Pitanje je upućeno ministru zdravlja i Ministarstvu zdravlja generalno, a glasi – gde je nestala jedna i po milijarda evra u zdravstvu? Na to ne postoji nikakav odgovor od relevantnih institucija, počevši od Ministarstva zdravlja i Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, pa do ovih tvoraca Nacionalnog zdravstvenog računa. Naime, ministar zdravlja Tomica Milosavljević izjavio je u julu ove godine da je ukupna potrošnja na zdravstvo u Srbiji 8,2% bruto društvenog proizvoda ili 2,4 milijarde evra. To stoji i kao podatak Nacionalnog zdravstvenog računa, koji je dat i Svetskoj zdravstvenoj organizaciji. Direktorka Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje Svetlana Vukajlović nedavno je, pak, objavila tabelu sa ukupnom potrošnjom u zdravstvu nekoliko zemalja, između ostalog i Srbije, a kao izvor podataka navela je Međunarodnu organizaciju za ekonomsku saradnju, prema kojoj Srbija troši svega 6% bruto društvenog proizvoda ili 1,8 milijardi evra. Svetska banka, međutim, u svom izveštaju navodi da Srbija na zdravstvo troši oko 11% BDP, najviše u regionu ili 3,3 milijarde evra. Imajući u vidu da 1% bruto društvenog proizvoda iznosi 300 miliona evra, ispada da se procene čelnika u zdravstvu Srbije međusobno razlikuju za 600 miliona evra, a u odnosu sa Svetskom bankom za 1,2 odnosno 1,5 milijardi evra. Zanimljivo je da je u tabeli, objavljenoj u novinama, direktorka Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje kao izvor navela upravo Međunarodnu organizaciju za ekonomsku saradnju, iako oni nemaju takav podatak za Srbiju. Dokument iz kojeg je navodno uzeta statistika za našu zemlju uopšte ne sadrži podatke za Srbiju. Znači, gde je nestala jedna i po milijarda evra u zdravstvu?
Reč ima Milica Vojić-Marković.
Hvala, gospođo predsednice. Dame i gospodo poslanici, moje pitanje je takođe upućeno gospodinu Tomici Milosavljeviću, ministru zdravlja. U toku proteklog dana dogodile su se dve vrlo značajne stvari, ako ste pratili šta se dešava na ovom polju, koje su vezane za zdravstvo. Prva je da je beogradski sekretar za zdravlje podneo ostavku zbog neslaganja s ministrom Tomicom Milosavljevićem, a u vezi s poznatim aferama vezanim za korupciju u pojedinim beogradskim klinikama. Druga stvar, koja je takođe značajna, koja je znatno promenila sliku i posle koje, naravno, ništa više neće biti isto u ovoj oblasti, jeste to što je u kragujevačkoj Infektivnoj klinici, od posledica i težih komplikacija izazvanih virusom tipa A, meksičkog gripa, umrla gospođa iz Kraljeva (namerno neću reći njeno ime), koja je simptome osetila 29. septembra, a koja je, i pored upozorenja lekara (ponovo to ističem – i pored upozorenja lekara), iz privatnih razloga odbila da se leči. Dakle, neko sa simptomima može da odbije da se leči. To pokazuje da je stanje u zdravstvu vrlo ozbiljno. Ove dve stvari možda na prvi pogled nemaju neku vezu, ali je istina da su i te kako u vezi. Moram da postavim pitanje – koliko srpsko zdravstvo, koje je ogrezlo u aferama i korupciji, a u tim korupcionaškim aferama gospodin ministar i te kako ima mesto, može da odgovori na osnovnu ulogu, a to je zdravlje građana Srbije? U vezi sa ovim što sam konstatovala u drugoj tezi, sa meksičkim gripom, nekoliko stvari srpskoj javnosti očigledno nije jasno i dovoljno poznato. Zbog toga je potrebno da dobijem dodatne informacije. Ministar je najavio da će se uvoziti vakcine protiv meksičkog gripa i dao prioritet koje će osobe primiti ove vakcine. Postoje neka istraživanja koja kažu da osobe koje su redovno vakcinisane čine 2% ukupnog broja obolelih od novog gripa, što kaže da su vakcine zaista potrebne. Ali, mi ne znamo neke osnove stvari. Prvo pitanje je – odakle će ministar uvesti ove vakcine? Dalje, da li ministar može da garantuje pouzdanost ovih vakcina? Jer, moram da komentarišem da je u Nemačkoj upravo otvorena velika javna rasprava o tome koliko su ove vakcine pouzdane, da li ih je potrebno primiti i da li ih je uopšte nužno primati? Treće osnovno pitanje je – da li je Torlak u funkciji i da li će vakcine biti donete iz Torlaka? Ako Torlak nije u funkciji, molim ministra zdravlja da mi odgovori zbog čega nije u funkciji. Konstatacija koja je vrlo važna ovog trenutka u Srbiji jeste da meksički grip nije razlog za paniku, ali jeste razlog za ozbiljnost u poslu i, pre svega, za ozbiljnost ministra zdravlja. Pouzdano mogu da kažem da nisam sigurna da je ministar zdravlja spreman za tu ulogu. Zato ga molim, pošto mi odgovori na ovo pitanje, može i da podnese ostavku.
Reč ima gospodin Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, 20. oktobra 2009. godine u poseti Srbiji bio je predsednik Ruske Federacije gospodin Medvedev. [[Predsednik: Gospodo poslanici, molim samo malo tišine, zaista ne čujem.]] Vlada Republike Srbije potrudila se da ta poseta među građanima Srbije ne bude dočekana onako bi to izgledalo da imamo bolju, patriotskiju, da imamo vladu koja je više okrenuta saradnji sa Ruskom Federacijom od ove. Bilo je to evidentno i na Groblju oslobodilaca Beograda, gde je policija sprečila ljude koji su hteli bar tu da vide predsednika Ruske Federacije da se pojave na udaljenosti od 300 metara od gospodina Medvedeva. Očito je nekome bio cilj da srpski narod, da građani Srbije ne pokažu koliku ljubav osećaju prema Ruskoj Federaciji, pa samim tim i prema predsedniku Medvedevu, koji Rusku Federaciju zastupa. Istovremeno je Vlada Republike Srbije načinila ogroman skandal, a i vi delimično, gospođo Dejanović. Vlada Republike Srbije dozvolila je da predsednik Ruske Federacije i predsednik Srbije stoje mirno, dok državni sekretar u Vladi Republike Srbije potpisuje nekakav sporazum sa jednim od ministara u Vladi Ruske Federacije. Postavljam pitanje gospodinu Cvetkoviću – gde mu je taj ministar Dinkić? Da li je time gospodin Dinkić izrazio svoje neslaganje sa saradnjom sa Ruskom Federacijom, samim tim sebe eliminisao iz Vlade Republike Srbije ili je možda postojao neki drugi razlog zbog koga je Srbija ponižena dozvolivši da državni sekretar potpisuje ugovore pred predsednikom Srbije? Na stranu to, gospođo Dejanović, što ste i vi načinili grubu grešku i svoja lična osećanja predstavili kao važnija od situacije u kojoj ste se nalazili, pa ste, potpisavši sporazum sa predstavnikom Ruske Dume, poljubili predsednika Srbije. Zaista mi je to ličilo na potez čoveka koji ne zna šta je politika, koji ne zna šta je Srbija, koji ne zna gde mu je mesto. Što bar ne poljubiste i ruskog predsednika? Obojica su stajala tu. Ili, zašto da ljubite predsednika Srbije, kada vi, kao predsednik Narodne skupštine, potpisujete sporazum sa Ruskom Dumom? Da Srbija ima boljeg predsednika i bolju vladu, pred ovom skupštinom je, u momentu kada joj se obraćao gospodin Medvedev, trebalo da bude bar 100.000 građana Srbije. I bilo bi da niste sprečili građane Srbije da bar vide predsednika Ruske Federacije. Samo da vas informišem koliko je to sve izgledalo besmisleno, ta tobožnja briga za predsednika Medvedeva i iznošenje stepena njegove ugroženosti u Beogradu. Posle akademije u Sava centru, po odlasku svih vas koji ste pod pratnjom policije došli i otišli sa te akademije, još deset minuta niko od nas pešaka nije mogao da prođe nijednom ulicom na Novom Beogradu sve dok neki glavonja iz helikoptera policije nije odlučio da je sve bezbedno. Dakle, gospođo Đukić-Dejanović, i vi ste učestvovali u pokušajima Vlade Republike Srbije da se minimizira odnos građana Srbije prema Ruskoj Federaciji i da ta poseta liči negde na posetu potpredsednika SAD, koji je došao na način na koji oni dolaze i otišao na način na koji oni odlaze. Izražavam veliko nezadovoljstvo i smatram da svi vi koji ste u vladajućoj koaliciji niste bili dostojni velikog trenutka u kome se Srbija 20. oktobra nalazila.
Gospodine Nikoliću, zvanična ocena predsednika Medvedeva i njegove impresije su više nego povoljne, za razliku od ovde izrečenih vaših ocena. Drugo, taj poljubac o kome ste govorili, nije bio jedini. Tom prilikom su svi oni koji su imali veći stepen prisnosti, imali potrebu da to i izraze na odgovarajući način. Meni je zaista prisnija relacija sa predsednikom naše države, a vrlo uvažavam predsednika Medvedeva. Na kraju, htela bih da zahvalim poslanicima za više nego dostojanstvenu atmosferu u kojoj smo saslušali poruku predsednika Medvedeva. Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo pitanje ću uputiti Ministarstvu prosvete – šta će preduzeti povodom konkursa koji je izašao 30. septembra od strane Ajzak fonda, pod nazivom "Saznajte šta je NATO u Pragu i Briselu"? Konkurs je raspisan za desetoro srednjoškolaca iz cele Srbije, da provedu dva dana u Briselu i tri dana u Pragu kako bi se upoznali sa NATO i programom Partnerstvo za mir, čija je članica i Republika Srbija. Tom prilikom će im biti prezentovani svi detalji i razlozi zbog kojih je Češka Republika želela da se pridruži NATO-u, prava i obaveze članova, kao i razlozi zbog čega bi Srbija trebalo da učestvuje u NATO. Postavlja se pitanje da li je moguće da se ovako nešto dešava u Srbiji. Jedna fondacija, a objasniću vam posle ko su ti ljudi koji stoje iza nje, praktično kupuje duše naših najmlađih ljudi, srednjoškolaca, i pokušava da od njih stvori iste one koji se nalaze i u Ajzak fondu. Praktično, da ima ljude koje će, kada budu završili određene škole, doći u situaciju da lobiraju i da oni budu predstavnici NATO-a u Srbiji. A Ministarstvo prosvete ćuti. Da li Ministarstvo prosvete ima taj program šta će videti oni prilikom posete NATO-u? Da li će možda videti sve one snimke iz 1999. godine, raketiranje mosta u Grdelici, raketiranje izbegličkih kolona, ubistvo male Milice Rakić, rušenje bolnica, mostova, zgrada, razaranje Srbije? Da li će to naši srednjoškolci videti u Briselu i da li će im objasniti da je to bila samo kolateralna šteta, kako nas je svojevremeno Džejmi Šejn, portparol NATO-a, obaveštavao u vreme bombardovanja SRJ? Ovako nešto apsolutno mora da se spreči. Ministarstvo prosvete mora da reaguje i da vodi računa o tome gde naši učenici mogu da idu i u koje institucije treba da idu. Šta je Ajzak fond? Kažu da je to nezavisan, neprofitni i nevladin trust mozgova, registrovan kao fond sa sedištem u Beogradu, a služi za unapređivanje evropske i evroatlantske integracije u Srbiji. Ciljevi su, daću vam samo jedan, za koji mislim da je najvažniji - da doprinese transformaciji srpskog društva na njegovom putu ka integraciji u Evropu, EU i NATO. Ali, dame i gospodo, Narodna skupština je donela odluku da Srbija bude neutralna zemlja. Kako neko može da radi protiv takve odluke? Kada se sve pogleda, šta radi Ajzak fond, suštinski se dolazi do jednostavnog zaključka, da se radi o svojevrsnoj agenturi i lobističkom centru NATO-a, čije su osnovne aktivnosti praćenje rusko-srpskih odnosa i minimiziranje istih. Kada se pogleda ko su oni koji vode ovaj fond, onda ni najmanje ne čudi zbog čega se oni bave ovim poslom. Pavle Janković, predsednik Ajzak fonda, bio je pre osnivanja fonda na funkciji pomoćnika ministra za politiku odbrane, u vreme ministra Davinića. Sećate se onih brojnih afera - "Pancir", "Satelit" itd. Inače, poznat je po tome što su ga, dok je bio na radu u australijskoj ambasadi, izbacili iz australijske ambasade jer su došli do nepobitnog zaključka da je britanski špijun.
Prošlo je pet minuta. Zahvaljujem. Gospođa Suzana Grubješić ima reč.
Malo mi je žao što sada gospodin Nikolić nije tu. Svašta je izrekao i otišao. Zaista ne sumnjam u to da...
Izvinite, imate pravo da tražite objašnjenje ili obaveštenje na osnovu člana 235. Nema replike, ako ste na to mislili.
Da, htela sam da repliciram.
Ne, ne možete. Zahvaljujem. Gospodin Kenan Hajdarević ima reč. Izvolite.
Poštovano predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, danas se navršava punih 17 godina od strašnog zločina u selu Mioče, kada je oteto i ubijeno 17 državljana Republike Srbije, građana Sjeverina i opštine Priboj. Svaka od ovih 17 godina protekla je u velikoj patnji porodica, najbližih i sugrađana nastradalih. Međutim, nesumnjivo je da nismo uradili sve što smo mogli. U dugom sudskom procesu osuđeni su samo neki za ovaj strašan zločin, dok su oni najodgovorniji i organizatori ostali van domašaja pravde. Tražim od Vlade Republike Srbije, odnosno od MUP, Ministarstva pravde, Ministarstva za ljudska i manjinska prava da nam dostave odgovore na pitanja – šta su učinili da ispune svoje zakonske obaveze i pruže adekvatnu naknadu porodicama nastradalih? Prema toj patnji i bolu, ali i prema gradu, opštini i zemlji u kojoj živimo imamo veliku obavezu da konačno razjasnimo sve okolnosti ovog zločinačkog dela i pronađemo odgovore. Ova obaveza je veća od grupe građana, naroda ili političke stranke. Zato očekujem od nadležnih državnih organa da nam dostave ove odgovore.
Zahvaljujem, gospodine Hajdareviću. Gospođa Grubješić ipak traži objašnjenje i obaveštenje.
Tražim objašnjenje ili obaveštenje, šta god, od nekoga ko je pravio protokol za Svečanu akademiju u Sava centru. Ne znam kako, ali svi poslanici nisu sedeli na balkonu. Neki poslanici su uspeli da siđu dole, pa je, između ostalog, i Tomislav Nikolić sedeo u četvrtom redu. Da li smo mi koji smo ostali na balkonu poslanici drugog reda, a neki su imali privilegiju da posmatraju i predsednika Medvedeva i predsednika Tadića iz četvrtog reda?
Skupštinski protokol nije bio zadužen za to i ne može dati odgovor, ali će pitanje biti prosleđeno. Gospodin Vladan Batić ima reč.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, naravno da je poseta predsednika Ruske Federacije izuzetno značajna. Naravno da je uvek dobro imati podršku neke velike sile, koja nam je manje-više u prošlosti nedostajala. Naravno da su dobri nagoveštaji intenzivne ekonomske saradnje. I naravno da mi u svemu preterujemo. Da li je ta poseta istorijska, videćemo kad prođe probu vremena. Zavisi od efekata onoga što je najavljeno. Zato bih od nadležnih ministara - za energetiku, finansije i pravdu tražio objašnjenje povodom nekih pitanja koja su refleksi posete predsednika Medvedeva, uz napomenu da se ona može tretirati kao prva poseta samostalnoj Srbiji. Septembra 2001. godine u Beogradu je u poseti premijeru Đinđiću i predsedniku Koštunici, a i sam sam imao čast da tim razgovorima prisustvujem, bio Vladimir Putin. Priznaćete da je on ipak prva figura Ruske Federacije, bez obzira na nominalne nazive pojedinih funkcija koje neki ljudi obavljaju. Moja pitanja su sledeća. Šta će biti sa gasovodom Južni tok, da li će biti izgrađen i kada će biti izgrađen? Pošto stručnjaci kažu da od tog posla nema ništa, jer on u situaciji svetske ekonomske krize košta 25 milijardi evra, da čitav "Gasprom" danas toliko ne vredi i da je to sve na dugom štapu i kanapu. Da, vrednost "Gasproma" je danas oko 20 milijardi evra. Dalje, da li će cena gasa za građane Srbije, jer je zimska, odnosno grejna sezona na pragu, ove godine biti bar na nivou koji plaćaju građani susednih zemalja, jer je prošle godine bio skuplji za građane Srbije. To su konkretne stvari i konkretna pitanja. Treće, pod kojim uslovima je dobijen kredit? On je neprestano pominjan kao pomoć, a kredit je jedan komercijalni posao, koji podrazumeva određene uslove, pa bi bilo dobro da građani Srbije znaju pod kojim uslovima je taj kredit dobijen. Dalje, kako će to Ruska Federacija da nas zaštiti kada je sudbina KiM u pitanju, uz podsećanje da je ruski kontingent u sastavu KFOR prvi napustio Kosovo? Ne znam kako se to onda brani Kosovo - u naše ime ili u ime ''velike Rusije''? Da li će i kada biti izručeni ljudi koji se nalaze na Interpolovim poternicama, a u Rusiji dobijaju azil, što je, priznaćete, neprimereno sa pozicija i unutrašnjeg i međunarodnog prava? Kada dobijemo odgovore na ta konkretna pitanja, onda će možda ta poseta moći da se okvalifikuje kao istorijska, a ne da unapred neke stvari proglašavamo istorijskim. Ponavljam, uz činjenicu da je i sama poseta zaista dobra i značajna, jer je u pitanju predsednik jedne velike svetske sile.
Zahvaljujem. Gospodin Saša Dujović ima reč.
Pitanje je za Komisiju za sukcesiju Vlade Republike Srbije. Radi se o državljanima Republike Srbije i našim sugrađanima koji su u statusu penzionisanih vojnih lica čija je imovina ostala na prostorima bivših republika Jugoslavije. Radi se o oko tri i po hiljade oficira i podoficira koji su otkupili svoje stanove u vreme službovanja u bivšim republikama SFRJ i kojima su ti stanovi oduzeti. Da li je predmet sukcesije između sada već nezavisnih država sa prostora bivše Jugoslavije i povraćaj tih stanova, odnosno imovine tih naših sugrađana? Ujedno, kako bi oni mogli da rešavaju svoj problem, jer danas zaista žive u neprimernim uslovima?
Zahvaljujem. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo rad. Obaveštavam vas da su sprečeni sednici da prisustvuju narodni poslanici Nikola Lazić i Nikola Krpić. Obaveštavam vas da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da sednici, pored predstavnika predlagača, prisustvuju i prim. dr Predrag Tojić i Miodrag Jakšić, državni sekretar u Ministarstvu za dijasporu, Aleksandra Kojić, sekretar Ministarstva za dijasporu, Đorđe Prstojević i Vukman Krivokuća, pomoćnici ministra za dijasporu. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O DIJASPORI I SRBIMA U REGIONU (pojedinosti) Podsećam da smo juče prekinuli rad u toku pretresa o amandmanu koji su na naslov iznad člana 3. i član 3. podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić i Željko Tomić, da je u pretresu učestvovala narodni poslanik Milica Vojić-Marković, predstavnik podnosioca amandmana, kao i da se za reč, po Poslovniku, javio narodni poslanik Mirko Čikiriz. Da li je on tu? Nije. Ministar je u zgradi. Upravo dolazi, krenuo je ka nama. Gospodin Zoran Nikolić ima reč, po Poslovniku. Izvolite.
Znate šta, vrlo je važno gde je ministar. Ako ministar sad uđe, onda možemo da nastavimo rad. Da li je on u zgradi, to apsolutno ništa ne znači. Pošto je ministar ušao, stekli su se uslovi da nastavimo sa radom i ja vam zahvaljujem.
Dobar dan. Znali smo da je ministar na deset metara od naših vrata i da imamo uslova za rad. Inače bih napravila malu pauzu, da je bilo potrebno. Na naziv glave II. iznad člana 4. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li želite reč? (Da.) Izvolite, gospodine Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, podneo sam amandman u ime SRS na naziv glave II. iznad člana 4. i predložio da glava nosi naziv ''Očuvanje, jačanje i ostvarivanje veza Republike Srbije i dijaspore, kao i Republike Srbije i Srba u regionu''. Ono što je bitno naglasiti jeste da je za stvarnu, ozbiljnu pomoć dijaspori i Srbima u regionu neophodno obezbediti finansijska sredstva. O tome koja su to finansijska sredstva moramo razgovarati prevashodno ovde i da vidimo na koji način se ona implementiraju u određene planove i programe rada određenih državnih institucija. Naime, u budžetu Republike Srbije više državnih organa dobija, po raznim osnovama, novčana sredstva za određene poslove koji se odnose na saradnju sa Srbima u dijaspori i Srbima u regionu. Najveća i najznačajnija sredstva dobija Ministarstvo za dijasporu. Ona jesu mala, to smo već konstatovali, ali unutar ovih sredstava Ministarstvo za dijasporu mora naći načina i mogućnosti da pomogne kroz razne vidove kulturne, sportske i svake druge saradnje. Ministarstvo kulture takođe dobija sredstva i obavlja određene poslove u saradnji sa dijasporom. Ukazaću na, po mom i po stavu SRS, nenamensko korišćenje sredstava. Više puta smo prigovarali i iznosili određene činjenice vezane za to. Radi se o sredstvima Komesarijata za izbeglice, koji nema legitimitet da obavlja ovaj vid saradnje, kao što to obavlja Ministarstvo spoljnih poslova, Ministarstvo za dijasporu, Ministarstvo kulture. Pre svega, nijedan zakon mu to ne omogućava. Radi se o sredstvima koja se dodeljuju udruženjima građana Krajišnika za određene aktivnosti u državama u okruženju. Navešću konkretan primer, iz ove godine, kada je na izbore u Hrvatskoj otišlo oko četiri i po hiljade Srba. O tome sam postavio i poslaničko pitanje: Na temelju čije odluke se sprovode ove aktivnosti, tj. odlazak na izbore u Hrvatsku? Iz kojih budžetskih sredstava su plaćene ove aktivnosti? Koliko je autobusa angažovano za odlazak na izbore u Republiku Hrvatsku? Koliko je izbeglica otišlo na izbore? Na temelju kog zakonskog propisa su obezbeđena sredstva za ove namene i sa koje ekonomske klasifikacije su plaćeni troškovi državnih organa koji su učestvovali u aktivnostima pozivanja i odvođenja izbeglica na izbore? Koja inspekcija je izvršila kontrolu utrošenih sredstava? Da li republička budžetska inspekcija vrši kontrolu namenske upotrebe ovih sredstava? Koji drugi državni organi su bili donatori navedenih aktivnosti i sa koliko sredstava? Vlada je dala odgovor na ovo poslaničko pitanje. Pročitaću samo nekoliko rečenica iz tog odgovora: „Lokalni izbori u Republici Hrvatskoj održani su 7. maja 2009. godine. Predstavnici Koalicije udruženja izbeglica u Republici Srbiji i Asocijacije izbegličkih udruženja zatražili su da se pruži pomoć državljanima Republike Hrvatske koji su kao izbeglice došli u Republiku Srbiju, a žele da iskoriste jedno od svojih osnovnih prava, odnosno pravo glasa.“ Ovo moramo komentarisati. Znači, inicijativa je krenula od, kako stoji ovde u odgovoru, predstavnika Koalicije i Asocijacije udruženja izbeglica u Republici Srbiji. Postavljam pitanje ministru i Vladi – da li mi imamo dugoročnu strategiju prema izbegličkom korpusu i znamo li šta ćemo učiniti sa izbeglicama? Nemamo. To se jasno vidi iz ovog odgovora. Inicijativu su podnela udruženja. Pa, ne može inicijativu podnositi udruženje, posebno ne udruženje izbeglica. Zašto? Zato što to mora biti dugoročna politika ove države, zato što se radi o populacionoj grupi od 500-600 hiljada izbeglica koji i dan-danas imaju status izbeglice, bez obzira što su integrisani i dobili pravne propise. Moram vas upozoriti na Međunarodnu konvenciju o izbeglicama iz 1949. godine, koja jasno definiše status izbeglice. Znači, dok se izbeglica ne vrati u svoju matičnu državu, on je izbeglica. Ovde smo napravili jednu kombinaciju integracije i mogućeg povratka, ali u osnovi - on je izbeglica. Ova država je prepustila udruženjima da vode tu politiku. I šta dobijamo? Da određeni lobistički krugovi u tim udruženjima izvrše pritisak na određene državne organe, u ovom slučaju Komesarijat za izbeglice, i onda sprovodimo određene aktivnosti. Nema nadležnosti državnih organa i mi ne znamo šta u toj situaciji činiti. Zato sam i postavio poslaničko pitanje koja je strategija. Zašto mi idemo tamo na izbore? To mora biti jasna državna strategija. Iza svega toga mora stajati država i ona mora obezbediti sredstva za odlazak tamo. U odgovoru dalje navodite: ''S obzirom da nisu obezbeđena budžetska sredstva...'' Nismo planirali sredstva, nema dugoročne strategije, nemamo osmišljenu politiku. Onda se javi inicijativa izbegličkih udruženja i šta onda učiniti? Onda se opredelimo da ipak pomognemo izbeglicama, da im obezbedimo sredstva. Kako im obezbediti sredstva? Ajmo preko Vlade, iz sredstava koja nisu predviđena (kako stoji u odgovoru), nego se onda nađe način da se ta sredstva nađu u tekućoj budžetskoj rezervi i onda, opet na inicijativu udruženja izbeglica, prema njihovom programu. A koji je njihov program? Obezbediti sredstva za put. Tu država napravi više grešaka, više zakonskih propisa se prekrši da bi im se izašlo u susret, jer nemamo dugoročnu strategiju. Kaže: „S obzirom da nisu obezbeđena budžetska sredstva, sredstva su obezbeđena iz tekuće budžetske rezerve za 2009. godinu, u ukupnom iznosu od 20 miliona dinara.“ U obrazloženju se kaže da su ta sredstva podeljena na sledeći način - usluge po ugovoru u iznosu od pet miliona dinara, dotacije nevladinim organizacijama u iznosu od 15 miliona dinara. Bez konkursa i bez javne nabavke se prebace sredstva. To ne možete, to je direktno kršenje Zakona o budžetskom sistemu. Vi na ovaj način pomažete izbegličkim udruženjima, ali je to van zakonskih okvira. To se radi u ime Vlade i Komesarijata za izbeglice. Direktno kršite odredbe Zakona o budžetskom sistemu. Nijedan dinar od direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava ne može se potrošiti bez javne nabavke u namene kao što je ova. To ste radili i 2005. godine, kada je tako potrošeno deset miliona dinara, 2006. godine osam miliona dinara, 2007. godine četiri miliona dinara, 2008. godine 12 miliona dinara, ove godine 15 miliona dinara, ali moguće je da će opet neka aktivnost biti do kraja godine, pa će se ta sredstva podeliti. To je nenamensko korišćenje sredstava, ne možete to činiti. Ne može se nijedan dinar iz budžeta i od budžetskih korisnika podeliti bez javne nabavke, bez tendera. U konkretnom slučaju, svaka od ovih organizacija koja je dobila sredstva angažovala je određeni broj autobusa. Za Benkovac je to, recimo, koštalo 88.000, drugi su ih angažovali za 112.000, treći za 115.000. Ne može to tako. Zato sam insistirao ovde, znajući za ove zloupotrebe i od ranije, da vidim da li republička budžetska inspekcija ili neka druga inspekcija vrši kontrolu namenskog korišćenja ovih sredstava. Niko to ne kontroliše. Svestan je i Komesarijat za izbeglice, svesna je i Vlada da je to direktno kršenje zakonskih propisa, ali i dalje teramo. Zato pozivam ministra. Vi imate tu nadležnost. Ne može niko ići neorganizirano u neku stranu zemlju na izbore, bez obzira što se radi o vitalnom interesu srpskog naroda da se učestvuje itd. Ovo je neorganizovano, ovo je nenamensko korišćenje sredstava, ovo su zloupotrebe i vi direktno učestvujete u tome. Pozivam aktuelnu vlast da prestane sa ovim. Nadalje, namensko korišćenje ovih sredstava je zadaća države. Svaki dinar u državi kada se potroši, mora se znati u koju namenu se potrošio. Vi na ovaj način pomažete svoje ljubimce, svoje lobiste, koji vam omogućavaju određene stvari na terenu, ali to ne može, to je zloupotreba prava. Iskoristio sam vreme poslaničke grupe.
Zahvaljujem. Gospodin ministar ima reč.
Samo javnosti radi da kažem, uvažavajući sve ovo o čemu ste govorili. Aktivnosti o kojima ste govorili nisu u nadležnosti Ministarstva za dijasporu, te u tom kontekstu ne mogu da odgovorim na ovo pitanje.
Reč ima gospodin Janko Veselinović.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, gospodin Buha je otvorio temu poslednjih lokalnih izbora u Republici Hrvatskoj postavljanjem pitanja zbog čega je država Srbija pomogla Srbima izbeglim iz Hrvatske da se prevezu u Republiku Hrvatsku i glasaju na tim izborima, koji su održani u maju ove godine. I sam gospodin Buha je rekao, takav odgovor je i dobio od Ministarstva, da su inicijativu za odlazak na izbore dala izbeglička udruženja. Podsetio bih da je to preko stotinu udruženja izbeglica iz Hrvatske, i to obe velike grupe udruženja - i Asocijacija i Koalicija. Dakle, bila je jednodušna ocena da na te izbore treba izaći. Zašto? Pre svega zbog toga što su to lokalni izbori i što su ti ljudi, koji su izbegli sa tog prostora, shvatili da je, kroz izbor lokalnog rukovodstva, u kojem se, da podsetim, vrlo često dešavaju opstrukcije kada je u pitanju ostvarivanje osnovnih i elementarnih ljudskih prava, veoma bitno i značajno ko će sedeti u lokalnom parlamentu u Benkovcu, Kninu, Gračacu, Donjem Lapcu itd., da ne nabrajam. Znači da su oni procenili da na te izbore treba da izađu i da izaberu svoje predstavnike tamo. Jedna odgovorna država, kakva je Srbija, konačno je čula glas tih udruženja, tih izbeglih ljudi, i na najlegalniji mogući način pomogla da oni izađu na te izbore. Preko 90% sredstava o kojima vi govorite utrošeno je za plaćanje autobuskog prevoza. Da podsetim, taj prevoz je realizovala kompanija „Lasta“. Dakle, nije tu bilo mogućnosti da, kroz ono što ste pominjali, prevoz od strane nekih privatnih kompanija i neidentifikovanih prevoznika, bude nekih mahinacija. Koliko znam, ponuda preduzeća „Lasta“ je bila više nego korektna i oni su na taj način dali svoju podršku toj akciji. Da podsetim da su medijsku podršku toj akciji, na zahtev izbegličkih udruženja, dale i medijske kuće kao što su RTS, TV Vojvodina i sve druge, gde su pozivale ljude preko izbegličkih udruženja da izađu na te izbore. Još da kažem da na te izbore nije izašlo samo četiri-pet hiljada ljudi, kao što vi kažete, koji su se prevezli o državnom trošku, već je na izbore izašlo i negde oko 10.000 izbeglih Srba koji žive u Srbiji, ali su se oni prevezli o svom trošku. Ljudi koji su imali mogućnosti, odlučili su da na taj način iskoriste svoje biračko pravo. Na taj način oni su pomogli sebi i ljudima koji žele da se vrate ili koji žele da ostvare neka svoja imovinska, statusna i druga prava (vrlo dobro znate koja su to sve prava koja su Srbima oduzeta u Hrvatskoj). Što je najvažnije, oni su na taj način pomogli ljudima koji dole žive da izaberu vlast, tako da posle ovih izbora u Republici Hrvatskoj u 14 opština i gradova u Hrvatskoj Srbi imaju apsolutnu vlast u smislu da sami mogu da obrazuju uprave u gradovima, opštinama, da izaberu gradonačelnike. Podsećam da su se ove godine gradonačelnici birali neposredno. Očekivao sam, na neki način, ako se već otvorilo ovo pitanje po temi Zakona o dijaspori i Srbima u regionu, da i vi podržite ovu, prvi put transparentno organizovanu, akciju u ostvarivanju osnovnog i elementarnog ljudskog prava, prava na glas. Ako ne možemo dovoljno finansijski da pomognemo izbegle Srbe iz Hrvatske, ne možemo svakome da rešimo pitanje krova nad glavom i neka druga pitanja, kao što je zaposlenje, možemo toliko da učinimo da im omogućimo da ostvare elementarno pravo – pravo da glasaju na izborima u zemlji za koju imaju interes, jer su oni otuda potekli i ostvaruju brojna prava tamo. Za koga će oni glasati, to je bilo njihovo pravo. Niko im nije sugerisao u tom smislu. Na kraju krajeva, oni su dovoljno svesni. Mislim da se država Srbija u nekim ranijim periodima i previše mešala u to pitanje. Oni sada mogu da razmisle svojom glavom i znaju za koga treba da glasaju da bi on štitio njihove interese. Ovo je vrlo teško i bolno pitanje i mislim da na ovom planu treba svi da radimo jedinstveno i da ne uključujemo previše neke stranačke interese. Ovo pitanje jeste jedno od krucijalnih pitanja i jedno od prioriteta države Srbije da zaštiti Srbe koji žive van granica Srbije, a posebno se to odnosi na Republiku Hrvatsku, u kojoj su, nažalost, brojna prava Srbima još nedostupna.
Gospodin Martinović i gospodin Buha, u okviru vremena poslaničke grupe, pošto nema elemenata za repliku. Gospodine Martinoviću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam mislio da se javljam po ovom amandmanu, ali evo, zaintrigiran sam ovom diskusijom gospodina Janka Veselinovića. Gospodine Veselinoviću, moguće je da ste vi dobronameran čovek, ali očigledno nemate tačne informacije o tome šta se dešavalo na poslednjim lokalnim izborima u Hrvatskoj. Vi ste pomenuli da postoji preko stotinu izbegličkih udruženja. Kažite nam samo koliko svako od tih udruženja ima članova. Ima jako mali broj članova. Ne može svako udruženje da bude na podjednak način legitimno pred državnim organima Republike Srbije - udruženje koje ima pet članova sa sve predsednikom i njegovom suprugom i ono udruženje koje broji više hiljada članova. Drugo, apsolutno je netačno da su Srbi mogli slobodno da glasaju na lokalnim izborima u Hrvatskoj. Nisu. Pre nego što je autobus sa Srbima došao u grad u kojem treba da glasaju, u autobus su ulazili aktivisti političkih stranaka, predstavnici državnih organa Hrvatske, i onako polupreplašenim Srbima izdavali naloge za koga da glasaju. Sramota je, gospodine Veselinoviću, da je država Srbija pomagala odlazak Srba na lokalne izbore u Hrvatsku, a onda su tamo glasali za kandidate HDZ-a, koja ih je proterala u periodu od 1991. do 1995. godine sa njihovih vekovnih ognjišta. A onda kažete – pa, eto, ti lokalni izbori su omogućili da Srbi u Hrvatskoj zaštite svoja prava. Ko? HDZ da im štiti prava? Ona ista stranka koja ih je proterala. Dakle, desila se jedna neviđena manipulacija sa Srbima, i umesto da država Srbija i nadležna ministarstva skrenu pažnju Srbima šta ih očekuje u Hrvatskoj, vi organizovano šaljete proterane Srbe, ne samo iz Hrvatske nego i iz Republike Srpske Krajine, da glasaju za kandidate stranke koja je počinila genocid, odnosno nastavila sa genocidnom politikom ustaškog režima iz Drugog svetskog rata. Ako je to način da se zaštite prava Srba u Hrvatskoj, onda vas molim, nemojte više da ih štitite, jer je HDZ poslednja stranka na ovom svetu koja može da učini nešto za proterane Srbe.
Gospodin Milorad Buha ima reč.
Kada govorimo o odlasku na izbore u Hrvatsku, ministar reče da se ograđuje od svega, da on nije učestvovao u ovim aktivnostima oko podele sredstava. Ministre, morate učestvovati, imate zakonska ovlašćenja. Niko drugi, shodno zakonskim propisima Republike Srbije, nema ta prava, samo vi. Ali, nažalost, nemamo dugoročnu strategiju šta i na koji način učiniti, vezano konkretno za izbore u Hrvatskoj. Zašto idemo tamo? Ko to organizuje? Iz kojih sredstava se elementiraju svi troškovi zbog odlaska i pripreme itd.? Nemamo sve to. Zato ova aktivnost na koju ukazujem jasno govori o nemaru prema izbeglicama. Nemar polazi od državnih organa, jer državni organi nemaju strategiju. Da imaju strategiju, oni bi planirali – izbori su 2008. godine u Hrvatskoj, znači moramo obezbediti određena sredstva. Ko dobija sredstva? Dobija Ministarstvo za dijasporu, a ne Komesarijat za izbeglice. Komesarijat za izbeglice nema veze s ovim. Međutim, kada nas lobistički krugovi u udruženjima stisnu sa određenim svojim zahtevima i ličnim interesima, onda Vlada izađe u susret, iz tekuće rezerve, nenamenski, ajmo gurnuti određena sredstva. Koliko je to? Toliko. To mora biti planirano u prethodnoj godini da bi ušlo u budžet, da bude javna nabavka za sve troškove koji se plaćaju po tome osnovu i da to ozakonimo. Ovako nije ozakonjeno. To smo govorili 2005, 2006. godine i dan-danas govorimo, tako ćete to raditi i iduće godine. Kakva je naša strategija prilikom izbora u Hrvatskoj, to mora biti državni zadatak prema izbegličkom korpusu. Da li ga imamo? Nemamo. Ljude pokupimo, strpamo u autobuse i onda zloupotrebljavamo. Svako gleda sebe u svom kraju, u svom selu, u svom mestu, u svojoj opštini, i onda kaže – bolje nam je tamo sa Hrvatima, ovaj iz HDZ-a više će pomoći nego Srbin itd. Takvih stvari je bilo. To znamo mi, koji učestvujemo u političkom životu i, sa svim drugim izbeglicama, znamo šta su oni doživljavali tamo. Konkretno u Kninu zaokružimo i prihvatimo gradonačelnicu koja je iz HDZ-a zato što će nam više pomoći i imaćemo do gradonačelnika jednog Srbina, a preko njega ćemo mi ... To su činjenice i od toga ne možemo bežati. Samo zato što nemamo strategiju, ne znamo šta ćemo sa njima, a ne smemo se zameriti Hrvatima, jer će to ugroziti i njihove napore za ulazak u EU i naše. Narušićemo regionalnu saradnju, a to je bitan, najbitniji uslov ulaska i jedne i druge države u EU.
Gospodin Janko Veselinović ima reč.
Samo da kažem nekoliko činjenica koje su bitne da razjasnimo pojedina pitanja vezana za to ko je pozvao Srbe da izađu na izbore i glasaju na lokalnim izborima u Hrvatskoj. Pozvala su ih sva relevantna udruženja koja ih predstavljaju, preko stotinu udruženja. Među njima su i ona sa većim i sa manjim brojem članova, ali među tih sto udruženja su sva relevantna udruženja koja predstavljaju Srbe iz Hrvatske. Toliko o tome ko je stao iza toga. I nijedan drugi stav o relevantnim udruženjima se u štampi, u medijima nije pojavio pre održavanja tih izbora. Ko je ulazio u te autobuse i delio propagandni materijal, nisam siguran, ali sam siguran da Srbi iz Hrvatske nisu išli da na tim izborima glasaju za HDZ i jako vređate ljude koji su, slažem se sa vama, možda najveće posledice trpeli zbog režima HDZ. Ali, u ovih 14 opština, u koje su oni išli da glasaju, nije na vlasti HDZ, nego neke srpske stranke, gospodine Martinoviću. Na kraju bih rekao nešto što vi najbolje znate. Srbi iz Hrvatske su vam zahvalili na dosadašnjoj zaštiti njihovih interesa na način da i u mestima gde oni čine gotovo 100% broj birača za vas glasaju toliko da ste jedva prešli cenzus, dok DS, koji se zadnjih godina, koliko učestvuje u vlasti, založio za rešavanje pitanja Srba iz Hrvatske, pobeđuje u tim mestima, gospodine Martinoviću. Pa, uzmite i zadnji primer Vrbasa.
Gospodin Aleksandar Martinović.
Gospodine Veselinoviću, kako DS pobeđuje na izborima u Vrbasu i na drugim lokalnim izborima, možete da pitate vaše stranačke aktiviste u tim opštinama. Kamioni, buldožeri, paketi, gotov novac - to je način na koji vi pobeđujete na lokalnim izborima. Da vam nema državnog budžeta, da vam nema budžeta AP Vojvodine, da vam na raspolaganju nije taj famozni Fond za kapitalna ulaganja AP Vojvodine, pitanje je da li biste vi igde pobedili. Nemojte da manipulišete tim narodom. Vi sada delite po Vojvodini građevinski materijal na tako bezočan način da to zaista prevazilazi svaku moguću meru. Izbeglica koja ima dete bolesno od astme ne može da dobije građevinski materijal da započne gradnju, a neko ko ima dve kuće dobija građevinski materijal da ugradi italijansku keramiku. I kažete da je to pošteno. U svakoj opštini ste našli, pored toliko stotina i hiljada izbeglica, da delite građevinski materijal u toj meri da može da ga dobije svega šestoro ljudi. Onda se stvara zla krv među tim ljudima i onda ljudi koji nemaju ništa jedni druge mrze. Eto kako vi pobeđujete na izborima. Izbori, gospodine Veselinoviću, u Srbiji više nisu utakmica političke stranke sa političkom strankom. Ovo više nije utakmica programa i ideologije. Ovo je utakmica stranaka koje nisu na vlasti sa državnom, ekonomskom i finansijskom mašinerijom. Ako igde u EU, u civilizovanom i demokratskom svetu nađete da neko tako zloupotrebljava državnu vlast na lokalnim izborima, kažite mi gde to ima, pa da naučim nešto i ja od vas. A apsolutno je tačno da su Srbi glasali za kandidate HDZ i da su Hrvati ulazili u autobuse sa srpskim izbeglicama i ne delili propagandni materijal, nego izdavali naloge, davali ime i prezime kandidata za koga Srbi ima da glasaju. Što se tiče srpskih stranaka u Hrvatskoj, gospodine Veselinoviću, ne znam da li znate, u vladi Ante Pavelića su sedela dva Srbina. Komandant glavnog stožera hrvatskog domobranstva bio je general Đorđe Grujić, Srbin. Ako me ubedite da su ti Srbi u Pavelićevoj vladi nešto mnogo dobro učinili za Srbe u okvirima tzv. Nezavisne države Hrvatske, kažite mi pa da naučim i na tom plan nešto od vas. Ali, nisu učinili ništa. Ni oni koji sada ljube skute Stjepanu Mesiću i do juče Ivi Sanaderu ništa nisu uradili za Srbe u Hrvatskoj.
Prošlo je tri minuta, vreme za repliku. Gospodo poslanici, dozvolite da vas obavestim da članovi Odbora za ravnopravnost polova imaju sednicu sada, u 11.00 časova. Zamolila bih šefove poslaničkih grupa da u pola 12 dođu u salu jedan radi dogovora o narednoj sednici. Takođe vas obaveštavam da ćemo, u skladu sa tim, primeniti i član 31, a prelazimo dalje na rad po amandmanima. Na naziv glave II iznad člana 4, naslov iznad člana 4. i član 4. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Aleksandra Janković. Imate reč, gospođo Janković.
