smo evropske direktive kako bismo na kvalitetan način mogli imati sistem prečišćavanja otpadnih komunalnih voda. Razvija se čitav ovaj sistem objekata. Različiti su izvori finansiranja. Negde se to finansira iz budžeta lokalnih samouprava, negde lokalne samouprave konkurišu za IPA projekte. Evo, npr. imamo u IPA 2017. jedan ogroman projekat za prečišćavanje otpadnih voda u Nišu od 53 miliona evra. Nama su neophodni novi standardi kako bismo na kvalitetan način mogli da upravljamo komunalnim otpadnim vodama. Ono što je jako važno reći, kompletan sistem upravljanja u kriznim situacijama, kada je reč o vodama, pravila na osnovu kojih će subjekti koji učestvuju aktivno u sistemu odbrane, pravila i okvir će određivati Ministarstvo poljoprivrede preko svojih nadležnih organa. Na ovaj način želimo da napravimo koordinaciju i sistem jedinstva u načinu upravljanja. Sam sam 2014. godine kada su bile velike poplave bio svedok šta na osnovu zakona koji sada želimo da menjamo se dešava, gde smo imali različita pravila postupanja na različitim prostorima. Ovo je jedan jedinstveni prostor, jedna država. Na osnovu hidrografskih slivova mora da se upravlja, u krajnjoj liniji zato je i osnovana Dunavska komisija od strane EU, zato imamo i Savsku komisiju kao jedan od alata, a sa treće strane sada razgovaramo i sa nadležnim institucijama BiH i Crne Gore da i tokom reke Drine na jedinstven način upravljamo. Tako možemo da imamo punu koordinaciju, a kada na vreme imate informaciju, onda možete da donosite pravilnu odluku. Zbog toga vas molim da podržite ove izmene propisa u danu za glasanje. Ovo ministarstvo će sve one amandmane koji idu u prilog razvijanju sistema prihvatiti. Hvala vam puno i stojimo vam raspolaganju.
Zahvaljujem. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Arpad Fremond.
Poštovani predsedavajući, poštovano predsedništvo, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da u ime SVM-PDD iznesem naše mišljenje o predlozima zakona koji se nalaze na dnevnom redu. Najpre ću govoriti o izmenama i dopunama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Poslanička grupa SVM na početku 2013. godine je pozdravila odluku o donošenju jednog takvog zakona. Svi se dobro sećamo šta je bilo prethodnih godina. Postojale su uredbe i naši poljoprivredni proizvođači nisu znali šta ih čeka u narednoj godini. Donošenjem ovog zakona je bilo prvenstveno važno za naše poljoprivredne proizvođače, jer je kroz ovaj zakon država konačno uobličila transparentnu politiku podsticaja u poljoprivredi. Svi znamo da je u poljoprivrednoj proizvodnji jako važna predvidivost. Zakonom o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju stvara se stabilna, dugoročna i predvidiva poljoprivredna politika. Međutim, najpre zbog situacije u kojoj se država nalazila na kraju 2014. godine i 2015. godine, došlo je do izmena i dopuna ovog zakona iz potrebe za unapređenjem osnovnih elemenata poljoprivredne politike i politike ruralnog razvoja, u skladu sa promenama ekonomskog i tržišnog ambijenata izazvanog posledicama globalne ekonomske krize u proteklih nekoliko godina. Trenutno važeći zakon stavlja u fokus poljoprivredna gazdinstva koja koriste do 20 ha obradivog poljoprivrednog zemljišta što predstavlja najbrojniju kategoriju gazdinstava. Odluka o spomenutim izmenama je bila teška za naše poljoprivrednike i iskreno se nadam da ćemo biti u prilici da u narednim godinama povećamo iznose za subvencije po hektaru, jer ako želimo da naši proizvođači budu konkurenti na tržištu EU, odnosno da se takmiče sa proizvođačima iz EU, to će biti neophodno. Juče na Odboru za poljoprivredu smo razgovarali o tome i gospodin ministar Nedimović isto je rekao da se nada da ćemo u narednim godinama moći da povećamo iznose. Za nas poslanike SVM je od izuzetnog značaja da su po ovom predlogu zakona iznosi izdvojeni za poljoprivredu najmanje 5% od prihoda od strane nacionalnog budžeta, što je od strane Vlade Republike Srbije i budžetom za 2017. godinu ispunjeno. Pozitivno je i to da se ovim izmenama i dopunama dalje proširuje opseg mera u oblasti stočarske proizvodnje, s obzirom da se u okviru podsticaja uvode nove mere, proširuje se krug korisnika podsticaja u oblasti direktnih praćenja za stočarsku proizvodnju. Drugo, u okviru podsticaja za mere ruralnog razvoja uspostavlja se nova klasifikacija mera koja predstavlja korak napred u harmonizaciji sa merama drugog stuba zajedničke poljoprivredne politike EU, što je cilj pregovora o pristupanju EU u okviru poglavlja 11 - poljoprivreda i ruralni razvoj. Prema najavama gospodina Nedimovića, naši poljoprivrednici u 2017. godini mogu da računaju na sledeće mere. Po novom zakonu, odnosno nakon prihvatanja budžeta za 2017. godinu i nakon donošenja uredbi, oni će dobiti kroz direktna plaćanja iznos od četiri hiljade dinara po hektaru. Znam da proizvođači nisu prezadovoljni ovim iznosima, međutim, najvažnije je da oni budu isplaćeni što pre, jer su im sredstva izuzetno potrebna. Pored toga, ostaje i premija za mleko od sedam dinara, isto za mlečne krave podsticaj od 25 hiljada dinara po grlu, za tona junadi 10 hiljada dinara, za krmače i neraste povećavaju se sredstva, po najavi gospodina ministra, sa sedam hiljada na 10 hiljada dinara po grlu, za koze i ovce ostaje sedam hiljada dinara, za jagnjad i jarad dve hiljade dinara, za tovne svinje hiljadu dinara i po košnici pčela proizvođači mogu da računaju na 720 dinara. Smatram da je to dobro. Naravno, oni proizvođači koji se bave organskom proizvodnjom, oni mogu da računaju na još veća sredstva. Prema Predlogu zakona, podsticaji za mere ruralnog razvoja su investicije u poljoprivredi za unapređenje konkurentnosti, dostizanja standarda kvaliteta, održivi ruralni razvoj, unapređenje ruralne ekonomije, priprema i sprovođenje lokalnih strategija ruralnog razvoja i podsticaj za podršku savetodavnim i stručnim poslovima u poljoprivredi. Za nas su od posebnog značaja savetodavne službe, jer su mnogi poljoprivredni proizvođači starije osobe, pa im je od izuzetnog značaja da dobiju pomoć savetnika. Inače, Savez agrarnih udruženja Vojvodine sa sedištem iz Sente, sa kojima imamo izuzetno dobru saradnju, pomaže naše poljoprivrednike u mnogim opštinama u Vojvodini. Lokalna samouprava Bačke Topole, iz koje ja dolazim, isto izdvaja neke podsticaje za savetodavnu službu. Oni su ti ljudi, savetnici koji pomažu našim poljoprivrednicima kad prema Trezoru predaju zahteve i izuzetno je značajan njihov posao. Sada pitanje za vas, gospodine ministre, glasi – da li, pored stručnih lica u savetodavnim službama, u ovu službu mogu da se uključe i stručnjaci raznih udruženja, da li postoji mogućnost za to? Nadam se da ćemo naći način da udruženja dobiju podršku za takvo poslovanje. Naravno, ostaje i kreditna podrška, koja je takođe izuzetno značajna za sve naše poljoprivrednike. U okviru podsticaja za proizvodnju proširuju se podsticaji u stočarstvu, i to za uzgoj teladi za tov, kvalitetne priplodne tovne krave i bikove, kvalitetne priplodne ovnove i jarčeve i kvalitetne priplode nerasti. Dobro je što je, pored uslova propisanih važećim zakonom u vezi prava na korišćenje podsticaja u stočarstvu, propisano da za korišćenje podsticaja lice koje je steklo pravo na korišćenje mora da ispuni uslov da se prijave na njegovom poljoprivrednom gazdinstvu, a pod kontrolom pravnih lica ovlašćenih za posao sekcije odgajivačke organizacije. Što se tiče podsticaja za krave, za uzgoj teladi za tov, predlogom je predviđen minimalni iznos od 5.000 dinara. To je novina koju podržavamo. Vezano za umanjenje isplata direktnih plaćanja, predviđa se da se umanjenje u propisanim granicama vrši samo za iznose koji prelaze propisane limite, što je povoljnije za razliku od rešenja u važećem zakonu, kojim se umanjuje isplata ukupnog iznosa. Važne su i vrste podsticaja za mere ruralnog razvoja, i to: unapređenje konkurentnosti, očuvanje i unapređenje životne sredine i prirodnih resursa, diverzifikacija dohotka i unapređenje kvaliteta života u ruralnim područjima, priprema i sprovođenje lokalnih strategija ruralnog razvoja i unapređenje sistema kreiranja i prenosa znanja. Nadam se da će u ovaj posao isto biti uključena i razna poljoprivredna udruženja. Oni su prisutni na terenu, organizuju razne manifestacije, stručne skupove, pa je izuzetno značajan njihov rad. Prethodni navedeni podsticaji za mere ruralnog razvoja se sprovode kao naknade dela troškova u određenom procentu od vrednosti pojedine vrste mere i utvrđuje se u minimalnom iznosu od 30% ukupne vrednosti, odnosno 45% za područja sa otežanim uslovima rada u poljoprivredi. Pozitivno je i to što je preciznije uređeno korišćenje podsticaja za organsku, biljnu i životinjsku proizvodnju. Drugi zakon koji se nalazi na dnevnom redu je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom i ruralnom razvoju. Zakon se donosi iz razloga preuzimanja obaveza iz Zakona o potvrđivanju Okvirnog sporazuma između Republike Srbije i Evropske komisije o pravilima za sprovođenje finansijske pomoći EU Republici Srbiji u okviru instrumenta za predpristupnu pomoć IPA 2, i iz razloga Sektorskog sporazuma između Republike Srbije i Evropske komisije o mehanizmima primene finansijske pomoći Unije pod instrumentom za predpristupnu pomoć u oblasti podrške poljoprivredi i ruralnom razvoju, to je tzv. IPAR 2. Na osnovu finalnog izveštaja o zapažanjima i preporukama Evropske komisije Generalnog direktorata za poljoprivredu i ruralni razvoj u vezi sa pregledom zahteva za poveravanje za takva izvršenja budžeta Srbije, utvrđeno je da se nacionalni zakon o poljoprivredi mora prilagoditi sektorskom sporazumu. Kao najvažnije izmene koje se trebaju izvršiti su uključivanje rokova u skladu sa Sektorskim sporazumom, kao što je gospodin ministar i rekao, uključivanje žalbenih postupaka, statusa poljoprivrednih inspektora za konzularna lica i drugo. Ovaj nalaz okarakterisan je kao blokirajući faktor koji se ostvaruje kroz predložene izmene i dopune zakona. Sticanjem statusa kandidata u martu 2012. godine Srbija je dobila mogućnost da koristi sredstva i komponente IPAR fondova namenjene poljoprivredi i ruralnom razvoju, pri čemu je nužni uslov akreditovanje decentralizovanog sistema upravljanja. Deo operativne strukture ovog sistema čini upravo Uprava za agrarna plaćanja. Glavni cilj donošenja zakona je stvaranje pravne osnove za sprovođenje IPAR programa u Republici Srbiji i omogućavanje korišćenja sredstva iz IPAR fonda koja su namenjena dostizanju standarda i konkurentnosti u oblasti poljoprivrede i ruralnog razvoja. Izmene i dopune se odnose na odredbe kojima se uređuje postupak rada Uprave za agrarna plaćanja u pogledu dodeljivanja sredstva iz IPAR 2. Istakao bih samo nekoliko: pravilo posebnog postupka za sprovođenje i kontrola IPAR programa, predlaže se novi akt kojim se definiše IPAR program koji donosi Vlada na predlog ministarstva, uvodi se sistem računovodstvenih podataka na poljoprivrednim gazdinstvima i uvodi se sistem za identifikaciju zemljišnih parcela koji predstavlja skup podataka o zemljišnim parcelama. Smatram da je od strateškog značaja za celu državu i za sve naše poljoprivrednike da uradimo sve da bi u što skorije vreme ispunili sve zahteve i da će Uprava za agrarna plaćanja napokon dobiti akreditaciju, jer samo tako možemo da jačamo konkurentnost naših poljoprivrednika. Kao što smo čuli od gospodina ministra, cilj je da se to uradi već na početku 2017. godine. Ja sam siguran da će i gospodin Nedimović i gospodin Žarko Radat, koji je direktor Uprave za agrarna plaćanja, uraditi sve da to bude i tako. Treći zakon koji se nalazi na dnevnom redu je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o vodama. Jedan od glavnih razloga za donošenje zakona je usaglašavanje Zakona o vodama sa drugim propisima u našem pravnom sistemu koji su doneti posle stupanja na snagu zakona i dalje usaglašavanje sa zakonodavstvom EU u oblasti voda. Bitne izmene i dopune su da su vode definisane kao prirodno bogatstvo u svojini Republike Srbije i vrši se u usklađivanje za Zakonom o javnoj svojini, što je malopre spomenuo i gospodin ministar. Upravljanje vodnim zemljištem u javnoj svojini vrši će Javno vodoprivredno preduzeće, osnovano za obavljanje vodne delatnosti na određenoj teritoriji. Jako je bitno da su prihodi od zakupa vodnog zemljišta na teritoriji AP Vojvodine prihodi budžetskog Fonda za vode AP i koriste se za finansiranje poslova od opšteg interesa u oblasti upravljanja vodama. Što se tiče prava preče kupovine vodnog zemljišta, Autonomna pokrajina ima pravo preče kupovine vodnog zemljišta na veštačkim vodotocima, kanalima, na kojima pravo javne svojine. Na taj način se vrši usklađivanje sa Zakonom o javnoj svojini kojim je utvrđena svojina Autonomne pokrajine na kanalskoj mreži. Pozitivno je da su prihodi ostvareni od ustanovljavanja prava stvarne službenosti na teritoriji Autonomne pokrajine prihodi budžeta Autonomne pokrajine i koriste se preko budžetskog fonda za vode Autonomne pokrajine za finansiranje poslova od opšteg interesa u oblasti upravljanja vodama. Bilo je već reči o tome i na Odboru za poljoprivredu, da prethodnih nekoliko nedelja su građani širom države dobili od Poreske prave račune za odvodnjavanje, što je izazvalo veliko nezadovoljstvo među njima, najviše zbog toga što se od 2010. godine plaća i naknada za građevinsko zemljište, plaća se tamo gde postoji kanalizacija. Za to nije odgovorna ova vlada, ali smatramo da su iznosi preveliki, pa moramo nešto da preduzmemo. Na primer, moj komšija koji dobija poljoprivrednu penziju 9.000 hiljada na mesečnom nivou sada je dobio da uplati 30.000 dinara. Zemlju je izdao u zakup i sada nema od čega da uplati ovaj iznos. Ogroman problem predstavlja i činjenica da je Poreska uprava ujedno i isporučila račune za 2015. i 2016. godinu. Juče smo razgovarali na tu temu na Odboru za poljoprivredu. Gospodine ministre, molim vas da razmotrite predlog da se građevinsko zemljište izuzme iz naknade za odvodnjavanje. Vi ste rekli da ćemo na početku sledeće godine opet razgovarati na tu temu. Član zakona koji se odnosi na ovo pitanje, nažalost, se ne menja predloženim izmenama i dopunama Zakona, pa nemamo pravne mogućnosti da predložimo amandman u tom pravcu. Suština je da sada u ruralnim sredinama svako domaćinstvo mora da plaća za svo zemljište i da su iznosi preveliki, mada jeste da se radi o prihodima Autonomne pokrajine, međutim, odliv sredstava se vršio preko Poreske uprave, koja je napravila ogroman propust krajem 2015. godine, nije slala rešenja građanima. Apelujem na vas, gospodine ministre, bez obzira što niste vi nadležni za to, da ipak pitate nadležne u Poreskoj upravi zbog čega je došlo do ovog propusta. Ovo se više ne sme ponoviti. Rešenja treba slati redovno, jer ovako su iznosi ogromni pa građani ne mogu da ih plate odjednom. Po predlogu ovog zakona Javno vodoprivredno preduzeće će biti ubuduće zaduženo za to, znači izmena i dopuna Zakona ide u tom pravcu, što je jako dobro. Dobro je da na teritoriji Autonomne pokrajine nadležni organ Autonomne pokrajine određuje granice vodnog zemljišta. Time se proširuje nadležnost organa Autonomne pokrajine, određuju se granice vodnog zemljišta, ne samo za vode prvog reda, već i za vode drugog reda. Predlogom zakona je smanjen vodnih područja na teritoriji Republike Srbije. Predloženim izmenama izvršena je podela na osnovu hidrogasnih principa, a ne prema teritorijalnom principu, pa je predviđeno pet vodnih područja, i to – vodno područje Sava, Dunav, Morava, Ibar i Lepenac i vodno područje Beli Drim. Autonomna pokrajina Vojvodine je deo vodnih područja Save i Dunava. Vodna područja se dele na vodne jedinice, kao osnovne teritorijalne jedinice za obavljanje operativnih poslova u upravljanju vodama na osnovu utvrđenih kriterijuma. Bitno je da vodna akta na teritoriji Autonomne pokrajine donosi nadležni organ Autonomne pokrajine. Novi izvor finansiranja za budžetski fond za vode Autonomne pokrajine su sredstva od zakupa vodnog zemljišta u javnoj svojini i ustanovljenje prava stvarne službenosti na vodnom zemljištu i vodnom objektu u javnoj svojini, ostvaren na teritoriji Autonomne pokrajine. Izmenama i dopunama Zakona o vodama se ukidaju neke određene nadležnosti organa Autonomne pokrajine, propisane važećim Zakonom o vodama, ali što se tiče nadležnosti AP Vojvodine u oblasti vodoprivrede, propisane Zakonom o utvrđivanju određenih nadležnosti AP Vojvodine, predloženim izmenama i dopunama Zakona se ne dira u te nadležnosti. Ovo je jako, jako važno za našu poslaničku grupu. Dobro je i to da se razlikuje od Nacrta izmena i dopuna Zakona o vodama, kojim se predviđalo ukidanje inspekcijskog nadzora u oblasti vodoprivrede organima AP Vojvodine, Predlogom zakona zadržava inspekcijski nadzor, odnosno Autonomnoj pokrajini se poverava vršenje inspekcijskog nadzora na teritoriji Autonomne pokrajine preko vodnog inspektora, sanitarnog inspektora i inspektora za zaštitu životne sredine.Na kraju, gospodine ministre, želim da kažem da će poslanička grupa SVM, Partija za demokratsko delovanje podržati sve predloge zakona. Naravno, pored donošenja ovih zakona, ima još dosta tema koje se tiču poljoprivrede i od izuzetnog značaja su za naše proizvođače na kojima treba zajednički da radimo. Mislim najpre na penzijsko i invalidsko osiguranje poljoprivrednih proizvođača, na registraciju priključnih mašina i na donošenje uredbe o tzv. malim proizvođačima. Problem penzijskog i invalidskog osiguranja je veliki problem godinama. Neke probleme smo rešili, jer samo jedan član porodice je u obavezi da plaća PIO. Bilo je i reprograma, čak i ove godine, a nažalost, najvažniji deo je da prihodi u gazdinstvu budu srazmerni sa plaćenim doprinosima, sa veličinom poseda, to nismo rešili. Oni proizvođači koji gazduju na malim površinama ne mogu da plate sto hiljada dinara na godišnjem nivou, pa se nadamo da predlog radne grupe u Ministarstvu će biti u najkraćem roku prihvaćen. Bilo bi dobro da se dođe opet do reprograma. Kamate su dva puta veće od glavnice duga, Poreska uprava stavlja hipoteku na poljoprivredno zemljište, znači, situacija je veoma loša na terenu. Gospodine ministre, još jednom da ponovim, kao i do sada možete da računate na nas u rešavanju ovih problema. Naravno, još jednom želim da kažem da podržavamo sve predloge zakona koji se nalaze na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Branislav Nedimović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, zahvaljujem se prethodnom govorniku na rečima i zahvaljujem se na podršci za izmene i dopune ovih zakona koji se nalaze danas na dnevnom redu. Želeo bih samo na nekoliko stvari da se osvrnem, čisto radi pojašnjenja. Ja bih isto bio najsrećniji kada bih u ovom trenutku mogao da kažem da je veći nivo sredstava, naročito za biljnu proizvodnju, ali želim isto tako jednu stvar da kažem, da mogu da implementiram u propise samo ono što imamo od novca. Ne mogu da se bavim budućim neizvesnim okolnostima i da budem neozbiljan. Želim da sve ono što ovim propisima utvrdimo i isplatimo. Želim da, kao što smo u 2016. godini, vezano za investicije, gde smo isplatili više nego što je bilo planirano, želim da imamo predvidiv sistem, da svako zna za ono što mu je propisano da će dobiti sigurno, a ne da imamo situaciju kao pre nekoliko godina kada 10,5 milijardi dinara nije plaćeno, a postojala je pravna obaveza, onda se narušio čitav sistem budućih budžeta koji su bili namenjeni za poljoprivredu. Mislim da je to neozbiljno. Možemo da trošimo ono što imamo i mislim da je to jako važno pocrtati i da stvorimo sigurnost. Što se tiče ovih mera o kojima ste vi govorili, da, sve su one takve kakve ste vi pomenuli. Želeli smo da proširimo krug ovih korisnika, da idemo korak dalje. Što se tiče savetodavaca, jako važna stvar, moramo potpuno da reformišemo sistem savetodavne službe za 2017. i 2018. godinu, iz jednog prostog razloga, navešću vam konkretne stvari koje nam se dešavaju na terenu. Nama su neophodne savetodavne službe. U jednom selu u Mačvi, zove Ravni, čuo sam jednu zanimljivu stvar, u stvari, ona odslikava svako selo. To je da je u jednom selu važan učitelj, važan je sveštenik i važan je onaj ko će da te savetuje kako i šta da seješ koje godine. Mislim da je u ovoj jednoj izreci, koja može nekom da deluje potpuno banalno, u stvari sadržano sve za egzistenciju jednog sela i za kvalitetan i pravilan razvoj. Mi ćemo pokušati kroz ovu transformaciju da uključimo i lokalne zajednice, da omogućimo da imaju programe sufinansiranja savetodavnih poslova za ona lica koja se akredituju po pravilima koja su utvrđena. Što se tiče odvodnjavanja, apsolutno ste u pravu. Mi smo imali jednu situaciju sada za 2015. i 2016. godinu, da je od strane poreske uprave sustigla rešenja za dve godine. Imamo situaciju gde je po postojećem Zakonu o vodama organ koji se bavi naplatom ko zna koliko stotina prihoda i ko zna koji mu je ovo po stepenu izdašnosti po redu. Mi smo morali da izvršimo ove korekcije i da tamo na licu mesta, gde nastaju, gde ljudi znaju, upućeni su potpuno u taj problem, a to su nadležna vodoprivredna preduzeće, da oni budu ti koji će obračunavati po jednoj potpuno novoj metodologiji. Ima prostora da se razgovara o onome što je predlagano juče i na Odboru za poljoprivredu i što je predlagano od strane vas. Mislim da moramo da napravimo pravičan sistem za odvodnjavanje. Ali, ono što vam ja želim reći ta sredstva se koriste za uređenje naših kanala, za uređenje vodotokova. Sve je to lepo kada sve funkcioniše ali kada dođe, kao maj 2014. godine, kada imamo gomilu lokalnih zajednica koje nisu obraćale pažnju na ovo šta imate. Imate da je šporet, školjka od auta ili ne znam, neka treća stvar zakrčila jedan vodotok, napravila se barijera i sada je tu došlo do izlivanja. Mora sistematski i planski ovo da se radi, jedan od izbora za finansiranje, jeste ova naknada za odvodnjavanje. Bilo bi dobro kada bi mogli da na bolji način i pravičnije ovo regulišemo i to će biti naša intencija, i hvala vam na vašim predlozima i sugestijama.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je set zakona iz oblasti poljoprivrede i poslanički klub Nove Srbije će u danu za glasanje podržati ovaj set zakona. Ono što bih na samom početku rekao, jeste da i lično i kao član Odbora za poljoprivredu podržavam jednu ogromnu energiju koja je došla sa novim ministrom u resorno ministarstvo i iskreno se nadam boljim danima za srpski agrar. Naravno, kao i kolega pre mene, a najpre ću govoriti o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivredi u ruralnom razvoju, jer IPARD fond je nešto o čemu se toliko govori u Srbiji, u opštinama i gradovima Srbije u prethodnim godinama, ali, evo, mi smo svedoci da tek sada stičemo uslove da 2017. godine taj IPARD fond u tom punom obimu od 175, kako ste naveli milion evra može da bude dostupan Srbiji, kao državi i posredno srpskom poljoprivredniku. Ono što je važno, a to je da je Srbija još od marta meseca 2012. godine, kada je postala kandidat za članstvo u EU, stekao mogućnost za ta sredstva, ali, naravno, bilo je potrebno i vreme da se određeni uslovi ispune, da se već ne pominjem, akredituje, pre svega, Uprava za agrarna plaćanja, da se tu zaposle ljudi i taj sada posao je pri kraju i ja se iskreno nadam da će novi pravilnici već biti doneti u prvom kvartalu 2017. godine, da se zna na koji će način taj novac biti raspoređen. Što se tiče IPARD fondova i toga novca, ja samo zbog građana Srbije koji prate ovaj prenos, moram da kažem da je i ministarstvo i lokalne samouprave su značajno u prethodnoj godini radile na edukaciji naših poljoprivrednih proizvođača, ali je po meni potrebno da se napravi još jedan dodatni napor, da se svim nosiocima registrovanih gazdinstava na pravi način prezentuje, šta je ono što oni moraju da ispune da bi mogli da konkurišu za novac, a moram da kažem da će taj novac sići nepovratnoj i do 70%, zavisno od investicija, da li je investicija u opremu, u objekte itd. Ono što bih samo zamolio uvaženog ministra, jeste da se obrati pažnja na ovaj član 8e, koji govori samo o sprovođenju, odnosno o kontroli sprovođenja IPARD programa, gde se kaže da poslove može obavljati lice koje je steklo visoko obrazovanje u okviru obrazovnog naučnog polja tehničko-tehnoloških nauka ili iz oblasti ekonomski-pravne nauke. Mislim da bi tu, kolege i ja smo malo sa amandmani intervenisali, da bi trebalo da stoji – i eventualno doktori veterine. Problem je u Srbiji trenutno što veterinarske stanice u opšte su u ogromnim problemima. Mi nažalost, sada imamo praksu, južno od Save i Dunava, da je ona nesrećna privatizacija dobrim delom urušila sve ono što smo imali dobro iz pre svega primarne veterinarske zaštite i zbog toga bi po meni bilo važno da se doktori veterine uključe i u sprovođenje i praćenje sredstava koja će biti odobrena iz IPARD fondova. Drugi zakon je Nacrt zakona o podsticajima u poljoprivrednoj proizvodnji i ono što ja hoću da kažem, ukratko samo, jeste da je nešto što je dobro i što sam već rekao i u načelnoj raspravi kada je bila ovde o budžetu za 2017. godinu, a to je da je posle dugih godina stagnacije povećan iznos sredstava za subvenciju u poljoprivredi u srpski agrar i on će u 2017. godini biti veći, odnosno u odnosu na 2016. godinu za nekih 3,3 milijardi dinara. To je značajan iznos. Ono što treba građani Republike Srbije da znaju, jeste da sve ono što su imali od subvencija i podsticaja u 2016. godini imaće u 2017. godini sa određenim uvećanjima. Ministar je u uvodnom izlaganju već napomenuo gde su ta povećanja. Pomenuo je tov junadi kao našu realnu šansu i da će tu biti značajno veće subvencije u 2017. godini i to podržava. Prosto, dolazim iz Šumadije, dolazim iz Topole i meni je zadovoljstvo da će i ministar biti gost u Šumadiji gde ćemo zajedno obići farmu za tov junadi u selu Krćevac koja je prva takva farma u Šumadiji, novo izgrađena u zadnjih deset godina. Što je samo jedan pokazatelj da se stvari kreću nabolje i da se stvari kreću u dobrom pravcu. Ono što je bojazan svakog srpskog poljoprivrednika i to još jednom hoću glasno da kažem, iako je moj kolega iz SVM to već napomenuo, a to je da premija za mleko ostaje sedam dinara po litru. Ono što je takođe bojazan srpskog seljaka u ovom trenutku jeste šta se dešava sa dodatnim carinama na uvoz mleka. Mi smo juče posle rasprave na Odboru za poljoprivredu videli najavu svih nacionalnih medija da će ti prelemani, odnosno zaštita domaće proizvodnje biti ukinuta nakon 1. januara 2017. godine ali je vrlo bitno da građani Republike Srbije danas čuju da to neće uticati na smanjenje cene mleka u otkupu. Ta cena je relativno već, da kažem, dosta niska. Ona u zadnja dva, tri meseca imala mali skok, ali je važno, jer nekako se sve provlači ta priča, čim se ukinu dodatne carine, a one su već na snazi, koliko se meni čini, nekih godinu i po dana, da će doći do pada cene mleka u otkupu. Znači, hoćemo jasno i glasno da kažemo svim poljoprivrednim proizvođačima da do toga neće doći. Ono što bih vas zamolio, gospodine ministre, jeste jedna stvar koju sam već više puta napomenuo ovde i kroz poslanička pitanja, a juče na Odboru za poljoprivredu, da se razmisli o novom Pravilniku i uredbi koja će Ministarstvo donositi početkom naredne godine, a to je da se pomognu i mali proizvođači. Mali proizvođači mleka, znači, tu su gazdinstva koja predaju manje od tri hiljade litara kvartalno. Oni prema sadašnjoj Uredbi i sadašnjem Pravilniku nemaju pravo na subvencije od sedam dinara po litri mleka i to je veliki problem, jer vi a i mi znamo podatak, a treba i da znaju i građani Srbije da je 70% gazdinstava u Srbiji koji se trenutno bavi stočarstvom ima jednu do četiri krave. To znači da do 70% ljudi, bojim se neće moći da koristi ove subvencije od sedam dinara po litru mleka. Ako tu ne uspemo da uskladimo pravilnike, još kada znamo kakva nam je struktura proizvodnje i kada znamo koliko sredstava treba uložiti u higijenu u sve ostalo, onda iskreno se bojimo kako će i ko će moći tačne subvencije za mleko da koristi u 2017. godini. Ono što je dobro, što ste takođe pomenuli u vašoj uvodnoj reči, jeste proširenje subvencija i nešto što mislim da niste napomenuli, jeste mogućnost od 2017. godine, a to će se mislim i nadovezati na sredstava koja ćemo dobijati iz IPARD fondova, a to je mogućnost da se iz sredstava Ministarstva poljoprivrede finansira izgradnja infrastrukture na seoskom području, odnosno u ruralnim predelima, to je brdsko-planinski predeo Srbije. To je jedna od ključnih šansi gde treba na jasan način da se koordinira politika ministarstva sa politikom lokalne samouprave, znači svake lokalne samouprave na teritoriji Republike Srbije, da se donesu planovi kako urbanistički, tako i planovi razvoja infrastrukture na seoskom području. Infrastruktura je ključ razvoja sela i opstanka sela u Srbiji danas, i ako hoćemo da nam se sela ne prazne, mi moramo da učinimo maksimalan napor da se infrastruktura razvije. Zbog toga je dobro što smo imali i u ovoj i u prethodnim godinama finansiranje od strane Ministarstva za završetak, odnosno razvoj atarskih puteva na seoskom području. To, naravno, treba nastaviti i dalje, ali to treba proširiti sa, pre svega, mogućnosti da se urade kvalitetna infrastruktura putno-komunalna, znači i vodovodna mreža, kanalizaciona mreža, zatim asfaltni putevi i sve ono što lokalne samouprave pokušavaju sa više ili manje uspeha da rade trenutno širom Srbije, ali znate i kakva je mogućnost lokalnih samouprava, tako da tu država mora puno da pomogne. Govorili ste i da će Ministarstvo u 2017. godini, i to je jedna novost u odnosu na godinu koja je u toku, 2016. godinu, davati subvencije i za mlade poljoprivredne proizvođače. Ja sam i juče na Odboru za poljoprivredu, mislim da sam, hajde da kažem, konkurisao jednu ideju koja može biti interesantna u godinama koje dolaze, ne mora biti u 2017. godini, već u 2018. godini, a to je, ako već država preko npr. Ministarstva poljoprivrede daje subvencije za domaće i za strane firme koje ovde otvaraju radna mesta, a mladi poljoprivredni proizvođači koji ostaju i bave se da li primarnom proizvodnjom, da li preradom, znači otvaramo i tamo nova radna mesta, da li država može dati subvenciju ne samo preko start-ap kredita za nabavku opreme za proizvodnju, već i dati subvencije za godinu ili dve, da država plati doprinose za zdravstveno i socijalno osiguranje za te mlade bračne parove koji će ostati na selu i baviti se poljoprivrednom proizvodnjom? Od kolega smo malopre čuli, ja sam takođe preko poslaničkih pitanja više puta postavljao i ovde u plenumu to pitanje, a tiče se plaćanja doprinosa koji su 90.000 dinara za socijalno zdravstveno osiguranje poljoprivrednika, bez obzira koliko imaju imovinu u registrovanom gazdinstvu. To je potpuno nepravedno, jer neverovatna je stvar da isto plaća neko ko ima 50 ari ili pola hektara i neko ko ima 50 hektara. To je i nepravedno i to je nepravično i to Ministarstvo mora, da li će to pravilnikom, uredbom, ili na koji način će to regulisati, ali bi to trebalo da se reguliše već u 2017. godini. Na kraju, naravno, moramo se dotaći i ovog zakona koji je i ovako najobimniji, kad ga držim u ruci, a to je izmena Zakona o vodama. Primarni zakon je donet 2010. godine, prečišćen tekst 2012. godine. Shvatamo i razumemo i zbog toga ćemo i podržati da je veoma važno i veoma bitno zbog usklađivanja sa zakonima i o javnoj svojini i zakonima o planiranju i izgradnji, ali mislim još jedan zakon koji nismo dotakli u dosadašnjoj priči, a to je Zakon o ozakonjenju, takođe, koji je veoma bitan i koji ovim izmenama Zakona o vodama, koji je danas na dnevnom redu ovoga plenuma, takođe treba da se pospeši. Ono što su već kolege rekle, mi smo, nažalost, imali tu priču koja je bila dosta gorka za sve građane Srbije, a to su poplave iz 2014. godine, koje su pokazale svu manjkavost našeg sistema, odbrane od poplava. Ono što je problem kad kažemo - svu manjkavost sistema, problem nadležnosti koju smo mi imali kada se nije znalo dokle je nadležnost Vojvodina voda, gde počinju Beograd vode, gde nastavljaju Srbija vode. Ta podela koja je bila u starom zakonu, a pratila je administrativnu podelu Srbije na autonomne pokrajine, pa Vojvodina, Kosovo i Metohija, pa centralna Srbija, to je sada dobrim delom značajno unapređeno i rešeno u ovim izmenama zakona i ja lično i Nova Srbija to apsolutno pozdravljamo. Ono što jeste manjkavost i što moramo da kažemo da imamo stvarno veliku pritužbu od građana, a to su ova rešenja za odvodnjavanje. Vi ste, ministre, već govorili nešto o tome da ćemo pokušati da promenimo, jer je potpuno nelogično da Republička poreska uprava šalje rešenja za odvodnjavanje, 2015. godine se šalje za 2015. i 2014. godinu, dve godine uzastopno, iako smo u 2014. godini imali te velike poplave, sada na kraju 2016. godine u zadnjem kvartalu se šalju dve godine zajedno i to je nešto što stvarno, moram da kažem, malo dovodi i u veliki problem sve građane Republike Srbije koji su obveznici plaćanja taksi za navodnjavanje, ali ne samo građana već i pravna lica. U problemima su i lokalne samouprave i opštine i mesne zajednice, svi imaju astronomske račune za odvodnjavanje i mislim da bi se ovaj problem rešio i Republička poreska uprava dosta, moram da budem grub, ali onako odokativno određuje te visine taksi, odnosno naknada za odvodnjavanje. Zbog toga bi bilo izuzetno važno da se u ovaj posao uključe ne samo vodoprivredna preduzeća, jer mi možemo doći u drugi problem ako budemo to predali samo vodoprivrednim udruženjima, da oni određuju nivo naknade, da će biti onda - kadija te tuži, kadija ti sudi. NJima će ići taj novac i njima će uvek biti u interesu da naplate što više i toga se bojim. Ali, mislim da je važno i to sam i juče napomenuo na odboru, da se uključe i lokalne poreske administracije u svim lokalnim samoupravama, jer oni imaju najtačnije podatke, pošto oni već određuju i porez na imovinu, znači, najtačnije podatke o svakoj površini koja se nalazi u određenoj lokalnoj samoupravi i može se onda na pravičan i pravedan način odrediti nadoknada za odvodnjavanje, a samim tim da se sada ne dešava situacija da jedne godine nadoknadu ne dobijete, pa onda dobijete veliki iznos za 24 meseca i onda smo svi u problemu oko toga. Kada govorimo o izmeni Zakona o vodama, ja se moram dotaći još par stvari koje su od životnog značaja pre svega za nas koji dolazimo iz centralne Srbije, odnosno Šumadije, mislim da se mora već jednom stati na put upravljanju malim seoskim vodovodima koji postoje širom Srbije. I to je nešto što Ministarstvo mora da zauzme jedan oštriji stav. Mi nažalost imamo praksu iz prethodnih 20 ili 30 godina da su mesne zajednice zajedno sa građanima finansirale određene vodovode. Sada postoje tzv. udruženja potrošača vode. Negde se voda plaća, negde se ne plaća. Pitanje kontrole te vode, a ta voda se koristi za piće, veoma je problematična. I Ministarstvo tu mora jasno da zauzme stav sa nadležnim lokalnim samoupravama kako i na koji način to pitanje rešiti. Sama priča da vi morate da imate javno-komunalno preduzeće da biste gazdovali sa lokalnim seoskim vodovodima nije dovoljna. Potrebno je da se iznađe način bar nekog prelaznog perioda koji će biti od godinu do dve, da svi skupa taj problem rešimo na pravičan i adekvatan način. Evo, uvaženi ministre, ja vam iskreno želim svaku sreću u daljem radu, pomaci postoje, u meni i mojim kolegama narodnim poslanicima iz Nove Srbije imaćete dobre saradnike i još jednom zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Poštovani gospodine Jovanoviću, ja se zahvaljujem na vašim rečima i na podršci. Samo nekoliko pojašnjenja. U februaru i martu će krenuti edukacija za IPARD dodatna, iako su postojale te edukacije u prethodnim godinama. Ideja nam je da još jednom osvetlimo čitavu ovu priču kako bismo spremno dočekali konkurse. Ovaj predlog koji ste dali u članu 8e, vezano je za ljude koji su iz oblasti veterine, odnosno veterinari, mi ćemo tu stvar prihvatiti ukoliko amandman ispunjava druge kvalitete da bude takav da ga je moguće prihvatiti. U pravu ste potpuno. Moramo ubaciti i proširiti ovaj krug. Što se tiče prelevmana, dosta priče, dosta i neistina, ali to je valjda tako normalno. Ja ću vas podsetiti da je Vlada Srbije pre godinu i po dana uvela zaštitne mere kako bi zaštitila mlekarski sektor i sektor mesa administrativnim putem kako ne bi preplavilo mleko iz EU koje je tad postojalo kao višak, a koji je nastao kao rezultat poremećaja u odnosima na osnovu uvođenja sankcija između EU i Rusije. Evropska unija, da vas podsetim, negde oko 1,5 milijardu evra je potrošeno u zadnjih godinu i po dana, boreći se sa viškovima mleka. Jedini način koji je Vlada Srbije imala u tom trenutku da pomogne proizvođačima, prerađivačima, jeste da uvede ove administrativne mere. Mnogi su se u tom trenutku bunili i rekli da Srbija tako narušava svoj evropski put. Međutim, u Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju dozvoljeno je korišćenje ovakvih alata uz obrazložen predlog. Činjenica je da su danas okolnosti mnogo, mnogo bolje. Mnogo je drugačije stanje na evropskom tržištu mleka, da ne pričamo o pojedinačnim cenama koje zavise ponekad i od nacionalnih mera koje primenjuju određene države, ali ni blizu situacija nije više takva, i to treba jasno reći. Da li će Vlada produžiti ili ne prelevmane? Radimo analizu zajedno sa svim akterima o čitavom postupku, a ono što je sigurno, kakva god da bude odluka, neće biti ugrožen proizvođač mleka kao osnovna jedinica od kojih svi zavisimo. Uvek će se voditi računa o tome. Ovo što ste malo pre rekli vezano za ukupnu količinu mleka koju neko mora da isporuči po kvartalu, za marginalna područja, utvrdićemo 1.500 litara po kvartalu, iz jednog prostog razloga, kako bi jedna ili dve krave koje postoje, koje on ima u svom poljoprivrednom gazdinstvu, bile dovoljne da ispune ove kriterijume. To nam je ideja. Sa dve ispunjava sasvim sigurno. Što se tiče mladih, imaćemo grantove, ne samo start ap kredite, nego i grantove. Upravo smo pošli od iste te premise koju ste vi rekli, vezano za podsticanje, otvaranja novih radnih mesta. Upravo smo po istoj toj premisi pošli i kod poljoprivrede. Ideja nam je da grantovima pomognemo da se razviju nova radna mesta u poljoprivredi, naročito kod poljoprivrednih gazdinstava. Zajedno sada pripremamo jedan alat sa ministarstvom koje je nadležno za penzijsko-invalidsko osiguranje, kako bismo to sve na kvalitetan način obuhvatili. Još jednom, da ne dužim, vezano je za doprinose. Formirali smo radnu grupu. Imamo katastrofalnu situaciju, vezanu za doprinose. Imamo neverovatno veliki broj obveznika koji imaju astronomske sume. To je stvar koja je zadnjih sedam, osam godina takva. Prosto mi je neverovatno da je neko mogao da onog ko ima pola hektara, hektar, stavi u isti rang onog ko ima 100 hektara. To nema veze sa životom. Taj logički niz mi nije jasan. Kako može neko da ostvari isti prihod na poljoprivrednom gazdinstvu na pola hektara i na 100 hektara? Slažem se da u određenoj vrsti poljoprivredne proizvodnje, na manjim prostorima, mogu da se prave velike vrednosti. Tu ćemo ići na jedan potpuno drugačiji pristup gde će se, u odnosu na prihod koji se može ostvariti po jednoj jedinici površine, utvrđivati osnovica za obračun doprinosa za PIO. Mi imamo, naročito u ovom delu koji se odnosi na poljoprivrednike, mnogo veće izdvajanje iz budžeta da se dopuni mogućnost tih skromnih penzija, poljoprivrednih, koje postoje. Mi moramo urediti ovu oblast. A stvar sa dugom je još problematičnija. Opet se vraćam, nije mi jasno kako je neko mogao tako nešto da uredi. Sad imamo situaciju da poreska uprava može komotno u pravnom smislu da ne dira izvršenja. Izvršenja čega? Šta, da uzme nekom njivu, kuću? Pa kakva bi mi to bili država? Moramo reformisati i moramo videti s poreskom upravom da napravimo reprograme. Te dugove na gomili mesta je nemoguće naplatiti. Šta god da pokušate, nemoguće je naplatiti. Prosto, da vam kažem, ko je to smislio, treba mu ozbiljnu plaketu dati, ali onu u kontra pravcu.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Petar Petrović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospodine minsitre, dame i gospodo iz Ministarstva i Uprave direkcije za vodu Republike Srbije, poslaničkom klubu JS je drago da danas razgovaramo o tri zakona. Dva su neposredno vezana za poljoprivredu, jer od nastanka Jedinstvene Srbije do danas mi smo se uvek zalagali, zalažemo se i zalagaćemo se da se što više sredstava ubaci u poljoprivredu, u srpsko selo, da spasimo Srbiju. Počeću svoje izlaganje na ovaj način, jer statistika pokazuje da nam je u selu sve manje mladih, na žalost, i starih ljudi, da nam mnoga sela odumiru, da ima, prema mojim podacima, oko 60, 70 mesta koja su samo danas geografski pojam u Republici Srbiji, gde niko ne živi, a živelo je nekada na stotine ljudi. Jedan od razloga jeste i taj što se slabo ulagalo u ta sela, u ta područja, jer se tamo uglavnom živelo od poljoprivredne proizvodnje, od stočarstva, od voćarstva. Ovo što ste vi, gospodine ministre, rekli u vezi prvog zakona je u stvari prilagođavanje ovog zakona zakonima EU i mogućnost ulaska u program IPARD, kako bi se određena sredstva iz Evrope povukla i omogućila poljoprivrednim proizvođačima u Republici Srbiji da ih koriste. To je vrlo dobro, i to Poslanički klub JS pozdravlja. Posebno podvlačimo i ukazujemo Ministarstvu da pored velikih proizvođača, koji imaju na stotine i hiljada hektara obradive zemlje, na stotine i hiljade grla stoke, treba više pažnje posvetiti malom poljoprivrednom proizvođaču kojih u Srbiji ima mnogo. Naročito pozdravljam ovo što kažete da treba dati podršku mladim poljoprivrednim proizvođačima koji žele da ostanu kod svojih roditelja na svojim dedovskim i pradedovskim imanjima, sa mogućnošću da ih prošire, da se bave određenom stočarskom, povrtarskom, voćarskom, vinogradarskom proizvodnjom i da od toga mogu da žive i da izdržavaju sebe i članove svoje porodice. Na ovaj način mi ćemo biti u mogućnosti i da povećamo stopu nataliteta u Srbiji i da se ne dešava ono što se godinama unazad dešava. Da nam se Srbija smanjuje, jedan od razloga jeste i taj što nema plača male dece u mnogim selima, jer nema mladih ljudi koji mogu tamo da žive i da žive od svog rada, od svoje poljoprivredne proizvodnje. Zato mislimo, mi iz JS, odnosno poslaničkog kluba, da je dobro što ste, gospodine ministre, vi sa saradnicima iz Ministarstva prepoznali ovaj veliki, rekao bih, akutni problem u Republici Srbiji koji godinama pritiska ovu državu. U vezi sa tim, samo da vam kažem, bilo bi potrebno da se izvidi mogućnost da se ovim malim, odnosno mladim poljoprivrednim proizvođačima omoguće, da kažem, povoljne kreditne linije za nabavku mehanizacije, jer je poznato da je u Srbiji danas poljoprivredna mehanizacija stara između 15 i 20 godina, ako su moji podaci tačni, da bi mnogi želeli da obnove tu svoju mehanizaciju, ali nisu u mogućnosti da je obnove, jer nemaju sredstava, bankarski krediti su ipak dosta nepovoljni, nema grejs perioda itd, itd. Mislim da bi Ministarstvo tu trebalo da preduzme neke mere. Ono što je, takođe, važno, gospodine ministre, mada pitanje koliko to Ministarstvo poljoprivrede može samo da uradi, jeste to da poljoprivrednom proizvođaču, naročito malom i srednjem, nije problem da proizvede. NJemu je problem da to plasira i naročito je veliki problem da to naplati. Bez para on ne može da uđe u novu proizvodnju, u novu godinu, ako ima godinu, dve, tri potraživanje od raznoraznih kupaca, nakupaca i ne znam koga, jer je svoje proizvode tamo predao, prodao, a nije naplatio. Tu je problem gde treba da deluju, pored Ministarstva poljoprivrede, i druga ministarstva, da se spreči prevara poljoprivrednih proizvođača, koji su svoj mukotrpan rad, svoj znoj uložili u te svoje proizvode, a nisu mogli, nažalost, da ih naplate. Ono što posebno želim da kažem, jeste da u Srbiji postoji volja da se proizvede, postoji znanje da se proizvede. Ne bežimo od toga, gospodine ministre, da treba savetnici da predlažu i da savetuju našim poljoprivrednim proizvođačima šta treba iduće godine da rade na svojim poljoprivrednim gazdinstvima. Ali, pored tih saveta, mnogo je bitnije ovo o čemu sam malopre pričao, da im omogućite da svoj rad naplate i da mogu od tog svog rada da izdržavaju svoju decu, svoje porodice i da planiraju nešto za iduću godinu. Kada govorimo o, ne bih sad ponavljao ono što su moje uvažene kolege pre mene govorili, da bismo sve to uradili, mi moramo mnogo više da ulažemo u sela u komunalno opremanje sela, u izradu vodovodnih mreža, kanalizacionih mreža, itd. Ali, to je jedan dugoročni proces, i to je sigurno da za godinu dana ne možemo da uradimo. Međutim, ono što Ministarstvo poljoprivrede, sa Direkcijom za vode i javnim preduzećima „Srbijavode“ i „Vojvodinavode“, može da uradi, a to je da pomogne svim onim mesnim zajednicama, a ja dolazim iz Pomoravlja gde je taj problem vrlo veliki, gde ne postoje kanalizacione mreže, ali zbog otpadnih voda i tih septičkih jama dolazi do zagađenja u mnogim sredinama, bunara, pumpi, itd, odakle se napajaju domaćinstva i kuće pijaćom vodom. Zato ima dosta obolelih, naročito rahitičnih oboljenja u tim sredinama. Tako da bi tu morali da se nađu načini da se svim tim mesnim zajednicama pomogne da izrade kanalizacione mreže, uz malo veću pomoć Ministarstva poljoprivrede, Ministarstva finansija i da kažem, u širem smislu, i države Srbije. Na taj način, poboljšanjem komunalne opremljenosti tih sela, zadržaćemo ljude da mogu da žive u tim selima itd, itd, da sada ne dužim. Kada se radi o malim vodovodima u selima, moram da kažem, pošto prilično dobro poznajem tu oblast, kontrolu tih vodovoda vrše zavodi za zaštitu zdravlja i oni tu kontrolu vrše naplaćujući. Bilo bi dobro, kada bi ti zavodi za zaštitu zdravlja to radili o trošku države, da ne naplaćuju tim selima kontrolu te pijaće vode, iz tih malih vodovoda, i na taj način, jeste mala pomoć u finansijskom smislu, ali je to jedan dokaz da država brine o tim malim vodovodima, o tim malim selima, odakle se ljudi snabdevaju, iz svojih individualnih tih vodosnabdevanja, da kažem tako. Na kraju, par reči bih posvetio i Zakonu o vodama koji, pored ovih tehničkih stvari, odnosno usaglašavanja sa Zakonom o javnoj svojini i drugim zakonima, Zakonom o građenju, je morao da dođe do određenih izmena. Ono što je po meni bilo po malo problematično u poslednjih par godina, i više godina u stvari, jeste nadležnost i prelamanje nadležnosti između „Srbijavode“ kao Javnog preduzeća, „Beogradvode“ kao Javnog preduzeća, „Vojvodinavode“ kao Javnog preduzeća, i s druge strane Republička direkcija za vode. Pa je tu ranije dolazilo do mešanja nadležnosti, odnosno, rekao bih, i do nekih nesuglasica u tome ko treba o tome da odlučuje u nekim stvarima. Dobro je što čujem da će Javno preduzeće „Beogradvode“ biti transformisano u Javno preduzeće „Srbijavode“. Sticajem okolnosti, da će ti radnici koji rade tamo, veći deo, preći da radi u „Srbijavode“ i da će biti jedno preduzeće „Srbijavode“, bar moja saznanja idu dotle da će biti jedno preduzeće, koje će gazdovati svim vodama na teritoriji Republike Srbije. Kad govorim o vodama i vodotocima. Gospodine ministre, molim vas da samo razmislite o jednom predlogu koji vam u ime JS, odnosno poslaničkog kluba JS dajem. Problem mnogih poplava, da kažem, izliva vodotokova, naročito onih manjih, jeste što u većem delu Srbije su ti vodotokovi suženi. Kako? Jednostavno niko ne vodi računa o tim vodotokovima. Sade se razna drveća, sužava se mogućnost protoka voda i kad dođe do većih padavina, voda negde mora da ide, izliva se u njive, u kuće, itd. Tako da, tu treba da vidite, da li postoji mogućnost, da se ta korita regulišu na jedan način kako bi mogli da prime svu količinu vode koja se u datom trenutku nađe. Ono što je i pre nekoliko godina bio problem, desio se i ovih dana. Vi ste, čini mi se, gospodine ministre, malopre rekli, ako sam vas dobro čuo i dobro razumeo, da onaj ko je smislio ovo sada što je poslao rešenja za naplatu, da li da kažem doprinosa ili nešto za odvodnjavanje, trebalo bi da bude, najblaže rečeno, na neki način sankcionisan. Molim vas, uzmite tamo slučaj područja gde je ljudima ulazila voda u kuće, poplavljene njive, uništeni prihodi, prinosi, i ti mu danas daš rešenje za odvodnjavanje gde on treba da plati za 2015. i 2016. godinu neki iznos. Šta mislite kako reaguje taj čovek, koji je imao taj problem? Ko je to uradio, ne znam. S druge strane, jednim amandmanom sam intervenisao na poslednji član Predloga zakona o izmenama Zakona o vodama, kada se predviđa da sada u sledećoj godini, posle stupanja na snagu ovog zakona, ova rešenja donosi javno preduzeće za teritoriju Republike Srbije, a to je „Srbijavode“, za Vojvodinu valjda „Vojvodinavode“. Predložio sam, i molio bih vas da o tome razmislite, da se to odloži, ta primena, za jedno šest meseci. Mislim da ni kadrovski, ni tehnički, ova preduzeća, u ovom trenutku nisu spremna, nisu sposobna, nisu u mogućnosti da urade taj posao u ovako kratkom periodu. Ono što je takođe bitno, jeste, kada se radi o zaštiti od poplava, da sredstva koja se prikupe na ovaj način ili na druge načine, da se mnogo više distribuiraju, odnosno daju preduzećima koja se staraju o vodama u Republici Srbiji, da bi mogli brže i adekvatnije i na vreme da urade odbrambene nasipe, tamo gde su najkritičnija područja u Republici Srbiji i da nam se ne događa svake godine da se skoro na istim područjima dešavaju poplave od nekih reka, rečica, potoka, itd. Ne treba braniti samo velike gradove, ne treba braniti samo odbrambene nasipe, praviti ih samo pored velikih reka. Treba uraditi i braniti i ona područja gde se, unazad nekoliko godina, pokazalo da maltene jednom, ili u dve godine, ili jednom u godini dana, ili dva puta čak u godini dana, se dešavaju veliki problemi i izlivi tih potoka, tih reka, tih vodotokova, i onda nastaju velike štete. Pa se pitamo, da li je moguće da svake godine saniramo štetu, a nećemo da predupredimo, da odredimo veća sredstva, da se jednostavno odbranimo od mogućnosti poplava? Dobro, dolazi do toga da u nekim situacijama nije moguće predvideti velike količine padavina u nekom vremenskom periodu. Dešava se to i u mnogo razvijenijim zemljama nego što smo mi, ali bar treba preduprediti ono što je normalno, sa normalnim padavinama, u normalnim okolnostima. Samo još jednom da kažem. Niko nije mogao da predvidi da će 1999. godine u Jagodini, da Jagodina grad bude poplavljen, kako je bio poplavljen, ali smo iza toga, zbog toga što smo to uradili tamo gde su najkritičnije tačke, morali da uložimo sredstva i posle dve godine, tri kada je bilo opet velikih padavina, nije došlo do izlivanja tih reka, koje jednom u 50 godina dostignu taj svoj nivo. Otpadne vode, i to ste pomenuli. Mislim da tu treba mnogo više da se povede računa, naročito u gradovima koji imaju problema sa prečišćavanjem otpadnih voda. Oni uopšte nemaju sisteme za prečišćavanje otpadnih voda, pa se otpadne vode distribuiraju, da tako kažem, odnosno, usmeravaju u raznorazne vodotokove, a vi znate kakva je to šteta na životinjski i biljni svet koji se nalazi u tim rekama. Tako da biste tu morali, gospodine ministre sa svojim saradnicima, da iznađete mogućnost i da se nekim programom, za naredni period, pokuša da se to na adekvatan način reši i da se zaštiti, i ekološki, Srbija od nekih zagađenja i nekih drugih stvari koje mogu da se dogode. I na kraju da zaključim da će poslanički klub Jedinstvene Srbije u danu za glasanju podržati sva tri predložena zakona i unapred vam čestitamo, i želimo da u njegovoj primeni poljopriveda ima koristi, a naročito poljoprivredni proizvođači.
Zahvaljujem. Saglasno članu 27. i članu 87. stav 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima ministar Branislav Nedimović. Izvolite.
Poštovani gospodine Petroviću, hvala vam na podršci. Želeo bih samo na tri stvari da se skoncentrišem iz vašeg izlaganja, da ih možda dopunim. Mi ćemo za ove male proizvođače, prerađivače doneti posebne pravilnike za preradu, kako bi oni bili, tako da kažem, mogući da učestvuju na legalan način u čitavom sistemu. Kako oni proizvodi, svoje prerađivačke koje iznose na lokalne pijace, koje plasiraju u trgovinske radnje, kako bi imali uporište u propisima. Za to kako se to sve ne bi odvijalo u nekakvoj sivoj ili crnoj zoni. Ideja nam je da utvrdimo minimalne mere koje su neophodne da bi oni mogli na tržištu da na adekvatan način funkcionišu i na taj način pomognemo proizvođačima da idu korak više, stepenicu više i pređu prerađivački sektor. Što se tiče ovih devastiranih područja, bukvalno nam je ideja sa izmenama Zakona o podsticajima, da uvedemo neke alate koji će imati ciljani karakter za određeno područje. Na primer, na prostoru Bele Palanke, tamo imate već razvijen sistem za uzgoj lekovitog bilja. Ali, mi ćemo sada pružiti njima mogućnost da razvijaju prerađivačke kapacitete koji će akumulirati veću količinu ljudi da mogu da uđu u sistem i predaju svoju robu koju su pre izneli. Što se tiče mladih, imaćemo poseban program sa Fondom za razvoj i poseban program sa IBRD, gde ćemo grejs periode produžiti sa sadašnjih šest meseci, na verovatno godinu i po ili dve, kamatne stope u ovom trenutku nisu problem, toliko, ali su nam problem rokovi otplate i problem su nam ti grejs periodi. Na tom delu radimo i želimo tu da poboljšamo stanje na terenu. Što se tiče rokova za plaćanje poljoprivrednih proizvoda koje je neko isporučio na tržištu, mi smo pre nekoliko godina imali jednu u tom trenutku revoluciju, kada je lokalnim zajednicama, odnosno svim korisnicima javnih ovlašćenja, kad su obavezani u roku od 45 dana da moraju da plaćaju i rino sistem. Ideja nam je da u, sada kada bih komentarisao svaku pojedinačnu situaciju, verovatno nam ne bi bilo dosta ni tri dana. Ideja nam je da u sledećoj godini uspostavimo sistem gde će postojati rokovi za plaćanje i u ovoj sferi. To postoji u okruženju, problem su sistemi kontrole. Moramo da ih razvijemo, kako bi ljudima koji isporuče svoje poljoprivredne proizvode moglo da im se garantuje da će biti plaćeni u nekom vremenskom roku. Mi imamo naročito tu problem sa otkupljivačima koji formiraju određene privredne subjekte koji egzistiraju samo za jedan otkup, a posle nestanu i nemate koga više da jurite za određenu robu. Toga je bilo gde god hoćete i gde god se okrenete. Moramo da vodimo računa o tome i to nam je ideja da unapredimo u 2017-2018. godini.
Zahvaljujem ministre Nedimoviću. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, danas treba da raspravljamo o važnim predlozima zakona. Po meni, poljoprivreda spada u jedan od najvažnijih privrednih grana naše zemlje i treba joj prići sa velikom ozbiljnošću. Nažalost, da li je to tako bilo u prošlosti, nije, i naročito u prethodne četiri godine, odnosno evo pet već da se ne vraćamo unazad. Godinama unazad mogu reći deceniju, ne postoji adekvatna poljoprivredna politika, nema hrabrosti, nema vizije u Ministarstvu da se sprovode one adekvatne mere koje bi iskoristile potencijale koje mi danas imamo u Srbiji. Ti potencijali bi najlakše mogli zaposliti građane Srbije i smanjiti najveći problem, a to je nezaposlenost u Srbiji. Dakle, počeću o tome da za početak u članu 4. Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju stoji stav koji kaže – budžet Ministarstva ne može biti manji od 5% budžeta Republike Srbije za određenu godinu u smislu Zakona kojim se uređuje budžetski sistem. Dakle, vi ste prekršili zakon i ove godine, dakle, za budžet za 2017. godinu. To je bilo i prošle godine i pretprošle i svake od 2012. godine, jer je budžet za poljoprivredu bio manji od 5% koliko je predviđeno zakonom. Nemojte mi samo ministre reći da su to radili i neke vlade pre 2012. godine, jer to nije dobar odgovor, zato što vi vladate, odnosno ne vi, ja se vama izvinjavam, ali vlade Aleksandra Vučića vladaju već pet godina i ovo je treća Vlada uz nekoliko rekonstrukcija. Nažalost vi ste četvrti ministar u Ministarstvu poljoprivrede, dakle, menjamo jednog ministra godišnje i očekujemo da ćemo imati konzistentnost i predvidivost mera i poljoprivredne politike u Republici Srbiji. To tako ne ide, a najavljuju se sad još jedni izbori, pitanje je ko će zapravo biti i nadalje novi ministar. Što se tiče onoga šta su vlade Aleksandra Vučića razne govorile o poljoprivredi, ja ću to citirati. Od 2012. godine najpre u ekspozeu Ivice Dačića rečeno je sledeće – dame i gospodo poljoprivreda može značajno da doprinese ukupnom ekonomskom rastu u kratkom roku, ukoliko se merama agrarne politike definiše održivi i ravnomerni razvoj. Planiramo da zajedno povećamo agrarni budžet i da u kratkom roku Zakonom o podsticajima utvrdimo agrarnu politiku, koja će biti predvidiva na dugi rok, kako bi poljoprivrednici mogli dugoročno da planiraju svoju proizvodnju. Apsolutno se slažem sa navedenim, ali da li je to realizovano? Nije. Takođe 2012. godine u ekspozeu – učinićemo sve da brzo dobijemo nacionalnu akreditaciju za korišćenje IPARD fondova, govorimo o 2012. godini. Godine 2014, ekspoze Aleksandara Vučića, kaže – povećanje poljoprivredne proizvodnje za 30%. Laž. Nije se desilo. Dalje kaže – u narednom periodu čeka nas dalji rad na aktivnostima za uspostavljanje akreditacije potrebnih struktura za korišćenje predpristupnih fondova Evropske unije IPARD, čime bi se ispunili uslovi za privlačenje predpristupnih sredstava ispred pristupnih fondova od 32 do 38 miliona. Laž. Ništa se nije uradilo. Govorim dalje, ekspoze 2016. godina, ponovo Aleksandar Vučić kaže – krajem prošle godine podnet je zahtev za upravljanje IPARD sredstvima i 11. septembra ovde na izboru Vlade je rekao da je Srbija konačno dobila akreditaciju za povlačenje sredstava iz IPARD programa. Ministar Nedimović je ovog trenutka rekao da to očekujemo da dobijemo u aprilu 2017. godine, a mi smo tri dana pre objave Aleksandara Vučića da smo dobili akreditaciju, Ministarstvo je 8. avgusta dobilo obaveštenje da je privremeno obustavljena akreditacija. Dakle, toliko o tome. Sada kada govorimo o poljoprivredi tu su priče lepe, ja podržavam sve ovo što govori ministar Nedimović. On je nov ministar i ja se nadam da će on biti taj koji će uspeti da uradi nešto u poljoprivredi za razliku od prethodna tri ministra, ali postoji velika nepodudarnost između političke retorike i između realizacije. To je suština problema. Kada treba da se govori u kampanji o poljoprivredi, tada su nam poljoprivrednici super, tada se pričaju bajke o podršci koliko je poljoprivreda nama važna, a zapravo kad treba da se bavimo poljoprivredom i da realizujemo nešto iz oblasti poljoprivrede, to ide daleko teže. E, sada, što se tiče konkretno IPARD programa – IPARD program je nešto što Srbija ima veliku šansu da propusti za razliku od drugih zemalja koje su bile u procesu pristupanja Evropskoj uniji, mi se tu najneodgovornije ponašamo. Dakle, IPAR program je program koji važi od 2014. do 2020. godine. Mi smo danas u 2017, mogu slobodno reći, da pritom nismo do sada uradili apsolutno ništa da stvorimo uslove da nam te pare ne propadnu. Dakle, što se tiče IPARD-a, tu postoje dve stvari, jedno je da se ispune politički uslovi, a drugo je da se ispune tehnički uslovi da bi imali pravo na korišćenje ovih sredstava. Srbija je politički uslov ispunila onog trenutka kada je postala kandidat za članstvo u EU, a što se tiče tehničkih podataka oni se tiču administracije, odnosno osposobljenosti institucija koje još nisu ni izgradili ni osposobili. Mi nismo bili sposobni da cele ove godine primimo 106 radnika koji treba da rade u Upravi za agrarna plaćanja, da ih obučimo i da ih pripremimo za rad. Primljeno je u prvoj fazi 46, a ostalo je 60. Ne znam da li je to završeno do kraja. Dakle, ozbiljan problem je prijem službenika. Onda, što se tiče toga koliko sredstava nam je odobreno, odobreno je 175 miliona evra koje se povlače u tranšama. Koliko je godišnje odobreno zemljama u okruženju? Mađarska - 53 miliona evra godišnje, Rumunija - 193, Poljska - 236 miliona, a mi negde oko 25 miliona. Dakle, mi smo dobili isto ili nešto manje od Hrvatske, koja ima dva puta manje zemljišta i dva puta slabiju poljoprivrednu proizvodnju od Srbije. Ali, dobili smo manje zato što su iz EU znali da mi nemamo izgrađen sistem institucija i da ne ulivamo poverenje da ćemo biti u stanju da povučemo i ovih 175 miliona, i to se upravo tako dešava. Dakle, što se Hrvatske tiče, u Hrvatskoj je 600 službenika radilo na obradi 280 zahteva za podsticaj iz IPAR programa. Mi možemo očekivati da ćemo imati barem 1.000, ja se nadam, a imamo stotinu i nešto službenika. U Hrvatskoj je njima trebalo 18 meseci da tu proceduru završe. Ne znam koliko će trebati nama, s obzirom da se nalazimo u 2017. godini i s obzirom na rokove koji su dosta dugi. Što se tiče onoga što je za mene problem u IPAR programu, jesu dve stvari. Prvo, ne govorite ništa o predfinansiranju. IPAR program podrazumeva da se sredstva vraćaju po realizaciji investicija. Dakle, to znači da ako neki poljoprivrednik želi da podigne voćnjak, želi da kupi određenu opremu, želi da osnuje farmu krava, on to mora da uradi sopstvenim sredstvima, a da onda konkuriše i aplicira da se ta sredstva refundiraju. U ovakvoj situaciji jako je mali broj naših poljoprivrednika, koji su osiromašeni u prethodnim godinama, koji su spremni da ovo finansiraju. Hrvatska je to rešila tako što je uz pomoć Hrvatske banke za obnovu i razvoj po vrlo povoljnim uslovima kreditirala poljoprivrednike i omogućila im da mogu da apliciraju kroz ovaj program. Šta je sledeći problem IPAR programa? Dakle, troškovi same aplikacije iz prakse drugih zemalja su se kretali u iznosu od 10 do 13 hiljada evra za konsultante, za raznoraznu papirologiju, za programe, aplikacije, itd. To je takođe još jedan ozbiljan problem koji dovodi do toga da svako ko aplicira za iznos ispod 50 ili 100 hiljada evra nema opravdanosti da konkuriše na projektu. Dalje, ono što je najveći problem, i to je ono o čemu vi ne govorite, ministre, a ne govori ni Vlada, ni niko pre vas, je ko ima pravo i šta su uslovi da bi uopšte neko mogao da konkuriše po osnovu IPAR programa i ostvari ta bespovratna sredstva koja će biti 50, 60 ili 70%, u zavisnosti od projekta i oblasti. Dakle, u Srbiji imate, kao što znate, 631 i nešto više hiljada poljoprivrednih gazdinstava, od toga imate 298 hiljada, skoro 300 ispod dva hektara površine po gazdinstvu i 182 hiljade do pet hektara. Dakle, sa površinom do pet hektara imate 480 hiljada poljoprivrednih gazdinstava od 631 hiljade, što je negde oko 75% ukupno poljoprivrednih gazdinstava. Kada se na to doda i sposobnost ekonomska da investiraju u poljoprivredu da bi mogli da konkurišu za IPARD, odnosno da investiraju projekte, dolazimo do toga da desetak procenata poljoprivrednih gazdinstava neće biti sposobno da učestvuje na ovom projektu, a evo i zašto. Šta su specifični uslovi? To govorim poljoprivrednicima Srbije i građanima Srbije. Da bi neko mogao da aplicira kod IPARD-a, potrebno je da, ukoliko se bavi proizvodnjom mleka, ima minimum 20 grla krava do 300 krava ili preko 300 krava. Zatim, ukoliko se bavi proizvodnjom mesa, potrebno je da ima 20 do 1.000 goveda, 150 do 1.000 ovaca ili koza, 100 do 10.000 svinja, četiri do 50.000 brojlera. Zatim, ukoliko se bave ratarstvom, poljoprivredna gazdinstva koja imaju pravo moraju da imaju minimum dva do 50 hektara pod zemljištem ili 50 do 100 hektara ili preko 100 hektara. Ukoliko se bave proizvodnjom voća i povrća, da bi mogli da konkurišu kod IPARD-a, neophodno je da imaju zasađene površine od dva do 20 hektara ukoliko je u pitanju jagodičasto voće, odnosno od pet do 100 hektara nekog drugog voća. Dakle, ukoliko neko ima 4,5 hektara zasada šljiva, on nema pravo da konkuriše za sredstva IPARD-a. Takođe, što se tiče proizvodnje u zatvorenom prostoru ili plastenicima, poljoprivredna gazdinstva koja imaju minimum 500 kvadrata do 10.000 imaju pravo da konkurišu po ovom programu. E sad, šta je vaš odgovor? Vaš odgovor je – mi ćemo za te male poljoprivrednike, a njih je mnogo više nego velikih u Srbiji, obezbediti nacionalni program. Tu sada dolazimo do Zakona o podsticajima. U Zakonu o podsticajima iz bednog budžeta, kažem opet bednog, uz uvažavanje, ministre, vašeg angažovanja da se budžet poveća ove godine, ja ću vam reći da je Hrvatska, uzimam nju kao primer jer je najbliža, pre ulaska u EU imala agrarni budžet 600 miliona evra, duplo više nego mi. Mi imamo 300 i hvalimo se time kako smo mi napravili neki veliki pomak jer smo nešto povećali agrarni budžet. U Srbiji se i danas, ministre, uvoze jabuke, uvozi se paprika, uvozi se paradajz, a uvoziće se i mleko. Dakle, mi smo zemlja u kojoj se polovina godine izvoze jabuke, a u drugoj polovini godine se uvoze jabuke u Srbiji. Ono što je najveći problem, to što izvozimo, ja sam to rekao i premijeru, veliki deo ide na reeksport, reeksport iz zemalja EU koji ide preko Srbije. Ne treba to da radim ni ja ni bilo ko od poslanika, da danas kontroliše te sive tokove, nego treba da rade nadležne institucije, inspekcijske službe Vlade Republike Srbije i da se izbore sa reeksportom, a ne da naša roba naših poljoprivrednika propada dok se prodaje roba iz EU. Dalje, što se tiče podsticaja, kozmetičke su promene u Zakonu o podsticajima, zato što nema podsticaja ako nema para. To je valjda jasna stvar. Pozdravljam uvedenu odredbu da će se dati podrška mladim poljoprivrednim proizvođačima. Pozdravljam i odredbu koja se odnosi na ruralna područja i za posebne programe. Pozdravljam i to što ste prvi put sada prepoznali proizvodnju loznih kalemova i voćnih sadnica u Zakonu od podsticajima, s tim što na to imam jedan amandman kako bismo to mogli da još razvijemo dalje, jer je i to grana poljoprivrede koja je jako važna. Ali, molim vas, vi ne menjate suštinu Zakona o podsticajima. I dalje dajete podsticaje po hektaru umesto investicije. Ostavili ste 6.000 dinara po hektaru, sedam dinara po litru mleka, to ne znači ništa. U zemljama EU, u Evropi, koja je već prošla proces osnaživanja svojih poljoprivrednika, po hektaru se daje 900 evra, a u Srbiji se daje 6.000 dinara. Šta mislite, da li će naš poljoprivrednik sa 6.000 dinara moći da bude konkurentan bilo kome iz Evrope? Neće moći. Neće moći da bude konkurentan. Potpuno promašene mere. To ste ostavili na istom nivou. To je suština i najveći obuhvat mera je upravo to, kao što su i regresi za đubrivo i za gorivo. Vi ne menjate to što je suština. Što se tiče mleka, ne možete vi prelevmanima doveka braniti naše proizvođače. Morate ih osnažiti, gospodo. To je suština podsticaja, da naši poljoprivrednici budu snažni i ekonomski jaki da mogu da primene nove tehnologije, nova znanja, i da mogu da budu konkurentni u smislu prinosa, u smislu jeftine proizvodnje sa konkurencijom iz Evrope i sveta. Ne možemo zatvaranjem granica braniti poljoprivredne proizvođače. Što se tiče voćnog sadnog materijala, evo tipičnog primera kako se razvija poljoprivredna proizvodnja u Srbiji, samo ću vam to navesti kao primer isto i u drugim oblastima. Godine 2012. izvoz voćnog loznog sadnog materijala iz Srbije bio je šest miliona i 600 hiljada sadnica, a uvoz dva miliona i 800 , 2013. godine izvoz je bio 9,5 miliona, a uvoz četiri miliona i 700, 2014. godine 8,5 miliona, a uvoz pet miliona i 800, da bi 2015. godine došli dotle da je izvoz nešto ispod sedam miliona, a uvoz nešto preko sedam miliona. Mi zaboravljamo nešto u čemu mi imamo stogodišnju tradiciju, a to je upravo proizvodnja loznog sadnog materijala i voćnih sadnica. Sada se u Srbiji više uvozi nego što se izvozi, a da vam ne govorim koliko smo prihoda bili, bili smo lider u Evropi osamdesetih godina u toj poljoprivrednoj proizvodnji. Nažalost, danas naši poljoprivrednici, zbog nepostojanja podsticaja, podižu svoje zasade u Makedoniji. Zašto? Zato što u Makedoniji ostvaruju 40 evro centi po jednom loznom kalemu i jednoj voćnoj sadnici ako podignu u Makedoniji i to isto izvezu. To je realnost danas u Srbiji. Što se tiče Zakona o vodama, pozdravljam inicijativu da se ta oblast koja je potpuno neuređena uredi, potpuno neuređena. Dakle, mi smo pretrpeli ogromne štete, ali nismo morali da čekamo pet godina da Vučić promeni četiri ministra poljoprivrede, da promeni 40 ministara, tri vlade, ne znam koliko svega, da bi došli dotle da nešto uradimo i pozdravljam tu inicijativu. Dobro je da se tu uvede red u toj oblasti, naročito zbog posledica koje su pretrpeli tokom poplava 2014. i 2015. godine i očekujem da će se opredeliti sredstva jer zakon je mrtvo slovo na papiru, ukoliko nema budžeta da se to u praksi realizuje i da se mere sprovedu. Što se tiče poplava, samo u Trsteniku poplave su bile višemilionske, govorim u evrima. Najveću štetu su upravo poljoprivrednici pretrpeli. Najveća šteta je napravljena upravo od Zapadne Morave, koja je vodotok prvog reda, koja nema odbrambene nasipe, koja nije regulisana i koja pravi ogromne štete, menjajući svoj tok odnosi i čitave površine i hektare obradivog zemljišta. Pitanje imam jedno, a to je – šta će se dešavati sa pratećim uredbama koje se odnose na deo sredstava za eksploataciju mineralnih voda, koji ne pripada lokalnim samoupravama, konkretno u pitanju je fabrika vode „Mivela“? Opština Trstenik ne dobija ni jedan jedini dinar od takse za eksploataciju mineralne vode „Mivela“ koja je na njenoj teritoriji, kao i izvorište. Na kraju, nadam se da će se Zakonom o vodama uvesti red i da će se u skladu sa Zakonom sprovoditi aktivnosti i da će se verovatno, ukoliko budemo poštovali Zakon, uticati i na to da se bespravno podignuti objekti, poput vikendica predsednika republike Tomislava Nikolića, sklone ili sruše. Ako se to već moglo uraditi sa objektima u Savamali tokom noći i na jedan netransparentan način, ovde imate potpunu zakonsku utemeljenost, da ne ponovite slučaj Savamale, nego da uradite to onda kada treba. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Aleksiću. Reč ima ministar Branislav Nedimović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani poslanici, hvala za priliku da neke od ovih stvari koje su iznete, a koje uopšte ne stoje, mogu da prokomentarišem. Razumem vašu poziciju, gde jednostavno citirate sve ono što postoji u drugim zemljama, i nije mi jasno kako niste našli za shodno da odete na sajt Ministarstva poljoprivrede i vidite vezano sve za IPARD, ko ima pravo da konkuriše, na koji način, koje su procedure. Meni je žao što ste rekli da to nema nigde da se pronađe i da se vidi. Sa druge strane, radili smo mnoštvo edukacija na terenu, a vidim da znate neke susedne zemlje vrlo dobro kako funkcionišu. Što se tiče predfinansiranja, naravno da vodimo računa o tome. Mi imamo pripremljena sredstva za kreditnu podršku u okviru Ministarstva poljoprivrede na posebnom razdelu i to ćemo koristiti za predfinansirajuću podršku koja je vezana za IPARD. Mislim da vam primer baš nešto i nije dobar koji ste iskoristili, vezano za Hrvatsku, naročito u delu smanjenja nivoa poljoprivredne proizvodnje, jer to je ono što je kod njih u poslednje vreme karakteristika. Nama je ideja da dovedemo do povećanja poljoprivredne proizvodnje. Ako ste pažljivo pratili sve što se dešavalo u prethodnim godinama, a vidim da ste se bavili statističkim podacima, postoji povećanje poljoprivredne proizvodnje u Srbiji – 7%. Pazite, u odnosu na prethodnu godinu, to su vam informacije koje možete dobiti opet na sajtu Republičkog zavoda za statistiku, ali to je sajt koji je u domenu tamo gde piše „sr“. Hrvatska je dobar primer po nivou direktnih plaćanja po hektaru, ali to ne dovodi, gospodine, do razvoja. To ne dovodi do razvoja. Meni je ideja, ovom ministarstvu, ovoj Vladi, da razvija one alate, one mere koje će dovesti do povećanja konkurentnosti. Nama je to cilj, a ne da uspavamo poljoprivredu i kad dođe trenutak istine imamo situaciju kao što se sad desilo u Hrvatskoj po osnovu mleka. Mi imamo premije po litri od sedam dinara. Ponekad mi uopšte nije jasno o čemu se ovde u stvari radi. Što se tiče poplava i svih tih stvari o kojima ste govorili, vezano za upravljanje rizicima, ako ste dobro čitali izmene i dopune Zakona o podsticajima, mi više nemamo samo kao meru subvencionisanje premija osiguranja, nego imamo kompletno upravljanje rizicima. To je jako važno. Što se tiče povećanja uvoza sadnog materijala, o kome ste vi pričali malopre, na nama je da povećamo kapacitet proizvođača našeg sadnog materijala, ali ono što ste vi rekli dovodi do jedne potpune zablude, sadni materijal nije uvezen da bi se bacio negde, nego da bi se ustanovila proizvodnja, koliko je meni poznato. Isto nam je ideja na povećamo izvoz našeg materijala. Mislim da neke stvari koje se tiču IPARD akreditacije niko nikad nije rekao da mi imamo tu akreditaciju. Pa, ako sam ikad, bilo kog dana, rekao, uhvatili smo se u koštac samo posle sedam dana. Ova Vlada i njena intencija je da imam ovu akreditaciju baš zbog tog novca koji stoji na raspolaganju poljoprivrednicima. Prosto sam želeo da vidim na koji način ovde možemo da poboljšamo sva ova tri zakona, ali, dužno poštovanje, ja ti ništa nisam video.
Replika, narodni poslanik Miroslav Aleksić. Izvolite.
Poštovani ministre, ja vas razumem kada kažete da vam ništa nije jasno. I ne treba da vam bude jer ste tu odnedavno, dakle, ovo je vaš mandat od nekoliko meseci, ali i te kako treba da bude jasno Aleksandru Vučiću i svim njegovim vladama od 2012. godine pa naovamo. Zato mi niste odgovorili na pitanje – ko je odgovoran što mi do sada ništa nismo uradili, već tek sada, usvajanjem ovog zakona, stvaramo preduslove da možemo da se akreditujemo, odnosno da krenemo u proceduru privlačenja, odnosno realizacije projekta IPARD programa od 175 miliona evra? Mi nismo to uradili četiri godine, odnosno tri, ako hoćemo da gledamo od 2014. godine, kada je krenula realizacija projekta. Ja vas tu potpuno razumem da vam nije jasno i ne krivim vas, nemojte pogrešno da me shvatite, ja vas odlično poznajem i verujem da ćete učiniti sve, onoliko koliko vam budu dozvolili. Ali, ovo je zemlja u kojoj jedan čovek odlučuje o svemu i bojim se da ćete uspeti da realizujete vaše želje, vaše ideje i vaš program. Što se tiče statistike da je 7% povećana poljoprivreda u prethodnoj godini, ja vas u tome podržavam, ali znate gde? U reeksportu, gospodine Nedimoviću, u reeksportu robe koja nije proizvedena u Srbiji. Naš izvoz je povećan. Izračunajte na kojim površinama u Srbiji se proizvodi kruška, jabuka, dunja, a koliko smo je izvezli ili koliko proizvodimo paradajza, a koliko smo ga izvezli. Vrlo lako ćete doći do podataka da li prodajemo našu robu ili se vrši zloupotreba i da prodajemo tuđu robu. Prema tome, kako god vi ovo gledali, ja ću vam reći jednu stvar. Poljoprivrednici Srbije danas jedva sastavljaju kraj s krajem. Devedeset posto njih nema para da započne prolećnu setvu i proizvodnju za 2017. godinu i vi i dalje pričate o tome kako je to sve dobro. Ništa nije dobro i moramo brzo i snažno raditi da bi pomogli poljoprivrednim proizvođačima.
Zahvaljujem, gospodine Aleksiću. Reč ima ministar Branislav Nedimović. Izvolite.
Samo želim da me na pravilan način čujete jer nijednog trenutka nisam rekao da su stvari sjajne, nego mi menjamo ove propise da bismo poboljšali situaciju u poljoprivredi. Dosta toga je urađeno u pogledu akreditacija Uprave za agrarna plaćanja. Mi sada otklanjamo blokirajuće faktore. Ja sam zahvalan i prethodnoj koleginici koja se bavila ovim poslom i koja je dosta tu uradila, ali mi ćemo ove stvari rešiti. Što se tiče reeksporta, od 15. septembra naša Uprava za zaštitu bilja u skladu sa sporazumom koji ima sa svojim ruskim kolegama prati svaku pošiljku od početka do kraja. Nemojte imati ni jednu dilemu da nešto ne funkcioniše, da bi nam bio zabranjen izvoz voća kao nekim drugim zemljama. Sve funkcioniše u najboljem redu, čak imamo povećanje izvoza neke naše robe. Činjenica je da mi pratimo tok svake pošiljke od voćnjaka pa dok ne stigne do krajnjeg potrošača. To je naša obaveza, a da je drugačije, mi u ovom trenutku ne bismo mogli da ostvarujemo izvoz voća na rusko tržište i na tržište EU. Tako, ovo su činjenice i mislim da treba da govorimo o činjenicama.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima Marinika Tepić.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi gosti, članovi Vlade, koleginice i kolege narodni poslanici, u uvodnom izlaganju gospodina ministra kao i u izlaganjima mojih prethodnika uglavnom je fokus stavljen između ova tri poljoprivredna zakona, na zakon koji se u proceduralnom smislu najdirektnije bavi IPARD programima i ja ću se takođe u pretežnom delu svog izlaganja osvrnuti na to, s tim da blokirajući faktor koji je nekoliko puta potencirao i sam ministar kada je reč o nesposobnosti u ovom trenutku da se akredituje Uprava za agrarna plaćanja, moram da vratim nekoliko meseci pa i godina unazad. Podsetiću vas da smo mi još u martu 2015. godine slušali od prethodne ministarke, Bošković Bogosavljević, da će sredstva IPARD programa biti obezbeđena do kraja ove godine, dakle, 2015. godine. Onda smo u junu iste godine slušali najavu prethodne ministarke kada je rekla da će prvi poziv za korisnike novca IPARD fondova biti početkom 2016. godine, odnoseći se na ovih ključnih i tako bitnih 175 miliona evra iz IPARD fonda. Kada je ministarka bila pitana takođe u junu 2015. godine kada se očekuje akreditacija Agencije za agrarna plaćanja, da bi se ova sredstva mogla koristiti, ona je iz cuga, iz topa rekla da su sve aktivnosti koje su planirane preduzete u roku u smislu pripremanja ovih procedura. Onda nas je zatekla vest u septembru mesecu 2016. godine, znači, neko vreme zvanično nakon formiranja Vlade, sada smo od ministra čuli da je ova vest stigla iz Brisela još 8. avgusta, dakle, nekoliko dana pre izbora Republičke vlade koja se ispostavila da je zaista bruka i sramota za Srbiju, a to je da je zbog nesposobnosti države i rada Ministarstva poljoprivrede u ovom trenutku blokirana akreditacija Uprave za agrarna plaćanja, a samim tim i pravo na povlačenje u prvoj tranši 15 miliona evra za naše paore, a potom progresivno i zaostatak sredstava u narednih nekoliko godina. Meni je izuzetno problematično to što su naši poljoprivrednici verujući ministarki izgubili kao i mi svi zajedno gotovo godinu i po dana na sad ćemo i mi ćemo fazu, sve je spremno, sad ćemo mi sve to uraditi. Onda se ispostavilo da to tako nije i rekla bih, iako ste pohvalili u prethodnom vašem izlaganju vašu prethodnicu nekako sa izraza vašeg lica ne stičem utisak da vi verujete u te pohvale. Moje ključno pitanje je da ako smo mi izgubili godinu i po dana na sad ćemo i mi ćemo fazu, kako mi sada vama da verujemo, gospodine ministre, da ćete vi to tako jasno i tačno i ispravno rešiti do aprila meseca, odnosno do kraja naredne godine. Sve i da uzmemo u obzir, hajde da kažem, zavičajnu empatiju u odnosu na naše vojvođansko zajedništvo i ceneći vaš prethodni rad, to nije ipak dovoljno opravdanje, a kamo li dovoljna empatija za takođe neke nedostajuće odredbe u ovim zakonima koje će LSV pokušati da utiče i da ih amandmanski predloži. Nadam se da ćete svesni onoga što je bila zaista sramota za ovu zemlju, do avgusta meseca kada smo čuli za ovaj poražavajući rezultat, odnosno nemogućnost da akreditujemo Upravu za agrarno plaćanje uzeti u obzir naše amandmane i pospešiti kvalitet ova tri zakona koja su trenutno u raspravi. Dozvolićete, vi vrlo dobro znate ko se drži za reč a ko se drži za uši. Mi bismo zaista voleli da verujemo u sve reči koje ste vi ovde izneli, ali bojim se da nam treba mnogo više argumenata za to i vidim da odobravate ovaj moj stav i da razumete apsolutno sve naše nedoumice sa kojima vrlo iskreno nastupamo ovde u Narodnoj skupštini. Ono što je za nas zaista neverovatno, da niste uspeli da prepoznate Vojvodinu čak ni u kontrolnoj ulozi, odnosno ulozi nadzora nad IPARD sredstvima, pa makar kao poveren posao prema organima AP Vojvodine. To ćemo takođe amandmanom pokušati da pospešimo. Verujem da ćete imati razumevanja za to, jer vi vrlo dobro znate da je Pokrajinski sekretarijat za poljoprivredu intenzivno učestvovao u obukama koje su bile organizovane od strane ministarstva, kada je reč o ovim programima i to u više navrata. Takođe, moram da zamerim, ja sam očekivala da ćete se pozabaviti ipak i na žalost važećom uredbom koja derogira ovaj zakon u nekim odredbama, a to je podsticajima u biljnoj proizvodnji, jer od nekadašnjih ili doskorašnih praktično 100 evra po ha podsticaji su i dalje svedeni na 3.000 dinara po hektaru. Uredbom se, kada je reč o ovim podsticajima o biljnoj proizvodnji, moram reći da su naši, naročito banatski paori izuzetno zbog toga zabrinuti, apsolutno ne videći svoju perspektivu kada je reč o biljnoj proizvodnji. Ono što nas takođe zanima, a nismo uspeli da razaznamo iz ovih zakonskih štiva jeste da li će tzv. ranjiva područja biti određena i definisana npr. pre početka rada kompanije „Tenis“ ili posle početka rada kompanije „Tenis“. To je jako bitno imajući u vidu da takođe niste prepoznali jedan bitan segment, a mi ćemo amandmanom pokušati da poboljšamo zakon i u tom pravcu, a to je zaštita životne sredine i svega što podrazumeva zaštitu životne sredine usled intenzivne poljoprivredne proizvodnje. Sada ću vam navesti jedan plastičan primer, onako kako ga ja, koja nisam poljoprivredni inženjer zaštite životne sredine, kako sam uspela da ga prepoznam, a da ga svi učesnici u diskusiji razumeju i vratiću se na prethodno pomenutu kompaniju „Tenis“. Meni su stručnjaci iz vaše oblasti objasnili da u matičnoj zemlji ove kompanije, a to je Nemačka, ne može npr. jedna farma da broji više od 30.000 svinja dok su najave da će naročito na našem banatskom prostoru farme kompanije „Tenis“ moći da imaju i do 50.000 svinja. Takođe su mi stručnjaci iz vaše oblasti objasnili da su u Nemačkoj vrlo striktne procedure kada je reč o prečišćavanju otpadnih voda, odnosno svega onoga što proizilazi sa farmi kao što su farme kompanije „Tenis“, odnosno da vode koje se ispuštaju, naravno zagađene sa farme, moraju da budu na višoj tački sliva nego što je ona tačka u reci, u vodi odakle ta kompanija uzima vodu za dalje korišćenje. To znači da ova kompanija i sve druge slične njoj treba naročito da vode računa o onim vodama koje ispušta u reku, odnosno da mora da ima posebne pogone i filtere za prečišćavanje ovih voda. Ukoliko se kompanija „Tenis“ angažuje i startuje u ovako uređenom ili uslovno rečeno uređenom okviru, ona, koliko ja znam neće imati potrebu da na ovaj način postupa kada je reč o fazi ispuštanja, odnosno uzimanja voda. Uostalom, zašto bi ona u zemlji Srbiji ulagala dodatna dva miliona evra za ovakve pogone? Tako da, naprosto, kroz ovaj primer želim da postavim dodatno pitanje oko tretmana ranjivih područja, odnosno oko ovog stanja sa brojem svinja i sa ponašanjem u odnosu na životnu sredinu, pošto to nismo prepoznali u ovim propisima. Ono što nas takođe zanima i takođe dovodi u sumnju naše poverenje prema vašoj datoj reči ovde, kada je reč o ispunjavanju rokova, da se vratim na Upravu agrarna plaćanja IPARD program, jeste to što ste vi za administriranje celokupno, da kažem, projektnim procesom predvideli devet plus šest meseci. Dakle, gotovo godinu i po dana se gubi na administriranje projektom, što je, ako ste sami naveli kraj akreditacionog procesa zaključen u aprilu mesecu, da će se prostor za konkurisanje i apliciranje otvoriti do kraja ove godine, tih više od godinu dana nikako ne može da uđe u onaj godišnji limit kada prvih 15 miliona dinara mogu da se povuku iz IPARD fonda. Mi ćemo, takođe, konstruktivno želeći da učestvujemo u popravljanju ovih zakonskih rešenja, predložiti amandmane kojima preporučujemo da se drastično ili značajno skrate ove proceduralne administrativne faze, naročito imajući u vidu da ste i sami rekli da je gotovo sve spremno, da su ljudski kapaciteti gotovo na savršenom nivou, da sve ide po planu i onda nema razloga da devet meseci plus šest meseci traje administrativna faza za odlučivanje samo o projektima koji bi imali pravo da povlače sredstva iz IPARD fonda i dodatno, imaćemo više amandmana. Dodatno bih htela da skrenem pažnju na takođe jedan segment koji je nama nedostajući, nije prepoznat u zakonu, a to su podsticaji vezani za ruralni turizam. Sigurno sam, vi ste verovatno bolje ja, pošto imate priliku da obilazite celu zemlju, upoznati sa situacijom koliko mala gazdinstva funkcionišu u sivoj zoni u ovoj oblasti ruralnog turizma koja bi, upravo ono što je i vama cilj, mogla da ih zadrži na svojim matičnim područjima, dakle, da se ne upute onim tokovima ekonomske migracije i da prepoznajući podsticaje i podršku ruralnom turizmu vrlo decidno navedeno u zakonu, po našem amandmanu ono što sada nedostaje, da im pomognemo da se i oni uključe u ovaj sistem i da nastave da žive od svog rada onako kako su to i do sada činili.
Zahvaljujem. Koleginice Bošković Bogosavljević, imate pravo na repliku jer ste dva puta direktno pomenuti u izlaganju narodne poslanice Marinike Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, htela sam u načelnoj raspravi da istaknem sve ono što je urađeno u prethodne dve godine. Činjenica je da izneti argumenti ne stoje iz razloga što je Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine 2014. godine pokrenulo IPARD projekat. Taj projekat je morao da bude pokrenut znatno ranije, još od 2004. godine. Međutim, mi smo 2014. godine najpre usvojili Strategiju poljoprivrede i ruralnog razvoja, što je bila osnova za izradu IPARD programa. Ministarstvo poljoprivrede je i sačinilo IPARD program. Ovaj program prezentovalo je Evropskoj komisiji, ona ga je usvojila i prihvatila za finansiranje krajem januara 2015. godine. Od tada radimo na pripremi operativnih struktura. Podsetiću vas, preselili smo Upravu za agrarna plaćanja iz Šapca za Beograd, što je uslov za implementaciju organizacione strukture IPARD programa. Vlada je krajem decembra 2015. godine dozvolila dodatno zapošljavanje kadrova koji će raditi na sprovođenju ovog programa. Proces upošljavanja je započet. Pripremljen je bio zakon i da nisu raspisani izbori, ovaj zakon bi bio mnogo ranije u skupštinskoj proceduri. Inače, Srbija i Evropska komisija na ovom projektu su partneri i sve primedbe i sugestije koje su usledile nakon radne posete su u pravcu praćenja toka priprema naših operativnih struktura. Tako da, sve zasluge za ovu današnju raspravu zaslužuju u stvari članovi Ministarstva poljoprivrede, odnosno kadrovi Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine i Vlada Republike Srbije, kao i Kancelarija za evropske integracije, ministarka zadužena za evropske integracije, Ministarstvo finansija, koji su u prethodne dve godine predano radili na ovome.
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Zahvaljujem se. Hteo bih samo nekoliko stvari da iznesem. Ja sam ovde da uradim, premijer Vučić mi je dao da uradim posao i jedan od mojih poslova jeste da dobijem akreditaciju za Upravu za agrarna plaćanja i da rešimo jednom za vjek i vjekova ovaj problem. U pravu ste, Skupština me je izabrala, na predlog premijera Vučića, nisam se dobro izrazio, izvinjavam se. Druga stvar koju želim isto tako da kažem, ja vama iznosim činjenice šta smo uradili. Još jednom, da bi javnost bila na čisto s tim šta smo uradili, ljudske resurse, 42 ljudi primili, do kraja decembra primićemo još 50 ljudi. Time ćemo steći uslove da ispunimo kriterijume koji su predviđeni. U ovom trenutku nam je to sasvim dovoljno. Za mere jedan i tri, za koje ćemo se akreditovati, to nam je sasvim dovoljno. Naravno, neko će reći treba nam hiljadu, bilo je takvih reči, ali za kompletnu strukturu to je neophodno, ali za ovo što mi idemo u ovom trenutku, za poljoprivredne proizvođače i za prerađivače to će biti sasvim dovoljno. Propisi se nalaze pred vama, koji su bili, naravno, po javnom konkursu. Niko se ne prima drugačije. Javni konkurs je trajao sasvim dovoljno dugo, komisije postoje i sve će biti urađeno na najtransparentniji mogući način. Što se tiče ovog propisa, ukoliko Skupština tako odluči, imaćemo još jednu stvar potpuno regulisanu. Korigovan je IPARD program, bilo je nešto reči kod prethodnih govornika o tome. Mi smo izvršili korekcije na korist srpskih poljoprivrednika. Imali smo u nekim stvarima nelogičnosti. To smo uradili uz saglasnost sa ljudima koji donose odluku o tome u Briselu i to smo napravili tako da te, da tako kažem, opsege spustimo na nivo da budu dostupni većini poljoprivrednih proizvođača u Srbiji, ne na 20 hektara da bude granica, nego smo ih spustili na dva. Pravilnici kojima se definišu stari referentni cenovnici su izradi, oni će biti gotovi. Ja ne tražim da vi meni verujete lično. Ja kažem da ćemo mi ovaj posao da uradimo. Da li ću ja vas u dovoljnoj meri ili ne ubediti u to, moje je da pokušam, ali znam da ćemo rezultat ostvariti. Što se tiče ostalih stvari, poveravanja poslova na nivo AP Vojvodine, ovde se akredituje Uprava za agrarna plaćanja, akredituje se organ. U kasnijim stadijumima na regionalnim kancelarijama mi ćemo preneti deo tih nadležnosti, tu nema nikakvog spora. Jedna od tih kancelarija biće i u Novom Sadu i na drugim mestima i tu nemamo apsolutno nikakav problem. U ovom trenutku moramo da akreditujemo i ne možemo da poverimo posao bilo kome, moramo da akreditujemo upravu.
Zahvaljujem se. Reč ima narodna poslanica Marinika Tepić, replika.
Zahvaljujem. Mi smo ovde čuli da argumenti koje sam ja iznela ne stoje. Ja nisam ukrštala neke imaginarne argumente, nego ono što je iznošeno u javnost, dakle, audio i video izjave koje su vrlo proverljive. Tako da, ne baratam nekim imaginarnim argumentima, nego činjeničnim stanjem. Čuli smo i da su izbori krivi za sve, ne po prvi put. Kad su neki propusti u pitanju, kad su greške u pitanju, uvek su izbori krivi za sve. Čuli smo i ko je zaslužan. Nismo čuli ko je odgovoran za ove blokirajuće faktore, a i ovo ko je zaslužan nije mi baš bilo potpuno jasno. Jedna strana tvrdi da je ona zaslužna, vas kad slušam, ministre, čujem da ste vi zaslužni. Volela bih da čujem i od vas ko je, zaprav,o zaslužan za pravac odblokirajućeg postupanja. Naravno, želim i da vas pitam šta ćemo, ministre, ako opet bude izbora? Opet ništa od IPARD programa, ako se ispostavi, kao što smo čuli da izbori jesu blokirali sve ove procedure i postupanja u prethodnom periodu, potpuno je jasno ne trebaju argumenti, činjenice su tu, da ćemo opet biti na nuli, ako opet bude izbora. Hvala vam.
Replika. Narodna poslanica Snežana Bošković Bogosavljević. Izvolite.
Želim da kažem da sam pogrešno protumačena, pogrešno je protumačena moja izjava da su izbori krivi za sve. Samo sam rekla da bi ovaj zakon bio u skupštinskoj proceduri ranije da izbora nije bilo. Kao što znate, u martu mesecu branila sam set zakona iz oblasti zaštite životne sredine, od tada više nije bilo zakonodavne aktivnosti. Veoma sam srećna i zadovoljna što su danas kolege iz Ministarstva poljoprivrede tu da brane ovaj zakon. Nisam rekla ko je zaslužan više ili manje, svi smo zaslužni koji smo radili od 2014. godine, a ako bismo baš želeli da se pitamo ko je odgovoran, odgovorni su oni koji od 2004. do 2014. godine nisu na ovom projektu uradili ništa. Sve ovo što sam rekla može da se proveri. Sve je to zapisano u dokumentima kojima se ocenjuje napredak Srbije u procesu evropskih integracija, dokumentima za 2015. i 2016. godinu.
Reč ima narodni poslanik Boško Obradović. Izvolite.
Poštovani građani Srbije, želim pre svega da izrazim jedno veliko zadovoljstvo što se u Narodnoj skupštini Republike Srbije konačno razgovara o poljoprivredi i selu, dvema temama koje su ostale toliko zanemarene, rekao bih čak i ponižene, u interesovanjima naših političkih elita u nekom prethodnom periodu. Dveri su, naravno, u potpunosti spremne za ovu temu. Mi u našoj poslaničkoj grupi imamo dva stručna lica, počevši od prof. dr Miladina Ševarlića, jednog od naših najpoznatijih agroekonomista, do njegovog mlađeg kolege mr Ivana Kostića, koji će, naravno, imati priliku da, uz mene, govori o ovoj izuzetno važnoj temi. Moja uloga je, da pre svega, otvorim ovu temu na politički način i ukažem na to šta je problem aktuelnog trenutka srpske poljoprivrede i sela, a onda da vidimo i da li su ova rešenja koja predlaže Vlada Srbije prava, ili potpuno promašena i pogrešna rešenja. Ova rešenja, da odmah to kažem, izgledaju kao kada na jednu duboku ranu i jednu gangrenu koja je zahvatila čitav organizam, jedan kancer koji vam razjeda organizam, zalepite flaster i kažete – evo, ovaj flaster će pomoći i rešiti problem oboljenja koje vaš organizam ima. Dakle, nećete, gospodine ministre, ovim ništa rešiti, ovo je samo jedna u nizu foliranja i gubljenja vremena u pogrešnim i promašenim poljoprivrednim politikama u poslednjih 16 godina. Pogrešno bi bilo da kažem da ste vi jedini odgovorni za slom srpske poljoprivrede i sela, vi ste samo grobari srpske poljoprivrede. Neko drugi je krenuo da ubija srpsku poljoprivredu i selo još od 5. oktobra 2000. godine, danas vi, gospodine ministre, Vlada Aleksandra Vučića, završava ovaj grobarski posao, bukvalnog uništenja, završno, srpske poljoprivrede i sela. Dokaz tome je bezidejnost ministara u prethodne četiri, ili sada već pet godina vlasti SNS-a. Za četiri godine vlasti, četiri različita ministra. Vi kao da sledite taj vegetacioni niz da svake godine zasejete po jednog novog ministra poljoprivrede. To govori da vi nemate nikakav dugoročni plan, to govori da vi nemate nikakvu dugoročnu ideju šta sa srpskom poljoprivredom, jer niko normalan sa ozbiljnom idejom, ne bi menjao ministra poljoprivrede na svakih godinu dana. U poljoprivredi je najvažnije dugoročno strateško planiranje i sigurnost koju vi dajete poljoprivrednicima takvim planiranjem. Kakvu im vi sigurnost dajete tako što svake godine menjate ministra poljoprivrede, što svake godine menjate, izmenjujete i dopunjujete zakon koji se tiče poljoprivrede? Ono što želim, najpre, da kažem jeste stanje našeg sela. Pod jedan, čak i u Zakonu o teritorijalnoj organizaciji države Srbije, vi nemate Spomen sela. Postoje gradska mesta i ostala naselja. Sela se ne pominju kao da ih nema, bez obzira što pola Srbije još uvek živi u selu i bavi se poljoprivedom, čak i ako živi u gradu. Druga stvar koja boli naše selo jeste iseljavanje iz sela u manje gradove, iz manjih gradova u veće gradove, iz većih gradova u Beograd, pa u inostranstvo. Dakle, sela nam se prazne, posebno ona granična, na granicama naše države, posebno ona u pasivnim krajevima. Posebna su tema Domovi kulture i uopšte kulturni život naših sela. Posebna tema su žene na selu, koje su ponižene i uvređene od svih prethodnih vlasti, jer kada su i kako dobile bilo kakvo ozbiljno pravo kada su majke, kada su trudnice, kada su porodilje, kada su penzionerke na selu. Ono što je naravno najdramatičnije, uz ovo pražnjenje srpskog sela, jeste podatak da smo između dva popisa izgubili 150.000 porodičnih gazdinstava. Dakle, svako peto porodično gazdinstvo u Srbiji više ne postoji, i vi to nemo posmatrate i gledate propast srpskog sela. Takođe, vi ne primećujete poraznu činjenicu da različiti podaci, različito govore, ali da više stotina hiljada hektara obradivog poljoprivrednog zemljišta u Srbiji, ostane neobrađeno. Neko kaže, pola miliona hektara, neko kaže milion hektara. Koliko tačno stotina hiljada hektara, gospodine ministre, u Srbiji, obradivog poljoprivednog zemljišta ostane neobrađeno? Kako mogu svi ministri u prethodnim Vladama da gledaju neobrađeno obradivo poljoprivredno zemljište, a da ništa nisu učini da podstaknu obradu tog obradivog poljoprivrednog zemljišta. U vreme DOS-ovskog uništavanja poljoprivede, koje vi dovršavate, kao grobari srpske poljoprivede i sela, uništeno je 65 poljoprivedno-industrijskih kombinata. Šta su bili poljoprivedno-industrijski kombinati? Ona ključna tačka poljoprivedno-prehrambene industrije Srbije, koji imaju sve od proizvodnje, preko prerade do trgovine osnovnim životnim namirnicama. Dakle, čitav lanac proizvodnje, prerade i trgovine ostaju u ovoj državi, samim tim i sav profit ostaju ovoj državi. To ste vi od 05. oktobra 2000. godine do danas uništili. Vi biste sada da uništite i prodate i PKB, poslednji ostatak te nekada moćne industrije poljoprivedno-industrijskih kombinata, jedan od najvećih poljoprivedno-industrijskih kombinata u Evropi, koji se nalazi nadomak grada od dva miliona stanovnika, koji ima ogromne površine, koji ima neverovatnu perspektivu. Umesto da država stane iza PKB i da kaže – ovo je strateška grana srpske prehrambeno-prerađivačke industrije koja će da poveže sve drugo što ćemo da pokrenemo u poljoprivedi, vi hoćete i to da prodate. Uostalom, svaka četvrta privatizacija u poslednjih 16 godina koja se tiče poljoprivede i prehrambeno-prerađivačke industrije je propala, a niko nije odgovarao za uništene potencijale srpske poljoprivede. Ono što želim posebno ovde da vam istaknem, jeste vaša katastrofalna ideja dolaska velikog nemačkog proizvođača mesa Tenisa u Srbiju. To jeste nemački ekonomski interes, ali to nije srpski, to nije domaći ekonomski interes. Nama ne treba još jedan veliki evropski tajkun koji će da uništi konkurenciju naših malih domaćih proizvođača, nama treba podrška našim malim domaćim proizvođačima, nama treba udruživanje naših proizvođača u zadruge, nama treba podrška države zadrugarstvu, nama treba obnova poljoprivedno-industrijskih kombinata, nama treba obnova domaće industrije i poljoprivredne mehanizacije. To je ono što vi treba da podržite parama i hektarima koje poklanjate Tenisu, kao da je nama ovde potrebna nova ekonomska nemačka okupacija. Ono što ste vi već prekršili, kao vaše obećanje, gospodine ministre, jeste da ćete do kraja ove godine da uvedete nezavisnu laboratoriju za kontrolu mleka. I evo, nema je. Nema je, gospodine ministre. Već ste, posle četiri meseca na vlasti, prekršili vaše obećanje. Dakle, nema nezavisne kontrole mleka. I dalje se izrabljuju naši proizvođači mleka od, ne znam kakvih otkupnih stanica i varijanti. Ono što želim posebno da alarmiram građane, jeste, da od 01. septembra 2017. godine stranci mogu da kupuju poljoprivedno zemljište u Srbiji, po, pogubnom, Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju, koji su počeli oni pre vas, evrofanatici, a nastavljate vi, najveći evrofanatici u istoriji DOS-a. Dakle, vi želite da od 2017. godine stranci mogu da kupuju poljoprivredno zemljište u Srbiji. Ne vidim da ste išta uradili da to zaustavite i sprečite, a pet godina ste na vlasti, gospodine Nedimoviću. Pet godina ste na vlasti, što niste promenili ovu pogubnu stavku SSP, kao što su uradile sve evropske države koje su ušle u EU. Pogledajte šta je uradila Mađarska i vidite kako su ozbiljne države zaštitile svoje poljoprivredno zemljište od prodaje strancima. Naravno, avgusta 2012. godine, jedna od prvih velikih mera SNS na vlasti bilo je otpuštanje 1.658 agronoma, odnosno asistenata savetodavaca jednom SMS-om porukom. Još uvek ste im dužni neke pare, pa vas i to pitam, gospodine Nedimoviću, kada ćete da platite ljudima ono što ste dužni kada ste ih otpustili jednom SMS-om porukom? Šta ste sve uradili za ovih pet godina vaše vlasti, nadovezujući se na ovu katastrofalnu politiku DOS od 5. oktobra 2000. godine do danas? Pod jedan – vi ste drastično smanjili subvencije poljoprivrednim proizvođačima u Srbiji, vi ste ojadili ove godine poljoprivredne proizvođače sa ovim taksama za navodnjavanje, odvodnjavanje koje naplaćujete i za 2015. i 2016. godinu. Da li ste ikada obezbedili ozbiljne otkupne cene, sigurnost otkupa, sigurnost visine cene? Uništili ste domaću poljoprivrednu industriju mehanizacije. Imamo li da kupimo naš srpski traktor ili će da kupujemo hrvatske koje su oni napravili u fabrici koja je nastala na ledini, a mi smo imali našu fabriku i samo je trebalo da u nju uložimo i da nju osposobimo? Sada mi ne znamo više da pravimo ni traktore, ni motokultivatore, ni svu priključnu mehanizaciju, ni kombajne, ni sve ono što smo donedavno znali da pravimo. Ko je to uništio? Ko sada ne ulaže u obnovu domaće industrije poljoprivredne mehanizacije? To su prava pitanja. Šta je sa zadrugarstvom? Kako to ulazi genetski modifikovana hrana i seme? Sami ste rekli da ste nedavno 11 hektara pronašli. Čekajte, kako to uđe, gospodine Nedimoviću? Ko je to zasejao? Recite ime vlasnika parcele koji seje GMO proizvode. Recite, da li je kažnjen krivično, da li je procesuiran, da li je ko odgovarao za uvoz, promet genetski modifikovane hrane i semena do sada? Ko, kada, gde? Navedite ta imena i te brojke. Ukinuli ste carine na uvoz strane poljoprivredne robe, ubili ste domaćeg proizvođača. Sada razmišljate da ukinete i ove carinske zaštite koje se tiču uvoza mleka, koji takođe ubija konkurenciju domaćeg proizvođača. Sami kažete genijalnu misao, koju građani Srbije treba još jednom da čuju, da nama SSP sa EU, koji je poguban po našem ekonomske interese, ne brani da carinskim i van carinskim merama zaštitimo našu domaću robu. Konačno da neko to kaže. Čestitam vam. Zahvaljujem vam se što je neko otkrio tu istinu da mi imamo pravo da carinskim i van carinskim zaštitnim merama zaštitimo domaću robu od nelojalne konkurencije, od mleka u prahu, od smrznute robe iz robnih rezervi EU, smrznutog mesa. Na to imamo pravo u SSP, i to ne činimo već osam godina. Osam godina sve evrofanatične vlasti od DS do SNS ne štite domaće tržište, domaćeg proizvođača, puštaju uvoznički lobi da divlja, da uništava konkurenciju domaće proizvodnje. Gde je kraj? Kada je kraj? Kada je kraj subvencionisanja stranih firmi koje vi ovde podržavate? Kada je kraj hrvatizacije našeg tržišta? Kada je kraj Todoriću koji je pokupovao sve trgovinske lance u Srbiji i ubio sve domaće trgovine? Odlično, bravo Vučiću – dosta mi je hrvatskog iživljavanja. Dobro si se setio posle pet godina vlasti. Što ne kažeš Todoriću – dosta mi je hrvatskog iživljavanja? Nema dosta mi je hrvatskog iživljavanja u slučaju Todorića i hrvatskih tajkuna koji vladaju Srbijom. Sada, gospodine ministre, šta vi brišete iz zakona u članu 3? Jednu sjajnu formulaciju koja je tu postojala, koja je program Ministarstva poljoprivrede, vi brišete. Poljoprivredna politika i politika ruralnog razvoja Republike Srbije obuhvata mere i aktivnosti koje preduzimaju nadležni organi u cilju: 1) jačanja konkurentnosti poljoprivrednog proizvoda na tržištu, 2) obezbeđivanje kvalitetne i zdravstveno ispravne hrane, 3) obezbeđivanje podrške životnom standardu za poljoprivrednike koji ne mogu svojom proizvodnjom da obezbede ekonomski opstanak na tržištu, ključna stvar, 4) obezbeđivanje podrške ruralnom razvoju i 5) zaštita životne sredine od negativnih uticaja poljoprivredne proizvodnje. Brišete ovih pet stavova člana 3. koji su program ozbiljnog nacionalnog Ministarstva za poljoprivredu, a šta radite? Dovodite državu Srbiju u zavisnost od EU lažnim obećanjima koja traju od 2012. godine. Pet godina lažete građane Srbije da će dobiti EU fondove. Pet godina nema akreditacije Uprave za agrarna plaćanja. Pet godina nema nijednog dinara iz evropskih fondova, vaših praznih priča o našem putu Srbije u EU, koja samo što nije usrećila Srbiju. Što pet godina ne dođe jedan dinar iz tih evropskih fondova? Videćemo za koliko godina će doći ova procedura koju vi sada pokrećete, koja nije ništa drugo, nego novo ucenjivanje iz EU. Oni su pametni ljudi, oni štite svoje domaće porizvođače. Mi ne štitimo svoje domaće proizvođače. Oni će naći 1.000 prepreka da akreditujete Upravu za agrarna plaćanja i 1.000 prepreka da mi izvezemo na njihovo tržište ono što je njima konkurencija, a mi puštamo na naše tržište sve da uđe, bez ikakve kontrole ispravnosti hrane, bez ikakvih prepreka koje štite našeg domaćeg proizvođača. Donosite tri zakona o kojima ovde raspravljamo bez javne rasprave, bez mišljenja nauke, bez mišljenja struke. Za tri godine tri puta menjate ovaj zakon. Jasno je da vi nemate nikakav plan za srpsku poljoprivredu i selo. Godine 2013. smanjili ste sredstva za podsticaj u poljoprivredi ispod 5% koje ste obavezni da iz budžeta izdvojite za to. Godine 2014. smanjili ste subvencije sa 100 hektara na 20 hektara. Godine 2015. smanjili ste subvencije za biljnu proizvodnju sa 12.000 na 4.000. Tri puta manje subvencija od kada je SNS na vlasti u ovoj državi. Vi ste zaista grobari srpske poljoprivrede. Uvozite mleko u prahu, uvozite smrznuto meso iz robnih rezervi EU, ubijate domaćeg proizvođača. Koji IPARD fondovi? Ko siromašan i ko mali u srpskoj poljoprivredi može išta tu da dobije? Za vaše IPARD fondove – da li je tačno da mogu da konkurišu samo subjekti koji imaju preko pet hektara pod voćem? Ko to ima u Šumadiji? U Hrvatskoj je ta granica dva hektara. Da li će IPARD sredstva iz EU dobijati samo vaši prijatelji tajkuni? To je ozbiljno pitanje. Na kraju, zakon o izmenama i dopunama Zakona o vodama kojim oduzimate nadležnost Beogradu, a dajete Pokrajini i povećavate birokratiju i troškove pokrajinske štetne, duple administracije. Zanimljivo, dajete Pokrajini Vojvodini, a brišete iz zakona vodno područje KiM. Otvarate prostor za legalizaciju nelegalnih objekata izgrađenih na vodnom zemljištu bez građevinske dozvole, tipa vikendica porodice predsednika Nikolića na Savi. O čemu ćutite? Ćutite o nezakonitoj eksploataciji šljunka. Ćutite o uništavanju odbrambenih bedema na taj način. Ćutite o neispravnosti pijaće vode. Ćutite o zakupljivanju rečnih tokova od strane stranih firmi. Dakle, SNS je grobar srpske poljoprivrede i sela. Ne može se lepljenjem ovih EU flastera rešiti gangrena i kancer koji je zahvatio srpsku poljoprivredu od 5. oktobra 2000. kada je oslobođenjem carina za uvoz strane robe ubijen domaći proizvođač, privatizovani su svi naši poljoprivredno industrijski kombinati, ubijena je konkurencija srpskih trgovinskih lanaca, puštena hrvatizacija i tajkunizacija naše trgovine i na svaki drugi način favorizovan svako ko ima strani ekonomski interes u ovoj državi. Došlo je vreme da u Narodnoj skupštini Republike Srbije se čuje ekonomski patriotizam, da se čuje da je domaći ekonomski interes prioritet, da je podrška domaćoj privredi, poljoprivredi prioritet. Ne zanima me vaš Centralni komitet u Briselu. Ne zanima me EU. Zanima me naš domaći privrednik i poljoprivrednik. Zanima me naša domaća banka koja će po povoljnim kamatnim stopama da daje povoljne kredite isključivo našem domaćem privredniku i poljoprivredniku. To je ekonomski patriotizam za 21. vek. To je program Srpskog pokreta Dveri. Pozivam vas da se okrenete od tih lažnih priča o evropskim integracijama, od tog gubljenja vremena, od te pljačke iz EU naše privrede i naše poljoprivrede. Pomozite konkretno mladim bračnim parovima koji hoće da se vrate na selo i bave poljoprivredom. Dajte njima 27.000 evra bespovratno koje ste dali stranim firmama za svako novootvoreno radno mesto. Eto vam novootvorenog radnog mesta za svakoga ko želi da se vrati na selo i bavi poljoprivredom. Što nama, građanima Srbije, ne date pare iz našeg budžeta od naših zarada, nego dajete stranim firmama koje dolaze u Srbiju. To se zove moderni koncept ekonomskog patriotizma. Pozivam vas da konačno počnete da se ozbiljno bavite problemom poljoprivede i sela, jer ovo što vi radite je onaj završni, grobarski posao na konačnom uništenju srpske poljoprivrede iz sela. (Goran Ješić, s mesta: Replika.)
Gospodine Ješiću, nemate osnova za repliku. (Goran Ješić, s mesta: Ovlašćeni sam predlagač.) Jeste. (Goran Ješić, s mesta: Dva puta je pomenuta DS.) Nije pomenuta DS, već bivši režim. (Goran Ješić, s mesta: Dva puta je pomenuta DS.) Nijednog trenutka nije pomenuta DS. Reč ima ministar Branislav Nedimović. Izvolite. (Goran Ješić, s mesta: Član 104.) Dao sam reč ministru. Gospodine Ješiću nemate osnova za repliku. (Goran Ješić, s mesta: Pomenuta je DS.) Ne, DS, bivši režim, a vi ste prepoznali. Ne, nijednog trenutka DS. Reč ima ministar Branislav Nedimović. Izvolite. (Goran Ješić, s mesta: Ne možete da date reč ministru pre Poslovnika, on je gost.) Dao sam reč ministru.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Nekoliko stvari zbog javnosti želim, pre svega, da kažem, ako je i ko zaštitio male proizvođače, podsetiću vas da 70% poljoprivrednih gazdinstava ima jednu do četiri krave na prostoru Srbije. Ako je i ko zaštitio njihovu proizvodnju, to je bila Vlada Srbije, pre godinu i po dana, kada je uvela zaštitne mere i kada je sprečila da ogromna količina mleka, po istinu niskim cenama, to je ekonomija, kada je sprečila da to dođe na prostor Srbije i da dodatno devastira ovu vrstu poljoprivredne proizvodnje. Mislim da su to činjenice. Srbija nije imala novac kao EU, da uloži milijardu i po evra u ovaj projekat, ali je Srbija iskoristila svoje pravo koje daju međunarodni sporazumi. Srbija će to svoje pravo koristiti svaki put kada bude ugrožen bilo koji deo njene poljoprivredne proizvodnje, ali kada bude opravdano, interesi postoje na tržištu, a ne samo zato što neko pojedinačno misli da je taj interes ugrožen. Ono što je suština cela priče, pravne obaveze moraju da se poštuju, bez obzira kada one nastaju. To je suština pravne države. Ne sviđa se meni gomila stvari u SSP-u, ali to je ova država potpisala i mora da ih poštuje, a isto tako jedan od alata koji stoji nama na raspolaganju kroz čitav proces evropskih integracija je 175.000.000 evra kroz IPARD projekat. Ja samo želim da znam da li su ovde svi svesni o kolikom novcu se radi i koliki novac stoji pred našim poljoprivrednicima. Da li mi njega treba da se odreknemo? Ja mislim da ne. Zbog toga implementiramo sve ove izmene, propise i radimo sve što možemo da što pre stignemo do tog cilja. Na svakom mestu ću moliti za bilo koje tržište ako može višak naše proizvodnje da se plasira, jer to je ono što je patriotizam. Patriotizam je borba da se za što veću cenu proda proizvod iz Srbije ukoliko je višak, kad se zadovolje, naravno, osnovne potrebe srpskog tržišta. Isto, za mene je patriotizam ono o čemu govorim u prethodnih 120 dana, a to je razvoj prerađivačke industrije na prostoru Srbije. Nama je to devastirano, činjenica je, svašta se desilo 90-ih, od 2000. godine pa na ovamo. Svašta je bilo, ali ono što mora da bi višak proizvoda mogao da nađe kanal kako da ode, jeste da se razvije prerađivačka industrija i sve alate koji stoje na raspolaganju u skladu sa Ustavom i zakonom, Vlada Srbije će koristiti, naročito Ministarstvo poljoprivrede. Jedna stvar, koja se tiče poljoprivrednog zemljišta i neobradivog poljoprivrednog zemljišta, podsetiću samo na jednu stvar. U okviru ovog zakona, izmena Zakona o poljoprivrednom i ruralnom razvoju, predviđen je jedan poseban alat uvođenje tzv. LP sistema za identifikaciju parcela. Mi smo u 2016. godini za 120.000 hektara povećali obuhvat državnog poljoprivrednog zemljišta koji se stavio pod zakup i koji se koristi. Nastavićemo da radimo, to je prvi put, imamo sve lokalne samouprave da su donele godišnje programe davanja u zakup poljoprivrednog zemljišta. Što se tiče poljoprivrednog zemljišta, isto tako moram reći – da, spremamo izmenu propisa u ovoj oblasti da se prilagodimo 1. septembru 2017. godine, da, zaštitićemo naše poljoprivredno zemljište u skladu sa međunarodnim standardima koji postoje. Naravno da ćemo to uraditi i to je interes ove zemlje. Što se tiče genetski modifikovanih organizama, naša Uprava za zaštitu bilja radi permanentnu kontrolu i uhvatili smo one koji su ilegalno zasejali površine na 11 hektara na prostoru Srema i Mačve, podignute su odgovarajuće prijave i vode se postupci protiv tih lica. Nulta tolerancija za proizvodnju GMO. (Petar Jojić, s mesta: Ko je kriv?) Objavićemo sve one koji to rade, naravno, u skladu sa zakonom koji reguliše zaštitu tajnosti podataka. Naravno da ćemo to uraditi. (Petar Jojić, s mesta: Ko je kriv? Gde je inspekcija?) Inspekcija je uradila svoj deo posla. (Petar Jojić, s mesta: Ko je odgovarao krivično.) Ja sam malopre rekao to sve. Što se tiče ostalih stvari, novac postoji na dva različita načina na koja može da se plasira u srpsku poljoprivredu. Jedan je iz nacionalnih mera, dakle iz srpskog budžeta, drugi može da se plasira, ja se nadam u drugoj polovini sledeće godine, iz sredstava koja dolaze iz EU. Što se tiče PKB, još samo to i tu završavam, oko 352.000.000 dinara je PKB bio korisnik sredstava, podsticaja po osnovu mleka i po osnovu kvalitetnih priplodnih grla. Tu apsolutno nije ništa sporno i to je samo dokaz da Vlada Srbije vodi računa o ovom poljoprivrednom kombinatu. Način na koji će se rešavati sudbina ovog subjekta je pred nama. Ono što moramo da vodimo računa i što mora da bude važna stvar, to je da on zadrži proizvodnju.
Zahvaljujem ministre. Povreda Poslovnika, najpre narodni poslanik Goran Ješić. Izvolite.
Predsedavajući, ne znam zašto me terate da tražim povredu Poslovnika, to uglavnom nikada ne radim. Pomenuta je dva puta DS i dajte mi tih 60 sekundi da kažem nešto.
Nije pomenuta DS.
Jeste dva puta, nemojte molim vas.
Izvolite. Tražili ste povredu Poslovnika. Izvolite. Tražim povredu Poslovnika da bih vam ukazao da prosto poljoprivreda je najeksploatisanija tema uz Kosovo u demagoškim debatama u ovoj zemlji. Da li smo danas ovde da slušamo demagoške stvari ili smo danas u 1983. godini i ovo je Savezna skupština SFRJ ili smo u nekim drugim okolnostima posle pada Berlinskog zida na koji mi nismo uticali? Pominjanje DS i DOS-ovih ministara u kontekstu da se rasturila poljoprivreda, samo ću vas podsetiti na jedan egzaktan podatak, da tek od 2007. godine imate višak poljoprivrednih proizvoda koje možete da izvozite, posle 1991. godine. Tek od 2007. godine, kada je ta DOS-ovska vlada uzela zemljišta i dala poljoprivrednim proizvođačima. Tek od tada. Da ne pričam o vodama Vojvodine i ostalim stvarima, nadam se da ću dobiti reč posle ovoga. Hvala. (Boško Obradović, s mesta: Replika.) Samo trenutak. Gospodine Ješiću, da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne.) Gospodine Ješiću, naravno da svako ima pravo i mogućnost da govori, svako od 250 poslanika i to pravo vam niko ne može oduzeti, ali ne možete govoriti onda kada vi želite i kada vi hoćete, već u skladu sa Poslovnikom o radu Narodne skupštine Republike Srbije. (Goran Ćirić, s mesta: Pomenuta je DS, dva puta. Proverite.) Pomenut je bivši režim, a ne DS i ja sam iz tog razloga smatrao da nemate osnova za repliku. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović, replika.
Poštovani predsedavajući, ja ne bih ulazio u ovu raspravu ko je više kriv za propast srpske poljoprivrede, sela, od DS ili SNS. Dakle, to jeste jedna velika dilema i nadam se da ćemo u nastupajućem periodu imati vremena da utvrdimo koliko se ministara poljoprivrede promenilo za ovih 16 godina, od 5. oktobra 2000. godine i koliko je zapravo uništeno srpske poljoprivrede, srpske prehrambene prerađivačke industrije, srpskih agro banaka i svega onoga što bi trebalo da bude u funkciji srpske proizvodnje. Ono što moram vas gospodine ministre da pitam, vi ste otkrili jednu genijalnu stvar, da ste pre godinu i po dana shvatili da postoje i elementi carinskih i vancarinskih zaštita. Bravo! Zaista, to je veliko otkriće da SNS posle tri godine vlasti sazna da postoje carinski i vancarinski oblici zaštite domaćih proizvođača kada ih ugrožava nelojalna konkurencija iz inostranstva. Genijalno otkriće. Trebalo je Aleksandru Vučiću tri godine da se seti zaštite naše robe u odnosu na stranu robu koja uništi naše domaće proizvođače. Recite mi, šta ste za ovih pet godina vlasti SNS uradili na obnovi poljoprivredno-industrijskih kombinata, na obnovi industrije poljoprivredne mehanizacije? Evo, navedite mi jedan primer gde ste vi obnovili poljoprivredno-industrijski kombinat, gde ste obnovili prehrambeno-prerađivačku industriju, gde ste obnovili neku domaću Agrobanku, gde ste uradili nešto na podršci domaćem ekonomskom interesu. Koliko još godina treba da vlada SNS da biste se vi setili da postoji srpski seljak i da treba pomagati i njemu, a ne samo „Tenisu“ i stranim firmama koje dolaze u Srbiju?
Vreme, gospodine Obradoviću. Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite. (Goran Ješić, s mesta: Kako sad Orlić?)
Hvala, gospodine predsedavajući. Ako je slučajno bilo kakvih nedoumica, direktan osnov – pominjanje stranke. To je to. Inače, što se tiče pominjanja nekih drugih stranaka, možda ih je bilo, ali ja sam čuo da se pominjao neki DOS. To sam čuo jako dobro i potpuno razumem što se pominjao. Potpuno razumem, zato što, iako se mnogi možda posredno prepoznaju, neće moći direktno niko, a tiče se direktno onoga ko uporno replike ovde izaziva i čini to i danas. Ja razumem, npr, da taj neko pominje ovde SNS i pominje termin evrofanatizma, iz logičnog razloga što ništa o Evropi ne zna, niti bi on bio kadar da proceni šta je fanatizam, a šta je realna politika, niti bi uopšte bio kadar da bilo šta kaže na temu Evrope, a da to ima bilo kakvog smisla. Ne može neko, dame i gospodo, ko sebe predstavlja za nekakvu novu Evropu, zamislite koliko to samo smešno zvuči, a pri tom pojma nema šta su npr. osnovne vrednosti Evrope, da su to plemenitost i viteštvo, a da ni plemenitost ni viteštvo nije fizičko nasrtanje na žene, da ni plemenitost ni viteštvo nije verbalno nasrtanje na žene, da ni plemenitost ni viteštvo nije isturanje koleginica da kažu ono što neko drugi hrabrosti nema. Taj neko sebe predstavlja za Evropu. U najmanju ruku to je tragično smešno. Zašto taj neko DOS spominje? Iz jednostavnog razloga što ga mi često podsećamo da upravo tom nekom novom DOS-u sam pripada, a što mu ne dolazi nekako pravo. Ali, to je, dame i gospodo, ne samo istina, to je jedino logično, jer Sveto pismo beše pominje – spomeni se čoveče. Ako ćemo da pričamo o nekim univerzalnim mudrostima, da li beše možda Knjiga Mojsijeva, Glava III, ona rečenica – iz praha si postao, u prah ćeš se vratiti. U tome može da prepozna i svoju sudbinu i svoju realnost, jer da prevedem, za potrebe ove diskusije, na njegov jezik, odnosno da prilagodim njegovom uzrastu - iz DOS-a je postao, u DOS se jedino može vratiti. Hvala vam lepo.
Gospodine Obradoviću, malo čas sam vam dao osnova za repliku jer sam mislio da ćete dodatno pojasniti pitanja koja ste postavljali tokom rasprave, a vezana su za temu, ali niste to učinili i izazvali ste repliku kada je reč o Poslaničkom klubu SNS. Sada nemate osnova za repliku i nastavljamo dalje po redosledu prijavljenih predsednika poslaničkih grupa i ovlašćenih predstavnika. Želite povredu Poslovnika? Izvolite. Povreda Poslovnika, narodna poslanica Marija Janjušević.
Poštovani predsedavajući, ukazujem na povredu Poslovnika, član 27. Vi ste dužni da obezbedite da se ovde radi kako treba i da odolite bilo kakvim pritiscima, jer stvarno je potpuno neobično, da ne kažem smešno, da vi nakon intervencije poslanika SNS i ličnog obraćanja i prilaska vama, uvek promenite svoju odluku i na neki način se izvinite što ste Bošku Obradoviću dali repliku. Moram da vam kažem da se to sa strane vrlo lepo primećuje. Još jednom ću zamoliti da mene lično ne vređaju kolege, jer ako se obraćam, obraćam se u ime građana koji su me birali i u svoje lično ime, a ne da bilo koga branim. Zahvaljujem vam ubuduće što ćete na argumente koje iznose Dveri odgovoriti adekvatnim kontra argumentima ili reći – ovo nije tačno, ovo nije tačno, a ne da se pozivate ponovo na neke žene koje ste primorali da izjave da su trpele nasilje i da lažu kao što lažu i ostale njihove kolege iz SNS kada izjavljuju da su Dveri nasilne. Zahvaljujem.
Koleginice Janjušević, nisam primetio da sam uputio izvinjenje, pogrešno ste protumačili, zato što sam dao reč gospodinu Obradoviću. Moje je pravo da odlučim da li ću gospodinu Obradoviću dati reč, ali sam rekao da sam gospodinu Obradoviću dao reči smatrajući da je želeo da dodatno pojasni pitanja koja se tiču konkretno teme. Umesto toga izazvao je bespotrebne i nepotrebne replike kod Poslaničkog kluba SNS i smatrao sam da u nastavku sednice nije imao osnova za repliku. Vas sada pitam, da li želite da se Narodna skupština u Danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Marija Janjušević, s mesta: Da.) Zahvaljujem, gospođo Janjušević. Povreda Poslovnika, narodna poslanica Sonja Vlahović. Izvolite.