Naziv glave bi, po ovom amandmanu, trebalo da se promeni i glasi ''II. Očuvanje, jačanje i ostvarivanje veza Republike Srbije i dijaspore kao i Republike Srbije i Srba u regionu''. Naime, reči ''matične države'' se zamenjuju rečima ''Republike Srbije''. U članu 4. stav 1. tačka 1) se posle reči "zaštita manjina" dodaju reči: "i prava konstitutivnih naroda". Takođe, u članu 4. stav 2. se posle reči "očuvanja" dodaju reči: "srpskog nacionalnog interesa". Država Srbija ima obavezu da se brine o Srbima van Srbije i zaštiti njihova prava tamo gde su manjina, a posebno tamo gde su im ukinuta prava kao konstitutivnog naroda. Nadovezaću se na izlaganje mog imenjaka gospodina Martinovića, navodeći najbitnija pitanja koja Republika Srbija, kao matična država Srba iz Hrvatske, mora pokrenuti preko Vlade i Skupštine Srbije pred EU i OUN. Već sam u više navrata citirala studiju Borislava Mikelića, bivšeg premijera Vlade Republike Srpske Krajine, koji je u januaru 2009. godine napravio jednu analizu stanja i iz toga sam zapravo izvukla pitanja koja su najbitnija i koja se moraju postaviti ako želimo da zaista zaštitimo interese Srba iz Hrvatske, odnosno iz Krajine, jer bez rešenja tih pitanja ne bi trebalo da bude ulaska Hrvatske u EU. Najbitnije pitanje koje se odnosi na Srbe iz Hrvatske, odnosno iz Krajine, svakako je povratak oduzetih istorijskih prava Srba u Hrvatskoj, a to je status konstitutivnog i državotvornog naroda koji su Srbi u svim donesenim ustavima Hrvatske nakon Drugog svetskog rata imali, da bi im to pravo bilo oduzeto krajem 1990. godine u Saboru Hrvatske nasilnim političkim putem, po sistemu ''jedan čovek - jedan glas''. Znači, majorizacija na zahtev HDZ vlasti, čiji je program bio zasnovan na ideologiji NDH Ante Pavelića. Odmah zatim, u povratak istorijskih prava Srba u Hrvatskoj spada i ostvarivanje prava krajiških Srba na političku autonomiju za područja zapadnih delova Krajine, na kojima su Srbi vekovima bili većinski narod i odakle su proterani vojnom agresijom 1995. godine. Drugo izrazito važno pitanje za izbegle i prognane Srbe iz Hrvatske, odnosno Krajine, jeste povratak privatne imovine koja je za vreme i nakon vojnih operacija "Bljesak" i "Oluja" 1995. godine opljačkana i uništena od strane hrvatskih bojovnika. Naravno da je neophodno izboriti se i za povratak stanarskih prava izbeglim Srbima iz urbanih sredina Hrvatske, a poznato je da su tu radi o 50.000 stanova koje su Srbi morali da napuste 1991. godine, nakon izbijanja građanskog rata u Hrvatskoj i nakon "Bljeska" i "Oluje". Treće veoma bitno pitanje, vezano opet za značajan broj izbeglih i prognanih krajiških Srba, jeste da treba da usledi zahtev naše matične države EU i Međunarodnom sudu za ljudska prava u Strazburu da se stave izvan snage sve presude pravosudnih organa Hrvatske na osnovu kojih je u periodu od 1991. do 2000. godine u odsustvu suđeno nekolikim hiljadama krajiških Srba na osnovu političkih naloga iz vrha HDZ vlasti, bez materijalnih dokaza. Na osnovu tih presuda pravosudnih organa Hrvatske danas se na međunarodnim Interpolovim poternicama nalazi oko 960 krajiških Srba, koji će, ako krenu u treće zemlje, biti uhapšeni ili se naći u hrvatskim zatvorima. Četvrto, isto tako važno, pitanje je zahtev naše matične države Srbije, preko Međunarodnog suda u Hagu ili EU, odnosno Međunarodnog suda za ljudska prava u Strazburu, da se obavežu pravosudni organi u Hrvatskoj da pred lice pravde izvedu nemali broj hrvatskih bojovnika i njihovih nalogodavaca koji su u periodu od 1991. godine pa završno sa "Bljeskom" i "Olujom" počinili užasne zločine nad Srbima u Hrvatskoj, odnosno Krajini za vreme građanskog rata u Hrvatskoj. Ni jedan jedini razlog naša matična država Srbija nema da se kroz diplomatsku aktivnost dodvorava ili štiti hrvatsku državu, koja je svoju nezavisnost proglasila 1991. godine zahvaljujući, prvo, izbacivanju Srba kao konstitutivnog naroda iz ustava Hrvatske, da bi kasnije bio insceniran građanski rat sa krajiškim Srbima i proglašena nezavisnost 25. juna 1991. godine, a putem vojnih operacija "Bljesak" i "Oluja" 1995. godine je proterano 250.000 krajiških Srba sa vekovnih ognjišta. Na sve to, da vas podsetim, nakon što su albanski separatisti proglasili nezavisnost Kosova 17. februara 2008. godine i na taj način praktično zadali najveći udarac teritorijalnom integritetu Srbije u čitavoj njenoj istoriji, Hrvatska je bila među prvim državama u svetu koja je priznala tu nezavisnost i tako se priključila onim državama koje gaze međunarodno pravo ne poštujući teritorijalni integritet Srbije. Znači, sva prava imamo da dobijemo odgovore na pitanja koja sam navela, jer to na kraju treba da bude uslov ulaska Hrvatske u EU.
Hvala. Na naslov iznad člana 4. i član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Vlada i Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Mariću.
Dame i gospodo, na svim mjestima u ovom prijedlogu zakona gdje je upotrebljen termin "matična država" mi iz SRS podneli smo amandmane kojima predlažemo da se on zameni terminom "Republika Srbija". Republika Srbija jeste matična država srpskog naroda, ali nije jedina. Matične države srpskog naroda su i Crna Gora, Bosna i Hercegovina i Hrvatska. Kad tvrdite da je samo Srbija matična država srpskog naroda, pa još to unesete u zakon, vi ignorišete činjenice, vršite reviziju istorije i nanosite ogromnu štetu srpskom narodu, njegovim nacionalnim i državnim interesima, a posebno interesima Srba izvan Srbije, zbog kojih se, pretpostavljam, ovaj zakon i donosi. Navešću sad nekoliko činjenica u prilog tvrdnji da su Bosna i Hercegovina, Hrvatska i Crna Gora matične države srpskog naroda. Istorija srpske državnosti na području Bosne i Hercegovine, mislim na Hercegovinu, nekoliko vijekova je starija od Srbije Nemanjića. Otkad postoje pisani tragovi, Srbi su bili apsolutna većina stanovništva u BiH. To potvrđuju i svi popisi stanovništva od turskog zemana do kraja 20. vijeka. Čak i nakon Drugog svjetskog rata i strašnog zločina genocida koji su nad Srbima počinili Hrvati i Muslimani, u kojem je ubijeno preko pola miliona i protjerano nekoliko stotina hiljada Srba iz Hrvatske, čak i nakon kolonizacije koja je izvršena nakon Drugog svjetskog rata, a u kojoj je nekoliko stotina hiljada ljudi, Srba iz Hrvatske i BiH, iseljeno u Vojvodinu, Srbi su ostali apsolutna većina stanovništva u Bosni i Hercegovini. Tek 70-ih godina 20. vijeka, kada su komunisti, radi razbijanja srpske nacije, izmislili muslimansku naciju, Srbi su prestali biti apsolutna većina stanovništva u BiH, ali su i dalje ostali najbrojnija etnička grupa u toj republici. Uvjeren sam da većina poslanika i građana Srbije ne zna za činjenicu da je krajem 18. vijeka više Srba živjelo u Bosanskom nego u Beogradskom pašaluku. Procenat stanovnika koji imaju srpsko i južnoslovensko porijeklo veći je u BiH nego u Srbiji. Cijela Bosna i Hercegovina govori srpskim jezikom, piše srpskim ćiriličkim ili latiničkim pismom. Više od 2/3 teritorije BiH nalazi se u srpskom privatnom vlasništvu, na osnovu podataka iz katastra. Kad to kažem, mislim na Srbe koji se tako izjašnjavaju. Međutim, nadam se da ne moram da vam objašnjavam, istorijske činjenice nepobitno ukazuju na to da je većina stanovnika BiH hrvatske i muslimanske nacionalnosti srpskog etničkog porijekla. U pitanju su Srbi pravoslavne, Srbi islamske i Srbi rimokatoličke vjere – jedan narod koji su Turci, Vatikan i komunisti podijelili na tri naroda i međusobno zakrvili. Srbi su sebe kao autohtoni narod u BiH potvrdili i u dva velika rata, 1941. i 1991. godine, kada su uz ogromne žrtve uspjeli da sačuvaju svoj pravni status, kada su uspjeli da odbrane svoju slobodu i da odbrane većinu srpskih etničkih teritorija. Podsjećam da su Srbi bili konstitutivni narod u BiH kada je ova postojala u sastavu Jugoslavije kao socijalistička republika. I po sadašnjem Ustavu BiH Srbi su konstitutivni narod u BiH i BiH je njihova matična država. I po međunarodnom sporazumu iz Dejtona, na kojima počiva današnja BiH, Srbi su autohtoni narod i BiH je njihova matična država. Slična je situacija i u Hrvatskoj. I pored zločina genocida i tri zločina etničkog čišćenja, prvog od 1941. do 1945. godine, koji su počinili ustaše i nacisti, drugog nakon Drugog svetskog rata, koji su počinili komunisti kolonizacijom Srba iz Hrvatske u Vojvodinu i trećeg od 1991. do 1995. godine, etnički Srbi, Srbi poreklom, u Hrvatskoj i dalje čine većinu stanovništva. Da vas ne bih zamarao istorijskim činjenicama, navešću samo dva podatka. Prvo ću navesti imena hrvatskih vladara od 8. veka: Vladislav, Mislav, Trpimir, Inoslav, Zdeslav, Branimir, Mutimir, Tomislav, Krešimir, Miroslav, Držislav i Petar. Kao što vidite, uglavnom su srpska imena. Sada ću navesti imena, 12 vekova kasnije, komandanata Hrvatskog vijeća obrane u poslednjem ratu u BiH: Slobodan, Tihomir, Živko i Milivoj. Nema nijednog imena koje nije srpsko. Podsjećam da Hrvatska takođe govori srpskim jezikom. Sve do 1991. godine i protivustavnih promjena koje je izvršio režim Franje Tuđmana, Srbi su bili konstitutivni narod u Hrvatskoj. I danas, nakon svih počinjenih zločina, svih zločina etničkog čišćenja, više od jedne trećine teritorije Hrvatske katastarski pripada srpskom stanovništvu. Što se tiče Crne Gore, nadam se da nikome ne treba objašnjavati da su Crnogorci Srbi, da je Petar Petrović Njegoš srpski pisac, koji je sve što je napisao napisao na srpskom jeziku i ćiriličkim pismom. Nadam se da ne moram objašnjavati da je manastir Ostrog srpski manastir, da je sveti Vasilije Ostroški srpski svetac, a gusle srpski nacionalni instrument. Pored svih ovih činjenica, vi nam predlažete da prihvatimo da je samo Srbija matična država srpskog naroda i tražite da to unesemo u zakon. Ako to učinimo, mi negiramo autohtonost srpskog naroda u BiH, Hrvatskoj i Crnoj Gori. Dajemo za pravo Hrvatima, muslimanima i svima koji tvrde da su Srbi u Hrvatskoj i BiH u poslednjem ratu izvršili agresiju na svoju djedovinu, na svoju očevinu. Dajete za pravo onima koji tvrde da su Srbi u BiH i Hrvatskoj dođoši. Dajete za pravo sudiji Branku Milanoviću iz Gospića, koji je Srbina Svetozara Karana iz Korenice osudio na 14 godina robije uz sledeće obrazloženje: Očigledno je da se optuženi Karan vratio u Hrvatsku jer je shvatio da se Hrvatska nalazi u takvom stanju da će brzo i jednostavno nestati s pozornice svijeta, jer su Hrvati nezadovoljni svojim statusom, te između njih može doći do takve nesloge da će ponovo zbog toga zatražiti nekoga da im ponovo sjedne na grbaču, kao što je to bilo 900 godina, a u poslednjih 80 godina na grbači su bili optuženik i njegovi preci. Sada se u Hrvatsku vraćaju svi oni zločinci koji su činili genocid nad Hrvatima, ne samo u ovom ratu nego skupa sa ostalima, činili su to 500 godina, od dolaska Osmanlija, kada su skupa sa Osmanlijama dolazili i uništavali Hrvate, a od kada su prisajedinili ove krajeve Jugoslaviji, i praktično ih uništili na određenim područjima. Sada žele da zauzmu ono dokle je Osmanlija došao. Dame i gospodo, usvajanjem ovog zakona dajete za pravo predsjedniku Hrvatske Stjepanu Mesiću, koji je 1991. godine, na početku rata u Hrvatskoj, na početku zločina protiv mira koji je Hrvatska počinila protiv međunarodnog prava, pozvao Srbe da napuste Hrvatsku, da se vrate u Srbiju i sa sobom ponesu i prašinu koju su oni i njihovi preci u Hrvatsku donijeli na svojim opancima.
Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije podneo je amandman na član 4. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Nikola Lazić. Vlada i Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Donka Banović.
Hvala, gospodine potpredsedniče. Poslanici DSS su podneli amandman na stav 1. ovog člana koji glasi: „1) poboljšanjem položaja i zaštitom prava i interesa pripadnika dijaspore i Srba u regionu zaključivanjem dvostranih i višestranih međunarodnih sporazuma o zaštiti manjina...“. Naš se amandman sastoji u tome da se posle reči „o zaštiti manjina“ dodaju reči: „u onim državama gde Srbi imaju status nacionalne manjine“. To upravo iz razloga o kojima su govorile kolege pre mene, a to je da Srbi žive u nekoliko svojih matičnih država na Balkanu i da u tim državama srpski narod nikako ne može biti nacionalna manjina. Jedan od načina da popravite ovu nesrećnu formulaciju bio je da prihvatite ovaj amandman. Drugi način da se ovo popravi bio bi da ste prihvatili amandman Odbora za Srbe izvan Srbije. Oni vam amandmanom predlažu da prosto izbrišete reči: „sporazuma o zaštiti manjina“. Zaista ne razumem zašto, kada je nekoliko poslaničkih grupa reagovalo na ovu nesrećnu formulaciju i kada je čak i skupštinski odbor koji se bavi ovom problematikom, a u tom odboru sedi 25 narodnih poslanika, takođe uočio da je ovo jako loše sročen stav, niste prihvatili jedan od tih amandmana, kad Srbi u državama na Balkanu nisu nacionalna manjina nego konstitutivni narod.
Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Gordana Pop-Lazić.
Član 4. je posvećen očuvanju, jačanju i ostvarivanju veza matične države i dijaspore, kao i matične države i Srba u regionu, pa u pet tačaka Vlada predlaže na koji način to može da ostvari. Ja sam podnela amandman koji se tiče tačke 2), gde se govori o tome da ti naši ciljevi treba da se ostvare upotrebom, učenjem, čuvanjem i negovanjem srpskog jezika i ćiriličkog pisma, čuvanjem i negovanjem srpskog, vi kažete – tradicionalnog, a ja tražim da bude ''nacionalnog'', kulturnog, etničkog, jezičkog i verskog identiteta. Može nekome da se učini da je stvar lingvističke prirode, ali nije. A u to me i vi uveravate kad u obrazloženju zašto ne prihvatate amandman kažete da je dodavanje termina „nacionalnog“ u tekstu Predloga zakona nepotrebno i da bi to opterećivalo tekst u pravno redakcijskom smislu iz razloga što su kulturni, etnički, jezički i verski identitet segmenti ukupnog nacionalnog identiteta jednog naroda, pa i srpskog. A ja upravo to i tvrdim. Dakle, ''nacionalni'' u sebi obuhvata i jezički i verski i etnički i kulturni identitet, a ne - tradicionalni. Upravo zbog toga i tražim da se ova intervencija izvrši i mislim da ste to mogli, osim što vidimo da zaista izbegavate da se kaže ''država Srbija'', izbegavate da kažete ''nacionalno'', kao da je to u negativnom kontekstu protumačeno, pa tražite neku alternativu. To je, čini mi se, jedini razlog zašto ovde zadržavate termin tradicionalnog, kulturnog, etničkog, jezičkog i verskog identiteta. Mi, naravno, imamo i nacionalni i ekonomski interes da uspostavimo i bliži i kvalitetniji odnos i saradnju s našom dijasporom, koja naravno ima različite probleme, koje treba da odvojimo i da striktno preciziramo koji su u odnosu na one koji su u neposrednom našem okruženju i koje tište neki sasvim drugi problemi. Nesporna je činjenica i da imamo i ekonomski interes za saradnju sa našom dijasporom i da ta dijaspora i te kako pomaže državu Srbiju na taj način što je njeno ukupno učešće u upumpavanju novca koji dolazi iz inostranstva negde oko pet milijardi evra, kako statistika kaže, ali mi nismo doneli nijedan zakon ekonomske prirode koji bi tretirao tu problematiku i koji bi im dao neke pogodnosti vezano za njihove eventualne investicije u Srbiji. To je možda trebalo da se nađe negde među ovih pet tačaka ili u nekoj šestoj tački, kako bismo im pokazali da njihov kapital ima prednost nad ostalim, koji je naravno uvek uz kamate i koji je nepovoljniji.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Nikolić. Vlada i Odbor za odnose za Srbe izvan Srbije nisu prihvatili ovaj amandman.
Podneo sam amandman na član 4, koji pod formom očuvanja, jačanja i ostvarivanja veza matične države i dijaspore predviđa u tački 4) Skupštinu dijaspore. Kao što znate, to smo i u načelnoj raspravi istakli, mi se protivimo Skupštini dijaspore, pre svega zbog načina na koji se ona formira, a koliko je i metodološki i organizaciono sporna, pokazuje i predlog ministarstva i Vlade Republike Srbije da se u skupštinsku proceduru stavi zakon koji podrazumeva formiranje Skupštine dijaspore, a da se ne zna ni koliki joj je mandat ni koji je način izbora delegata. Opet ponavljam, ovaj zakon i Skupština dijaspore su u funkciji da se stranački zloupotrebi dijaspora i da se pokuša spasiti rejting organizacionih struktura određene stranke koja drži ovo ministarstvo i da se drži pod kontrolom dijaspora. Postavljam jedno pitanje ovde i iskoristiću diskusiju po ovom amandmanu. Bićemo suočeni i sa zakonom o Narodnoj skupštini i izboru narodnih poslanika, pa će i za taj zakon biti potrebno, recimo, mišljenje Venecijanske komisije, pa je moguće da će ova država poslati signale i prema Venecijanskoj komisiji da je potrebno da u parlamentu imamo predstavnike dijaspore. Lično nisam ni blizu ni daleko od te ideje. Jesam da dijaspora učestvuje i u srpskom parlamentu, ali na uređen način. Da li je ovo priprema da se preko stranačke kontrole i Skupštine dijaspore, koju će postaviti ovo ministarstvo... i tu nema nikakve kontraargumentacije da će predstavnik Estonije, Litvanije, Poljske, Češke, Slovačke biti izabran na nekakvom forumu. Ne, jer imena tih ljudi se nalaze u fiokama i oni će biti postavljeni. Ali, ako se ta stvar produbi do te mere da se, recimo, u ovom parlamentu nalaze pet poslanika iz dijaspore, da ovo upravo bude ta prelazna faza, kako bi voljom jedne stranke, a ne voljom građana i ne voljom dijaspore, ovde u parlament došli ljudi koji će biti predstavnici ne dijaspore i građana koji žive van matične države, nego predstavnici određene stranke, to je problematično. U Srbiji, kao što je i sada faktičko stanje, ne postoji dvotrećinska ili lagodna većina određene političke grupacije koja je sada na vlasti. Ona je vrlo tanka i neizvesna. Možemo tako doći u situaciju da određeni broj poslanika iz dijaspore pod kontrolom određene stranke utiče na najbitnije, na politiku ove države. Iza Skupštine dijaspore se krije potencijalno velika prevara i zloupotreba volje građana Srbije, ali i građana koji žive u dijaspori, i naši sledeći amandmani idu u tom pravcu. Niste ni u načelnoj raspravi, niti to možete, izneli prave argumente vezane za Skupštinu dijaspore. Ona je sporna po mnogim elementima – kako će biti formirana, da li će legitimitet delegata u Skupštini biti identičan. On jednostavno ne može biti, jer vi kažete da ćete prepustiti tim organizacijama da same odluče na koji način će se birati. Nije isto stanje u dijaspori u Americi i Kanadi i Australiji, i u Češkoj, Slovačkoj, Estoniji, Litvaniji ili gde ste već predvideli, u afričkim zemljama, Južnoafričkoj Republici, Kongu, već nemam pojma gde. Ovim amandmanima smo pokušali da vam učinimo uslugu i doprinesemo produbljivanju veza ili postavljanja tih veza na pravi način između matice i dijaspore. Ovo je politizacija dijaspore i vi dijasporu uvlačite u političke razlike i sukobe koji postoje u ovoj državi. Nažalost, ne postoji političko jedinstvo u državi po najvažnijim državnim i nacionalnim pitanjima. Putem ovog zakona i formiranjem ove skupštine dijaspore ovo će se preneti i na dijasporu. To nije dužnost, nije obaveza matične države, već bi dužnost i obaveza matične države, u krajnjoj liniji, trebalo da bude da svoju dijasporu liši međustranačkih i političkih razmirica. A vi ćete ovim zakonom uraditi upravo suprotno.
Izvolite, gospodine Srećkoviću.
Ako treba, ponoviću deset puta. Nije problem, ponoviću i sto puta. Evo, pročitaću uvaženom narodnom poslaniku: "Noseća institucija nove politike biće Skupština dijaspore i Srba u regionu, koja će biti simbol jedinstva države i naroda. Predlog je da Skupština bude jedna i jedinstvena, jer je intencija da ona bude manifestacija naše državne i nacionalne zrelosti i odgovornosti. Skupština će se sastajati jednom godišnje i donositi strateške odluke, koje će operativno sprovoditi saveti za dijasporu, Savet za Srbe u regionu i predstavnici izvršne vlasti, dakle svi nadležni organi koji su ovlašćeni da učestvuju u ovoj politici". Još jedna stvar da bude jasna, koliko god puta vi to ponavljali - nema politikantstva i dnevne politike. Uslove i način izbora delegata, dakle predstavnika dijaspore i Srba u regionu u Skupštini dijaspore i Srba u regionu utvrđivaće organizacije dijaspore, kao i organizacije Srba u regionu, a matična država se ni na koji način neće mešati u postupak i uslove izbora delegata u Skupštini, što je u zakonu jasno precizirano i što može da pogleda i pročita svako ko to želi. Snagu Skupštini, između ostalog, daje činjenica da će delegati dijaspore i Srba u regionu imati prilike da u direktnom kontaktu sa celokupnim državnim vrhom, uključujući i predsednika Republike, rešavaju konkretne probleme. Ja se danas, u ovoj diskusiji, više neću vraćati na ovu temu, jer sam ovo rekao već mnogo puta. Nažalost, izgleda da vi ne želite da čitate zakon i moja je obaveza, ovo govorim zbog javnosti, još jednom da kažem. Obećavam da više neću oduzimati dragoceno vreme na ovu istu temu, koliko god puta vi da ponavljate ono što u zakonu ne piše.
Narodni poslanik Zoran Nikolić.
Ja sam obrazloženje ovog zakona pročitao. Nisam tražio od vas da mi ga pročitate po deseti put, već da mi date odgovore na pitanja koja sam postavio. Postavljam sledeće pitanje – šta ako organizacije ne mogu da se dogovore i ako ne mogu da dođu do jedinstvenog predloga? Šta ako dve organizacije u Mađarskoj ne mogu da se dogovore ko će biti delegat u Skupštini dijaspore? Ko onda arbitrira? Ko onda donosi konačnu odluku? Ili ćemo imati Skupštinu dijaspore u krnjem sastavu - negde će Srbi moći da se dogovore, negde neće. Šta ako ta procedura ne bude bila u skladu sa demokratskim tradicijama, pa imamo zamerke velikog broja organizacija unutar recimo SAD, koji nije zadovoljan svojim delegatom i koji će mu osporavati legitimitet? To su problemi koje otvara ovaj zakon. Koliko ste ozbiljno spremali ovaj zakon govori da niste odredili ni trajanje mandata Skupštine, već ste tek po amandmanima koje je podnela opozicija tu stvar malo ispeglali, odnosno ispravili. O tome se ovde radi. Odgovorite mi na konkretna pitanja. Ovo što ovde piše u obrazloženju je pamflet koji može da se koristi u predizbornoj kampanji. Na konkretna pitanja tražim od vas, ministre, konkretne odgovore. Vi ste u obavezi ovde da ih date. Pošto ne možete da ih date, jasno je da iza toga postoji politička volja da vi Skupštinu dijaspore politički kontrolišete. Ne možete me ubediti da će delegat koji pokriva Estoniju, Litvaniju, Poljsku i ne znam koje sve države, biti izabran na bazi ne znam kojih organizacija. Pa vi te ljude već imate. Da ne govorim koliko je ozbiljan bio vaš predlog zakona kada u njemu piše – 44 delegata, a kada saberete sve predstavnike, on broji 45, pa je moralo naknadno amandmanom da se to popravi. Dakle, do te mere se vidi da niste studiozno i odgovorno prišli ovom problemu. Insistiram na odgovoru– šta ako srpske organizacije ne mogu da se dogovore, ako ne mogu da pronađu zajedničkog kandidata? Da li ste svesni koliko to podela može u srpskoj dijaspori da izazove? Mi, nažalost, imamo i raznorodne srpske organizacije i veliki broj srpskih organizacija u zemljama gde nam je dijaspora brojna. Pa, nisu oni drugačiji od nas. Trebalo je da oni od nas dobiju jednu novu viziju srpskog jedinstva, matične države i dijaspore, a ne da političke podele koje postoje u zemlji prenesemo i na dijasporu, i da ih dodatno opteretimo podelama koje inače postoje u srpskoj dijaspori. Dakle, jasno je da vi želite političku kontrolu. Odgovorite, ako možete, na ovo pitanje.
Za reč se, po ovom članu, javio narodni poslanik Tomislav Nikolić. Izvolite, gospodine Nikoliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, čudna smo mi zemlja kada cela jedna politička stranka vlada Srbijom, a stane u predstavljanje jednog ministarstva u Skupštini Republike Srbije. Dakle, vaša želja je jasna. Istina je da dijasporu svojata svaka vlast, od socijalističke vlasti pa do danas, ali ste 2000. godine na izborima u septembru vi obmanuli dijasporu (ne vi, ali DOS) pošto je postignut dogovor sa Vojislavom Koštunicom i ostalim predstavnicima DOS-a da predstavnik dijaspore bude ministar za dijasporu. Kako tada, tako i sada. Sav vaš odnos sa dijasporom zasniva se na obmanama dijaspore i prebrojavanju novca koji stiže za članove porodica od naših ljudi koji rade u inostranstvu. Matična država - zaista je teško bilo pronaći pravi pojam za to. A šta sa Srbima iz Bosne? Sad ih Srbija svojata, kao matična država? Kako će Srbi iz Hrvatske da kažu - naša matična država je Srbija? Svako će moći da im kaže - nije tačno, vekovima su ti preci živeli u Bosni, vekovima su ti preci živeli u Crnoj Gori i tvoja matična država nije Srbija; to tebe sada Srbija svojata i time priznaje da nisi imao pravo da državu iz koje su te oterali ili koja se otcepila od Jugoslavije ili koja se sad naziva drugačije, smatraš svojom državom. Šta je sa muslimanima u Srbiji? Gde je njihova matična država? Ko će da brine o muslimanima koji su se iselili, otišli iz Novog Pazara da rade u Nemačku? Ko je predvideo te građane Srbije, da njima pruži neku zaštitu? A ova smejurija sa Skupštinom je dodatna. Ovde ste nas obmanuli, gospodine ministre, jer kažete da će naloge Skupštine da izvršava Savet za dijasporu. Predsednik Republike Srbije će da izvršava naloge neke skupštine koje nema u Ustavu, neke skupštine za koju se ne održavaju izbori. Pa, on je nezavisna vlast. On simbolizuje izvršnu vlast. Kako će Skupština njemu da izdaje naloge? Naravno da ne možete da konstituišete te skupštine ili ćete da falsifikujete izbore. Naravno da niko od vas od 2001. godine do danas nije hteo da dozvoli da ti ljudi glasaju za Narodnu skupštinu Republike Srbije. Ta izmišljotina sa glasanjem u ambasadama i konzulatima služi da vlast dobije još pet-šest stotina glasova u inostranstvu, a da male strančice pošalju damice i mlade momke na put u Ameriku da prate izbore, da čuvaju regularnost izbora. Sve dok im ne obezbedite da glasaju iz kuće, kao što to glasaju recimo u Americi za američkog predsednika, neću da verujem da vi očekujete da dijaspora utiče na zbivanja u Srbiji. A drage su vam milijarde dolara koje stižu iz dijaspore. To vam je draže nego išta. Znači, dijasporu sklanjate iz političkog odlučivanja u Srbiji. Pravite jedan geto. Geto dijaspore je Skupština dijaspore, koja će da se sastaje, koja će da odlučuje... Šta da odlučuje? Kako da potroši novac koji se odvoji za dijasporu. Verovatno će imati neki budžet, pa budžet te skupštine, pa budžet za putovanje tih delegata širom jedinica iz kojih su izabrani. A onda kažete - Savet, pa cela vlada; pa drugi savet - Vlada. Gde su vam predstavnici opozicije? Gde su predstavnici Crkve? Gde su predstavnici nauke i umetnosti? Ko brine o dijaspori - ministri? Oni ne brinu ni o nama ovde. Oni brinu o sebi. Tako vam izgleda taj zakon. Naravno, ja ne kažem da su Balkan naselili samo Srbi i Hrvati. Zato što istorijske činjenice govore potpuno drugačije. Govore o različitim slovenskim plemenima koja su se naseljavala u različitim oblastima. Negde su zadržavala svoje ime, a negde potpuno menjala, pa su čak imala imena u skladu sa toponimima iz oblasti u koju su se naselila. Ja ne negiram postojanje slovenačke države Karantanije, ne negiram postojanje makedonske države, ne negiram ni da su Sloveni otišli u Bugarsku. I to nisu bili Srbi, zato što je bilo makar 15 plemena koja su u samo jednom naletu naselila donji tok Dunava, onaj u kome se mi sada nalazimo. Najlakše je pojednostaviti priču na Srbe i Hrvate, na dva plemena večito posvađana, i zaboraviti bar 20 slovenskih plemena koja su u jedno vreme osvojila skoro celu Grčku. Ali, tu treba da se čitaju ne samo vizantijski izvori, koji nisu pouzdani kada se identifikuju ova slovenska avarska plemena. Tu treba čitati i Pseudo-Mavrikija i zapise popa Dukljanina, o kome baš nije potpuno izvesno jesu li dokazani istorijski fakti ili nisu, ali zato episkop Jovan Efeski sigurno može da posluži kao izvor, naš je, i car Iraklije, koji je bio majka za slovenska plemena. Dakle, trebalo je zaista široko, ozbiljno shvatiti ovaj zakon, veoma ozbiljno. Ako se ovim uređuje materija od koje zavisi nekakva veza sa Srbijom miliona građana Srbije koji sada nisu u Srbiji, onda je to trebalo da bude ozbiljan zakon, a ne priča za malu decu, a ne smeštanje Vlade u neke nove savete. Pa ćemo na TV da gledamo - sastao se Savet za dijasporu, sastali se predsednik Republike, predsednik Vlade i deset ministara i danas im je na dnevnom redu dijaspora. A gde piše da će da izvršavaju naloge Skupštine, to što ste maločas rekli? Gde piše šta će Skupština da donosi? Odluke, rezolucije, deklaracije - šta? Čime će da se bavi? Kao da pišete ustav dijaspore, pa će to da se razradi novim zakonima. Ovim je trebalo sve da bude razrađeno. Čak je u taj zakon trebalo smestiti i vojne obveznike i mnogo toga što ovde nemate: pravo nasleđivanja, izdavanje putnih isprava... Kad radimo za dijasporu, da je smestimo u zakonik, u kome će da znaju - pogledaj kako Srbija misli o nama. Ako ste već toliko putovali, vi iz SPO, jeste li videli kako se druge države odnose prema svojim iseljenicima? Jeste li videli kako je to organizovano, kako ništa nije prepušteno slučaju? Jeste li videli kako dišu - kao jedan? Ima li tamo vlasti i opozicije? Nema. Među drugim iseljenicima nema, samo među Srbima, i vi ste ih podelili. Podelili su ih i socijalisti dok su bili na vlasti, a vi ste napravili novu podelu. Meni i vašem predstavniku za predsednika Jugoslavije su pisali 2000. godine i molili da svi odustanemo od kandidature da bi pobedio Vojislav Koštunica. I tada su se mešali u poslove izbora. Da li bi sada molili da se za nekoga glasa, a za nekoga da se ne glasa? Hoće li ta skupština da predlaže kandidate? Gde su oni u ovoj skupštini ovde? Što ih sklanjate kao da nikada nisu bili Srbi? Nova kategorija Srba koja odlučuje u Skupštini svoje kategorije - nelegalno je. Možda je legalno, prošetajte kroz zakon, ali ako to bude palo na Ustavnom sudu? Gde vam je ta ustavna odredba o tome da će neka skupština dijaspore imati svoje izbore? Gde su odredbe o načinu izbora (jer to je elektorski način)? Za manjine ste ovde predvideli do u detalje kako će da se biraju. Za Srbe u rasejanju nema pravila, nego da se tuku tamo. Ili će da stigne dekret iz Beograda, pa će se reći - ako hoćete neki dinar, ako hoćete da dobijete učitelja na srpskom jeziku, neka ovaj bude delegat. Jer, vi ste takvi, vaša vlada je tako sastavljena. Vaša vlada ima ministra koji neće da se vidi sa ruskim predsednikom. Vaša vlada je odlučila da poslanici sede na balkonu kada dođe ruski predsednik. Ja ću da odgovorim na pitanje koje je postavljeno. Mene je zamolio predstavnik ruske ambasade da sednem u parter - bilo ga je sramota da sedim na balkonu, zna koliko volim Rusiju. A mene je bilo sramota što su ispred mene sedeli još neki poslanici, znam da ne vole Rusiju, nego su dobili specijalne karte od svojih ministarstava. Njih nije smeo niko da zaustavi na ulazu, pa da kaže - ti idi gore. To je vaš odnos prema Srbima u Srbiji, Srbima u rasejanju, prema građanima Srbije - samo trenutni interes i od izbora do izbora, ad hok. Kada budu stizale ovde koverte sa glasovima Srba iz inostranstva u kojima je identifikovano ko su oni, a nije identifikovano kako su glasali, verovaću da vi brinete o Srbima u rasejanju. Do tada su za vas samo izvor prihoda i izvor neke nove vlasti. Zbog toga vam ne valja ovaj zakon. Ne zato što poslanici opozicije ne žele da se ta materija reguliše, nego zato što vi i ovde i među Srbima u inostranstvu razdvajate na one koji su uz vas i na one koji nisu uz vas. Jedva ćete naći ta 44 delegata da vam predstavljaju tu skupštinu. Ili će da vas pitaju – a, gde su one druge političke stranke; kada se budemo obratili u Srbiji za pomoć, kada će one da odlučuju o tome? Što prenosite tu našu političku borbu na njih, kao što je u lokalnoj samoupravi prenosite, pa čovek zna, ako glasa u Vojvodini za opozicionu stranku lokalne samouprave, da će Pajtić da zatvori ventile, da će Bajatović da zatvori gas. Znači, razmislio bih, da sam na mestu predsednika Republike, da li ovaj zakon treba da bude potpisan ili ne. Zaista bih tražio mišljenje Ustavnog suda pre nego što bih se odlučio da Srbe u rasejanju izdvojim u grupu koja će da bude za vlast, da im kažem da će sami da se biraju bez ikakvih pravila, a ja odlučujem da oni treba da se biraju. Znate, onaj ko odluči da se izbori obave, taj usvaja i pravila za izbore. Gde su vam pravila za ove izbore? Gde su birački spiskovi? Gde je način izbora? Hoće li da bude većinski princip? Hoće li da bude proporcionalan izbor? Dogovor između organizacija koje predstavljaju Srbe u Nemačkoj, ovamo ili onamo? Znate da samo u Americi ima 20 organizacija. To vam je kao onaj vaš dogovor sindikata - ko sedi uz vlast, taj je reprezentativni sindikat. Onaj drugi nikada ne može da dokaže da ima legitimaciju da razgovara sa vlašću. Ovo će da vam prihvate ta 44 delegata, najverovatnije (45 bi trebalo ili je amandman na 44, videćemo), ali neće da prihvate građani Srbije, posebno ne oni koji imaju očeve, braću, sestre, zetove, sinove, kćerke u inostranstvu. Vi njih sada ovde izdvajate. Ovo znači da oni više nikada neće glasati u Srbiji. Svako može da im kaže - imaš ti svoju skupštinu; šta hoćeš - u dve skupštine?; pa dovoljno je što odlučujemo o tvojim zahtevima iz jedne skupštine, a sada ćeš da dođeš i ovde da predstavljaš; koga ti ovde predstavljaš? Ustav kaže da svi imaju pravo da biraju i da budu birani, i da smo mi dužni zakonom da opredelimo kako će da biraju i kako će da budu birani. Vi ste svesno izbegli da opredelimo zakonom kako će oni da budu birani. Nego, evo ti vruć krompir - u Poljsku, pa ti tamo odluči ko će da ti bude predstavnik. Kako će moći da dokaže da je Srbin onaj ko glasa? Da li imate vi neku iskaznicu za Srbe, neki otadžbinski list? Šta ako se pojave ljudi koji su muslimanske veroispovesti, a kažu da su Srbi? Imate i u Skupštini takve narodne poslanike. Je l' on za vas Srbin? Šta određuje pojam Srbina? Veroispovest, prošlost, teritorija sa koje je otišao u inostranstvo? Tako vam je to. Politikom ne možete površno da se bavite, posebno ne politikom u kojoj odlučujete o ogromnom broju građana. To mora da bude studiozno i temeljito. Ili mislite da polovina biračkog tela u Srbiji ne treba da odlučuje o tome šta će biti sa Srbima u rasejanju? Mislim da ste načinili veliku grešku. Da sam na vašem mestu, povukao bih ovaj zakon. Ima vremena da se uradi dobar zakon, da se ne prepisuju strani zakoni. Kod njih se zna. Kod njih čak dijaspora odluči ko će da bude na vlasti, svojim glasovima, pa nikome ne pada na pamet da se buni protiv toga, jer ga tretiraju jednako kao i onog koji živi pored njega u selu. Šta ako je otišao pre godinu dana u Nemačku, privremeno, da radi i šalje novac svojim roditeljima, što da ne glasa? To je naš stav prema ovom zakonu i prema vašem odnosu prema dijaspori. Taj vaš odnos je sada samo geografski prema dijaspori ovako grub. Inače, vaš odnos prema svim građanima Srbije je veoma grub. Lično, da sam na vašem mestu, sa uporištem koje imam na biračkom telu, ne bih se usudio da namećem ovakve zakone. Proverio bih na izborima imam li ja kredibilitet, jesam li ja baš taj koji treba da predloži zakon kojim se regulišu životi miliona Srba.
Zahvaljujem, gospodine Nikoliću. Za reč se javio ministar Srđan Srećković. Izvolite, gospodine Srećkoviću.
Što se tiče legitimiteta predstavnika izvršne i zakonodavne vlasti, ona se utvrđuje jedino na izborima. Za razliku od vaše, moja politička stranka je na prethodnim izborima učestvovala. Želim da istaknem da je ovo prvi zakon o dijaspori i Srbima u regionu. Žao mi je što u vremenu dok ste vi bili u prilici da vodite politiku prema dijaspori i Srbima u regionu ovakav zakon nije usvojen, jer bismo, u suprotnom, danas bili u prilici da razgovaramo o nekom možda boljem, poboljšanom tekstu, koji bi davao neke bolje rezultate. Čvrsto verujem u to da usvajanjem ovoga zakona zapravo stvaramo institucionalne mehanizme da se politika prema dijaspori i prema Srbima u regionu uopšte vodi. Nažalost, u nekim prethodnim vremenima politika prema dijaspori je zapravo bila takva da je država Srbija činila sve da naša dijaspora bude što brojnija, odnosno da stvori veoma loše ekonomske i političke uslove za život u Srbiji, i da zapravo podstiče ljude da iz Srbije odlaze. Siguran sam da ovaj zakon jeste dobra osnova, kao što sam siguran da nijedan, pa ni ovaj zakonski tekst nije savršen, ali sam siguran da ćemo u vremenu pred nama, kao jedna ozbiljna i odgovorna država koja želi da poštuje međunarodno pravo i vodi računa o našim ljudima ma gde oni živeli, stvoriti mehanizme da vodimo mnogo kvalitetniju politiku. Apelovao bih na sve političke stranke da, kada razgovaramo o dijaspori i Srbima u regionu, to pitanje ne doživljavamo kao dnevnopolitičko, da to nije ring u kome treba da suprotstavljamo naše dnevne političke programe. Mislim da je to jedno od onih pitanja kod kojih, kao odgovorni ljudi, možemo da postignemo konsenzus. Budite apsolutno spokojni i sigurni da se ja, iako sam predstavnik jedne od političkih stranaka, kao svi ministri u Vladi i kao što je to slučaj u svim drugim vladama, u svom poslu nikada nisam ponašao kao stranački čovek. To ljudi iz dijaspore dobro znaju. Ovim zakonom je definisana Skupština dijaspore i Srba u regionu sa željom i intencijom da naši ljudi iz dijaspore i regiona, odnosno njihovi predstavnici, imaju priliku da u konkretnim razgovorima sa najvišim predstavnicima državne vlasti iznesu konkretne probleme i da se donesu strateške smernice o vođenju politike. Veoma namerno smo ostavili našim ljudima iz dijaspore i regiona da sami regulišu način izbora svojih predstavnika, odnosno delegata u Skupštini. Kao čovek koji je čvrsto opredeljen za demokratski sistem vladavine, uveren sam da je zauvek prošlo vreme kada bi bilo ko trebalo da im diriguje način na koji će oni birati svoje predstavnike. Nažalost, to je Srbija činila suviše dugo, od 1945. do 2000. godine. Podsetio bih još jednom da pre 2000. godine naša dijaspora nije ni na koji način mogla da utiče na ekonomske i političke prilike u zemlji. Do značajnog pomaka je došlo nakon 2000. godine, iako on nije dovoljan. Ali, ustavnim rešenjem smo predvideli mogućnost da naši ljudi iz dijaspore imaju pravo glasa. Siguran sam da ćemo naredne godine, kada se bude usvajao paket izbornih zakona, definisati i proceduru koja će omogućiti da, s jedne strane, glasanje u dijaspori bude jeftinije, racionalnije sa aspekta troškova, a da se, sa druge strane, omogući predstavnicima dijaspore da u mnogo većem broju na te izbore izađu. Kao ministar za dijasporu, ukoliko se bude ispostavilo da je interesovanje za učešće dijaspore na izborima veliko, zalagaću se za to da dijaspora ima svoje predstavnike i u Narodnoj skupštini, po uzoru na zemlje koje su ova pitanja već rešile (mislim, pre svega, na Italiju i Hrvatsku), a to su zemlje koje se sa nama mogu porediti, u odnosu na brojnost i uticajnost dijaspore. Sve u svemu, čvrsto verujem da postavljamo temelj nove politike i da će ovaj zakon biti dobra osnova i nekom budućem ministru i nekim budućim strankama koje će jednoga dana eventualno uticati na rad izvršne vlasti.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Za reč se javio narodni poslanik Janko Veselinović.