Hvala, poštovani predsedavajući. Član 107, povređeno je dostojanstvo Narodne skupštine, što ste i sami posle toga prokomentarisali, da je kolega zloupotrebio povredu Poslovnika. Borimo se za rodnu ravnopravnost polova, muškarca i žene, i u toj borbi trebamo da zapamtimo da ne smemo da izgubimo najlepše osobine koje krase jednu ženu, a to je da bude i ostane nežniji pol, a isto tako da muškarci budu i ostanu džentlmeni. Nažalost, kolega je u ovoj borbi odavno izgubio tu osobinu. Ne samo onda kada je postao poslanik, već i ranije. Izgubio je najlepšu osobinu muškarca, da bude i ostane kavaljer i džentlmen, onog momenta kada je povredio ženu, našu predsednicu Maju Gojković. Ali, nije povredio samo nju, nego je povredio sve poslanice, 85 poslanica, a povredio je i sve one žene koje su glasale za njega, zarad kojih je on danas ovde. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ne znam zašto ste tako pasivni u ovoj raspravi. Stiče se utisak da je Skupština postala mesto na kome je moguće izgovoriti bez ikakvih posledica nešto što je nemoguće na bilo kom drugom mestu. Pa, zamislite ako argumenti koje slušamo u ovoj diskusiji postanu argumenti koji treba da regulišu, recimo, svakodnevni život i poslovanje ljudi u sektoru privrede kojim se vi bavite. Vi morate da odgovorite na neka pitanja na koje je život već dao odgovore, da ponovite te odgovore. Da ponovite kakva je sudbina ideje da se u Srbiji može razvijati kolhos u 21. veku, a to je pravo ime za kombinate. Da ponovite kako će se završiti svaka ambicija da država pravi svoje bankarstvo. Da kažete istinu o onome što se u ovom društvu desilo, bez ikakvih ambicija da sada lepimo jedni drugima etikete, besmisleno je to. Vreme je faktor. Ako nismo raščistili sa Miloševićevim devedesetim onda kada je to imalo smisla posle 5. oktobra, a nismo, danas je potpuno besmisleno prelaziti preko svega onog što je u međuvremenu postalo nesporno. Pa, sami ste rekli kako izgleda prosečno domaćinstvo kada se govori, recimo, o stočarstvu. Od jedne krave do četiri krave. Pa, hoćemo li sa takvom poljoprivredom da zadovoljimo potrebe našeg društva, a naspram sebe imamo „Kempinu“ ili „Nestel“? Zašto ne kažete istinu, što je došlo… (Narodni poslanik dobacuje s mesta.) Pričaću ti o „Fidelinci“, naučiću te i o tome nešto, zato što radim i od toga živim, ne živim od blebetanja. Znači, što ne kažete zašto je došlo do povećanja proizvodnje mleka u EU? Zato što je posle 45 godina Evropska komisija ukinula penalizaciju za proizvodnju mleka preko propisanih kvota, jer mi ovde zagovaramo komandnu ekonomiju. Hoćemo komesare ovde da uvodimo? Hoće biti prirodan otkup žita i svega drugog? Ovo je 21. vek. Kada govorimo o agraru, mi govorimo, nažalost, o socijalnom problemu koji uništava ovo društvo i ljude koji su njegov sastavni deo. To nije biznis. U Americi jeste. Znate kako ih tamo zovu? Crveni vratovi. Zato što su stalno na suncu. Zbog toga su izmislili i džojstik i lasersko navođenje i klimu i muziku u traktoru i posed od sto hektara da bi to sve imalo smisla, jer mora biti ekonomski održivo. Koliki je prosečan posed u Srbiji, ne govorim za Vojvodinu, nego za Srbiju? Tri, četiri hektara, ispod tri, sad zavisi. Pa, kako na tome može ekonomski da se opstane? Ne može. Hoćete vi to sami da rešite? Pa, nećete. Jel oko nečeg treba da se dogovori ova Skupština? Hajde makar više da ne dokazujemo na seljaku da je materija neuništiva. Četrdeset posto stanovništva nam živi na selu. Kakav je to život? Kakvo je obrazovanje na selu? Kakva je zdravstvena zaštita na selu? Kakav je kulturni život na selu, taj koji ima ideju da se ljudi vraćaju na selo? Šta ga čeka na tom selu? Valjda postoji neka ozbiljnost. Mi smo ovde došli da bi rešavali probleme. Jel postoji neka zemlja koja ima razvijen agrar bez subvencija? Imamo primere zemalja koje izvlače maksimum iz te podrške i onih koji baš ne funkcionišu. Pa, kako izgleda naša politika subvencija? Ja se sećam jedne izborne kampanje, nije bila tako skoro, kada je politika subvencija bila takva da se podržavalo domaćinstvo, a ne onaj ko je proizvođač, zbog toga što ne glasaju krave. Onaj ko ima sto krava i onaj ko ima jednu dobiće istu subvenciju po domaćinstvu, jer se tako kupuju dva glasa ili 20, koliko tu već živi. To moramo da menjamo. Tačno je ovo što je rekao jedan od prethodnika kada je pomenuo tu vrlo konfuznu politiku koja se vodi u agraru. Nije samo osobina Vučićeve Vlade, ali je veoma loše što je tako to lutanje. Četiri ministra za pet godina. Hoćete da vam kažem kako je bilo pre toga? Bio je Veselinov dve godine, pa je onda bio Stojan Jeftić, pa je posle bila Ivana Dulić, pa njen zamenik Živko, pa je onda došao Sloba Milosavljević, pa posle Slobe Milosavljevića Dušan Petrović, bio je Dragin. Zamislite sada čoveka koji živi u polju, koji radi i koji treba da shvati da postoji tu neki plan, da postoji plan i da ova zemlja zna šta hoće sa agrarom. Rekao vam je poslanik iz DS – pa mi smo 2007. godine prvi put došli do nekog viška u našem agraru. Do tada se stezao kaiš. Zašto je to tako? Možda zbog toga što nije sprovedena komasacija 50 godina. Vi danas imate, i to su fundamentalni problemi i to moramo da rešavamo, nije tačno da „Tenis“ samo u Srbiju želi da dođe. To je multinacionalna kompanija praktično. Jeste privatni vlasnik, ali karakteristike te kompanije su globalne. Zato što je svako nacionalno tržište, u agrarnom smislu, saturisano, zatvoreno, pa i naš agrar beži, ne može ovde da se zadovolji, pa i „Fidelinka“ ide u Bosnu, i na Kosovo, i u Crnu Goru, i u Albaniju, i u Makedoniju, pa gleda kako da stigne u Skandinaviju i bude konkurentna američkom brašnu koje se tamo prodaje. Ne možemo da opstanemo ako smo sami sebi okrenuti. U našem je interesu da dođe ovde „Tenis“. Naravno da treba sve kontrolisati, ali je u interesu da dođu ovde ljudi koji imaju znanje i imaju potencijal da, podižući svoje performanse, podignu performanse čitave industrije. Recite mi jednu ozbiljnu kompaniju u Srbiji, ne agrarnu, nego kompaniju, a za agrar je to posebno važno, koja može da prati šta se dešava u svetu, a da nema strane konsultante. Kako možemo da razvijamo svoje voćarstvo, da, recimo, hoćemo da hranimo Rusiju svojim voćem? Kako možemo u tome da budemo efikasni ako ne pratimo i ne znamo šta se u svakom trenutku dešava u svetu? Poješće nas konkurencija. Svaki ozbiljan izvoznik ovde to već radi. Mi sad učestvujemo u parlamentarnoj raspravi, koja je sve, samo ne nešto što mora da bude ozbiljno. Vi ste dužni da stavite tačku na to. Kakva državna agrarna banka? Pa, mi nemamo problem sa tim. Mi imamo problem sa činjenicom da su naše banke pune novca, pune, da plaćaju negativnu kamatu za taj novac, a da nisu spremne da ga ulože u posao. Zbog čega? Strašno su konzervativne i pamte i ne žele nikakav rizik da preuzmu. Zašto tako mogu da se ponašaju? Zbog toga što je privredi i država konkurencija. Pomenuo sam vam pre neki dan kako teče ta jesenja setva. Reći ću vam, u tri dana vam skoči na tržištu pšenica, sa 15 dinara ode na 18,5. Da promenite cenovnik u lancu, potrebno vam je mesec dana. Nije to hrvatski lanac, znači, ni „Merkator“, ni „Idea“, ni „Roda“, nije to Todorićev hir. Pa, u našem interesu je valjda bilo da ovde dođu pa da dobijemo konkurenciju, kao što nam je u interesu da dođu i svi drugi i da uslugama zaslužuju naše poverenje. Uostalom, ako se uvodi taj kriterijum podobnosni, pa, iza Todorića je Sberbanka, koliko ja znam. Oni su dali 600 miliona evra za investiciju koja je njemu bila potrebna, da bi i dalje mogao da razvija svoje poslovanje. Pa, zašto je Todorić dobar Rusima, a nije dobar nama ovde u Srbiji, a pritom nam se Rusija svakog dana sugeriše kao spas i izlaz iz situacije u kojoj se nalazimo? Pa, dajte nešto da učimo od tog sveta. Pa, Putin je pre četiri-pet dana prodao 20% „Rosnjefta“ Katarima i Amerikancima, 19,96%, a pre toga isto toliko „Britiš petroleumu“. Znači, on je prodao 40% najjače nacionalne kompanije strancima, a ovde je strani kapital problem. Onda da idemo dalje. Vi to vrlo dobro znate. Recite mi – na čijim posedima su najveći prinosi? Čije zemljište je najbolje i najefikasnije obrađeno? Gde postoji kontinuitet u proizvodnji? Da li su to oni koje ovde pežorativno nazivamo tajkunima ili su ljudi koji pokušavaju da prežive tako što licitiraju zemlju iz godine u godinu? Mi ako hoćemo da budemo konkurentni, ako hoćemo da nahranimo ovu zemlju, pa nije sad spuštanje carina ili, recimo, politika vancarinske zaštite i vaših prelevmana, tako smo i mi štitili 2003. godine i Živković je bio premijer, kada su od nas u toku pregovora u Fizibiliti studiji tražili da se vratimo na politiku kvota u industriji šećera, kada je cela zemlja likovala optužujući nas zbog one izmišljene „šećerne afere“, koja je zapravo bila posledica činjenice da se performansa u našoj industriji šećera podigla za tri godine sa 60.000 tona na preko 200 i otišla dalje da se razvija u međuvremenu. To je bio problem za Francuze i za Holanđane. Ali, tada nije bilo patriotizma kome je moralo biti mesta u tom trenutku, pa reći – mi štitimo svoju privredu. Ne, nego smo svi kriminalizovani zbog toga što smo razmišljali o interesu zemlje i nismo dozvolili da se vratimo na politiku kvota. Recite mi vi sada, kad pogledate tu mapu Srbije, kako mislite da razvijate agrar bez komasacije, bez ukrupnjavanja poseda? Piše na papiru da neko obrađuje 500 hektara. Na koliko parcela? Na 30, 40, zavisi. Kako možete da organizujete sistem navodnjavanja? Kako može da bude efikasan u svom poslovanju? Šta je strašan problem danas za poljoprivrednog proizvođača, ne govorim za neku kompaniju? Nema izvesnost u poslu kojim se bavi. Svake godine mora da licitira za zemlju. Dajte da se dogovorimo da kažemo – ljudi, okej, na deset godina zakupljujete zemlju. E, onda će neko uložiti u poljoprivrednu mehanizaciju. Nije nam propala zbog toga što mi nismo cenili IMT ili „Zmaj“, nego zbog toga što potrebe tržišta na koje je ta industrija bila usmerena 50 godina. One su postale minimalne i nisu bile adekvatne da bi bio taj posao održiv. Žao mi je, preoteli su neki drugi – „DŽon Dir“, „Klas“, da ne nabrajamo, „Belarus“, ali na prste jedne ruke možemo da nabrojimo koliko je nove mehanizacije prodato na Novosadskom sajmu. Znači, nešto se menja, nešto se desilo u međuvremenu. Neće rasti performanse našeg agrara kao što su rasle u prošlosti. Naprotiv, sada to ide dole, nešto što je veoma važno, to je prerađivačka industrija. Mogu da vam govorim, u tome sam svaki dan. Bez ozbiljnog plana, to je bio rezultat jedne planske ekonomije, donese partija odluku i onda se napravi, koncentriše se u jednom prostoru 60.000 tona skladišnog prostora, pa mlin, pa testera, pa pekara, pa skrobar i to tako ide. Pa tako bude u Subotici, tako bude u Kikindi, tako bude u Topoli, tako bude u Pančevu. Znači, to je bila politika, iza toga je stajala država. U međuvremenu je taj sistem prevaziđen, to je propalo. Zato smo nasledili PKB 2000. godine, sa sto miliona maraka duga. Kako smo to rešili? Država je konvertovala potraživanje u vlasništvu. I? I, onda nastavila da troši u jednom nerentabilnom sistemu. Onda se pojavio gradonačelnik Beograda sa idejom da će on, da će Beograd uzeti sebi PKB, pa onda Beograd raditi ono što država nije znala. Kako se to završava? Pa, propast. Ne može to više da funkcioniše. To je nekada moglo. Nekada je bilo efikasno. Nekada su dolazili ovde američki predsednici, pa ih odvedu da obiđu PKB i dođu u PKB, sačeka ga direktor i kaže – e, ovde možete da idete u obdanište, u školu, možete da radite, ovde možete i da umrete. Sve imate u okviru ovog našeg PKB-a. Amerikanci su snimali film o „Servo Mihalju“ iz Zrenjanina. Dvadeset pet posto hrane bivše Jugoslavije proizvodio je taj kombinat, ali to je kraj. Nisu se transformisali. Tada smo neke druge priče pričali. Srbovali, ali tada bar nije bilo iskustvo koje sada imamo. Zbog toga morate da stanete na put ome. Najgora je demagogija i populizam. Agrar to ne trpi. Vi to vrlo dobro znate. Zato nam je propalo, pogledajte vaša Mitrovica iz koje dolazite, pa „Mitrosrem“, pa gore Srem Šid, pa sve otišlo do đavola u deset godina. Zato što svaka reč ima nenadoknadivu štetu i to tera ljude odavde. Nama je potreban „Tenis“ i drugi su nam potrebni. Gde ćemo naći kapital? Evo, sada čitamo da su neke banke komercijalne potpisale ugovore, država je posrednik, pa će pomagati mala i srednja preduzeća sa kamatom 7,5%. Čekajte, 7,5% kad je nulta kamata u EU. Pa, kako možete da budete konkurentni sa tim? Pa, koliki profit treba da bude da bi se generisala moć vraćanja tog novca? Pa, to je neodrživo. A, zašto je tako? Politički rizik. Mi tome ne treba da doprinosimo, mi treba to da rešavamo. Ako razgovaramo o agraru, naravno da treba iskoristiti podršku EU. Ja ne uskraćujem mogućnost da nam drugi pomognu. A, jel pomažu? Jer ima neko ovde poslovno iskustvo, recimo u agraru saradnje sa Ruskom Federacijom, pošto se ovde ona pominje kao pojas za spasavanje. Nemam ništa protiv njih. Jer ima neko to iskustvo? Jel znate nekog poslovnog čoveka koji se bavi agrarnom proizvodnjom koji pristaje da radi sa partnerom Ruske Federacije, bez bankarske garancije koja se stavi na sto. Kako prolaze naši proizvođači mlečnih proizvoda? Rusi uzmu brazilsku „fetu“ ukoliko je cena konkurentnija u odnosu na našu i to je ono što se dešava. Naše jabuke vrate ukoliko ne zadovoljavaju neke standarde. To je u skladu sa njihovim interesima. Mi moramo definisati naš. Naš interes je, apsolutno, transformacija agrara i rešavanje tih socijalnih problema. Mi ne možemo da imamo efikasan agrar ako su njegove performanse te koje ste vi pomenuli. Govori se o potrebi zaštite proizvođača mleka. Apsolutno, da, to je potrebno ali odmah se mora reći koliko će to trajati. Definisati procedure koje će ljudima omogućiti da se transformišu inače nema smisla da vi štitite individualne proizvođače koji imaju jednu, dve, tri ili četiri krave, doveka, jer tako ugrožavate sve one koji su korisnici tih usluga. Jer za stanovništvo je važna cena po kojoj će dobiti neko mleko i ne mislim da je problem za naše ljude činjenica da se neki mlečni proizvod pravi od gustina koji stiže iz EU. Ako nije problem za Grke što bi bio problem za nas ovde, ako je cena dobra. Mislim da vi niste štitili tom merom, niste štitili samo proizvođače mleka nego i prerađivače, što je isto tako važno. Mi imamo vrlo razvijenu industriju i o tome treba voditi računa. Bilo je velikih investicija pre dve godine, 400, 500 miliona evra je dato između ostalog i za sektor koji je direktno pod uticajem vaših mera, i te subvencije su tim ljudima pomogle. Sada naravno treba skloniti tu zaštitu jer se spustila cena mleka, a podići konkurenciju. Nikome ne odgovara ako taj status kvo bude vjek i vjekova. Ne znam zašto isto tako to prećutkujete. Ne postoji SNS i LDP selo, toga nema, postoji samo socijalna bomba i u svakoj kampanji kada odemo, a ne govorim vam sada o brdsko-planinskim područjima, a možemo i o tome da pričamo, ali u ovoj kampanji sada prolazimo kroz Mitrovicu pa idemo u Šid, pa stanemo u selu, bakica otvori vrata, 75 godina, nema penziju. Šta se dešava sa penzionim fondom u poljoprivredi? Kako on funkcioniše? Koliku penziju isplaćuje? Šta se dešava sa kategorijom registrovanog poljoprivrednog gazdinstva? Znači, moraš da se registruješ, da plaćaš porez, a onda računaš da ćeš dobiti neku subvenciju. Onda država nije u stanju da ti da tu subvenciju zbog toga što nema para. Koliko ja znam svaka vlast voli da deli novac, niko ne voli da seče. I, sa tim treba da raščistimo, pa neka odavde ode neka normalna poruka, da smo se oko tog elementarnog reda dogovorili. Branite evropsku orijentaciju zemlje. To ne sme da zavisi od jedne čokoladice ili od nečijeg hira. Uvek komšija komšiji u tom poslu trlja nos i Hrvati su pošli toplog zeca, Slovenija im je radila ono što oni nama danas rade. Ali, to je periferno u odnosu na štetu koju ćemo mi sebe izložiti ukoliko dovedemo u pitanje tu orijentaciju. To ima direktno veze sa vašim poslom. Moramo da razmišljamo šta će se desiti naredne godine kada banke počnu da se rešavaju NPL, a veliki broj tih NPL vezan je za agrar, veliki i značajan. Šta će biti sad sa tim? Šta će biti sa našom konditorskom industrijom? Nije u prvom trenutku agrar, ali je veoma važni i povezano je. Mogu da vam nabrojim stotine hiljada tona silosa koji se nalaze u ovom trenutku u nekom NPL srpskog bankarstva, zalagani, propali, ne mogu da se pokrenu, stoje tu prazni. Bilo je tu puno projekata, država je pomagala taj projekat, onih podzemnih skladišta, dala neku privremenu meru da bi se nešto saniralo, ali sve to je oročeno. Strategija i nemojte da ćutite. Ne mislim da smo mi u problemu kada to moramo da objašnjavamo, ali odavde mora da ode jasna poruka. Svesni smo okolnosti u kojima se nalazi naša zemlja. Jako je težak položaj srpskog agrara i u perspektivi on je neodrživ na ovim osnovama. Moramo da ukrupnimo posede. Moramo da počnemo da funkcionišemo u skladu sa principima tržišne ekonomije da budemo konkurentni, da uradimo ono što su uradili oni koji su naša konkurencija. Da se otvorimo prema svetu, da sva znanja koja su nam potrebna iskoristimo, ali ne da uništimo ono što ovde postoji nego da to osposobimo da možemo na svojim nogama da stoji. Niko ovde ne dolazi ni zbog čega drugog osim zbog profita i u tom profitu ima deo neke koristi za Srbiju i to treba da se štiti. Ako odavde ode poruka koju slušamo, puna populizma, demagogije, isključivosti, tog glupog nacionalizma, ljudi će se okrenuti na drugu stranu. Ono što svako danas trči trku koju trčimo i mi, pri čemu mi trčimo sa 30 godina zaostatka i jedni druge saplićemo. Što se tiče ovih predloženih zakona, naravno, da ćemo podržati ideju da počnemo da koristimo predpristupne fondove EU i bićemo nemilosrdni u kontrolisanju svega toga. Ne u smislu nekih zloupotreba, nego u ispunjavanju onih neophodnih preduslova jer je tako za svakoga, a sve ovo drugo to je pitanje politike i oko toga treba da se borimo i kako afirmisati zadrugarstvo i kako zaštiti klastere, podići agrarni sektor i naravno kako stati na put gluposti kojih je prepuna naša svakodnevica i političke neodgovornosti.
Zahvaljujem gospodine Jovanoviću. Reč ima ministar Nedimović.
Poštovani predsedavajući, poštovani poslanici, ja bih se zahvalio vama gospodine Jovanoviću na konstruktivnoj raspravi i na tome što podržavate naš put u borbi da dođemo i do načina kako da naši poljoprivredni proizvođači i prerađivači dođu do izvora finansiranja koje nam pruža EU. Ja ću samo, iniciran vašim govorom reći nekoliko stvari. Ako je i po čemu poznata Evropa, to je po zajedničkoj evropskoj agrarnoj politici. Tako suprotstavljena Evropa pre 30, 40 godina našla je načina da oko ove teme nađe zajedništvo. Mislim da je upravo poljoprivreda jedna od stvari u Srbiji oko koje mora da se postigne tačka saglasja iz jednog prostog razloga. Svi smo svesni da je teško stanje, a način na koji možemo da idemo dalje, sigurno da nisu populističke mere iz jednog prostog razloga, niti mi imamo novca dovoljno da možemo da izdržimo populizam niti naša konkurencija ima vremena da čeka na nas. Neće nas niko da čeka. Tržište je to koje opredeljuje pravila igre. Upravo želim da predstavim na takav način da od tržišta, srpskog tržišta, tržišta CEFTE, tržišta Evrope, drugih tržišta zavisi od toga kako ćemo mi usmeravati finansijska sredstva u narednim godinama, iz jednog prostog razloga. Ako na tržištu kažu sva istraživanja na srednji rok da je dobro proizvoditi određene vreste voća, određene vrste povrća, goveđe meso, ribu, pa, naravno da mi kao država treba da nađemo načina da podržimo takve i proizvodnje, ali i prerade. Čuo sam pre nekoliko nedelja jednu tezu da sam promašio temu kao ministar poljoprivrede. Možda je moguće, vrlo verovatno. Svi koji rade moraju i da greše. A tema je bila vezana za prerađivačku industriju - da li ministar poljoprivrede treba da se bavi i ovim temama? Da li Ministarstvo poljoprivrede treba da se bavi ovim temama? Pa, naravno da treba da se bavi. Jedan od kanala kuda se plasira poljoprivredni proizvod jeste i prerađivačka industrija i apsolutno se slažem da je nama neophodno generisanje svih onih koji žele da ulažu u ovaj sektor, bez obzira da li su oni poreklom iz Srbije ili sa strane, pre svega zbog standarda koji se uvode. Ja sam malopre vama ovde govorio o standardima koje mi moramo kao država da ispunimo u pogledu fitosanitarne zaštite da bismo naše voće izvozili na određena područja, i to su pravila igre. Možda se nekom ne sviđaju, možda se nekom sviđaju, ali su to pravila igre. Još jednu stvar koju želim da kažem na kraju, tiče se, gospodin Jovanović nije bio tu kad sam govorio o toj stvari, a vezano je za penzije u oblasti poljoprivrede. To je toliko teška tema. Ja prosto još jednom kažem, ne mogu da verujem da onaj ko je utvrdio da se isto plaća penzija i za hektar i za 100 hektara da to može biti isto. Ja ne mogu to da prihvatim kao neku činjenicu koja u logičkom nekom sklopu normalnog razmišljanja moguća. Moramo da postignemo konačno jedinstvo oko toga na koji način da se ophodimo prema ovim ljudima. Mislili smo da su doneli neko rešenje pre 10 godina. Pa, evo, šta smo proizveli. Hvala svima ovim raspravama koje idu u dobrom pravcu, da prepoznaju poljoprivredu kao važan segment, a imaćemo još mnogo teških rasprava u ovom parlamentu, naročito u pogledu ovih stvari, kada se budemo morali transformisati i proizvoditi alate da se prilagodimo tržištu kako bismo imali šansu da preživimo.
Gospodine Jovanoviću, jeste pomenuti dva puta u kontekstu zahvalnosti kada je reč o konstruktivnoj raspravi. Izvolite, dobićete dodatna dva minuta. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospodine ministre, opet predlažem da pročitate knjigu „Zašto narodi propadaju“, objavio je Klio, izašla je sada, na Sajmu knjiga ste mogli da je uzmete. Ključno pitanje za opstanak svakog naroda je pitanje ekonomske slobode, a pitanje ekonomske slobode determiniše, određuje politički sistem, a ne naše želje. To od vas u oblasti agrara zavisi. Znači, od vas zavisi prvo da li ćete početi da govorite po cenu da to plaćate svojim rejtingom. U Zrenjaninu smo imali industriju za preradu kukuruza, koja je pravila 110 derivata kukuruza, IPOK…najveća kompanija za preradu kukuruza iz Amerike tog vremena, kraj sedamdesetih je dolazila ovde da vidi šta se radi. Mi danas nemamo ni jednu skrobaru. Izvozimo primarne proizvode. Na to treba da se fokusirate, da postavite ta pitanja. Ključno, ekonomska sloboda, privatna inicijativa, preduzetništvo, ne „Kolhozi“, da kažete – kombinat je propao zato što je prošlo vreme i to više ne može da se vrati. Koliko će nešto koštati, onoliko koliko je neko spreman da plati. To se od vas očekuje. A, naravno da je crna rupa pitanje penzija na svakom koraku, posebno poljoprivrednika. To je katastrofa i to moramo da vidimo kako ćemo to da rešavamo, jer taj penzioni fond ne može da se puni tako što ćemo iz budžeta prebacivati pare, nego valjda treba da se digne performansa te grane privrede, a nećemo je dići mi jer i ovakvi kakvi smo nismo bili sposobni da uradimo to u međuvremenu. Potreban je neko sa strane, neki „Tenisi“, po jasnim pravilima, uz poštovanje onog što je ovde autentični interes i agrarnog proizvođača i potrošača.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Muamer Bačevac.
Uvaženi poslanici, uvaženi ministre, uvaženo predsedništvo, meni je drago da smo danas imali zaista jednu kvalitetnu raspravu i to, pre svega, mislim zahvaljujući samom ministru koji je u početku bio jako konkretan, jasan i decidan. Žao mi je što smo ulazeći u jedan populizam i nekakvu demagogiju došli do ovog sada trenutka, a to je trenutak prevaziđen u ozbiljnim nacijama, narodima i državama sukoba između etatizma ili koordinisanog, dirigovanog razvoja i u ekonomiji i poljoprivredi i slobodnog tržišta. Te teme su za sva ozbiljna društva završene, osim za društva u kojima populanti žele da vode glavnu temu. Ima još poneka zemlja u južnoj Africi i u Južnoj Americi, u kojoj etatisti i populisti nameću svoje stavove. A, istorija je pokazala da dirigovana ekonomija nije ništa više nego jedna ozbiljna krađa građana i zloupotreba njihovog rada. Mi, čini mi se, se odaljismo dosta od naše današnje teme, a to su zaista afirmativni i dobri zakoni koji su danas pred nama, koji idu na ruku našim poljoprivrednicima i, pre svega, stočarima. Bilo je pokušaja u pređašnjim govorima da se omalovaži povećanje koje imamo u budžetu i davanja koja smo imali u poljoprivredi u poslednje dve, tri godine, povećanje je značajno za sve one koji se njime bave. I, 43,8 milijardi dinara je veliki novac za jednu državu kakva je Srbija, a povećanje od 3,3 milijarde je zaista značajno, obzirom da će se direktno iskoristiti za donacije ljudima koji se bave ovim konkretnim stvarima, a konkretna je stvar uvećanje stočnog fonda u Republici Srbiji. Ne vidim mesta tu nikakvoj kritici. I do sada je bilo podsticaja. Neki su imali zamerke na prethodne dve godine na neke druge ministre, ali molim vas, mi smo u prethodne dve godine celo društvo upregli u pravcu štednje da bismo danas izašli na zdrave noge, na mogućnost da podižemo budžet u poljoprivredi i da damo ovakve subvencije koje su zaista od ogromnog značaja za sve one koji se bave uvaćanjem stočnog fonda u Republici Srbiji. Ja bih zamolio ako možete da mi omogućite da debatujem na pravi način.
Izvolite, kolega.
Mislim da je red u odnosu na građane Srbije da jedni druge slušamo. Mislim da ovo nema smisla.
Izvolite, kolega. Ja, naravno, želim da naglasim da jedan od ključnih problema koji decenijama unazad pogađa naše poljoprivrednike jeste zastarela mehanizacija i oprema u proizvodnji. Poljoprivredne mašine su danas u Srbiji stare preko 20 godina i verujem da su starije od nekih mladih ljudi koji danas žele da pokrenu svoja poljoprivredna gazdinstva. A, ono što mi danas radimo ovim izmenama, odnosno podsticajima u poljoprivredi jeste da omogućavamo da obnove svoju mehanizaciju čak 40% do 50% omogućavamo i dajemo mogućnost da oni refundiraju iz budžeta Republike Srbije i na taj način je to najbolji podstrek za njihovo ozdravljenje, odnosno ozdravljenje kompletne naše poljoprivrede. Ovaj, ali i mnogi drugi problemi u poljoprivredi koje država planira da reši sadržani su u Strategiji koju sam ja iščitavao ovih dana i mislim da je zaista dobar okvirni dokument koji daje rešenja, Strategija od 2014-2024. godine, i njome su definisani ciljevi i prioriteti u kojima treba da reformišemo našu poljoprivredu. Jedno od najdelikatnijih pitanja budućeg razvoja poljoprivrede jeste i nepovoljna starosna struktura i obrazovna struktura naše radne snage. Mislim da na tome Ministarstvo treba posebno da radi i da je to zaista jedan ozbiljan problem. Ja ovde imam pitanje za ministra poljoprivrede. Nedavno ste izjavili da Ministarstvo želi da stvori povoljnu klimu za poljoprivredni razvoj u našoj republici i da naši proizvođači već sledeće, 2017. godine mogu da računaju na IPARD sredstva. Zanima me na koji način će poljoprivrednici moći da se upoznaju sa konkursima za projekte, jer složićete se u onim delovima iz kojih ja dolazim i nema puno interneta i nemaju ljudi direktnu vezu i ne mogu da isprate sajt Ministarstva poljoprivrede, pa da li planirate da ovim ljudima date neku drugu mogućnost da se obaveste na pravi način? Ovde je danas mnogo pominjana Hrvatska, a mi zaista iz lošeg primera Hrvatske možemo mnogo naučiti. Loš je primer kada se Hrvatska uzima ovde za primer u napretku u poljoprivredi i korišćenju evropskih fondova. Zato što su bili nespremni, u prve dve godine se dešavalo da hrvatski poljoprivrednici ne uspeju da povuku sredstva iz ovih fondova i ostale su pare koje oni nisu mogli da koriste. Mi, upravo danas ovim Zakonom pokušavamo da naše poljoprivrednike snabdemo, kako vi kažete alatima, da se ovo ne dešava. Evropske integracije, kako smo čuli i to je velika stvar, su verovatno i najbitnije za agrar. Jeste evropska agrarna politika najprepoznatljivija, a dovoljno govori podatak i dovoljna je motivacija, podatak da Republika Hrvatska od 2014. Do 2020. Godine od EU je predvidela da povuče 2,4 milijarde evra za poljoprivredu. Ja mislim da je ovde izbor lak. Uspaljivati populističkim pričama naše proizvođače, kao što čine neki u ovoj Skupštini i sa druge strane dati im šansu da trče i razviju svoja gazdinstva, da ih stave na zdrave noge, izbor je ovde vrlo jasan. Nema boljeg motivacionog faktora od direktne finansijske pomoći. Dve milijarde i 400 miliona evra za sedam, osam godina će dobiti članica EU, pa to je zaista prava motivacija i jasan izbor. Moram da se malo okrenem i kraju iz kojeg ja dolazim, ja sam iz Novog Pazara, blizina Pešterske visoravni. Ovo će mnogo pomoći ljudima koji se bave stočarstvom na Pešteri, to je bogom dana zona za najkvalitetnije vrhunsko stočarstvo i mislim da ova sredstva neće biti mala za naše proizvođače. U ovom smislu želim da kažem da su lokalne samouprave Novi Pazar, Sjenica i Tutin zaista puno radile na polju podizanja stočnog fonda. Moram da pohvalim rad Kancelarije za poljoprivredne savetodavne službe u Novom Pazaru, koja puno čini na edukaciji, na obrazovanju, ali i kroz konkretne projekte zaista pomaže našim poljoprivrednicima. Mi smo uz pomoć stranih donacija, pre svega Republike Turske, uspeli da delimo jako puno sadnica malina, uz pomoć Turske razvojne agencije „TIKE“ košnice za pčele, uz pomoć naše države smo delili steone junice i čini mi se da smo jako puno pomogli. Tako da mi je zaista drago što našim zakonom i da našim koracima ćemo osnažiti ove ljude. Ja ne želim da budem pesimističan, kao tonovi koje ovde čujem ceo dan. Na Pešter i u Sandžak se puno ljudi vratilo. Mladi ljudi žele da se bave stočarstvom, imamo pojedinačna gazdinstva koja imaju od 300 do 500 ovaca. Čini mi se da idemo u jednom pravcu koji će zaustaviti raseljavanje ovih krajeva. I ovo je jedan korak napred i ovo je prava stvar koju ova Vlada čini za njene građane. U povoju je u Sjenici razvoj regionalnog centra za razvoj poljoprivrede, vi ste informisani. Uz pomoć češke razvojne agencije i uz pomoć Republike Srbije je objekat završen. Imamo savremenu laboratoriju i puno se čini. Mislim da je ovako regionalne organizacije mogu puno da doprinesu u procesu pisanja projekata, jer glavni problem u povlačenju ovih fondova. Mi ćemo sada zakonski rešiti probleme koje imamo. Biće pisanje projekata i mislim da ministarstvo može ovakve regionalne centre u punoj meri iskoristiti za edukaciju, obrazovanje, instaliranje kadrova koji će pomoći ljudima da pišu projekte. To je za zaista zahtevan i težak posao. Na nesreću mog kraja, iako danas nije ispražnjen, ima puno ljudi koji pokazuju želju, ovaj kraj ima strašno lošu infrastrukturu i veliki je problem transport proizvedene visoko kvalitetne hrane. Veliki je problem u slabosti električne energije, tako da se ne može niti skladištiti, niti čuvati kvalitetno hrana. Problem na Pešteru jeste priključiti običnu muzilicu, nema dovoljno električne snage da ona radi, da ohladi mleko. Tako da mislim da se mora puno učiniti na infrastrukturi, ne samo u ovom delu Srbije, i u delu južne Srbije koju ste spomenuli nekoliko puta, u regiji Svrljiga i drugih krajeva koji zaista imaju veliki potencijal. Drago mi je da mogu da pohvalim veterinarsku službu u mom kraju koja je podigla svoj nivo usluga. Oni puno više rade, ne samo u smislu vođenja brige o zdravlju i ne širenju infekcija među zdravom stokom, već i puno toga rade u praćenju klanica. Mnogo više ljudi prijavljuje svoje delovanje, jer vide da usluge veterinarskih službi njima koristi i za njihovo su dobro. Naravno, mi smo ovde pominjali i brojne probleme koje imaju poljoprivrednici, nerešen socijalni status, zaposlenih u poljoprivredi kojima se čini manje zanimljiva ova profesija. Takođe, procenjuje se da je svaki peti poljoprivrednik osiguran i da su to pretežno vlasnici. Sezonski radnici su posebna priča i to se mora rešavati kvalitetnim zakonskim rešenjima. Raduje me izjava ministra koji već nekoliko puta danas, a i pre ističe da se planira podrška prerađivačkih kapaciteta u sektoru mesa, mleka, voća, povrća da bi se ovaj sektor učinio konkretnim. Opredeljenje ove države da pomogne i ojača svoju poljoprivredu kao najstabilniji deo svoje ekonomije je očigledno, a zakoni koji su danas pred nama su najbolji korak, siguran korak i veliki korak u tom pravcu. Mi pokazujemo kao vlast da brinemo o običnim radnicima, da brinemo o seljaku, da pokušavamo kao siromašna država da mu na svaki način kvalitetno pomognemo, direktnim finansijskim sredstvima i mislim da je to maksimum koji može ova Vlada da učini za svoje građane u ovoj situaciji. Stoga ćemo i mi kao socijaldemokrate podržati prava radnika, podržaćemo i prava privatnih preduzetnika i naravno opredeljenje ove zemlje ka otvorenoj ekonomiji, ka evropskim integracijama i ka dostupnosti evropskih, vrlo često i nepovratnih para koje ćemo direktno sprovoditi ka našim ljudima i proizvođačima. Hvala. Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đurić.
Zahvaljujem. Poštovane koleginice i kolege poslanici, poštovani ministre, saradnici, poštovani građani, dobili smo tri bitna predloga o izmenama i dopuna Zakona od kojih dva bitno opredeljuju poljoprivrednu proizvodnju u narednim godinama, a zakon koji je za poljoprivrednike najvažnije je ovaj o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Kada govorimo o predloženim zakonima, zapravo govorimo o kakvom je stanju naše selo i poljoprivreda kao delatnost od koje to selo primarno živi. Jedan od mojih uvaženih prethodnika izneo je argument da učešće poljoprivrede u izvozu se povećava zbog reeksporta. Ne znam da li je to tačno ili nije, ali na osnovu podataka iz zelene knjige Ministarstva poljoprivrede vidi se da učešće poljoprivrede opada u zaposlenosti i po BDP, a raste po izvozu. Možda je jedan od boljih indikatora stanja srpske poljoprivrede dolazi upravo iz sfere obrazovanja. Da je sa srpskom poljoprivredom i razvojem ruralnih sredina sve u redu, jedan od najpoželjnijih za upisati i najtežih za završiti bio bi recimo Poljoprivredni fakultet u Novom Sadu. To bi bio jedan od najpoželjnijih profila, a njega bi sledili agroekonomija, mašinski recimo, fakultet poljprivredne mehanizacije. Nažalost, mladi ljudi traže one obrazovne profile koji najbolje idu uz pasoš ili ih čine konkurentnim na inostranom tržištu rada, a standardna sudbina sela je da roditelji zemlju prodaju ne bi li im deca živela u jednosobnim ili dvosobnim stanovima, opterećeni kreditima ili kirijama, radeći slabo plaćene poslove u gradovima. Kada govorim o predloženim zakonima, naravno, mi naravno govorimo i o evropskim integracijama i o tome da li te evropske integracije doprinose razvoju poljoprivrede i ruralnih sredina u celosti, jer okosnica predloženih zakona jeste korišćenje predpristupnih IPARD fondova. Korisno je čuti kako EU u svom poslednjem izveštaju iz novembra 2016. godine ocenjuje stanje i stepen napretka Srbije u oblasti poljoprivrede i ruralnih sredina. To je korisno čuti kako bi se građanima istinito, ili pokušalo istinito, objasniti koliko nam dobro ide i šta zapravo proces pridruživanja EU znači za njihov život i njihovu svakodnevicu, kako bi mogli oni sami pravilno da zaključe da li je to dobro ili loše za nas. U pogledu prilagođavanja Srbije zajedničkoj evropskoj politici u oblasti poljoprivrede sugerisano nam je da treba dodatno da razvijemo jak sistem upravljanja i kontrole u oblasti očuvanja kvaliteta naših poljoprivrednih proizvoda i organske proizvodnje. Danas, na kraju 2016. godine, mi i dalje imamo ocenu da moramo hitno da rešimo pitanja po kojima zaostajemo, deo tih pitanja su i rešenja u zakonima koji su predloženi, da organska proizvodnja obuhvata samo 0,4% poljoprivrednog zemljišta, da moramo da poradimo na regulisanju životinjskog porekla i zdravlja, bezbednosti hrane, fitosanitarnoj i veterinarskoj politici i slično. Zapravo, mi ništa od ovoga ne moramo. Možemo ostati svoj na svome, u stanju u kojem smo, a to stanje se sjajno vidi na snimku koji je danima dostupan na internetu gde radnici u prodavnici mesa, jednog od naših najvećih klaničara, tranzicionog dobitnika, sa mesarama po celoj Srbiji, prodavnicama mesa, metlom ispod frižidera vijaju i ubijaju pacova i onda ga tom istom metlom izbacuju iz prodavnice, sjajno se zabavljajući. U izveštaju Evropske komisije, sa druge strane, rečeno nam je da moramo striktnije implementirati propisane vezane za higijenu hrane. Jedna od ključnih zamerki u izveštaju Evropske komisije, petostruko uvećanje dozvoljenog nivoa aflatoksina u mleku. To je nekako tema koja je zaboravljena u današnjoj raspravi, po čemu smo, po njihovim rečima, izašli iz evropskih okvira. Dakle, vratili se unazad u pogledu približavanja evropskim standardima. Šta se još od nas traži? Da probamo da damo odgovor na večito pitanje, da li je to dobro za nas ili nije? Da donesemo propise o ograničavanju upotrebe pesticida, da poradimo na kadrovskoj popuni Uprave za veterinu, čije osoblje je izrazito nedovoljno i pred odlaskom u penziju, da se zakonski uskladimo u oblasti genetski modifikovane hrane, što je naravno tema koja pobuđuje mnogo kontraverzi, a o kojoj treba otvoreno i stručno raspravljati, jer to je preduslov za prijem Srbije u STO, tako piše u izveštaju Evropske komisije, da rešimo problem katastra, da sredimo evidencije, da uvedemo red. Evropska komisija nam je između ostalog zamerila i proces donošenja zakona. Sugerisano nam je da je javna rasprava u tom procesu, u ovoj oblasti, za unapređivanje. Dakle, mora biti unapređena. Deo javne rasprave i ova skupštinska rasprava, za nju smo sada po standardnoj praksi po hitnom postupku, sa svega dva, tri dana pripreme, dobili zakone, pa se može zaključiti da je cilj da se rasprava maksimalno skrati ili se može osnovano pretpostaviti da je cilj da se rasprava skrati, da možda vlast ne bi izgubila neke političke poene. Ne znam šta bi drugo moglo biti. Onda, recimo, u toj brzini propustimo priliku da uradimo neka fina podešavanja, ostaje kratak period za amandmane, recimo, da amandmanima pokušamo sagledati mogućnosti u zakonskim rešenjima, recimo, podsticaj organskog pčelarstva za koji smo u ova dva, tri dana dobili sasvim solidne argumente da u Srbiji imamo samo četiri pčelara sertifikovana za organsku proizvodnju, da tražnja za tom vrstom proizvodima postoji i da imamo 30.000 pčelara i 792.000 košnica. To bi bila recimo interesantna stvar za podsticaj, ali naravno za tako nešto nije bilo dovoljno vremena. Sugerisano nam je da nakon dve godine kašnjenja formiramo državne institucije čije postojanje funkcionisanja je nužno kako bi nam EU stavila na raspolaganje 175 miliona evra iz IPARD fondova za budžetski period 2014-2020. godina. Molim građane i kolege poslanike da obrate pažnju da govorim o sredstvima koja se iz budžeta EU namenjuju za period koji je započet 2014. godine. Sada se nalazimo na kraju 2016. godine. Građani imaju pravo da dobiju barem neke osnovne informacije o tome koliko vredi i u kojim koracima se proces evropskih integracija u oblasti poljoprivredne proizvodnje sprovodi. Imaju pravo da znaju jesmo li mi u tom procesu, po nekim merama i poslovima, u docnji ili ne. Ako jesmo, zašto jesmo i čijom krivicom. Mora postojati načelo političke odgovornosti. Uvažavam argumente ministra da njegov mandat ne traje dovoljno dugo da podnese odgovornost za sva ranija kašnjenja i uvažavamo nameru da se ispeglaju posledice ranijih kašnjenja, ali prosto o političkoj odgovornosti za sva ranija kašnjenja se mora raspraviti i neko je mora podneti. Pripreme Srbije za korišćenje IPARD fondova EU započete su još 2009. godine. Izrada samog IPARD programa za Srbiju započeto je početkom 2014. godine, a okončano je 9. decembra 2014. godine slanjem programa Evropskoj komisiji na akreditaciju. Građani treba da znaju da smo mi ti koji predlažemo mere i predlažemo u koje programe želimo da novac bude uložen iz tih evropskih predpristupnih fondova, i to je učinjeno predajemo IPARD programa na akreditaciju Direktorata za poljoprivredu. Građani takođe treba da znaju da te programe Evropska komisija akredituje, jer to je njihov novac. Čiji novac, njegova pravila trošenja. Ako nam se ne sviđa, ne moramo uzeti, ali da li možemo bez tih para, pitanje je. Nismo sigurni da možemo. Program je akreditovan 20. januara 2015. godine i već tokom 2016. godine, po ranijem planu naše administracije, koja je radila stručni deo posla, su trebala biti iskorišćena prva sredstva. Naravno, očekivalo se da će prvi korisnici biti naprednija poljoprivredna gazdinstva sa jakom agrotehničkom bazom i višegodišnjim biznis planovima koji su preduslov i moraju biti napravljeni u skladu sa formom koju Evropska komisija i njen Direktorat za poljoprivredu propisuje. Čak su i formulari za prijavljivanje napravljeni i sa Briselom verifikovani 2015, početkom 2016. godine, osim informacija iz medija koje se bave poljoprivredom, a deo informacije i sa javnog slušanja iz decembra 2014. godine. Kada je sve ovo urađeno onda smo ušli u izborni ciklus. Da je sve odrađeno kako treba, IPARD bi bio samo uvertira za zajedničku agrarnu politiku i programe uz koje bi srpska poljoprivreda, sudeći po primerima iz EU, profitirala. Sve zemlje koje su bile kandidati su sredstva samo dobijala iz predpristupnih fondova. Ulaskom u članstvo, morali su i da doprinose, ali su dobili i svoju kvotu u zajedničkom agrarnom budžetu, preko dva fonda i u proseku su uspevali da povuku po osam puta više sredstava. Slovenija čak 14,7 puta više sredstava. Poljska je uspela da povuče nepunih dve milijarde. Gde smo mi? Mi smo sada na polovini evropskog budžetskog perioda sa 0% iskorišćenja novca koji nam je iz tog budžeta pripadao. U Šapcu je svojevremeno formirana Uprava za agrarna plaćanja, navodno u savremenoj poslovnoj zgradi, projektovanoj da primi stotinak zaposlenih. Prema informacijama iz struke, sve je bilo 90% spremno i akreditacioni plan bio je usaglašen sa Evropskom komisijom i njihova reviziona komisija davala je pozitivne ocene u tri navrata 2009, 2010. i 2011. godine, čak smo dobijali u izveštajima ocene da smo najnapredniji u regionu, a onda 2012. godine, zbog navodnih problema u pronalaženju kvalitetnih kadrova u Šapcu, odlučeno je da se Uprava za agrarna plaćanja preseli za Beograd i od tada je praktično ceo proces zaustavljen. Od tada je Uprava promenila pet podobnih direktora. Konačno, inovirani akreditacioni plan dostavljen je Evropskoj komisiji i odbijen 8. avgusta 2016. godine. Zašto je premijer 11. avgusta rekao da smo akreditovani za IPARD? Zašto se Uprava morala seliti iz Šapca kada je tamo navodno sve bilo spremno za njen rad? Argumenti da zgrada ne omogućava prijem 125 radnika, već samo 100 radnika pretpostavljam da nisu nešto nepremostivo. Argument da u Šapcu i okolini nema preko 1.000 radnika, informatičkih stručnjaka, građevinskih inženjera, arhitekata, pravnika i ekonomista su argumenti koji ne stoje, jer to je kadrovski plan za kasniju fazu kada je Uprava trebala imati petnaestak filijala po celoj teritoriji Srbije. Stiče se utisak da je i ovde politika prevagnula nad strukom i javnim interesom. Dakle, treba li Upravu vraćati u Šabac, očigledno je to sada strategija koja neće biti ta. Znači, Uprava će biti u Beogradu. Zašto je ona uopšte bila u Šapcu, zašto ne u Mladenovcu? Zašto je poljoprivrednicima bliži Beograd, a ne Šabac, Mladenovac ili Novi Sad? To su neke stvari koje bi se morale objasniti. Da je bilo onako kako je obećavano, naši poljoprivrednici bi zapravo iz prethodnog budžetskog ciklusa od EU dobijali 350 miliona evra, ali taj voz je prošao, upali smo u novi budžetski ciklus, pa je sada čak i ovih 175 miliona evra nedavno dovedeno u pitanje, a poljoprivrednici zapravo učešćem na konkursa iz IPARD-a trebali su da vežbaju za ubuduće mnogo ozbiljnije strukturne fondove iz kojih bi srpska poljoprivreda dobijala višestruko veću pomoć. Da je sve kako treba, IPARD kao predpristupni finansijski instrument bi zapravo bio uvertira za zajedničku agrarnu politiku i programe, uz koje bi, ako je suditi po iskustvu zemalja članica EU, srpska poljoprivreda mnogo dobila. Neko mora političku odgovornost snositi i ta odgovornost mora biti srazmerna izmakloj koristi za srpsku poljoprivredu zbog svih ovih kašnjenja. Evo nekoliko primera. Hrvatska, dok je imala status kandidata, godišnje je dobijala 25 miliona evra iz IPARD fondova, a to se nekad zvalo SAPARD. Isto toliko otprilike su dobijali u Slovačkoj, a Mađari oko 53 miliona, Rumuni 193 miliona, Poljaci 236 miliona. Kažem, ovo su podaci iz medija koji se bave poljoprivrednim, a slobodno, ministre, ako sam promašio cifre, ispravite me, ali mislim da su i ove cifre vrlo govoreće, možda nisu dovoljno precizne, ali služe svrsi. Dakle, IPARD fondovi služe kao priprema i svojevrsno čistilište da se poljoprivrednici osposobe da koriste ogroman budući evropski zajednički agrarni budžet. Ako imamo u vidu da su IPARD fondovi sufinansirajući, ako znamo koliko smo izgubili do sada ne participirajući u njima, pa sagledamo koliko smo investicija izgubili, pa dodamo koliki je onaj deo koji bi se iz sopstvenih izvora finansirao, možemo doći možda i do brojke da je srpska poljoprivreda izgubila čak i preko šest miliona evra investicija sa kojima bi verovatno danas izgledala mnogo drugačije i zbog toga, umesto da budu najveći dobitnici evro integracija, srpski paori prete da postanu njeni najveći gubitnici. Korisno je možda sagledati sa kojim su se sve problemima druge zemlje suočavale tokom korišćenja ovih predpristupnih fondova, na šta su sve nailazili pokušavajući da akredituju svoje projekte i da dobiju sredstva. Nedostatak kapaciteta u institucijama pokazivao se kao velika kočnica sprovođenja ovog procesa. Mi možemo reći generalno da sve naše institucije predstavljaju kočnicu za sprovođenje bilo čega inovativnog. Visoki standardi u pogledu zaštite životne sredine, bezbednosti hrane, zdravlja biljaka i životinja teško su dostižni korisnicima potencijalnih sredstava, a uslov su da se sredstva dobiju. Nerešena vlasnička pitanja, kod nas imamo pitanje restitucije, konverzije prava korišćenja u pravo vlasništva i sve ostale raznorazne privatizacione repove. Nedefinisanost urbanističkih uslova, problemi izdavanja građevinskih dozvola, visok stepen korupcije, loša infrastruktura i činjenica da ciklus odobravanja sredstava IPARD fondova se ne uklapa u proizvodne cikluse poljoprivrede. Da ne shvatite da promovišemo bilo kakav evroskepticizam, ovo je samo spisak problema sa kojima se moramo blagovremeno suočiti, jer to je ono što nas očekuje da bismo zaista u aprilu uspeli da povučemo sredstva za nečiji prvi program, odnosno da zaista imamo jednog korisnika koji će u aprilu povući sredstva, kako je sugerisano da će biti i nadamo se da će tako biti. Da bi predloženi zakoni dali efekta, da bi IPARD uspeo, da bi od ovoga, kao i od svakog drugog procesa u pridruživanju EU i generalno od svake druge društvene promene građani osetili korist, potrebna je pre svega vladavina prava. Sad, kako Vlada sprovodi politiku poljoprivrede i ruralnog razvoja? Šta to sve nije rešeno, a trebalo bi, kako bi podsticajne mere došle na plodno tlo, a ne u neki sektor koji je kontaminiran nezakonitostima? Problem uzurpacije zemljišta? Može se izaći s njim na kraj. Pozitivan primer je, recimo, ono što je letos urađeno u opštini Irig, kada je lokalna samouprava, uprkos neprijatnostima koje su na njivama pravili uzurpatori, obavila žetvu 140 hektara suncokreta i pšenice. Ipak, sa druge strane, Vlada je uzurpatorima izašla u susret kada je donela uredbu kojom omogućava vansudsko poravnanje sa njima. Posledica je da je zemlja u Pančevu vansudskim poravnanjem u zakup izdata po cenama daleko ispod tržišnih i uzurpatori su praktično nagrađeni. Posledica ovakve politike rešavanje problema uzurpacije zemljišta je i, recimo, primer poverenika vladajuće stranke u Somboru, koji se osetio slobodnim da sugeriše kako uzurpirati zemlju, pa ga televizija u tome snimi. On je u kafiću savetovao paore da slobodno uzurpiraju zemlju i pred poljočuvarom se pozovu na njega. Prepoznaje se princip po kome ova država postaje majka onima koji svoje interese protivpravno i na silu ostvaruju, a običnim građanima je maćeha. Zanimljiv je bio njegov izgovor, rekao je da je sugerisao uzurpaciju uz svoju zaštitu jer, navodno, ti paori nisu redovnim postupkom mogli da se dogovore. Poruka je da nema pravne države. Kako ćemo onda sprovoditi predložene zakone? Kome će onda dopasti vodoprivredno zemljište, npr? Zakonom o poljoprivrednom zemljištu i odredbom kojom je omogućen višedecenijski zakup jedne trećine državne zemlje kroz netransparentne direktne pogodbe, Vlada je oštetila hiljade i hiljade paora i njihovih porodica koji su tu zemlju obrađivali. I bez ovih zakonskih izmena za najboljom državnom zemljom bila je jagma zakupnine arende koje su lokalne samouprave dostizale na licitacijama i bez ovoga su tanjile profit ratarima. Samo veliki su mogli raditi zemlju sa tako stanjenim marginama. Matematika u proizvodnji soje, recimo, je da ako ne obrađujete svoju zemlju i nemate sopstvenu mehanizaciju, neto dobit vam se istanji kada platite arendu i kada platite uslužnu obradu, neto dobit vam se stanji na svega 100 – 110 eura po jutru, čak i kada imate prinos od preko dve tone po jutru, što je dobar prinos godišnje. Sada su poljoprivredna gazdinstva, pored domaćih tajkuna, za konkurentne dobili i razno-razne „Al dahre“, „Al ravafede“ i „Tenise“. Nije tajna da poljoprivrednici predložene, odnosno već odavno usvojene izmene Zakona o poljoprivrednom zemljištu, zapravo nazivaju „Tenisovim zakonom“. Kada smo raspravljali o budžetu, podsetiću da smo spominjali stalno 70 milijardi dinara godišnje koji se daju na subvencije javnim preduzećima, zbog nespremnosti da se javni sektor reformiše i oslobodi partijskog kadrovanja. Cenu toga plaćaju i poljoprivrednici. Poljoprivreda, sa druge strane, nije budžetski dobitnik. Ona budžetu doprinosi barem onoliko koliko iz budžeta dobija ili koliko je budžet za poljoprivredu razrezan. Kada pričamo o budžetu, jedna tehnička primedba, brojke koje su date u obrazloženju Predloga zakona o brojke koje se nalaze u famoznom članu 8. Zakona o budžetu se ne slažu. O obrazloženju Zakona dat je i Program 4002 „Podrška privatnom sektoru za jagodičasto i bobičasto voće u južnoj Srbiji“ i ja taj program u članu 8. Zakona o budžetu nisam našao. Sa druge strane, u programu jesam našao Program 4005 IPARD sa milijardu dinara, a njega u obrazloženju nema. Ostali programi koji se poklapaju sa Zakonom o budžetu ne poklapaju cifre, tako da pretpostavljam da u obrazloženju treba zapravo da stoji ono što je prošle nedelje usvojeno u okviru Zakona o budžetu. Dakle, primedba je tehničke prirode. Da ne zapostavimo i Zakon o vodama, na nedavnoj sednici SO Bečej odbornici vladajuće većine su izglasali prenamenu ostrva između dve prevodnice na Tisi. Naši odbornici uzaludno su skretali pažnju na gomilu nezakonitosti na kojima takva odluka stoji. Bečejski katastar je pre godinu dana upisao pravo svojine Republici, „Vode Vojvodine“ izbrisao kao korisnika, a namena je promenjena u gradsko građevinsko zemljište. Bečejski katastar oglušio se i na reagovanja pokrajinskog pravobranilaštva da je postupak urađen nezakonito, a sve to urađeno je kako bi se stvorili preduslovi da kompanija „Alghanim National“ iz Kuvajta i kompanija „Arab Invest“ iz Novog Sada krenu u realizaciju svojih projekata, nekih velnes centara, banja itd, na jezeru između dve prevodnice na Tisi, na ostrvu između dve prevodnice na Tisi. To je takođe jedan od investitora koji u svojim investicijama pregovara direktno sa premijerom i ministrima u Vladi. Na javnom slušanju, koje je u pogledu upravljanja vodama održano u parlamentu, spomenut je problem izgradnje derivacionih mini hidroelektrana, čije ekološke posledice zvuče dosta alarmantno. Postoji plan, navodno, da se…
Zahvaljujem, gospodine Đuriću. Isteklo je 20 minuta. Reč ima narodni poslanik Goran Ješić. Izvolite.