Hvala, predsedavajući. Jako je dobro što je gospodin Nikolić, mislim na šefa poslaničke grupe SNS, jasno izneo stav, makar sam tako razumeo, da SNS neće podržati zakon o dijaspori i Srbima u regionu. Jako je dobro da će Srbi u dijaspori i u regionu shvatiti koliko SNS misli o njima. Dobro je ministar rekao da su oni, na neki način, imali priliku ranije da donesu zakon koji bi regulisao ovu oblast. Jasno je da briga o Srbima u regionu i dijaspori nije samo kada sednete u dobra kola i otputujete u Ravne Kotare na jagnjetinu ili u Liku na šljivovicu. Briga o Srbima u regionu je i kada se u Skupštini Srbije nađe zakon koji ih konačno stavlja u legislativu, koji ih konačno, iz perioda kada su bili van zakona, zato što se nijedan dokument koji je postojao u ovoj zemlji nije odnosio na njih, mislim na zakonsku normativu, bitno je da i tada budete dovoljno svesni šta to za njih znači, dignete ruku, a ne da pričate priče u koje, mislim, više ni mala deca ne veruju. Pomenuću slučaj Vrbasa. Začudio me je gospodin Nikolić, predsednik SNS, kada je rekao da ovaj zakon nije predvideo brigu o muslimanima iz Sandžaka koji žive van granica Srbije. Gospodine Nikoliću, dobro je da brinete o manjinama, ali nemojte, molim vas, da se služite stvarima koje nisu istina. Pročitajte dobro zakon, pročitajte član 2, koji kaže - u ovom zakonu izraz ''dijaspora'' obuhvata državljane Republike Srbije koji žive u inostranstvu. To se odnosi i na muslimane iz Sandžaka i na Mađare iz Vojvodine i na Hrvate iz Srbije i da ne nabrajam. Ne odnosi se samo na Srbe iz Srbije, gospodine Nikoliću. S druge strane, pomalo ste ušli u jednu materiju koja je vrlo diskutabilna. Rekli ste da Srbija nije matična država Srba i da postoji više matičnih država. Znate šta, ako ste pogledali malo uporedno zakonodavstvo i pročitali makar jedan zakon koji uređuje ovu oblast kada je u pitanju Republika Slovenija, oni za Slovence koji žive recimo u Italiji ili Austriji ne smatraju da im država Slovenija nije matična država, i to neće reći ni Slovenci u Sloveniji ni Slovenci u Austriji. Ako vi kažete da Srbija nije matična država Srba u Republici Srpskoj, mislim da ćete grdno naljutiti Srbe iz Republike Srpske, pa i Srbe iz Srbije. Matična država ne znači da Srbi nisu autohtono stanovništvo u Republici Srpskoj, u Federaciji BiH, u Makedoniji, Mađarskoj, Albaniji, Rumuniji, Crnoj Gori. Nabrojao sam vam sve zemlje koje su u stavu 2. člana 2. zakona navedene kao zemlje u regionu u kojima žive Srbi kao narod, i o njima brine država Srbija, odnosno uredila je ovu oblast zakonom o dijaspori i Srbima u regionu. Molim vas, pre svega zbog vašeg biračkog tela, da vodite računa (ovo ljudi gledaju, znate) o tome da li ste se svrstali u grupu onih stranaka koji će u Danu za glasanje biti protiv donošenja ovog zakona i na taj način svrstati se u grupu stranaka koje će želeti da ova populacija ostane i dalje van zakona.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik Tomislav Nikolić, član 101, pravo na repliku.
Prvo, ne znam zašto ste pomenuli Vrbas. On još uvek nije izvan Srbije, iako se vidi jasna želja DS u Vojvodini da on to i bude. Niste mi dovršili tu priču o Vrbasu, tako da ne znam šta ste hteli time da kažete. Možda da ste u najbogatijem gradu u okolini, u kojem se proizvodi hrana skoro za celu Srbiju, otvorili narodnu kuhinju u subotu, dan pred izbore. Možda ste hteli da kažete da ste podelili 2.000 socijalnih paketa, neke od njih i na biračkim mestima. Možda ste hteli da kažete da ste zajedno sa radikalima vršili kampanju protiv Srpske Napredne stranke i daj taj trijumvirat Elezović, Bajatović i Mirčić vrlo dobro radi na odvajanju Vojvodine od Srbije. Možda ste hteli da kažete da treba da brinemo o Srbima u Vrbasu pošto ste vi pobedili. Samo mi recite šta ste hteli da kažete. A vaša briga o Srbima u regionu i dijaspori vidi se kroz izjavu gospodina predsednika Vlade Mirka Cvetkovića. Pre samo sedam dana rekao je da Srbi treba sami da odluče da li će da izađu na izbore koje organizuje šiptarska vlast na KiM ili ne. To je vaša briga o Srbima u regionu i dijaspori. Taj termin dijaspora podveli ste pod državljane Srbije. Ne slažem se s tim, naravno, pošto ste pod dijasporom predvideli državljane Srbije i Srbe u regionu. Da ste mislili na Srbe kao dijasporu, ne biste ih razdvajali na Srbe u regionu. Kao da onaj Srbin koji sada živi u Makedoniji nije iseljenik, to biste da nas ubedite. Da raspadom Jugoslavije Srbi koji su ostali u bivšim jugoslovenskim republikama nisu iseljenici. Nego šta su? Imate diplomatske odnose sa tim državama, uspostavili ste ih. Danas vam Makedonija crta granice na KiM sa Kosovom kao nezavisnom državom, a vi ste uputili ''oštru notu''. Još je nisam pročitao u novinama, još je nisam čuo na televiziji, još niste ohrabrili arhiepiskopa Jovana, koga u Makedoniji proganjaju. O njemu niste vodili nikakvu brigu, njega nikako niste zaštitili. Osuđuju ga na godine i godine zatvora zato što je srpski pravoslavni sveštenik. Vi brinete o Srbima koji ne žive u Srbiji? Ponavljam još jednom, počnite malo da brinete prvo o Srbima koji žive u Srbiji. Ako mi ovde propadnemo i nestanemo, ko će da vam štiti dijasporu? Ako smo mi ovde iz dana u dan sve siromašniji i sve manje nas ima, gospodine ministre, i nisu to recidivi od prethodnih vlasti. Od 2001. godine na ovamo sve manje nas ima.
Tri minuta, gospodine Nikoliću. Za reč se javio narodni poslanik Aleksandar Martinović. Osnov javljanja je član 101, replika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, naravno da je velika neistina da SRS radi na tome da se odvoji Vojvodina od ostatka Srbije. Mislim da to zna svaki prosečni građanin Republike Srbije. Srpska radikalna stranka je prva politička stranka koja je još u jesen prošle godine, pre nego što je Skupština Vojvodine usvojila Predlog statuta Vojvodine, organizovala tribine po svim većim mestima u Vojvodini i iznosila čitav niz kritičkih primedbi na Nacrt statuta AP Vojvodine. Svako ko prati zasedanja Skupštine AP Vojvodine može da vidi za šta se bore poslanici SRS. Gospodine Nikoliću, kažite nam s kojom partijom ste vi u koaliciji u opštini Prijepolje. Tamo ste glasali da je službeni jezik pored srpskog i nekakav bosanski jezik. Vaši odbornici su glasali da kandidat DS bude predsednik SO Ruma. Da li ste zaboravili miting prošle godine, kada je ubijen Ranko Panić? Tada ste rekli da nećete imati nikakvih kontakata sa Ivicom Dačićem dok se ne pronađe ubica Ranka Panića. Nije prošla ni godina dana kada ste sa SPS, a po odobrenju i blagoslovu DS, zaključili koalicioni sporazum u opštini Zemun. Je l' moram da vas podsećam da ste davali kvorum ovde DS-u da izglasava razne zakone? Je l' moram da vas podsećam da ste glasovima poslanika iz DS i stranke G17 plus na Administrativnom odboru uspeli da na protivustavan i protivzakonit način zadržite mandate SRS-a? Ko vam je omogućio da sedite u Skupštini - SRS ili ovi koje toliko napadate, DS i G17 plus? Pa, oni su vam omogućili, vi ste njihovo čedo. Da nije bilo njihovih glasova, vi ne biste sedeli u ovoj skupštini. I vi ste poslednji čovek u ovom parlamentu koji može SRS-u da prebacuje zbog nekakvih, naravno potpuno izmišljenih, koalicija. Idite u bilo koje mesto u Vojvodini i kažite – znate, SRS se zalaže za odvajanje Vojvodine od Srbije. Ljudi će vam se smejati.
Za reč se javio narodni poslanik Veselinović Janko. Osnov?
Koristim vreme poslaničke grupe. Gospodine Tomislave Nikoliću, znate vi dobro zbog čega sam ja pomenuo Titov Vrbas, odnosno Vrbas i vaš rezultat. Nemojte vi DS-u deliti packe u zaštitu interesa srpskog naroda, ma gde on živeo. Bolje je, gospodine Nikoliću, da se pobrinete za vaše stranačke kolege, jer ćete slično proći i u Novom Sadu ukoliko o Srbima koji su izbegli brigu bude vodio gospodin Mirović, koji se za četiri godine, koliko je bio na vlasti, nije udostojio da obiđe mesta gde su oni živeli, da uđe u neasfaltirane ulice, ali je zato behatonirao centar Novog Sada. Naravno, na zadnjim izborima je dobio šta je zaslužio, ali Vrbas se može ponoviti i u svim gradovima u Vojvodini budete li na taj način vodili računa o Srbima koji su morali da izbegnu.
Izvinjavam se, gospodine Nikoliću, vi ste imali prednost, ali sam mislio da gospodin Veselinović ima repliku. Narodni poslanik Tomislav Nikolić ima reč.
Fakat je da samo SNS može da pobedi DS. I da onaj ko ne želi u tome da mu pomogne, pomaže DS-u. I da onaj koji iz dana u dan štampa i lepi pamflete protiv SNS, pomaže DS-u. To je fakat. Ako vi iz SRS možete da pobedite DS i ako imate bolje rezultate od nas na izborima, pozovite nas, mi ćemo da vam pomognemo da ga srušite. Ako mi imamo bolji rezultat od vas, pozivam vas da nam pomognete da ga srušimo. Ako vi rušite SNS, ko će da pobedi DS? Kako se zove ta sila ovde u ovoj skupštini? Kako se zova ta politička stranka u narodu? Nemate drugu. Onda vas molim – ili budite sa nama ili budite sa DS. Treća opcija ne postoji u Srbiji. Treća opcija ne može da pobedi, i oni uživaju u ovome. A to je sve vaša zasluga. Pravite se mnogo važni i pametni, izmišljate laži, pljujete na svoju politiku do pre godinu dana. Ko da glasa za vas? Umesto da imate dostojanstva, isterali ste me. Pobeđujem vas, sarađujmo. Da li ja vas vređam, da li sam vam rekao lošu reč? Glasamo za zakone DS-a? Šta pričate bez veze? Jedno veče ostalo troje poslanika da se dovrši sednica. Gde je budžet za ovu godinu? Uz čiju pomoć je donet? Uz pomoć SRS. Što to ne pričate? Šta je rekao Vojislav Šešelj u telefonskom razgovoru jednom od opozicionara? - Pre ću da pomognem Tadiću, nego Tomislavu Nikoliću. Za koga vi radite? Izdigli ste se iznad Srbije zato što tako misli vaš predsednik. Nema iznad Srbije nikoga. Gore je samo Bog. Nema nijednog čoveka iznad Srbije. I to da mu kažete, slobodno. Da oslobodi Srbiju, da je pusti. Nek postoji Bog i nek postoji narod. Između naroda i Boga nema veze. To i Tadić misli, da je stigao otprilike na te visine. A nije opasna visina na koju se popneš, nego pad.
Gospodo narodni poslanici, molim vas da se ipak vratimo na dnevni red. Pravo na repliku ima poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, naravno da postoji politička stranka koja može da pobedi DS, i to je SRS. Da to nije tako, ja ne bih sedeo ovde gde sedim. Mislim da je zaista... Pa dobro, gospodine normalni i pristojni Tomislave Nikoliću, ako bih mogao da nastavim. Vi ćete posle mene sigurno dobiti reč, vaš čovek predsedava sednici. Nemojte da budete nervozni. Pokažite na delu kako se stvara normalna i pristojna Srbija. To što vi radite je nenormalno i nepristojno. Mislim da je prava blasfemija i svetogrđe kada čovek koji je pogazio zakletvu koju je dao u crkvi priča o Bogu, o moralu, o nekome ko je iznad Srbije itd. Kad je Vojislav Šešelj rekao da je iznad Srbije? Da je on iznad Srbije, nagodio bi se sa Haškim tribunalom prvoga dana kada je otišao tamo. Pa, on je svojim ličnim primerom pokazao da mu je Srbija preča od svega. Lako je vama ovde da pričate o Vojislavu Šešelju. Evo, svi mi poslanici SRS ovde trudimo se, dok on nije tu, da pričamo onako kako mislimo da bi on pričao. Ali sačekajte, gospodine Nikoliću, da se Vojislav Šešelj vrati. Ma koliko se mi trudili da nadomestimo njegovo odsustvo iz Srbije, sigurno da u tome ne uspevamo do kraja. Vojislav Šešelj je za tri koplja iznad nas. On je to pokazao u Haškom tribunalu. On ga je pobedio i pre dva dana. Pretresno veće Haškog tribunala je odbilo zahtev tužilaštva da se Vojislavu Šešelju nametne advokat i sve je bliži dan kada će Vojislav Šešelj da se vrati u Srbiju. Hajde, sačekajte malo taj dan. Garantujem vam, gospodine Tomislave Nikoliću, tog dana kad se Vojislav Šešelj vrati u Srbiju, to kažem i vama, to kažem i ovima iz DS-a i to kažem svim protivnicima Vojislava Šešelja, biće vam kao u onoj narodnoj pesmi – kad Srđa Zlopogleđa razbija Turke na buljuke. Nigde vas neće biti.
Molim narodne poslanike da se vratimo na dnevni red. Pravo na repliku ima gospodin Tomislav Nikolić.
Vojislavu Šešelju želim da se vrati, samo nemojte da govorite da će tad biti sukoba u Srbiji, pošto će da se vrati u mirnu Srbiju. Srbija će da traži mir, a ne ratove i sukobe, a ne Turke na buljuke. Na buljuke se ide na izborima. Dakle, dobro ste rekli. Vi ne možete da nadoknadite dva odsustva – odsustvo Vojislava Šešelja i Tomislava Nikolića. Odsustvo Vojislava Šešelja nadoknađivali smo dok sam ja bio u SRS. Što ne pomenete taj period? Kako smo to onda uspevali, a sada odjednom vi ne uspevate? U stvari, vi ne uspevate moje odsustvo da pokrijete. Vama nedostaje ideja, vama nedostaje ko će da vas vodi, ko će da vas predstavlja. Sada ste vi kao neki mladi junoša, da rasterate ovaj stari kadar SRS, koji se pravi da ne vidi šta mu se dešava. Podnosi ostavku jer je prezauzet. Nije tačno, nego velika gazdarica menja ljude koji će da vode stranku. To joj je bila želja i kad nas je razbila prošle godine. U vezi s mandatima - mandati su naši, pa božiji; mandati su vaši, pa božiji. A o tim zakletvama - u ovom sazivu ni vi niste položili zakletvu u crkvi. To vam je prvi saziv u kome ste poslanik i niste položili zakletvu u crkvi. Šta pričate? Šta pričate o rušenju zakletve i o moralu i o crkvi i o Bogu? Ja vama želim mnogo sreće u životu, za razliku od vas koji mislite da sam ja izvor vašeg zla. Vi ste sami krivi za sve što radite. Bespogovorno slušate besmislena naređenja. Srbija je otišla daleko. Srbija u koju će da se vrati Vojislav Šešelj, neće da bude Srbija iz koje je otišao. To će da bude Srbija u kojoj će ljudi želeti da rade, a ne da se tuku, u kojoj će ono što uradiš da bude važnije od onoga što izgovoriš. Naša je stranka umela samo lepo da izgovori, a nije nam se nikad dalo da uradimo bilo šta. I vi to dobro znate. A veliki je cinizam reći da samo vi možete da pobedite DS. Da sam na njihovom mestu, radovao bih se posle takve priče. Nego, oni se tome i raduju. Neke od vas, onako, za sitne usluge provode kroz život, vi ostali to ne vidite ili se pravite da ne vidite ili ne smete da kažete ništa. Vi radite kampanje ne za sebe, ne protiv vlasti, već protiv SNS. Vaš politički život se sveo na kampanje protiv SNS, na kampanje protiv onoga koga voli 30% građana Srbije minimum. Šta mislite, hoće li to da ostavi dobar utisak na građane? Hoćete li vi od toga da skočite? Hoćete li vi od toga da postanete jača politička stranka?
Tri minuta, gospodine Nikoliću. Za reč se javio gospodin Aleksandar Martinović. Osnov javljanja, gospodine Martinoviću? (Aleksandar Martinović sa mesta: Replika.)
Dame i gospodo poslanici...
Samo recite koji je osnov za javljanje, gospodine Martinoviću.
Rekao sam, gospodine Deliću, replika.
Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, gospodin Tomislav Nikolić izgleda ne zna da zakletva data u crkvi nije konzerva i da nema rok trajanja. Kada se jedanput zakunete na Jevanđelje, na Sveto pismo, kad se zakunete čašću svojih predaka i budućnošću svojih potomaka, onda to traje vekovima. Onda tu nema godina ili dve. I to samo pokazuje koliko vi ništa ne znate ni o religiji ni o moralu. S druge strane, gospodine Nikoliću, hajde, kažite mi - kada sam ja to poželeo zlo vama ili vašoj porodici? Kada? Ili bilo ko iz SRS? U jesen prošle godine lansirali ste neverovatnu laž da Vojislav Šešelj hoće da vas ubije. Preko koga? Kaže - preko nekog Nike Gajića iz Hrtkovaca. Mi proverimo u policijskoj evidenciji postoji li takav čovek, ne u Hrtkovcima, bilo gde u Srbiji. Nema ga. Pa onda - hoće da me ubije vojvoda Vasilije Lazarević. Svako ko poznaje tog čoveka, zna da ne može da se kreće bez pomoći ortopedskih pomagala. Čovek ne može da ode do toaleta, a da mu neko ne pomogne. I sad, zamislite, takav čovek hoće da ubije Tomislava Nikolića. Vi se služite najbezočnijim, najpokvarenijim mogućim sredstvima. Ovo što ste sada rekli, vi u stvari radite za Haški tribunal. Hoćete da kažete da je Vojislav Šešelj 18 godina vodio politiku ratova, sukoba, nacionalne, verske netolerancije itd. Gde ste vi bili za sve to vreme? Ko je ono položio 1993. godine još jednu četničku zakletvu i bio promovisan u četničkog vojvodu? Ja, gospodine Nikoliću, ili vi? Ko je prisustvovao osnivačkoj skupštini SRS 1991. godine u Kragujevcu, kada je na bini visila slika generala Draže Mihailovića? Ja ili vi? O čemu vi govorite? Vi ste se probudili, izgleda, jedno jutro i shvatili da ste pogrešili. I onda pričate godinu dana kako ste sazreli. Tri godine pred penziju vi ste sazreli. Ja sam čuo da čovek postane zreo u 18. godini. Neko postane zreo u 21, neko u 25. godini, ali, evo, gospodin Tomislav Nikolić je sazreo u 60. Ali, ajde, bolje ikad nego nikad.
Gospodine Nikoliću, osnov javljanja?
Još jednu repliku bih i neću više.
Ovim ćemo i završiti ovaj krug replika. Izvolite.
Bio sam ubeđen da ćete vi ranije ovo da završite. Imate diskreciono pravo da odlučite dokle traju replike. Ali zato molim kolege da, kad su već imale svog predstavnika nekoliko puta, dozvole da i ja nešto kažem. Dakle, ja jesam četnički vojvoda i to više niko ne može da mi uzme. Onaj ko me je promovisao, više nije četnički vojvoda, njemu je to uzeto. Veličam pokret Draže Mihailovića i to nema veze sa politikom kojom će da bude vođena Srbija. Veličam pokret Draže Mihailovića, a nisam dao u Kragujevcu da promene naziv nijednoj ulici nazvanoj po imenu poginulog partizana. Zato što ja nisam isključiv. Veličam one koji su se borili protiv Nemaca, a kako su izgledali, ko ih je vodio, baš me briga. Zakletva u crkvi. Za svaki mandat polagali smo novu zakletvu, ali vi o tome niste znali ništa. Vi tad niste bili ni u stranci. Za svaki mandat. Ja imam mnogo takvih zakletvi. Da je bilo dovoljno jednom da se podnese, važila bi mi ona iz prvog saziva Savezne skupštine. Ne, nego smo za svaki mandat polagali zakletve. Za ovaj niko od vas nije položio. Nemate tu zakletvu u crkvi, a mislim da ste i vi ukinuli, shvatate i vi da to ničemu ne vodi. Ja sam u godinama, pred penzijom, imam veliko iskustvo i ne zanosim se idejama koje ne mogu da ostvarim. Ne obmanjujem građane Srbije, hteo bih da ostanem upamćen kao neko ko je nešto uradio. Možda vi mislite da imate mnogo vremena pred sobom, pa ćete moći nešto da uradite. Rekao sam vam blagovremeno - imali ste priliku da nešto uradite za Srbiju. Sad tu gde se nalazite, u tom okruženju, možete samo da budete najpismeniji, najškolovaniji od grupe poslanika. A ti što pričaš o kumstvu, treba da znaš da sam ja njemu kum, a ne on meni.
Gospodine Martinoviću, pratio sam izlaganje Tomislava Nikolića. Član 101. stav 3, nemate pravo na repliku.
Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Željko Tomić i Milica Vojić-Marković. Reč ima gospođa Vojić-Marković. Samo da obavestim da je Vlada prihvatila ovaj amandman.
Upravo sam to htela da komentarišem - koliko znam, moj amandman je prihvaćen. S obzirom na vrlo dugačak krug replika, sad bih da se vratimo na ono što je ministar govorio. Drago mi je što ovaj put malo više govori o ovom zakonu, makar to što govori zvučalo kao pamflet, jer je očigledno mnogo radio na tome da pročita sve ono što je nama u obrazloženju napisao. Vratila bih se na ono što je on rekao, da ovaj zakon razvija institucionalne mehanizme da se unaprede odnosi sa dijasporom. Upravo je to glavna zamerka DSS-a. Ovde takvih mehanizama nema. Verujte, čitali smo zakon mnogo puta, sa vrlo stručnim ljudima koji se bave ovom materijom, i takvih mehanizama ovde nema. Da bih to potvrdila, postaviću vam pitanja koja vam DSS postavlja već nekoliko puta, i u načelnoj raspravi i danas po amandmanima. Dakle, kako se biraju delegati za Skupštinu? Koja je nadležnost Skupštine? Koliko traje mandat Skupštine i mandat delegata? Koga obavezuju odluke Skupštine? Da ste vi odgovorili na ova pitanja u ovom zakonu, onda biste mogli da kažete da je Skupština mehanizam, a ovako - to nije tačno. Druga stvar o kojoj želim da polemišem. Rekli ste da ste opredeljeni za demokratski sistem vladavine i nemate potrebu za dirigovanjem (te dve stvari se, naravno, isključuju), ali ovo što ste uradili u zakonu upravo pokazuje da niste opredeljeni za demokratski sistem vladavine. Kada govorite o savetima, nigde nemate ljude iz dijaspore. Kada govorite o politici Vlade, vi nemate Skupštinu. Gde je Narodna skupština Republike Srbije? Ona takođe treba, sa Vladom, da donosi takvu odluku kao što je opredeljenje politike prema dijaspori i Srbima u regionu. Vi, naravno, nemate to. Tamo gde treba da se dogovarate sa dijasporom, vi uopšte nemate dijasporu. O kakvoj vrsti demokratije onda vi tu pričate? To je potpuno smešno. To što ste vi nama izgovorili, jako lepo zvuči, ali ga nema ovde. A ja sam vam i juče, kada sam govorila o onom čuvenom članu 3, u kome vi govorite o tome kako ste opredeljeni za rodnu ravnopravnost, rekla da vi to nemate u zakonu. Vi napišete neki član iz koga mi treba da zaključimo to. Toga nema u zakonu, ministre. Da li ste vi čitali zakon ili ste čitali samo obrazloženja? Mi vam odgovorno tvrdimo - to što vi pričate, nije u zakonu. Zato vas molimo da prihvatite suštinske amandmane, koje smo mi kao politička stranka podneli, a ti se amandmani tiču Skupštine. I mi ćemo vam o tome i dalje pričati. Drago mi je što ste prihvatili ovaj amandman. On, naravno, ima smisla. Jer, mi smo rekli - dodelom nacionalnih priznanja za poseban doprinos očuvanju i jačanju veza matične države i dijaspore, odnosno matične države i Srba u regionu, kao i za doprinos u promociji Srbije u svetu i afirmacije njenih interesa, i to je u redu. Naravno da ste prihvatili i lepo je što ste prihvatili, ali vas molim da prihvatite suštinske amandmane koji ovaj zakon čine dobrim ili povucite zakon i razradite Skupštinu. Jednostavno, nemojte da se igrate s ovim zakonom.
Obaveštena sam od potpredsednika da je rasprava o amandmanu gospodina Nikolića bila već zaključena kad sam ja preuzela vođenje sednice. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović, koji želi reč. Izvolite.
Gospođo Đukić-Dejanović, vi ste meni izuzetno draga i simpatična dama, ali mislim da ovoga puta niste rekli punu istinu. Jer, koliko sam video, gospodin Delić je samo izvukao svoju karticu i napustio mesto predsedavajućeg, pa sumnjam da vam je za tako kratko vreme mogao reći šta se u stvari dešavalo u sali.
Gospodine Martinoviću (oduzeću ovo vreme), gospodin Delić je prišao i obavestio me o ovome što sam rekla. Inače, ja ne lažem. Nekad prećutim istinu, ali uopšte ne lažem.
Nisam rekao da lažete, gospođo Đukić-Dejanović. To vam ne bih nikada rekao. Duboko vas cenim i uvažavam, ali mislim da vam gospodin Delić nije dao pravu informaciju. Javio sam se za reč pre nego što je on napustio mesto predsedavajućeg, rekao mi je da nemam pravo na repliku i onda sam ja rekao da se javljam po amandmanu. Međutim, vi ste odmah prešli na sledeći amandman. Ali, nije bitno. Dakle, zaključiću raspravu sa gospodinom Tomislavom Nikolićem, zato što on nije prisutan u sali. Kad bude prisutan, onda ćemo se pogledati u oči pa ću da mu kažem ono što imam da kažem. Ne želim da pričam bilo kome iza leđa. Osvrnuću se na amandman koji smo podneli na član 4. stav 2. Predloga zakona. Naime, mi smo predložili da se izmeni formulacija stava 2. u članu 4. Predloga zakona tako da glasi: Republika Srbija može preduzimati mere radi ostvarivanja veza i sa iseljenicima sa teritorije Republike Srbije i njihovim potomcima, koji nisu obuhvaćeni članom 2. ovog zakona, ako postoji zajednička svest o potrebi očuvanja - mi smo predložili da se dodaju reči: "srpskih nacionalnih interesa" - tradicionalnih odnosa i istorijskih veza. Smatramo da zaista nije bilo nijednog razloga da se ovaj amandman odbije. Međutim, u obrazloženju Vlade zašto se ne prihvata amandman kaže se ovako: ''Amandman se ne prihvata iz razloga što je intencija predlagača zakona da obuhvati što širi krug lica koja žive van matične države, a samim tim i lica koja su državljani Republike Srbije, a nisu pripadnici srpskog naroda i žele da očuvaju tradicionalne, kulturne ijezičke veze sa Republikom Srbijom''. Ako sam dobro razumeo, gospodine ministre, vaša vlada hoće da kaže da se samo Srbi brinu o srpskim nacionalnim interesima, a da je sve druge državljane Republike Srbije koji nisu po svom etničkom poreklu Srbi baš briga za srpske nacionalne interese. Niste u pravu, gospodine ministre. Evo, pošto dolazite iz stranke koja se hvali negovanjem ravnogorskih tradicija, dozvolite da vas podsetim na nešto što verovatno znate. U Kanadi, u mestu Vinzor, 1956. godine je objavljeno jedno istorijsko delo, koje se zove "Knjiga o Draži". To je zbirka eseja ljudi koji su pripadali pokretu Draže Mihailovića i koji su iznosili svoje poglede na taj pokret, a dolazili su, inače, iz raznih krajeva Jugoslavije. U drugom tomu te knjige o Draži imate jedan esej koji se zove ''Doprinos primorskih Hrvata''. Tu su vam navedena imena ljudi koji su etnički pripadali hrvatskoj naciji, a bili veliki borci pokreta Draže Mihailovića. Pominje se, recimo, ime nekog Krešimira Vranića, koji je bio kapetan bojnog broda. Sigurno ste čuli i za Niku Bartulovića, čuvenog književnika koji je bio veliki prijatelj sa Momčilom Đurićem i Ilijom Trifunovićem Birčaninom. Pa je tu ime još jednog Hrvata Silvija Alfirevića, koji je u okviru Dinarske divizije Momčila Đurića izdavao jedan list koji se zove "Krik iz jame" i u tom listu je opisivao zločine ustaša. Čak kažu da su upravo Silvije Alfirević i njegov list bili motiv za Ivana Gorana Kovačića da napiše onu potresnu poemu "Jama". I sad vi nama hoćete da kažete da samo onaj ko je formalno Srbin može da brine o srpskim nacionalnim interesima, a svako ko nije Srbin - ne može. Vidite li da niste u pravu? Šta imamo mi koji živimo u ovoj i ovakvoj Srbiji od ljudi koji danas vode Srbiju, koji su Srbi navodno, formalno, a uopšte ne brinu o srpskim nacionalnim interesima? Nemamo baš ništa. Dakle, velika je neistina da ćete prihvatanjem ovog amandmana navodno da povredite državljane Srbije koji žive u dijaspori, a nisu etnički Srbi. Nećete da ih povredite. Ali, vi ne prihvatate ovaj amandman iz drugog razloga, koji je više psihološke prirode. Hoćete da ispadnete ''mnogo fini'', pa da nekoga ne uvredite. Verujte mi, ovim amandmanom, da ste ga prihvatili, nikoga ne biste uvredili. Vaš problem što ova vlada i manje-više sve dosmanlijske vlade od 2000. godine ne znaju ni same kakvu politiku da vode. Vi biste malo da vodite srpsku politiku, malo američku, malo francusku, malo nemačku, a ne treba da vodite sve te politike. Treba da vodite samo jednu politiku - srpsku politiku, da na svet gledate srpskim očima i da mislite svojom srpskom glavom. Pustite Amerikance neka vode američku politiku, Francuze da vode francusku politiku, Nemci neka vode nemačku politiku, a Englezi neka vode englesku politiku, a vi vodite srpsku politiku. Prihvatanjem ovog amandmana ne samo da ne biste uvredili državljane Srbije koji nisu Srbi, već biste im još dali na značaju. Pojačali biste slogu i jedinstvo svih državljana Srbije koji žive ma gde u svetu. Ali vi iz ovih trivijalnih dnevnopolitičkih razloga odbijate jedan amandman koji je i te kako dobar, ne zato što sam ga ja podneo, nego zato što on, u stvari, i te kako odgovara intencijama predlagača. Hajde da se ne lažemo, gospodine ministre. Ovaj zakon ste pisali, pre svega, za Srbe koji žive van Srbije. Naravno, pisali ste ga verovatno i za državljane Srbije koji žive u dijaspori, a koji su po svom etničkom poreklu Mađari, Slovaci, Bugari itd., ali ste ga, pre svega, pisali za Srbe. Što onda tu koncepciju ne isterate do kraja? Zašto nemate političku hrabrost da tu koncepciju sprovedete od početka do kraja, nego ste stali na pola puta? Zakon se primenjuje za Srbe izvan Srbije, ali kada neko u amandmanu pomene srpske nacionalne interese, onda je to neprihvatljivo. To je neozbiljno, gospodine Srećkoviću. Dakle, treba da prihvatite ovaj amandman. Dobar je i ne da odudara od intencija vas kao predlagača i vaše vlade, nego naprotiv, on tu intenciju pojačava i naglašava ono što je jako bitno u današnje vreme, da i te kako postoji kohezija između etničkih Srba državljana Srbije i onih državljana Srbije koji nisu etnički Srbi. Nikakvog tu posebnog jaza nema, osim ako ga neko veštački pravi. Daću vam još jedan primer, gospodine Srećkoviću. Početkom 90-ih godina poslanik SRS u ovoj skupštini bila je gospođa Elvira Fekete, Mađarica, rimokatolkinja. Verujte mi, srčanije je branila srpske nacionalne interese nego mnogi, i onda i danas, koji su formalno Srbi, ali koji sa istinskim srpskim nacionalnim interesima zaista nemaju nikakve veze.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uočljivo je da većina, rekao bih čak i sve opozicione stranke izražavaju veliko nezadovoljstvo ovim zakonom, smatraju ga poprilično nedorečenim, ali ima tu i nekih protivrečnosti. Na jednu od takvih protivrečnosti, u članu 4, podneo sam amandman. Čini nam se da je, ukoliko je iskreno, a nadamo se da jeste iskreno opredeljenje Vlade i kompletne srpske političke elite da se sa našom dijasporom uspostave znatno bolji odnosi, pred nama jedan veliki posao. Posao koji nas obavezuje, koji mora da se radi sistematski, uporno, bez improvizacije i posao u kome rezultati neće doći brzo, jer je očigledno da je to poverenje dijaspore u maticu i te kako poljuljano. Podsetio bih vas, još od one stare devizne štednje pa nadalje, preko humanitarne pomoći, pa evo i ovih zadnjih godina, od 2000. godine, ova borba oko ovih tri i po miliona evra koje je naša dijaspora imala zarobljenih u Beobanci. Znači, jako je puno nepoverenja u poslovnu klimu i naša dijaspora nije spremna da ono što je mukotrpnim radom uspela da stvori tako olako uloži u Srbiju. Jako je puno primera gde nisu imali razumevanja. Naš mentalitet, ovakav kakav je, jako je loš. Nivo naše svesti i odnos prema tim ljudima utiče na njih da se sa jako puno nepoverenja odlučuju da svoja sredstva ulože u Srbiju. Mislim da je obaveza političara, obaveza svih nas, a pre svega Vlade, da sve naše resurse stavi u pogon. Nismo u situaciji da možemo da se bilo kog resursa odreknemo, naročito kada je u pitanju dijaspora, jer su njene mogućnosti velike. To je i bio razlog da podnesem amandman na ovaj član 4, na stav 2, koji je, čini mi se, i nepotreban, ali u svakom slučaju potrebno je da se naglasi obaveza Vlade da uspostavlja odnose sa svim onim ljudima koji osećaju da imaju kulturne i istorijske veze sa maticom. To ne može da bude stvar dobre volje Vlade, niti bilo koje institucije u Srbiji. To mora da bude obaveza i ove i nekih narednih vlada i svih institucija u dužem periodu. Zbog toga sam podneo ovaj amandman u ime SNS.
Na naslov iznad člana 5. i član 5. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Dimitrijević, Milica Vojić-Marković i Željko Tomić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Milica Vojić-Marković.
Demokratska stranka Srbije je podnela amandman na naslov iznad člana 6, koji u Predlogu zakona glasi: "Sufinansiranje projekata", a mi smatramo da mora da piše: "Finansiranje i sufinansiranje projekata". Kada smo prvi put čitali ovaj zakon, imali smo utisak da ovaj naslov asocira na to da mi kao država, odnosno Vlada Srbije želi partnerski odnos sa Srbima u dijaspori i Srbima u regionu. Ima naroda koji to rade, npr. Jermeni, Jevreji; to je mudar način da se sa dijasporom funkcioniše. Međutim, kada smo dalje čitali tekst i došli do pitanja budžeta (to je takođe sporno pitanje, što se tiče poslanika DSS-a, a o tome ćemo kasnije govoriti), mi smo shvatili šta vi u stvari nameravate s ovim. Dakle, ovim naslovom ste se jasno opredelili za sufinansiranje kao jedini način obezbeđivanja sredstava za realizaciju projekata. Mi smatramo da mora da postoji još jedan način, a to je finansiranje. Svaka ozbiljna država i ozbiljna vlada su valjda u stanju, ako smatraju da je neki od projekata koji je podnela neka organizacija Srba u dijaspori ili Srba u regionu i te kako važan za tu oblast i za Srbe koji žive u dijaspori ili regionu, da finansiraju projekat. Ali, cela priča koju pokušavate da nam ovim zakonom ispričate jeste druga stvar. Vi smatrate da dijaspora ima novca i da taj novac na neki način mora da se prelije u ovo ministarstvo, jer dalje predviđate da će ministar raspolagati tim novcem. To ne može. Država mora da preuzme odgovornost da, ako već želi da ima ovakav zakon, a smatramo da je u ovom trenutku nužan, i finansira projekte za koje smatra da su i te kako važni. Šta druge organizacije govore o tome? Evo jednog mišljenja gospodina Dušana Janjića, predsednika Foruma za etničke odnose, bivšeg direktora Matice iseljenika, koja je i te kako važna organizacija. Naravno, nije stranačka i zbog toga vam se ne sviđa i nije vam partner u pisanju ovog zakona. On kaže ovako – oni koji zaista imaju novac i integrisani su u sredinu u kojoj žive, zainteresovani su da im se omogući zadužbinarstvo, direktne investicije, donacije, a ne osnivanje Skupštine dijaspore. Ovo je površan i neadekvatan odgovor na realne potrebe. To vam oni kažu. Čitala sam vam šta kaže gospođa Mirjana Samardžija, Kongres srpskog ujedinjenja, šta kaže gospodin Predrag Golubović, Srpska narodna odbrana, a čitaću vam još, pošto očigledno niste čitali ni zakon ni ovo što vam kažu organizacije Srba o tome.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Mijaljević, koji želi reč. Izvolite.
Napokon, posle ovih uznemirujućih, pobožnih, blasfemičnih i prelesnih replika, dođosmo na amandmane. Podneo sam amandman na član 6. stav 1, koji glasi: ''U cilju realizacije aktivnosti iz člana 4. tačke 2. i 3. ovog zakona, ministarstvo nadležno za dijasporu raspisuje konkurs za sufinansiranje projekata koji svojim kvalitetom doprinose očuvanju i jačanju veza Republike Srbije i dijaspore, kao i Republike Srbije i Srba u regionu''. Obrazloženje Vlade ili onog tima koji daje obrazloženja glasi ovako: ''Amandman se ne prihvata iz razloga navedenih u obrazloženju amandmana 9''. A u obrazloženju amandmana 9. stoji ovako: ''Amandman se ne prihvata. Član 2. tačka 3) Predloga zakona precizno određuje da izraz „matična država“ označava Republiku Srbiju''. Zaista ne znam šta ovde da komentarišem, osim da sa čuđenjem i dubokom rezignacijom još jedanput kažem da sam podneo amandman u kojem piše: ''...ministarstvo nadležno za dijasporu raspisuje konkurs za sufinansiranje projekata koji svojim kvalitetom doprinose očuvanju i jačanju veza...'' Ko je ovde pominjao matične države, nematične države? Govorim o ministarstvu, govorim o konkursu. Čak ne govorim ni o uslovima. Samo pominjem ministarstvo i podvlačim da bi ono to trebalo da realizuje. Zaista ne znam ko daje ova obrazloženja. Da li su ti ljudi u nekom nadahnuću ili kreativnom ludilu? Ne znam šta je ovo. Da li hoće da slude građane i nas poslanike? Jer, na ovaj način ne znam kako da branim ovaj amandman. Vidite vi u Vladi, kada dajete ovakva obrazloženja, da to bude malo suvislije, da ima nekog smisla, da možemo imati kvalitetniju raspravu. Tražim jedno, a objašnjava mi se nešto sasvim deseto. Kakva matična država kada se radi o konkursima? Ministarstvo će da raspiše konkurs pod nekim svojim uslovima, ali ne pričamo o matičnoj državi.
Vaša poslanička grupa ima još minut i 15 sekundi, pored toga što, naravno, imate vreme za amandmane. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Zoran Nikolić i Nikola Lazić. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođa Donka Banović. Izvolite.
Ovaj amandman je, praktično, nastavak amandmana gde smo predložili da se naslov iznad člana 6. dopuni rečju „finansiranje“. Smatramo da nije dobro, a nije ni dobra poruka koja ide od Ministarstva, da se projekti mogu sufinansirati, da uvek tražite od onoga ko podnosi projekat da delom učestvuje. Razumem kada je u pitanju udruženje, nevladina organizacija, koja ima sredstva da učestvuje sa, recimo, 15 ili 20 odsto. Znam da je to manir kada je u pitanju finansiranje projekata, jer na taj način pokušavate da taj projekat učinite održivim i da se podnosilac ozbiljno odnosi prema samom projektu. Međutim, sigurno ima organizacija koje imaju dobru ideju, dobar projekat, ali nemaju novac za sufinansiranje. Takvih će projekata biti verovatno malo, međutim mislim da treba pružiti i takvim organizacijama šansu. Ako ostavite samo sufinansiranje, opredeljujete se isključivo za taj jedan jedini model finansiranja. Zato predlažemo da se i član promeni, a i u samom članu da se, gde piše ''sufinansiranje'', doda i ''finansiranje''. Kada je već reč o finansiranju projekata, jedan poslanik je tražio odgovor od Ministarstva za dijasporu o tome kako je u 2007. i 2008. godini išlo finansiranje određenih projekata koje je samo ministarstvo finansiralo. U odgovoru, koji smo dobili od vas, kaže se da je u 2007. godini ukupno raspoređeno oko 72 miliona dinara za sufinansiranje, pretpostavljam, različitih projekata, a da je u 2008. godini ta suma nešto manja, tj. potrošeno je negde oko 53 miliona dinara. Dalje se u vašem odgovoru govori o tome na koji način se čitava procedura sprovodi. Naime, imate pravilnik o izboru projekata za finansijsko podržavanje i doniranje iz budžeta Ministarstva za dijasporu i tim pravilnikom se kaže da je ministar taj koji imenuje članove komisije koja će izabrati projekte, pa zatim ipak ministar na kraju odlučuje, a po savetu te komisije. Čini mi se da je taj krug nekako i suviše zatvoren. Da li bi tu mogla da se uključe i neka druga ministarstva? Jer, ministar određuje komisiju, komisija odlučuje, savetuje, pa se opet sve vraća ministru. Kao da ste napravili komplikovanu proceduru koja u suštini ne menja ništa. Sve se svodi na to da praktično ministar odlučuje o svemu. U ovom odgovoru pada u oči to što kažete da ste finansirali 257 različitih programa za ove dve godine, u 2007. i 2008. godini, a onda navodite koje su to organizacije i udruženja Srba iz dijaspore, i da je to iz 25 zemalja. Između ostalog, recimo, iz Mađarske - devet organizacija, Francuske - četiri, Nemačke - svega sedam (a znamo da je dijaspora u Nemačkoj veoma brojna), dok je iz Srbije finansirano 120 organizacija. To je, naravno, dobro. To pokazuje da postoji interes i organizacija koje rade i deluju u Srbiji. Međutim, mislim da nije dobro da je svega sedam organizacija dijaspore iz Nemačke finansirano, odnosno pokazalo interes i dostavljalo projekte. Tu nešto nije u redu. Da li način na koji informišete organizacije u svetu, ili ih ne informišete. To opet ukazuje na jedan problem i to bi takođe mogao da bude zatvoren krug. Smatram da bi i te kako trebalo bolje obaveštavati organizacije, udruženja, asocijacije koje postoje i deluju u inostranstvu.
Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Janković, koja želi reč. Izvolite.
Prvi deo ovog amandmana je vrlo sličan amandmanu kolege Slađana Mijaljevića i zapravo glasi - U članu 6. stav 1. menja se i glasi: „U cilju realizacije aktivnosti iz člana 4. t. 2) i 3) ovog zakona ministarstvo nadležno za dijasporu raspisuje konkurs za sufinansiranje projekata koji svojim kvalitetom doprinose očuvanju i jačanju veze Republike Srbije i dijaspore, kao i Republike Srbije i Srba u regionu''. Kolega Mijaljević je objasnio kakvo je obrazloženje Vlade za neprihvatanje ovog amandmana. Nije ni meni baš jasno zašto. Drugi deo mog amandmana je da se u članu 6. stav 4. reči „ministar nadležan“ zamenjuju rečima „ministarstvo nadležno“. ''Nova Srbija'' smatra da ove poslove treba da obavlja ministarstvo, kao državni organ, a ne ministar, kao pojedinac. Ne znam zašto bi ministar sve morao da primi sam na svoja nejaka pleća kada postoji ministarstvo.
Gospodin ministar želi reč. Izvolite, gospodine Srećkoviću.
Zakonom o budžetskom sistemu je definisano da ministar predstavlja ministarstvo i to je jedini razlog što je to zakonom definisano na ovaj način.
Na član 6. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Zoran Babić.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 147. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, zajedno sa kolegama iz poslaničke grupe ''Napred, Srbijo'' Srpske napredne stranke podneo sam amandman na Predlog zakona o dijaspori i Srbima u regionu. Ovo je čisto tehnički amandman, kojim se zahteva da se prilikom prijave za učešće na konkurs za sufinansiranje projekata pored ostalih podataka koje je predlagač zakona predvideo, navedete i naziv projekta, analizu stanja i analizu efekata. U obrazloženju ste naveli da je rešenje sadržano u članu 6. stav 2. Predloga zakona dovoljno precizno i jasno definisalo osnovne elemente prijave za konkurse za sufinansiranje projekata. Vama je, gospodine ministre, dovoljno precizno da sufinansirate projekte koji nemaju čak ni ime. Kako ćete te projekte voditi? Kako ćete sutra izaći u medije i pohvaliti se da ste sufinansirali neki šifrovani, bezimeni projekat? Ja sam po struci diplomirani mašinski inženjer, u struci sam se susreo sa nebrojeno projekata i, verujte, svaki od njih je imao ime. Da li ste prilikom izrade ovog predloga zakona napravili model i videli kako će ta prijava za sufinansiranje da izgleda? Siguran sam da niste. Jer, da jeste, oberučke biste prihvatili ovaj amandman koji je krajnje dobronameran, kao i sve što predlaže Srpska napredna stranka. S druge strane, gospodine ministre, kako mislite da odobravate sufinansiranje projekata ako nemate analizu stanja i analizu efekata? Srpski domaćin, kada planira da ugradi recimo termičku izolaciju na porodičnu kuću, prvo vidi koliko energenata troši sada, to je analiza stanja, a onda predvidi koliko će energenata potrošiti i sredstava uštedeti kada ugradi tu termičku izolaciju, i to je analiza efekata. Tek ako se isplati, odlučuje da li će taj posao da uradi ili ne. Zar vi zaista mislite da možete da trošite novac građana Srbije bez ikakve analize i kroz projekte koji nemaju čak ni ime? Odbijanje ovog amandmana shvatam ili kao čisto političku ostrašćenost ili kao glupost. Ako hoćete da dokažete da postoji neki treći razlog, mislim da treba da prihvatite ovaj amandman.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Babić.
Da sam bio u pravu kada sam govorio o političkoj ostrašćenosti, sada više ne, ili već i gluposti predlagača ovog zakona, govori odbijanje amandmana koji sam na član 7. podneo zajedno sa kolegama iz poslaničke grupe ''Napred, Srbijo'' – SNS na Predlog zakona o dijaspori i Srbima u regionu. Amandmanom na član 7. smo predložili da se reči „ostvarivanju projekata“ zamene rečima „realizaciji projekata“. Vi ste to odbili iako naslov iznad člana 7. glasi: „Izveštaj o realizaciji projekta“, a ne izveštaj o ostvarivanju projekata. Gospodine ministre, odbili ste ovaj amandman iako u ovom istom članu vi navodite „u roku od 30 dana od dana realizacije projekata“, a ne „u roku od 30 dana od dana ostvarivanja projekata“. Znači, u istom članu vi dva puta koristite reč „realizacija“ i jednom reč „ostvarivanje“, a kada mi amandmanom želimo da sinhronizujemo ovaj član – vi taj amandman odbijate. U obrazloženju ste naveli da je predlagač zakona mišljenja da je u pitanju samo izbor između dva istovetna termina za isti pojam. Ja se tu delimično slažem s vama. Naime, reč „ostvariti“ najčešće se vezuje za „ostvariti obećanje“. Recimo, baš kao što su bila predizborna obećanja Mlađana Dinkića o 100.000 novih radnih mesta ili 1.000 evra od privatizacije javnih preduzeća. Svi smo svedoci da od „ostvarivanja“ tih predizbornih obećanja nema ništa i da je to samo još jedna u nizu velikih laži velikog manipulatora, pa bih vam ja savetovao da ovaj amandman ipak prihvatite i da „realizujete“ te sufinansirajuće projekte.
Na naziv glave III iznad člana 9, naslov iznad člana 9. i član 9. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, koja želi reč. Izvolite.
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podnela na glavu III, na podnaslov i na član 9. tiče se stava SRS koji je izražen i u obrazlaganju prethodnih amandmana, a pogotovu na amandman na član 2, gde tražimo da se izraz „matične države“ zameni izrazom „Republike Srbije“. Ovo mi je povod da vam kažem da smatram da je dobro što je ovaj zakon ušao u proceduru i da nam je bio potreban ovakav zakon. Čak se usuđujem da kažem da je naš odnos prema dijaspori pitanje od nacionalnog interesa. Kada bismo nabrajali šta je sve nacionalni interes, verujem da bi među prvih pet tačaka bio i ovaj naš nacionalni interes vezan za našu saradnju, očuvanje i brigu za našu dijasporu. Jer, priznaćete, a znamo svi da smo narod koji se bori za goli opstanak, da smo među tri najstarija naroda u Evropi i da nam naravno nije svejedno šta se dešava s našom dijasporom. Zbog toga sam smatrala da bi možda bilo daleko bolje da ste, pre nego što je zakon ušao u proceduru, razgovarali sa predstavnicima poslaničkih grupa kako bismo našli modus da se za sve ovo što sada kroz amandmane mi pokušavamo da promenimo, nađe i iskristališe zajednički stav, kako bi se i ovaj zakon pretvorio, ne mogu da kažem u rezoluciju, ali u nešto iza čega bi stao ceo parlament. Ovako ćemo mi, zbog nekih stvari koje sada deluju možda lingvistički, a u stvari su suštinske, doći u situaciju da ne budemo, naravno, jedinstveni prilikom glasanja oko ovog zakona, a opet ću se vratiti na onaj početak gde sam rekla da smatram da je ovo od nacionalnog interesa i da je ovo ravno nekakvoj strategiji vezanoj za odnos države Srbije prema svojoj dijaspori. Mogli smo ovo da prevaziđemo. Imate još vremena da o tome porazmislite i da vidite da li možda treba da idemo ka tom cilju, odnosno da li je potrebno državi Srbiji da ceo parlament, kao kada smo donosili Rezoluciju vezano za KiM, ili deklaracije, da stanemo iza ovog zakona, da popravimo šta se može popraviti u nekom razgovoru van skupštinske sale, van debate. Nije strašno ako bi se na nekoj sledećoj sednici ponovo pojavio ovaj zakon. Ovo je najdobronamerniji predlog poslanika SRS u cilju da ovu materiju regulišemo na najbolji mogući način i izrazimo stav države Republike Srbije prema našoj dijaspori, koja nam je veoma važna.
Potrošili ste vreme vaše poslaničke grupe. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Nikola Lazić. Gospođa Vojić-Marković želi reč.
Hvala, gospođo predsednice. Mi tražimo da se u članu 9. stav 1. ispred reči "Vlada" dodaju reči: "Narodna skupština Republike Srbije i", a da se reč "utvrđuje" zameni rečju "utvrđuju", s obzirom da se radi o množini. Vlada Vojislava Koštunice je dala pravo građanima, Srbima koji žive u dijaspori da glasaju na našim parlamentarnim izborima. Mada, očigledno, ova vlada nije spremna na to da dobije pravi odgovor o tome kako će oni glasati, s obzirom da smo na prethodnim izborima imali situaciju da, recimo, upravo smo juče imali razgovor s jednom gospođom iz SAD koja je došla u Vašington da glasa, ali su spiskovi ljudi koji je trebalo da glasaju u Vašingtonu slučajno poslati u Čikago, a u Čikagu su bili spiskovi ljudi iz Njujorka itd. Srbi koji učine veliki napor pa dođu da glasaju ili nisu na spisku ili su spiskovi pomešani i sl., tako da se to što im je omogućeno zakonom, zapravo na vrlo perfidan način brani. S obzirom na to da oni ipak na izvestan način i u izvesnom broju učestvuju na tim parlamentarnim izborima, smatramo da je Narodna skupština Republike Srbije i njihovo predstavničko telo, jer očigledno do trenutka kada oni budu u mogućnosti da budu poslanici, a Ustav se u tom pravcu mora menjati da bi to bilo tako, Skupština mora, i to je demokratsko pravo predstavnika naroda, to je narod svojim izlaženjem na izbore i potvrđivanjem naših mandata i rekao, da bude u situaciji da zajedno sa Vladom utvrđuje politiku prema Srbima u regionu i prema Srbima koji žive u dijaspori. Zbog toga smo mi smatrali da je vrlo važno da se ovaj naš amandman prihvati i da se to demokratsko pravo da predstavnicima Narodne skupštine Republike Srbije, jer mi na to imamo pravo.
Na naslov iznad člana 10. i član 10. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospođa Banović. Izvolite.
Intervencija na član 11. praktično se nadovezuje na ono što je moja koleginica iz DSS govorila, a to je da se u stavu 1. posle reči "predlaže", pored toga što piše da predlaže Vladi, treba da stoji: " i Narodnoj Skupštini Republike Srbije". Nekako je neobično da je ovaj predlog zakona u onoj prvoj formi, pre nego što su prihvaćeni neki amandmani, potpuno prevideo da postoji Narodna skupština Republike Srbije. Nigde nije bila ni pomenuta, niti su npr. predstavnici Skupštine, odnosno predsednik Skupštine, ili članovi ili predsednik Odbora za Srbe izvan Srbije bili uključeni u neka tela. Zbog toga što je ministar usvojio neke amandmane, ta se situacija donekle popravlja. Ali, u prvom obliku je simptomatično da se ministar i Ministarstvo nisu setili da postoji Skupština, da postoji skupštinski odbor, dakle stalno radno telo koje broji 25 članova, 25 poslanika, i da oni nigde nisu uključeni. Ovde konkretno je moja koleginica Vojić-Marković govorila o tome da ljudi u dijaspori učestvuju na parlamentarnim izborima. To su mali brojevi, to je još uvek veoma nesređeno i neuređeno, međutim činjenica je da jedan broj ljudi koji živi u dijaspori učestvuje na parlamentarnim izborima. Prema tome, možemo da kažemo da je ovo i njihovo predstavničko telo. Prema tome, ministre, mislim da ste mogli da prihvatite i ovaj amandman, koji kaže da osim toga što određene stvari predlažete Vladi, to predlažete i Skupštini, i da ste, pored toga što ste u obavezi da Vladi pripremate dokumentaciju, informacije i analize iz oblasti odnosa prema dijaspori i Srbima u regionu, dužni da to uradite i sa Narodnom skupštinom.
Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković i Željko Tomić. Gospođa Vojić-Marković ima reč. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice. Moram prvo da vam pročitam tačku 2) člana 11. Dakle, ministarstvo nadležno za dijasporu, prema članu 11. tačka 2), prati realizaciju Strategije očuvanja i jačanja odnosa matične države i dijaspore, odnosno matične države i Srba u regionu. Posle ovog što smo pročitali moramo da se pitamo o kojoj se to strategiji radi, da li ta strategija postoji. Ona apsolutno ne postoji. Ono što je vrlo čudno jeste da u ovom zakonu, kada ga pogledate, imate vrlo nespretan redosled poteza. Imate prvo da nešto sprovodite i pratite realizaciju, a da to uopšte nije doneto. Znači, gospodo, da biste mogli da pratite njenu realizaciju, vi morate prvo da doneste tu strategiju. To je jednostavan redosled poteza. Ovako kako ste napisali, imate da pratite realizaciju nečega što ne postoji. Tvrdim da ne postoji strategija očuvanja i jačanja matične države i dijaspore. Dakle, ne znam kako ćete je pratiti ako ne postoji. Nisam primetila, a morali ste prvo da stavite ovde da jedan od vaših zadataka treba da bude da donesete tu strategiju, da biste mogli da pratite njenu realizaciju. Gospodo, nemojte sami sebi onemogućavati da radite. Vi i ne znate da ne postoji strategija. Vi ste zaduženi da je donesete. Molim vas, vodite računa šta pišete u zakonima. Govorite o tome koliko je ovaj zakon važan. Mi se slažemo da je važan, ali ovakav kakav jeste, on nema nikakve veze sa stvarnošću. Vi pratite realizaciju nečega što ne postoji. Donesite strategiju, pa je onda pratite.
Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Nikolić, koji želi reč. Izvolite.
I moja koleginica iz DSS-a i ja smo podneli amandman na član 11. On samo potkrepljuje ono što smo rekli u načelnoj raspravi, do koje mere je ovaj zakon kontroverzan. Član 11, koji definiše nadležnost Ministarstva za dijasporu, zapravo je u kontradiktornosti s onim što treba da radi Skupština dijaspore i Savet dijaspore. Rekao sam da, ukoliko se ovaj zakon usvoji, onda apsolutno prestaje potreba za Ministarstvom za dijasporu. Zaista sam, u onom kontekstu smanjivanja državne administracije, shvatio da ste vi pre svega doneli odluku da date svoj puni doprinos time što ćete ukinuti jedno ministarstvo i time smanjiti troškove državne administracije. Kada pročitate šta je sve nadležnost Ministarstva za dijasporu, između ostalog i u tački 5) u okviru člana 11. na koji sam podneo amandman - da se stara o obezbeđivanju uslova za osnivanje i rad kulturnoinformativnih centara u stranim državama u kojima živi dijaspora itd., da prati realizaciju Strategije, da prati stanje u oblasti odnosa matične države i dijaspore, kao i matične države i Srba u regionu, postavlja se pitanje šta onda rade saveti. Oni to isto prate. Oni takođe obezbeđuju uslove. Šta radi Skupština dijaspore? Takođe to isto. Dakle, mi samo imamo prenormiran ovaj predlog da zapravo više organa radi jednu istu stvar. Zaista je sve to u kontradikciji. S obzirom na to da ćemo doći do Skupštine, ministre, pretpostavljam da ste dali sebi vremena da razmislite i da odgovorite na pitanje na koji način će se birati pojedini članovi Skupštine iz Amerike, Francuske, Nemačke, Litvanije, Estonije, Konga, Južnoafričke Republike. Bilo bi krajnje pošteno da nam saopštite kako ste to konkretno zamislili. Još jednom vam iskreno savetujem da ovaj zakon povučete, jer on će otvoriti mnoge dileme. Još jednom želim da vas podsetim, to sam vam pre nedelju dana takođe postavio kao pitanje, dakle i dalje sam u iščekivanju dopisa sa overenim pečatom bilo koje relevantne srpske organizacije u dijaspori koja je eksplicitno podržala ovaj zakon. Dakle, imali ste sedam dana vremena od momenta kada sam prvi put postavio to pitanje da pribavite neki dopis gde imate podršku. Tvrdim da to nemate. Kad to nemate, onda ste postavlja logično pitanje za koga ste vi napisali ovaj zakon. Logika stvari ukazuje na to da ga niste pisali za dijasporu, već da su motivi oni o kojima smo govorili i u načelnoj raspravi i o kojima ćemo govoriti kada budemo razgovarali o drugim amandmanima. Zamolio bih vas samo da nam kažete koliko je ostalo vremena poslaničkoj grupi i ovlašćenom predstavniku.
Imate još deset minuta i kompletno vreme ovlašćenog predstavnika. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Lazić. Vlada i Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije prihvatili su ovaj amandman. Želite po ovom amandmanu reč? (Da.) Izvolite.
Ono što sam prethodno govorila, koliko nema logike u potezima ministra kada je usvajao ove amandmane, pokazuje i to da je amandman koji je moj kolega Nikola Lazić podneo na član 11. stav 1. tačka 6) potpuno u skladu sa članom 4, a Ministarstvo je prihvatilo amandman koji smo mi dali na taj član. Ovde se radi o tome da Ministarstvo ''dodeljuje nacionalna priznanja za poseban doprinos očuvanju i jačanju matične države i dijaspore, odnosno matične države i Srba u regionu, kao i za poseban doprinos u promociji Srbije u svetu i afirmaciji njenih interesa''. Ovu formulaciju, na isti način napisanu u članu 4, ministar je prihvatio. Ne razumem šta je sad sporno u ovom. Da ne bude kao u prethodnom koji sam komentarisala, da pratite nešto što niste napravili. Molim vas da pročitate ponovo amandman koji je gospodin Nikola Lazić podneo na član 11. stav 1. tačka 6) i očekujem da taj naš amandman prihvatite.
Na naslov iznad člana 12. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Izvolite, gospodine Mariću.
Dame i gospodo, s obzirom na to da država Srbija nije jedina matična država srpskog naroda, podnio sam amandman da se termin "matične države" zamijeni pojmom "Republike Srbije". Iskoristiću ovu priliku da kažem nekoliko riječi o položaju srpskog naroda u bivšim jugoslovenskim republikama. U Sloveniji duže od 15 godina živi više od deset hiljada Srba bez državljanstva i pasoša. U Hrvatskoj, 14 godina nakon završetka rata, Srbi su građani drugog reda. Više od pola miliona prognanih ne može da se vrati na svoja ognjišta, Hrvatska odbija da im vrati 50.000 stanova, protiv srpskih povratnika stalno se podižu nove optužnice, a više od hiljadu porodica uzalud traga za posmrtnim ostacima svojih najmilijih. Uprkos svemu navedenom, Hrvatska je Međunarodnom sudu pravde u Hagu podnijela tužbu za genocid protiv Srbije, a predsednik Srbije Boris Tadić se više puta Hrvatima izvinio za zločine koje su Srbi počinili nad Hrvatima, a da prije toga nije obezbedio da se Stjepan Mesić ili bilo ko iz države Hrvatske Srbima izvine za mnogo teže i masovnije zločine koje su Hrvati počinili nad Srbima. Što se Crne Gore tiče, Milo Đukanović se svojski trudi da pokaže da, kada su Srbi u pitanju, može biti veći Hrvat od Hrvata. Broj Srba u Federaciji BiH mjeri se hiljadama. Stotine hiljada su protjerane, hiljade ubijene. U 527 predratnih srpskih sela u Federaciji BiH više nema tragova života. Kuće su porušene, crkve porušene, groblja porušena. Jedino gdje Srbi u BiH imaju potpuna prava i slobode po evropskim standardima jeste Republika Srpska. Upravo zato SAD, NATO i njihovi ratni saveznici Hrvati i muslimani svojski nastoje da unište Republiku Srpsku. Za to vreme Srbija jača specijalne veze sa Miloradom Dodikom.
Na član 12. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Aleksandra Janković i Gordana Pop-Lazić. Gospođa Pop-Lazić želi reč. Izvolite.
U članu 12. Vlada nam predlaže da odluku o utvrđivanju Strategije donosi Vlada. Amandmanom tražim da Strategiju donosi Narodna skupština Republike Srbije na predlog Vlade. Moje obrazloženje je nastavak moje prethodne diskusije, zbog značaja teme o kojoj govorimo. Strategija je ipak najviši politički i pravni akt u nekoj oblasti. Ona izražava političko i principijelno opredeljenje države. Po nekim pitanjima Strategijom se daju zadaci i obaveze nekim državnim organima. Zato smatram da bi bilo pametno da Vlada samo predloži odluku o usvajanju Strategije, a da Strategija ipak bude predmet rasprave ovde u parlamentu. Vi ste dali obrazloženje da u Ustavu to nigde eksplicitno ne piše. To je istina, ali nema ustavne zabrane da tako bude. Odluka je vaša da li će Vlada, na osnovu zakona o Vladi, doneti i utvrditi Strategiju ili ćete je, da biste joj dali na značaju, uputiti parlamentu. Ako to budete uradili, ako ovaj moj amandman prihvatite, onda vam predlažem da sa predstavnicima poslaničkih grupa utvrdite takvu strategiju iza koje bismo mogli da stanemo svi, kako bismo tu strategiju mogli i da sprovedemo i kako bismo te efekte mogli da vidimo u skorijoj budućnosti.
Na član 12. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Gospodin Zoran Antić želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ovom dnevnom redu imali smo Strategiju odbrane i Strategiju nacionalne bezbednosti. Skupština je razmatrala te strategije i mislim da je dobro što je Skupština rekla nešto o tim strategijama. Mislim da je i ministarstvo moglo da proceni kakav je stav većine političkih stranaka o tim strategijama. Mišljenja smo da i strategiju koja se odnosi na odnos matice i dijaspore, koju očekujemo, treba da razmatramo u Narodnoj skupštini. Nije dovoljno da je Vlada usvoji i nema razloga da se propusti još jedna prilika da Skupština kaže svoju reč o tome, da uvidi koliko je nastojanje Ministarstva bilo iskreno prilikom donošenja ovog zakona i da eventualno da neke sugestije, neke predloge za budući rad kada je u pitanju odnos matice i dijaspore. Prema tome, mislim da ovo zakonsko rešenje koje isključuje Skupštinu, isključuje još jednu mogućnost da u nekoj bliskoj budućnosti razgovaramo o problemima dijaspore. To je loše i neprihvatljivo za SNS i mi smo ovim amandmanom koji smo podneli želeli to da ispravimo. Ovo je ujedno prilika da u ime SNS izrazim žaljenje što se i na ovaj način unižava Skupština, a čini mi se da izvršna vlast to jako često čini. Prikazuje nas kao neozbiljno telo i omalovažava poslanike. I na ovaj način, izbegavajući da razgovaramo o jako bitnim stvarima, o temama jako bitnim za preko tri miliona naših ljudi, tako bar vi kažete, van zemlje, vi ste omalovažili Narodnu skupštinu.
Na član 13. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Aleksandar Čotrić, Aleksandar Jugović, Mirko Čikiriz i Žika Gojković, kao i Vlada. Vlada je prihvatila amandman narodnih poslanika. Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije prihvatio je amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović, koji želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, predložili smo amandman tako da se preformuliše član 14. Predloga zakona. Smatramo da pod organizacijama Srba u dijaspori i regionu pre svega treba podrazumevati političke organizacije Srba, a nakon toga i sve druge oblike dobrovoljnog udruživanja. Vlada je odbila taj amandman. Ona pod organizacijama Srba podrazumeva samo organizacije koje nemaju politički karakter. To, naravno, nije dobro. Mi smatramo da je naš amandman znatno potpuniji i da u daleko većoj meri obuhvata sve organizacije Srba koje postoje u inostranstvu nego što je formulacija iz Predloga zakona. Inače, želim da istaknem da ste vi, gospodo iz Vlade, pogrešno naveli nazive država u kojima Srbi žive. Posebno želim da se zadržim na pogrešnom nazivu države koja je pre nekoliko dana pokazala da ne poštuje teritorijalni integritet Republike Srbije. Zvaničan naziv Makedonije nije Republika Makedonija. Ona je primljena u UN kao Bivša Jugoslovenska Republika Makedonija. Grčka je na taj način htela da dokaže jednu veliku istorijsku istinu, a to je da oni koji se danas nazivaju Makedoncima blage veze nemaju s antičkim Makedoncima, s Makedoncima iz doba Aleksandra Velikog. Uopšte ne znam zašto ste na taj način ''častili'' tu državu, bivšu jugoslovensku republiku, koja konstantno pokazuje da apsolutno ne vodi računa o teritorijalnom integritetu Srbije. Pogrešili ste i kod naziva nekih drugih država, ali ću to pokušati da vam dokažem kada budemo raspravljali o nekim drugim amandmanima. Pošto se ovih dana u Skupštini Srbije vodila rasprava koja nije bila samo formalnopravna, nego i pomalo istorijska, dozvolite, gospodine ministre, vezano za Makedoniju, da vam pročitam šta je o tom problemu rekao čuveni istoričar Nikola Vulić.
Vreme, zahvaljujem. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Zoran Nikolić i Donka Banović. Vlada i Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije prihvatili su ovaj amandman. Gospodin Nikolić želi reč.
Zahvaljujem i Vladi i Ministarstvu što su prihvatili ovaj amandman, ali želim i da obrazložim zbog čega smo podneli taj amandman i zašto je to važno. ''U članu 14. stav 1. posle reči "radi" dodaju se nove reči: "promocije Srbije i afirmacije državnih interesa Srbije i". Članom 14. se definiše šta su organizacije u dijaspori, šta se pod tim pojmom podrazumeva, i kaže se da se one formiraju radi čuvanja i negovanja srpskog kulturnog, verskog i etničkog identiteta, kao i ostvarivanja kulturne, prosvetne, naučne ili sportske - i tu smo intervenisali, dodali "humanitarne" saradnje sa matičnom državom. Zašto je ovo bitno i zašto je dobro što je Vlada prihvatila? Zato što, čak i da nismo opterećeni problemima koje kao država i narod imamo, posao svih državnih organa, Vlade Republike Srbije, Narodne skupštine, ali i svih organizacija u dijaspori, jeste da promovišu i da se zalažu za naše nacionalne i državne interese. To je od krucijalne važnosti i onda svi ovi ostali aspekti, zaštita i kulturnog i verskog i etičkog identiteta, dolaze na svoje mesto. Meni je drago da je ovo prepoznato kao pozitivna izmena i da je Vlada prihvatila ovaj amandman.
Na naslov iznad člana 15. i na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Zoran Nikolić i Milica Vojić-Marković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Donka Banović.
Ovaj amandman na naslov iznad člana 15. i sam član 15. je jedan u niz amandmana kojima DSS i poslanici DSS-a smatraju da ovaj zakon ne treba da formiranje Skupštine dijaspore i Srba u regionu predvidi na ovaj i ovakav način. Smatramo da će ovo imati štetne posledice. Već smo o tome govorili. Dakle, ne postoji valjana evidencija. Pitanje za ministra - na osnovu koje evidencije i kakvih kriterijuma ste onda predložili četiri delegata dijaspore za SAD ili po tri delegata dijaspore za Republiku Austriju, Švajcarsku Konfederaciju, Australiju, Novi Zeland itd.? Dakle, na osnovu kakvih kriterijuma ste uopšte predložili u članu 18. koliko koje područje daje delegate? To je jedna stvar. Druga stvar, vi zamenjujete teze. Kada mi kažemo da niste predvideli da može da bude nekoliko mogućnosti kako će se birati delegati, vi to onda zamenjujete i kažete da ste vrhunski demokrata zato što niste predvideli nikakvu proceduru. Juče sam govorila o tome. Ovde je pre par meseci bio Zakon o izboru nacionalnih saveta nacionalnih manjina u Republici Srbiji, pa je predlagač zakona veoma detaljno razradio dva načina izbora Saveta nacionalnih manjina za Republiku Srbiju. Vi smatrate da ste veliki demokrata zato što ste im ostavili na volju i čak kažete - organizacije će se same dogovoriti. Koje organizacije? Da li vi uopšte imate evidenciju koje su to organizacije ili da upotrebim reči - koje su organizacije reprezentativne, a koje nisu? Opet ću da postavim pitanje koje je moj kolega Nikolić postavio. Šta ćete uraditi ako vam sa nekog područja ili iz neke države umesto pet stigne deset predloga za delegate? Ko će biti taj i na osnovu kakvih kriterijuma će se odrediti ta tri ili četiri delegata? Kako ćete da obrazložite da odbijete nekih šest? Ovo je sve postavljeno naopačke, ova i ovakva skupština. Ako se ovo uopšte bude formiralo, na neki način će samo da nanese štetu. To će da bude telo koje će jednom godišnje da se sastaje. Imate telo koje predsednik Skupštine ne može da sazove, znači nemate nijedan organ gde predsednik tog organa može da sazove sednicu. Zato smatramo da ovaj zakon treba povući. Ali, pošto očigledno to nećete, onda smatramo da bi bilo dobro i za dijasporu i za Srbe u regionu da izostavite formiranje ove i ovakve skupštine.
Na naslov iznad člana 15. i član 15. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Aleksandra Janković i Branimir Đokić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Branimir Đokić.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na naslov iznad člana 15. i član 15. i tražim da se on promeni. O ovome smo već diskutovali i pokušavamo da se Skupština dijaspore i Srba u regionu razdvoji na "skupštinu dijaspore'' i ''skupštinu Srba u regionu". O tome zašto ih treba razdvojiti, ako će već te skupštine postojati, dosta su izlagali i drugi narodni poslanici. Naravno da je teško napraviti spoj Srba koji žive u Čikagu, Melburnu, Adelajdu i širom sveta sa Srbima koji žive u regionu, okruženju matice Srbije. Problemi su totalno različiti, oni nemaju nikakvih dodirnih tačaka jedni sa drugima. Prema tome, smatram da je ovakva zajednička skupština, da ne govorim o tome kako je došlo do toga da ta skupština ima 44 predstavnika, po kom principu će se birati, kako će se oni delegirati i kako ste vi došli do tog broja, to nam niko do sada nije objasnio. Smatramo da je to nespojivo i da bi, ako već treba da postoje te skupštine, ako ih već stavljate u zakon, gospodine ministre, potrudite se da ta skupština bar može bolje da funkcioniše. Ona može funkcionisati bolje samo ukoliko budete omogućili ljudima iz regiona da imaju skupštinu, jer se oni suočavaju sa sasvim drugačijim problemima nego cela dijaspora od tri miliona ljudi koja živi širom sveta. Prema tome, član 15. uz amandman koji sam podneo bi glasio: "Skupština dijaspore i Skupština Srba u regionu su najviša predstavnička tela dijaspore i Srba u regionu."
Na naslov iznad člana 16. i član 16. amandman su zajedno podneli Donka Banović, Zoran Nikolić, Milica Vojić-Marković i Željko Tomić. Gospođa Vojić-Marković želi reč.
Hvala, gospođo predsednice. Dame i gospodo poslanici, gospodine ministre, Demokratska stranka Srbije smatra da naslov iznad člana 16. i član 16. treba da se brišu, a to su ''Nadležnost Skupštine'' i Skupština. Zbog čega mi smatramo da ovo treba brisati? I moj kolega gospodin Nikolić i gospođa Donka Banović su obrazložili zašto smatramo da je vrlo važno da, ovakav kakav jeste, Predlog zakona ne prođe u Skupštini. Ispred sebe imam i stenografske beleške, gde se vidi da su i poslanici iz drugih stranaka, iz vladajućih stranaka, takođe tražili da se Skupština, ovakva kako je data u ovom zakonu, menja, da se prihvate naši amandmani. Gospođa Kolundžija je govorila o tome. Volela bih da podrži opoziciju u onim delovima gde smo pisali amandmane koji su od suštinske važnosti za ovaj zakon. Dakle, ponavljam hiljaditi put pitanja koja su poslanici DSS do sada uputili ministru. Ministar ćaska, na ta pitanja nam ne odgovara. Zbog čega je važno da ovako kako je ponudio Skupštinu ona ne prođe i zbog čega mi to brišemo? Vi, gospodine ministre, uopšte nemate preciznu evidenciju o tome koje su organizacije Srba u dijaspori, koliko ih ima i čime se bave. Da sam potpuno u pravu, pokazuje i to što predlažete da to bude jedna od nadležnosti Saveta, treba oni da popišu ove organizacije. Kako ćete vi te organizacije, za koje ne znate ni koje su, ni čime se bave, ni koliko ih ima, a da ne govorim o tome da svi znamo da su one između sebe potpuno različite, da se ne slažu po pitanju spoljne i unutrašnje politike Srbije, da se ne slažu po pitanju ekonomskih mera u Srbiji, da se ne slažu po mnogim pitanjima - kulturnim, verskim i ostalim, da naterate da se usaglase i da one sad dalje daju delegate? I, šta ćete da radite? Ko će da odluči koji će delegat biti izabran ako u Švedskoj imate 50 organizacija i dobijete 50 predloga? Morate da imate razrađen mehanizam na osnovu koga ćete izabrati. Gospodine ministre, vi nama uopšte niste ponudili ni kriterijume za izbor tih delegata, niti modalitete tog izbora. Vi kažete da to treba da budu ugledni ljudi u svojoj sredini. Izvinite, kakav je to kriterijum? Pogledajte istraživanja koja kažu ko su mladim ljudima ugledni ljudi u njihovoj sredini. Oni koji imaju novca, a ne interesuje ih kako su do njega došli, koji voze džipove ili ovo i ono. Je l' te ugledne ljude tražite u toj svojoj sredini? Morate da razradite kriterijum šta su to ugledni ljudi u svojoj sredini. Dalje, nemate proceduru izbora delegata, nemate mandat Skupštine. Gospodine ministre, to je potpuno smešno. Vi ovde u stavu 2. kažete – Skupština donosi poslovnik o radu, kojim se uređuju opšti uslovi, način i postupak odlučivanja Skupštine. Pa, vi niste odredili mandat. Koliko traje taj mandat? Pet godina, 12 godina, doživotno? Ne može tako, morate da nam kažete koliko to traje. Vi nam ne kažete koje su to dalje nadležnosti Skupštine, ne kažete nam koga one odluke koje donese Skupština treba da obavezuju. Ne govorite nam o tome. Nemojte se smejati, pročitajte zakon. Dakle, potpuno sam svesna šta vam kažem. Pedeseti put ću vas ponovo pitati. Odgovorite na pitanja koje smo vam postavili. Moja koleginica gospođa Banović je pomenula da je pred nama nekoliko meseci pre ovog bio Zakon o nacionalnim savetima nacionalnih manjina. Pročitajte, gospodine ministre, taj zakon. Tamo su razrađena dva modaliteta izbora nacionalnih saveta. Pročitajte kako to izgleda. Vi pričate o mehanizmima. Pa, vi nemate mehanizme. Ne znam šta ste čitali ovde i šta nam nudite kao mehanizam. Smatramo da je ovakav zakon najbolje povući i razraditi Skupštinu. Ako ne umete da je razradite, imate model koji smo napravili mi, poslanici DSS-a. Nismo vam ga ponudili upravo zato što zakon, ovakav kakav jeste, loš, ne može na takav način da funkcioniše. Povucite zakon i popravite ga.
Na naslov iznad člana 16. i član 16. amandman, u istovetnom tekstu, podnele su Aleksandra Janković i Vjerica Radeta, narodne poslanice. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanici Aleksandra Janković i Dejan Mirović podneli su amandman na član 16. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 17. i član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Zoran Nikolić i Milica Vojić-Marković. Gospodin Nikolić želi reč.
Demokratska stranka je u Narodnoj skupštini u načelnoj raspravi jasno osporila ovaj zakon. Gospođa Nada Kolundžija je, kao šef poslaničke grupe, izrazila nadu da će biti prihvaćeni amandmani koje je podnela opozicija i da će se, samim tim, ovaj zakon popraviti. Ako postoji potreba da se ovaj zakon u određenom domenu popravi, to je onda Skupština, koja se formira na način koji je predviđen ovim zakonom. Zapravo, sve ovo što je napisano u tačkama koje se tiču formiranja Skupštine, govori da ova skupština ne može da bude legitimna, da nisu jasni ni kriterijumi ni modaliteti kako će se ova skupština formirati. Stoga sam vrlo razočaran stavom DS-a, koji je očigledno u ovih sedam dana revidirao svoj stav. Imao je stav koji je približan poziciji DSS-a povodom ovog zakona, a pretpostavljam, zbog političke trgovine u proteklih sedam dana, odustaje od onoga što je rečeno u načelnoj raspravi. Skupština čije se nadležnosti ne znaju, ne znaju se kriterijumi po kom osnovu i kako se biraju delegati u Skupštini, koje je trajanje mandata, čak koliki je broj, jer u zakonu piše 44, a svi znamo da je podnet amandman jer se dalje u tekstu vidi da je broj 45. Jasno je da je DS propustio priliku da, na bazi amandmana koji je, pre svega, podneo DSS, ovaj zakon koliko-toliko učinimo boljim. To je onda odgovornost i DS-a i odgovornost vladajuće koalicije u celini za jedan ovako katastrofalno loš predlog zakona.
Na naslov iznad člana 17. i član 17. amandman su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Aleksandra Janković i Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman su, u istovetnom tekstu, podneli Vlada i zajedno narodni poslanici Aleksandar Čotrić, Aleksandar Jugović, Mirko Čikiriz i Žika Gojković. Vlada je prihvatila amandman. Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije je prihvatio amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe „Napred, Srbijo“. Gospodin Zoran Antić želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneli smo amandman u istovetnom tekstu. U stvari, ovde se, po nama, potkrala jako ozbiljna greška, jer u Predlogu zakona imamo da Skupštinu čine 44 delegata, a očigledno je, običnim prebrojavanjem, da je broj 45. Ne bih se možda ni javljao za reč, ali mislim da je nekorektno od strane mojih kolega iz SPO, uz sve poštovanje, koji su podneli istovetni amandman, pošto je moj kolega Mićo Rogović uspeo da prebroji, ušao u detalje tog zakona, prepoznao taj jedan poprilično ozbiljan propust. Na osnovu toga oni su podneli istovetan amandman. Njihov amandman je usvojen. Poštujemo to, i treba ispraviti zakon, ali mislim da je mnogo časnije priznati svoju grešku. Greška je na Ministarstvu. Greška ujedno pokazuje sve ono što moje kolege tvrde, rekao bih od početka ove rasprave, da sama skupština, onako kako je osmišljena, njene nadležnosti, njena težina, način konstituisanja, mandati, da je sve to urađeno jako traljavo, na brzinu, kad su ovakve neverovatne greške mogle da se potkradu. Živ nisam kako će ovaj zakon da se stvarno primenjuje u praksi.
Narodni poslanik Aleksandar Martinović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 17. doda član 17a. Gospodin Martinović želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću da istorijskim argumentima dokažem da su amandmani SRS-a apsolutno utemeljeni. Dakle, rekao sam to kod prošlog amandmana, jedan stari srpski istoričar Nikola Vulić je u ''Srpskom glasu'', organu Srpskog kulturnog kluba koga je pokrenuo Slobodan Jovanović, 1939. godine objavio članak koji se zove „Južna Srbija ili Makedonija“. Pa, evo šta Nikola Vulić kaže na ovu temu: Često se južna Srbija naziva i Makedonija. To je pogrešno. Oblast koju su Srbi oslobodili 1912. od Turaka može se zvati samo južna Srbija, a nikako Makedonija. Treba, pre svega, znati da severni deo južne Srbije od Vranja do Velesa ni u antičko doba nije nikada pripadao Makedoniji. Ta se oblast zvala Dardanija, koja je činila državu za sebe. Ostala južna Srbija, sa Prilepom, Bitoljem, Ohridom itd., bila je sastavni deo antičke Makedonije. Može li se na osnovu toga ta oblast i danas tako nazivati? Sigurno ne. Istočna Srbija zvala se u rimsko doba Mezija, Srem i Slavonija - Panonija, Bosna je pripadala Dalmaciji. Kome bi moglo pasti na pamet da danas upotrebi ta stara imena? To nije nikada niko ni učinio. Makedonija za oblast južno od Velesa je sasvim veštačko ime i novog je datuma. U nemanjićko doba ono ne postoji. Dušan i ostali naši vladaoci te krajeve ne zovu tako. Ne zovu ih posle ni Turci za 500 godina svoje vlade. Jasno je da je Makedonija ime koje je narod u toj oblasti najmanje davao svojoj zemlji. To je uostalom i nepobitno utvrđeno. Za ime Makedonija meštani od Kočana do Struge i od Đevđelije do Šarplanine nisu znali do izvesne propagande. Seoskom življu ono je i sada gotovo nepoznato. Potpuno je smešno kad se stanovnici južne Srbije zovu sami Makedonci ili ih tako zovu drugi. Pošto nema Makedonije, ne može biti ni Makedonaca.
Zahvaljujem. Prošlo je dva minuta. Na naslov iznad člana 18. i član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Zoran Nikolić i Milica Vojić-Marković. Gospođa Banović želi reč.
Naslov iznad člana 18. glasi: „Delegati“. Naravno, ovde Ministarstvo pokušava nekako da razradi sastav te skupštine. Navešću samo nekoliko reči u prvom stavu, koliko je ovo sve nedefinisano, a onda i neozbiljno. „Delegati su lica uvažena u sredini u kojoj žive“. Molim vas, šta to znači? Nekoj organizaciji ili grupi može da bude jedan čovek uvažen, druga grupa može da ga doživi kao osobu koja nije ni ugledna ni uvažena, nego je neka druga. Opet se vraćam na ono početno pitanje. Ministre, šta ćete ako vam iz, recimo, Kraljevine Španije ili Republike Portugal, koja ima pravo na jednog delegata, stigne pet predloga za tog jednog delegata? Kako ćete da presudite? Vi ste ovde, na kraju ovog člana, rekli da se matična država neće mešati u postupak i uslove izbora delegata u Skupštini. Ja uglavnom čitam predloge zakona koje dobijamo. Moram priznati da ovakav stav nisam još pročitala, gde država u Predlogu zakona kaže da se neće mešati. Dakle, kada god to ističete, znači da postoji i ona druga namera, da ćete se mešati. Nastavljam prvi stav. Znači, nedefinisano - „lica uvažena u sredini u kojoj žive“. Sledeće je - „biraju se za države ili delove država gde boravi značajan broj pripadnika dijaspore“. Opet vrlo nedefinisano. Šta znači značajan broj? Značajan broj može da bude milion, može da bude 100.000, značajan broj za tu dijasporu može da bude i stotinu. Čini mi se da u Portugalu živi oko 5.000 Srba, to je njima i te kako značajan broj. Dakle, i to je potpuno nedefinisano. Uglavnom, ovaj predlog zakona inače nije naišao na neko interesovanje u dijaspori. Prosto, kao da je pisan za određenu grupu ljudi. Znate, da imate veliki broj kritika, to bi značilo da dijaspora obraća pažnju na ovaj predlog zakona i na to o čemu mi danas ovde govorimo. To da imate kritike ili pohvale znači da dijaspora gleda šta se to radi u matičnoj državi. Jer, to se i te kako tiče njihovog položaja i situacije u kojoj se nalaze. Ali ovaj muk upućuje na to da dijaspora ovo posmatra onako sa strane i kaže – ovi naši su, brate, neozbiljni, i čitav predlog zakona je neozbiljan, zato što, eto, neće ni da se bave ovim predlogom.
Gospodin Zoran Nikolić ima reč.
Član 18. ''Delegati''. Gospodine ministre, ovo apsolutno nije šala. Vi možete da ćutite dokle god hoćete. Što se mene tiče, i do kraja ove rasprave. Obraćam se sada i šefu poslaničke grupe DS. Ovo zaista nije šala, kada govorimo o legitimitetu i legitimnosti Skupštine dijaspore. Ovde imamo, pre svega, definisanje šta su to delegati, koje uslove treba da ispune, kakvi to ljudi treba da budu, u jednoj najširoj formulaciji, koja zapravo ništa i ne znači. Ali, onda su date kvote. Sada ćete morati da nam odgovorite i zaista na tome insistiram, da nam kažete na bazi kojih kriterijuma ste odredili saziv od 45 poslanika, i to po ovakvoj geografskoj podeli. Na primer, za Rusiju je predviđeno da postoji jedan delegat. Da li imate evidenciju, bar približno, koliko Srba živi u Rusiji? Takođe jedan delegat u Skupštini će biti iz Letonije. Ako mi kažete da u Letoniji imamo Srba isto koliko i u Rusiji, onda ja zaista ne znam gde nas najviše ima. Pazite, Republika Island će dati jednog delegata. Znači, ako na Islandu ima više Srba nego u Rusiji, u Moskvi, onda je to zaista stvar za preispitivanje. Dva delegata će dati Kanada, Francuska, Švedska, Velika Britanija. Znači, Letonija, Estonija i Litvanija će dati po jednog delegata, a Velika Britanija i Srbi iz Francuske će dati dva, i Srbi iz Austrije će dati dva delegata. Zaista mi nije jasno na osnovu kojih kriterijuma. To i jeste ono što osporavamo. Dakle, nejednakost delegata u Skupštini, odnosno legitimitet koji nije jednak. Da ne ulazimo u način izbora, na koji vi nemate odgovor. Morate odgovoriti na bazi kojih kriterijuma ste odredili da Kanada daje dva kandidata, Rusija i Republika Letonija po jednog, Estonija jednog. To je zaista u suprotnosti sa logikom i bilo bi dobro da nas prosvetlite i da nam kažete na bazi kojih kriterijuma ste doneli ovakvu odluku i odredili unapred sastav Skupštine dijaspore.
Zahvaljujem. Samo mi recite da li ste govorili kao ovlašćeni predstavnik ili ste koristili tri minuta. Kao ovlašćeni predstavnik. Gospodin ministar ima reč, izvolite.