Poštovani ministre, pred nama su tri zakona kojim sa kantom ovde gasimo požar u ovom trenutku. Znamo zašto ih usvajate i o tome ćemo verovatno u pojedinostima posebno da pričamo. Moje pitanje jeste upućeno ka vama, a to je šta mi želimo od poljoprivrede u Srbiji? Da li mi želimo i dalje da koristimo u dnevnopolitičke svrhe kao pitanje Kosova, malopre sam to rekao, u demagoškim raspravama, u predizbornim kampanjama, da pričamo o tome kako je to najveći potencijal razvoja, kako od toga možemo da živimo, ili ćemo ozbiljno da se bavimo ovim poslom? Vi ste veoma kratko ovde. Podsetiću vas da su osnovni postulati evropske agrarne politike kojoj težimo izvesnost i predvidljivost. Predvidljivost znači da imate jasnu agrarnu politiku šta želite da uradite kroz neki dugoročni cilj, izvesnost znači da imate direktne mere kojima ćete taj cilj postići. Naravno da nije dobro kada, hajde sada da se ne okrenemo samo na proteklih pet godina Vlade Aleksandra Vučića, nego od 2000. godine, promenimo, ne znam, 11 ili 12 ministara, tu nema ni predvidljivosti ni izvesnosti. Ne možemo da se ne osvrnemo na ekspoze premijera Vučića, koji je rekao nekoliko čak dobrih stvari u tom ekspozeu, apropo onoga što želi od poljoprivrede, a nije završio te rečenice. On misli, a nadam se i Vlada, da to treba da bude privredna delatnost koja pravi dobit za ovu državu i nešto što je razvojna šansa, ali morao je da završi rečenicu – onda u takvoj industriji primarne proizvodnje ne može da radi 25% ovih građana ove zemlje. Prosto, morate biti konačno pošteni, jasni i odgovorni i reći – ako imate 25% zaposlenih u primarnoj proizvodnji, vi niste dovoljno ekonomski razvijena zemlja u 21. veku, čak niste ni krajem 21. veka. To su prvi postulati, ako se dogovorimo da je ovo industrija i biznis, onda moramo da se ponašamo tako. Na naše pitanje da li vi treba da se bavite prerađivačkom industrijom, odgovor je – da. To je primarni cilj vašeg bavljenja. Ja očekujem da onih 11 milijardi pred kojih smo bili, koje treba da se daju po posebnim merama za direktne investicije, 90% bude uloženo u prerađivačku industriju. Nikola Knezić, predsednik Izvršnog veća Vojvodine, tamo negde u junu 1974. godine preuzeo je dužnost i tada je rekao na tom inauguracionom sastanku u Skupštini rekao sledeću stvar, to se tada odnosilo na Vojvodinu, a danas se odnosi na Srbiju – ako nastavimo i dalje da se bavimo primarnom proizvodnjom, Vojvodina će biti najnerazvijeniji region u SFRJ. Ta ista rečenica važi danas za Srbiju. Ukoliko se ne pozabavimo, profit po hektaru, a on može doći samo tako što ćemo pokušati ponovo da vratimo prerađivačku industriju u Vojvodinu, to je čovek završio za devet godina, okončanjem poslednjeg projekta, a to je šećerana u Pećincima, i tada dostigao bruto proizvod Vojvodine na nivo Slovenije, pokazao kako možemo da se bavimo poljoprivredom kao razvojnom šansom, a ne kao primarnom proizvodnjom, gde ćemo da merkantilne proizvode izvozimo a uvozimo finalne proizvode. To je kao u Bosni što se žale – izvoze balvan, a uvoze nameštaj. Mi smo to imali i treba da pokušamo da napravimo strategiju kako do toga da dođemo. Kažete da smo mi odlučili da budemo otvoreno tržište. Nažalost, nismo sami odlučili. Mi smo imali predsednika Republike 1989. godine koji je posle nekoliko nedelja zakašnjenja u svojim memoarima napisao da je pao Berlinski zid, radi se o Borisavu Joviću. Nismo sami, nažalost, doneli odluku. Da smo znali šta se dešava, o ovome bi pričali 1994, 1995. ili 1996. godine, a ne 2016. godine, i tu smo gde jesmo. Šta su to resursi u poljoprivredi? Prvi i osnovni resurs, kao u svakom poslu, jesu ljudi. Ne možemo mi administrativnim poslovima da nateramo i da menjamo demografsku politiku u radnoj snazi u poljoprivredi. Ne možete vi sada administrativnim merama da naterate nekog da se bavi poljoprivredom, ukoliko on nema svoj interes i profit. Na kraju, nije to takva situacija na celoj teritoriji ove zemlje. Imamo dva različita koncepta. Imamo prosečnog poljoprivrednika u Vojvodini koji je 33, 34, 35 godina i koji je prepoznao svoj interes onog trenutka kada je zakonom Ivana Dulić zemljište državno oduzeto privatizovanim kompanijama i dato na licitaciju. Tada nam se javlja fenomen da tek tada, 2007. godine, mi imamo višak vrednosti sa kojom možemo da izađemo na treća tržišta. Znači, nije svuda ista situacija. To je prvi problem. Drugi problem jeste taj da ta izvesnost i predvidljivost mora biti jasno oličena u agrarnim politikama i ne možemo svake dve ili tri godine da menjamo strategiju poljoprivrede. Strategija ko strategija, ova i prošla su katastrofalne. Ne tiču se glavnih pitanja i tema koje treba da donese rezultat ovome o čemu razgovaramo. Ali, pre toga moramo reći šta hoćemo, da li hoćemo poljoprivredu sa 25% ukupne populacije, koja na ovaj ili onakav način radi, pa imamo taksiste koji su prijavljeni kao poljoprivredni proizvođači, da bi ostvarili prava na zdravstveno i socijalno ili imamo ozbiljne poljoprivrednike kojima ćemo da se bavimo. Naravno, u tranziciji ne smemo da zaboravimo one o kojima ste vi pričali i o kojima pričamo stalno, a to su nekomercijalna poljoprivredna gazdinstva. To su uglavnom staračka domaćinstva, to su ti koji imaju od jedne do četiri muzne krave, koji imaju katastrofalno niske prihode, iz nekoliko razloga. Prvo, nedostatak znanja, iskustva u smislu novih tehnologija, a s druge strane imamo katastrofalnu genetiku, uslove držanja, loš kvalitet finalnog proizvoda koji proizvode. Kada pogledate kvalitet mleka, ustanovićete da u najvećem broju takvih domaćinstava je najlošiji kvalitet, naravno da se oni onda najmanje i plaćaju, prema cenovniku onih otkupljivača koji kontrolišu to na čemu se radi. Mi imamo problem i sa korupcijom velikom u poljoprivredi, odnosno vaš posao koji bez para možete da razrešite. Imate problem korupcije u Upravi za veterinu, ozbiljan problem, ozbiljan problem imate tu, mogu da vam i privatno pričam o tim temama, ali ne treba. Na kraju, imate poziciju u budžetu gde ćemo plaćati kazne zahvaljujući neodgovornom ponašanju. To nije vaša odgovornost ili odgovornost administracije koju danas vodite. Mi imamo problem i malopre ste govorili o Upravi za zaštitu bilja. Da, nemojte se čvrsto vezati da nemamo zloupotrebe o reeksportu, neko je pominjao ovde reeksport, imamo ga još uvek, i ta situacija šteti domaćoj poljoprivredi. Prvo je neodgovornost tih ljudi koji rade jer se oni bazično bave tim poslom, ako dozvole da uvezu makedonsku jabuku, bez ikakvog kvaliteta, u čuvenim trapovima i da je izvezu u Rusiju, sami sebi seku granu na kojoj sede, a isto tako moramo pojačati kontrolu. Niste vi krivi za 11 hektara GMO-a, to se džačić od dva kilograma prošvercuje u kolima, ali moramo pojačati kontrolu zato što ćemo sutra imati drugačije okolnosti, to će biti vaš najveći izazov i zadatak, kada budemo morali da usaglasimo naše propise sa VTO, tada morate imati potpunu kontrolu i tada moramo znate koja soja potiče iz GMO soje, a koja ne potiče i moramo znati šta se dešava na tržištu i pre svega u onome što mi svi jedemo, a to je u tom slučaju svinjsko meso. Mi imamo priču oko vrlo komplikovanih stvari, sa vašeg ugla. Imamo jednu industriju koja u Vojvodini drugačije funkcioniše, imamo drugu industriju koja funkcioniše u centralnoj Srbiji, koja je opet vrlo različita i tu treba biti sposoban i naći te instrumente koji će to raditi. Apsolutno se slažem sa tim da moramo ići u komasaciju, ne samo u centralnoj Srbiji, nego čak i u Vojvodini. Moramo da povećamo površinu, ali površina koja nije krucijalna. Ja se slažem sa vama da su kapitalna davanja u poljoprivredi ono što će povećati dodatnu vrednost u poljoprivredi i to negde u Zakonu o podsticajima čini mi se imate, uvodite mere koje će omogućiti malim primarnim proizvođačima da proizvode mleko i sir, a nisu oslonjeni na velike otkupljivače gde varira cena iz godine u godinu, iz meseca u mesec, iz kvaliteta u kvalitet, zavisno od bilansa cena tržišta i količine mleka na tržištu i to je jako dobro. Imate ograničavajuću meru da mogu da proizvode samo 40 kilometara od mesta proizvodnje, što je suludo. Kako će iz Pirota da prodaju najbolji kačkavalj i pirotsku peglanu kobasicu, osim na pijaci u Pirotu? Taj zakon se mora izmeniti. Taj koji je registrovan, koji ispunjava uslove mora da može da prodaje i u Beogradu. Na kraju, obiđite beogradske restorane, svaki domaći proizvod je na divlje u njima. Putuje autobusom, u bunkeru autobusa putuje, zato što nije dozvoljeno da primarni proizvođač proda svoj primarni proizvod u restoran u Beogradu. Može da se pojavi na zelenoj pijaci, isključivo na 40 kilometara daleko od mesta proizvodnje. Pričamo o zaštićenom tržištu. Mi smo sada na pola puta, i to je najveći problem. Najveći problem je zato što ne možemo da privučemo strane investicije u prerađivačku industriju i domaće investicije u prerađivačku industriju, 150 namirnica za ljudsku ishranu i još toliko za medicinu se proizvodi od prerade kukuruza. Čuli smo malopre od kolege Jovanovića šta je to radio „Servo Mihalj“. Danas imamo preradu ne više od 15 takvih proizvoda. To nije samo problem što mi prodajemo merkantilni kukuruz, koji je, naravno, podložan berzanskim cenama, nego je problem i u tome što mi imamo fluktuiranje cene gotovo 80% svake godine. Da bi sprečili da jedne godine, cena kukuruza koja ne zavisi, naravno od nas iako smo osmi proizvođač na svetu, nego zavisi od puno većih proizvođača, ne bude 24 dinara, a sledeće godine 12, morate imati prerađivačke kapaciteta ovde. Tada imate fjučerse, tada vam se pojavljuju ljudi koji se bave otkupom i za ta preduzeća i koji otkupljuju proizvodnju automatski dižu cenu. Ostalo je ogromno pitanje robnih rezervi. Mi nismo intervenciju robnih rezervi od 2012. godine, imamo velike suše. Šta se dešava sa robnim rezervama? To mora vas, iako nije vaš resor da vrlo interesuje. Nemoguće da intervenišemo na tržištu barem sa nekim količinama iz robne rezerve. Kakve su zloupotrebe u sistemu robnih rezervi? Ko je zloupotrebio robne rezerve? Nemojte da čitamo po tabloidima i da slušamo priče po kuloarima. Mi moramo da stvorim uslove i da ne štitimo samo tajkune u ovom slučaju. Imali smo situaciju i vi to dobro znate da kada Osečka šećerana i Županja ugovore Srem i Bačku za proizvodnju šećerne repe po 48 dinara, isplate to proizvođačima u Sremu i Bačkoj, a njih baš briga da li će prodati nekom Todoriću ili Kostiću, imamo administrativnu zabranu, tako što ne može seljak da izveze primarni proizvod, a onda mu otkupe za 28 dinara. Dvadeset dinara po kilogramu, pa računajte po 90 tona, po hektaru prinos prosečno u Sremu. To je pljačka. Nismo imali veće pljačke u ovoj zemlji od pljačke, administrativne pljačke u korist tajkuna, nego u agraru. I, to je radio svaki ministar. Pogledajte, vi još niste došli, takav je period godine, niste stigli na red. Imali smo ono protiv čega sam se ja borio 2012. godine. Zašto zabrana izvoza? Hteli su da zabrane kukuruz i pšenicu, pa smo se izborili nekako, pa ostalo industrijsko bilje. Imate zloupotrebu otkupa kod suncokreta na 2013. godine. To je krivično delo u Americi, u jednoj liberalnoj ekonomiji, a ne ovde, tako što se dogovore primarni, odnosno prerađivači i kažu ovo je naš sastav cena i to bi bilo u redu, pošto možemo da izvezemo gde hoćemo taj suncokret. Ali, problem je sledeći što mi država zabrani da izvezem odavde, pa otmem taj višak vrednosti svake druge godine primarnom proizvođaču. Takve stvari dok ste ministar ne sme se desiti više nikada. Da se vratimo na zakone. Tri su zakona. Zakon o ruralnom razvoju, o poljoprivrednom zemljištu. Zakon o poljoprivrednom i ruralnom razvoju je zakon koji usaglašen sa IPARD programima. Mi kao DS svaki zakon koji je nešto što se tiče evropskih integracija, pogotovo ovaj koji ima za cilj i implementaciju nekih sredstava koje će doći ćemo podržati. To odmah da vam kažem. Problem je sledeći što nismo čuli odgovore kome je palo na pamet, a pala je ministru Kneževiću na pamet da ugasi Upravu za agrarna plaćanja u Šapcu i da izgubimo te četiri godine da još uvek vi morate da rešite problem koji nije vaš problem. Zašto je to urađeno? Nije tačno da ovde nema kadrova i da kadrovi samo žive u Beogradu. Nije tačno da Šabac, Sremska Mitrovica, Ruma, Valjevo, nemaju kadrove da rade Upravu za agrarna plaćanja. To nije tačno. Izgubili smo četiri godine na nečiji kapric, na privatnu odluku da vratimo to u Beograd zato što neki ljudi moraju da putuju iz Beograda, pa do Šapca, možeš misliti, pa veliki broj ljudi u ovoj zemlji putuju svaki dan od Beograd na posao, pa se ne žale. Što se tiče resursa, resursi su vam ključna stvar. Resursi su ljudi, resursi su zemljište. Najveća sramota koja se desila, jeste Zakon o državnom poljoprivrednom zemljištu. Ako smo prepoznali zemljište i ljude kao resurse, a imamo dokaz kod poljoprivrednog proizvođača u Vojvodini, u Bačkoj Palanci, u Sremskoj Mitrovici, u Inđiji, gde god hoćete nemojte im oduzimati to zemljište zato što hoćete da pravite neke druge varijante, kombinacije, izmišljamo aldahe, aravade, već boga oca koga, a uzimamo onima koji to mogu da obrađuju i da prave višak vrednosti. Danas prosečnost starost vrhunskih proizvođača je 30 i nešto godina. Kupili su mehanizaciju, založili su svoju dedovinu, svoje zemljište, ženu i decu, da bi mogli da povećavaju obim proizvodnje. Vrlo su uspešni u tome, ne treba im pomoć države. Ja mislim da im ne uzimaju te sad skromne subvencije koje im država daje u ovom trenutku da rade neke druge stvari i mi sada hoćemo da oduzmemo taj resurs zato što im je važniji, jer je premijer čuo negde da ovaj dobro se bavi poljoprivredom. Ovde na taj dan kada je bio izbor Vlade, mi je ponudio da idemo da obiđemo sjajne rezultate i kapitalne investicije u Jadranu, Gajdobri, Bački Sivac i Karađorđevo. Sam sam otišao, nisu ni blizu rezultatima koje imaju poljoprivredni proizvođači iz Bačke Palanke, Mladenova i okoline. Ni blizu. I, nemojte da verujete da neće neko bolje od tih ljudi da radi te stvari. Zemljište je resurs u ovoj našoj priči. Tim primarnim poslovima ne treba da se bavi 25% ljudi, treba da se bavi puno manje ljudi, a ostatak ćemo zaposliti u prerađivačku industriju tako što ćemo ukinuti administrativne zaštite u korist tajkuna tako što ćemo stati na put i SOJAPROTEIN i MK Grupi i Matijeviću i Peri, Miki, Simi i omogućiti da imamo tržišnu utakmicu ovde. To će da generiše nova radna mesta i ono što je radio Nikola Kmezić devet godina, jer to je dalo rezultat. Što se tiče Zakona o vodama. Zakon o vodama, kome nije jasno da Vojvodina vode postoje od 1793. godine, one sa problematikom Srbijavode imaju samo toliko veze koliko su voda kao fluid postoji tu. To su dva različita posla. Ovde su bujične vode. Potpuno druga znanja neophodna za to. Potrebne su nove kapitalne investicije, a ovde se rade druge stvari. Trista hiljada hektara je svake godine izloženo podvodnim vodama. Morate da sprečavate spoljni i unutrašnje vode. Morate da se bavite time. To znanje je generisano od 1793. godine od braće Kiš i ugovora sa Marijom Terezijom. Zato je ovaj zakon dobar i njega ćemo podržati. Nećemo podržati Zakon o podsticajima iz nekoliko razloga, pre svega što se nije ticalo najvažnijeg dela, a to je onaj o izvesnosti. Nismo mogli da intervenišemo na taj deo zakona ali ćemo predložiti ovih dana, taj naš zakon, možda je već u proceduri, ali prosto moramo da pričamo o ovoj delatnosti kao poslu, a ne kao socijalnoj grani. Socijalna kategorija ćemo da zaštitimo nekim jednokratnim davanjima u toku godine. A da se okrenemo prema onim poljoprivrednim proizvođačima koji to mogu da urade. Moramo da lociramo ta sredstva koja ste namestili i namenili za nove investicije u prerađivačkoj industriji. Tu postoji ogroman kapacitet i tu postoji ono što je jako važno, neophodno znanje da se taj posao završi. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, kao neko ko od svojih 58 godina života gotovo sve vreme sam proveo na njivi, na selu, u poljoprivredi, uporedo sa tim sam radio i u fabrici traktora. Možda nisam studirao 12 godina kao neki koji upravo izlaze. Možda nisam bio Pokrajinski sekretar i nisam uspeo da realizujem svoje ideje. Možda nisam potrošač, već sam proizvođač, ali ovo je bilo dirljivo. Kada sam čuo da se bivšeg režima bori protiv MK Komerca kome je sve dala, tri šećerane po tri evra, od kojih je ona u Kovačici imala 184 hektara zemljišta. Znači, negde oko 15 eura centi po hektaru. Jeste da ja nisam bio Pokrajinski sekretar, ali nisam zaboravio šta je ostalo iza ovoga, sto i nešto hiljada hektara uzurpiranog poljoprivrednog zemljišta je ušlo u sistem. Rekli su ovde vitlajući štapom da nije tačno da u Vojvodini nema uzurpiranog zemljišta, da u Vojvodini nema neobrađenog zemljišta, međutim kada smo promenili zakon voljom većine ispostavilo se da toga i te kako ima. Da pokrajinski sekretari nisu vodili računa ono što su zakonom bili obavezni. Našli smo u Inđiji preko 200 hektar uzurpiranog poljoprivrednog zemljišta i skinuli te plodove. Našli smo na desetine hiljada hektara novog zemljišta, uvrstili u program i prihodovali na milione evra. Suzbili smo dermatitis, niko nije rekao ni hvala. Govorili su da će nas EU kazniti zbog toga, evo ministar je tu. Mi smo umesto kazne dobili, pohvalu i milion i 600 hiljada evra za utrošena sredstva i dobićemo još milion da se ubuduće borimo sa ovim. Mi smo doneli Zakon o poljoprivrednom zemljištu koji je doneo prihod državi Srbiji i na takav način je poljoprivreda i dobila 3,322 milijarde više nego prethodne godine. Mi smo uveli prelevmane, uz silne otpore onih koji se sada zalažu za prelevmane. Kad su nam trebali prelevmani, oni su bili protiv. Sad kada nam ne trebaju, oni su za. Oni bi da nas sukobe sa EU. Ja nemam ništa protiv da se sukobimo sa EU, ali imam protiv da se sukobimo sa njihovim tržištem. Dve trećine našeg izvoza završava na tržištu EU. Da li je ekonomski opravdano to uraditi? Naravno da nije. Ali, hajde da vidimo za SSP, to za ove crkveno-pravoslavne, da vidimo šta su oni govorili. Oni hoće sredstva IPARD-a, ali neće u integraciju. Oni ne znaju šta hoće. Šta da kažem o vođi stranke kome profesor Poljoprivrednog fakulteta, dok on kao književnik govori, drži transparent, eno tamo? Od onog velikog … projekta od 62.000 evra, a ministar zna da je to isplaćeno, ostao je samo transparent. Daj Bože da je obrnuto, da je seljacima ostalo 62.000 evra više, a ne transparent koji se ovde pokazuje protiv genetički modifikovanih organizama. Da vidimo tog najmlađeg Titovog odbornika sa 18 godina i mesec dana u Beogradu, da vidimo te genetički modifikovane organizme, da vidimo kako je ujahao u ovu Skupštinu zahvaljujući onom Skotu, tako nešto beše. Hajde da vidimo ko je uvezao prvi genetički modifikovane organizme? Vlada Vojislava Koštunice i Ivana Dulić Marković. Jel to ona ista stranka pomoću koje je kao pomoću štapa upravo ova organizacija ušla u parlament? Govorili su protiv SSP, čiji delovi su u poljoprivredi veoma loši, ali da vidimo kako se došlo do tog SSP? Pregovori su počeli, evo, ministar će to znati 25.11.2005. godine. Tada je vladala Vlada Vojislava Koštunice. Sporazum je parafiran 7.11.2007. godine. Tada je vladala Vlada Marijana Rističevića, jel, SNS? Ona nije bila ni osnovana. I sada nam oni zameraju na svojim greškama. Oni neće nama da oproste ni svoje greške. Onda je izašao vrlo književnik, uz pratnju profesora koji drži transparent, vredan 62.000 evra, da nam drži ovde predavanje o patriotizmu. Dame i gospodo narodni poslanici, da bi menjali društvo, moramo mi da se menjamo. U svojoj karijeri od 57 godina, koliko pamtim, kad sam progovorio, prošao sam kroz razne faze poljoprivrede. Poljoprivreda se modernizuje, poljoprivreda ide napred. Nije nama problem ni tako mali posao, ali mi moramo spojiti tri stvari, najmanje tri stvari – poljoprivredu, energetiku i preradu. Iz poljoprivrede se daju napraviti energenti i za primarnu poljoprivrednu proizvodnju. Mi toliko zapuštenog poljoprivrednog zemljišta smo zatekli u zapuštenoj državi u kojoj nije bilo države posle njih da možemo da proizvedemo energente na tom zapuštenom zemljištu, ali nam treba vreme. Nijedna rana nije zacelila preko noći. Država je ozbiljan, složen i dugo pravljen proizvod. Mi možemo da napravimo energente i za primarnu poljoprivrednu proizvodnju i za preradu. Primarna poljoprivredna proizvodnja, prerađivačka industrija, industrija koja treba da povuče poljoprivredu, isključivo poljoprivredne zemlje su siromašne zemlje. Nama treba industrija koja će nositi i mi se moramo približavati, hteli ili ne. Jedno je put, drugo je destinacija. Da li ćemo ući u EU ili ne, ne zavisi od Hrvata, već od nas i od EU. Ali, mi moramo proći taj put da bi iskoristili predpristupne fondove od 175 miliona evra. To je predmet Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju. Ne možemo biti protiv integracija, a hoćemo IPARD. Mislim, to može kod ovog profesora književnosti, koji kaže ono – grupa na odseku za srpski jezik i književnost, kako beše? Mi moramo iskoristiti ta sredstva, ali to nije sve. Pored tih sredstava postojaće i dalje nacionalna sredstva. Naši poljoprivrednici treba da znaju da će jedni da koriste IPARD sredstva, drugi nacionalna sredstva, a treći imaju pravo na pokrajinsku i lokalnu podršku, i to, naravno, sve uz saglasnost centralne Vlade, da ne bi došlo do višestrukog finansiranja jedne te iste proizvodnje. Nama treba izmena tog zakona, naravno da nam treba izmena Zakona o podsticajima, jer smo dobili nešto više, a i zaokret zajedničke evropske poljoprivredne politike, a verovali ili ne, EU je nastala na poljoprivredi, uglju i čeliku, najviše na poljoprivredi. Godinama je 70% zajedničkog evropskog budžeta, sada je to 45%, 58 milijardi se izdvaja za 104 miliona hektara i 12 miliona poljoprivrednika EU izdvaja, ali je industrijski moćna i to može da izdvoji. Jedno je destinacija, a drugo je put do te destinacije. Mi taj put treba da pređemo sebe radi da bi mogli da izvozimo i u Rusiju po standardima, ili bilo gde. Nažalost, Rusija je daleko, pa transportni troškovi opterećuju našu proizvodnju, inače bi iskoristili bescarinske aranžmane, to je sigurno, i koristimo za voće, a troškovi prevoza manje utiču na visinu cena, nego što je to slučaj kod pšenice, kukuruza itd. Mi treba ono što seljaci proizvedu na njivi da preradimo što bliže mestu proizvodnje. Mi moramo da vodimo računa i o ruralnom razvoju, a to je preko milijardu više izdvojeno, oko milijardu više, da zadržimo tog malog čoveka tamo negde gde je sad živeo, da probamo da vratimo neke iz velikih gradova, i da to bude poljoprivredna politika, a oni koji prate zajedničku evropsku poljoprivrednu politiku čak smatraju da su ta mala poljoprivredna gazdinstva i mešovita, mogu uz dobru podršku poljoprivredne politike, nacionalne i zajedničke mogu da budu u budućnosti za višak zapošljavanja, dakle da budu šansa da se više ljudi zaposli. To je šansa i da se održi životna sredina, divlja, seoski turizam, da možete imati koga da posetite nedeljom itd. Mi moramo da se menjamo da bi društvo menjali. DŽaba vam zlato i dijamanti ako nemate hrane i pijaće vode. Umrećete gladni, umrećete žedni. Bogatstvo jedne zemlje se uskoro neće računati količinom zlata i dijamanata, već količinom hrane i pojaće vode koju ta zemlja proizvodi ili može da proizvede. Imate bogate zemlje koje imaju zlato, dijamante, rudna blaga, ali su siromašni. Narod je siromašan. Imate zemlje koje nemaju ništa od toga, ali su bogate, jer ljudi znaju da iskoriste ono malo što imaju. U principu, sve je do organizacije i do ljudi. I mi moramo da organizujemo poljoprivredu na način da ispoštujemo posedovnu strukturu koja postoji. Italija, Grčka, Španija, nema velike posede. Nemoj da mislite da u EU postoje posedi od 1000, 2000, 3000, 4000, 5000 hektara. Prosečno je 10 do 15 hektara. Polovina poseda u EU je manja od 10 hektara. Mi moramo da specijalizujemo našu poljoprivrednu proizvodnju shodno površinama koju naši poljoprivrednici, vredni ljudi, koji su uprkos teškoćama, sankcijama itd. nas izvlačili iz krize, ostvarivali izvoz. Netačno je da nije bilo izvoza do 2007. godine. Godine 2005. suficit je bio milijardu dolara. Sada je negde oko 1,2 milijarde evra i to ne zahvaljujući baš toliko našoj nekoj ekstremno visokoj proizvodnji i tajkunima, nego pre svega što nas ima 500.000 manje. Ima nas manje na hrani i to je jedan od razloga zašto nam se povećao izvoz, odnosno vrednost tog izvoza. Ima stvari koje smo do sada uradili dobro, ali mislim da stvari kreću, ovde je i bivša ministarka, da stvari kreću nabolje, jer smo doneli dobar Zakon o poljoprivredom zemljištu, da je dobar i ovaj Zakon o poljoprivredi i ruralnom razvoju, da posle te normative i zaposlenih koje ćemo primiti da ovo prate, da još treba zgrada da ispuni te uslove i da naši poljoprivrednici dođu do tih para, jer nam rokovi tek, jedni rokovi su od 2018, jedni rokovi su 2020. godine. Da bi ostavio sebi vremena, naravno, Zakon o vodama, najvažniji za naše poljoprivrednike, je ne da ćemo samo zbrisati iz vodotokova one vikendice koje oni pripisuju isključivo predsedniku Republike, a oni imaju daleko više, pa ako ćemo čistiti, onda ćemo čistiti sve, ako ćemo govoriti o Savamaloj, onda ćemo govoriti o devet zgrada u Inđiji, koje su bile zakonite i koje su nezakonito srušene. Govorićemo o svemu. Nećemo govoriti samo o protivniku. Nećemo, neću da se svađam sa ljudima, već da se svađam sa problemima. Koliko vidim, oni nisu rešenje. Oni su i dalje deo problema i žele da ostanu deo problema, i njima mogu da poručim da će nam biti bolje, kada mi budemo bolji, da ćemo imati nešto više, kada mi budemo nešto više, a naravno, ovom produktivnijem delu opozicije moram da kažem, Srbija će biti velika, kad iznutra postane velika. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ove izmene i dopune Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju, zasnivaju se, pre svega, na pretpostavci ili tvrdnji, kako god hoćete, da će, iz predpristupnih fondova EU, Srbija dobiti 175 miliona evra. To je nešto što je i dalje neizvesno, bez obzira koliko ministar tvrdio da problemi koji su u međuvremenu bili, koji su bili prepreka, oni su otklonjeni i velika su šansa da se realizuje ta pomoć iz predpristupnih fondova koje treba da dobije Srbija. Ono što treba voditi računa je sledeće. I ako se dobije tih 175 miliona, gospodo iz Vlade, da li vi mislite da su te pare date zato što je EU naklonjena Srbiji i njenom ulasku u EU ili ima svoje interese? Kakvi su to interesi EU prilikom dodele tih sredstava i u krajnjem slučaju, ako baš ne želite da raspravljamo o tome, da vidimo kakvi su uslovi korišćenja tih sredstava. Naravno, ovde u ovom Predlogu izmene i dopune se kaže – pristupiće se programima podsticaja ruralnog razvoja i u poljoprivredi. Ali, ono što je veoma, veoma ostalo nejasno, to je da li i pod kojim uslovima mogu da učestvuju ravnopravno poljoprivrednici Srbije, i kakvi su uslovi za dobijanje ovih sredstava u smislu garancije. Mora da postoji neko obezbeđenje koje će biti sigurnost za vraćanje ovih sredstava i za korišćenje ovih sredstava. U svakom slučaju, ona moraju da se sastoje ili u bankarskim garancijama, ili u nekim hipotekarnim zalozima. Onda morate da vodite računa kako ćete ubediti seljaka u Srbiji da koristi ova sredstva. Da ne ulazimo u neke detalje, koliko će profitirati predstavnici tih istih fondova, odnosno EU, koji će doći ovde da svoje savetodavne uloge dobro naplate, koji će svoje programe, i te kako znati dobro da naplate, to smo već videli više puta kada oni daju, ''neka povoljna sredstva'', kako ta povoljna sredstva većim delom završe u njihovim džepovima. Ali, ono što treba objasniti seljacima, to je pod kakvim će uslovima moći da dobijaju ova sredstva, da li će to biti bankarska garancija ili će morati da zalažu svoju imovinu. Nemojte gubiti iz vida da imamo veoma negativno iskustvo posle 5. oktobra. Sećate se samo kada su oni buldožer, revolucionari došli na vlast, šta je, tadašnji ministar Veselinov, govorio – evo boljitka za seljake, svi problemi seljaka su rešeni dolaskom DOS-ovske vlasti, upućivao seljake na obnavljanje njihovog voznog parka, na obnavljanje njihovih imanja, tvrdeći da dolaskom stranih banaka, se stvaraju mnogo povoljniji uslovi za unapređenje poljoprivrede u Srbiji. I šta se desilo? LJudi su verovali da, najiskrenije tadašnji ministar, preporučuje da se pomoću kredita koji su, kako se kaže, bili povoljni, može obnoviti mehanizacija, a na taj način dolazi i do povećanja produktivnosti svakog domaćinstva. Odlazili su u te strane banke, za koje su tvrdili da, ne samo da su likvidne, nego su dobronamerne kada je u pitanju pomoć seljaka, podizali kredite, uslov za podizanje takvih kredita je bila hipoteka. To su hipotekarni krediti. Kako su seljaci računali? Kao uvek, tradicionalno što seljak računa i u Srbiji i svugde. Računa koliko mu je to robe mesečno na ime rate koju treba da otplaćuje. Ne može on da se snalazi u tim nekim finansijskim transakcijama i promenama, nego računa koliko ga to košta i koliko će morati da izdvoji kukuruza, koliko će to izdvojiti pšenice, koliko će oni što se bave stočarstvom izdvojiti stoke da bi platili i podmirili svoje obaveze na mesečnom i na godišnjem nivou. I do čega je došlo? Došlo je do najveće pljačke seljaka. Samo vas podsećam, hronološki, da ne bi ponovo pravili istu ili, ne daj bože, sličnu grešku. Kada je seljak uzimao kredit, nije računao da će doći do povećanja cena repromaterijala, do povećanja cena hemijskih sredstava koje koristi seljak, do skoka cena energenata, a do smanjenja otkupnih cena. U početku je mogao da izdrži sve te promene, međutim, kako je vreme odmicalo, cene su varirale što naniže, kada je u pitanju input ulazni, u stvari, što više kada su inputi, a što niže kada je otkupna cena, i seljak je pao u probleme. Kakav je sled dalji priče? Opšte je poznato. Imamo sada domaćinstva i seljake u Srbiji koji su u dužničkom ropstvu. Kako su pali u dužničko ropstvo? Kada nisu mogli servisirati svoje obaveze, kada nisu mogli da izmiruju dugove prema banci, onda im je banka ponudila alternativu. Te strane, dobronamerne banke, po preporuci ministra poljoprivrede tadašnjeg i ministra finansija, rekli su dajte još dodatno neki zalog, pa ćemo to da prolongiramo na više godina, biće vam malo veća kamata. To su vam životne priče u Srbiji? Šta je čovek, seljak, mogao da uradi? Morao je da prihvati te uslove. Šta su mu dodatni bili zalozi? Kuća i okućnica. Već je zemlju stavio u zalog da bi kupio mašine, da bi se snabdeo sa novom opremom, ostala mu kuća i okućnica. I mnogi su sada u situaciji da ostaju bez ičega. Dovode ga u situaciju da služi kao najamna radna snaga. Kod koga je u najmu? Kod onih koji su preko noći postali veleposednici kada je u pitanju zemlja. Kako su postali? Tako što je taj isti, ili slični ministri, zajedno sa ministrom finansija, obezbeđivao im da kupuju ogromne površine zemlje bez ijednog jedinog dinara, sa garancijama njihovih banaka. Kada kažem njihovih, to su te iste strane banke u kojima su oni bili ili čelni ljudi, ili Upravni odbori, ili njima bliski prijatelji. Sada seljaci moraju da rade kod onih koji nikakve veze nisu imali sa poljoprivedom, ni sa zemljom, osim sa onim što imaju u saksijama, ili što su imali u saksijama. Možete misliti kakva je situacija sada u Srbiji. Šta ako ovi fondovi su zasnovani na sličnoj osnovi? Šta ako hipoteku mora da založi? Šta ako mora da priloži bankarsku garanciju? Sve su to pitanja na koja treba dati jasan odgovor. Koje su to povoljnosti kada je u pitanju krajnji korisnik? Sve je ovo zasnovano, ponovo kažem, zasnovano na onome ako. Od toga – ako, ne može da se živi. Da li se slažete? Od 2015. godine, kada je trebala da se realizuje ova linija ispred pristupnih fondova evropskih, do dana današnjih, prošlo je puno vremena. Sve je manje i manje šanse da se ljudi nadaju. Mi bi voleli, srpski radikali, da dođe do realizacije ovoga, da se pomogne, iskreno, da se pomogne ovako ojađenoj, uništenoj poljoprivredi u Srbiji. Nije ona ojađena i uništena zato što srpski seljak ne zna da radi i ne zna da vodi ekonomiju domaćinstva, nego zato što je to bio projekat koji je planiran negde napolju, u Briselu ili u nekim drugim sedištima, koji je jasno rekao – Srbija ne može da ima svoju proizvodnju u poljoprivredi, Srbija mora da bude tržište gde će se plasirati prehrambeni poljoprivredni proizvodi iz EU. To je suština priče. O tome treba veoma, veoma voditi računa. Ono što mi, srpski radikali, jasno govorimo kada je u pitanju izmena i dopuna ovoga Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju, to je da ima ovde i dobrih stvari. Ima ovde nešto što je veoma, veoma dobar i koristan predlog. To je sistem tržišnih informacija poljoprivrede Srbije. Konačno da je neko došao na tu ideju da taj sistem zaživi, da se uradi jedan jedinstveni sistem na kome će ljudi moći da se informišu o svemu onome što je vezano za tržište poljoprivrede u Srbiji. Ima i ovaj sistem, o kome je ministar govorio, a to je sistem za identifikaciju parcela. Veoma, veoma dobra stvar. Jednom treba stati se na kraj tom javašluku, tom haosu koji je vladao kada su u pitanju parcele, kada je u pitanju poljoprivredno zemljište. Mi smo svedoci da posle mnogo, mnogo vremena ne možemo još da saznamo, niti da imamo informaciju koliko je to poljoprivrednog zemljišta, vlasništvo države, uzurpirano od strane pojedinaca. Svakog dana otkriva se neki novi. I svako otkriće takvo i vraćanje tog zemljišta, a pogotovu kad imamo jedan informacioni sistem koji će nam dati podatke o tome, veliki je napredak. To je nešto što ne zavisi od evropskih fondova. To je nešto na šta ima uticaj Vlada Srbije. I o tome, mi srpski radikali, želimo da pohvalimo ovaj predlog izmene i dopuna. Kada je u pitanju podsticaj za poljoprivredni i ruralni razvoj, ovde ima jedna novina koja se uvodi da bi se potpuno uništeni stočni fond iole obnovio, a to je da se akcenat stavlja na tov junadi, kao nešto što je konkurentno sada kao izvozni artikl i što može Srbiji da donese korist, što može da pokrene ruralne sredine u njihovom razvoju. Pogotovo ovaj sistem koji ste naveli, a to je krava – tele, omogućava ljudima, koji se odluče za bavljenje ovog, da u veoma kratkom roku mogu da zabeleže ne samo dobre rezultate, nego mogu da podignu svoju proizvodnju na mnogo viši nivo, imajući u vidu da se izdvajaju dovoljna sredstva za subvenciju u ovim delatnostima. Ono na šta mi srpski radikali želimo da upozorimo je sledeće. Srbija u poljoprivredi ne može više da bude sirovinska baza. Ne može iz Srbije samo da se izvozi sirovina. Mora se pristupiti realizaciji programa koji svaka Vlada iznosi, a to je da se ide sa višim stepenom prerade, da se ide sa gotovim proizvodima. Mora prehrambena industrija konačno da zaživi u Srbiji. Mora prerađivački kapaciteti, kada je u pitanju poljoprivreda, da sve više i više dolaze do izražaja. Svedoci smo da banke koje funkcionišu, komercijalne banke koje funkcionišu na teritoriji Srbije svakog trenutka, bilo kom od nas, a pogotovu onima koji se bave poljoprivredom, odmah će odobriti kredit da kupite novi automobil. Daće vam kredit i sredstva da kupite tehničke uređaje, daće vam čak i sredstva, odobriti i stambene kredite, a kada se zatraže sredstva da se ulože u privredu, da se uloži u podizanje neki proizvodnih programa, tu ćete uvek naići na objašnjenje – nisu još u fazi i u mogućnosti da daju takve kredite, ili ako daju, onda je to sporadično, u bukvalnom smislu reči. Onda su to pojedinačni slučajevi, a ne možemo da se oslonimo na takvu vrstu pomoći kada je u pitanju kreditiranje ili finansiranje inicijative koje se odnose na podizanje proizvodnih programa. Mora da budu realni izvori. Mora da bude realna podrška. Ne da mi sad, srpski radikali, apelujemo na Vladu da iz ovako siromašnog budžeta izdvaja dodatna sredstva kako bi se podizali takvi pogoni. Ne, samo je dovoljno da Srbija bude otvorena za svaki kapital i za onaj koji dolazi sa Zapada i onaj koji dolazi sa Istoka. Uostalom, vi pokrećete jedno pitanje, odnosno inicijativu, bolje rečeno, koja treba da donese korist, a to je bavljenje tovom junadi. Najveća perspektiva za izvoz je upravo istočne zemlje. To je najveće tržište. Naravno, ne treba nijedno tržište zapostavljati. Ne treba ovde diskriminisati, po sistemu, da li se politički sviđa zapad ili istok, jednako je tržište i na jednoj i na drugoj strani. Mi moramo da otvorimo za investicije, moramo da otvorimo ulaz, slobodno kretanje kapitala. Čuli smo ovde da treba da bude slobodna konkurencija. Može, po nama srpskim radikalima, ali onoga trenutka kada srpska poljoprivreda dovoljno ojača, kada bude dovoljno jaka i snažna da može da parira toj konkurenciji koja je sa zapada, koja je iz EU. Šta treba do tada da se uradi? Treba pomoći toj poljoprivredi da se oporavi, da postane snažna. Treba jednostavno sprečiti tu nelojalnu konkurenciju. Zašto nelojalnu konkurenciju? Ne možemo mi da se zanosimo idejom da možemo subvencionisati na nivou kako to rade članice EU. Daleko je od toga. Svaka zemlja EU podržava, subvencioniše poljoprivrednu proizvodnju i nema tu neke ekonomske računice, da kažemo – sad je to ekonomski isplativo. To se radi sa namerom da se ne dovede u zavisnost od uvoza hrane. Ne sme stanovništvo jedne države da zavisi od uvoza hrane i roba široke potrošnje u najvećem delu. Naravno, postoji onaj procenat koji se podrazumeva da se uvozi. Zato poljoprivreda i poljoprivredni proizvođači moraju da imaju tu vrstu podrške, a to je podizanje carina za uvoznu robu. Drugo, gospodo, ako mislite da ćete tovom junadi i ovim merama kojim predviđate podići stočarstvo, morate razmišljati kako ćete sprečiti taj uvoznički lobi koji uvozi zamrznuto meso iz robnih rezervi, kupljeno po belom svetu, koje su stare, kažu da su rariteti, čak i preko 20 godina. Da li je propaganda ili nije propaganda, ali slikovito je upozoravajuće. Morate sprečiti taj uvoznički lobi. Oni zajedno sa prerađivačima su uvek prepreka da se krene u obnovu stočnog fonda. Jeftinije im je da uvoze otpad, da ga prerađuju i ovde ga prodaju na domaćem tržištu, nego da ulažu u uzgoj stoke, odnosno u tov. I to je logika stvari. Niz mera koje mora da preduzme Vlada su neminovne. Moraju se što pre sprovoditi. Ne možete uvek da razmišljate o tome da ulazak ili kandidatura za ulazak u Evropsku uniju podrazumeva da Srbija bude otvorena širom, a da pri tome nema mogućnosti da uzvratno ponudi svoju robu ili ako je nudi, nije konkurentna. Mora se razmišljati na potpuno drugačiji način. Mi imamo primere gde se ukazivala šansa u proteklom periodu, Srbiji i te kako velika šansa kada je u pitanju rusko tržište. Imali smo situaciju i sada je imamo kada Evropska unija uvodeći sankcije, jednostavno ne može više da prodaje na tom tržištu. Šta se dešavalo kod nas? Taj lobi uvoznički i prerađivački iskoristio je tu šansu tako što je uvozio svinjsko meso iz Hrvatske, a onda to isto meso izvozio u Rusiju. Šta se desilo? Došlo je do problema. Došlo je bukvalno do velikih problema. Mora se u paketu mera zajedno ispratiti ovaj predlog koji ima Ministarstvo u ovim izmenama i dopunama Zakona. Mi srpski radikali ćemo u daljoj raspravi po pojedinostima svojim amandmanima pokušati da poboljšamo ove izmene i dopune, a na osnovu toga odlučićemo kako ćemo glasati za ovaj predlog izmena i dopuna zakona. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Branislav Nedimović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine Mirčiću, želeo bih ukratko samo nekoliko reči da kažem, da se osvrnem na sva izlaganja tri ili četiri govornika unazad, ali ću početi od ovih vaših poslednjih konstatacija. Naša Uprava za veterinu ovih dana radi sveobuhvatnu kontrolu kako bi se sprečile postojanje na prostoru Srbije i mesa i svega onoga što ide uz meso, koje može da ugrozi srpskog kupca i to zajedno sprovodimo sa svim drugim nadležnim institucijama. Ovo je jedan od načina kojim želimo da ukažemo na permanentnu našu borbu, kako bi tržište hrane bilo bezbedno. S druge strane, zahvalan sam na ovom delu koji se odnosi na sistem tržišnih informacija u poljoprivredi, ovo MLP to su stvari, alati koji će nama jako pomoći u budućnosti. Navešću samo jednu sitnicu. Neko je o tome govorio, čini mi se poslanik Jovanović. Kada je govorio o predviđanjima u medijima koliko će nečeg biti posejano, kakve će biti cene i na taj način stvarajući iluziju šta se stvarno dešava na tržištu. Da pođemo tako, kaže se cena u sledećoj godini, pšenica će biti toliko i toliko, biće jako niska i onda nemojte sejati. (Milorad Mirčić, s mesta: Nije pšenice, nego brašna.) Šta god bilo. Mi želimo ovim sistemom tržišnih informacija poljoprivrede Srbije da sa jednog državnog nivoa, na jedan konkretan način da ukažemo svim učesnicima u poljoprivrednoj proizvodnji kakvi su rezultati, kakve su perspektive. Što se tiče poljoprivrednog zemljišta, mislim da ne treba više da pričam, nekoliko puta sam danas govorio o tome, nama je ideja da uđemo u svaki hektar državnog poljoprivrednog zemljišta i da ono bude predmet zakupa. Ove godine smo naterali svih 145 lokalnih samouprava da donesu godišnje programe, 120.000 hektara zemljišta više smo uterali u taj program i 27 miliona evra više prihoda u državni budžet. Stvari koje se tiču IPARD-a samo javnosti radi, IPARD su bespovratna sredstva, nikakve kreditne linije, nikakva sredstva obezbeđenja. Ona funkcionišu na prostom principu. Neko investira po prethodnom odobrenju Uprave za agrarno plaćanja, sledeće godine, odnosno agencije koje se time bave u drugim zemljama i kada realizuje svoju investiciju ima pravo na povraćaj. Nema nikakvih bankarskih garancija, nema nikakvih problema te vrste koje postoje na kreditnom tržištu. Znači, u zavisnosti od vrste opreme, mehanizacije, skladišta, šta je predmet konkurisanja. Ta sredstva mogu ići do 70% bespovratnih sredstava. Dakle, čitav sistem Evropske unije funkcioniše na ovome, počiva na ovome, da bespovratnim sredstvima, ali subvencijom mi želimo da budemo deo toga. Što se tiče kredita koji su direktno povezani sa poljoprivrednom proizvodnjom, izneću jednu činjenicu, između 1,8% i 2% je broj takozvanih MPL-ova u poljoprivrednoj proizvodnji. Dakle, nizak nivo ne vraćanja kredita kod poljoprivrednih proizvođača. Drugačija je prilika kod prerađivača i kod nekih skladištara. Tu imamo mnogo kompleksniju situaciju i tu je problem. Time moramo da se ozbiljno pozabavimo. Ono sa čime ću se sa svima složiti, to je da ne želimo više da budemo prostor na kome će se jeftina roba proizvoditi kvalitetna i kao sirovina distribuirati. Suština jedan od četiri stuba ovog ministarstva poljoprivrede, ove Vlade Republike Srbije u delu poljoprivrede, jeste prerađivačka industrija. Ona će biti disperzovana na dva puta. Prvi koji se odnosi prema malim prerađivačima, gde ćemo posebnim pravilnicima omogućiti malim prerađivačima da svoju sirovinu koju imaju mogu da prerade kod sebe i tako da distribuiraju na tržište u skladu sa pravilima. Niži nivo ograničenja će oni imati zato što nisu u stanju, ali obzirom na količinu robe koju proizvode moramo pružiti mogućnost da budu u legalnim tokovima. Što se tiče ovih velikih prerađivača, njima će biti na raspolaganju svi alati koji postoje, između ostalog i ono o čemu je pričao gospodin Ješić, vezano za 11 milijardi dinara vezano za podsticaje. Nama je ideja da dobar deo tih sredstava bude usmeren na prerađivačku industriju. Ona nam je neophodna. Dvadeset sedam različitih investitora je u zadnjih 150 dana prošlo kroz Ministarstvo poljoprivrede. Znate koliko ih je poreklom iz Srbije, odnosno koji već obavljaju delatnost na prostoru Srbije, dvadeset četiri. Znači, ima proizvođača koji žele da idu u viši stepen funkcionisanja i da od primarnih poljoprivrednih proizvođača prerastu u prerađivače. Kontrole su jako važne. Malopre se pričalo o fitosanitarnoj inspekciji, upravi za veterinu, a reći ću vam jednu stvar koja je postojala u prošlosti. Sistem tamo pre jedno šest, sedam godina bilo je tih priča sa repom i sa nekim drugim proizvodima, gde je administrativnim putem u trenutku kada je trebala roba da se proda za veću cenu, bile su uvedene barijere. Ove godine su postojale, verujte mi posle 15, 20 dana kada sam postao ministar imali smo situaciju sa suncokretom. Sa proizvođačima suncokreta sam razgovarao. Postojale su ideje, ambicije ili već ne znam ni ja šta, da se zatvori tržište zbog ovih ili onih razloga administrativnim putem. Ja sam uvek pristalica otvorenih tržišta, roba, poljoprivredni proizvođač mora da plasira svoju robu tamo gde ima bolju cenu, kod onog prerađivača koji je spreman da mu plati više. Neće i nema više ovakvih mogućnosti za administriranje na granicama i da naši poljoprivredni proizvođači ne mogu to da prodaju. Primer suncokreta ove godine svi će vam potvrditi šta je bilo. Nulta tolerancija na ovakve stvari. Isto kao što je nulta tolerancija za proizvodnju genetski modifikovanih organizama na našim njivama.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Borisav Kovačević. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, poštovani ministre i saradnici ministra, poštovane koleginice i kolege poslanici, mi smo danas čini mi se prvi put u zadnjih koliko godina dobili na raspravu u Skupštinu zajedno sva tri ova zakona koji su pred nama, dakle, o poljoprivredi i ruralnom razvoju, podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju i o vodama. To je ono što se meni čini da je prvi znak jednog sveobuhvatnijeg zahvata u uređenju poljoprivrede od strane ovog Ministarstva, odnosno Vlade, uređenju poljoprivrede kao jedne od najznačajnijih privrednih grana za ovu zemlju i ujedno poljoprivrede kao grane sa najznačajnijim resursima koje ova zemlja ima. S toga, puno priznanje Ministarstvu i ovoj Vladi što je napravila taj pristup od strane poslaničke grupe PUPS. Ovakav pristup ovoj ukupnoj problematici nama se čini da daje za pravo da očekujemo izradu, gospodine ministre, strategije poljoprivrede. Podsetiću, oni koji su bili, a ima ih dosta u Skupštini, da smo mi, čini mi se, taman negde u ovo vreme pre četiri godine takođe raspravljali o izmenama Zakona o podsticajima u poljoprivredi. Tada smo od tadašnjeg ministra dobili izjavu da se upravo pristupa izradi strategije poljoprivrede. Kasnije smo kod novog ministra pokretali, mi iz ove poslaničke grupe, kroz pitanja Ministarstvu tražili objašnjenje i rečeno nam je da se radi na toj strategiji. Ja ću, iako moj običaj nije kada raspravljamo o ovome da u svom prilogu raspravi postavljam pitanja ministru, ali ću postaviti pitanje i molim ministra da odgovori da li se radi stvarno na toj strategiji i kada je planirano da ona bude završena? Zašto insistiram na toj strategiji? Zbog toga što ova zemlja nikada nije stvarno najsveobuhvatnije, najšire i najozbiljnije pristupila kompleksno planiranju dugoročnom razvoja poljoprivrede u ovoj zemlji i mislim da to treba neizostavno sada uraditi. Danas je ovde dosta toga govoreno što po meni ne bi trebalo da bude ni predmet rasprave o zakonima, jer ne bi ni trebalo da ulazi u zakone, ali jeste korisno dosta toga što je govoreno zato što to treba da sačinjava strategiju poljoprivrede. Ne mislim danas da govorim na isti način o tome, ostavićemo to kada budemo raspravljali o predlogu strategije, ali hoću da kažem kad se tiče ovih zakona nekoliko stvari. U Zakonu o podsticajima posvećena je, po meni, puna pažnja i ratarstvu i stočarstvu i voćarstvu, ali čini mi se, gospodine ministre, da je nepravedno izostavljeno, odnosno nije dovoljno tretirano voćarstvo kao deo poljoprivredne proizvodnje. Zbog čega to kažem? Zbog toga što mislim, možda grešim, ali mislim da ova zemlja ima resurse i uslove da veliki deo obradivih površina pretvori u celogodišnje plodonosje, da tako kažem. Uzimam za primer, recimo, gospodine ministre, to je blizu vas u komšiluku, uzimam Mačvu, primera radi. Kvalitetna zemlja, leži na toploj vodi, opasana dvema velikim rekama. Dakle, svi osnovni temeljni uslovi za, recimo, razvoj povrtarstva postoji apsolutno, kao i staklenici da se razviju itd. Još pre 35 ili 40 godina, kada je pronađena topla voda u Mačvi, verovatno se neki sećate da su Francuzi žestoko navaljivali da sklopimo koncesioni ugovor na 20 godina upravo na Mačvu i na razvoj. Nisu sigurno uzalud uradili. Mi smo tada odbili, država je odbila računajući da ćemo mi to pokrenuti. Evo, kako vidimo, ni do danas dan to nije urađeno. Čini mi se, danas je govoreno ovde o tome, a ja bih hteo samo da potenciram i jako mi je drago da je ministar nekoliko puta naglasio to ovde, da su Ministarstvo i Vlada zacrtali razvoj industrije, odnosno predaje plodova primarne poljoprivrede. Mislim da je to dobar pravac i da to treba raditi. Koliko se sećam, dosta naših, sada već i ugašenih poljoprivrednih dobara i kombinata su radili po onom sistemu, kako se to popularno zvalo – od njive do trpeze. Mislim da taj princip, gospodine ministre, treba u punoj meri primeniti. Mislim, to ste pomenuli vi, ministre, u jednom odgovoru na pitanje, a ja sam mislio to podvući i evo sad to kažem, da nemamo na terenu po selima, po obradivim zemljištima itd, da li su to nekadašnje zadruge, seljačke, radne ili bilo kakve, nemamo dovoljno na terenu prisutnih stručnjaka koji svakodnevno treba da budu, ono što je ministar rekao, savetodavci, a ja bih rekao edukatori seljaku. Još imamo premnogo neukih seljaka koji rade oslanjajući se na tradiciju, kako su radili njihovi dedovi, pradedovi, itd. Upravo treba modernizovati proizvodnju i u tom pogledu opredeljivati se za ono što je najkorisnije. Sledeća stvar koja je jako bitna, mislim da je to pitanje plasmana proizvoda. Ja se sećam, neću pominjati ime, pre jedno šest – sedam ministara unazad dama jedna je bila ministar poljoprivrede, na jednom skupu seljaka kada su je pitali kako im može pomoći u plasmanu proizvoda, ona je odgovorila – pa, pobogu ljudi, ako umete da proizvedete, valjda umete i da prodate. Moj komentar je tada pred televizorom bio, sam za sebe – a šta će im onda Ministarstvo, a šta će im država, ako im neće pomoći u tome? Ali, naravno, ne treba ni njih odvojiti od toga. Zato ja mislim, gospodine ministre, da bi trebalo u poljoprivredi razmišljati o zadrugarstvu, naravno, modernijem nego što je nekada, ali svi znamo da imamo zadrugarstvo razvijeno upravo u najrazvijenijim zemljama. Zato mislim, kada sam malopre pomenuo edukaciju, edukatore, savetnike itd, treba da imamo i tu vrstu, da ne kažem, obuke. Evo, to je ono što sam hteo u najkraćem da kažem, da na kraju samo podvučem da je poslanička grupa PUPS spremna da podrži sva tri ova zakona jer mislimo da je Vlada veoma ozbiljno, temeljno i kompleksno pristupila njihovoj izradi. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, uvaženi narodni poslanici, danas govorimo o važnim izmenama i dopunama Zakona o vodama, kao i o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivredi i podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Predloženi zakoni predstavljaju kontinuitet u radu dva kabineta, kabineta koji sam predvodila ja u prethodnom periodu i kabineta koji predvodi sada moj naslednik gospodin ministar Nedimović. Predloženim ovim izmenama i dopunama zakona iz oblasti poljoprivrede čini se važan korak u sprovođenju usvojene dugoročne strategije poljoprivrede i ruralnog razvoja i važan korak u postizanju strategijom postavljenih ciljeva. Da se podsetimo, 2014. godine Vlada Republike Srbije, na predlog Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine, usvojila je Strategiju poljoprivrede i ruralnog razvoja 2014 – 2024. godina. Želim ovom prilikom da naglasim da je na izradi ove strategije radilo gotovo 200 eksperata, naučnih radnika i stručnjaka iz oblasti poljoprivrede. Danas se moglo čuti da Srbija nema plan, nema strategiju. Ovo su podaci koji jasno govore da Vlada ona prethodna, a i ova sada ima strategiju koju se izradili najumniji ljudi i iz Srbije, ali i iz inostranstva. Ovaj krovni dokument srpske poljoprivrede propisao je jasne ciljeve koji su sastavni deo predloženih izmena i dopuna Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju, a o kojima danas govorimo. Navešću samo neke od postavljenih ciljeva sadržanih u članu 3. Predloga zakona, a to su: rast proizvodnje i stabilnost dohotka proizvođača, rast konkurentnosti, tehničko-tehnološko unapređenje sektora, unapređenje kvaliteta života u ruralnim područjima i smanjenje siromaštva, održivo upravljanje resursima, zaštita životne sredine. Važni instrumenti pomoći poljoprivrednicima u dostizanju strategijom propisanih ciljevi su sredstva koja se isplaćuju kao podsticaji iz agrarnog budžeta, podsticaji za poljoprivredu i ruralni razvoj iz budžeta lokalnih samouprava i, naravno, sredstva iz predpristupnih fondova EU. Poljoprivreda je izuzetno dinamičan sektor, zahteva kontinuirano praćenje efekata mera u sprovođenju agrarne politike. Tako možemo konstatovati danas da je predloženim izmenama i dopunama Zakona o podsticajima svim do sada važećim merama dodata i nova mera – podsticaji za krave, za uzgoj teladi za tov, što znači praktično jedan širi krug korisnika direktnih plaćanja za stočarsku proizvodnju. Imajući u vidu značaj stočarstva za srpsku poljoprivredu, kao i mere koje su preduzimane u prethodnim godinama i sa njima u vezi postignute rezultate, smatram da je ova dopuna zakona dobra i da je svakako treba podržati. Kao jednu od mera iz prethodnih godina, kada smo imali dosta viškova mleka, koju želim da pomenem danas, da vas sve podsetim, to je mera uvođenja prelevmana. I o njima se danas govori. To su zaštitne takse kojim smo štitili male domaće poljoprivrednike, male proizvođače mleka od velikih količina koje bi nam stigle na tržište, s obzirom na velike viškove koji su se pojavili na evropskom tržištu. Uvođenje prelevmana, danas se o njima govorilo, nije jednostavno i nije lako. Tačno je da postoji mogućnost po SSP sporazumu, ali je tačno i da je potrebno jako puno argumenata, statistički obrazloženih podataka da bi Evropska komisija i odobrila uvođenje ove mere. Ne smemo zaboraviti ni činjenicu da je u proteklim godinama, kada je bilo puno problema, Vlada opredeljivala i dodatna sredstva kako bi se otkupili viškovi mleka iz mlekara i kako bi se mlekare oslobodile da mogu da svakodnevno, redovno otkupljuju mleko od proizvođača i da im za njihov proizvod nadoknade adekvatnom cenom. Želim da kažem da je posebna važnost predloženih zakona svakako činjenica da se IPARD program uvodi u domaću pravnu regulativu i njime se čini još jedan značajan korak u obezbeđivanju dostupnosti ovih sredstava za srpsku poljoprivredu. Kao što je poznato i kao što sam i danas rekla, želim još jednom da vas podsetim, IPARD program pripremilo je Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine 2014. godine. Program je prezentovalo Evropskoj komisiji. Zahvaljujući činjenici da je program bio kvalitetan, da je bio dobar, Evropska komisija ga je vrlo brzo i usvojila krajem januara 2015. godine. Na osnovu ovog programa, koga su pripremili zaposleni u Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine, a dužna sam da kažem da su ozbiljno, odgovorno i predano radili, Evropska komisija nam je stavila na raspolaganje 175 miliona evra. Krajnji rok, pošto se i o njemu danas govorilo, za povlačenje ovih sredstava je 2023. godina. Šta to praktično za srpsku poljoprivredu znači? To znači da uz ovih 175 miliona evra i obavezno kofinansiranje iz nacionalnih sredstava, iz nacionalnog budžeta, za srpsku poljoprivredu na ovaj način biće opredeljeno i obezbeđeno gotovo 220 miliona evra bespovratnih sredstava. Danas se govorilo i tome da li je ovaj program dobar, da li smo mogli i bolje ga sačiniti. Pa verovatno da i jeste, ali postoji mogućnost da se u toku same implementacije neke od stavki, neke od mera i menjaju. Naš cilj jeste bio da program bude usvojen, da ga Evropska komisija finansijski podrži, jer to su sredstva koja će doći srpskoj poljoprivredi. Mi svi znamo i to smo našim poljoprivrednicima sve vreme na terenu i govorili, dakle, ne mogu svi da konkurišu za ova sredstva, ali oni koji budu konkurisali za ova sredstva neće moći da dobiju sredstva iz nacionalnog agrarnog budžeta. Zato smo bili mišljenja da je dobro da ona dođu u našu poljoprivredu. Da li će biti malim, velikim, nije važno, neka bude velikim, ali zato će za male biti više novca iz nacionalnog budžeta. Odmah nakon usvajanja programa, država, nadležna ministarstva, Ministarstvo finansija, moram da pomenem Kancelariju za evropske integracije i posebno želim da pomenem i da se zahvalim ministarki zaduženoj za evropske integracije, svi su predano i vredno radili na uspostavljanju neophodnih operativnih struktura za povlačenje sredstava iz ovog fonda. U tom pravcu, kao što sam i rekla i kao što znate, mi smo izvršili preseljavanje Uprave za agrarna plaćanja iz Šapca za Beograd, pa sad pitanje – da li je to moralo? Moralo je, zbog toga što je to jedan od uslova za akreditaciju operativne strukture. Zato što se ova sredstva ne klasiraju samo preko Uprave za agrarna plaćanja i Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine. Za realizaciju čitavog ovog programa izuzetno je važna koordinacija nadležnih ministarstava, a tu su i Ministarstvo finansija i Kancelarija za evropske integracije. Ne treba imati nikakvu sumnju da je to moralo da se uradi. Želim da kažem da je Vlada našla mogućnost u saradnji sa ministarstvom da obezbedi dodatno zapošljavanje, dakle, 103 nova čoveka koja će biti angažovana na programu, odnosno na realizaciji IPARD programa. Nakon dosta muka kako da dođemo do ovih 103 čoveka koji će raditi na ovim poslovima, uspeli smo da pronađemo način i krajem 2015. godine ovo zapošljavanje je i odobreno. Kao što smo čuli danas u raspravi, zapošljavanje je započeto početkom ove godine, traje i nadam se da će vrlo brzo biti i završeno. Želim da kažem i to, da li je moglo brže? Moglo je, da je ovaj zakon pravljen u martu, ali nije kasno ni sada. Mi treba da znamo da smo mnoge godine prethodne propustili. Sada, kada imamo zakon i kada imamo zaposlene, verujem da ćemo uspeti da u aprilu povučemo i prva sredstva iz ovog fonda. Izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom i ruralnom razvoju zapravo stvaramo sada i pravnu osnovu za akreditaciju decentralizovanog sistema upravljanja i da deo operativne strukture bude Uprava za agrarna plaćanja. Ovim izmenama uređuje se procedura rada Uprave u pogledu transfera sredstava iz IPARD fonda ka našim korisnicima. Želim ovom prilikom da istaknem da neopravdano o srpskoj poljoprivredi govorimo nedovoljno argumentovano. Evo, zbog čega ću to i reći. Srpska poljoprivreda je privredna delatnost koja dugi niz godina beleži pozitivan spoljno-trgovinski bilans. U 2014. godini suficit u razmeni poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda bio je oko milijardu i 100 miliona evra. U 2015. godini ovaj suficit bio je rekordni, milijardu i 260 miliona evra, što znači svaki dinar uložen u našu poljoprivredu višestruko je vraćen srpskoj ekonomiji. Naravno, mi znamo da je strateški zadatak naše poljoprivrede da obezbedi još veći izvoz. Zbog toga smo u prethodnim godinama i Vlada i ministarstvo uporno se trudili, radili naporno na tome, da otvorimo vrata svetskih tržišta i to smo uspeli tržišta EU i tržišta Ruske Federacije. Želim da istaknem da je razmena poljoprivrednih prehrambenih proizvoda sa Rusijom 2015. godine bila 11 puta veća nego 2005. godine. U prvih šest meseci ove godine pozitivan trend je nastavljen. Na primer, 2005. godine na tržište Rusije izvezli smo 11.000 tona jabuka, a 2015. godine 135.000 tona, a samo za prvih šest meseci ove godine 95.000 tona, što je 64% više u odnosu na isti period prethodne godine. Ovaj pozitivan trend mora da bude nastavljen. Moram da pohvalim rad i Uprave za zaštitu bilja i Uprave za veterinu Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine koji su u prethodnim godinama vredno radili na uspostavljanju neophodnih procedura u saradnji sa Evropskom komisijom i mi danas možemo da izvozimo i u Evropu i u Nemačku i u Rusiju i na sva druga tržišta. To je rezultat njihovog rada. Vrlo je nedogovorno i neozbiljno kada danas čujemo da mi radimo reeksport. To apsolutno nije tačno i podsećam vas da je i premijer, ovde kada je obrazlagao program Vlade rekao – dajte, molim vas, kažite ko je taj ko radi reeksport. Sada, ja isto kažem, dajte da čujemo ko su ti ljudi, jer oni ugrožavaju našu ekonomiju. Pa, molim vas lepo, 2014. godine u Moskvi sam garantovala da Srbija to neće dozvoliti. Garantovala sam pred ministrom Fjodorovim, garantovala sam pred ministrom Kračevim i mi do sada nismo imali tih problema, jer smo uspostavili procedure strogo praćene pošiljki. Znači, kada mi nemamo od njih primedbi, a verujte da bismo imali da je drugačije, mi danas čujemo neozbiljne i neodgovorne izjave. Da li znate šta to može da znači? Šta iza toga može da usledi? Naravno, to neće uslediti iz razloga što smo mi izgradili izvanredan odnos poverenja i što smo zaista uspeli da napravimo takav sistem gde ne može doći do ovakvih prevara. I, da je to tako ne bismo imali ovolike količine izveženog i plasiranog voća. Što se tiče mesa, 2014. godine bio je odličan plasman, a 2015. godine manji, ali zato što cena našim izvoznicima 2015. godine nije odgovarala. Mi moramo raditi i dalje na našoj proklamovanoj strategiji, a to je boriti se za Tri K srpske poljoprivrede. Imamo znanje, imamo potencijale i možemo i hoćemo. To su dakle kvalitet, kvantitet i kontinuitet. Važno je nastaviti sa agrarnom politikom koju smo započeli, a to je da podstičemo proizvođače da povećavaju proizvodnju, da se udružuju u zadruge i druge grupe radi organizovanog otkupa i plasmana, da primenom savremene agrotehnike i organskom proizvodnjom dostignu kvalitet koji će naći kupca i na najzahtevnijim tržištima. Sve to činimo državnim podsticajnim merama koje su sadržana u zakonu o čijim izmenama i dopunama i danas govorimo. Imam obavezu još da kažem, jer se često pominje i taj famozni procenat da li je 5 ili 4 ili 3%, za 2014. i 2015. godinu isplaćena su sva potraživanja prema poljoprivrednicima. Dužnost mi je da kažem da je Vlada Republike Srbije i Ministarstvo finansija imalo sluha i 2014. godine reprogramom, odnosno rebalansom budžeta za poljoprivredu je opredelilo dodatnih gotovo pet milijardi dinara. Godine 2015. dodatnih 9,7 milijardi, a nije moralo. Prosto, oni su opredelili ova sredstva da bismo odgovorili na svaki zahtev našeg proizvođača. Pošteno je reći da bismo sada sve te brojeve sabirali i oduzimali, videli bismo da li je 5,5 ili je 6%, to nije važno, važno je da su dobili svi koji su aplicirali za podsticaje. Ne treba zaboraviti činjenicu da je poljoprivreda ta koja gotovo tri decenije nosi najteže breme i socijalnih i društvenih i političkih i tradicionalnih i ekonomskih i svih drugih tereta. Ne treba zaboraviti ni to da u svim prethodnim turbulentnim godinama mala poljoprivredna gazdinstva su opstala i ostala sinonim tradicije srpske poljoprivrede i zbog toga ova gazdinstva zavređuju posebnu pažnju, podršku i pomoć. Prethodne poljoprivredne strategije mala gazdinstva su tretirale kao socijalnu kategoriju tj. stav je bio – podržavamo samo komercijalna. Strategija koju je usvojila Vlada Republike Srbije 2014. godine imala je drugi pristup koji kaže da poljoprivreda ima i socijalnu funkciju u kontekstu održivosti. To praktično znači - važan je svaki hektar obrađene zemlje, svaki hektar zasađenog voća, važna su gazdinstva i sa dve i sa tri i sa pet krava, dakle, podrška i malim i srednjim gazdinstvima. To je Strategija poljoprivrede i ruralnog razvoja Republike Srbije. Mala gazdinstva će i ubuduće nositi primarnu proizvodnju i nadam se, pre svega, organsku. S tim u vezi, želim da istaknem da su izuzetno važni zaključci umnih ljudi iz ove naše struke, iz oblasti poljoprivrede, iz nauke. Želim da ukažem da je pre nekoliko godina jedan veliki tim od oko četiri stotine poljoprivrednih stručnjaka i naučnika iz naravno čitavog sveta bio okupljen na jednom projektu koji je finansirala Svetska banka i UNESKO na temu Međunarodna procena poljoprivrednog znanja nauke i tehnologije za budućnost, njihov zaključak jeste - budućnost poljoprivrede je u malim poljoprivrednim gazdinstvima. Mnoge međunarodne organizacije, uključujući i UN, Međunarodnu organizaciju rada, Međunarodnu organizaciju poslodavaca, podržale su ovaj zaključak, tj. da su poljoprivredna gazdinstva, posebno ona koja se bave organskom proizvodnjom …
Privodite kraju, koleginice Bošković.
… i na malim posedima, ona su jedan od četiri glavna stuba i dva glavna sektora za otvaranje miliona novih radnih mesta. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Ivana Stojiljković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo poslanici, danas su pred nama veoma važni zakoni koji su vezani za naše veoma važne prirodne resurse, ali pre nego što kažem nešto o ovim zakonima, ova tri zakona, odnosno izmene i dopune zakona, osvrnula bih se na neke teorije koje smo danas mogli da čujemo o razvoju poljoprivrede u Srbiji koje smo čuli od strane naših pojedinih, naravno, pojedinih opozicionih poslanika. Pa, tako, imamo jednu teoriju o razvoju poljoprivrede poslanika patriota, koju bih ja nazvala, u stvari i sam je rekao da se to zove ekonomski patriotizam koji ima znak jednakosti sa ekonomskom izolacijom. Po njegovom principu ovog razvoja poljoprivredne proizvodnje bilo bi verovatno što zaseješ – pojedeš, bitno je samo da ni sa kim ne sarađuješ i bitno je da se potpuno izolujemo u našoj Srbiji, da ne osećamo da neko želi naše zemljište da odnese ili naše poljoprivredne proizvode i na taj način ćemo razviti poljoprivredu. Dakle, razvoj poljoprivrede zamišljaju kao nešto što može da se dešava bez tehnologije, bez plasmana, bez zaista dobrih proizvoda, bez metodologije rada, tako da je to bila jedna od teorija vrlo zanimljiva. Ja sam imala prosto potrebu da je ponovim. A ono što je taj poslanik patriota još pomenuo jeste da su ovim Predlogom izmena i dopuna zakona žene ponižene. Žene u poljoprivredi nikada nisu bile ponižene, a najmanje sada kada je ova Vlada na čelu sa SNS i premijerom Aleksandrom Vučićem dala podsticaje u poljoprivredi, kada smo se izborili za rodno odgovorno budžetiranje prilikom dodele subvencija u poljoprivredi i kada se danas kao nikada do sada toliko poljoprivrednih gazdinstava vodi na ženu. Takođe, čuli smo brojne optužbe da nemamo predlog kako će se vratiti zadrugarstvo i verovatno da poslanik patriota nije obavešten da smo mi usvojili u prošlom sazivu Zakon o zadrugarstvu i da se upravo ova Vlada trudi da taj nivo saradnje u poljoprivredi vrati. Još jednu stvar želela bih da kažem, da se ova Vlada zalaže za ukrupnjavanje poseda, za komasaciju, i za sve ono što smo čuli da mi nismo bili za to. Druga strana koju smo mogli da čujemo, odnosno drugi predlog razvoja opet dolazi od strane onih koji su imali prilike da se pokažu i zalažu u poljoprivredi, da vidimo kakva je njihova teorija razvoja poljoprivrede, pa bi ta strategija bi se mogla nazvati strategijom zavlačenja, jer svi njihovi ministri koji su bili na čelu, ništa drugo nismo videli nego da im je poljoprivreda bila industrija i biznis i da im je to bio program predizbornih kampanja a boga mi i pljačke države, pa tako imamo ono što bi trebalo da se podsetimo, a to je da je Saša Dragin bacio 5,5 miliona evra na softver koji nije radio, a bio je namenjen za Ministarstvo poljoprivrede. Tako su oni ulagali svoj novac. Tada su harale određene monopolske grupe udružene sa tajkunima, koje su imale za cilj da se uništi stočarstvo u Srbiji, u tome su, nažalost, i uspeli. Tada je pojačan uvoz stoke i proizvoda. Zato je ova Vlada imala veliki zadatak i činjenica je da nije lako, činjenica je da nije lako, ali ovi zakoni upravo će raditi na tome da se ova situacija popravi i to ćemo morati ići korak po korak, jer sve ono što je uništavano godinama i decenijama sigurno je da neće biti lako da se preko noći vrati. Dakle, pred nama su jako dobra tri predloga izmena i dopuna zakona. Prvi je o poljoprivredi i ruralnom razvoju. Više puta smo čuli, ja ću se potruditi da kažem najosnovnije vezano za ovaj zakon, a to je da je njegov cilj da otkloni sve one barijere do lakšeg finansiranja projekata u poljoprivredi. Dakle, stvoriće se uslovi za korišćenje predpristupnih IPARD fondova koji su veoma značajni za nas, zato što je Srbiji dodeljeno 175 miliona evra kroz ove predpristupne fondove, koji bi trebalo da budu iskorišćeni od 2014. godine pa sve do 2020. godine. Od toga već nam je na raspolaganju oko 15 miliona i ja se nadam da već početkom iduće godine ili od aprila iduće godine će ova sredstva biti povučena. Znači, imamo obavezu da ih utrošimo do 2018. godine. Zatim će se potvrditi i sprovoditi Akcioni plan kao preduslov za otvaranje predpristupnog Poglavlja 11 iz oblasti poljoprivrede i ono što sam već pomenula, što ova Vlada i ministarstvo nadležno radi intenzivno, a to je da se urede zemljišne parcele i da se vrši kontrola direktnih plaćanja, dakle, precizno će se upisati sva poljoprivredna zemljišta i radiće se na efikasnijoj komasaciji, odnosno na ukrupnjavanju ovih poseda. Zašto je to bitno? Zato što će sva ova sredstva verovatno biti primenjiva uglavnom na većim posedima, na većim poljoprivrednim gazdinstvima i država će biti ta koja će pomoći malim poljoprivrednicima da se udruže i da zajedno mogu da apliciraju, jer će na taj način i obrađivanje zemljišta i sve investicije biti lakše. Što se tiče drugog predloga izmena i dopuna Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju, pre svega bih napomenula još jednom da Srbija ima zaista veliki prirodni potencijal, posebno kada je poljoprivreda u pitanju, pa i vodoprivreda, o kojoj ću kasnije nešto reći, ali nažalost, ti potencijali su ostali neiskorišćeni. Upravo tome razlog je višedecenijska jedna jako loša agrarna politika koja je dovela do toga da naš zemljoradnik, da ne kažem seljak, mada ja volim da kažem seljak, i to seljak sa velikim slovom s, jer to su ljudi zahvaljujući kojima naša država velikim delom opstaje i živi. Danas naši zemljoradnici ne mogu da žive od svog rada i mi ćemo sve učiniti da se to promeni. Naravno da imamo izuzetne prirodne uslove, ali naš stočni fond, a već sam pomenula razloge između ostalog zašto je to tako, je danas na nivou iz 1900. godine, a moramo znati da postoji ogromna potražnja i u EU i u svetu za junećim mesom. Upravo u tome leži ova borba i važan je ovaj Zakon o podsticajima, kako bi se obezbedili izvozi, izvoz ovog mesa u inostranstvo. Da bi se on obezbedio, nama je potrebno da imamo oko 100.000 junadi u našim štalama. Samo ću pomenuti još jednu stvar, ovo je jako bitna informacija koju sam pronašla, da je 1990. godine tadašnja Jugoslavija izvezla oko 50.000 tona crvenog mesa, odnosno junećeg mesa, u SAD, za potrebe njihove vojske, a Srbija je od toga, od tih 50.000 izvezla 30.000 tona. Za taj novac koji je dobijen od izvoza junećeg mesa kupovani su avioni, a Beograd je uspeo da obnovi kompletne, možda ne baš kompletne, ali je uspeo da se obnovi sa novim autobusima. Evropska unija ima veliku potražnju za junećim mesom. Oko 700.000 tona je potreba da se izveze. Mi imamo takođe dozvolu za izvoz, velika suma je u pitanju, odnosno oko devet hiljada tona, ali mi tome trenutno ne možemo da se približimo. Zato i želim da kažem koliko je važan ovaj zakon i koliko je važno da se primene njegove odredbe i da se poveća i proizvodnja, a i izvoz junećeg mesa. Zatim je jako bitno pomenuti da će ovaj Zakon o podsticanju se usmeriti u podsticaje u oblasti direktnih plaćanja za nove korisnike koji do sada nisu imali pravo na ovo, jer do sada su domaćinstva bez umatičenih jedinki, odnosno bez genetičkog resursa autohtonih vrsta, odnosno autohtonih rasa nisu imali pravo na ove podsticaje. Cilj ovog podsticaja je, kao što sam već rekla, očuvanje broja krava kao baza za proizvodnju teladi, a samim tim i proizvodnja junećeg mesa. Ovim će, takođe, biti jako povoljno što će one krave koje ne obezbeđuju dovoljnu proizvodnju mleka poljoprivrednici moći da preusmere na proizvodnju mesa i da na taj način obezbede sebi opstanak na selu. Ova Vlada se okreće prema srednjim privrednicima, prema malim i srednjim proizvođačima, poljoprivrednim i šansa su kod nas i napuštena sela u Srbiji koja, nažalost, već dugo jesu napuštena, i to jeste činjenica, i koje će ova Vlada uzeti u obzir kada bude razmišljala o obnavljanju i o ruralnom razvoju. Veoma je važna mera ruralnog razvoja koja se odnosi na podsticaj mladima da ostanu ili da se vrate na selo kroz bespovratna sredstva, start ap kredite i grantove, koji će se davati unapred, a ne po planiranom trošku, što je veoma značajno. Vlada će podstaći egzistenciju na selu, podstaći će razvoj poljoprivrede, ali samim tim će podstaći i razvoj, obrazovanje i infrastrukture. Pre nego što krenem da govorim o sledećem resursu, odnosno o vodama, samo bih pomenula još da su planirani podsticaji u planiranju ruralnog razvoja kroz formiranje tzv. lokalnih akcionih grupa, koje bi trebalo da odrade najveći deo posla kada je u pitanju ruralni razvoj, a u tome će imati pomoć nadležnog ministarstva, kako u sopstvenom formiranju, tako i u izradi aktivnosti, izradi planova i apliciranju za projekte. Što se tiče trećeg zakona koji se tiče izmena i dopuna Zakona o vodi, kada govorimo o značaju ovog zakona ne možemo a da ne kažemo nešto o značaju same vode kao obnovljivog resursa. Danas ne mogu da pričam o vodi kao obnovljivom resursu, a da ne ukažem na sumnju da ako nastavimo ovako da koristimo ovaj resurs, da ovo pravilo neće važiti, da ćemo uskoro ostati bez pitke vode ili bar bez vode koja će biti moguća za ljudsku upotrebu. Stručnjaci tvrde da će 21. vek obeležiti borba za vodu, kao što je to nekada bilo za naftu, i svi smo svedoci da to, nažalost, jeste tako, s tim što Srbija, na sreću našu, ne oseća te probleme, jer smo visoko rangirani po rezervama pijaće vode i imamo oko 400 izvora visoko rangirane pitke pijaće vode. Tako da još uvek raspolažemo ovim resursom i samo 20% od toga se eksploatiše. Srećom, upravljanju vodama, kao što vidimo i kroz ovaj zakon, a i kroz druge aktivnosti, se danas mnogo ozbiljnije pristupa i mnogo veća pažnja, tako da ima nade da ovaj resurs ostavimo budućim generacijama onako kako bi trebalo i kako se očekuje od nas. Višedecenijsko zanemarivanje je dovelo da je danas u Srbiji potrebno uložiti oko 8,5 milijardi evra u vodosnabdevanje, kanalisanje, ali i zaštitu od poplava, bujica i od erozije. Svedoci smo bili šta se desilo 2014. i 2016. godine, a i nekih ranijih godina, da je jedna neadekvatna politika i ne ulaganje u vodu i vodosnabdevanje dovelo do velikih poplava. Ministarstvo poljoprivrede pripremilo je i Strategiju upravljanja vodama od 2016. do 2034. godine, koja pored svih planiranih mera zaštite i predviđa obezbeđenje sredstava za izvršenje tih radova. Dakle, ovaj zakon bavi se mnogim pitanjima i veoma je opširan da bismo stigli o njemu u načelu govoriti, ali ja bih samo o nekim osnovnim ciljevima rekla da je to, pre svega, usaglašavanje sa propisima, kako domaćim koji su doneti u međuvremenu između 2010. i 2016. godine, tako i usaglašavanje sa propisima EU. Zatim, stvaranje uslova za upravljanje vodama, koje podrazumeva dobar status voda, zadovoljavanje potreba, pre svega, za ljudsku upotrebu. Zatim, postavljanje ograničenja kada je upitanju eksploatacija, propisivanje prava i obaveza. Ovo je veoma bitno, propisivanje prava i obaveza onih koji koriste, ali posebno onih koji zagađuju vodu. Zatim, uslovi korišćenja vodnog zemljišta. Oko ovog člana je bilo dosta polemike i biće verovatno u pojedinačnoj raspravi, koji će pokazati da je ovo dobra izmena u zakonu i da se ona usaglašava sa Zakonom o javnoj svojini, jer do sada ova situacija nije bila uređena, pa kako je i uvaženi ministar rekao, bio je po principu – ko prvi do devojke, devojka njegova. Izdavanje akata i kontrola njihove primene. Takođe, usaglašavanje sa Zakonom o planiranju i izgradnji, po pitanju objedinjene procedure prilikom preuzimanja dozvola za gradnju. Dakle, najznačajnije izmene su da se ukida teritorijalno upravljanje vodama. Znači, sada imamo upravljanje po slivu, jer se pokazalo da reku ne možemo teritorijalno podeliti, pa po različitim nadležnostima upravljati jednom rekom. Iz tih razloga se ukida i vodno područje u Beogradu. U plan upravljanja vodama će morati da se unesu granice vodnog zemljišta u prostorne i urbanističke planove. Mnogo je ovde izmena o kojima ćemo naravno govoriti kada budemo govorili u pojedinostima, jer zaštita od štetnog dejstva erozija i bujica je zaista jedan od prioriteta ove Vlade. Moramo da se prosto ponesemo odgovorno i da se ne desi da smo zaboravili ono što nas je zadesilo i da nekim generacijama ostavimo ono što smo mi nasledili i na takav način da se ophodimo prema tome. Nadam se da će primena ovog zakona zaista doneti velike boljitke kada je vodosnabdevanje i samoupravljanje vodama u pitanju. Takođe, obezbediće se transparentnost, kako postupka davanja u zakup, tako i svih ostalih mera. Meni je drago što zemljište i vode, kao najvažnija dva resursa u Srbiji, mogu da obezbede razvoj i napredak našeg društva, ali je naš zadatak da se mi prema njihovog korišćenju ophodimo, da ih održivo koristimo, da se odgovorno ponašamo i da ih u optimalnom stanju ostavimo budućim generacijama. Ova dva resursa i način njihovog korišćenja definitivno će odrediti budućnost naše zemlje, pa i samo bogatstvo naše zemlje i zato insistiram na tome koliko su ovi zakoni pred nama važni i SNS će u glasati u potpunosti za njih u danu za glasanje. Zahvaljujem.