Ne razumem samo zašto vičete. Ovo je ipak Narodna skupština. Svi jako dobro čujemo, direktan je prenos, kamere snimaju. Potrošićete sve vreme predviđeno Poslovnikom. Moći ćete hiljadu puta da izgovorite neistinu koju ste pripremili, koju govorite već nedelju dana, ali to je vaš problem i vaše pravo. Naravno, i da koristite sve proceduralne mogućnosti koje vam veoma demokratski poslovnik o radu Narodne skupštine, koji je ova nova vlast donela, predložila i usvojila, i meni je jako drago zbog toga, pa ćete imati priliku da izgovorite po hiljadu puta nešto što vam je neko izdiktirao i što morate da pročitate jako puno puta. I to je vaše pravo. Kada je predlagan broj delegata u Skupštini dijaspore i Srba u regionu, veoma smo se trudili i vrlo pažljivo u konsultacijama i sa Ministarstvom spoljnih poslova i sa našim diplomatsko-konzularnim predstavništvima u odnosu na broj pripadnika naše dijaspore, u odnosu na njihov način organizovanja, stepen organizovanosti i uticaj u sredinama u kojima žive, trudili smo se da, sa jedne strane, postignemo reprezentativnost, dakle da se ne dogodi da postoje zemlje iz kojih ne postoje predstavnici dijaspore i Srba u regionu, a sa druge strane, naravno, imali smo u vidu i broj pripadnika dijaspore, odnosno Srba u regionu koji u pojedinim državama ili delovima država žive. Veoma smo se trudili da omogućimo da svi oni koji imaju šta da kažu, koji žele da blisko sarađuju sa državom Srbijom u ekonomskom, političkom i kulturnom smislu, dobiju priliku da u Skupštini dijaspore i Srba u regionu imaju svog predstavnika i da imaju mogućnost da u kontaktu sa najvišim državnim organima iznesu konkretne probleme i da se donose odgovarajuće odluke. Nažalost, u nekom ranijem vremenu, kada ste vi i vaša stranka imali priliku da na ovako nešto utičete, niste uradili ništa. Još jednom vam kažem, ponosan sam što usvajamo prvi zakon o dijaspori i Srbima u regionu. Ovaj zakon nije idealan, ali je dobra osnova i uveren sam da postavljamo temelj jedne nove politike, a mislim da je veliki broj i onih ljudi koji su nekada verovali vašoj političkoj opciji, malo ih je, nažalost, ostalo, upravo zbog takve ostrašćenosti, negativne energije i mržnje koju pokazujete u Narodnoj skupštini Srbije. Meni je zaista jako žao zbog toga i žao mi je što pripadnicima dijaspore već sedam dana šaljete poruku da nisu značajni, da nisu važni državi Srbiji i da se međusobno svađaju, da su netolerantni. Ti ljudi su jako fini, pristojni, velike patriote, vole državu Srbiju i žele da mnogo bliže ekonomski i politički sarađuju sa svojom matičnom državom. Ovo ministarstvo i tim koji ja predvodim će im to omogućiti. Veoma mi je drago što imam i podršku Vlade Srbije, kolega ministara i čitavog državnog vrha da započnemo jednu novu, odgovornu i državotvornu politiku prema našoj dijaspori i Srbima u regionu. Siguran sam da će to podržati i preostali vaši birači.
Zahvaljujem. Nema osnova za repliku. Reč ima gospođa Nada Kolundžija.
Poštovana gospođo predsednice, uvaženi gospodine ministre, članovi Vlade, opet je zloupotrebljeno, na vrlo nekorektan način, ono što sam ja govorila i u tom smislu zaista ne stoji ono što ste rekli. Kada sam govorila o ovom članu, ono što je bilo opredeljujuće u mom izlaganju jeste da država ne treba da arbitrira i da se meša u način izbora predstavnika dijaspore u Skupštinu, što u zakonu piše. Dakle, u tekstu zakona upravo piše da bliže uslove načina izbora delegata sporazumno utvrđuju organizacije iz člana 14. Vaš amandman je upravo suprotan onome o čemu sam ja postavljala pitanje - da li ima bilo kakvog mešanja države ili nema mešanja države u način na koji se biraju predstavnici dijaspore. Vaš amandman upravo radi ono što sam ja smatrala da država nikako ne sme da radi. Vi svojim amandmanom predlažete da bliže uslove, način i nadzor izbora delegata sporazumno utvrđuje i sprovodi Odbor za odnose sa Srbima. Dakle, direktno država. Uopšte ne možete da se pozivate na mene kada govorite o svom amandmanu, jer se mi suštinski razlikujemo u onome što je bio naš pristup i insistiranje da ne ostane nikakva sumnja da je država ovo sve postavila tako da ne želi da se meša u organizaciju dijaspore.
Gospodine Nikoliću, nije bilo uvreda niti nejasnoća. Ovo je bilo obrazloženje i odgovor na vaše komentare. Kao ovlašćeni predstavnik, izvolite.
E, sada ću i da ustanem. Govoriću tiho da bi me gospodin ministar razumeo. Inače, ja govorim glasno, naročito onda kada verujem da sam čvrsto u pravu. Sada sam, evidentno, u pravu. Vama bi bolje bilo da se uopšte ne javljate i da nam ne odgovarate. Vi ne možete da date odgovor ni na jedno pitanje. Dakle, kako ste došli do toga da imamo jednog člana Skupštine iz Letonije i jednog člana Skupštine iz Rusije? Po kojim kriterijumima? A Austrija daje dva člana parlamenta. I Francuska daje dva člana parlamenta. Koliko mi to Srba imamo u Letoniji, koliko u Rusiji, a koliko u Austriji i Francuskoj? To je pitanje na koje sam od vas tražio odgovor. Što se tiče gospođe Nade Kolundžije, vi ste pročitali amandman koji uopšte mi nismo podneli. Morali ste malo bolje da se pripremite ili da vas bar saradnici malo bolje pripreme. Dakle, mi amandmanom tražimo brisanje Skupštine, zato što se čak ni amandmanima koje je opozicija dala ne utvrđuje ni delatnost Skupštine, ni mandat te Skupštine, odnosno mandat će biti popravljen, ali legitimitet članova Skupštine dijaspore je sporan i to pokazuje upravo ovo gde je taksativno navedeno odakle ćemo imati članove Skupštine. Nemoguće je da Austrija i Francuska imaju po dva skupštinara, a da Letonija ima jednog. Na šta ta skupština liči? Ona će donositi odluke, pretpostavljam, većinom glasova. Vama će glas predstavnika Srba iz Estonije, predstavnika Srba iz Letonije i sa Islanda, koji takođe daje jednog kandidata, biti jednak sa poslanikom Skupštine dijaspore koji dolazi iz Francuske i koji predstavlja brojnu dijasporu. To je ta nelogičnost. Dakle, Skupština se ne formira na ispravan način. Članovi skupštine nemaju podjednak legitimitet, a samim tim i odluke koje se budu donosile su sporne sa stanovišta legitimiteta.
Gospođa Kolundžija.
Mislim da je, javnosti radi, bitno da se pročita kako član zakona glasi. Dakle, kada govorite o tome da Letonija, Estonija, Litvanija itd. imaju jednog delegata, a onda kažete da jednog delegata ima Austrija, onda previđate da postoji reč, rečca "po" – po četiri delegata za, pa se navode zemlje i regioni. A kada je u pitanju deo sveta kojim su obuhvaćene Poljska, Češka, Republika Slovačka, Republika Letonija, Estonija itd. onda je ukupno jedan delegat. Ako hoćete srazmeran broj, ako hoćete da bude srazmerno broju dijaspore, onda ćete imati glomaznu, potpuno nefunkcionalnu skupštinu. Ovde je pitanje da li se radi o tome da vi hoćete da imate predstavnike i, prema tome, da ipak uvažite činjenicu da negde ima više naših ljudi, a negde ima manje naših ljudi, ali hoćete da pokrijete sve gde ih ima kako bi oni imali svoje predstavnike ili, ako hoćete da imate proporcionalni odnos prema broju, onda je pretpostavka da ćete imati ogromnu skupštinu, koja neće uraditi onaj posao za koji se bira. Ovde se samo postavlja pitanje da li iz nekih delova uopšte treba da bude neki predstavnik. Ako mislite da ova grupa zemalja ne zaslužuje da ima nijednog predstavnika, ili pak mislite da treba da se uvede kriterijum po kome će da se prema veličini dijaspore proporcionalno utvrđuje i broj predstavnika. Tvrdim vam, to bi bila ogromna skupština, koja apsolutno ne bi mogla da bude funkcionalna. Ovo jeste reprezentativno telo i u tom smislu ono predstavlja naše ljude po svetu na način koji omogućuje da svaki deo sveta bude predstavljen i, s druge strane, da se ipak da značaj onim delovima sveta gde ima naše dijaspore više.
Zahvaljujem. Određujem pauzu do 15.00 časova. [[Posle pauze – 15.05]] Gospodo poslanici, izvinjavam se zbog ovog zakašnjenja. Kod mene su bile supruge, sestre i majke nestalih lica i zaista nisam mogla da prekinem dok to nije bilo logično. To je razlog i zaista se izvinjavam. Narodni poslanik Zoran Nikolić ima reč, po Poslovniku.
Zabrinuli smo se gde ste, ali sada, kada ste to razjasnili, nema nikakvih problema. Mada, mogao je da dođe i neko od potpredsednika. Moram da kažem da je i ministar u odgovoru vezano za amandman na član 18. otvorio neka pitanja na koja vredi odgovoriti. Rekao je da se iznose neistine. Ja nisam govorio ni istine ni neistine, postavljao sam pitanja, na koja ministar apsolutno nije imao odgovor. I s obzirom da je izrazio zadovoljstvo da Poslovnik daje velika demokratska prava poslanicima, ja, evo, koristim to pravo. Mada, to apsolutno nije u delokrugu vaše nadležnosti. Vi ste ovde, u parlamentu, gost, a o tome kakav je Poslovnik, da li je demokratski ili ne, tumačenje daju izvorno narodni poslanici. Još nešto, nemojte pominjati DSS, govoriti o njenoj političkoj poziciji, rejtingu ili već ne znam o čemu, jer to jednostavno na najbolji mogući način ukazuje da nemate argumentaciju da odgovorite na ovo što vam postavljamo ovde kao pitanje. Uostalom, da biste kvalifikovano govorili o DSS, potrebno je da samostalno izađete na izbore i probijete cenzus, što vama nikako ne uspeva u poslednjih 15 godina.
Gospodin Čikiriz ima reč. Izvolite.
Hteo sam samo, vezano za ovaj amandman, da skrenem pažnju na jednu činjenicu, o kojoj sam pričao u načelnoj raspravi. Kada pričamo o amandmanima, a bilo je vrlo kvalitetnih amandmana iz svih poslaničkih grupa, čini mi se da u najvećem delu diskusije preovladava svest o tome da nas ipak gledaju naši državljani iz dijaspore. Ali, nije korektno pominjati da, recimo, Republika Letonija daje jednog delegata. Lepo se vidi u članu 18. da je taj jedan delegat za Letoniju ujedno delegat i za Republiku Poljsku, Češku Republiku, Slovačku Republiku, Estoniju i Republiku Litvaniju. Onda da Ruska Federacija daje jednog, jer je taj delegat za Rusku Federaciju ujedno delegat i za Ukrajinu i Republiku Belorusiju. Ovo kažem samo javnosti radi, a inače, predsednice, jutros nisam stigao na početak sednice zbog problema u saobraćaju. Juče, očigledno, nije postojala elektronska veza između mene i vas kao predsedavajuće. Ako je pre neki dan gospodin Markićević mogao u Narodnoj skupštini da se obrati sa govornice, mislim da je trebalo sinoć da i ja dobijem to pravo. Toliko.
Izvinjavam se, to jeste moj propust. Dozvolite samo da vas obavestim da ćemo, u skladu sa članom 85. stav 5, produžiti rad do završetka tačke nakon 18.00 časova i vrlo je verovatno da onda sutra nećemo raditi. Na naslov iznad člana 18. i član 18. amandman je podneo narodni poslanik Branimir Đokić. Izvolite, gospodine Đokiću.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, šta reći na ovaj član 18? Mislim da je gospodin ministar sa svojim saradnicima čuo već dosta primedbi na član 18, tako da smatram da, ukoliko ministar želi da ovaj zakon na neki način uspe i da se usvoji ovde u Skupštini i da dobije neki konsenzus svih političkih partija, mislim da treba malo da ima fleksibilnosti i razumevanja, jer naši amandmani idu u dobrom pravcu, i da iskoristi dobronamernost narodnih poslanika, jer inače ovaj zakon neće dobiti svoju primenu iako se možda bude izglasao većinom glasova. Prema tome, da ne ponavljam, gospodin Nikolić je već postavio pitanje kako se došlo do broja 44 i kako će se birati predstavnici ove skupštine. Naravno, taj odgovor nismo dobili od gospodina ministra i, kao što vidim, verovatno ga nećemo ni dobiti, a to ostaje otvoreno pitanje na koje odgovor niko ovde više ne zna, možemo samo da nagađamo i pretpostavljamo. Amandmanom koji sam podneo pokušali smo da izvršimo neke korekcije, prema nekim našim sagledavanjima, da se ipak napravi neka ravnoteža, i napravili smo neki drugi odnos predloga delegata te skupštine. Naravno, taj predlog je odbijen i mislim da je apsurdno sada o tome diskutovati. Naša diskusija će biti saslušana, a verovatno će ministar prihvatiti ono što on smatra da treba.
Gospodin Srđan Srećković ima reč.
Pošto je želja da se u drugom delu televizijskog prenosa postavi isto pitanje o kojem smo razgovarali na kraju prepodnevnog dela televizijskog prenosa, sa zadovoljstvom ću još jednom odgovoriti. Dakle, vrlo pažljivo smo se trudili, u konsultacijama sa Ministarstvom spoljnih poslova i našim diplomatsko-konzularnim predstavništvima, da prilikom definisanja broja i strukture delegata u Skupštini dijaspore i Srba u regionu imamo u vidu činjenicu da između tri i četiri miliona naših ljudi živi raseljeno bukvalno po celom svetu i da je u nekim zemljama veći, a u nekim zemljama manji broj pripadnika našeg rasejanja. Trudili smo se da predstavnike dobiju zemlje ili delovi zemalja u kojima boravi naša dijaspora, čak i ukoliko je u nekim zemljama mali broj predstavnika dijaspore. Želeli smo da, poput učešća, primera radi, na svetskom prvenstvu u fudbalu, kada svi kontinenti imaju prilike da imaju svoje predstavnike, svoje reprezente, tako da i naši ljudi iz dijaspore imaju mogućnost da izaberu svoje predstavnike u Skupštinu dijaspore i Srba u regionu. Naravno da smo vodili računa da u onim zemljama u kojima je najveći broj pripadnika naše dijaspore, u SAD, Kanadi, Australiji i ovim ključnim zemljama zapadne Evrope, imaju veći broj predstavnika. Vodili smo računa i o tome da ne pravimo preglomazno telo koje će se pretvoriti u debatni klub, već da to budu ljudi koji zaista žele konkretno da prionu na posao i da ova pitanja počnu da se rešavaju. Verujte mi da smo veoma pažljivo mesecima odmeravali i procenjivali koji bi broj delegata bio optimalan za određene države ili delove država i mislim da možemo da konstatujemo da smo došli do rešenja koje će omogućiti da Skupština dijaspore i Srba u regionu bude funkcionalna, da se ne desi kao sa nekim ranijim telima vezanim za dijasporu, da bude mrtvo slovo na papiru. Uveren sam da će ovo biti zaista novi početak i da će omogućiti mnogo bolju saradnju sa našim državnim organima.
Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije podneo je amandman na član 18. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Čotrić, Aleksandar Jugović, Mirko Čikiriz i Žika Gojković. Vlada i Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije prihvatili su ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanici Aleksandar Čotrić, Aleksandar Jugović, Mirko Čikiriz i Žika Gojković zajedno su podneli amandman na član 18. Vlada i Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Milorad Buha podneo je amandman na član 18. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodine Buha, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, SRS se, kada je razmatrao Predlog zakona opredelio za dve skupštine - jednu skupštinu, koja će obuhvatiti sve probleme, interese i prava Srba u dijaspori, i drugu, koja će obuhvatiti mnogobrojne probleme Srba u okruženju. Bez dve skupštine, po stavu i mišljenju SRS-a, ne može se razrešiti nagomilani problem Srba u regionu, kao i mnogobrojni problemi sa kojima se suočavaju Srbi u dijaspori. U ovom amandmanu SRS-a smo predložili skupštinu Srba u regionu i odredili delegate koji će činiti ovu skupštinu, pa smo predložili sledeće – da po šest delegata Srba u regionu daju Republika Srpska, Crna Gora i Republika Srpska Krajina, po dva delegata Srbi u regionu za Republiku Mađarsku, Rumuniju, Republiku Bugarsku, Grčku, Republiku Sloveniju, Republiku Hrvatsku, Federaciju BiH, Republiku Makedoniju i Republiku Albaniju. To bi bio sastav te skupštine. Sve bliže uslove oko određivanja izbora delegata sporazumno bi utvrđivao Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije Narodne skupštine Republike Srbije u saradnji sa nadležnim ministarstvom, misli se na Ministarstvo za dijasporu. Smatramo i dalje da ministar, Ministarstvo i Vlada treba da razmotre našu inicijativu. Nažalost, nismo imali razumevanja od strane ministra. Mislim da je pragmatično, jer će ove skupštine daleko temeljitije, ozbiljnije, studioznije raspraviti sve probleme sa kojima se suočavaju Srbi u regionu u odnosu na zajedničku skupštinu koju imamo u Predlogu zakona.
Gospodin ministar želi reč. Izvolite.
Pošto se ovim amandmanom završava čitav niz amandmana koji se odnose na inicijativu narodnih poslanika da imamo odvojene skupštine, za dijasporu i Srbe u regionu, želim da kažem da je naše opredeljenje da ova skupština treba da bude jedna i jedinstvena. Po našem čvrstom uverenju, ona treba da bude simbol jedinstva, s jedne strane - države Srbije, a s druge strane - svih naših državljana koji žive van granica naše zemlje, bez obzira na nacionalnu, versku ili bilo koju drugu pripadnost i svih pripadnika srpskog naroda, bez obzira na njihovo mesto rođenja ili mesto boravka. Verujemo da ćemo na ovaj način, nakon čitavog niza godina u kojima smo bili svedoci velikog broja i naših nacionalnih poraza, a rekao bih i nacionalne razjedinjenosti, konstituisanjem ovakve jedne skupštine konačno kreirati klimu jedinstva i zajedničkog nastupa. Verujem da će funkcionisanje ove skupštine zapravo biti jedan od ključnih instrumenata da se ti veliki jazovi između pojedinih delova jednog istog naroda konačno zatvore i mislim da će u tom smislu ova skupština zaista biti manifestacija jedinstva. Što se tiče operacionalizacije strateških odluka koje će ova skupština doneti, ne zaboravite da Skupština dijaspore i Srba u regionu neće poput Narodne skupštine, koja je naš najviši zakonodavni organ, donositi zakone, ali će donositi strateške odluke i definisati pravce u kojima izvršna vlast treba da se kreće. U tom smislu sam, uvažavajući vašu argumentaciju, uveren da je bolje da Skupština dijaspore i Srba u regionu bude jedna jedinstvena, upravo zbog svega onoga što se dešavalo našoj državi i narodu u poslednjih 20-ak godina.
Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Željko Tomić. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođa Milica Vojić-Marković. Izvolite.
Gospođo predsednice, gospodine ministre, dame i gospodo poslanici, moram da skrenem pažnju celokupnoj javnosti, a pretpostavljam i ljudima iz dijaspore koji gledaju ovo, na jednu stvar koja postaje simbolična, pošto ministar voli da govori o simbolima, a koja treba da bude potpuno jasna svima nama danas. Vrlo pažljivo sam pratila sve nas koji smo izlagali u načelu na ovaj zakon i videla šta ko od poslaničkih grupa ima da komentariše i šta govori. Sada vidim, a gledala sam i kada smo dobijali amandmane, kako je od devet amandmana koji su ukupno usvojeni, pet iz SPO. Kolega iz poslaničke grupe NS je komentarisao da su oni podneli amandman, očigledno pre podne, pa da je kasnije prepisan od ljudi iz SPO. Naravno, nemam ništa da zamerim kolegama iz SPO, oni brane svog ministra i svoje ministarstvo, ali nije u redu ako ministar prihvati samo njihove amandmane. Oni su očigledno u funkciji da poprave tekst koji je očigledno skaradan. Druga stvar koju hoću da komentarišem, mislim da to zaista simbolički, ministre, jako dobro odjekuje u javnosti, da su ostali poslanici stvarno ovde radili vredno, podneli gomilu amandmana koji su odbijeni tek onako, paušalno. Jedan isti, koji se provlači kroz više članova, čas je prihvaćen, čas odbijen. Rekla sam vam: 9, 4, 16 - amandmani poslaničke grupe DSS, uporedite. Prihvatili ste 4, a 9 i 16 niste, mada je potpuno ista formulacija. Dakle, paušalno se presuđuje koji se prihvata, koji se ne prihvata. Nemam pravo da se ljutim, ja sam iz opozicione stranke. Imam pravo da govorim o ovom zakonu i hoću da govorim dalje. Komentarišete da je Skupština napravljena da bude simbol jedinstva. Zapravo, ona će biti simbol razdora, jer silne organizacije neće moći da se dogovore oko predstavnika. Nekima ćete morati vi da presudite, iako kažete da nećete, ali postoji nešto što se zove greška, omaška, gde obično govorimo ono što mislimo, a pišemo nešto drugo, a vama se to neprekidno dešava ovde tokom izlaganja ovog zakona. Dakle, vi ćete presuditi koji će to ljudi biti. Dok je trajala pauza, ljudi iz dijaspore su se javljali, zvali su poslaničku grupu. Tvrde da 44, odnosno 45 (pogrešno ste izračunali u prvom cugu) slika već imate za predstavnike te skupštine. Gospođica pored vas se strašno smeje, pretpostavljam da ona u fioci drži te slike, pošto sam pogodila otprilike šta je podsvesno. Interesantno je još i da vi poredite Skupštinu dijaspore sa fudbalskim prvenstvom. Hvala vam na tome. Računala sam da više volite neki drugi sport, s obzirom da vas viđaju na službenim putovanjima baš na tim turnirima, ali vidim da sada pratite i ovu vrstu sporta. Kasnije ću vam govoriti o nekim stvarima koje dalje treba komentarisati. Neću da koristim vreme poslaničke grupe.
Na član 19. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Čotrić, Aleksandar Jugović, Mirko Čikiriz i Žika Gojković. Vlada i Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije prihvatili su ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Milan Škrbić podneo je amandman na član 19. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Zoran Nikolić, Milica Vojić-Marković i Željko Tomić. Gospođa Milica Vojić-Marković želi reč. Izvolite.
Pošto sam najavila da ću dalje govoriti, hoću da iskoristim svoje pravo. Zapravo, hoću da vam postavim pitanje na koje vi nama ne dajete odgovor. Vi nam čitate svoj pamflet, koji je lepo napisan, i ja bih u svakom slučaju, da nisam pročitala zakon, glasala za taj vaš pamflet, ali vi nama ne govorite ono što mi vas pitamo. A mi vas pitamo – molim vas, imate li vi evidenciju organizacija Srba u dijaspori i Srba u regionu? Da li ona postoji? Da ili ne? Koliko je precizna? Dalje, vi nama ne govorite koji su to kriterijumi i modaliteti za izbor delegata Skupštine. Ništa o tome. Molim vas, to nam razjasnite. Mi vas pitamo – da li je moguće da nemate navedeno koliko traje mandat delegata? To mi vas pitamo. Vi nama to odgovorite. Koliko traje mandat delegata? Koliko traje mandat Skupštine? Vrlo jednostavno, kažite – četiri godine, osam godina, 12 godina, doživotno. Konkretno, molim vas. Manite se demagogije. Mi vama postavljamo vrlo jasna pitanja koja treba da pokažu da je ovaj zakon šupalj, a vi ni na jedno pitanje niste odgovorili. Vi nama stalno govorite - ja sam nešto rekao. Vi jeste nešto rekli, ali niste odgovorili na pitanje. Molim vas. Ja ću opet konkretna pitanja. Hvala.
Gospodin Srđan Srećković ima reč.
Čvrsto verujem da je vreme kada se iz Centralnog komiteta dirigovalo ko će, kako i na koji način biti biran i izabiran u dijaspori, za sva vremena prošlo. Naši ljudi iz dijaspore su to tražili, zahtevali i ja sam sa zadovoljstvom njihovu intenciju prihvatio. Dakle, bez ikakvog uticaja države, naši predstavnici naših udruženja i organizacija biraće svog predstavnika u Skupštini dijaspore i Srba u regionu. Naša želja je bila da oni određuju i trajanje mandata njihovih delegata, međutim prihvatili smo amandman, i to neke od opozicionih stranaka, iako, verujte mi, ja ni na koji način i ni u jednom trenutku nisam vodio računa da li amandman potiče iz jedne ili druge poslaničke grupe. Nikada u Skupštini Srbije nije usvajan zakon nakon duže, demokratskije i otvorenije javne rasprave kao kada je u pitanju zakon o dijaspori i Srbima u regionu. Održano je više od 600 okruglih stolova i javnih tribina, a radna verzija zakona je još pre bila poslata na 2.400 adresa naših udruženja, organizacija i uglednih pojedinaca. Inače, Ministarstvo za dijasporu koje ja predvodim je prvi državni organ koji je nakon 1945. godine formirao bazu naših udruženja i organizacija. Ja sam na to, gospođo, ponosan. Svi ti ljudi su imali svoju priliku da daju konkretne predloge, sugestije, primedbe, kritike (na kojima sam ja insistirao, jer ja, za razliku od vas, ne volim da se centralistički upravlja i da se postavljaju neki uslovi). Dakle, ljudi su davali predloge i svi predlozi koji su bili u duhu ovog zakona, u skladu sa opredeljenjem države Srbije da budemo jedna moderna civilizovana zemlja, koja je privržena međunarodnom pravu, koja želi da bude deo modernog sveta, koja želi da bude ekonomski i politički lider na Zapadnom Balkanu i lider u regionu... Mi smo predložili ovaj zakon čvrsto verujući da je prošlo vreme demagoških priča i prevara naših ljudi iz dijaspore i rasejanja. Zato je ovaj zakon dobar početak i dobar korak. Nije idealan, nije savršen, kao što to nije nijedan zakonski akt, ali sam siguran da će rezultati biti očigledni, kao što je očigledno da je Ministarstvo za dijasporu u ovom sazivu, u prethodnih godinu dana, uradilo mnogo više nego nekih prethodnih decenija, nažalost. To naši ljudi iz dijaspore osećaju i ja sam im na tome svima zahvalan.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz, po amandmanu.
Gospođa Vojić-Marković izuzetno dobro reprezentuje svoju poslaničku grupu, izuzetno je poštujem kao poslanika, ali nema potrebe, opet bih molio, pre svega radi dijaspore, da iznosimo neistine. Naša poslanička grupa je 29. septembra, to se vidi na prijemnom štambilju, predala svoje amandmane. Vi ste svoje amandmane podneli 30. septembra, što se takođe vidi na prijemnom štambilju. Znači, mi nismo mogli da to prepišemo od vas, niti je ovde bilo ko mogao biti vidovit. Nije potrebno da opterećujemo dijasporu, koja je izuzetno zainteresovana jer se prvi put donosi ovako bitan zakon, ovim trivijalnostima. Takođe želim, po možda peti put, da kažem da ovo, naravno, nije stranački zakon. Možda je to neka viša pravda, jer smo verovatno mi najviše pažnje posvećivali emigraciji, posebno političkoj emigraciji, da pripadne čast SPO da njegov ministar predloži jedan ovakav zakon. Ipak, niko nema ekskluzivno pravo na patriotizam. Nemamo ga ni mi iz SPO, ni vi iz DSS. Hajde da zajedno zaista kvalifikovano raspravljamo o ovom zakonu, zarad naših ljudi u inostranstvu, a posle ćemo imati prilike da sve naše stranačke razlike u nekim drugim raspravama ovde izmirimo.
Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Branimir Đokić, koji želi reč. Izvolite.
Molim vas, još jednom hoću da se obratim gospodinu ministru. Svi se ovde pozivaju na neko usaglašavanje, i predstavnici vaše stranke, da usaglasimo stavove da je ovaj zakon dobar, da je u interesu građana, da je u interesu cele dijaspore. Kako je moguće, gospodine ministre, da se svi ovde pozivamo da se usaglasimo, a da vi stvarno do ovog trenutka niste prihvatili nijedan amandman koji smo podneli, od ovih 125, osim onih devet koje ste prihvatili i par nekih, naknadno? Svi su ovi amandmani, za koje molimo ovde i apelujemo, suštinski amandmani, koji bi kompletno rešili problematiku dijaspore. Zar je moguće da od ovoliko narodnih poslanika, koji su podneli amandmane, niko ne poznaje tu problematiku, već da samo vi to znate? Pričate stalno o Centralnom komitetu i nekim stvarima. Gde je tu malo dobrog sluha i demokratije, da kažete – čekajte, ako ovi amandmani stvarno vrede i ako rešavaju suštinski problem ovog zakona, dajte da prekinemo tu agoniju i da kažemo - prihvatamo amandman da će biti dve skupštine? Kako se biraju ti delegati? Zašto nema Bugarske i Grčke u regionu? Zašto nije bilo ni predsednice Skupštine Republike Srbije u Savetu za odnose sa Srbima u regionu? Izbacili ste čak i predsednika Odbora za odnose sa Srbima izvan Srbije Skupštine Srbije. Vi ste mimoišli kompletno naš skupštinski odbor ovde, odnosno celu skupštinu ste mimoišli. Odlučuje se strategija - Vlada daje predlog, vi odlučujete. Sve vi radite, ministarstva i Vlada. Šta uopšte znači ova skupština ovde ako ni naši amandmani ni apeli ništa ne vrede? A vi se samo pozivate na usaglašavanje u ime nekog dobrog zakona u korist države i tri miliona ljudi koji žive van Srbije. Molim vas, ovo što se dešava danas u Skupštini je čista demagogija.
Ima reč gospodin ministar.
Predlagač je, dakle Vlada Srbije, prihvatio amandmane opozicionih poslanika da predsednik Narodne skupštine Republike Srbije bude član i Saveta za odnose sa Srbima u regionu i Skupštine dijaspore i Srba u regionu. Sa zadovoljstvom smo takav predlog prihvatili, isto kao što smo prihvatili i sve predloge, sve amandmane skupštinskog odbora za Srbe van Srbije, čiji ste vi predsednik, gospodine Đokiću.
Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha, koji želi reč. Najpre gospodin Đokić. Ali, kako? Nemate više vremena. (Branimir Đokić, sa mesta: Replika.) Nema osnova za repliku. Ne, molim vas, nema osnova. Nije bilo ničeg uvredljivog, ničeg nejasnog. Gospodin ministar je upravo obrazlagao i davao odgovor na vaše konstatacije. Gospodine Buha, da li želite reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, moj amandman se odnosi na predlog SRS-a o dvodomnim skupštinama i smatramo da je to greška Ministarstva i greška Vlade što to niste prihvatili. Sada ću vam reći na konkretnom primeru šta bi značilo da imamo dve skupštine. Vi ste prošle godine, mislim na Ministarstvo za dijasporu, sazvali jednu konferenciju na koju ste pozvali sve predstavnike Srba iz regiona i dobili smo jako mnogo informacija o vrlo teškom položaju srpske populacije u državama regiona. Svi Srbi iz regiona koji su bili prisutni na toj konferenciji jasno su rekli s kojim ogromnim problemima se oni suočavaju u tim državama. Ogromna je diskriminacija i asimilacija našeg življa u tim državama. Ministarstvo mora imati kontraodgovor. Šta je napravljeno u ovih godinu dana po tom pitanju da se otkloni bar deo tih problema? Ministre, morali ste izaći ovde i obrazložiti to, jer je to akutna problematika i Skupštinu sigurno interesuje. Sledeći zadatak Ministarstva mora da bude - skupiti adekvatne ministre. Kao što ste vi ministar za dijasporu, takvog verovatno nema u svim državama, ali ima državnih organa koji se bave tom problematikom i koji moraju doći takođe na jednu konferenciju koju vi morate sazvati i na kojoj morate razrešiti, početi razrešavati probleme sa kojima se suočavaju Srbi u regionu. Bez takvog odnosa, bez rešavanja u hodu svih tih problema, nema sreće, nema uspeha. Vi morate, kao što ste sazvali onu konferenciju, sazvati sve ovde i sa njima porazgovarati i tražiti rešenje. Ogromni su problemi Srba.
Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Zoran Nikolić, Milica Vojić-Marković i Željko Tomić. Gospođa Vojić-Marković želi reč.
Hvala, gospođo predsednice. Gospodine ministre, dame i gospodo poslanici, demagogiju koju ministar pokušava da uvije u finoću ne mogu da podnesem zato što je to stvarno sramotno. Pustite vi tu priču o tome kako ste vi veliki demokrata. O tome ne bi trebalo ništa da znam, niti me to interesuje. Mene interesuje zakon. A kad pročitam vaš zakon, vidim koliko ste vi veliki demokrata. Zato što ste u ovom zakonu odlučili da o dijaspori ne može da odlučuje dijaspora, nego će da odlučuju Ministarstvo i Vlada. A onda ste odlučili da o tome ne treba ništa da zna ni Narodna skupština Republike Srbije, jer je to sve jedno demokratsko pravilo. Dakle, ne bih dalje o vašem poimanju demokratije. Prosto, ne bih o tome da govorim jer to zaista vređa inteligenciju i moral. Ali bih pitanjima koja sam vam postavila dodala jedno novo. Pošto ste rekli da imate preciznu evidenciju o tome koliko ima organizacija, molila bih vas da mi odgovorite koji je to broj i koliko ih u kojoj državi ima i, ako je moguće, da mi to pismeno dostavite, u formi odgovora na poslaničko pitanje. Zato što je ovo što ste vi sada rekli direktno suprotno onome što je rekao prethodni član SPO na tom mestu, gospodin Vojislav Vukčević. On je nešto drugo rekao. Rekao je da je on popisao to organizaciji. Imam ovde članak i njegov intervju. Sada zaista ne znam, vi se dogovorite u stranci ko je te organizacije popisao. Pitanja ostaju ista, pa vas molim da mi na pitanja odgovorite. Nemojte uvijati u razne oblande i floskule. Pitanja su jednostavna. Dakle, rekli ste da imate evidenciju organizacija. Možete li da mi kažete samo broj danas, pa ćemo kasnije detaljisati? A onda mi odgovorite o kriterijumima i modalitetima za izbor delegata. Koliko traje mandat? Zamislite, kažete da treba delegati da se dogovore koliko će im trajati mandat. To ne mogu da verujem. Ili da se dijaspora dogovori koliko će trajati mandat. To je smešno. Molim vas, to, inače, piše u zakonima. Treba da piše u zakonima, a u vašem ne piše. Dakle, na jednostavna pitanja tražim jednostavne odgovore, na precizna pitanja - precizne odgovore. Nemojte mi čitati to što ste napisali u obrazloženju, znam ga napamet.
Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Branimir Đokić, koji želi reč.
Nadovezaću se na prethodnu diskusiju, da samo razjasnimo da izlaganje gospodina ministra nije tačno. Kao što vidite, ovde u Skupštini ima dvadesetak narodnih poslanika vladajuće koalicije. Kad bude Dan za glasanje, ova sala će se ispuniti, ljudi će ući i glasati za ovaj zakon. Naravno, ne znajući uopšte o čemu se u njemu radi. Tako se desilo i na Odboru za Srbe izvan Srbije, gde ste , kao vladajuća koalicija, obezbedili većinu. Prošli smo sve te amandmane, sve je bilo vrlo brzo završeno - glasali ste protiv tih amandmana. Mi, kao opozicija, nismo imali tu nikakve šanse. Sada se pozivate na to kako je Odbor doneo takvu odluku. Naravno, kada imate većinu. Sve je to u redu. Donećete i zakon većinom, ali ne možete govoriti da je to demokratski i da uvažavate naše mišljenje. Prešli ste preko toga da u Savetu ne postoji predsednik Skupštine Srbije, da ne postoji predsednik Odbora za Srbe van Srbije Skupštine Srbije, pa ste naknadno, na naše insistiranje, ubacili da u tom savetu bude predsednik Skupštine. Ali ste zato ubacili predstavnika AP Vojvodine, Izvršnog veća. S kojim razlogom - to nikome ovde nije jasno. Takve anomalije se pojavljuju u ovom zakonu nebrojeno puta, a mi odgovor ne dobijamo.
Na član 21. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta, koja želi reč. Izvolite, gospođo Radeta.
Dame i gospodo, poslanici SRS su i u načelnoj raspravi i danas ceo dan, kada se govori o predlogu ovog zakona u pojedinostima, pokušali vama, gospodine ministre, a i vladajućoj većini, da skrenu pažnju na jedan veliki problem i veliki nedostatak koji je sadržan u ovom zakonu. Mi smo zaista krajnje dobronamerno podneli sve ove amandmane i pokušali da vam od samog početka stavimo do znanja da naš stav prema ovom zakonu jeste takav da mi mislimo da ovakav zakon, istina sa drugačijim naslovom i sa mnogo drugačijom sadržinom, treba da postoji u pravnom sistemu države Srbije. Nažalost, vi to očigledno niste shvatili i imate drugu nameru. Vaša namera za donošenje ovog zakona jeste, nažalost, to ste jedanput i rekli u toku obrazloženja, u tome da vidite kako ćete iz dijaspore dovući što više para u Srbiju. Naravno da takva namera, kada je usklađena sa zakonom i kada je u pitanju dobra namera, nije ništa što je neprihvatljivo, ali ako je to jedini cilj i da pričamo na sva zvona kako mi donosimo, eto, taj zakon o dijaspori da bismo, ne znam na koji način, zaštitili dijasporu, da bismo im omogućili da glasaju, a svi dobro znamo da u dijaspori glasaju samo predstavnici DKP-a... Govorilo se danas o tome, gotovo svi poslanici iz opozicije imaju sličnu primedbu. Naša suštinska primedba sadržana je i u ovom amandmanu, gde smo predvideli da Skupština Srba u regionu donosi odluke većinom glasova na sednici na kojoj je prisutna većina delegata, odnosno ovo je sled naših amandmana, gde insistiramo i na skupštini Srba u regionu.
Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Zoran Nikolić, Milica Vojić-Marković i Željko Tomić. Gospođa Vojić-Marković želi reč.
Hvala , gospođo predsednice. Dame i gospodo poslanici, gospodine ministre, samo bih jednom rečenicom da se osvrnem na ono što je gospodin Čikiriz govorio. Stranci kojoj ja pripadam, DSS, zaista je vrlo važno da svaki zakon koji dođe u Skupštinu pripremimo, jer radimo na dobrobit građana. Nema veze ako je taj zakon dobar, a dolazi od Vlade, mi za takav zakon glasamo. Podsetiću vas, za neke od ekoloških zakona smo glasali. Dakle, da je ovaj zakon dobar, mi bismo za njega glasali. Naravno da, kao zreli i odrasli ljudi, kao pripadnici jedne vrlo ozbiljne partije, mi ne smatramo da patriotizam pripada jednoj, drugoj ili trećoj stranci, nego smatramo da je patriotizam zaista nešto o čemu svako od nas poslanika ponaosob, a naročito članovi Vlade, treba da vodimo računa kada donosimo zakone. Mi ne možemo da delimo dijasporu, gospodine Čikiriz, upravo zbog toga što smo opoziciona stranka. Mi ne predlažemo zakone, samo reagujemo na konkretne zakone. Mi pokušavamo da vas ubedimo u to da ovaj zakon deli dijasporu. Ovaj zakon će debelo da podeli dijasporu. Jer, izvinite, nisam dobila odgovor na pitanje. Ako 30 organizacija iz Švedske da 30 delegata, hajde neka bude pet delegata, ko je taj ko će odrediti koji će delegat predstavljati Švedsku? Pokazaću vam kasnije, kada se završi ova sednica, poruke koje dobijam na mobilni telefon od raznih ljudi koje uopšte ne poznajem, koji nisu partijski ljudi, to su ljudi iz dijaspore, šta oni misle o ovome što mi danas govorimo ovde i šta radimo. Neko mora od pet kandidata izabrati jednog. Odgovorite mi koji je kriterijum na osnovu kog će biti izabran i odgovorite mi ko će biti taj ko će biti izabran. To pitanje će podeliti dijasporu. Vrlo labave i krhke veze postoje između organizacija u dijaspori. Možda najviše na tom ujedinjenu radi SPC. Sada se dešava da će ovaj zakon da podeli i tako krhke i labave veze i da će doprineti i daljim podelama srpskog naroda.
Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe "Napred, Srbijo". Gospodin Zoran Antić želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman je, faktički, tehnička redakcija, jer nam je bila želja da se i u zakonu jasno definiše da se skupština održava jednom godišnje. Mislimo da je i to propust, uz mnoge propuste o kojima su govorile moje kolege poslanici iz svih poslaničkih grupa, kada je u pitanju Skupština, i da ćemo, bez sumnje, imati jako puno problema prilikom primene ovog zakona. Ove institucije i instituti koji su predviđeni, videćemo u narednom periodu kako će da zažive. Iskoristio bih ovaj trenutak da zamolim gospodina ministra da poradi nešto kada je u pitanju dijaspora, kada su u pitanju njihovi rođaci, nešto što može da se uradi sada, da se uradi ovog trenutka. Radi se o onome o čemu je govorio gospodin Mihajlović, a to je da se u sledećem nacrtu budžeta ukine jedan sramni princip da se u malim sredinama, a uglavnom su zaostale sredine te iz kojih su ljudi odlazili trbuhom za kruhom širom Evrope i širom sveta, da se tim sredinama, na osnovu toga što su ti ljudi u dijaspori, ukidaju sredstva. Pre svega, mislim na opštine Despotovac i Svilajnac, pošto su to opštine u mom regionu. Ništa bolje nije prošla ni opština Ćuprija. Kada imate 7.650 ljudi na privremenom radu u inostranstvu u opštini koja ima 33.000 stanovnika i kada treba transferna sredstva da se prenesu tim opštinama, umanjuju se za toliko, skoro za četvrtinu. Mislim da su te opštine bitno hendikepirane u odnosu na ostale opštine i da se na taj način pokazuje nepoštovanje prema tim ljudima. Država u te sredine nije ulagala decenijama, njihova privreda je u katastrofalnom stanju, privatizacija ih je dodatno devastirala, a isti ti ljudi, kao što sami priznajete, unose nekih četiri do pet milijardi deviznih sredstava, održavaju devizni račun. Otprilike, kažu, negde 12% u odnosu na BDP iznosi PDV. Samo kroz PDV i tih pet milijardi, a da ne govorim o tome da bitno utiču i na finansijski sektor, na maloprodaju, veleprodaju, na uvoznike, tim devizama se uvozi roba u Srbiju, znači samo na osnovu toga oni su uneli u budžet bar 600-700 miliona evra, a mislim da je to i mnogo više kada bi se na pravi način sagledali efekti tog novca koji oni šalju u Srbiju. Prema tome, izborite se, nadam se da će i pojedini poslanici iz vlasti stati iza onoga o čemu su govorili juče, izborite se da se u tim opštinama ti ljudi ne uračunavaju, odnosno da se ne umanjuje broj stanovnika na osnovu toga. Omogućite tim opštinama da makar asfaltiraju, popune rupe do kuća tih ljudi koji su na privremenom radu u inostranstvu.
Narodni poslanik Branimir Đokić podneo je amandman na član 22. i želi reč. Izvolite.
Opet se vrtimo oko ovih skupština. SRS je smatrao da će Ministarstvo imati sluha za to zbog čega smo predložili dve skupštine, a predložili smo zbog toga što dijaspora, ljudi koji žive u Kanadi, Australiji, Americi i širom sveta, u svakom slučaju imaju druge probleme nego Srbi koji žive u okruženju države Srbije. Naravno, te dve skupštine bi imale totalno različito bavljenje problemima. Vidim da se taj naš predlog ne uvažava, tako da mislim da je nevažno da čitam amandman. Prema tome, neka ministar sam odluči šta će dalje i kako će rešavati ove probleme koji će doći sigurno, a vreme će da pokaže.
Na naslov iznad člana 23. i član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Nikola Lazić, Milica Vojić-Marković i Željko Tomić. Gospođa Donka Banović želi reč.
Mi predlažemo brisanje naslova iznad člana 23, a to su saveti Skupštine, kao i član 23. To je u skladu sa našim mišljenjem o tome da mi smatramo da ovakvu skupštinu ne treba formirati i da iz ovog zakona treba brisati sve one članove koji predviđaju formiranje ove skupštine. Inače, u ovom članu stoji da će Skupština formirati tri stalna radna tela, a to su Ekonomski savet dijaspore, Savet za statusna pitanja dijaspore i Savet za kulturnu, prosvetnu, naučnu i sportsku saradnju. Inače, da vas podsetim, u svim ministarstvima postoje ne saveti ali odeljenja ili barem ljudi koji se bave određenim problemima. Na primer, u Ministarstvu prosvete imate ljude koji se bave pitanjima dopunske nastave u inostranstvu za decu naših iseljenika. Ono što je ovom zakonu neobično jeste da se nigde ne može videti kako će se finansirati i ova skupština i ova radna tela. Morate priznati da zakonom predviđate formiranje značajnog broja stalnih radnih tela, verovatno će postojati i neka privremena. U predlozima zakona obično u poslednjoj glavi stoji analiza dotičnog ministarstva predlagača zakona o tome koliko sredstava treba predvideti za sprovođenje tog zakona. To u ovom predlogu zakona ne postoji. Ali, postoji u onom obrazloženju koje, doduše, samo poslanici dobiju uz predlog zakona, gde se kaže: "Za sprovođenje ovog zakona nisu potrebna dodatna finansijska sredstva u budžetu Republike Srbije". Ovo je jako neobično. Onda biste mogli da nam kažete kako će se finansirati ovo, na koji način će delegati, kojih je 45, moći da obavljaju svoj posao i da dođu na to jedno zasedanje koje vi predviđate ovim zakonom ili kako će se ova stalna radna tela sastajati. Između ostalog, vi kažete da će u ovim savetima moći biti angažovani i eksperti za određene oblasti, da pomognu u radu. Kako će se plaćati ti eksperti? Ovo me upućuje na ono da su delegati uvaženi u svojim sredinama. Neću da budem maliciozna, ali da li će to biti oni koji će moći finansijski da izdrže svoje angažovanje u toj skupštini i u ovim radnim telima? Oni će morati da se sastaju. Kako će da rade i ko će snositi te troškove?
Upravo ste potrošili vreme vaše poslaničke grupe. Ovlašćeni predstavnik ima još 10 minuta. Na naslov iznad člana 23. i član 23. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić, koji želi reč. Izvolite.
Vlada je predložila da Srbi izvan granica Srbije budu zastupljeni u jednoj skupštini, a mi svojim amandmanima predlažemo da postoje dvije skupštine: skupština Srba iz bivših jugoslovenskih republika i, druga, skupština Srba iz ostalih država. Jednostavno, mi smatramo da pitanja i problemi koji muče Srbe iz Hrvatske, BiH i recimo Crne Gore nemaju skoro ničeg zajedničkog sa Srbima koji žive u Australiji ili SAD. Narodski rečeno, u pitanju su dva svijeta, različita i geografski i istorijski i suštinski. Srbe u Hrvatskoj i BiH muči pitanje povratka, kolektivne bezbednosti, kolektivnog statusa, naknade ratne štete, pronalaska nestalih u ratnim zbivanjima i druga pitanja koja nemaju skoro nikakvih dodirnih tačaka sa Srbima u dijaspori. S druge strane, Srbe u dijaspori uglavnom muči pitanje njihovog ekonomskog statusa, pitanje održavanja kulturnih veza sa rodnim krajem i, u vrlo malom procentu, pitanje mogućnosti investiranja u Srbiju. To priznaje i Vlada samom činjenicom da u čitavom predlogu zakona govori o Srbima u regionu i o Srbima u dijaspori. Iz tog razloga mene više čudi to insistiranje na ovom rješenju da oni budu zastupljeni u jednoj skupštini. Zaista mislim da oni mogu da imaju jednu skupštinu, na nivou simbola možda to nije ni loše, međutim praktično mislim da je to loše rešenje zato što oni bukvalno neće imati zajedničkih tema. Neće imati o čemu da razgovaraju. Pošto naši amandmani, amandmani opozicije, suštinski menjaju ovaj predlog zakona, znam da ih je teško usvojiti. Mislim da je zaista najbolje rješenje povući ovaj prijedlog zakona iz procedure, uvažiti ova korisna rešenja i sugestije, i izaći pred Narodnu skupštinu sa novim prijedlogom zakona.
Na član 23. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Milorad Buha podneo je amandman na član 23. i želi reč. Izvolite.
SRS već dugi niz godina predlaže prilikom izbora da Vlada u svom sastavu ima ministarstvo za izbeglice i interno raseljena lica. Nažalost, ovoj želji SRS-a i želja interno raseljenog stanovništva nije udovoljeno i zato imamo ogromne problema sa ljudima koji su genocidnom politikom, progonom, etničkim čišćenjem došli na ove prostore, a pitanje njihove imovine ostalo je nerešeno u drugim državama. Nažalost, u zakonskoj regulativi, u pravnim propisima koji definišu rad ministarstava, imamo svega jednu odredbu u Zakonu o ministarstvima i to kod Ministarstva rada i socijalne politike, koja definiše nadležnost kod poslova za izbeglice i interno raseljena lica, i imaćemo kroz ovaj zakon, kada ga usvojimo, za Ministarstvo za dijasporu, koja će imati određene nadležnosti vezano za izbeglice i interno raseljena lica. Ali, bez obzira na to, postoji jedna ustavna obaveza. To je član 13, koji obavezuje sve državne organe Republike Srbije da štite interese i prava izbeglog stanovništva, interno raseljenih lica, koji žive na prostoru Republike Srbije. Zato je zadatak ovog ministarstva, koliko danas, da se prevashodno reši pitanje sukcesije. To je najbitnije pitanje. Iza pitanja sukcesije leži finansijski iskazan iznos između 30 i 50 milijardi evra. Radi se o bivšoj društvenoj svojini, državnoj svojini i privatnoj svojini. Najveći deo je privatne svojine. Ogromna prava koja su Srbi imali u bivšim jugoslovenskim državama nisu rešena. Zato je zadatak ovog ministarstva i Vlade da hitno prione i angažuje Komisiju za sukcesiju da reši ova pitanja.
Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Nikola Lazić, Milica Vojić-Marković i Željko Tomić. Gospođa Vojić-Marković želi reč.
Taman sam pomislila da je gospodin Srećković vrlo skroman čovek, koji se nije hvalio do sada, ali posle ovog što nam je ispričao šta je on sve prvi uradio u ovom ministarstvu, moram da mu pročitam šta mu kažu ljudi iz dijaspore, i to vrlo ugledni ljudi. Recimo, Dejan Ilić, jedan od naših najuspešnijih biznismena u svetu, kaže da je površno upoznat sa tekstom novog zakona o dijaspori jer ga ne interesuje teorija i sastanci na kojima se pričaju velike priče. "Nisam zainteresovan za Ministarstvo za dijasporu. Kada mi nešto treba, kontaktiram direktno sa ministarstvima (što vam i mi kažemo). Ako Dinkić i Đelić ne mogu da nam reše problem, zovem predsednika Tadića. Važno je da svi radimo na tome da dovedemo što više investitora u zemlju, a za to je potrebna politička stabilnost i sigurnost, a ne teoretisanje". To vam kažu ljudi iz dijaspore.
Na naslov iznad člana 24. i član 24. amandman je podneo poslanik Nikola Žutić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Zoran Antić. Izvolite.
Član 24. odnosi se na Ekonomski savet. Samo bih par reči rekao. Neke amandmane ne bismo ni obrazlagali, pošto moj kolega Mićo Rogović trenutno nije tu, zbog stranačkih obaveza, a on ih je pripremao. Mislim da je bitno da kažemo da stičemo utisak da postoji zabluda da u ovakvoj ekonomiji kakva je danas u Srbiji možemo da očekujemo bog zna kakav interes naše dijaspore za ulaganja. U prethodnom vremenu pokazalo se da su njihove investicije jako male. Smatram da je jedan od razloga zbog čega nemamo ni druge strane investicije baš to što strani investitori gledaju pre svega u našu dijasporu. Naša dijaspora nema poverenja u matičnu državu. Ako ona nema poverenja i ulaže tako malo, kako možemo da očekujemo nešto od stranih investitora? Prema tome, Ekonomski savet sam po sebi značiće, ali dok se ne promeni poslovna klima u Srbiji, dok se ne osmisle podsticaji, dok se sa makronivoa ne siđe na mikronivo i ne potrudimo se da mnogo više proizvodimo, stvaramo, a ne da se samo zadužujemo i prodajemo ono što nam je ostalo iz nekih bivših vremena, neće biti ni interesa naše dijaspore, a pogotovo ako se uzme u obzir da se uglavnom radi o malim i srednjim preduzećima, o preduzećima kojima je potrebna zaštita države u smislu da to bude pravna država, da postoji sudstvo, da oni mogu bez nekih posebnih troškova da uđu u bilo koji aranžman u državu u kojoj nema korupcije, u kojoj nema kriminala, u državu u kojoj postoji tržište. To je ono što oni očekuju. Toga nema. Prema tome, žao mi je, ali ovaj ekonomski savet, ovako kako je zamišljen, nažalost neće opravdati svoju svrhu, to već danas mogu da tvrdim.
Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Da li želite reč? Gospodine Duvnjak, vi ste se javili po vašem amandmanu, koji je sledeći, a to je na član 24. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, SRS smatra da je potpuno različita problematika sa kojom se sreću Srbi u regionu i Srbi u rasejanju. Zato je u ovom predlogu zakona potrebno ugraditi posebne članove za formiranje i osnivanje odvojenih skupština koje bi se bavile raznim problemima. Neophodno je, na šta se odnosi i moj amandman na član 24, gde se dodaje novi član 24a, radi operativnosti formirati i odvojene ekonomske savete Srba u dijaspori i Srba u regionu i savete za kulturu, prosvetu, nauku i sportsku saradnju, dok bi ostao samo Savet za statusna pitanja dijaspore. Dame i gospodo poslanici, očekivao sam od ministra za dijasporu da, radi šire javnosti, ukaže otkud potiče reč dijaspora. Mnogi su to znali, ali našli smo pojašnjenje u srpskoj enciklopediji da je reč dijaspora grčkog porekla i da znači - rasejanje, rasejavanje naroda posle osvajačkih ratova, odnosno verske opštine pripadnika istih vera rasute u oblastima i zemljama druge vere. Kao poslanik poslaničke grupe SRS, ukazujem da je tema koju obrađuje Predlog zakona o dijaspori i Srbima u regionu, o kome vodimo raspravu, od izuzetnog značaja kako za Srbe u Srbiji, tako i za Srbe u rasejanju i regionu. Zbog toga je svaki Srbin, ma gde živeo i radio, značajan za državu Srbiju. S tim u vezi, očekivali smo da će Ministarstvo za dijasporu da prikaže približan broj Srba koji žive i rade u rasejanju i regionu. Ovaj podatak je i te kako značajan ne samo za nas koji živimo u Srbiji i koji vodimo raspravu o Predlogu zakona, već i za širu građansku javnost.
Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Nikola Lazić, Milica Vojić-Marković i Željko Tomić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 25. amandman je podnela grupa narodnih poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 25. i član 25. amandman je podnela narodna poslanica Vjerica Radeta, koja želi reč. Izvolite, gospođo Radeta.
Malopre, kada sam obrazlagala amandman na član 21, u obrazloženju je Vlada rekla da taj amandman ne prihvata, a suštinski su amandmani isti. Kaže: ''Amandman se ne prihvata iz razloga što Predlog zakona ne predviđa formiranje posebne skupštine Srba u regionu, pa nije potrebno regulisati način donošenja odluka''. To je, nažalost, tačno. I to je ono, zapravo, na čemu Srpska radikalna stranka insistira, da to bude tako, ali ovaj vaš odgovor je iskren i tačan. Ali onda ne razumem zašto ste, kada smo ovaj amandman na član 25. napisali i predvideli da - ovaj član inače govori o Savetu za statusna pitanja dijaspore. Mi smo dodali „dijaspore i Srba u regionu“, dakle opet u skladu sa našim stavom da treba razlikovati dijasporu i Srbe u regionu - a vi ste napisali da ovaj amandman ne prihvatate iz razloga što postoji nedoslednost između teksta naslova predloženog amandmana i predložene sadržine člana na koji se amandman odnosi. Gospodine Srećkoviću, preporučujem vam da kažete vašim saradnicima da, kad obrazlažu zašto ne prihvatate amandmane, pročitaju sve amandmane. Jer, odmah iza ovog sledi amandman kolege Mirka Munjića, o kojem će on da govori, koji je nastavak, i koji, objedinjen sa ovim, predstavlja Savet za statusna pitanja dijaspore i Srba u regionu. Naravno, da ste prihvatili moj amandman, bio bi logičan sled da prihvatite i sledeći. Zato bi bilo lepo da ste i ovde odgovorili iskreno, kao i na prvom amandmanu, da vas Srbi iz regiona ne interesuju.
Gospodin ministar želi reč. Izvolite.
Naprotiv, prvi put će biti konstituisan savet za Srbe u regionu, na čijem čelu će se nalaziti i predsednik Republike, čime jasno šaljemo poruku i svim našim sunarodnicima i svim zemljama u okruženju da želimo da, u skladu sa međunarodnim pravom, dajemo podršku srpskom narodu u ostvarivanju njihovih svih međunarodnim standardima zagarantovanih političkih, kulturnih, ekonomskih i svih ostalih prava. Sa druge strane, Savet za Srbe u regionu biće jasan pokazatelj da mi kao država želimo da budemo ekonomski i politički lider na zapadnom Balkanu, ali da u isto vreme budemo i lider u razvijanju regionalne saradnje i dobrosusedskih odnosa. U tom smislu, smatram da će Savet za Srbe u regionu dati ne samo veliki doprinos poboljšanju položaja pripadnika srpskog naroda u zemljama u regionu, već i u ubrzanju evrointegracionih tokova svih zemalja u našem regionu, na dobrobit svih.
Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić, koji želi reč. Izvolite.
Ovaj amandman je logičan nastavak prethodnog amandmana. Pored ekonomskog saveta dijaspore, Saveta za statusna pitanja dijaspore, kao i Saveta za kulturnu, prosvetnu, naučnu i sportsku saradnju kao saveta Skupštine, predložili smo još jedan savet Skupštine. To je Savet za statusna pitanja Srba u regionu. Na vrednosnoj lestvici prioritetnih pitanja Srba iz dijaspore i Srba iz regiona postoji čitav niz važnih pitanja koja na neposredniji način dotiču Srbe iz regiona. Radi se o statusnim pitanjima Srba u regionu i upravo zbog toga i predviđamo ovaj poseban savet, Savet za statusna pitanja Srba u regionu. Ovaj savet bi trebalo da se bavi određenim pitanjima, odnosno da predlaže mere za poboljšanje položaja i zaštite nacionalnih, kolektivnih i individualnih prava srpskog naroda u regionu, određenih pitanja vezana za uključivanja pripadnika srpskog naroda iz regiona u društveni i politički život Republike Srbije, kao i poboljšanja uslova za ostvarivanje biračkog prava ovih Srba u regionu i davanje inicijativa za donošenje propisa koji se odnose na regulisanje vojne obaveze i drugih ličnih i imovinskih prava Srba u regionu. Obrazloženje Vlade kaže da je intencija predlagača zakona da Skupština dijaspore i Srba u regionu bude noseća institucija novog odnosa matične države. U stvari, ova rečenica govori upravo u prilog ovog našeg amandmana i smatramo da ga treba prihvatiti.
Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Nikola Lazić i Milica Vojić-Marković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić, koji želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo iz vladajuće većine, vaš osnovni problem je, a to je i državni problem, s obzirom da ste na vlasti, to što vi svoju politiku prema Srbima izvan Srbije ne vodite na osnovu neke dugoročne strategije, zato što je i nemate, već na osnovu najviše stranačkih, partijskih interesa i vaših nekih ličnih odnosa sa predstavnicima Srba izvan Srbije. Navešću vam dva primera. Prvi primer je Radovan Karadžić. Na početku rata u BiH grupacija koja je sada okupljena oko DS-a bila je vrlo kritički raspoložena prema Radovanu Karadžiću i odbrambenom ratu koji su vodili Srbi u BiH, samo iz razloga što je Radovan Karadžić bio u to vreme vrlo blizak sa Slobodanom Miloševićem i režimom u Beogradu. U sadašnjoj vladi Srbije ima čak i jedna stranka čiji je predsednik govorio – kada bih morao da učestvujem u ratu u BiH, ne bih imao izbora, ratovao bih na strani muslimana. Dve godine kasnije ste sa tim istim Radovanom Karadžićem na Palama pekli vola, samo zato što je u tom trenutku bio u lošim odnosima sa Miloševićem i zato što ste procenili da će vam to podići rejting kod biračkog tela. Na kraju prošle godine, opet zbog stranačkih interesa, tog Radovana Karadžića ste prodali Haškom tribunalu. Sada sličan odnos imate i prema Miloradu Dodiku. Podsećam građane Srbije da je na početku poslednje predizborne kampanje Milorad Dodik govorio na predizbornom skupu G17 u Loznici. Dvadesetak dana kasnije govorio je na predizbornom skupu DS-a u Novom Sadu i tada je, sećam se dobro, pozvao građane da glasaju za DS, a ni u kom slučaju da ne glasaju za SRS. Na kraju je Milorad Dodik govorio na završnom mitingu ove grupacije ZES u Beogradskoj areni. Smatram da od tog iskorišćavanja premijera Republike Srpske u predizborne svrhe ni Srbija ni Republika Srpska nisu imale nikakve koristi. Republika Srpska je izgubila podršku dela građana Srbije koji smatraju da se predsednik, odnosno premijer Republike Srpske ne bi trebalo mešati u unutrašnje stvari...
Zahvaljujem. Gospodine ministre, imate reč.
Ne mogu da odolim, a da se ne našalim bar na trenutak u Skupštini. Da smo mi iz SPO isključivo pekli jagnjiće i prasiće na Ravnoj Gori, a volove na Palama – nikada, verujte mi. O Radovanu Karadžiću i njegovoj politici smo uvek imali isti, identičan i nepromenjen stav od kada je došao na vlast u Republici Srpskoj i mislim da se ta politika, nažalost, loše završila. Prosto, nemojte meni da imputirate neke stvari sa kojima nikakve veze nismo imali. Dakle, na Palama nikada volove nismo pekli.
Nema osnova za repliku, gospodine Mariću. Na član 26. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Aleksandar Martinović podneo je amandman na član 26. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Branimir Đokić. Izvolite, gospodine Đokiću.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, amandman sam podneo smatrajući da će se u zakon ugraditi naši predlozi da postoje dve skupštine i dva saveta. Na član 28. sam podneo amandman o čemu treba da se stara Savet za odnose sa Srbima u regionu. Međutim, vidim da je o tome apsurdno diskutovati, jer se to apriori odbija i ne prihvataju se takvi predlozi, tako da mislim da je apsurdno i čitati ovaj amandman i šta bi sve trebalo Savet da radi. Dodao bih samo jednu stvar. Gospodin Srećković je malopre čitao članove Saveta. To su: predsednik Republike Srbije, predsednik Vlade, ministar nadležan za spoljne poslove, ministar nadležan za dijasporu, ministar nadležan za prosvetu, ministar nadležan za kulturu, ministar nadležan za vere, ministar nadležan za finansije, predsednik Izvršnog veća AP Vojvodine, predstavnik SPC, komesar Komesarijata za izbeglice Republike Srbije. Pričali smo malopre da ovde nema predsednika Skupštine. Verovatno predsednik Skupštine nije zaslužio da bude u ovakvom savetu, ali zato predstavnik Izvršnog veća AP Vojvodine ima posebnu funkciju. Samo je ministru jasno zbog čega. Naravno, ovde nema ni predstavnika Odbora za Srbe izvan Srbije. U ovom zakonu je kompletno zaobiđena Skupština Srbije kao zakonodavno telo. Zaobiđen je Odbor za Srbe izvan Srbije, koji se bavi ovom tematikom. U ovom zakonu je sve to izbačeno. Direktno ide veza Vlada-Ministarstvo. Šta dodati uopšte na sve ovo? Odgovor nismo dobili, ali dobio sam odgovor na pitanje zašto nema predstavnika Kosova. Rekli ste, ako se ne varam, da bi, ako bismo to rekli, priznali da je to nezavisno… [[Isključen mikrofon.]]
Vreme. Zahvaljujem. Na član 29. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Janković. Izvolite, gospođo Janković.
Član 29. menja se i glasi: „Članovi Saveta su: predsednik Republike Srbije, predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, predstavnici poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini Republike Srbije, predsednik Odbora za odnose sa Srbima izvan Srbije, predsednik Vlade, ministar nadležan za spoljne poslove, ministar nadležan za dijasporu, ministar nadležan za prosvetu, ministar nadležan za kulturu, ministar nadležan za vere, ministar nadležan za finansije, predstavnik Srpske pravoslavne crkve i komesar Komesarijata za izbeglice Republike Srbije“. Nova Srbija smatra da je saradnja sa Srbima u regionu posao od opšteg nacionalnog značaja, što podrazumeva zastupljenost kako vlasti, tako i opozicije u ovom savetu. No, kakav je odnos prema opoziciji, to smo već videli. Znači, od preko 123 amandmana, devet je usvojeno i velikom većinom to su amandmani SPO. Imamo sve razloge da budemo nezadovoljni, mi koji smo vrlo temeljno proučavali ovaj zakon, a nažalost i ljudi koji žive u dijaspori. Ono što je jako zanimljivo, u međuvremenu smo dobili obaveštenje od Vlade da će izvestilac Vlade u Narodnoj skupštini u vezi sa regulisanjem obaveze Republike Srbije prema MMF-u biti ministar za dijasporu, gospodin Srđan Srećković. Stvarno se postavlja pitanje o čemu se radi. Ili je ovde u pitanju kanal štednje, tako što jedan ministar brani sve zakone, od poljoprivrede preko finansija do informisanja, ili se realizuje famozna ideja uvek nadahnutog ministra naučnika Bože Đelića o rotaciji ministara? Kad već imamo dva ministra multipraktika, bio je ministar trgovine, ovaj Slobodan Milosavljević, koji je branio vojne zakone, a sada ministar za dijasporu, koji je stručnjak za finansije, onda bi možda trebalo …
Zahvaljujem. Privedite kraju, molim vas.
Imam još vremena od poslaničke grupe.
Možete, izvolite.
Znači, kad već imamo te multipraktik ministre, možda bi stvarno trebalo razmišljati o tome da se smanji broj ministara i ministarstava umesto što razmišljate o tome da otpustite preko 3.000 ljudi, službenika u državnoj administraciji, jer ministar može da glumi multipraktika, a ti državni službenici imaju stvarno multiple poslove u praksi. Čak bismo možda mogli da ostavimo samo premijera i da ostavimo ovu zemlju, ovaj mučeni narod, bez ovakve trapave, paralizovane i štetočinske vlade. Jedno je sigurno, ministar Srećković je pokazao da ima dara za marketing, jer je znatno duži ekspoze predvideo u ovom popodnevnom delu, u „prajmtajmu“ (tako to zovu). Da sam na mestu Srđana Šapera i Krstića, ozbiljno bih se zabrinula. Vi ste im ozbiljna konkurencija. Ko zna, možda budete ministar koji je i savetnik za medije predsedniku Srbije. Ono što je takođe tačno je da ministar nije uspeo sam da napravi sve pravne brljotine u ovom zakonu. Odsamog početka, od člana 2,postoji brljotina zvana - loši kriterijumi na osnovu kojih se određuje pojam regiona. Jer, kaže se – to su dodirne granice sa Srbijom, bilo u sastavu bivše SFRJ, srpski narod je tamo autohton, srpski narod je tamo manjina itd. Iz nabrajanja apsolutno nije jasan kriterijum po kojem su izabrane baš te države u okruženju. To je kao ono - eci, peci, pec; pa sada ovu hoću, a ovu neću. Dalje, tvrdnja da danas u Bugarskoj i Grčkoj nema nijednog Srbina koji tamo živi je i smešna i glupa. Taman da ima jedan jedini, ova država je dužna da se stara o njemu ili da naznači u zakonu o dijaspori koliko treba da ih bude da bi se Ministarstvo brinulo o njima, a koliko da ministar ode u službenu posetu na račun države. Gospođa Milica Vojić-Marković već je govorila i citirala komentare dijaspore. Rekla sam, govoreći u načelu, da nisam videla pozitivan komentar. Ili su ti koji vas podržavaju nepismeni ili prosto nema nikog ko je podržao ovakav predlog zakona o dijaspori. Tvrdnju da nema dovoljno Srba ni u Austriji demantuju komentari na sajtu Dijaspore i dnevnog lista „Politika“. Problem je samo što ti Srbi nisu evidentirani, a u velikoj meri odsustvo pravog tretmana je rezultat prilične neažurnosti predstavnika naše države, koji čak ni jedan formular ili tekst ne mogu da štampaju na srpskom jeziku (toliko o očuvanju srpskog jezika i ćirilice), pa ih naši ljudi dobijaju na novo hrvatskom, sa svim onim terminima: udruga, skrb, gospodarstvo. Na primer, list Radničke komore Austrije, koji ljudi dobijaju svaka dva meseca, kao i niz tekstova koji se tiču poreza i mnogih drugih životnih pitanja, pisani su na hrvatskom, iako u Austriji ima najmanje Hrvata iz bivše SFRJ. Ali, Hrvati su bili ažurni. Ima toliko Srba koji su u Srbiji diplomirali nemački, žive u Austriji, samo je stvar naših državnih institucija da kontaktiraju Austrijance i reše taj problem. Kakva je briga o Srbima u Republici Srpskoj, već sam govorila. Kakva je briga o Srbima u Federaciji BiH - pa sad, nije baš apsolutno nula, ali je gotovo nula. Kao da Srbi u toj federaciji ne postoje. Razne omladinske organizacije, a posebno Zavičajno udruženje sa Ovčara i Kablara u Banjaluci, poslalo vam je bar 20 mejlova, i ništa. Evo podataka sa vašeg zvaničnog sajta, prva polovina 2009. godine - 66 organizacija je dobilo od 100.000 do 500.000 dinara, a samo jedna je išla za Srbe u Federaciji BiH, 100.000 dinara za otvaranje biblioteke i čitaonice u sastavu Saborne crkve u Sarajevu. Pa stvarno, nek im je Bog u pomoći. Znači, da nije SPC, Srbi bi u Federaciji BiH bili gotovo nevidljivi. Dakle, ako nam je cilj jaka država i jaka dijaspora, onda mora da se primeni sistem saradnje firmi iz Srbije sa firmama iz Federacije BiH, kakva postoji recimo sa Republikom Srpskom. Šta to znači? To znači da ulazni PDV ostaje u Srpskoj, čime se zapravo postiže i jačanje Srbije i Srba u Republici Srpskoj. Sasvim suprotan primer je mnogih firmi koje su, praktično, praveći ugovore sa Federacijom BiH tako da ulazni PDV ostaje u Federaciji BiH, zapravo finansirale tužbu Federacije BiH protiv Srbije. Još jedan neverovatan pravni nonsens tiče se evidencije organizacija u dijaspori i organizacija Srba u regionu. Zašto se vodi ova evidencija? Šta je tu problem? Taj termin podrazumeva i upravni postupak i dvostepenost. Pogledajte, gospodine ministre, nisam ni ja pravnik, ali pravni tim Nove Srbije je ovo gledao i kaže ovako - postoji Zakon o opštem upravnom postupku, koji u članu 161. stav 1. kaže – organi izdaju uverenja, odnosno druge isprave, sertifikate, potvrde i drugo, o činjenicama o kojimavode službenu evidenciju... Znači, ne zna se tačno na šta se ovde misli. Da li je ovo nešto što podleže Zakonu o opštem upravnom postupku ili se tiče ovog zakona o dijaspori? O kojoj evidenciji vi govorite?
Na član 29. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta, koja želi reč. Izvolite.
Član 29. Predloga zakona o dijaspori i Srbima u regionu govori o sastavu Saveta. Vi ste, ministre, predložili članove Saveta. U jednom delu naš amandman se slaže sa ovim vašim predlogom. Zapravo, nemamo predlog da se briše nijedno od lica koje ste vi predvideli u Predlogu zakona, ali mislimo da bi bilo celishodno i da bi bilo zaista od opšteg interesa da se prihvati naš amandman i da pored lica koja ste predvideli za sastav Saveta, u tom savetu budu predstavnici poslaničkih grupa u NSRS, predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, predsednik Odbora za odnose sa Srbima izvan Srbije. Zašto ovo mislimo? Zato što odnosi sa Srbima izvan Srbije (koristim taj termin jer je to termin koji mi u SRS inače koristimo i u našem stranačkom programu je, kao takav, sadržan) nije isključivo državni posao. To jeste posao i Narodne skupštine i opštenacionalni posao i u njega moraju biti uključeni i predstavnici vlasti i predstavnici opozicije. Nemate vi tapiju na dijasporu ni u kom pogledu (kada kažem vi, ne mislim na vas lično, nego mislim na vlast, na režim, na vladajuću koaliciju) i ne možemo mi pro forme u ovom parlamentu da postojimo kao nekakvi odbori i predsednici odbora itd., a kada treba da se negde taj odbor pojavi na delu, da uradi nešto što je u delokrugu tog odbora, onda imamo smetnju koju vi ni manje ni više nego u zakonu regulišete. Ovo je zaista loše rešenje.
Na član 29. amandman je podnela poslanička grupa ''Napred, Srbijo''. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodine Antiću, izvolite.
Radi se o formiranju tela čije bi postojanje i formiranje trebalo prokomentarisati, jer Savet za odnose sa Srbima u regionu obuhvata, pre svega, ministre. Naravno, tu su i predsednik Vlade i neizbežan predsednik Republike, ali nam se čini, slušajući iskustva vaših prethodnika, ministara koji su pre vas, gospodine ministre, obavljali tu dužnost, da ovaj savet u suštini neće ni da zaživi. Vaš prethodnik gospodin Vojislav Vučković se često žalio da je jako teško okupiti ministre jer su prezauzeti, da je situacija u zemlji jako teška, da uvek ima prečih poslova i da, kada oseti potrebu da raspravlja o nekim temama koje dotiču dijasporu, ne može da ih okupi ili oni nalaze raznorazne isprike da ne bi došli, da ne bi prisustvovali, i poslovi koji dotiču vaše ministarstvo jako se teško završavaju. Prema tome, činjenica je da ste se i ovaj put odlučili za isti sastav ministara. Iz tog njegovog iskustva možemo već sada pretpostaviti da će taj savet biti jako neefikasan, a ono što smo mi svojim amandmanom predložili, mislim da je bilo sasvim normalno i prihvatljivo. Žao mi je što to niste prihvatili. Ako već niste bili zadovoljni ovim predlogom u vezi s učešćem predstavnika sa KiM, onda je bilo sasvim normalno da u sastav Saveta uđe i predsednik Skupštine dijaspore, koju ste predvideli da oformite ovim zakonom. Ako je ikome mesto u ovom savetu, onda je to njemu. Žao mi je što niste imali razumevanja da makar u ovom delu prihvatite amandman SNS-a.
Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Čotrić, Aleksandar Jugović, Mirko Čikiriz i Žika Gojković. Vlada i Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije prihvatili su ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Zoran Nikolić i Milica Vojić-Marković. Gospodin Zoran Nikolić želi reč.
Puno je amandmana podneto na član 29, koji se tiče sastava Saveta za odnose sa Srbima u regionu. Radi javnosti da ponovim da će članove Saveta činiti: predsednik Republike, predsednik Vlade, ministri nadležni za spoljne poslove, dijasporu, prosvetu, kulturu, vere i finansije, predsednik Izvršnog veća AP Vojvodine, predstavnik SPC i komesar Komesarijata za izbeglice Republike Srbije. Našim amandmanom je traženo da u taj savet uđe i predsednik Narodne skupštine, jer je neobično da se ovim predlogom zakona zaobilazi Skupština. Mislim da i predsednik Odbora za Srbe izvan Srbije tu takođe zaslužuje svoje mesto, jer je to najbrojniji odbor u Skupštini. Mora se napraviti konekcija između tog radnog tela i ovog saveta. Ono na čemu insistiramo jeste da je nedopustivo, ako već u ovom savetu postoji predsednik Izvršnog veća AP Vojvodine, da ne postoji predstavnik AP KiM. Mi smo ovim amandmanom predložili da to bude predsednik Skupštine zajednica srpskih opština na KiM. Svesni smo činjenice da nemamo izvršno veće AP KiM, ali mora postojati predstavnik. Rekao sam vam u načelnoj raspravi da, ako ste već stavili predsednika Izvršnog veća Vojvodine, onda ste poslali poruku da se odričete Srba na KiM i ne dajete im pravo da učestvuju po pitanjima koja su od njihovog vitalnog interesa u telu koje se zove Savet za odnose sa Srbima u regionu. To što ste učinili je protivustavno, jer vas Ustav obavezuje da, s obzirom da postoji AP KiM, postoje i predstavnici AP KiM. Vi to ne želite. Dali ste jedno po meni neubedljivo objašnjenje. Rekao sam vam da se, ako ovaj amandman ne prihvatite, vi odričete Srba sa KiM, jer se odričete vlasti koja postoji na KiM. Da vas podsetim, mi imamo tamo načelnike okruga, predsednike opština, postoji i Skupština zajednica opština sa KiM. To je organ koji sasvim legitimno i legalno predstavlja Srbe sa KiM. Odgovorite mi šta je problem da predsednik Skupštine zajednica opština sa KiM bude u ovom savetu. Ako mi date bilo kakav suvisli odgovor, biću spreman to da prihvatim.
Reč ima ministar.
Vlada Srbije prihvatila je amandman da predsednik Narodne skupštine Republike Srbije bude član Saveta za odnose sa Srbima u regionu. Predsednik Izvršnog veća AP Vojvodine je član Saveta za odnose sa Srbima u regionu zbog velikog broja izgnanih i prognanih lica koji žive na teritoriji Vojvodine, koji su mahom iz Hrvatske, nekadašnje Republike Srpske Krajine, i Republike Srpske, odnosno BiH. Naše mišljenje i naš čvrst stav je da bi uključivanje predstavnika KiM u ovaj savet značilo indirektno priznanje nezavisnosti KiM, jer bismo Srbe na Kosmetu proglašavali Srbima u regionu, a na to ova vlada Srbije, niti ja kao ministar, nikada nećemo pristati.
Gospodine Nikoliću, imate reč. Izvolite. Nema razloga za repliku, niste uvređeni. Možete govoriti u okviru vremena poslaničke grupe.
Žao mi je ako ne delimo zajednički osećaj uvređenosti s obzirom na ovo što je ministar rekao. Dakle, on je rekao da ćemo, ukoliko predstavnik sa KiM uđe u Savet za odnose sa Srbima u regionu, tim činom priznati nezavisnost KiM. Ako to nije uvreda i za mene kao građanina i kao narodnog poslanika, ali i za ovaj parlament, čiji ste vi predsednik, onda ja ne znam šta je uvreda. Jer, reći da se negira neko ko treba da uđe u telo, baš zato što imamo KiM kao autonomnu pokrajinu i ona je sastavni deo naše države, tako što se kaže da će to, ako uđe u telo, biti akt priznanja, onda vi ne znate ni šta je država, ne znate ni šta je akt proglašenja nezavisnosti Kosova, niti znate šta je borba protiv lažne nezavisnosti Kosova. Onda ništa ne znate, gospodine ministre.
Gospodin ministar ima reč.
Ponovo vičete bez ikakve potrebe. Podsećam vas da je ovo Narodna skupština Republike Srbije i da treba da se ponašate u skladu sa opštim civilizacijskim normama. Dakle, ova vlada Srbije, a uveren sam i bilo koja naredna, ni na koji način, ni direktno ni indirektno, ni posredno ni neposredno, neće priznati nezavisnost Kosova. Naša ustavna obaveza je da se svim diplomatskim sredstvima, u skladu sa međunarodnim pravom, borimo da KiM ostane u sastavu Srbije i budite uvereni da je tom poslu ova vlada, a uveren sam i svaka naredna, privržena najviše što je moguće.
Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Željko Tomić i Milica Vojić-Marković. Reč ima gospođa Milica Vojić-Marković.
DSS je podneo amandman na član 30, koji u zakonu glasi: "Savet ima sekretara, koji učestvuju u radu Saveta bez prava odlučivanja. Sekretar Saveta stara se o izvršavanju zaključaka i drugih akata Saveta i obavlja druge poslove koji su određeni poslovnikom i drugim opštim aktima Saveta. Sekretara Saveta postavlja Savet, na predlog predsednika Republike". Mi smo smatrali da je ovo besmisleno i ovaj član 30. smo preformulisali ovako: "Sekretar, koga imenuje Savet, stara se o izvršavanju zaključaka i drugih akata Saveta i obavlja druge poslove koji su određeni poslovnikom i drugim opštim aktima Saveta". To je mnogo bolja formulacija, ali očigledno nije dobro primljena. Verovatno potpisnici nisu bili adekvatni. A zaista ne mogu da verujem u ono što sam čula, što je gospodin ministar rekao o Kosovu. Ne mogu da verujem. Ovo je strašno, ne mogu da verujem.
Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić, koji želi reč. Izvolite, gospodine Munjiću.
Član 30. reguliše pitanje sekretara Saveta i kaže u stavu 1. da Savet ima sekretara, koji učestvuje u radu Saveta bez prava odlučivanja. U drugom stavu govori o čemu se stara sekretar, a u trećem stavu, koji je predmet ovog amandmana, kaže se da se sekretara Saveta postavlja Savet, na predlog predsednika Republike. Mi smo amandmanom tražili da sekretara Saveta postavlja Savet, većinom glasova na predlog jedne trećine članova Saveta, i smatramo da je ovo najprihvatljivije rešenje. U obrazloženju Vlada kaže sledeće: ''Amandman se ne prihvata iz razloga što sekretar Saveta, u smislu Predloga zakona, ne učestvuje u radu Saveta i nema pravo odlučivanja''. Gospodine ministre, mi ovim amandmanom nismo tražili da sekretar učestvuje u radu Saveta, niti smo tražili da on ima pravo odlučivanja u ovom savetu. Samo smo se osvrnuli na pitanje ko bi trebalo da postavlja sekretara Saveta i na predlog koga da on bude postavljen, odnosno dali smo da to bude na predlog jedne trećine članova Saveta. Vi ste tražili da ovo radi predsednik Republike Srbije. Naše obrazloženje je da bi, posle toliko funkcija, nadležnosti i poslova, ovo bilo zaista mnogo za predsednika Republike. Ako i vi, kao mi, želite da bar malo rasteretimo predsednika Republike, onda prihvatite ovaj amandman.
Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Zoran Nikolić. Da li neko želi reč? (Da.) Ima reč gospođa Donka Banović. Izvolite.
Mi, praktično, ovim amandmanom predlažemo novi stav 2, a vidim da je u samom tekstu došlo do greške i piše samo - stav drugi. Predlažemo novi stav 2, koji glasi: "Savet donosi poslovnik o radu, kojim se bliže uređuju pitanja od značaja za rad Saveta". Mogu da kažem da je ovo, praktično, po nama, tehnički bolje uređen član 32, a automatski onda prestaje potreba za postojanjem člana 33, zato što član 33. nosi naslov ''Poslovnik o radu Saveta'', a onda ide rečenica: "Savet donosi poslovnik o radu..." Smatramo da to ne treba posebno izdvajati kao član, nego da to može da stoji u okviru člana 32, gde je regulisan način rada Saveta, pa i u tom članu treba da stoji da Savet donosi poslovnik o radu.
Na član 32. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 33. i član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Zoran Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije podneo je amandman na redni broj ispred glave Budžetski fond za dijasporu i Srbe u regionu. Gospodin ministar ima reč. Izvolite, gospodine ministre.
Vlada Srbije je prihvatila sva četiri amandmana skupštinskog Odbora za odnose sa Srbima izvan Srbije, a to su amandmani na član 4, 18, 34. i na naslov Pete glave, koja se odnosi na Budžetski fond za dijasporu i Srbe u regionu. Zahvaljujem Odboru za odnose sa Srbima izvan Srbije.
Na član 34. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije podneo je amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Ovaj amandman je Vlada prihvatila i imali smo priliku malopre da čujemo taj amandman. Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić, koji želi reč. Izvolite, gospodine Krasiću.
Nezavisno od ovoga što je Vlada prihvatila i što je Odbor predložio, ovde se stvarno postavlja pitanje da li u ovoj oblasti uopšte može da postoji budžetski fond. Jer, preširoko tumačenje Zakona o budžetskom sistemu može da prevari i stvori utisak da je moguće u ovoj oblasti praviti neke budžetske fondove. Međutim, ja smatram da to nije moguće. Tim pre što ovaj zakon nije otišao dalje od jedne deklaracije, jedne obične rezolucije. Gotovo da nema nijedne kogentne norme, ne postoje čak ni prekršajne odredbe, ne postoje ni kaznene odredbe, pa je gotovo nemoguće ovaj zakon prekršiti. Verovatno ste ga pisali zbog onog šampanjca, kaže - ja sam se samo kucnuo, ne podležem prekršaju. Ovde ste sada izbacili prekršaje, pa ne može niko da pogreši. E, tu je problem. Problem je što ovaj zakon nema svoju materiju, nema svoju dušu. Ovde ne postoji ni prvostepeni, ni drugostepeni postupak. Ovde ne postoji upravna stvar. Ovde, sa gledišta uprave, postoje samo neki programsko-analitičko-stručni poslovi na nivou analize, a nema nijednog upravnog akta. Tu se vraćamo na ono početno. Ja se sećam ovih naših izbornih kampanja, kada su navodno srpski fondovi i fondacije iz Hrvatske učestvovali na konkursu koji je Vučković raspisivao, uzimali sredstva, ali su bili obavezni da se jave na nekoj konvenciji, na nekoj tribini, da daju podršku onome ko je na vlasti. Onda se postavlja pitanje šta to država finansira. Finansira neke privatne poslove, neke privatne kombinacije, i tu uopšte nema brige niti staranja o vitalnim interesima ljudi koji se predstavljaju da su Srbi, a žive u inostranstvu. Zato će i ovaj budžetski fond, ako zaživi, upravo to predstavljati - jednu transmisiju, koja će da omogući zloupotrebu sredstava radi ostvarivanja političkih ciljeva. Koga? Onih koji su na vlasti u Srbiji.
Na član 37. amandman su zajedno su podneli narodni poslanici Donka Banović, Nikola Lazić i Milica Vojić-Marković. Da li neko želi reč? (Da.) Ima reč gospođa Milica Vojić-Marković. Izvolite. (Vjerica Radeta, s mesta: A Krasić, na član 36?) Na član 36. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić, koji želi reč. Izvolite.
Da sada ne bih ponavljao, pošto je to slično i jedna je celina, evo, ja ću da predložim nešto. Gospođo Đukić-Dejanović, obratite pažnju. Ako verujemo gospodinu Srećkoviću, negde oko četiri miliona Srba može biti obuhvaćeno ovim predlogom zakona. Kada bismo, gospođo Đukić-Dejanović, vi i ja iskoristili priliku da otvorimo jedan sajt i pozovemo sve Srbe u rasejanju da uplate svake godine po jedan evro za razvoj Srbije i napravimo jedan organ koji će to da kontroliše i preko sajta prikaže sve potpuno transparentno - te pare su skupljene, četiri miliona evra uloženo za ovu ulicu, u ovo selo, za vodovod, za kanalizaciju itd. – efekat bi bio 25.000 puta veći nego bilo koji budžetski fond. Oni se toga nisu nikada setili. Njih interesuju jaganjci i prasci na Ravnoj Gori. To je njihov problem.
Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Nikola Lazić i Milica Vojić-Marković. Gospođa Milica Vojić-Marković ima reč.
Gospođo predsednice, gospodine ministre, dame i gospodo poslanici, u članu 37. u stavu 2, koji inače glasi: ''Ministarstvo nadležno za dijasporu objavljuje javni oglas za dodelu naknade za učenje srpskog jezika i ćiriličkog pisma u matičnoj državi (u daljem tekstu: javni oglas) na veb stranici tog ministarstva'', mi smo dodali: „i o tome obaveštava evidentirane organizacije u dijaspori i regionu“. Očigledno postoji nesklad između toga što te organizacije na terenu dobijaju kao informacije i onog što ministar kaže, da on od njih dobija kompletne informacije. On nam ovde tvrdi da je kontaktirao apsolutno sa svim tim organizacijama i da ima njihovu podršku. Zbog toga smo smatrali da je potrebno zaista dopreti do tih ljudi u dijaspori i regionu, jer je obaveštavanje tih ljudi izuzetno važno. Dijaspora mora da bude obaveštena o svemu što se dešava ovde i zbog toga treba ne samo da objavite ovakve javne konkurse na vašim veb stranicama, nego morate da dostavite te pozive i Srbima u dijaspori i regionu.