Po kom osnovu, gospodine Obradoviću?
Na osnovu pominjanja od strane koleginice, kao ekonomskog patriote.
To se vama učinilo. Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić.
Dame i gospodo, poštovani prisutni, pred nama su tri veoma važna zakona. Prema ponuđenom materijalu vidimo da su predlagači uložili značajan trud i ponudili dobra rešenja. Istina, ono što donekle opterećuje kvalitet ovog materijala jeste činjenica da su pred nama zakoni od strateškog značaja za svaku državu i svako društvo, jer imati sigurnu, zdravu i čistu vodu znači imati slobodu, imati samostalnost, imati suverenitet. Imati hranu, svoju hranu, zdravu hranu, a to znači proizvoditi hranu u poljoprivredi, znači, takođe, imati slobodu i suverenitet. Zato donošenje ovih zakonskih rešenja po hitnom postupku donekle opterećuje kvalitet ili rađa bojazan da bi nam nešto moglo promaći, ali sada se to ne može ispraviti. Valja nam se fokusirati, kako bi što bolji kvalitet na kraju izglasali. Svoju pažnju ću usredsrediti na pitanje, na zakon koji se bavi podsticajima u poljoprivredi. Znamo da ovo pitanje jeste limitirano budžetskim kapacitetima, a o čemu smo imali intenzivne rasprave kroz usvajanje budžetu. Zato i nema mnogo smisla da se pridružim svim žalopojkama da bi trebalo više, da to nije dovoljno poljoprivrednicima. Dakle, to su činjenice, ali su isto tako i činjenice sve ove finansijske mogućnosti. Ono što jeste moj predlog i predlog političke stranke koju predstavljam jeste pokušaj da se iznađu mogućnosti stimulacija koje ne bi bile finansijske ili ne bi bile eksplicitno finansijske. Tu pre svega mislim na mogućnost poreskih olakšica koje bi bile definisane posebnim zakonskim odredbama. U okviru ovog zakona i ovih intervencija bi to moglo da se uradi, a to pre svega za ona područja koja imaju, recimo, posebno otežane uslove. Tu pre svega mislim na visoke nadmorske visine, na brdsko-planinska područja, na visoravni, gde imamo izuzetne mogućnosti za poljoprivredne aktivnosti u stočarstvu, ali isto tako imamo zaista otežavajuće okolnosti, snegovi, niske temperature, problemi u saobraćaju tokom zime. Dakle, to ne bi bila samo stimulacija direktno poljoprivrednicima, gde bi oni samo oni imali koristi. Dakle, to je nešto što bi zapravo, na neki način zaustavilo ta sva kretanja sa brda prema dole. To bi na neki način otpočelo, štititi tu zaleđe gradovima. Dakle, to je nešto što bi bilo od strateške važnosti, zamolio bih predlagača tj. Vladu i Ministarstvo, da se ovom pitanju temeljitije pristupi. S druge strane, verujem da ćemo ova zakonska rešenja usvojiti uz neku doradu i da će ona biti dobra, ali ono što jesu permanentni raskoraci po pitanju implementacije zakona, jesu mehanizmi njihove primene i posebno zaštite od raznih zloupotreba. Mi imamo sada, recimo, na području Tutina, Sjenice i Novoga Pazara, masovnu zloupotrebu koja se desila, a verujem da je tom ministarstvu poznato sa fiktivnim priznanicama za lažnu kupovinu đubriva, što je bio uslov za dobijanje subvencija, i na taj način je kažnjeno i isključeno, iz subvencija preko osam stotina gazdinstava sa područja ove tri opštine. Dakle, to je jedna katastrofa za te ljude, bez obzira što oni jesu bili neki saučesnici u toj nezakonitoj radnji, ali svi oni tvrde da su to činili uz instrukcije Službe za savetovanje u poljoprivredi, opštini Sjenica. Bilo bi jako važno ovo ispitati, jer ti ljudi su lišeni subvencija za tri godine, to znači da su gubitnici pojedinačno od 15.000 do 20.000 evra, a to znači da ćemo na neki način zaustaviti proces razvoja na tom području. Takođe, jer je jako važno još jednu rečenicu i završavam. Jako je važno prepoznati dinamiku gde postoje, a to je Limska dolina, dakle, maline i drugo bobičasto voće dati podršku dodatnu zamahu te dinamike. Hvala vam.
Reč ima ministar Branislav Nedimović.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Želeo bih nekoliko reči da kažem vezano za ovu temu, koja je otvorena, a tiče se poreskih olakšica, i mogućnosti eventualnih, te vrste davanja. Mi smo kroz ovaj Zakon o podsticajima u poljoprivredi u ruralnom razvoju predvideli egzistiranje posebnog pravilnika u onim predelima gde su otežani uslovi za rad u poljoprivredi. Te vrste, odnosno ta područja, imaju prioritet prilikom dodele subvencija, ali isto tako imaju i veći stepen, procentualno, subvencija koje se vraćaju u odnosu na ukupnu vrednost jednog dobra koja se nabavlja, objekta koji se pravi i slično. Dakle, ukoliko je na primer, u klasičnim slučajevima 40% povraćaj, za ta područja povraćaj je 55%. Na ovaj način smo želeli da intervenišemo. Ono što je, ova priča koju ste vi pokrenuli, zahteva jednu širu raspravu, u isključivoj nadležnosti Ministarstva finansija, ali mi isto tako razmišljamo, da zajedno sa Ministarstvom finansija, radimo na posebnom zakonu koji će regulisati način funkcionisanja, i uopšte poreska opterećenja poljoprivrednika, pa kroz to možemo, eventualno, sagledati ovu mogućnost.
Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić, dva minuta.
Zahvaljujem se na ovom pojašnjenju. Mislim da ovo zrači nadom da se otpočelo razmišljanje, potpuno se slažem da je jako važno da shvatimo da ovo nije tema koja se može rešiti i samo ovim zakonom. Založio bih se da mi idemo i kroz ostale zakone po osnovu nadmorske visine, da damo prosto podsticaj gde će ljudi krenuti iz ovih dolina u kojima smo napravili ovolike gužve, i prosto time dati jedan novi zamah. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Branislav Nedimović.
Zahvaljujem se. Samo još jedno dodatno pojašnjenje, nisam malopre rekao. Upravo to, nadmorska visina, je jedan od kriterijuma i upravo ti prostori koji su na višim nadmorskim visinama imaju prioritet.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Poljoprivreda je tema koji je na vrhu liste demagoških tema uvek kada je rasprava u parlamentu, uvek kada su izbori. Pošto su kod nas izbori svake godine, onda je to jedna permanentna tema. Da li je skoro bilo neke ozbiljne politike za poljoprivredu? Nije. Odavno nije. Mislim da nikada nije bilo dobro. Nešto što je možda u tom trenutku bilo interesantno, to je neki zeleni plan, tamo iz 1975/76. godine, ali to je samo za jednopartijski sistem, lopovske podele sveta i svega onoga što je tada bilo obeležje ukupne atmosfere. U 90-ima je propadalo sve, i svako ko počne priču da je nešto od 5. oktobra postalo gore, taj ima probleme sa percepcijom činjenica. Razumem sve ideologije i razumem sve želje ljudi da napreduju politički, da dobiju veći broj glasova, ali demagogijom i lažima, i samo laganjem, teško da nešto možemo da promenimo. (Aleksandar Marković, s mesta: A subvencije?) Posle, bilo je nešto malo i subvencija i u tim 90-im, bili su neki zeleni bonovi za gorivo, zato što goriva nije bilo, pa zato je verovatno najveći broj ljudi nisu uspeli da to potroše. Da li je bilo neke odlične politike posle 5. oktobra? Nije. Bilo je nekih pokušaja, bilo je nekih dobrih pokušaja, bilo je dosta gluposti, bilo je jedno 10 ministara, ni jedan ne bi mogao da se pohvali time što je radio, ja sam jednog, koga sam zatekao, smenio. Ne mislim ništa posebno dobro ni o jednom posle toga, odnosno efektima njihovih ministrovanja. Nije bilo politike prema agraru, i tu da budemo potpuno jasni. Želim mladom ministru, da bez obzira na stranačka obeležja, da promeni tu tradiciju i da on bude prvi ministar čije će ministrovanje biti upamćeno po dobru. To, naravno, ne može da se reši time što će predsednik Vlade, ili neki raniji ministri, da daju rokove koji su neispunjivi, koji su više dobra želja, nego nešto što ima realne osnove. Mi ne treba da se bavimo politikom prema poljoprivredi, treba da se bavimo politikom prema proizvodnji hrane. Mislim da se oko toga slažemo. Primarna poljoprivredna proizvodnja je samo deo procesa koji treba da donese razvoj jednog dela privrede. Nijedna mala zemlja na svetu ne živi od prodaje primarnih poljoprivrednih proizvoda. Ne možemo to da radimo i mi, bez obzira ko je vlast, ko je koliko sposoban po svojim rečima, ili nesposoban, po rečima svojih oponenata. Prema tome, hajde da pokušamo da stvorimo atmosferu, da dođemo do prehrambenih proizvoda, najviše iz primarne proizvodnje, kao sirovina. Da li ima budućnosti za male posede? Nema. Nema ih nigde. Ni u jednoj državi na svetu, ni tamo gde su subvencije pet puta veće nego realna cena uvoza nekog proizvoda, nema uslova. Jedino kako mogu da opstanu mala gazdinstva to je da se vrate, ne u zadruge, hajde da promenimo i to ime, neka budu kooperative, ne da daju svoju imovinu, nego da budu akcionari u jednom velikom poslu, gde će i u poslovima nabavke i u poslovima obrade i u poslovima prodaje imati bolji status nego kada idu sami. Da prestanemo da se bavimo čudima koja rešavaju sve. Te sad će sankcije, koje inače nije uvela Evropa Rusiji, trgovinske sankcije, nego obrnuto, Rusija Evropi je uvela sankcije trgovinske, da je to velika šansa za srpsku poljoprivredu. Šta smo uradili? Svakog septembra 15 dana svi pričaju o ajvaru. To ajvar sad, to je sve, to je čudo. Dvesta hiljada evra je godišnji izvoz ajvara, dva kioska u Knez Mihajlovoj imaju veći obrt za godinu dana. Lepo je što ima i ajvar, ali to nije rešenje. Rešenje je da napravimo ozbiljan plan šta da radimo. Mislim da je metafora ono što mi treba da radimo, to je Nestle ili Milka sa srpskom malinom ili oblačinskom višnjom. To znači da se u Srbiji proizvodi jedan proizvod, čokolada, koja će biti prodavana po celom tržištu Evropa, a dobar deo sirovina, bar polovina je naše, sa našom radnom snagom koju imamo, kvalifikovanu od polukvalifikovanog radnika do akademika koji se bave tom oblašću. Zašto Nesle, zašto Milka, zašto ne Srbijanka? Zato što ne možemo marketinški da ubedimo ljude u Evropi da kupe nešto drugo u odnosu na ono što su navikli da kupuju. To povezivanje, taj način može da nas dovede do toga da živimo bolje. Konačno još jednu rečenicu, uz posticaje mladima da ostanu na selu. Možda još jedna ideja, nije to amandman, nisam imao vremena za to, ali ideja koja stoji dugo. Hajde da vidimo način kako da ljudima koji su ostali bez posla u nekim poznim godinama, a imaju imovinu, zemlju na selu, kako da oni dobiju stimulanse da se iz predgrađa, tužnog nekog grada, vrate u svoje selo i tamo vide svoju bolju budućnost.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Srbislav Filipović. Izvolite.
Hvala vam predsedavajući. Gospodine ministre, predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, želim da kažem na početku izlaganja da ću svakako podržati predloge za izmene i dopune zakona koji su danas na dnevnom redu. To su sistemski važni zakoni za našu državu, za poljoprivredu. Da probamo, ne samo da spasemo, kao što su neki govorili ranije da spasemo što se spasti može, već da poljoprivredu postavimo na ono mesto na kome treba da bude u našem društvu, s obzirom da preko 20% zaposlenih jeste u oblasti poljoprivrede, a da poljoprivreda obuhvata 21% našeg izvoza. Ali moram da se vratim sad na početak izlaganja i da se osvrnem na izlaganje jednog od mojih prethodnika. Mislio sam, a smatram sebe mladim čovekom i nekim ko još uvek treba dosta toga da uči i pred kim je dosta učenja i dosta toga što još treba da sazna u životu, mislio sam da mudrost dolazi sa godinama, ali nekim ljudima izgleda u životu dolaze samo godine, a te mudrosti sve manje. Šta da radim, ja tu ne mogu da pomognem tim personama nikako. Dobro je da su neki od mojih prethodnika rekli u direktnom prenosu da građani Srbije čuju, da vide, da zapamte, da nisu uradili ništa, da su Vladi Republike Srbije sa Aleksandrom Vučićem na čelu ostavili prazne, opustošene, suve njive, prazne silose, da su upropastili zadruge, da nisu apsolutno uradili ništa, da je ostala jedna ogromna rupa. Ali, nažalost, rupa nema u njihovim džepovima, njihovi džepovi su bili puni i ostali puni. Oni zato i ne vidim da imaju neku brigu za srpsku poljoprivredu, s obzirom da bez ikakve griže savesti stanu pred vas dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije i kažu vam da nisu imali nikakvu politiku i da nisu ništa uradili i od 2000. i do 2012. godine. Naravno i oni pre nisu bili savršeni, daleko od toga, ali narod je očekivao, imao nadu da će da dođe do nekih promena, da će poljoprivreda i sve grane naše privrede procvetati nakon 5. oktobra, takva su obećanja bila i ljudi su u Srbiji verovali, bili prevareni, a danas su doživeli to da bez ikakvog srama, neki kojima mudrost nije godinama došla do njih, nije stigla još uvek, valjda čekaju Deda Mraz da im donese, ali Deda Mraz ne donosi mudrost, donosi nešto drugo, i njih nije sramota da ustanu i da kažu da politiku nisu imali. Čuo sam i to da primarna proizvodnja nije nešto o čemu treba danas da razgovaramo. Slažem se, treba da imamo proizvode koje ćemo da plasiramo i na domaćem tržištu i u izvozu. Ali, čuo sam i takvu glupost da ajvar uopšte nije bitan, da je to nešto o čemu ne treba da razgovaramo. I to kažu oni koji su najveći stručnjaci za subvencije, koji su lažni vinogradari, koji su jedino u poljoprivredi što su radili, nije tačno da nisu ništa stvarali, stvarali su afere, lažna obećanja i građanima se to smučilo i kroz to su stotine miliona evra isisavali iz već praznih džepova i praznih kasa naših građana. Sad ću da vam to sve i dokumentujem, pošto ne valja samo da pričamo, valja da kažemo radi istine i građana Srbije koji zaslužuju da čuju šta su ti stručnjaci sve bili u stanju da rade, ali ne ono za šta su bili plaćeni 12 godina. Čuvena afera „Vinograd“ i čuveni akter lažni vinogradar u pokušaju. Taj gospodin je, a sad ćemo od početka razvojnog puta Bore šnajdera, 2003. godine kao premijer podneo imovinsku kartu u kojoj je prijavio samo javnu malu platu, a poznati su po skromnosti uvek bili, deo porodične kuće i dva stara automobila. Pa, to je da se rasplačete kad vidite tu imovinsku kartu. Da prikupimo svi neki prilog, da pomognemo tako siromašnom čoveku. Što kažu moje kolege, da kupimo zimske gume za te stare automobile, ne znam, možda i te gume vrede više nego ti automobili koje je imao tada. Taj gospodin je 2007. godine na iznajmljenih 47 hektara vinograda u Krčedinu zasadio 165 hiljada 105 sadnica vinove loze pomoću nepovratne subvencije koju mu je dalo Ministarstvo poljoprivrede. Više od 500 hiljada evra, 525 hiljada evra. Sada ja pitam građane Srbije, ovo je naravno retorsko pitanje, jer nema šanse da ni jedan građanin u to vreme dođe u Ministarstvo poljoprivrede i da traži subvenciju od 525 hiljada evra i da mu to država odobri tada. To je tada bilo kao da verujete u Deda Mraza da on postoji i onda se razočarate kada bivši premijer dobije tu subvenciju. Vidite, za njega Deda Mraz ipak postoji. NJemu Deda Mraz donese za Novu godinu 525 hiljada evra za subvenciju, on se silno obraduje i onda počne da prodaje tu demagogiju i bajku građanina da će i njima Deda Mraz nešto da donese. NJima zapravo taj bivši stručnjak odnese i šta se dogodi onda sa tim vinom? To više ni on ne zna. Rekao je – konačno sam našao posao za sebe, pronašao sam se, kad ono od posla za ceo život na kraju ništa, a minus u kasama građana višemilionski. Zatim, nije bilo dosta tom stručnjaku za vinovu lozu, proizvodnju vina, jedan od naših najvećih proizvođača vina u poslednjim decenijama, pravdajući se u medijima dotični veliki ekspert je 2010. godine izjavio da je subvenciju dobio u vreme kada je premijer bio onaj što nikada nije bio ni o čemu obavešten, zbog čega je teško navodno mogao da ima povlašćen položaj. Sada tu dolazimo u korak problema i vidimo kako taj DOS se vremenom raspadao. Sada da se vratim samo na početak svega ovog, koliko danas imamo problema i zašto imamo te probleme, vidi se u tome kako su neki radili u prethodnom periodu. Apsolutno razumem ljude koji danas vode ministarstvo, uvaženog ministra Nedimovića, njegove saradnike, direktora Uprave za agrarna plaćanja, gde sam imao priliku nekoliko puta da razgovaram sa njim zašto imaju toliko problema, zašto je teško rešavati probleme poljoprivrednika, ali sam uveren da će tim koji je okupio oko sebe ministar Nedimović zajedno sa premijerom Aleksandrom Vučićem uspeti da raspetlja, da istraži sve gde su milioni građana odlazili iz budžeta Ministarstva poljoprivrede, kako je trošeno, šta je rađeno sa našim parama, zašto je uništena srpska poljoprivreda do 2012. godine permanentno uništavana, zašto su kupovani softveri za pet i po miliona evra, koji nije funkcionisao i koji ne radi pa se njegovo održavanje samo plaćano 250-300 hiljada evra na godišnjem nivou. Postojala je politika zaista, ali lopovska politika. Lopovska politika. Politika lopova, secikesa, politika otimačine, politika u kojoj nikada dosta ničega nije bilo i ta politika hoće danas da se ponudi građanima Srbije. E pa, neće moći, dok je SNS i Aleksandra Vučića, takva politika nikada više neće upravljati Srbijom i srpskom poljoprivredom. Hvala. (Zoran Živković, s mesta: Replika.)
Na osnovu čega gospodine Živkoviću? (Zoran Živković, s mesta: Vrlo je jasno da je govorio o meni.) Ja ga nisam razumeo tako. (Zoran Živković, s mesta: Poslovnik.) Povreda Poslovnika Zoran Živković.
Član 106. koji kaže da govornik može da govori samo o temi. Mladi kolega je očigledno promašio temu, a vi ste se pravili, i time ste povredili Poslovnik, da ne razumete o čemu se priča. Naravno, evo, ja pozivam prisutnog ministra i njegove saradnike iz Ministarstva, da kažu da li je bilo bilo čega protivzakonitog ili nemoralnog u subvenciji koju je Kuća vina Živković 2007. godine dobila od nadležnog ministarstva. Da vas podsetim samo da su ljudi koji su odobrili tu subvenciju bili hapšeni pred prošlu Novu godinu … [[isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem, gospodine Živkoviću. Nije bilo povrede Poslovnika. (Zoran Živković, s mesta: A vi ste sada bezobrazni ili se vrlo uspešno pravite gluvi ili glupi?) Ne, ja nisam bezobrazan. (Zoran Živković, s mesta: Kako vas nije sramota?) (Srbislav Filipović, s mesta: Dajte mu opomenu.) (Aleksandar Martinović, s mesta: Dajte mu opomenu, kako ga nije sramota.) Nije vredan da mu dam opomenu. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. (Narodni poslanici pričaju u isti glas.) Molim kolege poslanike da se umire, da dozvole kolegi Đurišiću da govori. Izvolite, gospodine Đurišiću.
Hvala, predsedavajući. Poštovani ministre, rasprava o poljoprivredi i … (Narodni poslanici pričaju u isti glas.)
Izvinite, gospodine Đurišiću. Gospodine Živkoviću, zato što ste kolegi Srbislavu Filipoviću rekli da je džukela, izričem vam opomenu. Zatražite ponovo reč, kolega Đurišiću.
Hvala, predsedavajući. Mislim da morate aktivnije da uzmete učešće u vođenju sednice, jer izrazi – lopine, secikoze, takođe mislim da nisu dostojni parlamenta i da ste trebali da reagujete ranije kako bi izbegli ovu situaciju. Rasprava o poljoprivredi i tema poljoprivrede jeste jedna, nažalost, u poslednjih pet godina tema kojom se bavimo pred izbore i pošto je tih izbora bilo mnogo, dato je mnogo obećanja. Nažalost, ništa od tih obećanja nije ispunjeno i danas poljoprivrednici, većina njih, kao i većina građana Srbije, žive lošije i ne mogu da vide nikakve rezultate pete godine vlasti SNS-a…
Gospodine Živkoviću, još jedna opomena.
U brojnim oblastima, pa samim tim i u poljoprivredi, i sada ministar koji danas predstavlja izmene i dopune dva zakona iz oblasti poljoprivrede je u vrlo nezavidnoj situaciji. On, naime, s obzirom da je član SNS tek od 2015. godine, ne može, da tako kažem, ni da snosi političku odgovornost za sve ono što SNS građanima Srbije radi već petu godinu, od 2012. godine. Danas smo slušali u njegovim obraćanjima da će ono što je u prethodnom periodu ko zna koliko puta bilo obećano sada, evo, konačno biti izvršeno. Pre svega, tu mislim na osposobljavanje države da prihvati sredstva iz IPARD fondova. Ta sredstva, da bi mogla da se povuku, građani Srbije to moraju da znaju, postojala su dva uslova – politički uslov koji je Srbija stekla u martu 2012. godine, kada smo postali zemlja kandidat za članstvo u EU i drugoj administrativnoj ili institucionalni uslovi da bi ta sredstva krenuli da realizujemo. Nažalost, do dana današnjeg to Republika Srbija nije uradila. Čuli smo i u raspravi od prethodne ministarke da je bilo problema da se obezbedi da se krene sa zapošljavanjem 103 zaposlena. Čujemo da nije taj proces završen, da će valjda biti završen ili je sad ovih dana završen, ali uglavnom prve pare očekujemo u aprilu. Nekako mi taj april mnogo koincidira sa izborima, aprilskim izborima kada će, siguran sam, ova Vlada otići sa scene i ovaj ministar, nažalost, neće imati vremena da sprovede ono što je danas ovde predstavio pred poslanicima. Naravno da je poljoprivreda i razvoj poljoprivrede i proizvodnje hrane, kako god to definisali, jedna od najvećih šansi za razvoj Republike Srbije, ali tu dugi niz godina nije bilo rešenja. Mnogo je ministara promenjeno, nije bilo neke politike jasne koja se sprovodila bez obzira na promenu u ministarstvima i mislim da smo zato tu gde jesmo danas. Kažem, ovaj ministar, gospodin Nedimović je četvrti ministar poljoprivrede od 2012. godine. To je jedna loša poruka i loše iskustvo i zato, nažalost, nemamo mnogo poverenja da će ove mere do kraja biti sprovedene i da će za neko vreme dati rezultate koji se očekuju. Sredstva IPARD fondova su bespovratna sredstva i verujem da to građani koji ta sredstva imaju nameru da koriste znaju, ali da bi dobili ta sredstva vi prvo morate da projekte za koje želite da dobijete sredstva i ostvarite. Znači, potrebno je da neko pre IPARD obezbedi sredstva. Da li je država sposobna da to uradi, ja sumnjam. Nismo videli sposobnost države u mnogim drugim oblastima, da razvije neku granu privrede. Imali smo potpuno pogrešnu politiku subvencija u IT sektoru, o kojem smo razgovarali kada je usvojen budžet. Isto tako, u mnogim drugim granama industrije nema politike i nema onoga na šta mi ukazujemo već godinama, nema jasne politike razvoja Srbije, na koji način ćemo razvijati privredu, u ovom konkretnom slučaju poljoprivredu. U tom smislu je ovaj drugi Zakon o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju po nama pogrešan. Ova Vlada pre svega nije ispunila zakonski uslov od 5% budžeta za podsticaje u poljoprivredi. To je zakonska obaveza, ali i mnogi drugi zakoni se ne poštuju, pa što se ne bi poštovao i ovaj jedan? Ono što je naše pitanje je da li je politika subvencija po hektaru i po grlu sa ovako malim iznosima uopšte svrsishodna i da li ima smisla? Ako nema već viće sredstava u budžetu i ako država nema nameru da više investira u poljoprivredu na ovaj način, a očigledno da nema jer su te subvencije dramatično smanjene u odnosu na 2012. godinu, da li onda treba ceo sistem obrnuti? Da li treba odustati od tog načina finansiranja i finansirati investicione projekte i davati pare ne u odnosu na broj grla ili broj hektara, nego na one ostvarene investicije koje će doprineti daljem razvoju poljoprivrede u Srbiji? To su sve ozbiljne teme. Ove izmene zakona ne govore da će se neke stvari promeniti i ja verujem da će ovo biti samo još jedna predizborna parola u 2017. godini kada izađemo na izbore i budemo tražili poverenje građana, a verujem da građani ovakvoj politici, ovakvoj Vladi više nikada neće dati poverenje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Branislav Nedimović. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Želeo bih pre svega zbog javnosti nekoliko činjenica da iznesem. Ko je danas pažljivo pratio raspravu i ko je bio uključen sve vreme u tokove rasprave, sigurno nije uočio priču o aprilu, ni 1. aprilu, ni 3. aprilu, kao vremenu u kom će ići konkursi vezano za IPARD, nego da ćemo mi u aprilu podneti zahtev da nam dođe eksterna komisija za ispunjenje uslova i da planiramo u trećem kvartalu 2017. godine da otpočnemo sa prvim konkursnim sredstvima. Tako da, bilo kakve insinuacije na ovu temu ne stoje. Što se tiče ovog drugog zakona koji je vezan za podsticaje, ja se ne bih složio da podsticanje mladih poljoprivrednik nije korak napred. Ja mislim da je to veliki korak napred, da je to prepoznavanje jedne kategorije korisnika subvencija koja je jako važna, pre svega zbog gomile problema koje imamo u ovom trenutku i u poljoprivredi i u demografskom pražnjenju, a isto tako se ne bih složio da stvar koja se tiče podsticaja u stočarstvu radi veće količine prisutnosti junećeg mesa, da to nema nikakvu funkciju. Još jedna samo stvar, radi javnosti, 3,3 milijarde je povećan budžet za poljoprivredu u 2017, u odnosu na 2016. godinu. Četiri puta više sredstava će biti za investicije nego što je bilo. Ja mislim da je ovaj budžet za 2017. godinu mera naše odlučnosti da menjamo stvari u poljoprivredi.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milena Turk. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, kada je u pitanju Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o vodama, ono što se postiže ovim predlogom je usaglašavanje ovog zakona sa Zakonom o planiranju i izgradnji, Zakonom o javnoj svojini. Uvodi se i red u sistem vodenih površina, u kome je činjenica da je bilo dosta problema, a činjenica je i da se ovde obavlja veliki broj privrednih delatnosti. Nakon poplava 2014. i 2016. godine, iskustva koja su bila stravična za čitavu Srbiju su implementirana u ovaj Predlog zakona, počev od uređivanja slivova i podela vodnih područja, koja se sad ne vrši prema administrativnoj podeli, nego upravo na slivove. Smanjenje rizika od poplava je upravo cilj i zadatak ovog zakona na teritoriji cele Srbije i odnosi se na planiranje, izgradnju, sanaciju, ali i održavanje svih vodnih objekata koji treba da posluže u odbrani od poplava. Za ovu namenu su predviđana velika sredstva, naravno, iz budžeta Republike Srbije, ali i predviđena sredstava koja će doći iz donacija i iz EU. Propisana je obaveza donošenja plana upravljanja vodama i granica vodnih prostora, što će, naravno, obezbediti i objekte koji se grade na obalama. Što se tiče člana 61, koji bih posebno istakla i koji je značajan za nas koji smo u poplavama pretrpeli veliku štetu od bujičnih reka, ovaj član uređuje odbranu od erozija i od bujičnih voda. Obzirom da dolazim iz opštine Trstenik gde je LJubostinjska reka na pravila veliku štetu, budući da je bujična poplava i da je projekat koji je bio namenjen uređenju njenog korita iz 1987. godine, jasno je zašto je ovako važno da se ova oblast koja je veoma kompleksna stavi pod nadležnost Republike. Kada je u pitanju obaveza prečišćavanja otpadnih voda, ovde imamo usklađivanje koje je u većoj meri našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom EU i upravo podzakonski akti koji će biti donošeni će doprineti usklađivanju i sa direktivama o prečišćavanju komunalnih otpadnih voda i direktivama o proceni i upravljanju rizicima od poplava. Dakle, sledi nam donošenje podzakonskih akata koji će dodatno urediti ovu oblast i uvezati saradnju Ministarstva poljoprivrede, zaštite životne sredine i Ministarstva zdravlja. Naravno, u ovom predlogu zakona se predviđa i pojačanje inspekcijskog nadzora, pokretanje postupaka, ali i sprovođenje kaznenih mera. Kada je u pitanju Zakon o poljoprivredi i ruralnom razvoju, koji je takođe veoma važan u opštini iz koje dolazim, opštini Trstenik, preko 50% stanovništva se bavi upravo poljoprivredom i zato je ovo veoma značajno. Upravo ovaj zakon stavlja u žižu interesovanja interese poljoprivrednih proizvođača. Ovim zakonom će se otkloniti sve barijere ili sve blokade koje su stajale na putu korišćenja predpristupnih fondova koji su nam na raspolaganju. Cilj je upravo obezbeđivanje uslova da ove fondove naši proizvođači koriste. Naravno, ovaj zakon će doneti kontrolu i transparentnost u sprovođenju procedura, što je takođe veoma važno. Ali, ja bih se osvrnula na ono što smo imali prilike da čujemo danas, ranije u toku dana, u raspravi. Ono što je dolazilo od nekih predstavnika opozicije, naročito, između ostalih, od jednog samokandidovanog ministra poljoprivrede koji se za ovu poziciju kandidovao i preporučivao preko različitih medija i preko ambasada. Naime, važno je da znamo kako je funkcionisala lokalna samouprava koju je on vodio, čisto zbog kredibiliteta ove osobe koja vrlo često kritikuje, a vrlo malo predloga ima. Dakle, u Trsteniku je budžetom bilo predviđeno 27 miliona za podsticanje plasteničke proizvodnje, proizvodnja maline i kupina. Na osnovu velikog broja primedbi građana na regularnost rada komisije izvršena je revizija, dakle, formirana je nova komisija koja je revidirala svu dokumentaciju koja je preneta. Ispostavilo se da je 30% svih prijava bilo neregularno, dakle, to je ogroman broj, preko 30%. Ispostavilo se da je bilo čak i zloupotreba u smislu da su plastenike dobijali ljudi bliske vlasti, što u smislu rođačkih veza, što u smislu političkih veza, da su plastenike dobijali supružnici, da su plastenike dobijali oni koji su ih kasnije prodavali, da su ih dobijali ljudi koji su ih već dobijali nakon poplava, tako da se samo pitam da li su ove mere bile namenjene onima koji, citiram, jedva sastavljaju kraj sa krajem ili onima kojima je potrebno osnaživanje. Još jednom ću se vratiti na Zakon o podsticajima u poljoprivredi. Izuzetno me raduje što će se odnositi na unapređenje konkurentnosti i što će poseban akcenat staviti na mlade proizvođače i na mlade prerađivače i što će njima biti obezbeđeni grantovi i bespovratna sredstva kao i start-ap krediti. U Danu za glasanje ću podržati ove predloge.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nada Lazić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana gospodo iz Ministarstva, pokušaću u granicama raspoloživog vremena da komentarišem samo Zakon o vodama. Naime, ono što bih želela da naglasim odnosi se na to kako se mi odnosimo prema ovom resursu i gde se nalazimo u poređenju sa zemljama EU, s obzirom da je jedan od razloga za izmenu Zakona o vodama usaglašavanje sa direktivama EU i drugim direktivama koje ovu oblast uređuju. Naime, Srbija se obavezala da potpuno preuzme pravne tekovine EU do kraja 2018. godine, naime, da se zakoni usaglase do kraja 2017. godine, a do kraja 2018. i sva podzakonska akta, jer se radi o negde oko 30 podzakonskih akata koje treba urediti. To je u principu dobro, ali znamo da njihovo sprovođenje nećemo moći da ispunimo u potpunosti, a evo i zašto. Vi u tekstu navodite da će biti potrebno dve milijarde evra uložiti za uređenje pitanja pijaćih voda u narednih 20 godina, koje su operativno u nadležnosti komunalnih preduzeća, u skladu sa Zakonom o komunalnim delatnostima. Organizovanim snabdevanjem vodom za piće obuhvaćeno je u Srbiji više od 80% stanovništva kroz veliki broj preduzeća i tu je velika usitnjenost prisutna. U odnosu na razvijene zemlje, potrošnja vode po glavi stanovnika na dan je veoma velika, prosečno 420 litara po stanovniku na dan se troši u Srbiji, dok je, recimo, u Nemačkoj to manje od 150 litara, što govori o našem nemarnom i rasipničkom odnosu prema vodi. Sa druge strane, postoje naselja koja ni danas nemaju javno snabdevanje vodom za piće. U oblasti otpadnih voda još je gore stanje. Potrebno je obezbediti 3,9 milijardi evra za izgradnju kanalizacione mreže, kolektora, a najviše, oko 70%, za izgradnju postrojenja za tretman otpadnih voda. Zemlje članice EU imale su obavezu da do 2015. godine izgrade postrojenja za tretman otpadnih voda do tercijarnog nivoa, primera radi, u Srbiji jedino subotičko postrojenje je iz ovakve kategorije, odnosno ima ovakvu tehnologiju, a kod nas ukupno je samo oko 10% stanovništva pokriveno nekim vidom prečišćavanja otpadnih voda. Ne treba, na žalost, ići dalje od Beograda, koji je jedini milionski grad na toku Dunava koji nema sistem za tretman otpadnih voda, a čak jedna četvrtina stanovništva grada Beograda i dalje koristi septičke jame za odlaganje otpadnih voda. Takođe navodite da za investicije u objekte za sprečavanje poplava treba uložiti u narednih 20 godina oko 260 miliona evra. Napomenuću da do 1991. godine ulagana su ozbiljna sredstva u sprečavanje erozije i uređenje bujičnih tokova, ali u prethodnih više od 20 godina ulagalo se jako malo, zbog čega su poslednjih godina učinjene velike štete izazvane poplavama zbog bujičnih reka. Tako su zabeležene velike poplave 2005, 2006, 2007, 2010, da posebno katastrofalne poplave 2014. godine. Ulaganja u sanaciju šteta bila su daleko veća od sredstava koja je trebalo uložiti, da se ulagalo sukcesivno, u prevenciju. Znači, kada se saberu svi ovi iznosi, dobija se cifra od preko šest milijardi evra potrebnih ulaganja da se pitanje voda uredi na pravi način, onako kako su to uredile članice EU. Želim da postavim pitanje ministru – koliko se do sada na godišnjem nivou ulagalo u tretman otpadnih voda, koliko samo u ovoj godini, a koliko u uređenje erozionih i bujičnih područja? Napomenuću samo da naš amandman kojim smo u budžetu tražili 10 miliona dinara da se izdvoji za inoviranje karte erozije, vi niste usvojili, pod obrazloženjem da ćete remetiti nekakve tabele u tom dokumentu. Nažalost, i prošle godine je isti amandman bio predložen, pa se ništa nije desilo. Navodite da će potrebna sredstva biti obezbeđena iz budžeta Republike Srbije, pokrajine, budžeta lokalnih samouprava, sredstva javnih komunalnih preduzeća i cene vode i fondove Evrope i donacija. Znajući stanje u budžetima na svim nivoima i da povećanu cenu vode osiromašeni građani neće moći da plate. Postavlja se pitanje – kako ćemo dostići standarde EU? Želim da napomenem, isto tako, da zabrinjava činjenica da u našoj zemlji nema dovoljno odgovarajućeg stručnoj kadra u oblasti voda. Primera radi, podaci Inženjerske komore, da na teritoriji Srbije imamo samo 1.400 inženjera hidrotehnike sa licencom. Od toga najviše u Beogradu, Nišu i Novom Sadu dok u nekim opštinama nema, ne postoji nijedan, odnosno ne radi nijedan inženjer sa licencom. Zna se da je za dobijanje sredstava iz fondova EU potrebno učešće u nekom procentu naše, odnosno naše zemlje, a mi nemamo nezavisni fond za sufinansiranje takvih projekata, bar ne do sada, i Fonda za vode i Fond za zaštitu životne sredine su budžetski fondovi gde praktično od volje ministra ili premijera sredstva mogu biti utrošena za nekakve druge stvari. Primera radi, u Poljskoj Fond za zaštitu životne sredine i vode je nezavisan fond iz koga se finansiraju aktivnosti iz ove oblasti. Mi smo verovatno jedina zemlja u kojoj se u zaštitu životne sredine ulaže manje od 0,4% BDP, dok se u svim zemljama koje su bile u postupku pridruživanja izdvajanja, bila minimum 1,5% BDP, a to se odnosi i na ulaganja u sektor voda. Pošto kod nas sve zavisi od političke volje, pa tako i pitanje uređenja voda. Biće potrebno da, odnosno ova oblast će se moći urediti tek onda kada neko kaže da to mora da bude prioritet i da se u tu oblast ili bar dok ne postane aktuelno otvaranje poglavlja 27. koje se odnosi na životnu sredinu. Kada će to biti? Ne zna se. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Branislav Nedimović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana poslanice, izuzetno značajna tema o kojoj ste govorili i u svetlu ovih propisa koji su danas pred vama, ova tema o kojoj vi pričate, ja mislim da danas skoro da nije ni bilo uopšte o njoj reči, a jako je važno. Projekcije koje ste vi izneli su u stvari analize koje su za Strategiju upravljanja vodama, koje je izradila Svetska banka, i to su podaci koji su do 2040. godine, čini mi se, vezane za neophodna sredstva za određene infrastrukturne projekte. Priča o prečišćavanju otpadnih voda je jako važna i ona je integrisana u ove izmene i dopune Zakona o vodama u skladu sa evropskim direktivama. Problem su sredstva. Slažem se apsolutno. Mi ćemo ove godine imati tri takva sistema u okviru našeg ministarstva koja ćemo sufinansirati. Jedan je u Leskovcu, drugi je Veliki Bački kanal, odnosno prečišćavanje vode koje se pojavljuju u Kuli. Ostali projekti se finansiraju preko IPA projekata, mi ćemo imati velika izdvajanja kroz ove fondove, pre svega, imamo grad Niš kao prečišćača otpadnih voda. Ali, činjenica je da su nedostajuća sredstva velika. Postoji nekoliko alata koji nam stoje na raspolaganju i sinoć smo se na Odboru složili sa tim da kapaciteti lokalnih samouprava nisu takvi da mogu da idu u zaduživanja. Država mora da nađe još dodatnih načina kako da finansira ovu oblast. Sada ću vam samo reći da mi u budžetskom Fondu za vode u 2017. godini imaćemo dve milijarde 251 milion dinara i još u Direkciji za vode negde oko milijardu. Imamo 50% sredstava koje sufinansiramo za izgradnju sistema za vodosnabdevanje na prostoru centralne Srbije, a na prostoru AP Vojvodine sredstva koja se izdvajaju preko nadležnih organa AP Vojvodine. Jedan alat koji nam stoji na raspolaganju koji je potpuno neiskorišćen jeste javno-privatno partnerstvo. Složićemo se da u tom delu treba dosta raditi. Čini mi se i na dnevnom redu ove sednice nalaze se izmene Zakona o javno-privatnom partnerstvu kao jednom od mehanizama za rešavanje ovog problema. Činjenica je da je ovo neophodno. Činjenica je da moramo više sredstava da ulažemo u narednim godinama, ali jednu stvar ste jako dobro primetili, to je oko prisutnosti licenciranih inženjera koji imaju mogućnost da projektuju. Mi u ovom trenutku, na tržištu Srbije, naročito kod velikih, da tako kažem, vodnih objekata koji nam služe za zaštitu od voda prvog reda, da ne kažem od poplava, nego koje imaju preventivni karakter, na dve tačke imamo skoncentrisane te inženjere sa tim licencama, takozvanim, jedno preduzeće se nalazi u Novom Sadu, jedno se nalazi u Beogradu. To je mali kapacitet. Mi moramo sistemski poraditi na razvoju ove strukture ljudi. Kako oni koji rade, koji se bave direktno vodama, spoljnim vodama, tako i onim koji se bave unutrašnjim vodama. To nam je jako osetljivo pitanje i moramo raditi dosta na tome. I iskreno, bojim se, da kada dođemo u situaciju da nam je potreban veći broj projekata, evo, sada imamo finansiranje objekata za navodnjavanje iz Abudabi fonda, imamo 14 projekata koji će krenuti da se realizuju u 2017. godini, ali mi manjkamo kao država sa projektima i moramo poraditi na ovome i apsolutno se slažem da je ovo osetljiva kategorija i mora se javnost stručna upozoriti na to da nam fali u delu projektovanja što više. Evo, mi imamo na raspolaganju još 70 miliona iz Abudabi fonda, nama će trebati još više projekata. Moramo i hvala vam na ovome što ste ovu temu izneli. Jako je važna i apsolutno podržavam razgovor na ovu temu.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić i dolazim i najlepše opštine u Srbiji, to je opština Svrljig koja se nalazi pored najlepšeg grada, a to je grad Niš. Govorićemo i ja predstavljam ovde u Skupštini Srbije Ujedinjenu seljačku stranku, izabran sam sa liste SNS. Pošto ovaj set zakona o kome sada govorimo, o poljoprivredi o ruralnom razvoju, o podsticajima u poljoprivredi, o vodama, to je ono što je veoma bitno, što je za mene najbitnije, i kao čoveka i kao osobe i kao čoveka iz struke kao veterinara. Mislim, da je poljoprivreda ono na čemu mnogo više trebamo raditi, ali ja sam stvarno zadovoljan što smo sada dobili ministra, odnosno vas gospodine Nedimoviću, čoveka koji je mlad, koji želi da radi i koji već ima određene korake u donošenju ovih zakona. Biće to velika pomoć našoj poljoprivredi sa akcentom na jugoistok Srbije, na razvoj ruralnih područja, siromašnih područja za pomoć mladim ljudima koji tamo žele da ostanu. Ovim zakonom koji sada donosimo, o podsticajima u poljoprivredi i sami znamo da je budžet za poljoprivredu za 2017. godinu veći nego što je bio budžet u 2016. godini za 8,11% ali za pomoć i subvencije više je četiri puta nego što je bilo u 2016. godini, blizu 2,2 milijardi je sada odvojeno više nego što je bilo ranije za subvencije. To je veoma dobro i to je odlično i mislim da ćemo na ovaj način imati mogućnost da pomognemo svima koji žele da se bave poljoprivrednom sa akcentom na nerazvijena područja kao što je opština Svrljig, kao što je opština Bela Palanka i taj deo jugoistočne Srbije koji ima budućnosti ali treba ovakva pomoć da tim ljudima izađemo u susret. Mislim da ovim zakonom o podsticajima dajemo mogućnost da se više izdvoji za stočarstvo, po pet hiljada dinara se daje sada za grla koja žele da se bave tovom. To je nešto novo što do sada nije bilo i to mogu dobiti svi oni koji žele da se bave tovom, odnosno tovom junadi i ostalim tim potrebnim aktivnostima. Znači, osim grla, to su mlečne krave koje dobiju po 25 hiljade dinara, deset hiljada dinara dobija svako june koje se da u klanici. Ovo je nešto novo i ovo je još jedan pomak biti za te naše poljoprivredne proizvođače. Ostaju i ona sredstva koja su bila i ranije, osiguranje useva, osiguranje plodova, pomoć oko osiguranja, s tim što ja kažem, velika je šansa za nas zato što sada u ovom zakonu imamo mogućnost za mlade ljude, za mlade bračne parove koji ostaju na selima da mogu da za njih da se izdvoje sredstva, da tamo ostanu da žive kroz ove subvencije, kroz pomoć preko fonda za razvoj gde će imati mogućnost da se dobiju povoljni krediti. Ja pamtim, gospodine ministre, kada ste bili u Svrljigu, to je bilo pre nekoliko nedelja, mesec dana, kada ste bili zajedno sa premijerom, kada ste razgovarali sa meštanima naših sela, koji su njihovi problemi. Oni su rekli – imamo problema, ali nama je bilo potrebno da imamo povoljne kredite, a da bude duži grejs period. Ovim sada dajete tu mogućnost i to je veliki put za naše mlade ljude koji će ostati u našim selima, tamo da rade. Mislim, to je velika šansa za sve nas. Ovaj deo oko postaja, mislim da je to ispravno, ima mogućnost i za lokalne samouprave, s tim bih pozvao i da lokalne samouprave, predsednici opština koji žele da pomognu svojoj poljoprivredi, da rade zajedno sa Ministarstvom poljoprivrede, recimo, primer opština Svrljig, odakle ja dolazim, primer, naredni period, naredne 2017. godine, planiramo da iz budžeta opštine izdvojimo po 250.000 dinara za bračne parove da žive u Svrljigu, da otvore svoju proizvodnju i da tamo ostanu i da rađaju decu, a za sela izdvojićemo 350.000 dinara. Može da se uplate ta sredstva za poljoprivredno gazdinstvo, s tim što je obaveza da ostanu na selu, da tamo ulažu i ovako zajedno Ministarstvo poljoprivrede, lokalne samouprave i Vlada Republike Srbije imamo šansu da obezbedimo bolji život za sve ljude koji žele da žive na selu i žive od sela. Mislim da ćemo ovim zakonom za ruralni razvoj dati mogućnost i savetodavcima. Ja sam jutros postavio neka pitanja vezana za savetodavnu službu, s tim što sam sada dobio odgovor. Kroz ovaj zakon vidimo da će imati pomoć i za savetodavca, za službu koja će raditi na terenu, koja će direktno sa našim poljoprivrednim proizvođačima raditi na edukaciji, na obuci, na pomoći oko IPARD programa, da što veći broj ljudi dobije ta sredstva, jer imamo 175 miliona evra koji će biti stavljeni u funkciju naredne godine. To je veliki plus. Ovim zakonom, to je još jedan korak više, i sledeće godine ulazimo u realizaciju IPARD programa. Do aprila meseca biće zaposleno 92 ljudi u Upravi za agrarna plaćanja i to je nešto što će dati podsticaja da uprava bude efikasnija i da možemo da radimo onako kako treba. Još jednom, ja ću kao narodni poslanik u potpunosti podržati ove zakone, jer mislim da su to zakoni koji vode napred, koji vode u budućnost i našu poljoprivredu i naše selo. Uvek možemo da kažemo trebalo je drugačije, ali gospodo, imali smo vremena kada smo znali i to vidimo i sad kada smo određene ministre videli sada i u sudskim klupama, baš zbog toga kako su radili. Mislim da Ministarstvo poljoprivrede, da Vlada Republike Srbije radi svoj posao onako kako treba i onako kako je rečeno i u budžetu za 2017. godinu i onako kako je naš premijer gospodin Vučić rekao u ekspozeu. Iskoristio bih priliku sada da kao srpski domaćin, da kao predstavnik USS, današnji dan, da čestitam slavu Sveti Andrej svima koji slave, slave Karađorđevići, a to je i zaštitnik krupne stoke. Još jednom ću glasati za sve ove zakone i u potpunosti podržavam politiku našeg Ministarstva i predsednika Vlade gospodina Vučića.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Radoslav Milojičić nije tu. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Odustajem, gospodine predsedavajući.
Reč ima narodni poslanik Tomislav LJubenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju koji je danas na razmatranju pred narodnim poslanicima ne rešava ništa suštinski. Poslanička grupa SRS detaljno je analizirala ovaj predlog i ono što je razočaravajuće jeste da on ni u kom slučaju neće ispuniti očekivanja poljoprivrednika, naročito poljoprivrednika koji se bave biljnom proizvodnjom. Jedna jedina stvar koja je novina, uvodi se jedna nova kategorija za podsticaje u stočarskoj proizvodnji za krave, za uzgoj teladi i to je sve ono što izmene donose. Ono što je predlagač napisao da se vrši proširenje i na kvalitetne tovne bikove, ovnove, jarčeve, nerastove je samo tehnički detalj. Predlagač ovog zakona uspostavlja novu klasifikaciju mera ruralnog razvoja i navodi se osnovni problem u oblasti podsticaja za mere ruralnog razvoja ogleda u neusaglašenosti mera propisa Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju sa merama ruralnog razvoja predviđenih regulativama EU i IPARD programa. Ovo što je predlagač napisao samo govori u prilog stavu SRS da se ovim Predlogom zakona ništa suštinski neće promeniti, jer skoro sva zakonska rešenja u svim oblastima, a ne samo u oblasti poljoprivrede, koja su usvojena zbog usaglašavanja sa propisima EU, su na štetu građana Srbije. Izmene ovog zakona koje bi zaista mogle nešto da reše kada bi se definitivno zakonski okvir da se iznesu pojedine direktnih plaćanja, barem vrate na ona od prošle godine, pre nego što su višestruko smanjeni. Uredbom Vlade Srbije o raspodeli podsticaja u poljoprivredi, naročito kada se radi o podsticajima poljoprivrednicima koji se bave biljnom proizvodnjom. Zakon o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju je predmet česti izmena i dopuna. Od 2013. godine do danas vršene su izmene i dopune i svake godine, evo, i ove godine se vrše. Uvek je obrazloženje da je cilj koji treba da se postigne izmenama unapređenje produktivnosti i efikasnosti poljoprivredne proizvodnje, kao i unapređenje konkurentnosti. Ovaj cilj predlagača je vrlo lepo napisan i dobro je da je predlagač to postavio za cilj, a mi iz SRS smo se malo više posvetili realnim okolnostima i sagledali da li se u trenutnim uslovima ovaj cilj može postići. Činjenica je da je ostvarivanje ovog cilja nemoguće u sadašnjim uslovima. Kada govorimo o čestim izmenama ovog zakona, važno je istaći da je prošle godine izvršena izmena osnovnog zakona, i to u članovima 18. i 31. tako što je na 6.000 dinara limitiran iznos koji je članom 18. predviđen za osnovne podsticaje za biljnu proizvodnju koja se ostvaruje po površini biljne proizvodnje po hektaru, dok se u članu 31. radi o regresima za kupljeno đubrivo. Ova prošlogodišnja izmena je vrlo negativna za ratare jer iznos od 6.000 dinara koji je bio minimalni iznos od prošle godine postaje maksimalni iznos. Na osnovu ovih izmena Zakona Vlada je donela uredbu kojom je odredila od 2.000 dinara po hektaru za osnovne podsticaje člana 6. stav 1. tačka 2) uredbe, tačka 19) uredbe. Stav SRS je da ukoliko je predlagač istinski nameravao da unapredi produktivnost, efikasnost i konkurentnost srpske poljoprivredne proizvodnje, ovog puta su predmet izmena morali da budu članovi 18. i 31. osnovnog zakona i da ukoliko se ne može predvideti viši iznos, da se barem vrati u pređašnje stanje i definiše najniži iznos 6.000 dinara, po oba osnova i osnovni podsticaj i regresi. Time bi se stvorio zakonski okvir da ukoliko bude mogućnosti ovi iznosi za ratarsku proizvodnju budu viši. Ovako je postavljen limit koji ni u kom slučaju ne ide u prilog povećanju konkurentnosti srpske poljoprivrede i nedopustivo je da ove izmene i dopune zakona ovog puta prođu ovako i da se bar ne vrate u pređašnje stanje. To kolika je konkurentnost srpske poljoprivrede, a pogotovo ratarske proizvodnje, dobro nam je poznato svima. Mnogo godina unazad praksa u Srbiji je da dominira uvoz evropske hrane koja je subvencionisana i na taj način se uništava naša poljoprivreda. Naši poljoprivrednici ne mogu da budu konkurentni sa cenom koju imaju proizvođači u državama u kojima je proizvodnja mnogo jeftinija, jer su njihove države regresirale tu poljoprivrednu proizvodnju i jer se tamo unapred zna koje poljoprivredne kulture će država finansirati u narednim godinama. Kod nas je uglavnom sve od slučaja do slučaja. Prisutno je i smanjenje podsticaja, pa poljoprivrednici odustaju od proizvodnje, a neke kulture i odumiru kod nas. Zato našim kupcima npr. nude beli luk iz Kine po ceni nižoj od domaćeg, ali sa dodatnim hemikalijama koje su u kineskom belom luku otkrili kupci u Australiji i koga neće, dok se kod nas vrlo rado kupuje zbog niže cene od domaćeg. U 2014. godini Srbija je uvezla 960 tona belog luka, uglavnom iz Kine, Holandije, ali i iz Ukrajine. Kada napravimo upoređenje godišnjih izdvajanja za podsticaj poljoprivrede to izgleda ovako – 110 evra svaki građanin EU izdvaja godišnje za podsticaj poljoprivrede, 590 evra svaki Holanđanin, a 20 evra svaki Srbin. Poražavajući su podaci za jednu ovakvu državu i za ovakvo geografsko područje na kome se radi o vrlo kvalitetnim poljoprivrednim proizvodima. Inače, bitno je istaći da je prema podacima Privredne komore Srbije u našoj državi u 2014. godini između ostalog uvezeno 15.000 tona pasulja, 25.000 tona paradajza, 30.000 tona krompira, više od 6.000 tona krastavaca. Za uvoz povrća se godišnje da više desetina miliona dolara. Tako je u 2015. godini, prema podacima Privredne komore, plaćeno 11 miliona dolara za pasulj, devet miliona dolara za krompir, 15,5 miliona za paradajz i 3,8 miliona dolara za krastavce. Ništa neobično nije kada se uvozi i plaća za banane, narandže, kivi i ostale kulture koje nisu tipične za naše geografsko područje. To je normalno da se veze iz onih područja na kojima uspevaju, ali uvoziti u ogromnim količinama proizvode koji kod nas rađaju od pamitiveka je nedopustivo. Odgovorna vlast koja ne želi da uništi srpske poljoprivredne proizvođače ovakve stvari ne bi smela da dozvoli ni u kom slučaju. Krajnje je vreme da vlast u Srbiji subvencije poljoprivredi i prestane da tretira kao socijalnu kategoriju i da počne da ih tretira kao razvojnu kategoriju. To je osnovni preduslov za oporavak najpre poljoprivrede, a zatim ukupne srpske privrede, jer poljoprivreda uz jedan razuman tretman može biti dobra baza za razvoj. Od ogromnog značaja, a to je pre svega i političko pitanje što srpske vlasti u kontinuitetu od 2009. godine do danas srljaju ka saradnji sa EU, a sa druge strane ne koriste u dovoljnoj meri raspoložive mogućnosti za saradnju sa Ruskom Federacijom. Stav SRS je tu jasan, mi tvrdimo da bi prestanak saradnje sa EU, koja Srbiju nikada neće primiti u svoje članstvo, okretanje ka saradnji sa Rusijom značilo preporod za srpsku privredu. Što se tiče drugog zakona o kome se danas vodi rasprava, Zakon o poljoprivredi i ruralnom razvoju, predlagač je naveo da se izmene i dopune odnose na uređivanje kao i prilagođavanje naših zakona o poljoprivredi tzv. sektorskom sporazumu, a na osnovu finalnog izveštaja o zapažanjima i preporukama Evropske komisije. Ono što dominira u obrazloženju koje je naveo predlagač, a što nama iz SRS para uši, jeste pomoć, gde se govori o finansijskoj pomoći EU, u ovom slučaju u okviru instrumenta u predpristupnu pomoć IPA dva i IPARD dva. Već smo mnogo puta govorili da EU nikome ne može naročito, ne Republici Srbiji, već sve što radi, radi zbog interesa. U prilog tome navešću samo jedan primer. Ovih dana aktuelna su dešavanja oko ukidanja prelevmana, tj. posebne takse za uvoz mleka i mlečnih proizvoda. Pred Vladom Srbije se nalazi zahtev da donese takvu odluku. Radi se o zahtevu Brisela, tačnije o pritisku Briselu koji traži da se poštuju odredbe SSP koji ne predviđa povlašćeni status domaćih mlekara. Ovi pritisci traju već duže vreme i u ovoj godini ih je bilo, ali Vlada nije donela odluku o ukidanju. S obzirom da naši proizvođači mleka u zavidnoj situaciji, ne bi bilo potrebno ovog puta donositi takvu odluku pod pritiskom Brisela. Ovo je samo jedan mali primer kako nam tzv. prijatelji iz EU pomaži i zbog čega SRS insistira da se prekine sa praksom pridruživanja EU. Hvala.
Zahvaljujem, kolega LJubenoviću. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić. Izvolite.