Na član 37. amandman su zajedno podneli poslanici Željko Tomić i Zoran Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 37. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić, koji želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo, u skladu sa stavom SRS-a da postoje dve skupštine, mi ovim amandmanima predlažemo da postoje i dva budžetska fonda. Gospodine ministre, ne znam ništa o pečenju tih prasića i jagnjića na Ravnoj Gori. Znam samo da su u to vreme, dok ste vi pod znamenjima, četničkim zastavama i pod šatorima junački jurišali na jagnjiće i prasiće, samo 200 km dalje pravi srpski četnici junački ratovali za odbranu srpskih sela i gradova. Vi ste to mogli da gledate samo na televiziji, i to kad siđete sa Ravne Gore. Što se vola tiče, njega su na Palama pekli Zoran Đinđić i ovi iz DS-a, zajedno sa Radovanom Karadžićem. Nama iz SRS-a uopšte ne smeta to njihovo druženje na Palama. Smeta nam samo što je vo stradao zbog stranačkih interesa DS-a, a ne zbog nacionalnih interesa. Što se nas tiče, nama bi odgovaralo da su oni vola sa Radovanom Karadžićem pekli i 1991. i 1995. i 2005. i 2009. godine, i da ga, kamo lepe sreće, zajedno peku i 2010. godine. Međutim, kao što znate, to je nemoguće, zato što su oni Radovana Karadžića izručili Haškom tribunalu.
Možete li malo da se vratite na amandman, molim vas? Molim poslanike da govore u okviru sadržaja amandmana. Na član 37. amandman je podneo narodni poslanik Momčilo Duvnjak. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, smatram da će predlagač prihvatiti amandman da se u članu 37. stav 4. Predloga zakona reči „ministar nadležan“ zamene rečima: „Ministarstvo nadležno“. Stav SRS-a je da poslove iz ovog člana treba da obavlja ministarstvo, kao državni organ, a ne ministar, kao pojedinac. U preostalom vremenu reći ću nešto o Republici Srpskoj, pošto vidim da većina iz vladajuće većine ne zna sve o njoj. Republika Srpska čini 61 opštinu sa 2.753 naselja, ukupne površine 25.053 km. Iako je po Mirovnom sporazumu iz Dejtona zagarantovan teritorijalni kontinuitet, Republika Srpska je distriktom Brčko podeljena na istočni i zapadni deo. Distrikt je tri godine posle rata proglasio američki posrednik Robert Oven na osnovu ovlašćenja koje mu je u ime Republike Srpske neovlašćeno dao Slobodan Milošević. Republika Srpska ima oko 1.470.000 stanovnika, Srba je 90%, muslimana 7% i Hrvata 3%. Zaposlenih u Republici Srpskoj je 257.000 ili 17,48%. Prosečna plata je 300 evra. Na birou za zapošljavanje nalazi se 140.000 prijavljenih. Približno 200.000 penzionera prima u proseku oko 150 evra, odnosno 13.000 dinara mesečno. Postoje dva državna univerziteta, sa 30.500 studenata i šest privatnih, sa 8.000 studenata. U 789 osnovnih škola, od kojih su dve privatne, nastavu pohađa 115.000 učenika, među kojima je 11.100 prvačića. U 88 srednjih škola ima 48.332 učenika. To znači da je svaki sedmi stanovnik Republike Srpske učenik ili student.
Isteklo vam je vreme. Zahvaljujem. Na član 38. amandman u istovetnom tekstu podnele su narodni poslanici Aleksandra Janković i Vjerica Radeta. Reč ima gospođa Radeta.
SRS predlaže da Savet za dijasporu umesto Vlade obrazuje Narodna skupština i to je u amandmanu napisano: ''Narodna skupština Republike Srbije obrazuje Savet za dijasporu radi razmatranja pojedinih pitanja, davanja predloga, mišljenja i stručnih obrazloženja u vezi sa utvrđivanjem i vođenjem politike prema dijaspori, kao i davanjem mišljenja i predlaganjem aktivnosti koje će se prioritetno finansirati sredstvima Budžetskog fonda za dijasporu''. Stav SRS-a je da ovaj savet mora biti obrazovan od strane Narodne skupštine Republike Srbije. Svi naši narodni poslanici su u toku ove rasprave u pojedinostima pokušali da skrenu pažnju predstavnicima režima da dijaspora, ponavljam, nije problem i nije tema samo za one koji su vlast, već je dijaspora nešto čime treba da se bave svi ljudi u Srbiji koji se bave politikom, a to znači, pre svega, poslanici u Narodnoj skupštini, i poslanici vlasti i poslanici opozicije. Vladino obrazloženje zašto ne prihvata amandman je, gospođo Đukić-Dejanović, zaista u okviru amandmana, ali van zdravog razuma. Kaže Vlada: ''Amandman se ne prihvata iz razloga što je u suprotnosti sa odredbama člana 33. stav 2. Zakona o Vladi, koji propisuje da Vlada može obrazovati povremena radna tela radi razmatranja pojedinih pitanja iz svoje nadležnosti i davanja predloga, mišljenja i stručnih obrazloženja''. Gde smo mi ovim amandmanom na član 38. na bilo koji način uzurpirali nadležnost Vlade ili se ogrešili o član 33. stav 2. Zakona o Vladi Republike Srbije? Dakle, opet očigledno, predlagač ne da nije vodio računa da ozbiljno uradi predlog zakona, nego ne postoji dobra volja, ne postoji namera da se prihvatanjem naših amandmana zakon dovede u koliko-toliko prihvatljive okvire, pretpostavljam, tada tek za većinu.
Na član 39. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Aleksandra Janković i Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Nikola Lazić i Milica Vojić-Marković. Gospođa Donka Banović ima reč.
Član 39. govori o sastavu ovog drugog saveta, Saveta za dijasporu, pa kaže: „Savet za dijasporu čine predstavnici…“, i tu je sad nabrojano sedam-osam ministarstava. Naravno, opet je zaobiđena Skupština. Dakle, predlagač zakona nije predvideo da u sastav Saveta za dijasporu uđe i predstavnik Skupštine. Mogu vam reći, ministre, da ste prilično nedosledni, jer ste prihvatili amandman da u Savetu za odnose sa Srbima u regionu bude predstavnik Skupštine, odnosno predsednik Skupštine i predsednik Odbora za Srbe van Srbije. Ne vidim razlog zašto niste prihvatili da predstavnik Narodne skupštine bude i u ovom savetu.
Na član 39. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika Poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 40. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 41. su amandman, u istovetnom tekstu, podnele narodne poslanice Aleksandra Janković i Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospođo Pop-Lazić.
Član 41. i amandman koji smo mi podneli vezano za ovaj član je naš principijelan stav, u koji pokušavamo već od 2. člana da ubedimo predstavnika Vlade, da bi trebalo umesto „matične države“ svuda da stoji: „Republika Srbija“, sa jasnim obrazloženjem, koje smo u više navrata ponovili i mislim da je izlišno da vas ponovo ubeđujemo da su Srbi konstitutivni narod i u drugim državama u okruženju, pre svega u Crnoj Gori, Bosni i Hercegovini i Hrvatskoj, a ne samo u Srbiji. Htela bih da dodam nešto vezano za izlaganje mog kolege gospodina Krasića, koji je pratio čitav tok današnje rasprave i dao jednu zaista korenitu opasku vezanu za ovaj zakon, a to je nedostatak bilo kakvih sankcija, čime se i gubi smisao jednog zakona. Zbog toga bi, čini mi se, onaj moj predlog s početka današnje rasprave, da je trebalo ovo da pretočimo u jednu rezoluciju, koja bi bila i te kako snažna, i damo u toj rezoluciji ovlašćenje Vladi ili ministarstvu nadležnom za dijasporu da radi sve ono što ste vi zakonom propisali da inače radite, imalo mnogo veći značaj nego što ste ušli u izradu ovakvog jednog zakona oko koga smo se očigledno podelili, ne samo mi ovde, nego i Srbi u dijaspori.
Na član 42. amandman su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Aleksandra Janković i Aleksandar Martinović. Gospodin Martinović želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo predložili da se u članu 42. u stavu 1. izmeni formulacija, tako da glasi: „Na predlog Saveta za odnose sa Srbima u regionu i Saveta za dijasporu, ministarstvo nadležno za dijasporu dodeljuje nacionalna priznanja za izuzetan doprinos, rezultate i zasluge u oblasti ostvarivanja saradnje i jačanja veza Republike Srbije i Srba u regionu, kao i Republike Srbije i dijaspore“. Međutim, Vlada je odbila ovaj naš amandman, sa obrazloženjem da je Predlogom zakona predviđeno da uslove i postupak dodeljivanja nacionalnih priznanja u oblasti odnosa matične države i dijaspore, kao i matične države i Srba u regionu, propisuje ministar nadležan za dijasporu. Ponovo se suočavamo sa problemom da jedna materija, koja treba da bude regulisana zakonom, neće biti regulisana zakonom, nego će biti regulisana podzakonskim aktom ministarstva. Mi smatramo da takvo rešenje, u nomotehničkom smislu te reči, nije dobro, da to treba da bude regulisano zakonom. Jer, čemu inače zakon? Ako će ova materija da bude regulisana podzakonskim aktom ministarstva, onda je sve moglo da bude regulisano podzakonskim aktom ministarstva, a ne zakonom. Ako već pristupamo donošenju tog, kako kaže Vlada - epohalnog zakona o odnosima Srbije sa Srbima u dijaspori, sa Srbima u regionu, onda valjda taj zakon treba da bude celovit, potpun i da sva pitanja koja se tiču odnosa Srbije sa Srbima u dijaspori i sa Srbima u regionu treba da budu regulisana zakonom. Zašto Savet za odnose sa Srbima u regionu i Savet za dijasporu ne bi mogli da predlažu Ministarstvu za dijasporu da dodeljuje nacionalna priznanja, nego Vlada odbija amandman i kaže – uslove i postupak će propisati Ministarstvo? Onda ste mogli da predložite zakon sa samo jednim članom - sve što se tiče odnosa Srbije sa Srbima u dijaspori i Srbima u regionu, biće regulisano podzakonskim aktom Ministarstva.
Na član 42. amandman su zajedno podneli poslanici Željko Tomić i Zoran Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 42. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Nikola Lazić. Vlada i Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije prihvatili su ovaj amandman. Gospođa Milica Vojić-Marković želi reč. Izvolite.
Gospodine ministre, dame i gospodo poslanici, zahvaljujem u ime poslaničke grupe DSS zbog toga što ste prihvatili ovaj amandman da se nagrada za politiku zove imenom Slobodana Jovanovića, zato što se DSS zaista izuzetno trudi da ime gospodina Slobodana Jovanovića, velikog Srbina i velikog političara i velikog naučnika, zaista ne ostane ukaljano. Ali, hoću da vas podsetim, ministre, da mi niste odgovorili na ona jednostavna pitanja koja sam vam postavila. Izvinjavam se ako vičem, jer mi se čini da me uopšte ne čujete. Zbog toga ću vam ponoviti pitanja i molim vas da mi do kraja ove naše diskusije odgovorite. Broj organizacija, kriterijumi i modalitet za izbor delegata u Skupštini? Koliki je mandat delegata? Koliki je mandat Skupštine? Koga obavezuju odluke koje ovakva skupština donese? Ni na jedno pitanje mi niste odgovorili, a zaista bih bila vrlo zahvalna da to uradite do kraja.
Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić, koji ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo, svojim amandmanom predlažem da uslove za dodeljivanje nacionalnih priznanja, kada su u pitanju Srbi izvan Srbije, propisuju Savet za dijasporu i Savet za Srbe u regionu. Želim da upozorim na činjenicu da politiku nezameranja i dodvoravanja Srbije u odnosu na susedne države mora da zameni politika odlučnog insistiranja na poštovanju međunarodnog prava, na poštovanju državnih interesa Srbije i na poštovanju nacionalnog interesa srpskog naroda u Hrvatskoj, BiH i Crnoj Gori. U slučaju Hrvatske, Srbija mora da podnese protivtužbu Stalnom međunarodnom sudu pravde u Hagu protiv Hrvatske za zločin protiv mira, koji je po međunarodnom pravu zločin teži od zločina genocida. Podsećam, 10. aprila 1992. godine, na mitingu u Zagrebu, Franjo Tuđman je izjavio da je Hrvatska izazvala rat da bi izborila nezavisnost. Srbija mora da insistira na doslovnom poštovanju Povelje UN i Rezolucije 743 Saveta bezbednosti UN, koje se odnose na status Republike Srpske Krajine. Podsećam, te rezolucije nikada nisu ukinute, nikada nisu stavljene van snage, i praktično, po važećim rezolucijama Saveta bezbednosti, Republika Srpska Krajina još uvek postoji kao srpski entitet u Hrvatskoj. Srbija treba da insistira da UN izvrše svoje obaveze iz Povelje UN i navedene rezolucije i okončaju hrvatsku okupaciju Republike Srpske Krajine. Srbija mora da uspostavi reciprocitet u odnosima sa Hrvatskom. Kakav god odnos hrvatska država ubuduće bude imala prema Srbima u Hrvatskoj, takav odnos treba da ima srpska država prema Hrvatima u Srbiji. Srbija mora podneti tužbu stalnom Međunarodnom sudu pravde protiv muslimansko-hrvatskog dela BiH zbog izazivanja rata i zločina protiv mira. Podsećam, u svojim memoarima Alija Izetbegović priznaje da je između mira i nezavisnosti i rata izabrao nezavisnost i rat. I na kraju, Republika Srbija mora dosledno da insistira na poštovanju Dejtonskog sporazuma i da se bori svim sredstvima.
Na član 44. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha, koji ima reč. Izvolite, gospodine Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, pri kraju je rasprava u pojedinostima i vladajuća većina će sigurno usvojiti ovaj zakon. Ali ono što je bitno za Ministarstvo, to je da dobijate primat u poslovima sa dijasporom, u poslovima u kojima se javljaju problemi izbeglica, interno raseljenih lica i velika je odgovornost na vama. Što smo konstatovali ranije, jedan od bitnijih, po meni najbitniji zadatak je da završite poslove sukcesije, to leži na vama, jer to proizilazi iz međunarodnog sporazuma koji je potpisan i ratifikovan u svim državama bivše Jugoslavije, da završite pitanje uništene privatne svojine ljudi koji su živeli na prostoru bivše Jugoslavije, pitanje penzija, osnovnog socijalnog osiguranja, pitanje društvenih stanova. Samo dva primera. Pitanje penzija regulisao je sporazum između Srbije i Hrvatske još 2003. godine. I dan-danas imamo dvadesetak hiljada ljudi koji čekaju penziju. Ovo je dobro što se tiče sporazuma sa Slovenijom, koji je potpisan od strane naše vlade i vlade Republike Slovenije, ali to ne znači ništa ukoliko ne implementiramo taj sporazum. Sporazum o socijalnom osiguranju između Hrvatske i Srbije nije u funkciji. Što se tiče stanova u društvenom vlasništvu Srba u Hrvatskoj, nijedan stan nije vraćen. Svi stanovi u BiH su vraćeni. Crna mrlja je na međunarodnoj zajednici, a vi to morate reći međunarodnim mentorima, a posebno Hrvatskoj, koja ne čini ništa da vrati te stanove. Pedeset hiljada stanova pomnožite sa 50.000 evra, kolika je prosečna vrednost stana, pa ćete onda videti o kojoj svoti se radi. Imovinska, socijalna i sva druga prava morate rešavati. U ime SRS obećavam da ćete dobiti svaki mesec poslaničko pitanje.
Na član 45. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Nikola Lazić. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođa Banović. Izvolite.
Mi predlažemo da ovaj član glasi: "Predstavnici iz člana 29. i 39. ovog zakona odrediće se u roku od 60 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona", zato što u predlogu stoji - 30 dana. Podsetiću vas, to su predstavnici u Skupštini i ovim savetima koji se osnivaju. Ne sećam se da je neko nekada dao kraći rok za određivanje predstavnika ili za formiranje nekog radnog tela. Mislim da ni za ovih 60 dana verovatno nećete uspeti, a kamoli za 30, osim ako nemate već pripremljene ljude, što bi se po ovom kratkom roku dalo i zaključiti. Kao što sam juče počela, opisaću ovaj zakon kao zakon uobličene praznine, dakle jedan okvir bez ozbiljnog sadržaja. Vi smatrate da za sprovođenje ovog zakona nisu potrebna sredstva. Ovde nemate nikakve kaznene odredbe, ne u smislu da bi trebalo nekoga kažnjavati, nego je zakon koji nikoga ne obavezuje neozbiljan. Niste definisali koga obavezuju odluke ovih radnih tela i njihovo sprovođenje, tako da ovo jeste jedan prazan okvir.
Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača mr Srđan Srećković, ministar za dijasporu, želi da da završnu reč? (Da.) Izvolite, gospodine Srećkoviću. Gospodine Bortiću, niste se prijavili, već sam dala reč gospodinu ministru. Žao mi je. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo poslanici, zahvaljujem svima koji su dali svoj doprinos da zajednički dođemo do što kvalitetnijeg teksta prvog zakona o dijaspori i Srbima u regionu. Mislim da smo u tome svi zajedno u velikoj meri i uspeli. Zahvaljujem svim udruženjima, organizacijama i pojedincima iz dijaspore koji su dali svoj doprinos. Zahvaljujem svim političkim strankama, bez obzira da li dolaze iz vladajućeg ili opozicionog bloka, i onima koji su bili više i onima koji su bili manje dobronamerni. Želim da naglasim da nijedan zakonski tekst nije savršen, pa verovatno nije ni ovaj, ali sam uveren da je ovo novi početak, da postavljamo temelj nove dugoročne politike prema dijaspori i Srbima u regionu i da, kao država i ozbiljni i odgovorni ljudi, možemo da postignemo široki konsenzus, bez obzira na interese političkih stranaka i dnevnu politiku. Ovaj zakon, nažalost, ne može da reši sve probleme dijaspore i Srba u regionu, ali usvajanjem ovog zakona prvi put stvaramo institucionalne mehanizme da se sprovodi politika koja će omogućiti da milioni naših ljudi širom sveta i iz regiona dobiju priliku da se aktivnije uključe u dešavanja u Srbiji, ali i da iz Srbije dobiju podršku koja je suviše dugo izostajala. Politički, kulturni, ekonomski i lobistički potencijali našeg rasejanja su ogromni, kao i njihova želja da imaju najbliže moguće odnose saradnje sa državom Srbijom, odnose bazirane na međusobnom poštovanju i razumevanju, i ja ih u tome apsolutno podržavam. Sama činjenica da dijaspora i Srbi u regionu prvi put dobijaju svoj zakon pokazuje da nikada do sada država Srbija i njen državni vrh nisu pridavali ovoliki značaj pitanjima rasejanja i da se nikada ovako temeljno nisu bavili ovom problematikom. Osnovno polazište ovog zakona je prvi i nezamenljivi cilj - da olakšamo i ubrzamo put ka EU i svim ostalim međunarodnim integracijama, jer je to jedini način da imamo ekonomski jaku i politički uticajnu državu. Naše je čvrsto opredeljenje i strateški cilj da budemo ekonomski i politički lider na Zapadnom Balkanu, a to znači faktor regionalne stabilnosti i privrednog razvoja. Hoćemo da budemo moderna i demokratska država koja poštuje međunarodno pravo, ali i štiti naše državne i nacionalne interese i gaji odnose najbliže moguće saradnje sa našim ljudima iz celog sveta. Na kraju, želim još da poručim našoj javnosti i građanima Srbije koji nas gledaju da je naš odnos prema dijaspori i Srbima u regionu suviše dugo bio i nepravedan i nedovoljno odgovoran, i mislim da im dugujemo mnogo više. Svi moraju da budu svesni da će svako ulaganje u politiku prema dijaspori i Srbima u regionu nama kao državi biti višestruko vraćeno i zato verujem da ćemo otpočinjanjem ove nove politike i usvajanjem ovog zakona doprineti i istorijskom pomirenju različitih delova jednog istog naroda. Hvala vam svima.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Zaključujem pretres Predloga zakona o dijaspori i Srbima u regionu u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 17. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O REGULISANjU OBAVEZA REPUBLIKE SRBIJE PREMA MEĐUNARODNOM MONETARNOM FONDU PO OSNOVU KORIŠĆENjA SREDSTAVA ALOKACIJE SPECIJALNIH PRAVA VUČENjA ODOBRENIH REZOLUCIJAMA ODBORA GUVERNERA BROJ 64-3 i BROJ 52-4 (pojedinosti) Primili ste amandman koji je na Predlog zakona podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Primili ste mišljenje Vlade o podnetom amandmanu. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 142. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 3. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođa Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Imam jedno pitanje. Pošto sam jedini podnosilac amandmana, da li mogu da koristim vreme 15 plus 25 ili ćete to da odvajate?
Možete koristiti to vreme. Gospođo Tabaković, izvinite, pored vas se prijavio i gospodin Todorović. Mislila sam da nema više zainteresovanih. (Gospodine Todoroviću, nemojte dobacivati s mesta.) Dakle, iskoristićete najpre svoje pravo kao ovlašćeni predlagač, zatim ću dati reč gospodinu Todoroviću, pa onda ponovo vama.
Pre svega, želim da izrazim svoje iznenađenje što sam jedina, u ime poslaničke grupe ''Napred, Srbijo'', podnela amandman i time omogućila svima nama da govorimo o, mislim, jednoj od najvažnijih tačaka ovog dnevnog reda. Zaista sam srećna što sam to uradila, jer mislim da je nestrpljenje kojim se u ovoj skupštinskoj sali broje sekundi dok poslanici govore, ali se ne štede na isti način i sredstva u Vladi kada ih troši, stvar koja treba da zabrine sve nas. Gospođo predsednice, molim vas da me ne upozoravate ako u temi o kreditu MMF-a za budžet budem govorila malo i o proceduri donošenja samih akata. Nažalost, osećam se prilično zanemarenom i zloupotrebljenom kao poslanik, kao i mnoge moje kolege, jer se Skupština poslednjih dana ponaša kao istureni organ Vlade, organ uprave u sastavu. Zaista mi je žao što to moram da konstatujem, ali po tome ko je predlagač dnevnog reda, čije tačke dnevnog reda dolaze na raspravu i izglasavaju se, ko pravi dnevni red, koliko tačaka ima dnevni red, koliko imamo vremena da se za taj dnevni red pripremimo, zaista govori o potpunom obesmišljavanju skupštinskog rada, do te mere da je nama čak i scenario postao da bude metod za štednju vremena i neobaveštavanje javnosti o stavovima po određenim amandmanima. Da li treba da ima mišljenja Odbora, da li na Odboru treba da se raspravljaju stvari, da li će se okupiti većina na Odboru, da li opozicija uopšte zna gde će ići delegacija (npr. u Holandiju)? Neko to ne mora ni da zna, u zadnjem trenutku se obaveštava Odbor da neko negde treba da ide. Zaista sam vrlo nezadovoljna što smo došli do takve situacije da je vreme i gledanje na sat i proračun koliko će trajati rasprava, kad će se završiti, postalo važnije od same suštine zakona koji ovde, u stvari, uređuju živote svih nas. Ovaj zakon zaista jeste takav. Na dnevnom redu koji ste nam 21. poslali za sednicu koja je zakazana za 26. nalaze se 53 tačke dnevnog reda koje treba spremati u petak, subotu i nedelju. Da li smo porodični ljudi, da li imamo obaveza, imamo li fizičkih mogućnosti da to uradimo - nije važno. Kad zakon dođe u Skupštinu, on je inače negde već raspravljen, odobren ili tome slično. Meni ste kao poslaniku dali do znanja da, kad podnesem amandman, pa ga Vlada usvoji, kao što je bilo reči sa prošlim zakonom koji je značio zaduživanje kod komercijalnih banaka, 90 miliona evra za budžetski deficit, kad mi već usvojite amandman, šta imam da se javljam i obrazlažem šta je u amandmanu bilo sadržano. Prošlog puta, to je bilo 29. jula, morala sam ubeđivanjem da imam poslovničko pravo, jer mi amandman nije odbačen nego usvojen, i da je u pitanju procedura ne glasanja nego rasprave, izboriti da uopšte govorim o amandmanu koji smo, kao poslanička grupa, dostavili. E, pa, ovog puta Vlada kaže - kad već nećete da ćutite nego obrazlažete, sada vam i odbijamo amandman, sa obrazloženjem da je rešenje koje je sadržano u amandmanu već, u stvari, u zakonu i napisano. Naime, pošto se zadužujemo kod MMF-a pod povoljnim uslovima od trenutno 0,26% kamate, ja sam, da prepričam amandman, podnela u ime poslaničke grupe rešenje kojim će se raniji skupi i nepovoljniji krediti zameniti ovim koji je povoljan. Koji bi dobronameran čovek i dobronamerna vlada odbila takav amandman, sem one koja ga jeste odbila, iako je i u obrazloženju data konstatacija da ovaj nazovikredit, a kažu i da nije kredit, nije uslovljen nikakvim posebnim uslovima koje Vlada treba da ispuni i, naprotiv, da može da posluži za otplatu ranijih kredita, odnosno refinansiranje postojećih obaveza. Poučeni primerom iz 2001. godine, kada je novoodobreni kredit iskorišćen gotovo u punoj meri da bi se otplatile obaveze, u stvari, za ponovno vraćanje u MMF i da se oni koji su poverioci u Međunarodnom fondu namire našim novim obavezama, podnosim amandman u kojem kažem, pogotovo u obrazloženju, da je potrebno kredit, koji košta 4,75% euribora plus 1% od ukupne vrednosti kredita troškova za povlačenje kredita i plus marže... Znači, on na godišnjem nivou košta 6% plus jednokratnih 1% povlačenja. Taj prethodni je uzet od komercijalnih banaka i kažem da on treba sada da bude zamenjen ovim jeftinim, jer privreda u kojoj treba razvijati proizvodnju mora da dođe do kredita kod poslovnih, tih komercijalnih banaka, čime bi se, ovim refinansiranjem, tih 90 miliona evra zaista i oslobodilo da kredite koristi privreda. Naša vrla vlada, mišljenje potpisuje baš gospodin Cvetković, kaže: ''Kako je preporuka Fonda da se članice prilikom odlučivanja o upotrebi primljenih sredstava rukovode ciljem da se u uslovima svetske krize obezbedi redovno servisiranje finansijskih obaveza prema inostranstvu, što podrazumeva i refinansiranje postojećeg duga povoljnijim sredstvima dobijenim po osnovu opšte i posebne alokacije specijalnih prava vučenja, dopuna člana 3. koja je predložena amandmanom je suvišna''. Vlada zaboravlja da kredit od 90 miliona evra, koji je ovde izglasan, jeste u evrima. Ali, da li ga tretira Vlada, Narodna banka ili oni koji upućuju koje će se ino-obaveze refinansirati, ove kredite uzete od banaka sa sedištem u zemlji, ino-obavezama? To ne mogu iz ovoga da procenim, iako je obaveza u evrima, ali su to banke Alfabank Srbija, Vojvođanska banka Novi Sad i Pireus banka Beograd. Da bi izbegli sumnju da će ovim novim kreditom od MMF-a, povoljnim, biti refinansirana neka obaveza koja dospeva od MMF-a, tražili smo da ono što kažete da se podrazumeva bude i eksplicitno navedeno. Ne, odbija se sa obrazloženjem, čak uvredljivim, javno da kažem, jer kaže: Predlogom zakona se uređuju obaveze Republike Srbije prema MMF-u, a ne budžetski deficit, odnosno dug Republike Srbije, tako da predmet Predloga zakona nije, ono što mi tražimo, da se utvrde prioriteti za refinansiranje duga, odnosno da se skupi krediti zamene jeftinim. Ovo je uvredljivo za one koji znaju šta je rečenica u srpskom jeziku. Ako kaže ''Predlog zakona ne tretira budžetski deficit'', a upravo se ova sredstva dobijaju za pokriće budžetskog deficita, ne razumem kako je gospodin Cvetković pristao da potpiše ovakvo obrazloženje. Znači, sredstva jesu za pokriće deficita, ali ne tretiraju budžetski deficit kao materija koja se uređuje ovim zakonom. Ta vrsta arogancije u kojoj se pokazuje odbijanje i onih dobrih saveta i pomoći opozicije jeste u sklopu opšteg odbijanja da bilo ko u ovoj Srbiji pomogne da se nešto desi nabolje, ne odvajamo se na one koji uređuju naše živote i na nas koji treba da trpimo i zavisimo od dobre volje onih koji odlučuju kako ćemo mi živeti. Uz to se koristi neistinita tvrdnja, da nije reč o sredstvima koja su naša obaveza. Tvrdim da je reč o sredstvima koja su obaveza Republike Srbije, jer se i prethodni kredit, od tri milijarde, od čega je povučena tranša od 767,9 miliona evra, nalazi kao stavka jedan na pregledu srednjoročnog i dugoročnog duga Republike Srbije, o kojem se nije pričalo u ovom domu, nego negde na nekom drugom mestu, ali će se kamata za vraćanje ovog duga i anuiteti tražiti preko ovog budžeta. Jer, sigurno neće Narodna banka, koja pravi troškove svojom monetarnom politikom i emisijom hartija od vrednosti, imati zaradu kojom će pokriti troškove kredita koji je ovde evidentiran. Znači, nemojmo se lagati da ovo nisu obaveze koje građani treba da izmire. Iako su političari zaduženi da donose dobre vesti građanima i da dižu optimizam, to ne znači da može da se laže i da ekonomisti treba svoj autoritet i znanje da upotrebe da potkrepe laži onih koji žele da donesu dobre vesti, ali koje su šuplje. Ono na čemu insistiram i što mora u ovom trenutku da se zna, Vlada Srbije mora da vodi računa o svom javnom dugu, o mogućnostima da se on vraća i zloupotreba statistike ovde slabo može da pomogne. Ako je u EU za godinu dana ostalo bez posla 3,2 miliona ljudi i ako ta brojka iznosi 22 miliona nezaposlenih, od čega je 15 miliona u evrozoni, i ako je stopa nezaposlenosti narasla sa 7,2 na 9,4, i ako se Evropa zabrinula i rekla ovako - 10% onih koji ne rade i koji nemaju šta da izgube, u svakom trenutku su potencijalna opasnost za smenu režima i promenu vlasti. Upozoravam Vladu, i to je prvenstveni razlog zašto ovako pričam o kreditima, da je u ovoj brojci od 9,4 nezaposlenih - 20% mlađih od 25 godina, i da to jeste osnovni razlog za porast kriminala, nasilja, ekstremizma i svih negativnih pojava. Složićemo se da se nasilje ne stvara na sportskom terenu. Tamo odlaze ljudi koji su tome skloni iz mnogo dubljih razloga. To što nema posla, to što se ne ulaže u proizvodnju, to što se finansira i ukupnom politikom podstiče finansijski sektor, koji je još Kejns svojevremeno zvao kockarnicom, nije rešenje za ovu zemlju. I nemojte da se neko usuđuje da upoređuje zaduživanje uopšte sa onim o čemu danas pričamo, kao novim kreditom od Ruske Federacije. Znači, ono što jeste pravo zaduživanje, to je zaduživanje za investiranje, i to u infrastrukturu, to su dugovi kojima ćemo se uvek i rado zadužiti - privlačenje produktivnih investicija. U tom smislu Rusi i samo deo od nameravanog kredita daju za budžetski deficit, priča se o tih 200 miliona, a ostatak će biti upravo u precizno definisane infrastrukturne projekte. U tome je razlika, za one koji tu razliku ne prepoznaju. Zašto je ne prepoznaju? U vreme najvećih privatizacija, u vreme najvećih priliva, u vreme kiše novca koji je dolazio u ovu zemlju, mi smo pozatvarali fabrike i napravili ovolike dugove. Od 2007. godine se strahuje da ćemo upasti u dužničku krizu. Treba praviti razliku kada se i za šta uzima kredit i treba znati da onaj ko nije stavio pod kontrolu državni novac, a ima makar u dve, u Agenciji za privatizaciju i u Direktoratu za civilno vazduhoplovstvo, gde su cifre 500 miliona prihodovanih para na račun države, i u Agenciji šest do sedam milijardi naplaćenih sredstava, od čega je ministar Dinkić rekao da je ostalo samo 760 miliona, dovoljan su razlog da odbijemo bilo koju vrstu novog zaduživanja. Jer, nije siromah onaj koji nema, nego onaj koji ima previše želja da potroši i ko ne zna da se prostre prema guberu.
Zahvaljujem. Gospodin Dragan Todorović ima reč, zatim gospodin Ilić.
Koliko ima naša grupa, 15 minuta?
Da, kao ovlašćeni predstavnik imate 15 minuta, a 67 minuta ima grupa.
Dame i gospodo poslanici, u okviru ovog predloga zakona o regulisanju obaveza Republike Srbije prema MMF-u i kredita koje ćemo dobiti, baš zbog toga što mislim da je važno da se građanima Srbije stavi do znanja za šta će se verovatno koristiti ova nova zaduživanja, potrudio bih se da na jednom konkretnom primeru objasnim na koji način se sve arče pare građana Srbije, odnosno ovi krediti, i ne samo ovaj poslednji koji se uzima, nego svi koji su uzeti od 2000. godine. Nije ni čudo što je naša država jedna od najzaduženijih na svetu. Između ostalog, jasno vam je, imali ste prilike da čujete od MMF-a njihove zahteve, da se izvrši reforma kada je u pitanju državna administracija, da se smanji broj radnih mesta, jer je on u odnosu na veličinu naše zemlje enormno veliki i normalno je da i mnogo bogatije zemlje ne bi uspele da izdrže ovoliki broj činovnika koje mi danas imamo. Samo da vas podsetim da smo na početku 2001. godine imali nešto oko sedam i po hiljada zaposlenih u državnoj upravi, bez policije i Vojske, a da je u decembru 2003. godine taj broj narastao na preko 28 hiljada. Iako imate obećanja ove vlade da će izvršiti reformu u državnoj upravi, da će doći do smanjenja broja zaposlenih, pokazaću vam na mnogim primerima, danas samo na jednom, da je to obična farsa i obmana građana Srbije. Bez posla će ostati oni koji tu rade mukotrpno, verovatno dugi niz godina, oni će dobiti otkaze, a svi koji su zaposleni po partijskoj liniji ostaće i dalje. I ne samo da će oni ostati, nego će doći i novi radnici, koji se svakodnevno zapošljavaju iako se svi kunu u to da zapošljavanja više neće biti, da će biti izvršena racionalizacija itd. Izneću jedan primer zato što mislim da je interesantan, odnosi se baš na Skupštinu Republike Srbije, i to bi na najbolji mogući način, ili kako vi "žuti" volite da kažete - ''transparentan'' način, pokazalo građanima Srbije, a verovatno i vama, pošto ni vi ne znate šta se sve radi u vaše ime, kako se zloupotrebljava ova država, kako se zloupotrebljava položaj. Naime, danas je u "Politici" izašao konkurs Narodne skupštine Republike Srbije. Treba da se zaposli rukovodilac sektora za organizacione i administrativne poslove. Pogledajte samo koliko je ovde napisano šta bi dotični radnik trebalo da ispunjava. Kad pogledate ovaj tekst, neodoljivo pomislite da je u pitanju predsednik SANU. Jer, neverovatno je ovoliko objašnjenje za jedno radno mesto i da se traži ovako velika stručnost, znanje itd. Znate li šta je tu interesantno? To što se, izgleda, već zna za koga se raspisao oglas. To je najveći problem, dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije. Izgleda da je oglas raspisan za čoveka koji već radi u Skupštini Republike Srbije. Doduše, radi na određeno vreme. Radi kao savetnik sekretara. Kaže - nije važno što po sistematizaciji treba da ispunjava određene uslove, treba da bude pravnik. Zato i insistiram da treba da promenimo sekretara, jer očito je da se ne poštuje zakon. Problem je što on radi na određeno vreme, kaže - do povratka radnika, ali nepostojećeg radnika, verovatno dok se ne vrati sa trudničkog bolovanja. Ali, ne zna se ko je radnik i ne zna se kada će ostati u drugom stanju. Do tada će taj raditi na ovom radnom mestu na kome radi. Interesantan je još jedan podatak, mislim da će to obradovati sve građane u Srbiji, da dotični radnik ima 63 godine. Čuven je po tome što ga je Dragoljub Mićunović primio u Pionirsku organizaciju kad je on bio predsednik Komsomola. Onda vam je jasno o čemu se radi. A inače je on u Saveznoj Skupštini Republike Jugoslavije radio u vreme dok je Dragoljub Mićunović bio predsednik Skupštine. Žao mi je što nije tu gospodin Zoran Šami, on je uložio ogroman napor da dođe do rezultata gde su potrošene pare za nekoliko garišni i zavesa koje su oštećene 5. oktobra, prilikom upada DOS-a u Saveznu skupštinu Republike Jugoslavije. Ono što je interesantno, bila je tu i budžetska inspekcija, bio je tu i SBPOK, mislim da je tada bio UBPOK, ali nema veze, nekako je to zataškano, ali dotičnom radniku su zabranili da ulazi u Saveznu skupštinu. A on šta će, mlađan, kud će sa 60 godina, uzeo je otpremninu. Kažu da je uzeo nešto oko 30.000 evra. Kao i Šutanovac, kao i mnogi. To je manir. Doduše, za razliku od Šutanovca, on 24 meseca najverovatnije nije radio, čini mi se, treba to da se preispita, što je u svakom slučaju mnogo pozitivnije nego kada je u pitanju Šutanovac. Ali ovo zbog čega se on prima, ima pozadinu da se sprema neki E-parlament, valjda Evro parlament ili Evropski parlament.
Elektronski parlament.
Dobro, elektronski parlament. Odlično, mislio sam evropski, pa reko' to bih i mogao da razumem. Zašto elektronski parlament? Pa, zato što je dotični radio na uvođenju ove elektronske opreme. (Hvala vam što ste mi pomogli.) Dotični je radio na uvođenju ove opreme i ova oprema nije proradila sve do pre nekoliko meseci, i to na insistiranje Borisa Tadića, da bi se preselili u ovu zgradu iz zgrade u Kralja Milana. Ali, evo, vi znate, obilazili ste evropske parlamente, nigde ne postoje ovakve poslaničke jedinice. Nigde. Znate, pre svega zbog glasanja, ovde kada treba da glasate, dobijete uputstvo. Kada dođe neki gost, da biste mogli da slušate prevode, takođe dobijete neko uputstvo. Za ovaj elektronski sistem su plaćene neverovatne sume, ali interesantno je da posao nije dobio najbolji ponuđač, nego neka druga firma, a najbolji ponuđač je bio podizvođač te firme koja je uvela elektronski sistem. E, sada dotični, koji očigledno ima iskustva, koji će uložiti sve svoje radno i životno iskustvo, svoje stečeno znanje, doduše odmah posle rata, kad je elektronika još uvek bila na početku, ali verovatno je u međuvremenu savladao sve te veštine, taj i takav čovek treba da dođe na ovo već unapred pripremljeno radno mesto koje ste otvorili i koje omogućava na ovakav način da se arče pare građana Srbije. Ono što je posebno interesantno, postavlja se pitanje ko će za ovo da odgovara na osnovu zakona. Ako samo okrenete ovu stranicu „Politike“, ovde imate oglas - „Vlada Republike Srbije, Generalni sekretarijat Vlade, Beograd, Nemanjina 11“. Nisam uspeo sve da sračunam, ali ima oko 30-ak novih radnih mesta, gde ljudi treba da se zaposle. Koga vi obmanjujete? Kome vi pričate o reformama, racionalizaciji, reorganizaciji, o tome da ćete uštedeti, da će država da se ponaša odgovorno, da će država voditi računa itd.? Pogledajte koliko je nezaposlenih u Srbiji. Milion i više. Pogledajte koliko je siromašnih. Vlada priznaje da je preko 700.000 građana Srbije na ivici ili ispod ivice siromaštva. Da li znate koje su granice siromaštva? To je oko 40 dinara dnevno. Pitam vas - kako je moguće da se preživi sa 40 dinara dnevno? Da li povezujete sada što malo-malo pa u novinama osvane vest da su u nekom stanu našli neku staru osobu koja je umrla, a najčešći razlog smrti je glad? A kako i mogu da prežive kada ste vi njihove mukom stečene penzije, ono što su ulagali u penzioni fond, potrošili? Sada nas obmanjujete, pa kažete - nemoguće je da se isplaćuje ovoliki broj penzija na ovoliki broj zaposlenih. Ali, ti zaposleni odvajaju u penzione fondove za sebe, ne za sadašnje penzionere. Sadašnji penzioneri su odvajali za sebe i trebalo je da ih te pare čekaju. Znate da su penzioni fondovi jedni od najsigurnijih fondova svuda u svetu, zato što se vodi računa da bilo kakva ulaganja iz tih fondova moraju biti apsolutno sigurna. Postavljam pitanje – šta je sa parama iz penzionih fondova koje su ulagane u mnoge objekte u Srbiji? Čiji su to sada objekti? Da to možda nisu oni objekti koji su prodavani za jedan evro, tri evra itd.? Sada ubeđujete penzionere da je nemoguće da im isplatite penzije. Da li razmišljate šta će se desiti sa vama kada budete otišli u penziju? Ko troši sada vaše pare? Hoćete li prihvatiti da ne možete da primate penziju zato što broj radnika koji možda tada bude radio nije dovoljan da bi se odvajalo za vaše penzije? Šta ćete onda da radite? Zar mislite da ćete poboljšati ekonomsku situaciju u državi tako što ćete zapošljavati ljude od 63 godine, a mladi ljudi će biti na birou za zapošljavanje ili će odlaziti trbuhom za kruhom? Vi ste dosta dugo prebacivali kako su mladi odlazili 90-ih godina. Da li ste izračunali koliko ih je otišlo do 2000. godine? Kolika je ta armija danas, armija razočaranih, onih koji su verovali u ona obećanja do 2000. godine, da će se eventualno stvoriti uslovi, da će imati mogućnosti da svoju budućnost grade u sopstvenoj zemlji, da stvaraju porodice, da rade? Ali su posle vrlo kratkog vremena shvatili da od toga nema ništa, da je to bila najobičnija prevara, najobičnija laž kako biste u njima dobili one koji će vas podržati verujući da ćete ispuniti sve njihove težnje, sve njihove sne, ono što ste im obećavali, da bi shvatili da je to jedna od najvećih prevara i najvećih laži koje ste nastavili da činite. Samo da vas podsetim za besplatne akcije, „Zastavu“ i sve ono što ste obećavali i što niste ispunili. Ovo je jedan od najboljih načina da i vi vidite ko ste, a i da vidite one koji navodno vode ovu državu, kako je vode i gde je vode.