Zahvaljujem se, poštovani predsedavajući. Koleginice i kolege, uvaženi ministre, danas hoćemo da diskutujemo o sva tri zakonska predloga, i o poljoprivredi i ruralnom razvoju, i u podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju i o izmenama Zakona o vodama. Poslanička grupa SPS i Zeleni Srbije, pre svega, hoće malo da promene tok i ono o čemu je većina narodnih poslanika govorila, o nekakvoj tržišnoj ekonomiji i o nečemu čemu mi treba da se prilagođavamo. Tržišna ekonomija, nažalost ili na sreću, ne postoji više nigde u svetu. Treba da razmišljamo o zelenoj ekonomiji i o cirkularnoj ekonomiji i na drugim i boljim načinima da se spasi srpska poljoprivreda. Naravno, poslanička grupa SPS i dva poslanika Zelenih Srbije će podržati sva tri zakonska predloga. Moje koleginice i kolege koje budu govorile iz naše poslaničke grupe, posle mene, govoriće o različitim segmentima poljoprivredne politike, politike voda i politike prirodnih resursa uopšte. S obzirom da smo ograničeni sa vremenom, ne bih suviše reči gubio da govorim samo o pozitivnim efektima ili da izvlačim neke negativne efekte, ali u nekoliko slika hoćemo samo da pomognemo da Srbija izgleda drugačije i da pomognemo da ove izmene zakona brže zažive i da počnu brže i bolje da se primenjuju. Na primer, mi u Zelenima Srbije smatramo i za to se zalažemo da preobražaj srpske poljoprivrede treba da ide ka organskoj proizvodnji. Mislimo da to treba da bude dugoročan plan, da organska Srbija može da bude 2022. godine i možda svi imamo dovoljno vremena, po godinama i po onome što želimo da uradimo, da organska Srbija postane dvadeset druge. Mi nećemo sigurno ni pre toga ući u EU. Za to imamo potencijala, imamo znanje, zakone, eksperte i, ono što je najvažnije, ubrzano interesovanje i rast potražnje podjednako i u Ruskoj Federaciji i u EU. Svakog dana u EU 50 miliona građana traži da kupi neki ekološki, organski ili biodinamički proizvod. Smatramo da i u toku pregovora sa EU organski proizvodi nemaju kvote i da je to šansa za organsku poljoprivredu u Srbiji. Ono što je jasno za Zelene Srbije, Srbija treba da bude zemlja kvaliteta, a ne zemlja kvantiteta. Mi u kvantitetu ne možemo da konkurišemo mnogim zemljama, ali u kvalitetu treba i možemo da konkurišemo i zbog toga smatramo da Srbija jeste zemlja kvaliteta i da na tome treba da radimo nadalje. Kada govorimo o javnim nabavkama, smatramo da u školama, obdaništima i svim javnim ustanovama za mlade mora da postoje organski obroci. Ne danas, ne sad, ali u naredne četiri godine možemo da osposobimo svoju poljoprivredu kroz ovakvu politiku za tako nešto. Svim ovim potezima Srbija ostaje zemlja bez genetički modifikovanih organizama i postaje zemlja bez genetički modifikovanih proizvoda. Ne govorimo samo o primarnoj poljoprivrednoj proizvodnji, nego pokušavamo da zamislimo Srbiju sa organskim medom, sa organskim pekmezom, sa organskim ajvarom, sa organskim vinom, sa organskim sokovima, sa organskim mlečnim proizvodima. Smatramo da je sve u vašem ministarstvu povezano, povezano kroz prirodne resurse, zemljište, vode, zaštitu životne sredine i da nam je ovakva i možda još hrabrija politika podsticaja potrebna da uredimo i poljoprivredu i zaštitu životne sredine. Želimo da, kao Zeleni Srbije, podržimo i meru besplatnog zakupa državnog zemljišta za sadnju energetskih brzo rastućih zasada i da vas možda ohrabrimo da krenemo u nabavku mobilnih septičkih jama i da na taj način zaštitimo životnu sredinu i da poljoprivredne proizvode učinimo kvalitetnijim i boljim na evropskom tržištu. Kada su u pitanju izmene Zakona o vodama, mi konstatujemo, kao Zeleni Srbije, da je sam Predlog zakon veoma detaljan i iscrpan, i to je ono što je dobro u ovom materijalu, ne dolaze nam uvek, i ne dolaze nam često ovako pripremljeni zakoni. Za nas, kao Zelene Srbije, je veoma važno da i dajemo podršku za to, da je voda u javnoj svojini i da je voda javno dobro kako se definiše u Predlogu izmena zakona. Vodna područja se dele prema slivovima i to je unapređenje, u odnosu na prethodni zakon, a smatramo i da korišćenje podzemnih voda za navodnjavanje može biti jedno od dobrih rešenja. Smatramo da rekultivacija priobalja posle vađenja peska i šljunka je veoma važna, ali mi ovde podsećamo i na uredbu koju je donelo Ministarstvo, čiji je ministar Zorana Mihajlović, Uredbu o pepelu, i tražimo od vas da, u stvari mnogo više koristimo sekundarne sirovine i sirovine koje mogu da se recikliraju, nego da koristimo prirodne materijale, i smatramo da kopanje šljunka, možda i peska treba se da koristi samo ukoliko je narušen vodni režim ili eventualno vodni saobraćaj. Smatramo, kao Zeleni Srbije, da nam nedostaje fond za vode i da o tome treba da se razmišlja, kao jedan instrument iz kojeg bi smo brže i bolje podsticali radove u poljoprivredi. Ono što Zeleni Srbije smatraju, s obzirom na klimatske promene i time završavam, da je možda Srbiji neophodan jedan nacionalni fond za osiguranje i međunarodno reosiguranje od posledica šteta prouzrokovanih velikim zagađenjem i klimatskim promenama. Smatramo da bi mogla da se uvede i premija na svako posečeno drvo, na svaki sok, ili na bilo koji proizvod, i da odatle možemo da uplaćujemo osiguranje, da praktično ovi veliki hazardi i velike ekološke katastrofe, koje nam se dešavaju ne mogu da nas iznenade ili ne smeju da nas iznenade. Svakako da u danu za glasanje, poslanička grupa SPS i dva poslanika Zelenih Srbije, podržaće predložene izmene Zakona, ali očekujemo od vas, i ovo o čemu smo pričali da hrabrije, brže ulazimo u neke promene i da Srbiju što pre učinimo poput Danske, zemljom organske proizvodnje i da Srbija bude zemlja kvaliteta, a ne kvantiteta. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Kariću. Reč ima ministar Branislav Nedimović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Jako je važno zbog javnosti reći, a dve teme koje ste vi pokrenuli tiču se organske proizvodnje, i ona je jedna od jako važnih aspekata ovih izmena i dopuna Zakona o podsticajima. Podsetiću javnost, da Republika Srbija iz budžeta isplaćuje sredstva tamo gde je sertifikovana organska proizvodnja, bilo da je reč o stočarstvu, bilo da je reč o drugim vrstama poljoprivredne proizvodnje, 40% se uvećavaju podsticajna sredstva u odnosu na komencijonalnu poljoprivrednu proizvodnju. Druga važna stvar, o kojoj nije bilo reči, izmenama Zakona o vodama, vezano za vađenje šljunka. Vi ste bili svedoci da je u prethodnim, ne mogu reći godinama, decenijama šljunak se vadio tamo gde je neko mislio da treba da se vadi. Ovim izmenama Zakona ustanovljava se pravo Direkciji za vode, da ustanovljava planove za vađenje šljunka, kao sistemsku meru, kako ne bismo imali situacije da zbog nekontrolisanog vađenja šljunka dolazi do, da tako kažem, odvaljivanja pojedinih delova obale i kasnije imamo probleme u pogledu zaštite od visokih voda. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine ministre, poštovani članovi Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, ograničiću se u svom izlaganju o izmeni i dopuni Zakona o vodama. Voda je svakako jedan od najvažnijih resursa, a i u isto vreme vrlo osetljiv resurs koji ne priznaje administrativne granice, ni predele. Evropa je, sagledavajući značaj vode, njenu važnost i dinamičnost, napravila čitav sistem praćenja, upravljanja i zaštite vode i sve to pretočila u zakonski okvir, u tzv. okvirnu direktivu o vodama EU. Ta okvirna direktiva je rešila problem kako zaštite od voda, tako zaštite voda, tako i korišćenje voda, i predstavlja glavni dokument koji mi polako od 2010. godine polako preuzimamo. Zakonima o vodama 2010. i 2012. godine, i ovom izmenom i dopunom zakona, preuzeli smo značajan deo odredaba direktive, i čeka nas 2017. godine novi Zakon o vodama, gde ćemo kroz podzakonske akte do 2018. godine preuzeti praktično kompletnu direktivu. Naš odnos prema vodama, ili prema vodi, ne može da bude zadovoljavajući. Mi decenijama neracionalno trošimo vodu, i vrlo često je zagađujemo. Na taj način, ugrožavamo sistem održivog razvoja, i dovodimo u pitanje da li ćemo mi kao ljudi, kao generacija, nekoj budućoj generaciji ostaviti dovoljno dugoročno održivog kvaliteta i kvantiteta, kada je u pitanju vode Srbije. Međutim, ovim zakonom, i reformama pokazujemo da smo mi zemlja koja, svakako, brine o budućim pokolenjima. Pokazujemo da Srbija više nije zemlja zarobljena u predrasudama prošlosti, niti je zemlja koja živi od danas do sutra, nego da jako dobro zna šta je njen put i šta je njen pravac. Srbija danas nije zemlja koja je otpisana i odbačena, nego uspravljena zemlja koja, još kako, ide napred u razvoj i kroz reforme. U tom smislu, mi imamo jedan planski dokument koji je napravljen, i koji se zove Strategija upravljanja vodama od 2016. do 2034. godine. Taj dokument je danas na međuministarskim konsultacijama. On definiše, jasno, pravce reforme, definiše na koji način se mogu podići standardi i postići standardi, kako lokalni, tako regionalni i tako nacionalni. Sa jedne strane, pokazuje i kako ćemo doći dostići one ciljeve koje svi želimo, a to je ispravna, čista, pijaća voda, sa jedne strane, i kako ćemo prečistiti i sve naše komunalne i industrijske otpadne vode. Prema tome, ta strategija koja može da se menja, da se dopuni, a može da predstavlja jedan ozbiljan dokument, u kojem će dati odgovore i na one finansijske probleme koji su ključni kada je u pitanju rešavanje svih naših problema sa upravljanje vodama, koji jasno ukazuje na mogućnosti, kako podizanje cene vode koja je dugo godina bila socijalne kategorije, kod nas je cena vode od 0,4 do 0,7 evra na kubnom metru, što je ubedljivo najniža cena u Evropi, do nekih normalnih vrednosti za određen broj godina da postignemo tu cenu koja bi bila 1,2 evra. Normalno, to ne možemo odmah, niti možemo kreditima odmah rešiti ove sve probleme, zato što ćemo ugroziti makroekonomsku situaciju zemlje, ali sa druge strane možemo jednim mehanizmom koji nam, evo i sutra ćemo o tome razgovarati, koji će nam biti pri ruci, a to je privatno javno partnerstvo, jako mnogo u tome uraditi. Sa jedne strane, ne samo što ćemo dobiti ta neophodna sredstva, jer se ovde licitira sa nekim ciframa od nekih sedam milijardi evra, koje nam je potrebno da rešimo problem upravljanja vodama, nego ćemo upravo ono što nam je ključni problem, a to je nedostatak projekata, moći da obezbedimo i preko sistema privatnog javnog partnerstva. Sve naše projekte koje budemo u budućnosti radili, moramo ih raditi prema strategiji i prema prioritetima. Kada je u pitanju pijaća voda u Srbiji, u određenim sredinama imamo izuzetne probleme, samo ću dati primer Banata, gde je voda za piće jako loša, i gde je ona opterećena, ne samo organskim jedinjenjima, nego i u velikoj količini određenih minerala, u nekim sredinama čak ima prisustvo arsena, kao što je Srednji Banat, a delimično i Severni Banat. Krenulo se u rešavanje, i to je klasičan primer, kako kad se prepusti lokalnim samoupravama da same hoće to da rešavaju, da ne dolazimo do pravih rešenja. Postoji jedno rešenje koje je predloženo 2006. godine, od strane Izraelaca, a to je rešenje da se Banat reši zdravom pijaćom vodom iz Dunava. U okolini Kovina ili kod Dubovca, nalazi se ogromno jezero ispod Dunava, izuzetno kvalitetne pijaće vode. U jednoj studiji je predloženo da se na takav način, Centralnim vodovodom, reši problem kompletno Banata. Sa druge strane, da se to podzemlje sačuva za neke, ne daj bože, situacije koje mogu da se dese iznad zemlje. Međutim tada nije bilo dovoljno razumevanja, jedna opština je želeći da sama gradi neka svoja postrojenja, ne ulazeći u interese da li su bili lični ili opštinski, srušila je taj projekat i sada smo došli u situaciju da iako je laboratorija u Nemačkoj rekla da je potpuno nemoguće izvršiti takva prečišćenja vode da se dobije zdrava pijaća voda u Banatu, da smo zarobljeni i da će svaka opština morati da radi neki svoj sistem, svejedno da li će to biti preko nano tehnologije, da li će to biti po starom sistemu prečišćavanja, mi tamo ne možemo dobiti ispravnu vodu. To dokazuje da država ako postoje takvi problemi koji su na većoj svojoj teritoriji, da mora da se uključi i da generalno rešava kako je to praksa u svetu. Kada su u pitanju otpadne vode, da li industrijske ili komunalne, mi prečišćavamo samo 5 do 10% otpadnih voda, 50% fabričkih postrojenja nema nikakvih prečistača, 20% opština ima neke prečistače. Kada je u pitanju industrija tu moramo biti rigorozni. Ne smemo dozvoliti da fabrike zarad svoje dobiti, svoju dobit ostvaruju tako što će zagađivati životnu sredinu, jer danas otpadne vode ne prečišćene i ne tretirane predstavljaju glavni izvor zagađivanja kako zemljišta, tako vodotokova, tako i podzemnih voda. Prema tome čeka nas tu mnogo problema. Ja sam siguran da ćemo i prema ovoj strategiji i prema ovome kako je Vlada postavila problem i na koji način želi u budućnosti to da rešava, da ćemo u budućnosti sve probleme uspeti da rešimo. Do tada, ipak situacija nije tako strašna kako što bi možda neko hteo da prikaže ili ne, samo mogu da vam kažem da Dunav, jedna od najvećih reka koja teče kroz deset zemalja Evrope je najčistiji u svom toku kroz Srbiju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem. Malo je čudna ova sednica gospodine ministre. Čudna je zbog toga što se na njoj nalazi niz zakona koji su međusobno povezani i u kojima se uslovljavaju rešenja, a svi su stigli po hitnom postupku, svi su veoma obimni, svi su veoma važni, sednica zakazana po hitnom postupku u vreme kada je bila sednica o budžetu i manje-više narodni poslanici, a mi iz DS duboko verujemo da im je to bio i cilj, nisu stigli da na pravi način uoče vezu između tih zakona za koju smo sigurni da postoji. Što bi Slobodan Milošević reka – svakom dobronamernom građaninu je jasno da postoji nešto među ovim zakonima što ni Agencija za borbu protiv korupcije, koja nama veoma često daje mišljenje o zakonima, nije stigla da razmatra, s obzirom na to da ste sve zakone poslali ekspresnom brzinom u Skupštinu. Oni su se isto takvom brzinom našli na dnevnom redu. Ono što međutim upada u oči jeste da vi ovim zakonima ne ispravljate najveće nepravde koje postoje u našoj poljoprivredi i ono što najviše otežava našim poljoprivrednicima život. Molila bih vas i vaše ministarstvo da se izjasnite o predlogu zakona koji sam ja predložila Narodnoj skupštini, to je Zakon o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Iako Vlada nije predlagač, u našem Poslovniku piše da Vlada treba da se izjasni i o predlozima zakona koje daju drugi predlagači, u našem slučaju to su narodni poslanici. U njemu predlažem da se iz Zakona o poljoprivrednom zemljištu izbriše ona odredba po kojoj trećina zemljišta u svakoj lokalnoj samoupravi može da se da investitoru po slobodnom izboru, odnosno poslovnom partneru ili nekoga u opštini ili nekoga u ministarstvu, bez ikakvih kriterijuma, bez ikakvog nadmetanja, bez ikakvog javnog poziva, bez ikakvih pravila i apsolutno mimo svih važećih zakona Republike Srbije. Mislim da je to važno da ispravimo zato što kada govorimo o podsticajima u poljoprivredi, znate tim poljoprivrednicima baš ne vrede mnogo podsticaji ako ih primoravate da obrađuju zemlju koja je lošijeg kvaliteta. NJima baš ne vrede mnogo podsticaji ako će najbolju zemlju u svakoj opštini dobiti nekakvi vaših poslovni partneri i dobiti na način koji je potpuno netransparentan, koji smo kritikovali i mi ovde, koji je kritikovala Agencija za borbu protiv korupcije i na način koji zapravo njih ne samo da ponižava, nego im onemogućava da dostojanstveno žive od onoga što rade. Tako da, osim visine podsticaja za koju i dalje smatramo da je sramno niska i da nije dovoljna, uložili smo amandmane koji se na to odnose s obzirom na to da je jedna od najvažnijih stvari koje je DS u vreme kada je vodila Vladu RS uvela su upravo bili podsticaji od 100 evra po ha, oni danas iznose višestruko manje, mi predlažemo da napravite pošteniji način za poljoprivrednike da dođu do zemlje koju će moći da obrađuju i to je nešto mi se čini da dok ne ispravite, ni jedna pomoć poljoprivrednicima neće biti dovoljna, ni jedna pomoć poljoprivrednicima neće značiti, jer zaista će doći u situaciju da mogu da obrađuju samo najgoru zemlju u svojim opštinama zato što će najbolju zemlju dobiti nekakav poslovni partner, nazovi investitor, koji nema ni jedan dokaz za to da je investitor i to isključivo po slobodnom izboru nekoga iz vrha vlasti, a da drugi uopšte u tom nadmetanju ne mogu da učestvuju zbog toga što nadmetanje ne postoji. Dakle vi birate ko će u svakoj opštini dobiti trećinu poljoprivrednog zemljišta i taj bira i koje će zemljište dobiti i na koji način. Smatramo da je to izuzetno nepošteno. Plašim se da sve dok se to ne ispravi ni jedna pomoć, kako mi to kažemo paorima, neće mnogo značiti s obzirom na to da zemlja koju će moći da obrađuju neće biti dobrog kvaliteta. Kada govorimo o zakonu koji se odnosi na korišćenje novca iz IPARD fondova, naravno pridružiću se onim poslanicima koji su pitali – šta se desilo 2012. godine pa do sada da vi niste bili, ne vi lično, ali da razne vlade, rekonstruisane, novoizabrane, ovakve, onakve, u ostavci, tehničke itd. koje vodi SNS nisu bile u mogućnosti da omoguće našim poljoprivrednicima da koriste te fondove. Mi smo od prethodne ministarke u nekoliko navrata slušali isto ono što slušamo sada od vas. Nemojte se ljutiti, a to je da, evo, sve je prikupljeno, samo što nije, evo gotove su procedure, završeno je, do kraja godine, za dva meseca, u aprilu itd. tako da je mnogo manji problem što mi ovde vam ne verujemo, mislim da je mnogo veći problem za one ljude koji su vam do sada verovali pa se uzdali u to, pa izgubili već godinu i po dana kako slušaju obećanja da samo što nisu počeli da koriste te fondove. Drugi problem je onaj koji se isto ovde pokretao, a to je na koji način i koliko će uopšte poljoprivrednika moći da koristi te fondove s obzirom na to da su uslovi za poljoprivrednike izuzetno oštri. Imamo primere u susednim zemljama da su oni pomagali poljoprivrednicima da se prijave, da budu uopšte korisnici tih sredstava s obzirom na to da oni sa značajnim sredstvima treba da učestvuju tome. Mislim da je svima jasno da naši poljoprivrednici teško da imaju nekoliko desetina hiljada evra sa kojima treba da uđu u te projekte. Imali smo prilike u susednim zemljama, recimo Hrvatskoj da vidimo da je država pomagala njima da uopšte mogu da apliciraju za te projekte, da bi mogli da dobiju projekte nazad. Čućemo sada u šest, evo i počelo je, da li ćemo uopšte i moći da koristimo te IPARD fondove, odnosno da li se premijer toliko naljutio da mi možda i odustajemo od evropskih integracija i da li će strategija durenja možda dati neke povoljne rezultate. Videćemo kakva će sudbina naših evropskih integracija biti u zavisnosti od toga kako se on u tom momentu bude osećao. Još nekoliko reči o poslednjem zakonu, Zakonu o vodama. Nekoliko čudnih stvari u njemu ima. Pre svega one se odnose na davanje u zakup vodnog zemljišta u javnoj svojini. Isto tako, ne vi lično, ali Vlada Republike Srbije koju vodi vaša stranka se pokazala pomalo čudno prema vodnom zemljištu. Imali smo nekoliko primera gde su vaši poslovni partneri dobijali priliku da na vodnom zemljištu koje je po volšebnim procedurama pretvarano u građevinsko zemljište, grade čini mi se banje za ekstremne sportove ili tako nešto, a da su visoki funkcioneri vaše stranke, sada i visoki funkcioneri pokrajinske vlade direktni poslovni partneri i suvlasnici tih firmi koje dobijaju dozvole da grade na vodnom zemljištu itd. Međutim, ovde se radi o davanju u zakup vodnog zemljišta gde prvi stav kaže – vodno zemljište u javnoj svojini može se dati u zakup u postupku javnog nadmetanja ili prikupljanja pismenih ponuda putem javnog oglašavanja. Odlično. Onda drugi stav - izuzetno od stava 1. ovog člana, vodno zemljište u javnoj svojini može se dati u zakup neposrednom pogodbom u slučaju davanja u zakup vodnog zemljišta na kojem su izgrađeni objekti bez građevinske dozvole. Čekajte, znači ako je neko bespravno izgradio objekat na nekom vodnom zemljištu, on će sada dobiti to vodno zemljište direktnom pogodbom u zakup? Ne znam zašto odmahujete glavom kada to tačno piše u zakonu. Ako nešto drugo piše ili treba drugo da piše, vi recite, možemo uložiti amandman. Ovo što sam ja sada pročitala upravo piše. Ja verujem da je to u skladu sa Zakonom o ozakonjenju ili o planiranju i izgradnji, ali vidite, to je nepošten zakon. Mi smo i u tom zakonu kritikovali upravo ovo i samo zato što je u jednom zakonu nešto nepošteno, to ne znači da mi u drugim zakonima treba tako nešto da uradimo. Jer, ovo što sam ja pročitala, znači da ako je neko izgradio objekat bez građevinske dozvole na vodnom zemljištu, taj neko će dobiti vodno zemljište u zakup direktnom pogodbom. Vi opet izlazite u susret onima koji su kršili zakone, onima koji su bespravno gradili i ko zna koji put pokazujete da će ti ljudi profitirati i da oni koji grade sa dozvolom, oni koji poštuju zakone na neki način opet ispadaju smešni, jer svi stalno odrađujete one ljude koji krše zakone. Nismo zadovoljni ovim što ste ponudili. Ni jedna mera neće biti dobra dok ne ispravite nepravdu sa poljoprivrednim zemljištem u državnoj svojini. Imamo mnogo amandmana, o njima ćemo razgovarati i videćemo onda kako ćemo se odnositi prema ostalim zakonima.
Reč ima ministar Branislav Nedimović. Izvolite.
Zahvaljujem. Da nisam bio ovde ceo dan, mislio bih da sam nešto propustio. Ali, pošto dan za raspravu već uveliko trajao, mislim osam sati bez prestanka, ja sam u prvom delu razumeo da je vezano za izmene i dopune Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju i za izmene Zakona o vodama sve u redu. Koliko sam ja razumeo kada je ovlašćeni predstavnik govorio o tome, ali uzeću za pravo da sam pogrešno prečuo, pa ću pročitati sve ono što je danas izrečeno. Nije mi jasno sad u stvari šta se tačno dešava. Što se tiče poljoprivrednog zemljišta, apsolutno nije tačna tvrdnja o bilo kakvim poslovnim partnerima i netransparentnim postupcima. Vi ćete se u narednim danima uveriti u to. Biće raspisan javni poziv za sve one koji žele da investiraju na osnovu postojećeg Zakona o poljoprivrednom zemljištu i uredbe koja reguliše kompletnu materiju. Postojaće kriterijumi, odnosno oni postoje, na osnovu kojih će se sve transparentno videti. Mi u ovom trenutku imamo 27 zainteresovanih investitora po ovom osnovu, a 24 poreklom su iz Srbije, oni koji su se bavili primarnom poljoprivrednom proizvodnjom i koji žele da odu na veći stepen svoje poljoprivredne proizvodnje. Što se tiče iznosa za podsticaj, ja bih iskreno voleo da su ta sredstva veća. Ovaj budžet je, za razliku od prethodnih budžeta, uvećan, ali napisati cifru i nemati odgovornost za njenu isplatu, to su dve različite stvari. Mislim da treba da se krećemo u pravcu povećanja ovih sredstava, ali moramo isto tako znati da tamo gde smo isključivo imali subvencije za direktna plaćanja, a nismo razvijali konkurentnost, imali smo ozbiljne probleme za poljoprivrednike. Pričam o zemljama u okruženju. Što se tiče hitnosti oko izmena Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju, jutros sam u uvodnom izlaganju govorio, mislim da je trebao juče. Jako je važno da se što pre nađe, mislim da je to obaveza prema poljoprivrednicima u Srbiji, prema prerađivačima, da što pre idemo sa ovim zakonom. Što se tiče izmena Zakona o podsticajima, one su direktno bile uslovljene budžetom i onim što se nalazi u njemu. Imamo po prvi put, posle nekoliko godina, izmene i dopune Zakona o podsticajima gde se ništa ne umanjuje, nego mi uvodimo nove korisnike, uvećavaju se sredstva. Ja mislim da je to hitno. Ako za nešto trebaju da se povećaju davanja, mislim da je to hitno. Što se tiče izmena Zakona o vodama, mi smo njega u potpunosti pripremili i gledali da ga što pre usvojimo iz jednog prostog razloga, jer imali smo u prošlosti probleme sa upravljanjem vode. Svi ste bili tu svedoci, to su činjenice. Tu apsolutno svako ko ima i zrno dobre namere mora da bude svestan da smo mi imali različite načine funkcionisanja istoj reci. Pričam o tom ekstremnom slučaju. Neki od vas su ovde bili u poplavama i u Mitrovici i u Šapcu i znaju gde počinje nadležnost „Voda Vojvodine“, gde se završava, gde počinje nadležnost „Srbijavoda“, gde počinje nadležnost „Beogradvoda“. Na ovaj način mi, na osnovu sliva reke, utvrđujemo pravila igre i to je ono za šta smo pre svega insistirali da što pre idemo u ovom pravcu. Još jednom, zbog javnosti želim da kažem da priče oko poljoprivrednog zemljišta uopšte ne stoji, a to ćete videti u narednim danima. Ja ne tražim niko da mi veruje na reč, tražim samo da činjenice koje će se desiti neko primeti. Javnost, ja sam apsolutno ubeđen, je svesna da mi po prvi put imamo posle nekoliko godina veći budžet.
Koleginice Bošković Bogosavljević, vi ste se verovatno javili da bi replicirali koleginici Jerkov jer je govorila o prethodnoj ministarki, ali nije vam se direktno obraćala, tako da nemate osnova za repliku, kao što osnov za repliku nema ni kolega Goran Ješić. Tako da, nastavićemo dalje sa radom po redosledu narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Maletić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, kolege narodni poslanici, mi smo danas zaista slušali različite priče u vezi sa izmenama ovih zakona i šire vezano za poljoprivredu. Zaista je zaprepašćujuće da većina onih ljudi koji su učestvovali u lokalnim samoupravama u prethodnim godinama do 2012. godine, ili čak neki do 2014. godine, kao i oni koji su pripadali strankama koje su učestvovale u vlasti, danas nama govore šta je trebalo biti urađeno za ove tri godine. Podsetiću samo, jedna od koleginica je u prethodnom izlaganju govorila o poljoprivrednom zemljištu, a ista ta koleginica je bila član političke stranke koja je svu svoju politiku zasnivala na tzv. priči o poljoprivredi, zemljoradnicima ili paorima, kako su oni znali da kažu. Učestvovali su u vlasti od 2012. godine i ne vidim zašto nisu našli za shodno da se, eto, možda posavetuju sa gospođom i da ona tad možda uloži zakon o izmeni poljoprivrednih zemljišta. Takođe smo slušali različite priče i ovde je spomenuto čak na koji način se tobože zloupotrebljavalo zemljište od poslednjih izmena zakona, što zaista ne stoji. Podsetiću samo građane, na primer, da u Opštini Inđija, da uzmemo za primer, imamo poljoprivrednu zadrugu koja je baš onako radila u periodu do 2012. godine kako je to prethodna govornica rekla, a to je bio u pitanju i njen današnji stranački kolega. Evo, građane Inđije zaista znate i kad pričate za građane Inđije, oni se prosto hvataju za glavu na pomen čoveka koji je bio jedan od vodećih ljudi u Opštini Inđija i koji se danas prodaje da je veliki ekspert za pitanja poljoprivrede. Znači, oni su Inđijsku zadrugu, zaista zemljište prodali i ustupili privatnim rukama. Imamo i situaciju takođe da je u periodu od 2000. do 2012. godine stotine hektara zemljišta završilo u privatnim rukama bez ikakvog kriterijuma. Zaista se pitam zašto onda mi danas imamo tu potrebu i zaista da slušamo ljude koji nemaju pojma ni o čemu i to pokazuju iz dana u dan. Oni se prijavljuju da pričaju o pitanjima iz sektora prava i poljoprivrede, nemaju argumente, jedino što znaju da kažu je da nešto nije urađeno u poslednje tri godine. Građani znaju da to nije istina. U prilog tome idu zaista i ove izmene zakona koje su danas pred nama. Što se tiče podsticaja za ruralni razvoj, ono što bih ja istakla jeste značajno što se daje značaj mladim proizvođačima. Vlada je akcenat stavila na proizvodnju, ne samo poljoprivredu, već u širem aspektu, kada govorimo i to u prerađivačkoj proizvodnji. Ministar je u nekoliko navrata pričao o značaju prerađivačke proizvodnje i zaista je bitno da poljoprivrednici nemaju tu samo primarnu proizvodnju, da prodaju proizvode po najnižoj ceni, već da prerađivačkim delatnostima taj proizvod učine vrednijim, odnosno da ga prodaju za veću vrednost. To je ono što će se omogućiti kroz ove izmene zakona, da mladi proizvođači pokrenu ili oni koji već imaju poljoprivrednu proizvodnju unaprede, promene tehnologiju i modernizuju je. Zaista je veliki značaj za poljoprivredna gazdinstva, i to smo slušali zaista ovde danas više puta, ovaj zakon i ove izmene zakona su bitne, ako ćemo govoriti, šire smo slušali o tome, u demografskom smislu, jer se zaista u poslednjih 15, 20 godina, možda je to duže trajalo, osiromašila su sela i zaista je značajno što današnja vlada, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, daje podsticaje da se na sela vrate, zadrže, ali što da ne, i vrate ljudi i započnu svoju proizvodnju. Smisao ovakvih zakona jeste zapravo da oni učine proizvodnju samoodrživom, odnosno da u poljoprivrednom gazdinstvu, porodičnom gazdinstvu imamo samozapošljavanje, gde će sam domaćin zajedno sa svojom porodicom biti sposoban da naplati taj svoj rad koji je ulagao u to. Ono što bih još naznačila i što je jako važno u izmenama ovih zakona jesu i lokalne akcione grupe. Zaista je važno da se dođe do jednog sinergičnog pristupa, odnosno da se na nivoima lokalne samouprave dođe do sjedinjavanja različitih činilaca, ne samo poljoprivrednih. Mi kada govorimo o razvoju sela, moramo da imamo na umu da poljoprivreda, odnosno razvoj sela ne može da počiva na samom podsticanju poljoprivredne proizvodnje, već i da se učini to mesto pogodnim za život. Mi smo videli da su od 2000. godine masovno počela da odumiru sela, pogotovo na teritoriji Vojvodine, i to zahvaljujući bivšem režimu koji nije znao da investira na prave načine, pa se dešavalo da vi imate selo u kome se zatvaraju škole, da nema ambulante. Onda o čemu mi razgovaramo, ako podstičemo poljoprivredu, a nema ko da živi u tom selu? Iz tih razloga je zaista važno da svi poslanici koji su danas pričali o tome da im je stalo do poljoprivrednika i do seljaka podrže ove izmene zakona u danu za glasanje, a ja ću, naravno, podržati ove izmene. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodine Ješiću, vi? (Goran Ješić, s mesta: Replika) Na osnovu čega? Znači, maločas, ukoliko ste primetili, koleginici koja dolazi iz moje poslaničke grupe, na pominjanje „prethodna ministarka“ nisam dozvolio da govori, jer nije bilo reči o direktnom obraćanju. Koleginica je govorila o predsedniku opštine Inđija. Niti ste vi bili jedini predsednik opštine u Inđiji bili, niti ste jedini u sali građanin Inđije, pretpostavljam. Dakle, nemate osnova za repliku. Znači, maločas koleginici koja dolazi iz moje poslaničke grupe, na pominjanje prethodna ministarka, nisam dozvolio da govori, jer nije bilo reči o direktnom obraćanju. Koleginica je govorila o predsedniku opštine Inđija, niti ste vi bili jedini predsendik opštine Inđija, niti ste jedini u sali građanin Inđije, pretpostavljam. Dakle, nemate osnova za repliku. Reč ima narodni poslanik Marko Milenković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, kada su u skupštinsku proceduru stigli vaši predlozi zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju, o podsticajima u ovoj sferi, o vodama, moram da priznam da smo bili veoma zadovoljni jer je stav SRS da država prema poljoprivredi i prema poljoprivrednim proizvođačima mora da ima protekcionistički odnos, posebno danas u uslovima slobodnog, a surovog tržišta i malih podsticajnih sredstava u poljoprivredi. Međutim, kada smo pročitali vaše predloge zakona, koje smo toliko željno očekivali, jer smatramo da stvari u poljoprivrednoj sferi treba efikasno menjati na bolje, zato što u poljoprivredi, a ne u dovođenju stranih investitora kojima će se davati deset hiljada evra po radnom mestu, leži osnovna razvojna šansa i snažan faktor za brzo povećanje BDP-a i poboljšanja životnog standarda građana, bili smo više nego razočarani. Zašto? Zato što vaši predlozi zakona o kojima se danas vodi rasprava predstavljaju samo novu papirologiju, ništa ne izmišljam, samo citiram navode iz vaše analize efekata, citiram: „Predlog zakona rešava problem poštovanja pravila i rokova uspostavljenih sporazumima koje je Srbija potpisala ili će ih u najkraćem roku potpisati sa Evropskom komisijom“, završen citat. Osim toga, za sva tri predloga zakona definisana je obavezna, citiram: „izjava o usklađenosti propisa sa propisima EU“, što opet svedoči o pukom usaglašavanju propisa sa evropskim, bez sistemskih rešenja koja donose dobit našim poljoprivrednim proizvođačima i državi. Dakle, usvajanjem ovih vaših predloga zakona, naši poljoprivredni proizvođači, pre svega mala i srednja gazdinstva, neće dobiti gotovo ništa. Kada je u pitanju Zakon o vodama, konkretno voda za piće, država mora da sprovodi detaljno kontrolu distribuirane vode i poreza koje ove kompanije plaćaju ili vrše utaju istog. Navešću vam interesantnu situaciju gde se priča za većinskog vlasnika privatne firme AD „Planinka“, izvesnog Radovana Raičevića Raše iz Kuršumlije, da se hvali da može novcem kupiti celu Srbiju. Zbog čega? Zato što država nije uvela sistem rigorozne kontrole litara i litara vode koju taj Raša ubira iz zemlje, po sistemu – odvrne čovek česmu i ubire čist profit, dok državi ostaju mrvice, a opštini ne plaća ništa. Onda vremenom, takav čovek izvan sistema državne kontrole i profitom u milionima evra postane nedodirljiv i kao lokalni knez krene u privatizaciju opštine Kuršumlija. Tako su danas predsednik i zamenik predsednika opštine, kao i četiri od sedam članova opštinskog veća deoničari, lično ili preko supružnika, iste firme AD „Planinka“, sestrić Radovana Raičevića, Vojislav Čarapić, direktor komunalnog preduzeća, njegova supruga odbornik. I šta dalje radi ova rođačko-poslovna organizovana grupa ljudi? Napravili su gradske zone, tako da su objekti njihovog privatnog preduzeća AD „Planinke“ u zonama gde se plaća višestruko manji porez za gradsko građevinsko zemljište i gde su stope poreza daleko niže. Sve je to trebalo predvideti nekim članom vašeg zakona. Međutim, geniju Radovanu Raičeviću Raši nije ni to dovoljno, već na sednici veća, a on je sam član veća, u kome je većina vlasnika „Planinke“, donosi odluku da predsednik opštine, koji je takođe deoničar „Planinke“, može da otpiše 70% već umanjenog poreza i, zamislite genijalni postupak, on otpisuje, taj predsednik opštine, otpisuje porez samo AD „Planinki“. Pitam vas, ministre, da li ćete i dalje usklađivati propise sa propisima EU ili ćete rešavati ovakve sistemske probleme u vodama Republike Srbije, jer samo u poljoprivredi leži naša budućnost? Trenutno su u Kuršumliji radovi na dovođenju cevi do privatnog hotela Raše Raičevića, vlasništva AD „Planinke“, gde se dovodi vruća voda u Lukovsku Banju, a sve to plaća opština. Dalje, u pojašnjenju ciljeva Zakona o poljoprivredi pozivate se na stvaranje pravne osnove za sprovođenje IPARD programa, najavljujući velika finansijska sredstva u okviru predpristupnog fonda, ali nigde ne govorite da sva ta sredstva IPARD programa nisu dostupna malim poljoprivrednim proizvođačima, već samo velikim, pa kad poljoprivrednici ispune 15-ak uslova čekaju ih napredni kriterijumi, među njima i onaj koji se odnosi na to da li poljoprivrednik koji traži sredstva ima sertifikat za organsku proizvodnju, da li ima veliki novac koji će najpre uložiti, a onda kasnije refundirati. Naši poljoprivrednici neće priču, hoće konkretna dela i konkretnu pomoć. Ne može mlekara da zarađuje više po litru od proizvođača mleka, ne sme. Gde će se plasirati mleko bez ucena? Otkupna cena mleka je jako bolna tačka. Još uvek nemamo nezavisne kontrolore za kontrolu mleka, već to što rade otkupljivači, to je nedopustivo, jer ucenjuju naše poljoprivredne proizvođače. Dalje, kada se proizvede jagnje, june, svinja, mleko, mora biti obezbeđen njihov plasman. Prerađivački kapaciteti su veoma važni kada je u pitanju razvoj stočarstva u državi, posebno južne Srbije. I pored 300 različitih vrsta trave na našim prostorima koje su izuzetna šansa za zdravstveno stanje i kvalitet proizvedenih grla stoke, imamo probleme sa dobijanjem sertifikata i kategorije kvaliteta, i sve ostaje na nivou konstatacija, a posebno mi nije jasno zbog čega još uvek špricamo stoku od svinjske kuge, a ostale države ne, a zbog toga nam je onemogućen i izvoz. Šta je tu problem i zašto se ne rešava? Osim toga prerađivački kapaciteti su slabi, nemaju izvoznu dozvolu, a u vašim namerama ne vidimo ideju povezivanja poljoprivredne proizvodnje, prerađivačke industrije i izvoza, odnosno ostvarivanja direktnog profita za državni budžet. Zbog čega niste predvideli formiranje razvojne poljoprivredne banke Srbije koja bi po najpovoljnijim kreditima bila servis naših malih i srednjih poljoprivrednih proizvođača? Pozitivni efekat bi svakako za godinu dana bio više nego očigledan. Dalje, stav SRS je da se uvoznički lobi mora marginalizovati, a ne da uvozimo meso sa visokim procentom kalcijuma koji nije dozvoljen u državama EU. Morate promeniti Pravilnik o kvalitetu mesa i mesnih prerađevina koji direktno stimuliše uvoz, a ne proizvodnju, to bi vam trebalo biti jedan od prvih zadataka, a ne da i dalje usklađujete propise sa propisima EU. Na kraju, Srbija je od davnina poljoprivredna država i opšte je poznato da u poljoprivredi leži naša osnovna razvojan šansa i stav SRS je da država hitno mora promeniti svoj odnos prema malim i srednjim poljoprivrednim proizvođačima, i hitno intervenisati u gotovo svim sferama poljoprivredne proizvodnje koja je do dana današnjeg opstala samo zahvaljujući radnim i vrednim ljudima koja država ima. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministri sa saradnicima, danas raspravljamo o izuzetno važnim zakonima čije odredbe mogu poboljšati životne prilike velikom delu građana. Jedan od krajeva na koji ovi zakoni mogu imati takav uticaj, jeste i region Sandžaka, zato ću se u govoru fokusirati na taj deo države. Pešter ima osnove da postane ozbiljan proizvođač hrane u regionu, pešterski pašnjaci izuzetno su pogodni za uzgoj stoke. Međutim, propadanjem društvenih kombinata, zastarela mehanizacija i oskudicu znanja u novim tehnologijama, doveli su do toga da se stočni fond u odnosu na 90-e drastično bude smanjen. Prema procenama ostalo je 50.000 grla krupne i stotinak hiljada sitne stoke, a uz minimalna ulaganja moglo bi se uzgajati i tri puta veći broj. Blag porast je vidljiv zahvaljujući subvencijama Vlade Srbije. Peštarski stočari se suočavaju sa problemom plasiranja proizvoda, čuveni Sjenički sir bi ponovo mogao uz jagnjetinu postaje izvozni adut, tajna tog sira nije samo u načinu pripreme, već i u podneblju i kvalitetu mleka. Poseban proizvod sa ovog prostora za vanregionalni uspeh je sirovo i sušeno meso izuzetnog kvaliteta. Uz činjenicu da je potražnja za ovim proizvodima skoro neograničena prelivanje kapitala i zasićene industrije predstavljalo bi rešenje za izlaz celog regiona iz krize, prelivanje lokalnog kapitala iz industriju u poljoprivredu dovodi do razvoja prehrambene prerađivačke industrije. Ali, predlog je toga, jeste razvoj kvalitetne sirovinske baze kroz povećanja stočnog fonda i obezbeđivanja osnovnih uslova za ostanak ljudi na selu. Poljopriveda na Pešteru treba da se usmeri ka proizvodima za kojima postoji tražnja poput sira, kajmaka, pršute, sudžuka, žive stoke i mesa, te vune i sirove kože. Neophodno je da država uloži u modernizaciju proizvodnje. Dosadašnji način proizvodnja je hrane na Pešteri, iako poseduje neosporan kvalitet zadovoljava samo lokalne potrebe. Pri plasmanu proizvoda, pre svega, mleka i mlečnih proizvoda, susrećemo sa mnoštvo problema. Zbog nepostojanja adekvatnih proizvodnih deklaracija ovaj nesumnjivog kvalitetan proizvod je neretko na meti inspektorata, što proizvođače dovodi do ogromnih gubitaka. Kvalitet narušava i loša putna infrastruktura regiona koja povećava troškove i nesigurnost snabdevanja tržišta. Potrebno je zameniti tradicionalni način sušenja mesa prema zahtevima tržišta EU, zašta je takođe potrebna pomoć države. Ukoliko želimo da proizvodi sa Pešteri imaju uspešan nastup na inostranom tržištu neophodna je proizvodnja po Hasap i Halal standardima, uvođenje tih standarda velika investicija koju treba motivirati. Pored toga država treba pomoći uvođenje jedinstvene statističke baze o proizvodnji organske hrane, omogućiti lakši kontakt poljoprivrednika sa sertificiranim telima akreditiranim od strane Ministarstva poljoprivrede, kao internacionalnim sertifikacionim telima koja kontroliraju organski karakter domaće proizvodnje za inostrane kupce kao i pomoći proizvođačima i poljoprivrednim udruženjima da dobiju sertifikat o jedinstvenom geografskom poreklu proizvoda. U Župskim delovima Sandžaka kod Novog Pazara i Prijepolja postoji veliki potencijal za voćarstvo i povrtarstvo. Neophodno je obezbediti projekte kojim će se u svim ovim seoskim područjima Sandžaka finansirati razvoj voćarstva, naročito plantaže malina, aronije, borovnice, jabuke, kruške, trešnje i drugih brzo isplativih rodova. Uzgajivačima treba obezbediti adekvatnu opremu i stručno znanje da bi se ponudila vrsta voća i povrća prema tržnim potrebama i omogućiti tržištu za plasiranje proizvoda. Za sve ovo potrebna je pomoć države. Neophodno je takođe obezbediti podsticajna sredstva za izgradnju više farmi uzgoja stoke, kao i plasiranje sirovih proizvoda, njihove obrade, brendiranja, sertificiranje i plasmane prema domaćem i stranom tržištu. Potrebno je u svim gradovima ravnomerno izgraditi više fabrika za preradu mesa, mlečnih proizvoda, voća, povrća, žita, žitnih proizvoda koji bi vršili otkup od svih farmera gde bi svi farmeri imali zagarantiranog kupca a uz to sve proizvode patentirati kao zdravu hranu. Sve ovo je nemoguće bez pomoći Vlade Srbije zašta se i Ministarstvo poljoprivrede i evropskih fondova i to je jedan od glavnih razloga zbog koga ćemo podržati i ove zakone. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dušan Petrović. Izvolite.
Molim vas, koliko imam vremena.
Osma minuta i 36 sekundi.
Hvala lepo. Gospodine predsedavajući, poštovane kolege, gospodine ministre, zadovoljstvo mi je da mogu konačno sa vama, gospodine ministre da razmenim nekoliko reči i da probamo da dovedemo do istinitosti evidencije oko nekoliko važnih stvari vezano za sve poljoprivrednike u zemlji. Hoću da govorim o dve stvari, jedno je navodnjavanje, drugo je Uprava za agrarna plaćanja, odnosno IPARD novac, pa ću da krenem od ove druge teme. U javnosti se vodila polemika prethodnih nekoliko nedelja i ono što mislim da je suštinski važno jeste da u 2013, 2014, 2015. i u ovoj godini koja je na izmaku, su svi oni koji se bave poljoprivrednom u Srbiji ostali uskraćeni za dve stotine pedeset miliona evra investicija. Moguće da mnogi ljudi ne znaju kako se dolazi do ovog broja. Konzervativno govoreći, imali smo priliku da od 2013. godine dobijemo bar po 25 miliona evra iz IPARD programa zbog toga što je Uprava za agrarna plaćanja i Ministarstvo poljoprivrede i deo Ministarstva finansija koji je za to zadužen su negde u julu mesecu 2012. godine bili potpuno spremni za to, da aplikacije krenu u 2013. godini. Četiri puta po 25 miliona evra je sto miliona evra para od EU za investicije u srpsku poljoprivredu. Pošto je država dužna prema sporazumima sa EU koji smo potpisali, da na to doda novac, a pošto svako treba da da polovinu na ono što bi dobio, dođemo do 250 miliona evra investicionog novca. To građani Srbije treba da znaju. Isključivi krivac zašto se to nije dogodilo jesu ministri, a bilo ih je nekoliko, i njihovi saradnici, ministri poljoprivrede u 2012, 2013, 2014, 2015. i 2016. godini, koji su doneli katastrofalne odluke i onemogućili srpskim poljoprivrednicima da do ovog novca dođu. Najveća greška je, naravno, premeštanje Uprave za agrarna plaćanja iz Šapca ovde u Beograd. Nije istina da je bilo ko iz Brisela to tražio, već je istina da kad su od Vlade u Beogradu tražili da objasne šta se dešava, da je neki od službenika ovde, evo, ima i bivša ministarka je tu, napisao kako tobože ne može u Šapcu da se pronađe dovoljno kvalifikovanih ljudi. Onda su oni u Briselu rekli – pa, dobro, vi učinite šta možete, uradite šta znate i umete, pa da vidimo šta da radimo. Četiri godine. Dakle, iz Brisela su revizije u Srbiji i u Šapcu bile 2009, 2010. i 2011. godine i to svako ko se ovim poslom bavi zna. Svaka od tih revizija iz Brisela je rekla da je zgrada Uprave za agrarna plaćanja služba koja je radila u to vreme u Šapcu, izvanredno završila svoj posao i 2012. godine su rekli da je moguće da apliciranje krene u 2013. godini i pare da se dobijaju u 2014. godini, i to se nije desilo. Krivac za to su ministri poljoprivrede u vladama od 2012. godine. Pošto sam uveren da ste vratili, vi kad ste postali ministar, upravu u Šabac, da biste danas bili vrlo blizu akreditacije, a vi to niste uradili, vi znate zašto, sad ja vas pitam ovde, koliko ćete para da potrošite da biste zgradu „Srbijašuma“, bivšu zgradu „Srbijašuma“ na Novom Beogradu, doveli do standarda koji je potreban da bi vas Brisel akreditovao i kad mislite da pozovete reviziju iz Direktorata za hranu da dođe ovde u Srbiju da polažete ispit? Jer, prošli put, a to je bilo pre nekoliko meseci, ljudi iz Brisela kad su došli, pobegli su glavom bez obzira. Nisu mogli da veruju da ih je bilo ko iz Beograda pozvao da vide tu bruku i sramotu na Bulevaru revolucije ovde u Beogradu, Bulevaru Kralja Aleksandra, bruku i sramotu. Samo jedan pomoćnik direktora Uprave za agrarna plaćanja je prisustvovao tom sastanku. To je čovek Marijana Rističevića, ni pomoćnici nisu bili tu. To treba da znaju ljudi u Srbiji. Dakle, 250 miliona evra, koliko je to obrta, koliko je to zarade, koliko je to poreza u svim ovim godinama, i koliko ćete para da potrošite, ministre, da zgradu na novom Beogradu pokušate da dovedete u stanje, a zgrada u Šapcu vam stoji sertifikovana od strane Evropske Unije da je kako treba? Isključivo iz političkih razloga to nećete da učinite i rizikujete da se dalje gube pare. Premijer je ovde neistinito obavestio poslanike i celu javnost Srbije pre nekoliko meseci kako je obezbeđeno 175 miliona evra iz IPARD programa. Nije tačno i to ste vi danas rekli da nije tačno. Premijer se nije izvinio nikome za neistinu koju je rekao, a ja baš ne verujem da je on imao neku lošu nameru, nego mu je neko ko je sedeo pored njega, dok je bio ovde, slagao ga je. Ja ne znam da li vi govorite istinu premijeru? A, svi ćemo da vidimo šta će da bude u aprilu, kako kažete, martu, junu, kad dođe ovde ispitna komisija iz Brisela, da vidimo da li ste dobro završili građevinske radove, a nama vi da kažete koliko će to da košta. To je istina. Teče kraj 2016. godine, ulazimo u 2017. Godinu. Mislim da ako budemo radili najbolje što možemo, veliko je pitanje da li u toku 2018. godine možemo i jedan jedini evro da dobijemo, zbog svih ovih velikih propusta koji su učinjeni od 1. avgusta 2012. godine do danas. Druga stvar – navodnjavanje. Koliko ja vidim, u budžetu ste vi odustali od navodnjavanja. Prošle godine je bilo predviđeno malo novca, ove godine bezmalo nimalo. Ono što mislim da je važno, o tome sam nekoliko puta govorio, sad nisam kad je bila debata o budžetu imao vremena to da kažem, u Srbiji negde oko 200.000 hektara zemljišta ima sisteme za navodnjavanje i odvodnjavanje. Ruku na srce, možda 150.000 hektara, možda malo manje od toga, kako bih to kazao, je legalno. LJudi se snalaze kako znaju i umeju i tamo gde ima mogućnosti i prilike stave pumpe, pa navodnjavaju svoje zemljište. Ministar to zna, ali ja želim da podelim to sa javnošću još jednom, a i sa poslanicima, zemljište koje je jedan hektar zemljišta, koji je opremljen sistemima za navodnjavanje i odvodnjavanje vode, ima pet puta veću, dakle, pet puta veću zarađivačku sposobnost od zemljišta koje to nema. Pet puta se više prosečno zaradi. Postoji među stručnjacima u Srbiji značajna razlika u tome kako oni sagledavaju koje površine zemljišta mogu i koje su podobne da budu opremljene ovim sistemima. Pošto sam baveći se ovim poslom koji vi sad radite morao da se obavestim o tome, oni koji su najoptimističniji, koji imaju, kako bih kazao, pogled u to sa najšire tačke gledišta, mislim da čak može preko milion hektara, milion sto hiljada hektara zemljišta. Oni koji su restriktivniji kažu da je to 600.000. Neka je i 600.000, to je 400.000 više nego sad.
Zahvaljujem, osam i 36 imate, a prošlo je 8,47. Koleginice Bošković Bogosavljević, pomenuti ste direktno kao ministarka koja sedi tu i koja ima odgovornost. Imate pravo na repliku kao bivša ministarka koja sedi tu. Izvolite.
Zahvaljujem. Moram da kažem da ono što je sada izrečeno je jedna apsolutna neistina. Ne bih očekivala ovakvu neistinu od kolege koji je pre mene bio na poziciji ministra poljoprivrede. Kako smo mogli da izgubimo 2013. godine 250 miliona evra, iz kog programa? Niste bili danas kad sam obrazložila kako smo došli do ovih 175 miliona evra, a došli smo krajem januara 2015. godine. A, period koji vi pominjete je tačno, 2008. do 2012. godine ništa nije urađeno, ali je urađeno 2015. godine. Pominjete Šabac, pa mi bismo bili najsrećniji da je moglo u Šapcu, ali nije moglo. To nije stvar naše percepcije i našeg tona kojim ćemo to da izgovorimo. To su stvari koje su proverljive. Ja vas molim, uzmite dokument Evropske komisije, gde se govori o napretku Srbije u procesu evropskih integracija. Preseljenje uprave iz Šapca u Beograd nije bio hir, nego je bila potreba i to je konstatovano kao pozitivan korak, odnosno napredak u celom ovom poslu, odnosno radu na projektu. Molim vas, nije tačno da je jedan jedini dinar izgubljen. Vlada Republike Srbije, Ministarstvo poljoprivrede, Kancelarija za evropske integracije i Ministarstvo finansija su obezbedili 175 miliona 2015. godine. Od tada svi naporno i intenzivno radimo na uspostavljanju operativnih struktura. To je, gospodine, dragi moj kolega ministre, jedna istina. Lako je zarad politikanstva izricati neistine, ali molim vas, vi proverite sve ovo pre nego što sa tim izađete u javnost. A nije sporno i da dođu iz Evropske komisije i da…
Zahvaljujem. Kolega Petroviću, imate osnova za repliku, ali najpre ministar.
Poštovani predsedavajući, zahvaljujem se na ovoj prilici da prokomentarišem i iznesem činjenice vezane za dve teme koje su ovde pokrenute. Jedna se tiče navodnjavanja. U 2017. godini biće 14 projekata koji su namenjeni za navodnjavanje, koji će biti finansirani iz tzv. Abu Dabi fonda. Sredstva su obezbeđena u budžetu Srbije, otvorena je pozicija. Mi smo potpuno spremni, imamo građevinske dozvole. Sve imamo pripremljeno, sa nadležnim javnim preduzećima, vodoprivrednim preduzećima smo u neprestanom kontaktu, kolega Marko Blagojević ispred Kancelarije za javna ulaganja. Te stvari će biti implementirane od 2017. godine, od januara ili februara. Nama je cilj, kao Vlade Srbije, da što veću površinu možemo da navodnjavamo. Jedanaest projekata je pozicionirano na prostoru Vojvodine, tri projekta su pozicionirana na prostoru centralne Srbije. Nama stoji na raspolaganju još novca. Sada radimo na projektnoj dokumentaciji kako bi što veću količinu zemljišta mogli da navodnjavamo, tako da ova postavka uopšte ne stoji. Što se tiče IPARD-a, ovo je IPARD 2. Postojao je IPARD 1, koji je bio u periodu pre ovih vremenskih okvira o kojima vi govorite. U to vreme postojala je jedna struktura koja je u okruženju bila označena kao jedna od boljih struktura, pa je onda na jedan čudan način prestala da postoji. Vidim ja kako vi mene gledate. Dva aktera koja su tad dovodila sistem da dobije akreditaciju se nalaze pored mene. Radili su u tom sistemu i oni najbolje znaju da je u tom trenutku naprasno prekinut projekat… (Dušan Petrović, s mesta: Kada?) Godine 2011. Zašto? Zašto? Da li je to tako bilo ja stvarno ne znam i ne ulazim u to. Ima jedna stvar koju želim da kažem i ne želim ovde da bilo šta govorim. Činjenica je da smo mi otklonili neke blokirajuće faktore. Pitali ste me koliko novca će biti potrošeno iz budžeta Republike Srbije? Ja vam kažem nula. Ja ću verovatno, odnosno ljudi koji se nalaze ovde, imati priliku da razgovaram o ovome kao već završenom projektu i dobijenoj akreditaciji. Mislim da je to jako važno reći. Ja želim samo da se ovde iznesu činjenice. Ova Vlada će da završi ovaj posao i 175 miliona evra. Ništa nije izgubljeno od tog novca. Vi treba da znate i znate to sigurno da postoji vremenski u okviru kog mogu još dodatno da se povlače ta finansijska sredstva. To će biti na raspolaganju i ja učiniti sve što je do mene da to uradim. Posle sedam dana, od formiranja Vlade Republike Srbije, formirali smo posebnu radnu grupu da ovo pitanje reši. Jedna od stvari koja nam je stajala na putu jesu i ove izmene Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju. Ostale stvari smo gotovo sve uradili, a objekat koji vi nazivate „Srbija šuma“ je objekat koji se nalazi kod njih, biće prilagođen i mi ćemo u aprilu mesecu pozvati… (Dušan Petrović, s mesta: Besplatno?) Neće to biti besplatno. Mi ćemo aplicirati za druga sredstva, neće to biti sredstva iz budžeta. Postoji mehanizam kako. Mi smo već razgovarali sa Evropskom delegacijom o rešavanju ovog problema. Postoje još sredstva koja su namenjena Srbiji, mislim da je to jako važno znati, koja stoje na raspolaganju na jednoj liniji od 35 miliona evra otprilike, koje već deset godina egzistiraju. Upravo ćemo ta sredstva, zamoliti ljude iz EU i da sa njima razgovaramo da to budu ta sredstva koja će doprineti da se što pre dobije akreditacija.
Zahvaljujem, ministre. Reč ima narodni poslanik Dušan Petrović, pravo na repliku. Izvolite.
Dakle, istina je taman toliko kada je premijer rekao da ste obezbedili 175 miliona evra. Činjenica su izveštaji, revizije, Direktorata EU iz 2009, 2010. i 2011. godine. Dakle u svim tim, iako su ova dvojica pored vas, gospodine ministre, iz te uprave, oni to sve znaju, da li će da vam kažu istinu ili neće to je njihova stvar, i neka vide oni sa ovim njihovim direktorom Serdarom, on im je bio šef i on ih je doveo tamo. Dakle, perfektne ocene za Upravu za agrarna plaćanja u Šapcu. Perfektne. Ako su časni ljudi i ako mogu da pogledaju u oči nekoga ko to zna, onda će ljudi koji su tamo radili to da vam kažu. Uostalom, to piše, to nije pitanje sudskog ispitivanja. Ima sve napismeno. Godine 2012. odlična revizija, ocena jednog dela koji je u Ministarstvu poljoprivrede i nešto lošija ocena u tadašnjem delu koje je u Ministarstvu finansija sa vrlo jasnim nalozima šta treba da se uradi. Pare smo mogli da počnemo da povlačimo najkasnije od 2014. godine. Izgubili smo sto miliona evra para EU, plus novac koji je iz budžeta morao po tom osnovu da ide, puta dva, što bi dali ljudi koji bi taj novac uzimali ovde, srpski vlasnici poljoprivrednih registrovanih gazdinstava, kompanija i čega god. Dakle, to je istina i to su činjenice. Sve ovo drugo, možemo mi ovde da političarimo koliko hoćemo. Moguće je da se ne osećaju prijatno ljudi koji su krivi što se to nije desilo, ali to su činjenice i svako ozbiljan ko uzme ta dokumenta da pročita ne može da dođe do drugih zaključaka. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Petroviću. Reč ima ministar Branislav Nedimović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Mislim da je sada sasvim jasno rečeno da i tada 2012. godine, kada je vršena ekspertiza od strane ljudi iz Brisela, da su utvrđeni nedostaci. Gledajte, ja bih najsrećniji bio da su te stvari već na raspolaganju. Ono što ne želim i ne dam jeste da se špekuliše time da je izgubljen novac. Taj novac stoji Srbiji na raspolaganju i stajaće srpskoj poljoprivredi. Moj posao je da završim posao akreditovanja do kraja i ovo ministarstvo i ova Vlada sa premijerom Vučićem će to uraditi.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Matić.
Zahvaljujem. Poštovana gospodo, ja nastupam posle dva bivša ministra i jednog aktuelnog, i to poljoprivrede. Navijam i mislim da sadašnji ministar sa svojom ekipom vuče prave poteze, da su oni vidljivi, vidljivi u realizaciji, vidljivi prvenstveno u poljoprivredi, zaštiti čovekove sredine, šumarstva, vodoprivredi, tako da mu treba pomoći i sa naše strane da posao, koji radi sa svojom ekipom, izgura i da ovoj Srbiji bude bolje. Što se tiče zakona koji su danas pred Skupštinom, sva tri zakona su ozbiljno pomerili kvalitet poljoprivrede, sela, vode u celosti. Podsticaji su pravičniji, pravedniji, jasniji i korisniji. Za razvoj poljoprivrede, pored direktnih ulaganja u poljoprivredu, mislim da je jako bitno i obezbeđenje onih drugih mera. Ja to nazivam spoljni standard. Ne znam da li je to prava reč, a to je obezbeđenje infrastrukture ili infrastrukturnih objekata, gde nam živi… Molio bih da ova dobacivanja malo sprečite. Mislim da infrastruktura u seoskom području mora da dobije na većem značaju, jer ona je jedan od preduslova ostanka, opstanka i napretka poljoprivrede, pored onih direktnih ulaganja u poljoprivredu. I do sada je bilo pomoći države i ministarstva u infrastrukturu, a mislim da treba tu i veće pomoći. Prvenstveno, to se odnosi na sigurno snabdevanje strujom, na dovođenje vode tamo gde je moguće i posebno na putnu mrežu. Mislim da, pogotovo u onom delu Srbije gde imamo razvođeno selo, da tamo moramo više ulagati, jednostavno, takav je tip naselja i ti kilometri koje treba uraditi i popraviti, ne samo kroz makadamski deo, nego kod kvalitetnijeg zastora, prvenstveno mislim i na asfaltiranje tih puteva. Mislim da se time poboljšava i selo, podiže standard, podiže nivo življenja, a samim tim, ostaju nam ljudi na selu žive, rade, zarađuju. Dolazim iz predela Posavotamnave, gde je uglavnom opredeljeno dva nivoa poljoprivredne proizvodnje. To je voćarstvo i stočarstvo, u okviru stočarstva prvenstveno mlekarstvo. Ukoliko, a pričalo se danas puno o tome, ukoliko bi prerađivački kapaciteti dolazili u te krajeve koji imaju taj nivo proizvodnje, dolazili recimo prerada voća. Oni koriste sirovinsku bazu u neposrednoj okolini, tu se razvija i ona proizvodnja, tamo gde ljudi ostaju da zarađuju, gde kao sirovinu daju prerađivačkoj industriji, zapošljavaju se ljudi i samim tim, u krajnjem se popravlja i demografska slika, odnosno ostaju mladi i ostaju oni koji imaju reproduktivne mogućnosti, odnosno da rađaju. Nešto što je novo, ovde je bilo malo reči o tome, ali mislim da je to jedno od ključnih stvari, a to je apsolutna novina, to je sistem za identifikaciju zemljišnih parcela. Vrlo je teško do sada bilo uopšte raditi i planirati bez takve vrste podataka. Do sada su, možda, imali samo podaci koji su bili čisto statistički, koji su bili možda nedovoljno tačni ili se nije moglo doći do tačnih podataka, jednostavno, ovde kad imamo parcele, zemljišne parcele, koje se koriste u poljoprivredi, gde imamo orto-foto snimanje, satelitske snimke, itd, gde možemo jasno videti šta nam se dešava na terenu, dobro planirati, dobro vršiti kontrolu korišćenja tog zemljišta, a samim tim i finansijsku kontrolu sredstava koja se daju kao podsticaj u poljoprivredi. Mislim da će sistem identifikacije zemljišnih parcela, uz pomoć Republičkog geodetskog zavoda, koji raspolaže dobrim i kvalitetnim podacima za ovu vrstu koja se predviđa, doduše, zavisi to dosta i od podzakonskih akata koje ministar treba da donese, jednostavno mislim da će uz pomoć struke napraviti se dobri podzakonski akti koji će jednostavno podići nivo rada u poljoprivredi. Ono što bi želeo da kažem, možda to u dobrom delu Srbije i nije tako, ali u pojedinim delovima Srbije, kao što je u mojoj opštini, postoji nezavršenost određenih zakona, kao što je zakon koji verovatno ima najduži naziv, a to je Zakon o načinu i uslovima priznavanja prava i vraćanju zemljišta koje je prešlo u društvenu svojinu po osnovu poljoprivrednog zemljišnog fonda i konfiskacijom zbog neizvršenih iz obaveznog otkupa poljoprivrednih proizvoda, tzv. PZF. Jednostavno, deo tog zakona nije realizovan, on i dalje stoji. Jednostavno tu Ministarstvo mora preduzeti ili treba da preduzme odgovarajuće mere, prvenstveno što pojedina rešenja iz tog zakona danas se teško realizuju, kao što je recimo, formiranje komisije za povraćaj zemljišta, iz PZF-a. Tamo stoji da predsednik te komisije treba da bude sudeći sudija. Zašto bi on morao da bude sudeći sudija, a komisiju predlaže skupština opštine, ministarstvo, odnosno ministar donosi rešenje o formiranju komisije, koja radi na terenu, a sudija nema obavezu da to prihvati. To je jedna od stvari koja jednostavno nije moguća. Nameće se, ili promena izmene i dopune tog zakona, ili sklanjanje tog zakona, a određen drugim zakonskim projektima to rešiti na jedan pravilan i dobar način. Jednostavno, mislim da bi time zadovoljili i ljude kojima treba to zemljište vratiti i završiti taj deo posla koji je krenuo od 1991. godine. Što se tiče Zakona o vodama. Zakon o vodama je bio zakon kao jedno usamljeno drvo. Jednostavno, on je video samo sebe, ništa nije video oko sebe. Sada ovim izmenama i dopunama Zakona o vodama, jednostavno, on se uskladio sa ostalim zakonima, i po mojoj proceni i oceni, on sada drastično bolje izgleda nego do sada. Drastično. U okviru toga, pomenuću samo još jednu stvar. Mislim da je ona jako bitna, a to je akumulacija stuborolni kod Valjeva, ili na nekih 15 km prema Bajinoj Bašti. Ta akumulacija je pri kraju. Predsedavajući, vidim da vas je to posebno zainteresovalo. Ona je pri kraju i mislim da se vrši i tehnički prijem. To je višenamenska brana, jako dobra. Za taj jedan širi prostor, pored sprečavanja poplava, pored snabdevanja tehničkom vodom, perspektivno pijaćom vodom, itd, mislim da ona treba da pokrije četiri opštine: Valjevo, Lazarevac, Lajkovac i Mionicu. S obzirom da je kapacitet od 51,5 miliona kubika vode, prerađivački kapaciteti te tehničke vode u zdravu pijaću vodu, jednostavno trebali bi da pokriju i okolne opštine. Prvenstveno mislim na LJig, Ub i Koceljevu, jer je to logično rešenje i mislim da, ako je to problem u vodoprivrednoj osnovi, ne bi trebalo da bude problem. Jednostavno, to blago koje smo napravili na tom prostoru, treba da iskoristimo svi zajedno koji smo u neposrednoj okolini. To je moj predlog i zamolio bih da u Direkciji za vode i u Ministarstvu poljoprivede sagledaju i tu mogućnost i da jednostavno idemo ka tim rešenjima. Zahvaljujem se, i u okviru svoje poslaničke grupe SNS-a, glasati za sva tri zakona.
Zahvaljujem, gospodine Matiću. Reč ima narodna poslanica Vesna Nikolić Vukajlović. Izvolite.
Prvo, moramo da znamo, da li smo mi još uvek na putu ka Evropskoj uniji ili nismo? S obzirom da smo imali juče to što smo imali u Briselu, i da je naš premijer došao kako je došao, odnosno napustio sastanak, tako da sve ovo danas što pričamo može biti uzaludno. Da li je tako? Jeste. Kada su u pitanju ova dva zakona, Zakon o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivedi i ruralnom razvoju i Zakon o izmenama i dopunama Zakona o podsticajima u poljoprivredi u ruralnom razvoju, malo se stvara jedna pometnja u javnosti, zato što kada se o ovome govori, sad svi poljoprivrednici iz Centralne Srbije, odakle ja, kao narodni poslanik dolazim, uglavnom je tamo neko ruralno područje, očekuju šta će se to dogoditi i šta ćemo mi to dobiti od Evropske unije. Ono što moramo da kažemo, mi srpski radikali, a to je ono što nas izdvaja od svih drugih poslaničkih grupa, jeste istina koju smo uvek govorili. Mali poljoprivedni proizvođač u ruralnom području, apsolutno, u ovom trenutku neće imati ništa, ni od jednog ni od drugog zakona. Što se tiče IPAD fondova, i to IPAD fonda za koji kažete da imate 175 miliona, mi ćemo vam reći da ste vi tih 175 miliona, toliko ste se zakačili za tih 175 miliona, jel tako? A niste rekli da ste u budžetu prošle godine dali 400 miliona, i to Vlada sama, bez odluke Skupštine, po svom nekom diskrecionom pravu koje je sama sebi dala, dala je 400 miliona evra za propala preduzeća, odnosno za njihove gubitke. To je ono što SRS uvek želi da podvuče javnosti, verovatno je sad svima sve jasno, jel, da od te EU nema ništa, a da dobrom analizom budžeta i ovog Zakona o budžetu koji smo ovde doneli, možemo da pogledamo da u stvari mi iz budžeta mnogo više možemo imati novca nego što jurimo ovih 175 miliona, a pitanje je ko će dobiti. Kada su u pitanju ovi IPARD fondovi, vi i sami vidite koji su uslovi za dobijanje ovih sredstava. Naravno, morate da kažete da niste rekli, a od vas se očekuje da se kaže, da ovde nema malog poljoprivrednog proizvođača, a cilj poljoprivrede, kao zamajca privrede ove države, jeste da se podignu mala poljoprivredna domaćinstva. Zašto sada ne kažete malim poljoprivrednim proizvođačima i ovim registrovanim poljoprivrednim gazdinstvima, da oni ne mogu da apliciraju za ovakva sredstva. Zašto? Zato što je ovde negde oko 50 hiljada evra do dva miliona evra. Sad mi recite, koje poljoprivredno gazdinstvo to može sebi da priušti i ko može da aplicira za ova sredstva? Znači, ne može niko. Ustav, tamo ste tačno predvideli koliko litara mleka treba da ima u prošloj godini da je neko proizveo ili koliko jedinica ili broj, da li je u pitanju stoka krupna, itd, da li je u pitanju živina, itd. Znači, moramo da znamo da što se tiče poljoprivrede ovde nigde nema malog poljoprivrednog proizvođača, niti ima običnog poljoprivrednog gazdinstva. E, sad, što se tiče SRS i naše politike, upravo sve dokazuje da mi imamo mogućnost da na sopstvenim resursima razvijamo našu poljoprivredu i da živimo od sopstvenog rada. Svako ko je nešto proizvodio, radio, živeo od svoga rada, on zna da od EU i od svega ovoga o čemu vi govorite, nema ništa. Znači, imamo tu prepucavanje između pozicije i opozicije i vidite u svakom trenutku da sama ta neka diskusija ne vodi ničemu. Znači, dok mi jurimo tih 170 miliona, mi dajemo 400 miliona evra tamo gde ne treba i dajemo propalim državnim preduzećima koja nećete da reformišete, a vaše je da dogovorite građanima zašto nećete da ih reformišete. Još nešto. Dok jurite ovaj put ka EU, vi ste zanemarili jednu bitnu stvar. Trgovinski rat koji se dogodio između Brisela i Moskve, koji niste dozvolili da naši poljoprivredni proizvođači iskoriste, a šta sad u stvari radite? Ministre, ja vas molim, stvarno ne znam kome pričam. Molim, zaustavite vreme. Eto vidite, ovo je lep primer kako se poštuje demokratije i kako se poštuje mišljenje narodnog poslanika koji se ne zove džaba narodni. Ja želim samo da mu prenesem šta to ljudi iz ruralnog područja, koji su problemi ljudi u ruralnom području. Vi dobro znate da su ruralnom području vrlo mala poljoprivredna gazdinstva, da su parcele vrlo male, po 20 ari, 10 ari, 15 ari, itd, da je to vrlo teško ukrupniti, da se parcele ne vode na poljoprivredna gazdinstva, odnosno da su pojedinci držaoci, znači imaju pravo svojine na osnovu državine. Ali, da ne mogu da dođu do prava svojine. Da li shvatate, ukoliko ne utuže nekog, koga će oni da utuže? A da bi imali pravo, da bi mogli za neka sredstva da apliciraju i da dobiju neku subvenciju, ta zemlja mora da se vodi na njih, jel tako? Znači, po tom osnovu ljudi iz ruralnog područja apsolutno nemaju nikakve mogućnosti da dođu do bilo kakvih subvencija. Ako imamo 500 i 600 hiljada registrovanih poljoprivrednih gazdinstava, da li shvatate kolika je to proizvodnja? Da li shvatate šta je moguće napraviti i proizvesti u ovoj zemlji? Da li znate da cela Srbija može biti jedna bašta, jedinstvena bašta u Evropi od koje, ne samo da mi možemo da se hranimo, nego možemo da izvozimo gde nam je volja. To što vi jurite ka EU, e sad mi recite kako ćete vi sutra da izjednačite našeg poljoprivrednog proizvođača sa poljoprivrednim proizvođačem u EU, kad on ima subvencije od svoje države koja je privredno jaka, a mi nismo privredno jaki i mi ne možemo imati te subvencije, ne možemo subvencionisati naše male poljoprivredne proizvođače. Kad bi ušli, a da uđemo nećemo nikada, ovo je samo besmisleni put i kad bi ušli mi ne bi bili konkurentni sa njima. Od 2017. godine počinje prodaja poljoprivrednog zemljišta strancima. Zato ste i dali nalog da se popiše sva državna imovina, odnosno zemljište u svojini države, je li tako? Šta će da se dogodi sa tom zemljom? Ako date na prodaju strancima, stranci će to dobiti po vrlo niskim cenama, a onda naši poljoprivredni proizvođači, šta će biti? Samo sluge upravo tim strancima, na svojoj rođenoj zemlji.
Isteklo je vreme. Zahvaljujem. Reč ima ministar Branislav Nedimović. Izvolite. (Jovo Ostojić, s mesta: Treba ministar da ide gde mu je mesto da sedi.)
Ja se izvinjavam. Ja sam ceo dan u sali, slažem se apsolutno, i pažljivo slušam sva izlaganja i meni je zadovoljstvo što mogu da sa narodnim poslanicima razgovaram o ovoj temi, jer to je moj posao. Moj posao je da o ovim zakonima koji se danas nalaze, da prodiskutujemo i da prihvatimo i one stvari koje su dobre i koje se mogu integrisati u predloge zakona. Malopre je bila jedna izuzetno važna tema i važno je reći zbog javnosti taj 1. septembar 2017. godine kao famozni datum kada će se moći prodavati, eventualno, zemlja strancima. Mi smo u pripremama propisa, da u skladu sa međunarodnim iskustvima uradimo sve ono što je do nas, da omogućimo da se zaštite interesi srpskih poljoprivrednika i mi ćemo sa tim zakonskim predlogom izaći. Mislim da će biti na zadovoljstvo narodnih poslanika. Neki dobacuju ovde da je reč o Mađarima, ima i drugih zemalja koje su na kvalitetan način preko nekih instrumenata koji postoje u njihovim propisima iskoristili mogućnost i ogradili se u ovoj situaciji. Ono što je bilo isto tako rečeno vezano za vrednost investicije u IPARD- u. Minimalna vrednost investicije je pet hiljada evra, koja može da se implementira kroz IPARD i mislim da ćemo mi stvoriti širok spektar mogućnosti velikom broju poljoprivrednih proizvođača. Ja ću samo još jednom reći da pored ovih sredstava koje planiramo, postoje nacionalne mere koje koristimo za podsticanje poljoprivredne proizvodnje. Jedna stvar, isto koja je bila rečena, ne znam da li ste je vi spomenuli ili neko pre, nemojte se ljutiti sad što ću spomenuti, u IPARD-u podnosilac zahteva ne mora da bude vlasnik zemljišta nego može biti i dugogodišnji zakupac zemljišta. Tako da, svi ti alati stoje na raspolaganju. Naravno, mora biti usklađeno sa svim propisima koji se tiču overavanja tih ugovora. Zbog javnosti mislim da je jako važno ovo da se kaže. Mi ćemo čitavu ovu priču oko IPARD-a promovisati u narednim mesecima kroz vodiče, kroz rad na terenu i gledaćemo što veći broj aplikanata da imamo. Imamo, ne samo 2017. godine, nego i godinama iza toga. Hvala vam puno. (Vesna Nikolić Vukajlović, s mesta: Samo još jedno pitanje. Pola minuta.)
Nemate više vremena. Reč ima narodni poslanika Marijana Maraš.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, podržavajući sve ono što je naša ovlašćena predstavnica Snežana Bogosavljević Bošković govorila i ono što je govorio narodni poslanik Ivan Karić iz Zelenih Srbije, ja ću se u svom izlaganju pre svega osvrnuti na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Poštovani narodni poslanici, budžet Ministarstva poljoprivrede za 2017. godinu je povećan za 8,11% i predstavlja izraz želje da se nastavi sa započetim reformama u poljoprivredi. Fokus agrarnog budžeta za 2017. godinu je na sektoru investicija, ulaganja, davanja subvencija za nabavku opreme, mehanizacije i objekata za izgradnju i rekonstrukciju prerađivačkih kapaciteta. Poljoprivreda je od izuzetnog značaja za ekonomiju Srbije. Povećanje konkurentnosti tog sektora jeste jedan od prioritetnih ciljeva države. Agro biznis u celini učestvuje u stvaranju bruto domaćeg proizvoda sa preko 20%. Dodatna poljoprivreda sa prehrambenom industrijom predstavlja jedinu granu srpske privrede koja ostvaruje pozitivan bilans u spoljnotrgovinskoj razmeni i to u kontinuitetu od 2005. godine, uz stalni trend rasta. Agrar je najvažnija komparativna prednost i velika razvojna šansa naše zemlje. Međutim, razvoja nema bez velikih ulaganja. Da bi se iskoristio ogroman potencijal srpske poljoprivrede, neophodno je bilo povećati agrarni budžet, što je i učinjeno. Za subvencije u poljoprivredi opredeljeno je 3,2 milijarde, a najveća povećanje, kako je i ministar naveo danas, za narednu godinu je u delu podrške investicijama i to u iznosu od 2,2 milijarde, što je četiri puta više nego što je bilo u prethodnoj godini. Podsetila bih da je Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine na čelu sa ministarkom, sada već bivšom, Snežanom Bogosavljević Bošković, u toku nepune dve godine, za 22 meseca predložilo 22 zakona, a sve u cilju da se stvori pravni okvir, podstakne razvoj poljoprivrede u Srbiji i uspeli smo da zabeležimo rast izvoza poljoprivrednih proizvoda za 50%. Što se tiče stočarskih proizvoda, u poslednjih 15 godina suočeni smo sa čestim poremećajima na tržištu. Stočni fond u Srbiji poslednjih decenija smanjivan je za dva do tri posto godišnje. Na sreću, u prošloj godini taj trend opadanja je prestao. Krenuli smo ka stabilizaciji i rastu stočnog fonda, što je rezultat i dobrih podsticajnih mera za stočare, koje su ova Vlada i Ministarstvo poljoprivrede preduzimali u prethodnim godinama. Treba istaći da ukoliko želimo stabilizaciju na domaćem tržištu i povećan izvoz, onda, pored povećanog stočnog fonda, moramo obezbediti i kvalitet. Naši proizvođači moraju da znaju da u Evropsku uniju može da se proizvede samo mleko ekstra kvaliteta, a kod nas imamo samo 35%. U 2015. godini proizvodnja mesa beleži povećanje u skoro svim sektorima, proizvodnja svinjskog mesa za 8% u odnosu na 2014. godinu, a proizvodnja ovčijeg mesa viša je za 11% nego u 2014. godini. Takođe, proizvodnja mleka u poslednje dve godine beleži blag porast. Zahvaljujući odlučnim merama Vlade i Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine, u prethodnih nekoliko godina obezbeđena je isplata premija, podsticaja za kvalitetna mlečna grla, uvedeni su prelevmani za uvoz mleka i kiselo mlečnih proizvoda kojima se štite domaći proizvođači od nelojalne konkurencije, obezbeđen je interventan otkup viškova mleka iz mlekara kako bi se oslobodio prostor za nesmetan plasman mleka malih proizvođača, povećan je izvoz mleka i mlečnih proizvoda na tržište Ruske Federacije. Konkretno, izvoz sira je u odnosu na 2014. godinu povećan za 25% u 2015. godini. Usvajanjem Predloga zakona stvoriće se uslovi za usmeravanje podsticaja u oblasti direktnih plaćanja za stočarsku proizvodnju na širi krug korisnika, s obzirom da se predlažu i nove kategorije i to podsticaji za krave i za uzgoj teladi za tov. Izmenama i dopunama zakona preciziraju se dužnosti korisnika podsticaja, a precizirane su i odredbe koje se odnose na vraćanje novčanih sredstava, plaćanje zateznih kamata i umanjenje narednih isplata prema korisniku podsticaja. Podsticaj u stočarstvu se proširuju na kvalitetne tovne bikove, krave za uzgoj teladi za tov, kvalitetne priplodne ovnove, jarčeve i kvalitetne priplodne nerastove. Predlogom zakona precizira se da lice koje je ostvarilo podsticaje za krave zadojilje ne može da ostvaruje pravo na podsticaje za premiju za mleko. Zakon predviđa da podsticaji za podršku programima koji se odnose na unapređenje konkurentnosti obuhvataju i podsticaje za uspostavljanje i jačanje udruženja u oblasti poljoprivrede upravo za mala i srednja poljoprivredna gazdinstva i povećanje njihove konkurentnosti moglo bi da bude od izuzetne koristi za osnivanje ili pristupanje nekom udruženju. Nadam se da će proizvođači to uvideti i iskoristiti. Ja bih navela jedan dobar primer. U naseljenom mestu Bačkom Dobrom Polju prošle godine je zasađeno između 50 i 60 hektara malina, a ove godine je već to 80 hektara. Oni su se organizovali i napravili su udruženje. Uspeli su da organizuju dnevni otkup i isplatu na dnevnom nivou, dobili su cenu koja je deset dinara bila veća od one koja se nalazila u okruženju. Kada uzmemo po onim podacima koje sam ja od njih mogla da dobijem, da po jednom hektaru treba deset zaposlenih u sezoni branja, možete misliti koliko je to značajno za sredinu iz koje ja dolazim. Sledeće godine već u drugoj godini biće i više od 10 ljudi po hektaru koji će biti neophodni da rade, a oni planiraju i da se iz udruženja formiraju i zadruge i tako ostvare još veće dobiti kada su u pitanju proizvođači malina. U cilju predloženih izmena i dopuna jeste i da se proširi krug korisnika sredstava iz republičkog budžeta, kao što sam rekla, a pored pomenutih, podršku treba da dobiju i mladi poljoprivrednici, naročito u istočnoj i južnoj Srbiji, kako je naveo ministar poljoprivrede. U Srbiji danas ima blizu 4.600 sela, a svako četvrto ili 1.200 je na putu nestajanja. Sela izumiru i treba iskoristiti sve potencijale da se ovi negativni trendovi u srpskom selu zaustave. Mogu da vam prenesem da je kod nas u Vojvodini slučaj upravo to da porodična poljoprivredna gazdinstva su porodice sa najviše dece i da u proseku imaju troje do četvoro dece, tako da će ove zakonske odredbe, koje podstiču mlade poljoprivrednike, doprineti i populacionoj politici. Na kraju, poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržaće sve predložene zakone. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik LJubinko Rakonjac.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, Zeleni Srbije, kao članovi poslaničkog kluba SPS, podržaće predložene zakone koji su danas bili na dnevnom redu. Ono što sam primetio jeste da je danas bilo malo reči o Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o vodama. Mislim da to nije dobro. Na neki način to je signal da treba formirati novo ministarstvo zaštite životne sredine, odnosno prirodnih bogatstava i zaštite životne sredine, gde će voda kao resurs biti u tom ministarstvu. Iako u obrazloženju za donošenje zakona stoji da je primarni cilj za donošenje ovog zakona usklađivanje sa propisima EU, mislim da je isto tako važno bilo da se razjasne nedorečenosti i nepreciznosti nekih članova starog zakona. Takođe, težnja ovog zakona je da se izbegne preklapanje nadležnosti između javnih preduzeća koja upravljaju vodama i da se obezbedi integralno upravljanje ovim resursom. Ovaj zakon ne direktno, ali indirektno utiče da se razvija privredna delatnost u vodnom području. Proučavajući analizu efekata zakona i proceduru koja je bila zastupljena u javnoj raspravi, sugestije i predloge drugih ministarstava, javnih preduzeća, direkcija, nevladinih organizacija, da se zaključiti da je zakonopisac ovog teksta vodio računa o svim aspektima da se ne naruše interesi struke i države, a da se istovremeno omogući i privredni razvoj na vodnim područjima. U toku same rasprave, kao što je zakonopisac opisao u tekstu, bilo je i različitih predloga. Bilo je predloga kao da, na primer, za projekat izgradnje objekata u vodnom području ne treba saglasnost Javnog vodoprivrednog preduzeća koje upravlja vodnim područjem, već je potrebna samo građevinska dozvola. Međutim, zakonopisac nije prihvatio takav predlog i ostao je pri svom stavu da je to nepovoljno za vodoprivredu. Socijalistička partija Srbije i Zeleni Srbije daju značaj ovim izmenama i dopunama i kažu da je u tome što se njima Zakon o vodama usaglašava sa zakonima i propisima koji su doneti posle njega, te se time stvaraju uslovi da se bolje gazduje vodama sa ciljem što bolje zaštite voda, korišćenja voda i zaštita voda. Ovim izmenama i dopunama stvaraju se uslovi za ubrzanje procesa izdavanja građevinskih dozvola u sektoru voda. Takođe, donošenjem ovog zakona uređuju se raspolaganja i upravljanje vodnim zemljištem, što je veoma bitno, imajući u vidu da se na vodnom zemljištu obavljaju značajne privredne delatnosti. Socijalistička partija Srbije i Zeleni Srbije misle da se ovim zakonom predlaže dobro rešenje na taj način što se ukida vodno područje Beograd, što je pozitivno, zbog toga što na postojećem administrativnom području grada Beograda nije bilo moguće integralno upravljanje sa vodnim područjima Sava, Dunav i Morava i da se nije moglo upravljati u skladu sa vodoprivrednim propisima, direktivama EU i domaćom praksom. U praksi se videlo da odsustvo integralnog funkcionisanja stvara probleme. Ovo može biti osetljivo pitanje u pogledu upravljanja vodama između grada i Republike, ali to je sad takvo rešenje i mislimo da je to dobro rešenje koje će dalje funkcionisati i profunkcionisati i da će sve strane u ovom delu biti zadovoljne, jer ovim zakonom se stvaraju samo dva vodoprivredna preduzeća, Javno preduzeće „Vojvodinavode“ i Javno preduzeće „Srbijavode“. Ovakvo rešenje postoji i u šumarstvu, gde su za gazdovanje šumama na teritoriji cele Republike kvalifikovana samo dva javna preduzeća – Javno preduzeće „Srbijašume“ i Javno preduzeće „Vojvodinašume“. Zeleni Srbije vrlo pozitivno ocenjuju ove izmene u zakonu i da će nadležno ministarstvo obezbediti izradu dva vrlo značajna dokumenta, a to je karta erozije Srbije i određivanje erozionih područja. Prva karta erozije Srbije i jedina koja je dosad urađena je rađena u periodu od 1968. do 1974. godine, štampana je 1975. godine. Kartu je izradio Institut za šumarstvo, a karta erozije je vrlo značajan pokazatelj stanja i gubitka zemlje. Erozija zemljišta utiče na životnu sredinu i smatra se za jednog od najvećih zagađivača voda. Posledica erozije zemljišta su bujični tokovi i bujične poplave. Zbog svega toga je bitno da svaka zemlja ima kartu erozije i dobro je rešenje u ovom zakonu da tek posle novih 40 godina pravimo novu kartu erozije, da se to sada radi u hodu. Zakonsko rešenje je da se na svakih šest godina preispita urađena karta erozije i na svakih deset godina da se inovira. Malopre je bio od jedne poslanice predlog da se u budžetu izdvoje sredstva od deset miliona dinara za izradu karte erozije, to je dobra želja kao amandman, s tim da su ta sredstva veoma mala, a karta erozije je ozbiljan posao i ona ne bi mogla da se uradi, skoro ni deseti deo karte erozije. Karta erozije je pomogla, pored ostalih podloga, za izradu značajnih razvojnih planova, prostornih planova, urbanističkih planova različitog nivoa i investicionih projekata. Zbog toga je vrlo važno da svaka opština usvoji plan izdvajanja erozivnih područja na kojima će vlasnici zemljišta koristiti svoje parcele u skladu sa propisanim načinom za sprečavanje pojave erozije. Izrada ovih planova, uz izradu operativnih planova za odbranu od bujičnih poplava opština, predstavlja važan preduslov za prevenciju bujičnih poplava. Još jednom da ponovim samo da Zeleni Srbije i poslanička grupa SPS će u danu za glasanje glasati za ova tri zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Branislav Nedimović. Izvolite.
Predsedavajući, zahvaljujem. Samo jedno kratko pojašnjenje ostao sam dužan koleginici koja je govorila vezano za kartu erozije, Nadi Lazić. Mi smo u budžetu za 2017. godinu predvideli sredstva za izradu ove karte. To je jako važan alat kako bi se kasnije kroz planske akte mogla implementirati pravila igre, kako ne bi došlo do građa na prostorima gde postoji zemljište koje je sklono eroziji. Dakle, u 2017. godini obezbeđena su sredstva za ovu vrstu poslova. Mislim da je to jako važno reći. Time ćemo, ja se nadam, staviti vododelnicu od vremena kada je građeno na prostorima koja su bila podložna erozijama u odnosu na ono što će biti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Danijela Stojadinović. Vreme vaše poslaničke grupe je još četiri minuta i 35 sekundi. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovani narodni poslanici u sali, sticanjem statusa kandidata u martu 2012. godine Srbija je dobila mogućnost sredstva IPA fondova namenjena poljoprivredi i ruralnom razvoju. Izmene i dopune ovog zakona odnose se na odredbe kojima se uređuje postupak rada Uprave za agrarna plaćanja. Strategija razvoja poljoprivreda doneta je 2014. godine, o kojoj je pričala i bivša ministarka poljoprivrede, prati razvoj zemalja u okruženju i vraća se malom poljoprivrednom gazdinstvu i podstiče ga da proizvodi. Šta je ono što najviše muči naše poljoprivrednike? Prvo, nedostatak novca, kao drugo, saznanje šta će biti isplativo za proizvodnju u kojoj godini, kolika će biti cena toga što će da proizvodi, tog proizvoda, i kome će taj proizvod da proda. Podatke koje sam pronašla za 2010. godinu primer je šećerne repe, gde je bilo posejano 70.968 hektara sa prinosom oko tri miliona 556 tona i primera proizvodnje šećerne repe u 2015. godini, gde je zasejano 42.123 hektara i prinos oko 2.200 tona, govori nam da proizvođači nemaju siguran plasman robe, nemaju sigurnu cenu, da se šećerane uvoze ili sirovinu ili šećer, pa proizvođači nemaju dovoljno tržište za sebe. Ovo je samo jedan izdvojeni primer apropo ovoga o čemu danas govorimo. Dakle, dobra strana ovog zakona je stvaranje uslova za predvidivost agrarne politike, odnosno da poljoprivredni proizvođač na vreme bude obavešten o planiranim merama. Sledeća stvar je podsticaj zadrugarstva. Iako je Zakon o zadrugama usvojen pre više od godinu dana, još uvek nije zaživeo u praksi, naročito u sektoru poljoprivrede. U zadrugarstvu je velika šansa da svaki mali proizvođač, ma koliko proizveo, može da plasira robu. Cilj ovih mera je da od malog seoskog gazdinstva pravimo veće proizvođače. Mislim da je to ideja, a pričali smo juče i na Odboru za poljoprivredu, ministre. Mala gazdinstva ne predstavljaju teret, niti predstavljaju socijalne slučajeve i praktično se sami izdržavaju. Međutim, neke lokalne samouprave, mi smo danas govorili celog dana o ovome, ministre, veoma su u tome učestvovale i neke lokalne samouprave su prepoznale ovaj problem. Pomenula bih primer opštine Svilajnac, koja godinama unazad ulaže i pomaže svojim poljoprivrednim proizvođačima pre svega davanjem beskamatnih kredita. Samo u 2016. godini aplicirano je 100 kredita u vrednosti od 300 hiljada dinara. Zatim, Fond za razvoj poljoprivrede koji ulaže u edikuaciju i opremu da bi se udvostručila proizvodnja i u povrtarstvu i u stočarstu, a sada otvaramo i radimo na jednoj novoj grani, odnosno na organskoj proizvodnji koja je idealna za ova mala i srednja gazdinstva. Kada već govorim o pomoravskom kraju i kada govorim o opštini Svilajnac, kruna tog rada jeste Poljoprivredno veterinarska škola sa domom učenika i jeste jedna od najboljih poljoprivrednih škola u Srbiji. Znači, na nju gledamo, kao i na druge poljoprivredne škole u Srbiji, kao na rasadnik mladih kadrova, mladih poljoprivrednika, koje trebamo da podržimo. Te poljoprivredne škole imale su do skoro svoje sopstvene prihode. Od prošle godine, novim Zakonom o… Izvinjavam se ministre, ali ja se vama obraćam i htela bih obrazloženje posle ovoga, pa ako nije problem, evo pri kraju mi je vreme.
Privodite kraju, koleginice Stojadinović.
Znači, sa dve rečenice, ali smo ministar da čuje, jer htela bih neko obrazloženje. Govorila samo o Poljoprivredno veterinarskoj školi u Svilajncu, kao jednoj od najboljih škola. Problem se odnosi na druge poljoprivredne škole, jer ih tretiramo, kao rasadnik mladih kadrova i mladih poljoprivrednika. Od prošle godine sopstvene prihode, koje su te škole imale, a škole imaju sopstvene prihode zato što imaju svoje sopstvene ekonomije. Znači, ti prihodi se vraćaju u budžet. To je bilo isto, kao kad zaradite platu, onda je date roditeljima, a oni vam daju džeparac. U tom problemu su sada sve poljoprivredne škole u Srbiji, znači zakon je od prošle godine… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem koleginice. Reč ima ministar Branislav Nedimović.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Samo kratko, vezano je za srednje poljoprivredne škole. Pre jedno tri nedelje, ili četiri, zajedno smo ministar Šarčević i ja održali sastanak sa direktorima srednjih poljoprivrednih škola, iz jednog prostog razloga želimo da im ukažemo na važnosti i želimo da ih uključimo u čitav sistem. Oni su do sada, uglavnom sa njima su komunicirali samo ljudi iz obrazovanja, a iz poljoprivrede malo ko. Mislim da je jako važno da i njih uključimo u čitav ovaj naš sistem koji planiramo da implementiramo. Sa druge strane, pitanje dualnog obrazovanja, o kojem je ministar Šarčević nekoliko puta govorio, je jako važno i želimo da to implementiramo u škole koje se bave poljoprivredom, naročito ova škola koju ste vi istakli jedna od perjanica čitavog tog postupka. Priča oko sopstvenih prihoda, sa ministrom Šarčevićem, ću porazgovarati. Nadam se da ćemo naći neko rešenje. Jako je važno voditi računa da ono što su prihodi budžeta, moraju tako da budu, ali gledaćemo kako god znamo i umemo stimulišemo te škole koje dobro rade i koje imaju višak sredstava, odnosno proizvode vrednost, mnogo veću nego što rade na drugim mestima.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ivan Kostić. Izvolite.
Poštovani ministre, sa saradnicima, predsedavajući, narodni poslanici, politika Srpskog pokreta Dveri, nije politika ekonomske izolacije, to je važno pred građanima reći, ali ono što smo mi doživeli u proteklih 16 godina, po pitanju vođenja poljoprivredne politike, nam daje apsolutno pravo da sumnjamo da politika koja se do sada vodila, može dati neke pomake u poljoprivredi u budućnosti. Ono što se u ovom zakonu unosi, a što po meni nije suština za preporod srpske poljoprivrede, jesu stvari koje se nameću samo kao uslovi EU. Znači, problemi zadrugarstva, problemi nerešenog poljoprivrednog zemljišta, problemi da se svake godine ljudi ubijaju na njivama ko će da uđe u posed, su suštinski problemi koje mi treba da rešavamo. Probleme evropskih fondova, koji se sada nameću, koje mi nismo od 2012. uspeli da iskoristimo, mi smo i pre SSP-a imali fondove od nekih zemalja Japana i Norveške za srpsku poljoprivredu, koji su imali koristi za naše poljoprivrednike. Tako da poljoprivrednici u svakom slučaju teško da će uspeti šta da dobiju od ovih sredstava, pogotovo mali i srednji poljoprivrednici koje je, kao što smo čuli neće ni moći da konkurišu na ove fondove, zato što nemaju sredstva na računu. Nisu u mogućnosti da konkurišu za velika sredstva i pitanje ko će dobiti prihode od ovih fondova. To je najverovatnije da će uspeti samo da dobiju veliki poljoprivredni proizvođači, a ne srpski, mali, srednji poljoprivrednici. Rešenje problema koje može da bude trenutno za srpsku poljoprivredu, a to je formiranje jedne razvojne investicione poljoprivredne banke. Mi smo danas imali prilike ovde da čujemo jednog narodnog poslanika koji ima izuzetno bogato iskustvo po pitanju upravljanja jednim kombinatom na severu Bačke, a znamo kako je taj kombinat i njegovi radnici, kako su prošli, da nama danas nije potreban poljoprivredno domaća banka. Ne samo da Rusi imaju poljoprivrednu domaću banku na koju bismo mi mogli da se ugledamo zato što je stanje naše poljoprivrede možda slično kao stanje ruske poljoprivrede 2000. godine, ali ja bih podsetio građane da mnoge ozbiljne azijske zemlje imaju razvojne investicione banke koje svojim određenim segmentima privrede daju kredite bez kamate. Znači, poenta je i to srpski pokret Dveri i predlaže da se ova sredstva koja su planirana u budžetu od milijardu dinara za IPARD fondove ulože u osnivanje jedne srpske razvojne investicione poljoprivredne banke koja bi dala pomoć i koja bi digla kompletnu našu poljoprivrednu industriju, poljoprivredne male proizvođače na nivo da možemo da budemo konkurentni. Ovako, bojim se da će ovaj novac otići u ruke velikih poljoprivrednih kombinata tj. tajkuna. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Branislav Nedimović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Želeo bih samo nekoliko stvari da iznesem. Mi ovaj posao izmene Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju gde implementiramo ove IPARD procedure, ne radimo zbog EU, mi ovo radimo zbog sebe. Jako je važno da naučimo da funkcionišemo po ovom modelu koji se pokazao u gomili zemalja kao dobar, kao plodotvoran i ako je išta u EU možete da označite kao dobro, to je zajednička poljoprivredna politika. Jedan o alata jesu upravo ovakvi načini za dobijanje bespovratnih sredstava. Nismo mi u Ministarstvu poljoprivrede ograničeni samo na ovu vrstu sredstava, mi uporedo sa svakodnevno vodimo komunikaciju i sa drugim izvorima, mogućim izvorima finansiranja. Navešću jedan primer koji se isključivo odnosio na male i srednje poljoprivredne proizvođače. To je bio projekta koji smo radili sa Vladom Kraljevine Danske. Projekat se zvao frits and berries i bio usmeren na razvoje voćarstva i bobičastog i jagodičastog voća na prostoru južne Srbije, odnosno na pet okruga koji se nalaze na tom prostoru. On je dao fantastične rezultate i išao je po sličnoj proceduri kao što je bio IPARD. Navešću samo jednu stvar, čisto slikovito. Kada sam bio u Žitorađi i otišao da vidim kako su realizovali te projekte, 120 poljoprivrednika, malih poljoprivrednika, sa njima sam razgovarao, nisu to neki ljudi koji imaju 500 hiljada hektara zemlje nego oni koji se bave voćarstvom, koji se bave povrtarstvom, 120 njih je iskoristilo sredstva koja idu po sitom principu kao IPARD samo je bio drugi izvor finansiranja, gde je isto Republika Srbija imala svoje učešće, su nabavili traktore za svoju voćarsku proizvodnju. Upravo po tim principima mi smo ugradili vezano za izmene Zakona o podsticajima, po istom alatu koji se pokazao kao dobar. Na primer na prostoru Osečine i Koceljeve, nismo imali taj alat na raspolaganju. Tamo je za sedam, za pet godina, sedam novih traktora registrovano a u Žitorađu 120, ukupno skoro 250 na čitavom prostoru tih pet okruga. Šta želim da kažem? Sve alate i sve izvore koji nam stoje na raspolaganju, mi ćemo koristi. Danas u toku rasprave pojedini poslanici su govorili i o nekim i o Turskoj razvojnoj agenciji, koja je implementirala neke projekte, sve živo što stoji na raspolaganju, srpskim poljoprivrednim proizvođačima mi ćemo apsorbovati ako je to u njihovu korist.
Zahvaljuje. Reč ima narodni poslanik Nikola Jolović.
Uvaženi predsedavajući, uvaženi ministre, usvajanjem Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju, između ostalog, stvoriće se uslovi za usmeravanje podsticaja u oblasti direktnih plaćanja za stočarsku proizvodnju na širi krug korisnika. S obzirom da predloženi akt uključuje nove kategorije korisnika, kroz izmenu postojećih i uspostavljanje novih šema podrške u okviru direktnih plaćanja. Članom 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju menja se član 10. Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju na način da se preciziraju dužnosti korisnika podsticaja i preciziraju odredbe koje se odnose na vraćanje novčanih sredstava. Plaćanje zatezne kamate i umanjenje narednih isplata prema korisniku podsticaja ukoliko u roku od 30 dana od pravosnažnosti rešenja kojim se utvrđuje obaveza korisnika podsticaja ne izvrši povraćaj novčanih sredstava. Članom 7. Predloga zakona vrši se izmena člana 33. Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju koji se odnosi na umanjenje isplate direktnih plaćanja tako što se propisuje da se umanjenje u propisanim granicama vrši samo za iznose koji prelaze propisane limite i to na osnovu rešenja direktora uprave. Takođe se propisuje da ako je korisniku podsticaja po osnovu direktnih plaćanja za jednu kalendarsku godinu isplaćeno više od iznosa dobijenog obračunom, višak sredstava se umanjuje od isplate direktnih plaćanja za narednu kalendarsku godinu, a ako to nije moguće ili nije dovoljno, korisnik podsticaja je dužan da vrati višak novčanih sredstava u roku od 60 dana od dana prijema rešenja. Predlogom izmena zakona propisuje se da podsticaj za podršku programima koji se odnose na očuvanje i unapređenje životne sredine i prirodnih resursa obuhvataju i podsticaje za održivo korišćenje poljoprivrednog zemljišta, organsku proizvodnju, održivo korišćenje šumskih resursa, očuvanje biljnih i životinjskih genetičkih resursa, kao i očuvanje poljoprivrednih i ostalih područja visoke prirodne vrednosti. Takođe se propisuje da pravo na ovu vrstu podsticaja ima pravno lice, preduzetnik i fizičko lice nosilac komercijalnog porodičnog poljoprivrednog gazdinstva koji su upisani u registar. Ovim predlogom država će omogućiti i unapređenje kvaliteta života ruralnih područja tako što će raznim podsticajima pružiti podršku za investiranje u unapređenje i razvoj ruralne infrastrukture, unapređenje ekonomskih aktivnosti na selu kroz podršku nepoljoprivrednim aktivnostima, podršku mladima u ruralnim područjima i sprovođenja aktivnosti za podizanje konkurentnosti. S obzirom da planiranje poljoprivredne proizvodnje za naredni proizvodni ciklus od strane poljoprivrednih proizvođača počinje već krajem januara, od izuzetne je važnosti da zakon i prateća podzakonska regulativa blagovremeno i u potpunosti stupe na snagu do početka 2017. godine i omoguće definisanje mere agrarne politike koja će se sprovoditi u narednom periodu. Na taj način stvoriće se uslovi za predvidivost politike, odnosno poljoprivredni proizvođači kao neposredni korisnici budžetskih sredstava po osnovu mera agrarne politike blagovremeno će biti upoznati sa planiranim merama agrarne politike kako bi mogli da planiraju proizvodnju za naredni proizvodni ciklus i u skladu sa time donose proizvodne odluke. Izmene ovog zakona koje će uticati na proizvođače koji se bave ratarstvom, proizvođače koji se bave povrtarstvom, zatim voćarstvom, stočarstvom, živinarstvom, ribarstvom, proizvođače koji se bave proizvodnjom biljaka i organizovanom proizvodnjom životinja uticaće pozitivno i na kraj iz kojeg ja dolazim. Obzirom da se u okolini Novog Pazara nalazi Pešterska visoravan, planine Golija i Rogozna, gde se meštani seoskih područja uglavnom bave poljoprivredom, a koje su nadaleko poznate po uzgoju stoke i proizvodnji mlečnih proizvoda, i smatram da će moji sugrađani imati velike koristi usvajanjem ovih izmena zakona. Od izuzetne je važnosti da se ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju usvoji što pre i zato će poslanička grupa SNS u danu za glasanje podržati ovaj predlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Nenad Božić nije tu. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije gospodine Arsiću, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, poštovane dame i gospodo, moja malenkost će nekoliko rečenica da kaže o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju. Pre toga, dozvolite, gospodine ministre sa saradnicima, da izrazim svoju zahvalnost što vas sve češće vidimo u ovom visokom domu, vas i vaše saradnike, naravno, to govori o vama i vašem predanom radu, kao i o vašem ministarstvu i Vladi u celini. I ovaj Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju ima svoja uporišta u ekspozeu predsednika Vlade Republike Srbije gospodina Aleksandra Vučića, kojeg je on prezentovao nama narodnim poslanicima, a i građanima Republike Srbije, prilikom izbora Vlade Republike Srbije 9. avgusta gospodnje 2016. godine. Dame i gospodo narodni poslanici, dajem na znanje vama, posebno građanima Srbije, a posebno dvojici novinara, novinaru Kesiću i novinaru Ivanoviću, da je ekspoze predsednika Vlade Republike Srbije gospodina Aleksandra Vučića najtransparentniji, najprecizniji, najtemeljitiji, najveći, 260 strana, a samim tim, i najbolji od svih 73 prethodna ekspozea predsednika vlada Republike Srbije počevši od prvog ekspozea predsednika Vlade prote Matije Nenadovića 1805. godine do danas. Gospodo, vi koji dobacujete iz opozicije, lagao sam, proverite, imate u arhivi. Ekspoze predsednika Vlade gospodina Aleksandra Vučića iz 2014. godine je citiram u jednom međunarodnom časopisu koji se nalazi na „Scimago listi“ 2016. godine. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, to je prvi put u modernoj istoriji Srbije da je jedan ekspoze jednog predsednika Vlade Republike Srbije citiram u jednom prestižnom međunarodnom časopisu. (Vjerica Radeta, s mesta: Još mu aplaudiraju.) To vaspitanje, koleginice, kući ponesite večeras sa sobom. Na stranici 40. ekspozea predsednika Vlade gospodina Aleksandra Vučića piše, citiram – Vlada će nastaviti pregovore sa EU integracijama uvažavanjem osnovnih principa evropske poljoprivredne politike, a posebno vodeći računa o interesima naših poljoprivrednika, završen citat. Drago mi je, gospodine ministre, što su jedan deo narodnih poslanika danas citirali ekspoze predsednika Vlade, jer u svim savremenim modernim državama ekspoze svakog predsednika vlade je u stvari program i to svaki poslanik u svakom evropskom parlamentu svakog dana nosi u torbi. Koliko naši nose, neka sami ocene da li ga nose ili su ga možda ostavili negde sa strane. Evo, gospodo narodni poslanici, tako to radi naš predsednik Vlade Aleksandar Vučić po sistemu retko viđenom u našoj političkoj kulturi, a taj sistem glasi, ja ću ga obrazložiti, voleo bih da me neko demantuje, pogotovo jedan narodni poslanik iz opozicije koji se smeška. Sistem glasi – zapisano, izrečeno, ostvareno. Predsednik Vlade Vučić je zapisao, kako vidite iz citata u ekspozeu na stranici 40, da će doći do promene Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju i izrekao to 9. avgusta 2016. godine u ovom visokom domu, pred nama i građanima Republike Srbije i ostvario, gospodo, evo ga pred vama danas. Nadam se da ćete i vi glasati za njega za dan, dva kada budemo glasali. Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, Republika Srbija je marta 2012. godine dobila status kandidata i time mogućnost da koristi finansijska sredstva, komponente IPARD fondova namenjenih poljoprivredi i ruralnom razvoju. Po tome je osnovni i neizbežan uslov korišćenja decentralizovani sistem upravljanja. Uprava za agrarna plaćanja je deo tog decentralizovanog sistema, kako su i neki narodni poslanici danas napomenuli. Interne procedure Uprave za agrarna plaćanja biće ocenjena od strane Evropske komisije i te procedure moraju biti u skladu sa zahtevima EU i to je naš zadatak i mi ćemo taj zadatak, nadamo se, vrlo brzo ispuniti. Zato je potrebno izmeniti postojeći pravni okvir, kako procedura radaUprave za agrarna plaćanja ne bi bila u suprotnosti sa odredbama nacionalnog prava. Izmene zakona o poljoprivrednom zemljištu i ruralnom razvoju odnose se i na odredbe kojima se uređuje postupak Uprave za agrarna plaćanja u pogledu dodeljenih sredstava IPARD fonda. Poštovani gospodine potpredsedniče, poštovani gospodine ministre, posebno se vama obraćam, iako po proceduri ne bi, i na neki način da vas se izvinim za neistine koje ste danas, ovde moja malenkost nije napuštala Skupštinu, izrečene, iako ste vi vrlo dobro to demantovali. Međutim, neistina da nije poljoprivredna proizvodnja povećana, a ona je povećana sa 7%. Nije našao za shodno, a sedi desno od mene, narodni poslanik da se izvini. To je sastavni deo političke kulture svakog narodnog poslanika. Vlada, rečeno je, dovodi „Tenis“ iz Nemačke, ali nije u interesu građana Republike Srbije, što ste vi demantovali. Dabome da je u interesu Republike Srbije, a gospodin sedi desno od mene u opoziciji. Da Vlada nema viziju u poljoprivredi, totalna neistina ili, kako bi naš narod rekao laž. Upravo viziju gospodine ministre, u kojoj ste vi govorili, stoji u ekspozeu predsednika Vlade i vi ste to naglasili a narodni poslanik nije našao shodno da pogleda program svoje Vlade, jer često puta kaže – vaša vlada, čijom sam izjavom šokiran, valjda je i njegova, oni su naša opozicija, valjda nisu nečija druga. Da je Aleksandar Vučić grobar poljoprivredne politike, upravo je obrnuto. Dakle, jedina je ova Vlada pokušala na neki način da izvlači zemlju iz krize, odnosno i na području poljoprivrede. Jedan ministar bivšeg režima kritikovao je i vas, gospodine ministre, i bivšu ministarku, a bio je ministar poljoprivrede i poznat je po tome samo što je za godinu dana, verovali ili ne, dozvolio da se zakolje 250 hiljada krava od 500 hiljada. To je čak i državni revizor citirao, a za nesreću našu bio je i ministar pravde i uništio pravosudni sistem, iza njega samo je pustoš ostajala, nema ga da mu ovde u lice kažem, jer ga obično nema ovde, nego kad izreče svoje osnovne misli koje obično nisu tačne. Jedan predsednik jedne minorne stranke je izgovorio toliko neistina danas, a poznat je po tome samo što je kroz odžak ovog visokog doma silazio u potkrovlje Narodne skupštine i vršio pritisak na RIK i zavrtao jednoj gospođi ruku, a isto po drugoj stvari je poznat po tome što je bio junačina…
Vratite se na temu, gospodine Atlagiću.
Evo samo da kažem, posle je psovao, da tako kažem, neistine iznosio, poznat je, prilikom pogroma na KiM 2004. godine, po tome što se junačina sakrio između knjiga u jednoj biblioteci. Sada, verovali ili ne, vratiću se, gospodine potpredsedniče, samo da kažem da on često to radi, kako predsedniku Vlade, tako i Vladi i mene građani pitaju moram vam to reći - zašto on to radi. Pošto je profesor, čuo sam, ne znam da li je, istina srpskog jezika i književnosti izmislio osmi padež koji se zove „lupetiv“. Vratimo se, poštovani narodni poslanici, ovom zakonu. Ukoliko ne bi prihvatili izmene i dopune ovog Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju, Srbija ne bi ispoštovala pravila, ali ne bi ni rokove koji su postavljali sporazumima koje je naša država potpisala sa Evropskom komisijom. Ta pravila i rokovi su u skladu sa odredbama Zakona o potvrđivanju Okvirnog sporazuma između Republike Srbije i Evropske komisije po pravilima za sprovođenje finansijske pomoći. Srbija će usvajanjem ovog zakona o poljoprivredi moći bez problema i blagovremeno obavljati poslove Uprave za agrarna plaćanja i razvoj. Što se tiče drugog zakona, dozvolite samo jednu rečenicu o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju da kažem. NJegovom primenom se stvaraju uslovi za usmeravanje podsticaja u oblasti direktnog plaćanja za stočarsku proizvodnju i na jedan širi krug korisnika, naših građana. Zato se u ovom predloženom zakonu uključuju nove kategorije korisnika kroz izmenu postojećeg i uspostavljanje novih šema podrške u okviru direktnog plaćanja, odnosno podsticaja u stočarskoj proizvodnji, i to podsticaja za krave za uzgoj teladi. Na kraju, pozivam vas, gospodo narodni poslanici, da glasate za ovaj set zakona. Posebno pozivam vas, gospodo, ima vas malo doduše večeras, iz opozicionih klupa da date svoj doprinos, bar malo, pa makar i na ovakav način, modernizaciji Republike Srbije za koju se zalaže, i ne samo zalaže, nego i sprovodi naš predsednik Vlade, čitava Vlada, većina narodnih poslanika u ovom visokom domu, a i predsednik Republike, gospodin Tomislav Nikolić i većina građana, nadam se, Republike Srbije. U to ime, hvala vam, gospodo.
Zahvaljujem. (Boško Obradović i Miroslav Aleksić, s mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku. Kolega Atlagić je samo spominjao poslanike koji sede desno od njega. (Boško Obradović dobacuje.) Ja ne znam da ste vi radili u biblioteci. Reč ima narodni poslanik Miladin Ševarlić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine ministre poljoprivrede, drago mi je da danas razgovaramo o ovoj temi, ali mi je žao što razgovaramo bez odgovarajuće pripreme, odnosno vremenskog perioda koji je neophodan za ovakva tri značajna zakona. Drugo, nismo čuli da je i jedna organizacija poljoprivrednika razmatrala ovu problematiku i da je dala svoje mišljenje o predloženim zakonima, a takođe nismo čuli, što je uobičajeno u EU, da je bilo koja referentna naučna, stručna organizacija ili institucija razmatrala ovu problematiku i dala svoje sudove o tome. Na početku da zahvalim koleginici Bogosavljević Bošković, što je ispravila jednu netačnost koja je ovde izrečena, a to je da Srbija nema Strategiju razvoja poljoprivrede i ruralnih područja. Ona ima. Ona je usvojena 2014. godine i važi do 2024. godine, jer se planiralo da će do tada Srbija, odnosno da će tek tada Srbija ući u EU. Ono što Srbija nema… Gospodine ministre, vama se obraćam i molim vas da… Gospodine predsedavajući, da li mi možete stopirati vreme? Dakle, ono što Srbija nema,i nije imala ni za vreme ministarke, koleginice Bošković Bogosavljević i nema ni za ovih 100 dana, koliko ste, iako je to kratak vremenski period, jeste što nema dva ključna dokumenta na osnovu kojih se vodi agrarna i ruralna politika. Nema nacionalni program razvoja poljoprivrede na bazi te strategije i nema nacionalni program ruralnog razvoja. To vam je isto, kao da imate brod na okeanskoj pučini bez kompasa, mape, a da kapetan ne zna da gleda u sazvežđa. Uz to, imamo 15 kapetana za 15 godina na kormilu našeg Ministarstva poljoprivrede. Prema tome, to je izuzetno loša situacija. O čemu mi danas govorimo? Gospodine ministre, budite ljubazni, ja sam vas pažljivo slušao, trudio sam se ceo dan, kao i vi, da izdržimo sve ove napore. Dakle, o čemu mi danas razgovaramo? Razgovaramo o tri zakona. Hajde o prvom zakonu - Zakon o izmeni i dopuni Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju. Prihvatam da treba ugraditi sve ono što treba usaglasiti sa evropskim zakonodavstvom u korišćenju predpristupnih fondova, i to nije sporno. Zato sam na Odboru za poljoprivredu dao svoju saglasnost, načelnu, za taj zakon. Međutim, u tom zakonu, niste prihvatili nijednu sugestiju koju sam predlagao na Odboru, čak i onu koja bi morala da se nađe, ne u zakonu, nego u sistematizaciji radnih mesta Uprave za agrarna plaćanja, a odnosi se na kontrolor. Vi ste pravnik, vi biste to trebali bolje od mene da znate, ja sam samo položio jedan ispit na Pravnom fakultetu, ali sam uveren da toj odredbi nije mesto u zakonu. Povucite to, zbog vas vam govorim. Dalje o čemu govorimo? Govorimo o sredstvima od 175.000.000 evra za sedam godina ili 25.000.000 evra godišnje. Dvadesetpet miliona evra godišnje na 631.522 poljoprivredna gazdinstva po popisu iz 2012. godine. Znate li koliko je to, gospodine ministre? To je, sad ću da vam kažem, samo trenutak. To je, gospodine ministre, 277 evra po gazdinstvu. Dakle, apsurdno je govoriti o investicijama, a po gazdinstvu je na bazi 277 evra. Ali, kad uzmemo sledeće, da u ovim programima neće učestvovati više od 3% ukupnog broja poljoprivrednih gazdinstava, i to su otprilike ona gazdinstva koja imaju preko 20 hektara zemljišta, pa nadalje, do ovih poljoprivrednih preduzeća sa desetinama hiljada hektara. Ako njih izdvojimo, to je 19.000 gazdinstava, kad se podeli 175.000.000, to je 9.236 evra. To je manje nego što budžet Republike Srbije finansira jednog zaposlenog radnika stranim investitorima. Da li je to razvoj poljoprivrede? Dalje, rekli ste gospodine ministre, da nema kredita, nema hipoteka. Objasnite mi, molim vas, ako imamo izveštaj sa predzadnje sednice, ili neke sednice Odbora za poljoprivredu, da je svega 1,8% registrovanih poljoprivrednih gazdinstava koja su u sistemu subvencija koristilo regresirane kredite sa daleko manjom kamatom. Odakle će da nađu sredstva? Znači, ljudi nisu kreditno sposobni. Čime će da isfinansiraju celu investiciju, pa onda da čekaju povraćaj tih sredstava? Dakle, nema govora, bez kreditnih sredstava. O drugom Zakonu o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju, izmenama i dopunama, očekivao sam da ćete vi predložiti revolucionarnu izmenu i dopunu, a to je da vratite subvencije na nivo koji je bio 2014. godine. Molim vas, sa 4.000 evra
Privodite kraju kolega Ševarliću.
… 400.000 dinara po hektaru, samo da završim rečenicu, to je taman toliko koliko poljoprivrednik da na ime poreza i akciza, za 50 litara goriva i za 200 kilograma đubriva. Prema tome, država ne subvencionira ni tih 4.000, nego vrši refundaciju.
Zahvaljujem, kolega Ševarliću. Reč ima ministar Branislav Nedimović. Izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovani predsedavajući, poštovani poslanici, danas u toku rasprave, nekoliko puta sam govorio o tome zašto smo išli po proceduri hitnosti sa ovim zakonom, i mislim da juče i na Odboru da smo se složili oko toga, zašto je neophodno izmene i dopune Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju ići po hitnoj proceduri. Druga stvar bila je vezana za IPARD, da li se o tome uopšte govorilo u ovim konkretnim izmenama? O tome se toliko govorilo u prethodnim godinama, da mislim da bilo koja javna rasprava koja se tiče IPARD-a, sve bi nam isto rekla što smo već do sada čuli. Mnogi su učestvovali u tome, u prethodnom periodu, kada je koleginica vodila ovo ministarstvo, brojne javne rasprave, brojni razgovori sa poljoprivrednicima, sa udruženjima su bili, tako da mislim da u ovom delu to baš i ne stoji. Što se tiče nacionalnih programa za ruralni razvoj i nacionalni program za poljoprivredu, oni su pripremljeni, oni će ići u proceduru. Mislim da je jako važno, zbog javnosti, da se kaže da je prethodno ministarstvo, prethodna ministarka i ovo ministarstvo, rade na tome da se sve što je predviđeno Strategijom razvoja poljoprivrede da će biti usvojeno, implementirano i da će to biti stubovi na osnovu kojih će funkcionisati čitav koncept poljoprivrede. Mislim da je to važno naglasiti da postoji konzistencija i da postoji sled u aktivnostima, kako kroz IPARD, tako i kroz ove alate koji se na osnovu Strategije donose. Što se tiče onoga što ste predlagali juče na Odboru, mislim da nije u redu da sad u načelnoj raspravi na takav način razgovaramo, jer kroz amandmane ćete videti šta smo prihvatili, a šta nismo. Onda je to tema za razgovor. Vi ste imali konkretne neke predloge vezano za lica koja mogu raditi u Upravi za agrarna plaćanja, kontrolu na licu mesta. Videćete šta smo prihvatili i šta ćemo prihvatiti. U četvrtak je tema da razgovaramo o tome. Što se tiče onih koji će moći da koriste sredstva od IPARD-a, to su oni koji imaju i preko dva hektara, u zavisnosti od vrste mera. Nisu to samo, kako je to navedeno, preko 20, preko 50, ne znam veliki, ovi ili oni. Tako da, mislim da je danas u toku rasprave dosta rečeno na ovu temu. Srbija se sprema za ovo. Opredeljena su sredstva u budžetu za sufinansiranje i samo očekujem da ćemo usvojiti izmene i dopune Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju i još jednu stvar, koja nam stoji na putu, da srpskim poljoprivrednicima bude na raspolaganju dodatni izvor finansiranja, otkloniti. Hvala vam puno. (Miladin Ševarlić, s mesta: Replika.)
Nemate pravo na repliku [[Miladin Ševarlić, s mesta: Zašto? Svima ste dali repliku.]] Zato što ni u jednom delu niste spomenuti u negativnom kontekstu. Ministar je odgovorio na vaše pitanje. Reč ima narodni poslanik Žarko Bogatinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predsedavajući, poštovani ministre Nedimoviću sa saradnicima. Vlada Republike Srbije i premijer Aleksandar Vučić nosioci su promena koje su neophodne za rešavanje izazova sa kojima se suočava celokupna poljoprivreda Srbije. Svesni činjenice da su promene neophodne, kako bi se poboljšali ekonomski efekti poljoprivedno-prehrambenog sektora, položaj poljoprivrednika, preduzetnika, i celog seoskog stanovništva, Vlada Republike Srbije se odlučila za Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Predlog Zakona potrebno je usvojiti po hitnom postupku, kako bismo već, na početku 2017. godine, imali ne samo zakon, već i predzakonsku regulativu, kojom će biti jasno definisane mere agrarne politike. Poljoprivredni proizvođači će imati mogućnost da budu blagovremeno upoznati sa planiranim merama agrarne politike za narednu godinu i na osnovu toga moći će da planiraju svoju proizvodnju već krajem januara. Izmenama se takođe propisuju i vrste podsticaja za mere ruralnog razvoja, koje obuhvataju podršku u cilju unapređenja tržišnog poslovanja, dostizanja standarda kvaliteta, unapređene konkurentnosti poljoprivednih gazdinstava, očuvanje i unapređenje životne sredine i prirodnih resursa, unapređenje kvaliteta života u ruralnim područjima. Istovremeno, omogućava lokalnim učesnicima ruralnog razvoja, da dugoročno poboljšavaju potencijale svojih lokalnih sredina kroz izradu i podršku u sprovođenju lokalnih strategija ruralnog razvoja. Pruža se i mogućnost za razvoj tehničko-tehnoloških, primenjenih, razvojnih i inovatnih projekata u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Daje se podrška pružanjem saveta poljoprivrednim proizvođačima, udruženjima, zadrugama i drugim pravnim licima u poljoprivredi. Predlog je izmena člana 36 kojim se predviđa da unapređenje konkurentnosti obuhvati podsticaj za investiciju, fizičku imovinu poljoprivrednog gazdinstva, program za podršku investicijama za biljnu i stočarsku proizvodnju, uspostavljanje i jačanje udruženja u oblasti poljoprivede, investicije, preradu i marketing poljoprivednih i prehrambenih proizvoda i upravljanje rizicima. Na primer, do sada sa teritorije grada Leskovca, odakle dolazim, u proseku se godišnje podnese oko 4.000 zahteva za ostvarivanje prava na podsticaje za biljnu proizvodnju, đubrivo, opremu i mehanizaciju, za voćarsku, vinogradsku, plasteničku i stočarsku proizvodnju. Individualni poljoprivredni proizvođači sa teritorije grada Leskovca su ostvarili pravo na podsticaj u poljoprivedi koja je konkursom za dodelu posebnih sredstava omogućio grad Leskovac. Time je dokazao kabinet gradonačelnika dr Gorana Cvetanovića da vodi jednu aktivnu poljoprivrednu politiku. Tako je iz gradske kase za period od 2013. do 2016. godine, a na ime podsticaja u poljoprivrednoj proizvodnji izdvojeno preko sto miliona dinara. Ovakve izmene pružiće mogućnost većeg investiranja u poljoprivrednu proizvodnju. Istovremeno će dati punu podršku osnivanju poljoprivrednih udruženja, čime će se povećati konkurentnost na domaćem i inostranom tržištu, ekonomičnost, proizvodnja ujedno i poboljšanje kvaliteta poljoprivrednih proizvoda i bolja zaštita životne sredine. Izmenom člana 39. između ostalih podsticaja, predviđeni su i podsticaji za podršku mladima u ruralnim područjima što je veoma značajno za stvaranje pozitivnog ambijenta za opstanak mladih na selu. Investicije za unapređenje i razvoj ruralne infrastrukture idu u prilog unapređenju kvaliteta života u ruralnim područjima. Grad Leskovac je u 2014, 2015. i 2016. godini uz finansijsko učešće Ministarstva za poljoprivredu i zaštitu životne sredine, ostvario tri veoma bitna projekta, a ministarstvo je učestvovalo u nekim projektima i do 70%. Prvo, sanacija uređenja atarskih puteva, ovim projektom od 144 naseljenih mesta obuhvaćeno je 75, vrednost projekta na tri godine 42 miliona dinara, a ukupno je sanirano 140 kilometara atarskih puteva. Ministarstvo je pomoglo grad u 2014. godini sa 60%, u 2015. sa 50% vrednosti projekta, a u 2016. godini sa 47 od vrednosti projekta. Drugi projekat komosacija zemljišta, ovim projektom obuhvaćeno je 1100 hektara u tri naseljena mesta. Vrednost projekta 22 miliona dinara. Projekat je sprovođen 2014, 2015. i 2016. godine. Ministarstvo je uzelo učešće sa 70% od ukupno uloženih sredstava. Realizacija projekta ostvarena je sa 81%. Krčenje starih zasada, kvantažni zasadi vinove loze i voćni zasadi. Ovim projektom obuhvaćeno je 165 hektara u tri naseljena mesta, a vrednost projekta je 29 miliona dinara. Ministarstvo je učestvovalo sa 70% uloženih sredstava. Ukupna površina poljoprivrednog zemljišta je uspešno obuhvaćena geodetskim radovima je 165 hektara. Na kraju, ovim Predlogom zakona, menjaju se i kaznene odredbe. One su neophodne radi sprečavanja nenamenskog korišćenja, otuđivanja podsticaja, a sa ciljem zaštite poljoprivrednih proizvođača koji ulažu u poljoprivrednu proizvodnju i koji žive od poljoprivrede. Izmenama i dopunama ovog zakona jasno se definišu dužnosti korisnika podsticajnih sredstava i preciziraju odredbe koje se odnose na vraćanje novčanih sredstava u slučaju kada korisnik nije u potpunosti ispuni sve dužnosti, što je sasvim razumljivo, jer se radi o namenskim sredstvima. Zato mogu sa zadovoljstvom da kažem da će poslanička grupa SNS podržati ovaj predlog zakona u danu za glasanje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Sonja Pavlović. Izvolite.
Hvala. Poštovani ministre, poštovani gosti, poštovani predsedavajući i naravno poštovani poslanici, veoma je važno da shvatite da su ovi maćehinski zakoni zasnovani na ekspozeu premijera Aleksandra Vučića, strana 38 i 61. Taj maćehinski odnos koji premijer ima i koji nam je vrlo jasno stavio do znanja u svom ekspozeu, u ovom sektoru je nešto što ne traje samo za vreme njegove vladavine nego nešto što i datira mnogo duže u prošlosti. Međutim, ni tu nemamo podjednaki odnos prema svim sektorima. Ministar koji je nadležan za sve sektore, znači za sektor poljoprivrede, zaštite životne sredine, zaštitu voda, kao i zaštitu šuma, imamo opet maćehinski odnos prema vodama, šumama i zaštiti životne sredine. Pri tom smo u ekspozeu čuli, pročitali da će poglavlje 27. koje se odnosi na zaštitu životne sredine u kome je vrlo bitan ovaj zakon o vodama o kojem danas treba da raspravljamo, da smo tu ispali najbolji đaci i da samo što nismo ispunili sve uslove da nas prime bez ikakvih problema u EU, pošto je to cilj vladajuće koalicije. Međutim, to je apsolutna neistina. Gospodine Nedimoviću, vi ste na čelu veoma značajnog ministarstva i moram da vam postavim pitanje – zašto nastavljate taj maćehinski odnos prema sektoru voda? Da li smatrate da su svi sektori u vašem ministarstvu podjednako tretirani? Da li smatrate da je ispravno da sredstva za objekte vodosnabdevanja i objekte tretmana otpadnih voda, za srednje gradove koji su definisani ovim zakonom, treba da budu budžetom preusmereni u Ministarstvo prostornog planiranja, građevinarstva i infrastrukture? Kada za projekte iz oblasti vodoprivrede sve potrebne uslove i saglasnosti izdaje Direkcija za vode, u čijoj su nadležnosti pomenuti objekti, ako je u sastavu Ministarstva poljoprivrede? Ja smatram da ne. Vodnim, kao i svim prirodnim resursima, kod nas se ne gazduje na pravi način. Posledice tog negazdovanja na pravi način smo osetili 2014. godine, poplavama koje su bile 2014. godine i tada nam je direktor Javnog vodoprivrednog preduzeća „Srbijavode“ rekao da nam može pomoći samo Bog. Naravno da nam može samo pomoći Bog, kada vi kao ministar danas izjavljujete da su šporeti, školjka od auta krivi zbog izlivanja nekih vodotoka. Znači o tome nije trebalo da se brine i gazduje, nego su te školjke i ti neki delovi tih groznih građana Srbije i stanovnika doprineli da posledice budu što veće. Mislim da ste vi ozbiljan čovek, vidim da ste ovde davali odgovore svima na pitanja i smatram da tako nešto apsolutno nije primereno kao odgovor poslanicima koji su vam postavili to pitanje. Ovim zakonom je ukinuto javno vodoprivredno preduzeće „Beogradvode“ koje je osnovano zakonom iz 2010. godine i to je ono što ja mogu da pohvalim. Nije dobro, kolege iz AP Vojvodine verovatno neće biti zadovoljni mojim razmišljanjem, to što je zadržana stara administrativna podela gazdovanja vodama i brizi o vodama, na Vojvodinu i centralnu Srbiju. To su Javno vodoprivredno preduzeće „Vojvodinavode“ i Javno vodoprivredno preduzeće „Srbijavode“. Vi ste dali ovde izjavu o usklađenosti propisa sa propisima EU. Znači, ova administrativna podela koju ste dali, to nije podela po propisima EU i nije podela što je još mnogo važnije od toga, koja je dobra za gazdovanje vodama. To je potrebno da bude podela po slivovima. Zakon između ostalog uvodi nove pojmove kao što su javni vodovod i seoski vodovod. Javni vodovod koji snabdeva preko 50 stanovnika, ništa dalje ne definiše, da li su to stalni ili povremeno naseljeni stanovnici, da li su to interni ili eksterni korisnici, da li su turistički objekti nakačeni na njega? Znači to je nešto što je potpuna magla. Znači, za 50 stanovnika, šta će sa vodovodima koji imaju 49 stanovnika? Ja to nigde nisam videla u zakonu. Uvodi se i pojam seoskog vodovoda koji treba da ispuni apsolutno se ne zna koje kriterijume. Sve u svemu puno nepoznanica i nedefinisanosti. Ovim se praktično označava postojeće stanje i ponovo vraća stara praksa da lokalna samouprava ne mora ništa da radi povodom snabdevanja vodom stanovništva van opštinskih i urbanih centara. Umesto da se ojačaju javna komunalna preduzeća i da lokalne samouprave nastave da rešavaju probleme vodosnabdevanja svih stanovnika u opštini, za šta potrebna sredstva treba da budu obezbeđena kroz povećanje cene vode i punu naplatu utrošene vode, kao i kroz različite vrste podsticaja, država ih na ovaj način abolira od ove obaveze bez naznake kako bi to uopšte trebalo da se reši. Znači, puno tu ima stvari koje su nejasne i puno je stvari ostavljeno da se reše same od sebe. Postoji problem u naplati vode i ceni vode na lokalu ili bilo gde. Pa, naravno da postoji, mreže distributivne su u lošem stanju. Mnogo bi bilo pametnije da se bavite modeliranjem mreže. Nama su gubici na vodovodnoj mreži do 80%. Znači, proizvedene vode i isporučene vode, gubici na mreži su 80%. To je ozbiljan pristup. Decentralizacija sredstava od naknada za vode, koja se uvodi ovim zakonom, sa jedne strane omogućava rešavanje nekih problema na lokalu. Međutim, ta su sredstva apsolutno nedovoljna da bi se moglo pričati o bilo kakvim kapitalnim investicijama. Šta tek da pričamo o regionalnim vodovodnim sistemima, na primer, kao što je regionalni vodovodni sistem Rzav-Arilje? To je jedini u potpunosti izveden regionalni sistem koji snabdeva vodom Arilje, Požegu, Lučane, Čačak i Gornji Milanovac. Pet opština se udružilo, 91% su finansirali taj projekat oni sami, a država je učestvovala sa 9%, ali taj regionalni sistem ne može da radi u punom kapacitetu. Ne može zato što treba da se izgradi brana na Velikom Rzavu, ili kako bi u lokalnom naglasku rekli - Velikom Rzavu. Ja inače poštujem lokalne naglaske. Tako da, zašto ne može da se izgradi na pregradnom mestu Svračkovo? Zato što vi dajete po budžetu na godišnjem nivou četiri miliona evra za tu branu, tj. predviđate. To je taman da vam za 20 godina budu zahvalni unuci ljudi koji sada treba da koriste tu vodu, u najboljem slučaju za 20 godina, gde se Hidrotehnika iz Čačka zalaufa, počne da radi, zastane, čeka šest meseci nove pare, i vi jednu investiciju poskupljujete za 40%. Tako gazdujete vodama. Ja stvarno to ne mogu da zamislim. Tim budžetom su, znači, opredeljena sredstva samo za to, opredeljena su za završetak brane Rovni i za liniju mulja postrojenja za prečišćavanje otpadnih voda u Šapcu. Mnogo veća sredstva su budžetom opredeljena u Ministarstvu građevinarstva, prostornog planiranja i infrastrukture, za tu vrstu projekata. To apsolutno ne treba da bude tako. Zna se ko treba da gazduje vodama i zna se kako treba da bude zaokružena jedna celina. Po meni, pošto nam trenutno ide Zakon o komunalnim delatnostima, koji je koliko već sutra u proceduri, ovaj Zakon o vodama, pa Predlog zakona o privatnom partnerstvu i koncesijama, koji je takođe danas na dnevnom redu, ako ukrstimo ta tri zakona, mi ćemo doći do zajedničkog imenitelja, a zajednički imenitelj je partnerstvo, partnerstvo nad našim resursima. U takvim partnerstvima, iskustvo je pokazalo, Republika Srbija je uvek u vazalnom odnosu. Znači, Republika Srbija je na svojoj teritoriji u vazalnom odnosu i gubitnik. To jedna ozbiljna vlada i jedno ozbiljno ministarstvo, konkretno ovde, apsolutno ne bi smela da dozvoli. S obzirom da je Srbija zemlja potpisnica Protokola o vodi i s obzirom da hrli put evropskih integracija, kao i otvaranju tog poglavlja 27 iz oblasti zaštite životne sredine, u okviru kojih se dužna pažnja posvećuje vodama, sa velikom izvesnošću se može reći da će zapravo baš ta poglavlja biti najveći kamen spoticanja u tom pridruživanju EU. Zbog toga, ministre Nedimoviću, molim da prekinete praksu maćehinskog odnosa prema Sektoru voda, šuma i zaštite životne sredine i da ih tretirate ravnopravno sa poljoprivredom koju ne zanemarujem, naprotiv, za koju smatram da takođe treba da ima još bolji tretman. Nadam se da ste shvatili da u vašim rukama stoji mehanizam zaštite dobrog dela dragocenih prirodnih resursa Republike Srbije, a to je ogromna odgovornost i o takvu odgovornost zaista ne biste trebali da se oglušite. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Branislav Nedimović.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Evo, već smo u jedanaestom satu rasprave o ova tri predloga zakona i jako je dobro što se potegla priča na jedan ovakav način o sistemu i upravljanju vodama na prostoru Srbije. Mislim da ako od prva tri zakona koja uđu u proceduru u mandatu ovog ministarstva bude jedan koji je jako važan, a to su izmene Zakona o vodama, mislim da ne možemo govoriti tu o maćehinskom odnosu. Po pitanju kvaliteta pojedinih rešenja, o tome se da diskutovati, ali sigurno da sistem voda, odnosno čitav koncept upravljanja vodama ne možete meni da spočitavate iz prostog razloga jer smo ovim predlogom stavili akcenat na ovu materiju. S druge strane, ovde je mnogo važnije istaći koliko je potrebno razvijati svest o vodotokovima. Ja ću vam reći jednu stvar iz iskustva u gradu u kome ja živim. Tamo su bili pre 40-ak godina neki veliki ljudi, umni ljudi su izgradili sisteme za zaštitu od poplava. Onda smo svi mislili, svest je tako bila izgrađena da nas nikada ne može da zadesi 2014. godina, odnosno da se nikad takva jedna stvar neće desiti. Ovo pričam iz jednog prostog razloga, jer svest naša o značaju voda je bila potisnuta u neki drugi plan, jer mnogi od nas se nisu ni sećali poslednjih poplava koje su bile na prostoru Srbije, a ovako obimnih. To je ono što je važno i to moramo da negujemo od škole pa na dalje. Prosto je neverovatno šta sam tih dana mogao da vidim. Neke proste stvari, koje bi čovek smatrao da svako treba da zna, gomile ljudi nisu znale, zato što nisu imali svest o značaju voda i svest o ugroženosti od voda. Ja insistiram na tome iz prostog razloga jer moramo da se borimo. Klimatske promene su takve da moramo mnogo da ulažemo u sistem prevencije i moramo da se borimo na ovaj način. Što se tiče upravljanja na osnovu hidrografskih slivova, to je jedna od suština ovog propisa, ovih izmena i dopuna Zakona o vodama. Ja sam danas nekoliko puta u toku rasprave naglašavao zašto je to važno, pre svega da bi na kvalitetan način upravljali jednim vodotokom. Što se tiče životne sredine, tu nam nisu postavljena merila u ovoj oblasti. Jedno od četiri oblasti za koje je Ministarstvo poljoprivrede zaduženo u postupku pregovaranja sa EU je, između ostalog, i poglavlje 27 koje se tiče životne sredine. Tu je neophodno još samo završiti akcioni plan i mi smo spremni za otvaranje ovog poglavlja. Biće najteže poglavlje, teško poglavlje će biti, ali to je poglavlje koje je jako, sa aspekta kapaciteta, spremno da bude otvoreno. Što se tiče ostalih stvari, mislim da je sve u ovom ministarstvu važno, ne zna se šta je važnije od čega, da li poljoprivreda, da li vodoprivreda, da li priča o vodama, tako da svoje prioritete u pogledu voda mislim da smo jasno iskazali kandidujući ovo danas na današnjoj sednici. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Tijana Davidovac. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministri sa saradnicima, poštovane kolege i koleginice, Predlog izmena i dopuna Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju omogućiće pre svega korišćenje IPARD sredstava u iznosu od 175 miliona evra koji stoje na raspolaganju Srbiji. Ove izmene i dopune predstavljaju preduslov za otvaranje Poglavlja 11. u oblasti poljoprivrede. Zakon predstavlja jedan veliki korak napred i potpunu integraciju evropskih standarda u sistem funkcionisanja naše poljoprivrede. Što se tiče Predloga izmena i dopuna Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju, cilj je da se proširi broj korisnika sredstava iz budžeta Republike Srbije pre svega u sektoru stočarstva. Podsticaje su do sada dobijala registrovana poljoprivredna domaćinstva, dok poljoprivredna gazdinstva koja uzgajaju krave koje nisu umatičene za svoja grla nisu imale nikakve podsticaje. Cilj ovih podsticaja jeste da se održi postojeći broj krava koje su baza za proizvodnju teladi za tov i proizvodnju junećeg mesa, za koje tržišne analize govore da imaju rastući trend tražnje, kako u okruženju, tako i u svetu. Takođe, ovim izmenama i dopunama zakona uvode se mere podrške za mlade poljoprivredne proizvođače, posebno u devastiranim regionima, koji svoj život i egzistenciju vide na selu i u bavljenju poljoprivrednom proizvodnjom. Kroz nepovratna sredstva u formi start-ap sredstava za određene investicije poljoprivredna gazdinstva treba da unaprede, odnosno diverzifikuju svoju proizvodnju i na taj način obezbede samozapošljavanje i egzistenciju za svoje porodice. Takođe su planirani podsticaji za razvoj specifičnog pristupa u planiranju ruralnog razvoja kroz formiranje lokalnih akcionih grupa koje predstavljaju javno-privatno partnerstvo u cilju unapređenja života u ruralnim predelima. Cilj ove Vlade je povećanje obima investicija usmerenih upravo kao unapređenju uslova života i rada u seoskim predelima, a kroz izmene i dopune ovog zakona dodatno se uvodi red i usklađivanje sa klasifikacijom mera ruralnog razvoja u EU. Što se tiče trećeg Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o vodama, postoji više razloga zašto se pristupilo ovim izmenama i dopunama. Od 2010. godine imali smo više sistemskih zakona, kao što su Zakon o javnoj svojini i Zakon o planiranju i izgradnji, koji ne daju kvalitetna rešenja u načinu upravljanja ovom oblašću. Zakon o javnoj svojini upućuje na poseban zakon u pogledu raspolaganja i upravljanja vodnim zemljištem, dok Zakon o vodama nije sadržao odredbe o tome, dok kod Zakona o planiranju i izgradnji, što se tiče objedinjenja procedura, naš postojeći Zakon o vodama nije sadržao elemente u tom delu. Izmenom Zakona o vodama, nosioci javnih ovlašćenja su Direkcija za vode ili na nivou Vojvodine pokrajinski organi. Ovom izmenom su u obavezi da prikupljaju informacije za donošenje vodnih akata. Druge izmene i dopune ovog zakona odnose se na otklanjanje nedostataka uočenih u primeni ovog zakona. Umesto administrativnog upravljanja uvodi se upravljanje po slivovima, zatim propisuje se obaveza donošenja plana upravljanja vodama, gde se kroz prostorne i urbanističke planove unose granice vodnog zemljišta. Još jedna novina je da Poreska uprava više neće vršiti utvrđivanje metodologije i obračuna plaćanja naknade za odvodnjavanje. Za to će biti nadležno Javno vodoprivredno preduzeće. Ove izmene i dopune Zakona o vodama omogućavaju usklađenost nacionalnog zakonodavstva u oblasti voda sa propisima EU, kao i obezbeđivanje pravnog osnova za dalju implementaciju različitih propisa. Srpska napredna stranka će podržati predložene izmene i dopune ovih zakona jer one imaju pozitivan uticaj na razvoj ruralnih područja u našoj zemlji i verujemo da će doprineti da poljoprivrednici žive bolje od posla kojim se bave. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milimir Vujadinović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, građani Srbije, pred nama su zaista danas tri važna zakonska rešenja, dva iz oblasti poljoprivrede, jedan se tiče voda. Dosta toga je već danas izrečeno u toku rasprave. Pokušaću da skratim i osvrnem se u stvari na ono što se tiče poljoprivrede. Ovo jeste jedna od tema koja je verovatno i najvažnija ili možda jedna od najvažnijih koja može da uđe kao tema rasprave u ovaj uvaženi dom. Mislim da problemi sa kojima se u ovoj oblasti suočavamo zahtevaju u stvari jedinstvo kompletnog našeg društva. Naime, napomenuću, već je rečeno, 10% učešća u ukupnom BDP-u Srbije, oko 20% učešća u izvozu i u radnoj snazi Srbije, mislim da je dovoljno razloga da se svi ujedinimo oko problema sa kojima se Srbija suočava u ovim oblastima. Naravno, spomenuću da u ovim zakonima se proširuje broj potencijalnih korisnika, krug lica koja mogu koristiti sredstva u oblasti poljoprivrede. Dobro je takođe što će u središte interesovanja ovih zakonskih rešenja biti stavljeni mladi poljoprivredni proizvođači iz nedovoljno razvijenih područja, o kojima je ministar već u nekom svom uvodnom izlaganju govorio, pa nema potrebe da ih ponavljamo. Međutim, ono što je meni lično skrenulo najviše pažnje, u pitanju su odredbe koje se menjaju i dopunjuju, a to je pre svega član 10. Naime, ako dobro pogledate, u članu 10, u predloženim izmenama, korisnik podsticaja, tj. novčanih sredstava koja su isplaćena neosnovano i usled neke administrativne greške, ta sredstva moraju biti vraćena. Ne samo da moraju biti vraćena, mora biti naplaćena zakonska zatezna kamata na ta sredstva. Pokušao je danas i još uvek sam pod utiskom, ne mogu da se ne osvrnem, možda ne bih navodio primere, dosta je primera, ali pokušao je moj kolega Srbislav Filipović da navede jedan primer, videli smo kako je prošao. Naravno, nakon što su isključeni mikrofoni, upućene su mu uvrede, pretnje, nazvan je džukelom, rečeno mu je da će biti bačen u more. Možda i ne bih navodio primer, ali ne mogu da se ne vratim na taj događaj. Nemam nikakav problem da nas neko u borbi za istinu i baci u more i naziva bilo kakvim imenima, pretrpeo sam i ja i moja porodica i bacanje u prošlosti u jame, pretrpeli smo i razne druge pogrome i 40-ih i 90-ih godina i nemam problem da tu istinu još jednom ponovim. Naime, reč je o tom famoznom vinogradu u Krčedinu od 50 hektara. Da bi bilo građanima Srbije jasnije, podsticaj za sadnju tog vinograda je uzet u avgustu mesecu, zemljište je uzeto u zakup u novembru mesecu. U pitanju je 525.000 evra. Da smo imali zakonsku odredbu tada ovakvu jednu, taj iznos bi morao biti vraćen i morala bi biti naplaćena zakonska zatezna kamata. Radi se o milionima evra. Zbog tih i takvih stvari, Srbija, srpski seljak je danas tu gde je, poljoprivreda jeste danas tu gde je. Možda ću zbog toga biti bačen u more, trebaće im dosta truda, prilično sam težak, ali možda im pomognu i ovi koje su ambasadori zemalja Severnoatlantske alijanse uveli u parlament, a malo im je pomoglo i batinanje žena. Ne bih ja nešto dalje govorio po ovom pitanju, dovoljna je činjenica da je tri milijarde dinara više izdvojeno za poljoprivredu ove godine. To jesu konkretni koraci, to nije samo deklarativna i demagoška priča koju ovde često slušamo iz dana u dan. Molim vas, ministre, nastavite sa donošenjem i predlaganjem ovih i sličnih mera i zakona. Dok god idete u ovom pravcu, dok god radite na ovaj način siguran sam da ćemo svi mi, moja malenkost, kao narodni poslanik, poslanička grupa kojoj pripadam, većina u ovome parlamentu, većina u Srbiji, što je najvažnije, stajati iza vas i vaših koraka. Na kraju da napomenem, sve zakonske predloge koji su danas podržaću u danu za glasanje. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Nenad Božić. (Saša Radulović, s mesta: Saša Radulović, umesto njega. Prethodni predsedavajući je prvo pročitao Nenada Božića. Zašto ovo radite?) Reč ima narodni poslanik Vesna Rakonjac.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, danas govorimo o setu veoma važnih zakona iz oblasti poljoprivrede i vodosnabdevanja.
Izvinite koleginice. Na osnovu člana 109. gospodine Raduloviću, zato što dobacujete dok govornik govori, izričem vam opomenu. (Saša Radulović, s mesta: Nije vas sramota, gospodine Arsiću. Sram vas bilo gospodine Arsiću.) Iz istog razloga, dobijate i drugu opomenu. Gospodine Raduloviću, isključeni ste iz daljeg rada. Oduzimam vam reč. (Saša Radulović, s mesta: Sram vas bilo što mi niste dali reč.) Zatražite reč koleginice.
Hvala. Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovani kolege narodni poslanici. Danas su pred nama veoma ozbiljni zakoni, zakoni vrlo kompleksne prirode i verujem da, ni ministru, a ni njegovim saradnicima u Ministarstvu nije bilo lako da naprave ovakve zakonske predloge. Naravno, treba uskladiti mnoge stvari i sa propisima EU, ali ne zarad EU, već zarad naših građana i naših boljih uslova za život. Kakav je odnos bio prema vodi, našem blagu, jer drugačije ne mogu vodu da nazovem, možemo da vidimo kakve su se stvari dešavale 2014. godine, u vreme katastrofalnih poplava. Imali smo prilike da vidimo bukvalno kada se voda povukla, šta je ostalo u rečnim tokovima. Pa, to je bilo za jednu ogromnu, ogromnu deponiju. To nije napravio neko drugi, nije došao niko sa strane, to smo uradili mi sami sebi, prirodi, a ona nam je tako uzvratila. Koliko je ovo kompleksno pitanje i koliko je neodvojivo i pitanje sa zdravstvenog aspekta, jer lekar sam po struci pa ću se usredsrediti na to, imam samo jedan primer koji se desio 1956. godine, poznat je kao „minamata“ sindrom, desio se u Japanu i dogodilo se veliko trovanje hranom. Naravno, ljudi koji su živeli u primorskom području hranili su se ribom, a otrovali su se živom. Postavilo se pitanje otkud trovanje živom. U nepotrebnoj blizini bila je fabrika za preradu acetata i živa koja je u tom procesu učestvovala došla je kao otpadna voda, ušla u more i naravno, biološkim ciklusom se našla u morskim plodovima i u ribi. To je samo jedan primer kako je eko sistem i kako je priroda neodvojiva i kako moramo da vodimo računa. Ono što je urađeno ovim zakonima, a to je po prvi put da vidim da konačno ovaj zdravstveni deo je ostavljen zdravstvu. U nekom prethodnom periodu smo imali neku praksu da svi žele taj deo nekako da prihvate i privuku sebi, to smo imali i sa Zakonom o bezbednosti hrane, kada je veliki deo veterinarima predat, a ispostavilo se da ne mogu da isprate taj deo priče. Zato imamo velike probleme danas. Ovim zakonom je jasno definisano čije su nadležnosti i u kom delu i to je veoma dobro. Svakako, ono što želim još da naglasim, u stvari da pitam pre svega, zašto nisu obuhvaćeni alternativni izvori vodosnabdevanja? To su arterski bunari i bunari kao lokalni izvori vodosnabdevanja. To je jedan veliki resurs, veoma značajan resurs i za odbranu zemlje i za preventivu u nekom drugom smislu, kada dođe do velikih havarija, onda posežemo ka tim alternativnim rešenjima i alternativnim izvorima vodosnabdevanja. Oni su urušeni opet našom nebrigom. Dovoljno je samo pogledati na seoskom području koliko bunara je pretvoreno, nažalost, u septičke jame. To je prosto bogohulno i to jednostavno treba regulisati na jedan način. Možda će nekim drugim podzakonskim aktom, ovo područje biti regulisano, ali mislim da ga ne treba ostaviti potpuno po strani, jer je veoma značajno. Ono što se meni veoma dopalo u ovom zakonu, a to je da konačno onaj ko je i glavni u tom procesu zagađenja vodotokova, treba da snosi i odgovornost, a da treba da snosi i posledice ukoliko se ogluši ono što je zakon propisao. Redovna merenja, redovna izveštavanja, a ako ti privredni subjekti nemaju, da kažemo, laboratorije koje mogu da urade posao u njihovom sklopu, pretpostavljam da mogu da sklope ugovore sa akreditovanim laboratorijama da to rade za njih i da redovno izveštavaju Ministarstvo poljoprivrede odnosno, nadležno ministarstvo, da li će to biti ekologija ili neko drugo u budućnosti, ali uglavnom ovaj zakon nije prepustio ništa slučaju. Mislim da u danu za glasanje ne trebamo da imamo dilemu da damo podršku i ministru i njegovim saradnicima i ovim zakonima koji su danas na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Olivera Pešić.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, govoriću o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Prema važećem zakonu određen je broj poljoprivrednih proizvođača nije imao pravo na podsticaje upravo za one vidove stočarske proizvodnje koja beleži trend rasta kako u okruženju, tako i svetu, a pre svega se misli na proizvodnju junećeg mesa. Od ukupnog stočnog fonda u Srbiji, negde oko jedne polovine, a to je oko 200 hiljada krava se nalaze u manjim poljoprivrednim gazdinstvima, sa dva do tri grla po gazdinstvu. Iz godine u godinu, poljoprivredni proizvođači se sve više odlučuju da smanje broj grla i da telad prodaju jer čuvanje nije profitabilno u onoj meri u kojoj bi trebalo da bude. Dakle, činjenica je da se iz godine u godinu gubi baza za proizvodnju kvalitetne teladi za tov proizvodnju junećeg mesa i upravo iz tih razloga izmenama i dopunama ovog zakona se postojeći podsticaju u stočarstvu proširuju i na podsticaje za krave za uzgoj teladi za tov i na taj način se postiže očuvanje broja krava koja su baza za proizvodnju junećeg mesa i stvaraju se uslovi za povećanje stočnog fonda kao i za unapređenje stočarske proizvodnje. Takođe se uvodi i novi podsticaj za kvalitetne tovne bikove, kvalitetne priplodne ovnove i jarčeve, sa ciljem da se poljoprivredni proizvođači podstaknu na uzgoj kvalitetnih priplodnih mužjaka. Na taj način se dobija genetsko unapređenje zapada a takođe i moguće da se vrši meleženje sa neumatičnim grlima čime se kroz izvestan period pospešuje proizvodnja onih vrsta mesa za kojima na tržištu postoji tražnja. Srbija ima dobre uslove za proizvodnju junećeg mesa i sa izmenama i dopunama koje se predlažu ovim zakonom može da postigne dobre rezultate. Izmenama zakona se preciziraju dužnosti korisnika podsticaja kao i obaveza u slučaju vraćanja finansijskih sredstava ukoliko se ta finansijska sredstva ne namenski koriste. Takođe se precizira ukoliko se korisnik ne pridržava svojih obaveza da je dužan da sredstva vrati u određenom roku i da naravno plati zateznu kamatu. Definiše se i da se dokumentacija čuva pet godina i na ovaj način će se smanjiti malverzacije i zaštiti će se poljoprivredni proizvođači kojima je ovaj vid prihoda jedini izvor egzistencije. Izmene ovog zakona daju punu podršku osnivanju poljoprivrednih udruženja. Uvode se i podsticaji za promotivne aktivnosti u poljoprivredi i ruralnog razvoju. Ono što je novina i što je jako važno je da se uvodi mera podrške za mlade poljoprivrednike. Cilj je da se mladim poljoprivrednim proizvođačima koji svoj život i opstanak vide na selu pruži podrška. Naročito će akcenat biti stavljen na ona registrovana poljoprivredna gazdinstva koja se vode na mlade ljude. Kroz bespovratna sredstva u formi star-ap sredstava za određene investicije, kao i kroz posebne programe o kojima je danas pričao ministar, gde će ti mladi proizvođači imati grejs period od godinu i po do dve godine sa niskim kamatnim stopama, kako smo danas čuli, ovakvim poljoprivrednim gazdinstvima će se pomoći da unaprede svoju proizvodnju i da na taj način ostvare svoje prihode za gazdinstvo. Dakle, očekuje se povećano interesovanje za korišćenje sredstava podsticaja, tako da će izmene i dopune ovog zakona uticati direktno na sva registrovana poljoprivredna gazdinstva. Obzirom na to da dolazim iz Leskovca, grada koji se odlučio stratešku granu razvoja poljoprivrede, gde se više od jedne polovine stanovništva bavi direktno poljoprivredom i gde imamo registrovano 12 hiljada poljoprivrednih gazdinstava, smatram da će od izmena i dopuna ovog zakona moji sugrađani, kao i građani čitave Srbije imati direktnu korist. Zato ću u danu za glasanje podržati predložene izmene i dopune. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik LJiljana Malušić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa gostima iz ministarstva, dame i gospodo poslanici, danas ću govoriti o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju, kao i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Naime, kada govorim o ovom zakonu, cilj ovog zakona je pre svega otklanjanje nekakvih manjkavosti koje su bile prisutne u prošlom zakonu, a ticale su se upravo korišćenja fondova iz EU, tzv. IPARD fondovima. Vrlo je bitno reći da je ovo ogromna suma, negde oko 175 miliona evra i naravno da ćemo večeras dugo govoriti o ovome, a samim tim što danas donosimo ovaj zakon i raspravljamo o njemu, otklonićemo i neke nepravilnosti koji se tiču rokova. Naime, ono što je mene fasciniralo u ekspozeu gospodina Vučića, bilo je to da je rekao da će ove godine, odnosno 2017. godine najveći procenat biti odvojen upravo za poljoprivredu, koja je osnovna grana privrede i ekonomije uopšte, takođe, za kapitalne investicije, zatim za namensku industriju, naoružanje i kulturu, za sve ono što je bilo namenski zapostavljeno godinama. Pre svega, treba reći da je u poljoprivredi zaposleno čak 20% od ukupne populacije zaposlenih ljudi u Republici Srbiji, zatim, da kompletan iznos što se poljoprivrede tiče iznosi oko 23%, neko reče od naše uvažene opozicije da je nonsens ići u EU. Pa, draga gospodo, mi 85% ukupne privrede izvozimo baš prema EU ili u EU. To treba zapamtiti ako mislimo da živimo kao svaka normalna i razvijena zemlja. Ono što je takođe vrlo važno reći i spomenuti, to je da poljoprivreda u ekonomiji zauzima ili učestvuje sa 10%, vrlo bitno. Drage kolege su takođe govorile o tome da mi nemamo strategiju. Naprotiv, mi imamo strategiju, imamo akcioni plan i upravo postojimo dugo i postojaćemo još dugo godina, zato što radimo timski, zato što se bavimo na najbolji mogući način ekonomskom politikom, a to je pokazao i ekspoze, gde imamo suficit od 3,1% i deficit BDP-a samo 1,7%. Takav rezultat ne pamti unazad 45 godina. Bravo za Vladu Republike Srbije. Ono što bih ja istakla što se poljoprivrede tiče, a što je vrlo bitno, da će se sledeće godine 450 miliona odvojiti za lokalne samouprave, što je jako važno, i od tog dela će biti izdvojen deo za reciklažu otpada. Takođe, biće u lokalnim samoupravama deo sredstava i za otpadne vode, a ono što je vrlo važno za našu decu i za nas same koji živimo u Republici Srbiji je da će se meriti kvalitet vazduha i to će biti monitoring u čitavoj Republici Srbiji. Ono što mi moramo da uradimo, a već radimo od 2012. godine i hvala Bogu da smo došli na vlast. Da nismo, ova zemlja koja je bila potpuno devastirana, sećamo se samo privatizacije 550 preduzeća, otpuštenih radnika preko 350 hiljada. Mi smo u tom periodu zaposlili preko 136 hiljada ljudi i procenat je pao sa 27% nezaposlenih ljudi 2012. godine na 15% ove godine, sa tendencijom da sledeće godine to bude 14%. Šta treba naglasiti? Treba naglasiti da bi mlade ljude vratili na selo moramo se potruditi da pre svega napravimo infrastrukturu, da asfaltiramo nekategorisane puteve, da napravimo socijalnu klimu i da napravimo jedan dobar život na selu. Sećam se 2009. godine kad je moj uvaženi kolega pričao o promociji svoje stranke, pa je za promociju stranke i kupio 5,5 miliona vredan kompjuter koji ne radi. Kamo sreće da je te pare uložio u mladost, danas bi preko hiljadu porodica živelo na selu i imalo poprilično dobre uslove za život. Što se podsticaja za poljoprivredu tiče, treba reći da bi trebalo uglavnom podsticati kompletan stočarski fond, takođe pčelarstvo. Zatim, moramo obnoviti kompletnu mehanizaciju, sisteme za navodnjavanje koji su potpuno dotrajali. Zatim, moramo napraviti odeljenje ili prostorije gde nam borave životinje. Znači, moramo se potruditi da napravimo sve po evropskim standardima. Mi smo zemlja pridružnica EU, hvala Bogu da je tako, i sigurna sam da će to biti u narednom periodu upravo onako kako je rečeno. Šta još treba reći? Da nažalost u tranziciji se mnogo toga izgubilo, postoji deprivacija, mladi ljudi apsolutno nemaju bilo kakve stimulanse. Zato treba graditi mnogo malih fabrika, start-ap preduzeća, a eto imamo start-ap preduzeća koja su već zahvaljujući našim edukacijama sa ženama budućim preduzetnicama urodile plodom. Inače, treba još reći da se ova start-ap preduzeća finansiraju na više načina, pre svega iz budžeta Republike Srbije, zatim iz projekata koja se tiču ministarstva, takođe iz fondova za razvoj pri EU. Kad sam kod toga, samo još treba reći da mi imamo izuzetnu saradnju sa Nemačkom razvojnom bankom, sa Evropskom razvojnom bankom, takođe sa svetskim bankama. I baš upravo na ovaj način, podstičući poljoprivredu, imamo već sada izvanredne rezultate u odnosu na prošlu godinu rast, odnosno povećanje iz budžeta je za 8,11%, što je negde oko četiri milijarde dinara. Odlično za Vladu Republike Srbije, sigurna sam, još mnogo toga ima reći. Ja bih samo zamolila sve naše poslanike koji nisu za opciju EU, da shvate da 85% ide EU, pa bih u danu za glasanje zamolila sve poslanike da glasaju za predlog ovog izvanrednog zakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić.
Hvala. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, kao što su već moje kolege iznele, pred nama se danas nalaze tri vrlo važna zakona, dva iz oblasti poljoprivrede i ruralnog razvoja, i to Zakon o poljoprivredi i ruralnom razvoju i Zakon o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju, a treći zakon odnosi se na izmene i dopune Zakona o vodi. Sva ova tri zakona su od izuzetnog značaja i za sva tri zakona u danu za glasanje SNS naravno glasaće za njih. Da ova Vlada na odgovoran način prilazi poljoprivredi pokazuje upravo svojim budžetom. Budžetom Republike Srbije za 2017. godinu planirano je da se za poljoprivredu izdvoji oko 8,7% više, što u novcu iznosi oko 3,3 milijarde više sredstava za poljoprivredu i poljoprivredne aktivnosti. Zašto se izdvaja više sredstava? Zato što poljoprivreda predstavlja itekako značajnu granu privrede i zato što poljoprivreda u ukupnom BDP-u učestvuje sa 10%. Ono što bih želela da istaknem, to je da je prvi zakon koji se odnosi na razvoj poljoprivrede i ruralnog razvoja u stvari zakon koji predstavlja jedan pravni okvir za povlačenje sredstava iz predpristupnih fondova, a ta sredstva iznose 175 miliona evra i oni će se, naravno, povlačiti u tranšama. Zašto je značajno donošenje ovog zakona? Zato što će povlačenjem ovih sredstava svakako biti unapređen kvalitet poljoprivredne proizvodnje, biće unapređena konkurentnost poljoprivrednih proizvoda, biće unapređen kvalitet životne sredine i biće unapređena kompletna poljoprivredna proizvodnja kao vrlo značajna grana napretka ekonomije i uopšte ekonomskog napretka Srbije. Ono što želim da naglasim jeste da se ovim zakonom, sem definisanja jasnih procedura, i to onih procedura od podnošenja zahteva, odnosno do podnošenja projekta, na precizan i jasan način definiše i nadležnost Uprave za agrarna plaćanja kroz donošenje rešenja, ali takođe definiše se i žalbeni postupak, kao i postupak koji u slučaju donošenja rešenja može se pokrenuti pred Upravnim sudom. Takođe, ovaj zakon je značajan što uvodi tri vrlo značajna mehanizma i tri vrlo značajna alata, a koja predstavljaju osnovu stvari i relevantne podatke, a to su podaci koji se odnose na računovodstvene podatke, podaci koji se odnose na tržišne cene i podaci koji se odnose na zemljišne katastarske parcele. Zašto je to važno? Zato što adekvatna poljoprivredna proizvodnja i uopšte agrarna politika jedne zemlje može samo da se planira i prati ako ima adekvatnu analitiku, odnosno ako ima adekvatnu bazu podataka i kako bi na uspešan način mogla da planira i prati agrarnu politiku. Što se tiče drugog zakona, a tiče se podsticaja, htela bih posebno da istaknem jedan elemenat zato što on obuhvata nekoliko segmenata, razvoj i napredak našeg društva, a to su podsticaji koji se odnose na unapređenje kvaliteta života u ruralnim sredinama i ti podsticaji su značajni i sa demografskog i sa socijalnog i sa ekonomskog aspekta. Sa ovim ću završiti. Svakako da nema dileme da ovo jesu zakoni koji u fokus stavljaju poljoprivredna gazdinstva, poljoprivredne proizvođače, da su oni usmereni ka napretku i razvoju poljoprivrede, da poljoprivreda, kako je premijer Aleksandar Vučić istakao, jeste imperativ našeg razvoja i napretka i u danu za glasanje podržaćemo sva tri predloga zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslani Zoran Bojanić. (Nije tu.) Reč ima narodni poslanik Zvonimir Đokić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, poštovani poslanici, pred nama su predlozi zakona koje nam je podnela Vlada o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju i Zakon o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Usvajanjem oba predloga zakona omogućićemo sprovođenje instrumenata ili, kako ministar voli da kaže, alata za realizaciju finansijske predpristupne pomoći kroz takozvani IPARD program iz fondova Evropske unije, koji su namenjeni zemljama kandidatima za Evropsku uniju, tj. omogućićemo fizičkim i pravnim licima da prime određene podsticaje iz oblasti podrške poljoprivredi i ruralnom razvoju. Takođe, omogućićemo i sprovođenje akcionog plana kao preduslova za otvaranje Poglavlja 11 u oblasti poljoprivrede na našem putu ka pristupanju Evropskoj uniji. Izmenama i dopunama Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju stvaraju se uslovi za korišćenje IPARD fondova, tj. za odgovorno i transparentno upravljanje sredstvima Evropske unije. Omogućava se uređenje i identifikacija zemljišnih parcela, što je jedan od preduslova za korišćenje fondova Evropske unije u poljoprivredu u skladu sa zakonodavstvom Evropske unije. Omogućava se, takođe, i sprovođenje mera podrške za nerazvijena i zaštićena ruralna područja, ali i za praćenje ekonomskih parametara za kontrolu efikasnosti sprovođenja mera. Izmenama i dopunama ovog drugog zakona, Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju, širi se krug korisnika, što je veoma bitno, podsticaja u oblasti direktnih plaćanja za stočarsku proizvodnju, kvalitetnih tovnih bikova, krava za uzgoj i teladi za tov, kvalitetnih priplodnih ovnova, jarčeva, nerasta, itd. Dalje, uvode se mere podrške za mlade poljoprivrednike, što je od izuzetnog značaja, koji svoj život i egzistenciju vide na selu i u bavljenju poljoprivrednom proizvodnjom, kroz bespovratna sredstva u formi start ap sredstava, a posebno mladim poljoprivrednicima u regionima sa otežanim uslovima za intenzivnu proizvodnju i u ekonomski nerazvijenim opštinama. Uvode se i podsticaji za razvoj novog načina planiranja ruralnog razvoja kroz formiranje lokalnih akcionih grupa, takozvanih lagova, posebnog vida javno-privatnog partnerstva u ruralnim područjima koji uključuju sve zainteresovane od preduzeća, preduzetnika, javnih institucija, pa do poljoprivrednika i građana. Osnivanjem takozvanih lagova i izradom lokalnih strategija i planova ruralnog razvoja omogućava se njihova realizacija finansiranjem kroz predpristupne fondove Evropske unije, kako za poljoprivredu, tako i za infrastrukturu, obrazovanje, itd. Ovo mi je posebno privuklo pažnju, jer lokalne akcione grupe, takozvani lagovi trebaju da postanu važan oslonac stanovništvu ruralnih područja u osiguranju boljih životnih i radnih uslova na svojim područjima. One treba da postanu pokretači ruralnog razvoja, lokalne zajednice, jer zajednička poljoprivredna politika Evropske unije upravo lagovima prepušta planiranje i realizaciju projekata ruralnog razvoja u cilju revitalizacije sela i stvaranja novih radnih mesta, jer ljudi sa terena najbolje znaju kako upravljati poljoprivrednim resursima i pokrenuti razvoj sopstvenog područja. Poljoprivrednicima trebaju dobro organizovani lagovi, jer su oni karika u lancu povlačenja novca iz predprisupnih fondova Evropske unije, namenjenih poljoprivredi i ruralnom razvoju. Osnivanjem lagova ova seoska područja će imati pravo da učestvuju u dobijanju sredstava fondova Evropske unije koja su namenjena naseljima koja imaju manje od 25.000 stanovnika. Lokalna akciona grupa ili lag predstavlja partnerstvo privatnog, javnog i nevladinog sektora i u svom sastavu može imati predstavnike zainteresovanih privrednika, poslovnih udruženja, preduzeća, poljoprivrednih gazdinstava i poljoprivrednika, predstavnike nevladinih organizacija i predstavnike lokalne vlasti sa akcentom na poljoprivredu. Što se tiče trećeg zakona koji je donelo ovo Ministarstvo, pred nama je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o vodama, koji je podnela Vlada. S obzirom da sam istrošio puno vremena, skratiću. Ovim predlogom izmena i dopuna Zakona o vodama usaglašava se ovaj zakon sa drugim propisima i zakonima, otklanjaju se nedostaci, uvodi se obaveza da se u prostorne i urbanističke planove unose granice vodnog zemljišta, reguliše se eksploatacija rečnih nanosa itd, a sve u cilju smanjenja rizika od poplava i drugih nesreća. Predlažem da u danu za glasanje izglasamo sva tri zakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Stanislava Janošević.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre, poštovani narodni poslanici, poštovani sugrađani, u današnjoj diskusiji uzimam učešće na temu Predloga zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Staviću akcenat na ključne stvari, ali i dati svoje mišljenje, uvažavajući vaše vreme. Dakle, sticanjem statusa kandidata u martu 2012. godine, Srbija je dobila mogućnost da koristi sredstva IPA fondova. Ovim zakonom dodatno uređujemo ciljeve poljoprivredne politike i politike ruralnog razvoja, registar poljoprivrednih gazdinstava, kao i nadzor nad sprovođenjem ovih zakona. IPA fondovi omogućuju nam korišćenje pomoći za razvoj ruralnih sredina i ti fondovi se dodeljuju poljoprivrednim gazdinstvima, kao i drugim licima u skladu sa IPARD programima. Primera radi, u Srednjem banatskom upravnom okrugu je zemlja izuzetno kvalitetna, kao i u celoj Vojvodini, delom Mačvi, Šumadiji. Međutim, preciznije govoreći, u jednom izuzetno malom selu u Banatu, u Banatskom Višnjićevu, gde su parcele prve klase po kvalitetu i gde živi svega 200 stanovnika, koji isključivo žive od poljoprivrede, ovaj zakon će biti od velike koristi. Ista je situacija i u selima Stajićevu, Melenci, Elemiru, Tarašu. Ja vam govorim ove činjenične stvari, pošto sam u stalnoj komunikaciji sa meštanima tih naseljenih mesta i oni se mimo poljoprivredne proizvodnje okreću i stočarstvu. Konačno će ovi ljudi imati priliku i svi će moći da izađu na crtu koristeći IPA fondove, dakle, prvenstveno poljoprivredna gazdinstva, a ne samo veliki zemljoposednici koji su bili pajtaši kreatora bivšeg režima vlasti i na taj način arčili budžet Republike Srbije. Jedna veoma zanimljiva stavka je da su za vreme ministra Saše Dragina oni primoravali poljoprivredne proizvođače da veštačko đubrivo kupuju od favorizovanih trgovaca i time pokupili kajmak. Ovo više, na svu sreću, nije praksa. Na ovaj način seljani će konačno moći da putem ovih sredstava obnove svoju mehanizaciju i poboljšaju kvalitet svog rada. Hvala ministru Nedimoviću, hvala vašem timu što ste zaista smogli mnogo snage i upućujete nas na to kako se koriste ovi projekti. Vi imate zaista sluha za sve slojeve u društvu i nema niko protekciju, bez obzira na količinu hektara koju poseduju. Nema zaista nikakvih vrsta protekcija i vi nam nekako vraćate veru i šansu da pošten svet može da živi od svog rada. Stoga ću u Danu za glasanje podržati set ovih zakona. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, kolege poslanici, evo, pri kraju smo diskusije u načelu o ovim zakonskim predlozima. Ono što treba reći je da je ovo suštinski nastavak procesa evropskih integracija. Čuli smo i da je u pitanju Poglavlje 11 i da je u pitanju sprovođenje strategije koju je već Vlada u prošlom sazivu usvojila, kada govorimo o poljoprivredi i ruralnom razvoju. Ono na šta bih podsetila, to je da nama ne sme nikada više da se dogodi da zbog nekog ministra koji potiče iz jednog grada uprava za agrarna plaćanja se seli tamo i da nam drži ovde lekcije o tome kako smo mi propustili 250 miliona evra da se uključi u privredne aktivnosti namenjene za poljoprivredu. Da ne pričamo o tome da je proteklih godina kompletno Ministarstvo poljoprivrede svaki dan putovalo, preko 60 ljudi, iz Beograda u Šabac i da je preko 10 državnih automobila išlo tamo, da bi se radio taj posao. Znači, to više nikada ne sme da nam se desi. Jednostavno, neki nam drže lekcije koji za to nemaju ni moralnog, a kamoli nekog političkog prava ovde. Drugo, nikada više ne sme da nam se desi da nam se pojave tajkuni tipa Miškovića koji uvoze mleko u prahu i zatvore tržište „Imleka“ potpuno ovde za prodaju, a onda jednostavno država izgubi proces kada je u pitanju monopol i ista ta država isplati „Imleku“ 750 hiljada evra na konto odštetnog zahteva. Znači, takvi slučajevi više nikada ne sme da postanu stvarnost i to je ono po čemu se i SNS i Vlada koju vodi gospodin Vučić jednostavno odlikuje, da takve vrste monopola u državi više ne postoje. Velika je stvar što ste kao ministar koji dolazi iz jednog grada koji ste vodili i koji, naravno, osnovnu delatnost ima poljoprivredne proizvode i prerađivačku industriju, došli da vodite praktično sektor ne samo poljoprivrede i ruralnog razvoja, nego i deo zaštite životne sredine, zato što jako dobro razumete prvo, koje su naše obaveze kada su u pitanju evropske integracije, ali i koji dobro razume šta znači IPARD. Znači, građanima Srbije i onima koji nisu poljoprivredni proizvođači treba reći da je sada trenutak kada Srbija do dva hektara može da povuče subvencije iz državnog fonda, znači, Republike Srbije iz budžeta, ukoliko se zaista bavi određenom vrstom investicija, određenom primarnom poljoprivrednom proizvodnjom do zemljišta, znači, veličine dva hektara, određenim investicijama u opremu, konkretno u preradu, a preko dva hektara da može da se udruži i da sa određenim formiranjem lagova, tzv. lokalnih akcionih grupa, po principu konkurisanja za sredstva iz EU preko IPARD fondova, znači, može da povlači subvencije za sve ono što je uradila na tom poljoprivrednom zemljištu. Kroz lagove, znači, učestvuju i nevladine organizacije koje se bave ovim delom i lokalne samouprave i predstavnici ministarstva, ali i predstavnici određenih poljoprivrednih proizvođača, kao i prerađivačka industrija. Ukoliko se ujedine svi ovi faktori u društvu, zaista mogu dosta toga da povuku. Ono što je važno reći, da mi sami sebi kreiramo budućnost i koliko ćemo finansijskih sredstava iz evropskih fondova povući. Znači, na osnovu onoga koliko smo sposobni da zaista odradimo ovaj posao. Ukoliko ne budemo sposobni, mi možemo kao Hrvatska da lažemo i da kažemo – povući ćemo godišnje, tipa, 100, 200, 300 miliona, a da zaista povučemo 50. Ali, to ne treba da radimo. Mi moramo, pre svega, da budemo odgovorni prema sebi i prema svojim građanima, ali i ti građani i proizvođači da budu odgovorni prema sebi, da se organizuju na ovaj način, kao što IPARD diktira i da zaista povlače pare iz evropskih fondova za svoje potrebe. Time, suštinski, mi možemo zaista da pokrenemo svoju poljoprivredu, ali i prerađivačku industriju. Ono na šta bih dala fokus, to je da ne zaboravimo održivi ruralni turizam. Time se najviše bave žene, poljoprivredni proizvođači, a da ne zaboravimo i ono s čime se Ženska parlamentarna mreža nosila, a to je da žene poljoprivrednici treba da u budućnosti kroz promenu pravilnika zaista vuku svoja određena prava, jer kada dolazi do određenih razvoda, onda uglavnom žene poljoprivredni proizvođači ostaju bez zemlje koju su radili i da na taj način pomognemo da zaista ostvare svoje pravo na rad kojim su navikli ceo svoj život. Na kraju bih rekla da je potreba da umrežimo informatički sva udruženja poljoprivrednih proizvođača. Određena udruženja su imali takav predlog kod Ministarstva za telekomunikacije kada su raspisivani konkursi, međutim, nisu shvatili to na pravi način i zbog toga će sigurno konkurisati kod vas, kao Ministarstvo poljoprivrede i mislimo da na taj način, suštinski, mi ćemo podići i nivo kvaliteta uopšte privrednih aktivnosti vezanih za ruralni razvoj. Inovacije kroz određenu vrstu aktivnosti kroz navodnjavanje i protivgradnu zaštitu i sve veća primena dela koji se odnosi na edukaciju, koje je vaše ministarstvo sprovodilo u proteklom periodu, mogu da dovedu do toga da zaista i oni koji se nekada i nisu bavili poljoprivredom, nađu određeni interes kroz to što imaju, recimo, neko zemljište koje su nasledili, da zaista krenu put ovih projekata i da jednostavno pokrenu proizvodnju poljoprivrednih proizvoda i prerađivačku industriju u pozitivnom pravcu. Zbog toga, u Danu za glasanje, zaista, treba podržati sve ove mehanizme koje ste dali kroz ove zakonske predloge. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nenad Mitrović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas na dnevnom redu imamo tri zakonska predloga – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o podsticaju u poljoprivredi i ruralnom razvoju i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o vodama. Ja ću se u svom govoru osvrnuti na prva dva zakonska predloga o izmenama i dopunama zakona. Mogu da kažem da Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju i neophodnost izmena i dopuna ovog zakona je što ovom izmenom i dopunom omogućavamo nesmetano korišćenje sredstava IPA fondova namenjenih poljoprivredi i ruralnom razvoju. Novčana sredstva IPA fondova značiće nam za poljoprivredu i ruralni razvoj, a biće realizovana preko Uprave za agrarna plaćanja. Naime, ovim zakonom uređujemo postupak rada Uprave u pogledu dodeljivanja sredstava iz IPARD fonda koji predstavljaju finansijski instrument EU za pretpristupnu pomoć ruralnom razvoju. IPARD podsticaji su podsticaji ruralnom razvoju koji se dodeljuju poljoprivrednim gazdinstvima i drugim licima u skladu sa IPARD programom. Cilj svega ovoga biće rast proizvodnje i stabilnost dohotka proizvođača, kao i to da ćemo stvoriti uslove da 175 miliona evra novčanih sredstava koji su na raspolaganju Srbiji iz pretpristupnih fondova iskoristimo. Kada posmatramo izmene i dopune Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju, dolazimo do zaključka da je pod jedan – širenje kruga korisnika koji mogu da ostvare pravo na podsticaj i pod dva – uvođenje kategorije mladih lica, poljoprivrednih proizvođača koji će moći preko podsticajnih sredstava organizovati poljoprivrednu proizvodnju. Kada govorimo o širenju kruga korisnika koji mogu da ostvare pravo na podsticaj, pre svega odnosi se na stočarstvo, odnosno proizvodnju junećeg mesa, uvodi se podsticaj za krave, za uzgoj teladi i tov. U opštinama Bujanovac i Preševo podsticajna sredstva za 2016. godinu, po osnovu matičenja životinja, iznose oko 74 miliona dinara. Širenjem kruga korisnika koji će na osnovu ove izmene i dopune Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju po proceni za Bujanovac i Preševo imaćemo povećanje iznosa podsticajnih sredstava za oko 15 miliona dinara, što je od izuzetne važnosti za korisnike podsticajnih sredstava. Što znači da ćemo u narednoj, 2017. godini po osnovu matičenja životinja imati blizu 100 miliona dinara. Širenjem kruga korisnika koji imaju pravo na podsticaj, sa jedne strane ostvariće se novčani prihod za korisnike koji imaju pravo na podsticaj, a sa druge strane smanjićemo mogućnost nelegalnog prometa žive stoke. Druga bitna stvar, ovih izmena i dopuna Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju, to što se uvodi mera podrške za mlade poljoprivrednike. Cilj ove mere je podrška mladim poljoprivrednicima, pre svega u nerazvijenim opštinama, da preko bespovratnih novčanih sredstava u formi start-ap kredita, mogu otpočeti poljoprivrednu proizvodnju u okviru svojih poljoprivrednih gazdinstava i na taj način obezbede novčana sredstva za normalnu egzistenciju svoje porodice i da ostanu da žive na svojim imanjima kako ne bi dolazili u situaciju da napuštaju svoja vekovna ognjišta i sele se u razvijenije sredine. Srpska napredna stranka će u danu za glasanje podržati sve izmene i dopune predloženih zakona, pozivam i ostale kolege narodne poslanike da podrže ove zakonske predloge. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vlado Babić. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, cenjeni gospodine ministre, sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, danas su pred nama dva predloga zakona iz domena poljoprivrede i to Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju i drugi zakon je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju, naročito u stočarskoj proizvodnji, postiže se veći kvalitet za usmeravanje podsticaja u oblasti direktnih plaćanja i to na širi krug korisnika. Veoma je dobro što se registrovana poljoprivreda gazdinstva za proizvodnju u stočarstvu proširuje i na kvalitetne tovne bikove, na krave i uzgoj teladi za tov, kvalitetne priplodne ovnove i jarčeve i kvalitetne priplodne nerastove. Ovim promenama preciznije se definiše koja to lica imaju pravo na korišćenje tih podsticaja, odnosno preciznije se propisuje koji se podsticaji za pojedine kategorije mogu ostvariti. Primera radi, podsticaj za tov junadi ostvaruju ona gazdinstva u kojima je tovno grlo namenjeno za proizvodnju mesa, prvo vlasništvo lica koja ima pravo na korišćenje ove vrste podsticaja najmanje 185 dana, nakon čega je prodato klanici, ili je namenjeno izvozu. Sve ove izmene i dopune Zakona o podsticaju u poljoprivredi, ukazuju da se stimuliše povećanje i stabilnost stočarske proizvodnje. Da bi se ovi ciljevi mogli ostvariti, savremeno tržište orjentisana proizvodnja u stočarstvu mora se zasnivati na korišćenju visoko kvalitetnih i specijalizovanih čistih rasa i hibrida i potrebnog genetskog materijala za remont osnovnoga stada u cilju ostvarivanja visokih rezultata u ovoj proizvodnji. Smatram da ovim zakonom i dopunama Zakona o podsticajima, ipak nisu obuhvaćene autohtone rase, pre svega goveda i ovaca, pa je potrebno da se uvedu podsticaji za njih, zbog čistote i genetike tih rasa. Realno bi bilo da se zakon dopuni da se obuhvati podsticaj za rasu ovaca „Pramenka“. Ova rasa ovaca prisutna je u većem broju, sa tendencijom širenja na teritoriju Bačke i Banata, sa dobrim kvalitetom jagnjećeg mesa, sa dobrim radmanom, to je odnos mesa i kostiju, sa dobrim ekonomskim isplativošću i relativno jeftinijim načinom držanja. Ova rasa ovaca prisutna je u većem broju sa tendencijom širenja na teritoriju Bačke i Banata sa dobrim kvalitetom jagnjećeg mesa, sa dobrim radmanom, to je odnos mesa i kostiju, sa dobrom ekonomskom isplativošću i relativno jeftinijim načinom držanja. Takođe predlažem da podsticaj obuhvati tov brojlera. Isto tako bi trebalo da premije za mleko za 2017. godinu ostanu na dosadašnjem nivou. To je veoma značajno za tu proizvodnju i da ta premija vodi ka većoj proizvodnji i stabilnosti u proizvodnji mleka. Sve ove predložene mere iz ovog predloga zakona doprinose poboljšanju stočarske proizvodnje i vode ka većoj stabilnosti i stabilnoj i sigurnoj proizvodnji u stočarstvu. Što se tiče Predloga zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju, isti će omogućiti poštovanje pravila i rokova koji su utvrđeni sporazumima i ostvarenjem cilja, a to je stvaranje pravne osnove za sprovođenje IPARD programa, odnosno povlačenje finansijskih sredstva iz pretpristupnih fondova EU za poljoprivredu i ruralni razvoj. Korišćenjem ovih sredstava svakako će se povećati standard i konkurentnost u oblasti poljoprivrede i ruralnog razvoja, a to znači da će od toga korist imati srpska poljoprivreda, dok će se administracija istovremeno morati unapređivati, odnosno prilagoditi pravilima koja važe u EU. Koristeći ove fondove doprineće se tome da mladi ostaju na selu, a ne da odlaze u inostranstvo. Imajući sve ovo u vidu, u danu za glasanje SNS će podržati oba ova predloga zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić.
Zahvaljujem. Ja sam danas govorio, izneo svoje stavove i mišljenja o Zakonu o poljoprivredi kao i stavove NPS, ali ono što je moj utisak danas je koliki je značaj poljoprivrede, a to se dobro vidi po interesovanju poslanika kojih je danas ovde celog dana bilo između 50, 60 do 70. Pohvaljujem ministra koji je ceo dan bio ovde i samo se bojim da mu ne zameri premijer Vučić jer ste duže od njega sedeli ovde u parlamentu, što znači da ste hteli da saslušate sve diskusije. Međutim problem je što u tim diskusijama niste imali šta pametno čuti, poslanici vladajućih partija su uglavnom govorili o hvalospevima Aleksandra Vučića, govorili o analizi ekspozea, tu je prednjačio gospodi Atlagić koji je najbolje analizirao u više navrata ekspoze Aleksandra Vučića. Voleo bih da mi kaže šta je to zapravo Evropska komisija i šta ona radi, pošto je i o njoj govorio. Što se tiče poljoprivrede, u 630 hiljada gazdinstava radi milion i 450 hiljada ljudi i, i te kako je važna tema i za ovaj parlament i za Srbiju i za sve nas. Dakle, poljoprivrednici rade više i od premijera i više od svih nas i zaslužuju da ih mi ovde poštujemo. Što se tiče ministra, vi ste mi danas rekli da pogledam sajt, ja sam sajt pogledao i na sajtu sam video da je zemlja korisnik geografskog područja Republike Srbije bez Kosova i Metohije. Dakle, da li poljoprivrednici KiM mogu da računaju na IPARD program ili ne, pošto nisu obuhvaćeni ovim programom? Na kraju hoću da kažem da će poslanička grupa SDS-NPS glasati za ovaj predlog zakona zato što on otključava taj problem vezano za IPARD sredstva, nećemo da stopiramo naše poljoprivrednike, a vas držimo za reč da li ćemo u aprilu mesecu dobiti akreditaciju i konačno krenuti sa realizacijom tih sredstava, za razliku od premijera, koji je nekoliko puta već slagao za to? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Boško Obradović, dva minuta 21 sekunda.
Poštovani građani Srbije, evo ja poznati kafanski pevač sa Ibarske magistrale, siledžija koji tuče žene, jedna polupismena bitanga, želeo bih za kraj da kažem nešto u vezi sa onim što vi radite srpskoj poljoprivredi. Od Prote Matije Nenadovića do danas nije bilo veće političke prevare od SNS. Gospodo naprednjaci, red je da vam neko kaže da se evropske integracije ne mogu sipati u traktore i ne mogu zasejavati na srpskim njivama. Postoji jedna dobra narodna poslovica koja oslikava zapravo vašu politiku ulaska Srbije u EU i koja glasi – ne lipši magarče do zelene trave. Dakle, pet godina vaših SNS-ovskih laži i prevara birača Srbije kulminiraju sa ovim vašim zakonskim praznim pričama. Od 2012. godine obećavate građanima Srbije 175 miliona evra iz nekakvih predpristupnih evropskih fondova. Evo, pet godina nema dinara, a kamo li 175 miliona evra iz tih fondova. Sada ste posle pet godina vlasti rešili da nešto uradite po tom pitanju, a opet i za to će vam trebati nekoliko godina, pod uslovom da vam ikad EU akredituje Upravu za agrarna plaćanja. Ono što želim posebno da postavim pitanje, to je vama gospodine ministre postavljeno još svojevremeno od redakcije „Agrobiznis“ magazina i mesecima unazad izbegavate da odgovorite na to pitanje, a to je jedna nova mlečna afera koja danas drma Srbiju, pa sam ja doneo i dokaze u tom pravcu. Evo, ovo je Imlekova „Moja kravica“, lepo je ispisana na ćirilici, lepo piše jedan i po litar mleka. Ovo je hrvatska čuvena kompanija „Dukat“ gde nigde ne piše napred koliko ova boca iznosi, gde treba po pravilniku o deklarisanju hrane da stoji šta oni zapravo prodaju u Srbiji. Ministarstvo trgovine priznaje da oni manipulišu, jer tek iza stoji neto količina od 1.450 mililitara. Vi četiri meseca nećete da odgovorite šta je istina o novoj mlečnoj aferi kompanije „Dukat“ koja zapravo ovde manipuliše na tržištu Srbije. Dakle, to je dokaz kako je hrvatizacija preuzela naše tržište i kako hrvatski tajkuni kupuju, vedre i oblače po Srbiji. Molim vas da konačno dobijemo odgovor na ovu novu mlečnu aferu.
Reč ima narodni poslanik Bojan Torbica.
Poštovani predsedavajući, cenjeni ministre, kolege poslanici, danas smo imali priliku da prisustvujemo raspravi tokom koje su pojedini opozicioni poslanici, naročito onih partija koje su pripadale bivšem režimu, pokušali da nam pokažu koliko su veliki poljoprivredni eksperti i koliko im je odjednom stalo do poljoprivrede i poljoprivrednika, ali jedino što su uspeli jeste da se svi uverimo u ono što odavno znamo, da je uništavanje poljoprivrede, pustošenje i upropaštavanje poljoprivrednih kombinata i očajan položaj poljoprivrednika tokom njihove vladavine bila posledica njihove smišljene i organizovane kriminalne vladavine. Pošto stvarno nisam poljoprivredni stručnjak njihovog kalibra, ja ću ovaj put govoriti malo o predloženom Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o vodama. Vodeni potencijal uz zemljište predstavlja najznačajniji prirodni resurs kojim Srbija kao država raspolaže. Kada pričamo o vodama, moramo napomenuti da, po izveštaju UN, u roku od najdalje dve decenije dve trećine čovečanstva osetiće ozbiljan nedostatak vode. Taj isti izveštaj kaže da u ovom trenutku oko milijardu ljudi nema pristup pijaćoj vodi, da dve i po milijarde nema obezbeđene elementarne sanitarne uslove, a da više od pet miliona ljudi godišnje umre od bolesti koje su uzrokovane zagađenjem vode. Ono što je najstrašnije, to je da oko šest hiljada dece mlađe od pet godina svakog dana u svetu umre upravo od bolesti prouzrokovanih zagađenjem vode. Dakle, svakog dana se u svetu u reke i jezera i druge vodene tokove baci šest miliona tona otpada. Neodgovoran odnos prema ovakvim resursima može da dovede ne samo do ekološke katastrofe, nego do katastrofa velikih razmera koje ugrožavaju opstanak celokupnog čovečanstva. Ono što nam je dala priroda trebali bi da sačuvamo i pravilnim upravljanjem, što kao mogućnost pruža ovaj zakona, i unapredimo. Zdrave i upotrebljive vode biće svakim danom sve manje, pa nije čudo što mnogi smatraju da je 20. vek bio obeležen ratovima za naftu, a da će 21. vek biti obeležen ratovima za vodu. Kakvo je stanje u Republici Srbiji? Dugo je vladala zabluda da je Srbija bogata vodenim resursima. Međutim, prirodni uslovi koji determinišu vodni režim na teritoriji Srbije dosta su nepovoljni, pošto se samo 8% zaliha vode formira na našoj sopstvenoj teritoriji, a kvalitet vode značajno je pogoršan delatnošću čoveka, tako da veliki broj vodotokova i izvorišta u Srbiji ne zadovoljava kriterijume za korišćenje vode. Kada govorimo o Predlogu zakona, posebno moram da pohvalim to što su uočeni brojni nedostaci u primeni aktuelnog Zakona o vodama, koji će ovim predlogom zakona biti ispravljeni. Pre svega što se umesto teritorijalnog upravljanja vodama uvodi upravljanje po slivu, ovim izmenama vodna područja se određuju na osnovu tehničkog argumenta, a on je u ovom slučaju hidrografski sliv i time se afirmiše jedan od osnovnih postulata u vodoprivredi, da je sliv osnovna jedinica za upravljanje. Druga pozitivna novina je to što se Predlogom zakona obezbeđuje transparentnost postupka za davanje u zakup vodnog zemljišta kao dobra od opšteg interesa, pošto će se vodno zemljište u javnoj svojini usvajanjem ovih izmena davati u zakup kroz postupak javnog nadmetanja ili prikupljanja pismenih ponuda putem javnog oglašavanja, iz čega proizilazi da će se za korišćenje vodnog zemljišta u javnoj svojini, umesto naknade za korišćenje koju je utvrđivala Vlada za svaku kalendarsku godinu, plaćati zakupnina koja ne može biti ispod tržišne visine zakupnine. Pošto se javnim vodoprivrednim preduzećima, pored ostalog, daju na upravljanje i vodni objekti za zaštitu od erozije i bujica na slivovima akumulacija kojim upravljaju iz razloga međusobne funkcionalne povezanosti ovih objekata, kao i u praksi pokazane nemogućnosti jedinice lokalne samouprave da upravlja ovim poverenim objektima, te da se prekine dosadašnja loša praksa i odsustvo rezultata u zaštiti od štetnog dejstva erozija i bujica zbog nedostatka kadrovskih i finansijskih kapaciteta jedinica lokalne samouprave, kao i da se ova kompleksna oblast podigne na republički nivo uz učešće svih nadležnih sektora koji će zajednički usaglašenim aktivnostima omogućiti realizaciju izrade karte erozije za teritoriju Republike Srbije, proglašenje erozionih područja, njihovih granica i uslova za korišćenje kao ključnih preduslova za unapređenje ove oblasti. Na kraju, naročito bih pohvalio izmene vezane za vađenje rečnih nanosa sa vodnog zemljišta, pošto smo svedoci da je tokom prethodne dve decenije nekontrolisana eksploatacija šljunka i peska dovela do promena tokova pojedinih reka, spuštanja korita, ugrožavanja mostova, pomora ribe ili poteškoća u vodosnabdevanju, kao i da je na više mesta kopanje uticalo na oštećenje nasipa, što je pogoršalo efekte poplava. Ova oblast, koja je u prošlosti bila izvor mnogih kriminalnih radnji, kako zloupotrebama u okviru dozvoljene eksploatacije, tako i divljom eksploatacijom rečnog nanosa, smatram da će ovim zakonom biti uređena na jedan mnogo kvalitetniji način. Ubeđen sam da će Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o vodama omogućiti mnogo bolje gazdovanje i odnos prema vodama i vodotocima, te će u skladu sa tim poslanička grupa Pokret socijalista, Narodna seljačka stranka, Ujedinjena seljačka stranka u danu za glasanje podržati predlog ovog zakona, kao i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju i Zakon o izmenama i dopuna Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Goran Ješić.
Mislim da sam danas bio dovoljno jasan, Zakon o državnom poljoprivrednom zemljištu je katastrofalan, koruptivan i nije dobar i kolizija je sa svim onim što vi radite sa ovim zakonima. Nema načina da objasnite kako da oduzmete primarnim poljoprivrednim proizvođačima koji su sposobni, a namenili ste sredstva pre svega IPARD ka njima, a ne ka nekim nesposobnim proizvođačima. Što se tiče Zakona o vodama, on je dobar zakon. Podneli smo neke amandmane i nadam se da ćete ih usvojiti. Oni se tiču onoga što znamo o vodama. Mislim da ga treba usvojiti i treba da napravimo taj iskorak i nedostatke rešimo koje smo imali u prošlom zakonu. Zakon o poljoprivredi i ruralnom razvoju otvara vrata evropskih integracija i mogućnost privlačenja para i DS nikada neće biti protiv takvog zakona. Mi možemo da pokušamo da ga popravimo. Naši amandmani su više tehničke vrste, jer mislimo da amandmani koje ste predložili su takvi da ne možemo više da intervenišemo na taj zakon, ali ovo nas zadovoljava. Što se tiče Zakona o podsticajima, za njega ne možemo da glasamo. Nismo ostvarili nivo davanja koji je imala DS u svoje vreme. Znamo da nemate para, ali postoje još neki problemi, a to je doslednost i izvesnost kojim nismo mogli da intervenišemo sa ovim amandmanima, predvidivost u poljoprivredi i to treba pomenuti. Para na kraju ima. Onog trenutka kada zalociramo pare iz fiktivnih gluposti koje investiramo, tipa „Er Srbija“, tipa „Beograd na vodi“, a lociramo ga u zdravstvo, poljoprivredu i obrazovanje, tada ćete imati našu podršku. Za sada ćemo glasati, posle debate, za ova dva zakona, jer mislim da su dobri i mislim da ste dobro odradili svoj posao. Hvala.
Da li još neko od predstavnika, odnosno ovlašćenih predstavnika želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ivana Stojiljković.
Zahvaljujem, predsedavajući. Ja bih za kraj morala da se osvrnem na ovu primedbu da danas nije bilo interesovanja za ove zakone, što svakako da ne stoji. Evo, i u ove kasne sate građani mogu videti da u svakom trenutku poslanika većine ima bar 25 puta više nego poslanika opozicije, što verovatno i pokazuje našu snagu i u sadašnjosti, a u budućnosti i još više. To je što se tiče primedbe da nije postojalo interesovanje. Interesovanje je i te kako, naročito za, kao što sam već rekla, naše prirodne resurse koje mi izuzetno poštujemo i za naše poljoprivrednike, koje i te kako poštujemo. Ono što bih još rekla je da pojedine komentare koje smo isto čuli na kraju u principu ne bih nešto posebno komentarisala jer prosto dođu kao jedna ambalaža, bez suštine i bez sadržaja, i primedba da nismo imali šta danas da čujemo takođe nije tačna. Mnogo se čulo konkretnih stvari, trudili smo se da razgovaramo zaista o predlozima koji su danas na dnevnom redu, a ne da sada širimo temu i da razgovaramo o svemu što bi nam palo na pamet, kao što su neki pokušali. Naravno, ja se nadam da će biti trenutaka i da ćemo uskoro imati na dnevnom redu i zakone pa da opširnije obuhvatimo ovu temu, jer poljoprivreda je zaista nešto čime ćemo se u narednom periodu baviti, naročito što idemo ka otvaranju poglavlja vezanih za ovu oblast. Ono što još želim da pohvalim ovu Vladu jeste da je ova Vlada shvatila da je poljoprivreda u našoj zemlji veoma važna oblast, da se od poljoprivrede ne zarađuje brzo, kao što su to neki mislili koji sada sede sa druge strane. Od poljoprivrede se ne zarađuje brzo, ali to je održiva grana privrede i mi ćemo u nju ulagati, podržavaćemo razvoj, vraćaćemo ljude mlade na selo, davaćemo im podsticaj za to i to je ono što je naš cilj i što je program ove Vlade i mi to i dalje podržavamo. Zato samo napred, sve čestitke i Ministarstvu i Vladi na ovim programima i na ovim predlozima zakona koji će uskoro biti usvojeni i nadamo se uskoro da ćemo imati i novih predloga zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Branislav Nedimović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani poslanici, zahvaljujem se na svim vašim današnjim istupanjima. Ako me dobro vid služi, a mislim da me još uvek služi, imali smo nepunih 12 sati rasprave o ova tri predloga zakona. Zbog javnosti i zbog svih ovde moram još jednom da ukažem da što se tiče podsticaja u poljoprivredi, sredstava u budžetu u 2017. godini će biti, više je obezbeđeno za 3,32 milijarde, u investicije će biti četiri puta više sredstava nego što je bilo u 2016. godini, dakle, negde oko 2,2 milijarde koje su namenjene za povećanje konkurentnosti poljoprivrednih proizvođača. Imamo pojedine kategorije u oblasti stočarstva, gde smo povećali iznose podsticaja, uveli neke nove kategorije, imamo posle nekoliko godina prve izmene Zakona o podsticajima gde uvodimo nove mere, povećavamo podsticaje, ne idemo u suprotnom pravcu, mislim da je to jako važno reći. Posebno bih još jednom apostrofirao mere koje su usmerene na mlade poljoprivredne proizvođače. Mislim da je to mera i odlučnosti ove Vlade da se upusti u borbu sa svim onim problemima koji postoje u devastiranim područjima. Što se tiče IPARD sredstava i procedura, tu je sve rečeno. Mislim da trošiti reči ponovo na to nema ni smisla. Želim još jednu stvar da kažem, da se to podcrta, mi ćemo u aprilu biti spremni da pozovemo reviziju da dođe da nas akredituje. Mislim da je to jako važno reći, da se ne bi stvarala bilo kakva sumnja. Čuli smo već da je u aprilu neko spominjao i konkurse. Ja sam se trudio danas ceo dan da saslušam sve one koji su imali šta da kažu, a imalo se dosta toga čuti i zahvalan sam svima. Što se tiče konkretnog pitanja koje je bilo postavljeno malopre, mi ćemo proveriti sve navode u skladu sa Pravilnikom o deklarisanju i Pravilnikom o kontroli kvaliteta mleka. Samo jedna stvar, jedna ispravka, ne znam da li znate, a trebalo bi da znate, to mleko o kom ste pričali, brend „Dukat“ je u vlasništvu francuske kompanije „Laktalis“, isto kao i „Somboled“ i nema nikakve priče, ne želim ni da komentarišem ono što ste govorili. Želim jednu stvar da vam kažem na kraju, da postoji jasno opredeljenje Vlade Republike Srbije i premijera tokom ekspozea i danas tokom ovih zakona, da poljoprivredu postavimo na jedno od centralnih mesta, a to se videlo i kroz nedavno usvojeni budžet, kroz više sredstava, i to je mera naše opredeljenosti da stvari u poljoprivredi guramo na bolje. Hvala vam puno na današnjoj raspravi. (Boško Obradović, s mesta: Replika. Pedeset grama po svakoj flaši se krade.)
Gospodine Obradoviću, trebalo je da se naučite kada ministar da završnu reč da nema replika. (Boško Obradović, s mesta: Mene pominje i govori…) Nije vas pomenuo ni u jednom trenutku. Zaključujem zajednički načelni pretres. Ovim bismo završili sa današnjim radom. Nastavljamo sutra u 10.00 časova. Zahvaljujem svima na saradnji.