Gospodine Todoroviću, i zbog vas i zbog javnosti moram izneti neke činjenice. Ovaj saziv parlamenta i rukovodstvo parlamenta je samo stavilo u funkciju elektronski sistem i ni jedan jedini dinar nije platilo nikom za uvođenje elektronskog sistema. To je prva činjenica. Drugo, elektronski parlament nema nikakve veze sa elektronskim sistemom, to su potpuno odvojeni pojmovi. Treće, što je jako važno, raspisivanje konkursa je, nakon odluke Administrativnog odbora o uslovima iz akta o sistematizaciji vezanim za pomoćnika sekretara. Dakle, u konkursu su dati samo oni uslovi iz akta o sistematizaciji koji su neophodni da ih ispuni lice koje će konkurisati. Sama procedura izbora je tek pred nama i to će raditi odgovarajuće komisije. (Dragan Todorović, s mesta: Da li mogu da dobijem reč?) Ne, nećemo da vodimo polemiku, samo sam u obavezi zbog toga što se mogao steći utisak da vi ovom rukovodstvu, pa i meni lično, na neki način prepisujete … (Dragan Todorović, s mesta: Zato i tražim reč, da razjasnim.) Razjasnićemo kasnije, kada budete imali vaše vreme. Sada ima reč gospodin Velimir Ilić. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, ovako ozbiljna tema, ovoliko zaduživanje Srbije od tri milijarde evra, a zadnja tačka dnevnog reda i pred skoro praznim parlamentom. To je način kako se svi ponašamo prema velikim dugovima koje Srbija u ovom momentu ima i prema zaduženjima koja se trenutno vrše u Srbiji. Mi to čas posla. Evo, u jednoj sednici tri milijarde, Kinezi će dati još milijardu. Ljudi, ko će to da vrati, i od čega i kako da vrati? To niko ne pita. Doći pred parlament da se razgovara o MMF-u i kreditnoj liniji koja već teče, stvarno je neozbiljno. A drugo, izuzetno ponižavajuća za sve nas narodne poslanike je i sama neodgovornost premijera i ministra finansija. Poslati ministra dijaspore da brani ovakav zakon, stvarno je smešno i tužno za srpski parlament. Ne mogu da shvatim. Vladajuća koalicijo, da li se vi stidite kada vidite ponižavanja i potcenjivanja ovog parlamenta? Razumem da pričamo o dijaspori, ali i nedavno je bio ministar vera i branio neke finansijske, ekonomske zakone, šta već. Vi otprilike nađete ljude koje parlament neće da napada žestoko, kao što bi ministarku finansija oko ovih finansijskih tema, i dolazimo u situaciju da ispadamo smešni pred srpskom javnošću. Druga stvar, trošiti ovolike pare - evo, povučena je jedna tranša - bez zakona o budžetu, bez mehanizma kontrole je neprimerno. Vi to čas posla zadužite i naše unučiće koji će doći, sa nekoliko milijardi, onda se razbacujete s tim parama, a ništa važno ne uradite. Ovo o čemu je govorila gospođa Tabaković, razumem da se pravi neki infrastrukturni projekat, da se radi autoput, da se nešto pravi, da se gradi, da se otvaraju nova radna mesta, ali verujte, mi novac koji dobijamo bacamo u rupu bez dna ne znajući kako se troši, bez mehanizama kontrole. NBS nikome godinama ne podnosi račune. Nikada nismo bili udostojeni da dođe guverner da nam kaže neku rečenicu, neku reč, da nam kaže kakvo je pravo stanje. Da li verujete da srpska privreda duguje trenutno 20 milijardi evra po kreditima u spoljnim i domaćim bankama? Da li znate da privreda Srbije ima godišnju kamatu dve milijarde evra, koju ne može više da servisira? Pričamo o ekonomskoj krizi. Pa, koja nam to preduzeća rade pa su upala u veliku ekonomsku krizu? Nama preduzeća ne rade. Uzimamo kreditne linije i punimo budžet i plaćamo budžetskim korisnicima bez mogućnosti zapošljavanja. Evo, samo idu otpuštanja. Je li to, gospodo, izborno obećanje o 200.000 radnih mesta koje ste obećali kada ste došli na vlast? Obećali ste ugovor sa „Fijatom“, da će „Fijat“ da uplati 200 miliona, a mi ostatak. Mi uplatismo sve. Oni se iživljavaju. Traže autoput, traže aerodrom, a nisu ni jedan jedni dinar uplatili po ugovoru koji je potpisan. Zašto mi iz budžeta finansiramo „Fijatova“ vozila? „Fijat“ je privatno preduzeće. Tvrdim da neko od toga ima debele vajde, da mu gazda „Fijata“ daje novac. Ko još u svetu sponzoriše sa 1.000 evra po automobilu da se kupuje iz budžeta koji se puni kreditom jer nemamo sredstava u budžetu? To je sve van pameti i to ne može niko normalan da shvati. Ne mogu da razumem, gospodo, da ovde nikad nema premijera i ministra finansija, da razjasne to. Gde je ugovor sa „Fijatom“? Zašto ga ne pročitate? Zašto nam ne date da otvorimo raspravu o stanju u privredi? Mi donosimo ovde neke zakone. Lepo je to, zakon o dijaspori, hajde i to. Hajde i tamo neki zakon o odlikovanjima. Dokon pop goveda krštava. A privreda nema mogućnosti da preživi. Ko će iduće godine puniti budžet? Da li opet mislite da će ove kreditne linije da se pokrenu? To je nemoguće. Kako može država da funkcioniše bez privrede? Bez novih radnih mesta? Bez zapošljavanja? Pričamo o zakonima. Donosite zakone, doneli ste na Vladi. Vaši koalicioni partneri izađu na televiziju i kažu – kakvi, bre, zakoni, to nas ne interesuje, ko babu zviždanje, i mi to nećemo da poštujemo. Alo, pa jeste vi normalan svet? Da li vi razmišljate nešto, gospodo iz vladajuće koalicije? Gledate li vesti i dnevnik? Kako se ponašate? I šta sad? Neki tamo u Kuršumliji mora da poštuje, a neki tamo ne mora da poštuje ništa. Mi kažemo - sukob interesa, doneli smo neke zakone. Oni kažu - koji sukob, to nas uopšte ne interesuje. Vi se ponašate tako siledžijski prema građanima Srbije da je to više neprimereno i netolerantno. Prema tome, urazumite se malo. Bićete sutra opozicija. Katastrofalno ćete izgubiti izbore, kako radite. U Vrbasu ste delili šakom i kapom. I mi smo, kada smo bili u Vladi, pobeđivali u svim opštinama. Naravno, sad vi pobeđujete, ali kada budu izbori, biće katastrofa. Naučite nešto. Još nešto da vam objasnim, gospodo. Pričate stalno i kritikujete – vi ste, Iliću, bili u vladi Vojislava Koštunice, pa što niste rešili? Tačno je da sam bio, u dva mandata, ali ta vlada je dnevno razduživala Srbiju u proseku sa 1.700.000, a ova vlada dnevno zadužuje Srbiju sa šest do sedam miliona evra. Molim vas da se malo urazumite, da malo razmotrite ovu tešku situaciju u Srbiji. Sramota je da neko kaže da 700.000 ljudi u Srbiji gladuje kad je ovo bila najrodnija godina u Srbiji. Sramota je da nema otkupa. Sramota je da ljudi ne mogu od otkupnih cena berbu da plate. Srbija je u velikim problemima, a vi to ne shvatate i nećete ozbiljno nijednu privrednu temu da stavite u parlament, da dođe gospodin ministar ekonomije i ravnomernog regionalnog razvoja pa da ga pitamo neke stvari. Nikad ne dolazi u parlament, ne sme da se susretne sa poslanicima. I kad treba, on pošalje gospođu iz Nacionalnog investicionog plana. Da nam kaže kuda vodi privredu Srbije, od čega ćemo iduće godine da punimo budžet kad ste već sada predvideli sto milijardi deficita i već šuškate gde da nađete da dopunite i ispunite obaveze. Nema nama boljitka ako ne znate da radite, ako ministri ne smeju da dođu pred svoje poslanike. Raspišite izbore. Šta čekate? Što se brukate? Što nas zamlaćujete? Kakva je situacija, vi uopšte niste svesni. Uljuškali ste se ovde, donosite raznorazne zakone. Evo, 53 zakona odjednom. To ćete da spojite, da povežete, da rasprava što kraće traje, a to su sve zakoni-limunada. Nema onih pravih zakona koji treba da se donesu, a da ih vi poštujete, gospodo. Sad hoćete, naravno, da dovedete vaše sudije, da vaše sudije rade onako kako vi hoćete, i da one čestite sudije koje neće da budu poslušne izbacite, kao što čistite po opštinama neposlušne, a dovodite poslušne. Što je Todorović pričao, da zapošljavate nove poslušne, a terate neposlušne. Vidite kako se domaćinski posluje. Svojevremeno sam bio osam godina predsednik opštine Čačak. Pogledajte izveštaj koliko ko ima zaposlenih. Čačak ima 70 manje zaposlenih nego što po vašem zakonu treba. Manje, jer smo domaćinski radili i poslovali, nismo dovodili stranačke ljude. Uzmite Topolu, Ljig, Mionicu, svuda je situacija kako valja. Uzmite vaše opštine, gospodo – duplo. Kako ćete da otpustite 350, 500 ljudi? Gledao sam u jednoj opštini 500 ljudi, 350 ljudi. To nije normalno. Vi sve ono - ajde dođi kod nas u partiju, imaš radno mesto, povedi sve ukućane usput, pa naći ćemo nešto. Kao što ste i ovo sa Krkobabićem odradili. Povedi sve što imaš, nije problem, otvorićemo radnih mesta. Ovakvo nedomaćinsko poslovanje u Srbiji odavno nije zabeleženo. Nemojte ponižavati ovaj parlament. Udostojite nas da dođete, resorni ministri da dođu i da ovde podnesu izveštaje o radu. Neka nas jednom guverner udostoji da dođe u parlament. Kad je zadnji put podneo izveštaj o radu Narodne banke? Nije nikad. Njega to ne interesuje. Budžetske rezerve, mi pitamo ovde gde se nalaze, u kojim bankama, kupujete, stabilizujete. Koga stabilizujete i koja vam privreda radi? Je l' vam radi Bor, Majdanpek, Elektronska industrija, Mašinska industrija, 14. oktobar, Viskoza, Magnohrom, Prva petoljetka...? Pa ljudi, šta vam radi u ovoj državi? Koja je to vas kriza pogodila? Vidite da ovde uvoznički lobi radi, samo štancuje i vi mu idete na ruku sa veštačkim kursom održavanja dinara i sve dublje i dublje tonemo. To je situacija koja je evidentna u Srbiji. Makroekonomsku politiku države vodi čovek koji nema veze, koji jedan minut nije radio u privredi. Kuda će to da nas dovede? Pita me jedan novinar - koga predlažete za odlikovanje? Ja kažem - njega predlažem za odlikovanje. Čovek devet godina uništava ekonomiju ove države, i finansije i banke i Narodnu banku, i sve živo, i vi ga i dalje držite. Ne mogu da shvatim. Gde god izađe na izbore, ne može da dobije 1%. A vi kažete da vam je odličan koalicioni partner i ne dirajte, samo ne dirajte njega. Ko stoji iza čoveka? U kakvom ste dilu međusobnom? Da li tu ima nešto? Ja ne mogu da razumem. Prema tome, to sve ništa ne valja i nije ništa dobro. Zato vas molim da ubuduće, kad se pojave, ovakve teme stavljate u vrhu dnevnog reda, da možemo o tome raspravljati u pristojno vreme, a ne ovako pred vikend, pred kraj, u nekoj produženoj sednici itd. Ako mislimo ozbiljno da rešavamo pitanja u državi, ako mislimo da ozbiljno zapošljavamo ljude u ovoj Srbiji... Ponavljam, milion ljudi je nezaposleno, čeka posao. Neki formalno odlaze na posao. Radi i prima platu 492.000 ljudi. Da li može taj broj ljudi koji uredno prima platu da izdržava osam miliona građana Srbije i skupu, izuzetno skupu administraciju? Ne može. Vi ste kroz prošlo zasedanje za 7.000 uvećali administraciju. Komunalna policija, administrativni regioni, agencije i kada sve saberete, to je oko 7.000 novih radnih mesta u administraciji. I sad ćete neke mučenike, koji neće da vas slušaju, da izbacite, da ih pošaljete kući, a sve je teže od težeg - ljudi ne mogu struju da plate. Evo, sad je u Srbiji opšti haos. Ne može struja da se isplati, računi za struju stižu i ne mogu da se plate. Kako da se greju, kako da prezime zimu? Kako da se prehrane oni koji imaju primanja 12.000 ili 13.000 mesečno? Prema tome, razmišljajte malo o tome i dajte to na dnevni red, da malo razgovaramo o tome, o tim temama. Da dođu najodgovorniji ljudi iz ove države i da o tome ovde raspravimo. Nemojte nam samo dovoditi neke političare, tobože vas podržava ceo svet. Oni juče priznali nezavisno Kosovo, a sada nam dolaze u parlament da nam ovde pričaju priče. Oni hoće da investiraju u posao, ali da budu oni projekti koje oni nama nalažu. Da li se ova država vodi iz ovog parlamenta? Da li smo mi ekspozitura Vlade ili je Vlada izabrana na ovom parlamentu? Dođu ljudi iz Vlade i šta im padne napamet uvrste ovde. Koga god nam dovedu, mi se poklonimo. Lepo je što je došao predsednik Rusije, ali nisam video da su se neki postideli kada smo glasali za onaj sporazum. Ja sam ga potpisao u Moskvi, u Kremlju, pred istim čovekom koji se vama obraćao pre neki dan, pred predsednikom Rusije. Šta je bilo? Toliko ste me pljuvali u onoj raspravi, doduše u onoj skupštini, da je to loše, odnosno mnogi od onih koji sada sede u vladajućoj koaliciji, koji su došli i jednostavno sada vode drugo... Vreme je meni isteklo.
Reč ima gospodin Miloš Aligrudić, kao predsednik poslaničke grupe. Izvolite, gospodine.
Neću dugo, zakon je kratak i zahvaljujem podnosiocu amandmana što ga je uopšte podneo i omogućio nam da kažemo još neku reč o tome. Naime, vi znate vrlo dobro, gospodine ministre, iako verovatno vi lično nemate veze s tim, a oni koji imaju nisu tu... Ono s čim ste vi imali veze, to je nažalost bio onaj skaradni prethodni zakon, ali o tome je već razgovarano. Dakle, Vlada je učinila sve što je potrebno da prekrši Zakon o budžetu, da uđe u deficit veći od 70,4 milijardi dinara. U prekršaju smo 5. oktobra bili četiri milijarde, stručnjaci kažu da ćemo biti i do 150 milijardi do kraja godine, a rebalansa nema ni na vidiku. Nova sednica je zakazana da bi se izgubilo ili kupilo vreme, da se raspravlja sve i svašta mesec ili više dana, verovatno u nekim skraćenim i sabijenim raspravama, u kojima se sadržinski ni ne može raspraviti sve ono što je predloženo za dnevni red, a pregovori sa MMF-om treba da počnu. Kako vi mislite da krenete da razgovarate sa ozbiljnim ljudima, na stranu sadržaj toga oko čega ćete se dogovoriti, da predstavite sebe kao političke aktere u Srbiji koji su spremni da krše sopstveni zakon? Vi to činite. I prekršićete ga još i još, dok se ne donese budžet za 2010. godinu. Znači, čitave ove godine ćemo biti u prekršaju propisa. Ne postoji validan odgovor nijedne institucije kojoj smo postavili pitanje s tim u vezi. Ni jedne jedine. Na šest adresa smo poslali to pitanje, uključujući Mirka Cvetkovića. Kako mislite s tim ljudima da razgovarate? Kada budete sve ispregovarali, verovatno ćete dobiti neki kredit. Taj kredit će imati određene uslove. Ti uslovi su vrlo jasni - građani Srbije treba taj kredit sutradan da vrate da biste vi popunjavali budžetske rupe bez dna. Jer svaki taj deficit, u koji vi uđete, mora na kraju da bude pokriven iz realnih izvora. Nemoguće je planirati deficit u siromašnoj državi koji se ne može pokriti. Tako da i ptice na grani vide, a ako nekome nije jasno, oni to treba da znaju, da vi idete u prekomernu potrošnju, i ta prekomerna potrošnja mora odnekud da bude pokrivena. Niko me nikada neće ubediti, tim pre što nisam nikakav koncept ili strategiju Vlade čuo do danas, možda ćete me vi iznenaditi u nekom odgovoru, u šta sumnjam, da će taj novac biti upotrebljen za oživljavanje proizvodnje, za revitalizaciju poljoprivrede, za otvaranje novih radnih mesta, za strategiju na osnovu koje će se značajno privući strane investicije. Priče o koridorima, zatvaranju otvorenih poslova koji su do sada već davno otvoreni, i to u vreme neke druge vlade, a ne ove u kojoj vi sedite - to su jalove priče, jer se otvoren posao mora završiti. Ali, šta je sa gro tih sredstava? Koji je plan njihovog trošenja? O tome ne znamo ništa. Nećemo nikad ni znati. Znaćemo kad nam ispostavite deficitarni račun za narednu godinu i kada budete predvideli deficit od 200 milijardi dinara, koji ni tada neće biti realan jer ćete imati potrebu da potrošite 300 milijardi. Sada ću da vas upozorim na jednu činjenicu, da ljudi znaju kako vi radite kao vlada. Vi ste planirali, biće taj zakon na dnevnom redu Skupštine na sledećoj sednici, da otpuštanjem nekog broja radnika u administraciji, negde oko 6.000 u startu, zapušite deficitarnu rupu do nivoa od nekih 12 miliona evra, a deficit u koji ste sada ušli, u ovom prekoračenju do 5. oktobra je preko 40 miliona evra. Dakle, vi ćete od 40 miliona evra deficita da spasete budžetsku rupu sa 12 miliona otpuštanjem 6.000 ljudi bez ikakvog kriterijuma, bez ikakvog plana i strategije, bez ikakvog socijalnog programa, bez ikakvog promišljanja o tome kako i na koji način država može realno da uštedi, a proizvešćete nevolju na osnovu koje će taj posao otpuštanja radnika biti veća finansijska šteta nego korist. To će vam svaki matematičar, a imaćemo prilike da raspravljamo kada dođe taj zakon na dnevni red, vrlo lako dokazati. Prema tome, vi zamajavate javnost, maltretirate građane Srbije, namičete im kredite na osnovu kojih ćete pokrivati sopstvene deficite u naopakoj ekonomskoj politici, bez ikakve strategije, bez ikakve ideje kako ljude da uposlite, kako da ih spasete straha od gubitka posla, bez ikakve ideje kako da ljudima obezbedite sigurnu budućnost ili neku relativnu sigurnost u godinama u kojima živimo, sa elementarnim strahom od toga kako će da prežive i skrpe kraj s krajem i kako će jednog dana morati da vraćaju te pare koje ste vi, suprotno svakoj elementarnoj logici, za pogrešne namene uzeli. To je suština u ovoj priči i ja ne bih dalje dužio o ovome iako imam još vremena, nego ću pustiti moje kolege da troše vreme poslaničke grupe koje im je na raspolaganju, da vam kažu još dva-tri detalja o svemu ovome.
U direktnom prenosu ćemo biti do 19.00 časova, a posle ćemo imati odložen prenos, zbog utakmice. Reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Kao jedan od podnosilaca amandmana u ime poslaničkog kluba ''Napred, Srbijo'', u ovom navratu ću obrazložiti samo deo argumenata. Iskoristiću deo vremena poslaničke grupe da obrazložim protivljenje zaduživanju a da se prethodno nisu iskoristile sve rezerve u postojećim sredstvima. Usvojili smo Zakon o budžetskom sistemu i on je objavljen 17. jula ove godine u ''Službenom glasniku RS'' broj 54, kojim smo ministru, saradnicima, načelnicima, Trezoru ostavili pravo i mogućnost da kontrolišu tokove javnih sredstava i budžetskog novca. Daću samo jedan primer kako se ta kontrola ne ne vrši, nego se u njoj čak i učestvuje. Verujem da ćete mi pomoći (ministar je, inače, magistar ekonomskih nauka i ja ga ne smatram nestručnim za ovu temu, naprotiv) iskustvom u poznavanju vazdušnog saobraćaja, u onom delu posla kada ste radili u ''Jatu''. Ovo kažem sa najiskrenijim očekivanjem i željom da doprinesete rasvetljavanju onoga što javnost ne zna, a morala bi da zna. Usvojili smo Zakon o budžetskom sistemu, gde je u članu 2. tačka 5. precizno definisano ko su korisnici javnih sredstava - direktni i indirektni korisnici budžetskih sredstava, organizacije za obavezno socijalno osiguranje itd., ali ono na čemu ja insistiram i na šta želim da ukažem pažnju su pravna lica nad kojima Republika Srbija, odnosno lokalna vlast ima direktnu ili indirektnu kontrolu sa više od 50% kapitala ili više od 50% glasova u upravnom odboru. Složićete se sa mnom da, tamo gde predstavnici Vlade jesu članovi upravnog odbora, organizacija jeste precizno definisan korisnik javnih sredstava. Nema dileme ni potrebe za različita tumačenja. Da li se taj organ upravljanja zove upravni odbor ili savet - jezičko je pitanje, a ne strukturno i suštinsko pitanje u smislu organizacije i nadležnosti. U Direktoratu civilnog vazduhoplovstva, koji koristi državna sredstva, naplaćuje prelet nad nebom koje je nacionalno blago, članovi Saveta... Pročitaću samo deo zapisnika od 25.2.2009. godine, da bih javnost upoznala ko je član Saveta a ne upušta se u propisan mu posao da uvede pod budžetsku kontrolu sredstva koja se prihoduju, ne smanjuje plate onima koji u ovo vreme imaju preko 500.000 platu. Tako kažu ljudi koji tu rade. A pošto ta informacija nije javna i pošto je neki koji su je zahtevali nisu dobili i sad se obraćaju Povereniku za informacije, ja kažem - kažu neki da je, jer je bila tolika plata, a nisu je smanjili u skladu sa zakonom. Reći ću vam samo da su na sednici gde su usvajani pravilnici o naplatama nekih novih usluga, takođe nezakonito, pored predsednika Saveta Milutina Mrkonjića, prisustvovali članovi Saveta u Vladi Srbije: Ivica Dačić, Dragan Šutanovac, Diana Dragutinović i generalni direktor Direktorata civilnog vazduhoplovstva Republike Srbije Nebojša Starčević. Da li je Savet - upravni odbor, to je za mene i građane Srbije jezička razlika. Direktorat civilnog vazduhoplovstva nije, kao što ministar kaže, nikakvo regulatorno telo, jer ne donosi nikakve propise, nego je neko ko koristi i prihoduje nad državnim i javnim sredstvima. Ali, od 2003. godine, kada je osnovan u državi Srbija i Crna Gora, prihodovali su 500 miliona evra, koji nisu ušli u budžet Republike Srbije. To je razlog zašto pominjem upravo ovaj direktorat, uz Agenciju za privatizaciju, koja je 2001. godine osnovana jednom pomoći Svetske banke, kada je nacrtana kao jedan od organa koji će vršiti privatizaciju i kada je rečeno - osnovaće se sredstvima Vlade Republike Srbije, a onda se novim pravilnikom izmigoljila iz kontrole i naplate prihoda i tek kad namiri sebe, svoje savetnike - finansijske, ekonomske, pravne, kad da onih 5% za prihod od uspešne privatizacije (a koliko su uspešne, to znaju građani Srbije), tek onda kusur prosledi u budžet Republike Srbije. Da li je to posao opozicije ili je to posao Vlade? Tri puta, za tri godišnja budžeta smo podnosili amandmane kojim tražimo da se utvrdi ova kontrola i sada, kad postoji Zakon o budžetskom sistemu, ne da Vlada to ne radi, nego Vlada učestvuje u nezakonitom odlivanju sredstava. Samo još jedan detalj, da bih ostavila vremena i ostalim kolegama. Iako se kaže da ovaj kredit nije ničim uslovljen, iako kažu da je podloga za njega makroekonomska stabilnost, odgovorno tvrdim da to nije istina. U ovom domu smo usvojili Zakon o potvrđivanju Sporazuma o zajmu za razvoj privatnog i finansijskog sektora između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, pre dva meseca, vredan 34.900.000 evra. To je taj trijumvirat – MMF, Svetska banka i Međunarodna banka za obnovu i razvoj, gde su uslovi precizno propisani u planu 1. To je materijal koji imaju svi poslanici, dobili su ga svojevremeno. Samo ću jedan detalj da kažem – zajmoprimac planira da sredstvima koja su obezbeđena ovim sporazumom finansira aktivnosti kojima će se sprovesti ciljevi. Znači, precizno su ispisani zadaci koji su, za mene, najteži u delu predzadnjeg pasusa, gde se kaže - ostvarivanje planiranih ciljeva realizovaće se preko izrade i primene strategije radi smanjivanja zajmoprimca, a to je država Republika Srbija, u finansijskom sektoru sa sadašnjih 17,29 na 10 posto u 2010. godini kada su u pitanju banke i smanjenju učešća sa sadašnjih 34 na 30 u 2010. godini kada su u pitanju osiguravajuća društva. U vreme kada sve ostale države upumpavaju novac, podržavljuju privatne banke, ovde su prihvaćeni ciljevi koje nema potrebe ponavljati sada u ovom kreditu - kako da ono na čemu jedna država treba da zasniva svoju ekonomsku, a time i političku nezavisnost, treba uništiti, predati u ruke nekog drugog, da bi onda zavisili od austrijskog kluba banaka ili od onih koji će udeliti milostinju koja se zove ''dužničko finansiranje kao moderan način života''. Tako ne želimo da budemo moderni. I, molim vas, nemojte da tvrdite da uslovi ne postoje. Usvojeni su u ovom domu, kroz ovaj zajam od 34.900.000 evra, za koje se i ne kaže kojim će načinom biti korišćene, ali se kaže šta će se postići korišćenjem ovih sredstava kao cilj.
Vašoj poslaničkoj grupi ostaje još šesnaest i po minuta. Sada da se dogovorimo da li će govoriti gospodin Krasić ili Todorović, jer je posle na redu gospodin Nikolić. Gospodin Todorović. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednik. Pre svega, vezano za vaše izlaganje, samo da napomenem da ja nijednog jedinog momenta nisam pominjao dostignuća i uspehe koji su postignuti od strane ovoga koji se predviđa da će biti na ovom radnom mestu u vreme otkako ste vi predsednik, ali ste se očigledno našli pogođenom. Pretpostavljam da je možda to strah zbog sekretara Skupštine, da on možda nije ušao u neke dilove, pa vi unapred hoćete da se ogradite, što ja prihvatam i mislim da je korektno i da treba. Jer, poznajući rezultate ovoga, nisam siguran da on nije debelo već krenuo da se bavi poslom na isti način kao što je to radio u prethodnom mandatu. Samo da bih i poslanicima i građanima Srbije na neki način približio svu ovu farsu oko ovog radnog mesta, već sam vam pokazao koliki je tekst kojim se objašnjava šta sve ovaj dotični treba da zna... Ne celu rečenicu, ne daj bože, ko zna kolika je, nisam uspeo da stignem do kraja. Pročitaću vam jedan deo. Kaže - opis poslova radnog mesta: organizuje rad u sektoru, stara se o blagovremenom izvršavanju radnih zadataka odeljenja unutar sektora, vodi brigu o otklanjanju svih slabosti ili nedostataka unutar nižih organizacionih jedinica u sektoru kako bi se omogućilo nesmetano koordinirano odvijanje planiranih aktivnosti zajedno sa načelnicima odeljenja unutar sektora, učestvuje u izradi pojedinačnih finansijskih planova tih odeljenja, a sa rukovodiocem sektora za finansijsko-materijalne poslove u izradi finansijskog plana Narodne skupštine na godišnjem nivou, stara se o zakonitom i ekonomičnom raspolaganju sredstvima budžeta namenjenim za rad Narodne skupštine. Ovde ću da se zaustavim. Zato što se on dokazao, gospodo poslanici. U njegovo vreme naručen je i plaćen softver za ambulantu i frizerski salon. Da li vi verujete ovome? Softver za ambulantu i frizerski salon? Gospođo predsednik, da li postoji frizerski salon u Skupštini Republike Srbije? Nema ga. Ali, on je nas ošišao, odnosno građane Srbije, ošišao i obrijao, i to nasuvo izgleda, i ponovo ima nameru da to radi. Ono što je problematično, dragi građani Srbije, pljačkate se na sve moguće načine. Jer, gde god se okrenete, gde god zagrebete, naiđete na pljačku. To nije šišanje, ovo je neverovatna pljačka, ovo je brutalna pljačka. Vezana je za Turističku organizaciju Srbije, gde je direktor gospođa Gordana Plamenac. Kaže da je postavila Vesnu Racu Radosavljević iz G17 za zamenika direktora u TOS-u, iako u sistematizaciji o radnim mestima takvo radno mesto ne postoji. Šta je tu čudno? To je u ovoj državi normalno. I ovaj dotični radi na radnom mestu koje ne postoji i zamenjuje radnika koji ne postoji dok se ne vrati sa bolovanja, koje ne postoji. Šta više da vam pričam? U kakvoj mi to državi živimo? Ne mogu sve, samo neke stvari koje su izuzetno važne. Kaže - ova dotična je jednog Mlađana Miškeljina, koji je na odsluženju civilnog vojnog roka u jednom od domova zdravlja u Beogradu, koji je zaposlen u Turističkoj organizaciji Srbije, slala bez odobrenja Ministarstva odbrane Republike Srbije u inostranstvo na sajmove u Torinu i još neke gradove zapadne Evrope. Pored toga, direktor Gordana Plamenac je sa Miškeljinovim rođakom sklopila fiktivni ugovor o radu na određeno vreme, tako da mu je omogućila redovno primanje ličnog dohotka iako je na odsluženju vojnog roka. Normalno, čovek služi civilni vojni rok. Ako služi civilni vojni rok, što ne bi i primao platu? Sasvim normalno. Da je normalna država, on bi vojni rok služio u kasarni, za šta se zalagao SRS. Ima prigovor savesti, nije nikakav problem. Ne nosi oružje, služi u kantini, služi u svim službama u kojima može da odsluži vojni rok, a da doprinese ovoj državi. Ali, nije ovo jedina stvar. Kaže, takođe, Gordana Plamenac je bila direktor firme „Hog Robinson“, koja se bavi rezervacijama avio-prevoza i hotela, pri čemu se preko te firme i dalje vrše rezervacije avio-prevoza i hotela od strane Turističke organizacije Srbije i pretpostavlja se da je Gordana Plamenac suvlasnik navedene firme. Šta je tu čudno? Kome će čovek, ako neće sebi? Normalno je. I još se bune. To stvarno nema smisla. Šta je tek Krišto radio? Kaže, prethodno sedište Turističke organizacije Srbije (slušajte pažljivo ovo) bilo je u SIV III, y ylici Omladinskih brigada, koje je od strane Vlade Republike Srbije dobijeno besplatno, a sada je to preseljeno u Čika Ljubinu ulicu broj 8, vlasništvo „Slavija banke“ koja je pred stečajem i TOS za to plaća zakupninu od milion dinara mesečno. Adaptacija novih kancelarija u Čika Ljubinoj broj 8 plaćena je 34 miliona dinara. Mesečna plata Gordane Plamenac iznosi 150.000 dinara. Plata zamenice direktora (inače, ne postoji takvo radno mesto, ali to nije razlog da se ne plati, i to pošteno) iznosi 130.000 dinara. Plata Biljane Šujice, pomoćnika direktora, iznosi 120.000 dinara. Ipak postoji raspon. Nije uravnilovka, nego se vodi računa. Direktor Gordana Plamenac za otpuštanje radnika u Turističkoj organizaciji Srbije priprema one zaposlene čiji su mesečni lični dohoci između 27.000 i 35.000 dinara. Ovo je ono što sam poručio građanima Srbije. Bez posla ćete ostati vi koji primate ovolike plate, i manje, a ovi koji su došli preko stranaka, koji troše milionske sume, koji na sve moguće načine pljačkaju ovu državu, ukoliko im budete dali poverenje, nastaviće to da rade i dalje. A ja se nadam, iskreno govoreći, da ste, građani, imali do sada dosta informacija da shvatite da oni pre svega treba da idu pred istražne organe i napokon da odgovaraju za neviđenu pljačku koju skoro deset godina vrše nad ovom zemljom i nad vama. Hvala vam veliko.
Gospodin Zoran Nikolić ima reč.
Poštovana predsednice, ovo što želim da govorim, tiče se i vas. Mislim da ste u obavezi da date odgovore. Naime, prošle nedelje je šef naše poslaničke grupe Miloš Aligrudić vama postavio pitanje na bazi izveštaja koji smo dobili od Ministarstva finansija o izvršenju budžeta za tri kvartala, odnosno za period januar-septembar 2009. godine. U izveštaju je rečeno da smo u budžetskom deficitu 74 milijarde, iako smo, kada smo usvajali poslednji rebalans, Vladi dozvolili da ostvari budžetski deficit u maksimalnom iznosu od 70 milijardi. Šta to znači? To znači da je Vlada prekršila Zakon o budžetskom sistemu i da smo u deficitu već četiri milijarde preko dozvoljenog limita. Vama je bilo postavljeno pitanje, mi smo vam to dali u pisanoj formi, da dobijete i pribavite što hitnije informacije vezano za taj budžetski prekršaj. Vi ste odgovorili gospodinu Aligrudiću sledeće: „Sadržaj vaše diskusije u formi inicijative u pismenoj formi je dostavljen meni juče i prosledila sam ga predsedniku Vlade, resornom ministru, kao jednu vašu inicijativu, a predlog rebalansa budžeta može poticati od Vlade. Prema tome, već sam reagovala po vašoj inicijativi i naravno da ću imati i usmenu komunikaciju u vezi sa tekstom koji ste dostavili, a koje je sadržaj vašeg današnjeg pitanja“. Sad vas pitam – da li ste u ovih sedam dana imali usmenu komunikaciju sa premijerom ili ministarkom finansija i šta oni na tu temu imaju da kažu? Dakle, čemu služi ovaj parlament? Vi ste na čelu ovog parlamenta. Najvažniji zakon koji ova skupština usvaja je budžet. Ako odredimo da se u budžetu može ostvariti deficit u iznosu maksimalno 70 milijardi, u izveštaju već u oktobru dobijamo da je on prekoračen za četiri milijarde, onda ja ne znam šta smo mi glasali. To ste vi glasali, narodni poslanici iz vladajuće koalicije, mada vas vidim samo troje. Ali nema veze, i ne insistiram sada da li ste u sali ili niste, ali to je nipodaštavanje naše volje, volje ove skupštine, da se budžet usvaja u određenom iznosu i da je dozvoljeni deficit toliki. Ovde ima puno narodnih poslanika koji su aktivni u lokalnim samoupravama. Kada bi se to desilo u bilo kojoj lokalnoj samoupravi, za to se ide u zatvor. Uvele bi se privremene mere u toj opštini jer je to, jednostavno, nedopustivo. Zato postoji mogućnost rebalansa budžeta, gde Vlada dođe, kaže - zadužili smo se više, moramo imati veći deficit, pa to onda skupštinska većina dozvoli ili ne dozvoli. Obično dozvoli, ali onda su te mere zakonski utemeljene, a ovako je Zakon o budžetskom sistemu, koji smo menjali u julu, prekršen. Tim gore, taj zakon o budžetskom sistemu, koji je, po rečima gospođe Dragutinović, bio spas za finansije naše države i preduslov da napokon Vlada počne da funkcioniše na najefikasniji mogući način, prekršen je od same ministarke. On u sebi predviđa jasne sankcije za sve direktne i indirektne korisnike budžeta ukoliko ne budu poštovali, u smislu prekoračenja trošenja novca... Predviđene su vrlo visoke novčane kazne, čak i sankcije smenjivanja sa funkcija. Da vam kažem, mi iz DSS to podržavamo. Vrlo je važno da država služi za primer po pitanju discipline u raspolaganju i trošenju budžetskog novca. Ona zaista mora da bude primer. Na šta ovo liči? Ovaj izveštaj je još jedan dokaz da ova vlada ne poštuje ovaj parlament, da ne poštuje poslanike i ponižava poslanike vladajuće većine. Mi smo tada, kada je bio taj zakon o budžetskom sistemu, predložili amandman da bi, ako mogu rukovodioci direktnih i indirektnih korisnika da budu odgovorni i smenjeni, to isto trebalo da se odnosi i na ministre. Tada ministarka taj amandman nije želela da prihvati. Sada vidimo zbog čega nije želela da prihvati. Ali, neka onda svi funkcioneri i rukovodioci koji su ovlašćeni da u ime lokalnih samouprava raspoređuju novac, raspolažu budžetom, koriste sredstva budžeta, znaju da nisu pred zakonom jednaki u odnosu na ministre srpske vlade. Jer, sankcije za njih su predviđene zakonom i veoma su stroge i egzaktne, a ministri su zaštićeni kao beli medvedi i mogu da nam pošalju jedan ovako sraman izveštaj i da nam saopštavaju da su za četiri milijarde prekoračili budžet. To potvrđuje ono što smo mi iz DSS govorili od usvajanja budžeta, tokom cele ove godine, da Vlada nema jasnu ekonomsku politiku, da Vlada luta, da Vlada ne zna, zapravo, šta radi. Gospođi Dragutinović sam rekao da se nadam da joj njena profesionalna čast neće dozvoliti da opet uđe u ovaj parlament i da pred poslanicima brani novi rebalans. Videćemo da li te profesionalne časti ima, jer ovo je još jedan dokaz da bi ona zapravo trebalo da podnese ostavku, kao uostalom i celokupna vlada. Slušamo priče u protekla dva-tri meseca kako treba da se štedi. Napravljena je čitava marketinška akcija oko toga kako mora da se snižava državni aparat, kako država mora da bude najodgovornija i da pokaže. Na sledećoj sednici, koja ima pedeset i nešto tačaka, a nema rebalans budžeta na dnevnom redu, imaćemo, između ostalog, i zakon koji predviđa otpuštanje 6.000 radnika iz državne uprave. Uštede po tom osnovu će biti oko 1.200.000.000 dinara ili 12 miliona evra, a samo do septembra je ova vlada dozvolila sebi da prekorači deficit za četiri milijarde, odnosno za 40 miliona evra. Neka onda i poslanici vladajuće koalicije, ali i građani Srbije procene o kakvoj se to štednji radi. Otpustićemo na jednoj strani 6.000 ljudi iz državne uprave da bismo uštedeli 12 miliona evra, a samo u ovoj godini će budžetski deficit biti verovatno oko 150 milijardi. Daj bože da bude tako. Procene su u ovom momentu takve, možda bude i 170, ne daj bože i više. A mi ćemo otpuštanjem 6.000 radnika iz državne uprave uštedeti 1.200.000.000 dinara. To je zaista licemerje i sramota, i to pokazuje da priča o štednji i racionalizaciji državnog aparata ima za cilj da se verovatno otpuste oni koji su nepoželjni, politički nepodobni, možda i neposlušni, i oni koji žele, očigledno, s obzirom kako ova vlada radi, da rade po zakonu. Sporazum sa Rusijom – tu se vidi koliko ova vlada nema apsolutno nikakvu ekonomsku politiku. Odobrena su nam sredstva u iznosu od milijardu evra. Dvesta miliona ide za popunu budžetskih rupa, odnosno pokrivanje budžetskog deficita, a 800 miliona treba da ide za razne projekte. Koje? Mi uzimamo novac, a ne postoje ni planovi, ni programi, ni elaborati, nikakve sudije gde ćemo taj novac uložiti. Nije problem sa tim novcem iz Rusije, problem je što taj novac, i onaj koji uzimamo od MMF i drugih finansijskih institucija, uzimamo po sličnim aršinima, nemajući programe da ga uložimo u potrebne projekte. Dakle, da ostavimo na stranu što se zadužujemo. Em se zadužujemo, em nemamo projekte da taj novac uložimo u valjane projekte. Pre šest meseci smo, vezano za aranžman sa MMF-om u iznosu od tri milijarde, govorili - da li je to javni dug ove države ili nije? Ako jeste javni dug, valjda ovaj parlament o tome treba da se izjasni. Mi ćemo se izjašnjavati na sledećoj sednici o nekakvim aranžmanima u iznosu od 150.000 dolara, a ovaj parlament se nije izjašnjavao o zaduživanju ove vlade u iznosu od tri milijarde. Pod uslovom da dobijemo te tri milijarde, to će se tek videti kada budemo pregovarali sa MMF-om u narednim danima. Ali, kakva je to pregovaračka pozicija ove vlade i ove države sa ovakvom vladom? Kada taj MMF, ako pogleda ovaj izveštaj, vidi da sama Vlada krši Zakon o budžetskom sistemu, najvažniji i jedini zakon koji mora da poštuje, i kada se zna da će taj deficit biti preko milijardu i po evra, kakva je to onda naša pregovaračka pozicija? Koje ustupke moramo da učinimo da bismo taj novac dobili, da bismo mogli da preživimo ovu i sledeću godinu? O tome se ovde radi. I zato parlament mora da vrši pritisak na ovu vladu i to je, pre svega, odgovornost poslanika iz vladajuće koalicije i vas, kao predsednika parlamenta. Mi smo formalni korak učinili ka vama. Mi smo vama poslali dopis i od vas tražili da se što hitnije o tome Vlada izjasni. Šta smo dobili kao odgovor? Pedeset i četiri tačke, o kojima treba da raspravljamo u narednih mesec dana. Ima tu, naravno, važnih tačaka, ali to nisu najvažnije tačke o kojima bi ovaj parlament trebalo da razgovara. On, pre svega, mora da razgovara o budžetu, o rebalansu budžeta, jer je Vlada prekršila zakon. Ona i sada krši zakon. Vlada mora da uradi predlog budžeta do 1. novembra. To je zakonska obaveza. Kako će da uradi predlog budžeta za 2010. godinu ako nije uradila ni predlog rebalansa budžeta, a već je u zakonskom prekršaju? To jasno govori da se Vlada nalazi u stanju raspada, da nema apsolutno nikakvu viziju u sferi finansija, ekonomije i privrede, da postoji samo dobar marketing, da mesec dana slušamo o štednji, da mesec dana slušamo o povećanju PDV-a, pa da opet mesec dana slušamo kako neće biti povećanja PDV-a, ali da će biti smanjenja i masovnog otpuštanja u iznosu od 14.000, 20.000, pa na kraju sada vidimo 6.000. Gde su efekti tih mera? Apsolutno ih nema. Ako vladajuća većina proklamuje da ovde razgovaramo o bilo kojoj temi, o lovu, ribolovu, ali o ekonomiji, o finansijama, želi evropske standarde, pitam u kojoj to Evropi i u kom to evropskom parlamentu je moguće da vlada sebi dozvoli da krši zakon o budžetskom sistemu. Mislim da takva vlada ne da ne postoji u bilo kojoj zemlji EU, nego ne sme i ne postoji u bilo kojoj državi koja sebe naziva pravnom, u bilo kojoj državi u kojoj postoji vladavina prava. Očekujem od vas odgovor, ne očekujem od ministra Srećkovića da bilo šta kaže na ovu temu, jer sve što budete rekli u ime Vlade Republike Srbije može biti upotrebljeno u nekakvom istražnom postupku kada se sve ovo završi i kada vi padnete sa vlasti.
Gospodine Nikoliću, ja sam pre toga usmeno, a 7. oktobra i pismeno svoj zahtev da dobijemo odgovore iz određenih konstatacija vezanih u pismenom obraćanju gospodina Aligrudića, koje se odnose na Zakon o budžetskom sistemu, prosledila državnom revizoru, Narodnoj banci, predsedniku Vlade i predsedniku Ustavnog suda, i to na ime gospodina Sretenovića, gospodina Jelašića, gospodina Cvetkovića i gospođe Nenadić. Imala sam i usmene komunikacije, ali želela sam da postoji pismeni trag o tome. Gospodin Zoran Krasić ima reč.
Velika je korist što danas imamo ovu tačku dnevnog reda. Naravno, vratiću se baš na ono što je tačka dnevnog reda i što su moji prethodnici pričali ne odudara od ovoga što je na dnevnom redu, možda je jedan širi kontekst i pogled na ekonomsku i finansijsku situaciju u zemlji, ali želim ipak da se vratim na ono što je Predlog zakona i što je obuhvaćeno ovim amandmanom, s obzirom da smo u raspravi u pojedinostima. Dobro je što se ovakav predlog zakona nalazi na dnevnom redu zato što, ako mogu tako da kažem, u istoriji je ovo četvrti ili peti put da se ovakav tip zaduženja pojavljuje uopšte u praksi. Na bazi ovog predloga zakona vidimo bogatstvo ideja kako može da se dođe do zaduženja. Do sada poznati oblici zaduživanja su, pričam o legalnim oblicima zaduživanja, kada Narodna skupština ratifikuje neki sporazum gde smo se kao država direktno zadužili od neke države, MMF-a, Svetske banke ili bilo koje međunarodne bankarske organizacije. Drugi oblik zaduživanja, doduše nije direktni već indirektni, jeste ono što često radimo u ovoj skupštini, a to je - donosimo zakon o izdavanju garancije ili kontragarancije, gde Republika Srbija garantuje za neko zaduživanje nekog od javnih preduzeća na republičkom nivou ili čak lokalne samouprave. Treći oblik, gde se stvarno zadužujemo da bismo trošili nešto što nemamo, a nadamo se da ćemo u budućnosti da imamo, pa da možemo da vratimo, jeste emisija hartija od vrednosti, gde država obezbeđuje sredstva da bi premostila tekuće budžetske probleme i velike rupe koje se javljaju zato što nisu usaglašeni prihodi i rashodi u budžetu. Sada dolazimo na ovaj oblik zaduživanja, vrlo specifičan. Kako rekoše predlagači, oni su ovaj zakon morali da pripreme i da predlože Narodnoj skupštini samo zato što postoji Zakon o javnom dugu. Da ne postoji Zakon o javnom dugu i da nije propisano našim propisima o budžetskom sistemu da se za svako zaduživanje Republike Srbije pita Narodna skupština i da ona odlučuje o tome u formi zakona, onda oni nas ne bi čak ni pitali. U koju grupu zakona spada ovaj predloženi zakon? Moram zbog gledalaca da pročitam kako glasi, to je Predlog zakona o regulisanju obaveza Republike Srbije prema MMF-u po osnovu korišćenja sredstava alokacije specijalnih prava vučenja odobrenih rezolucijama Odbora guvernera, i da to sve svedem na datum - 1. oktobar 2009. godine. U suštini, ovde se ništa ne ratifikuje niti potvrđuje, jer takvog sporazuma i nema, već je ovaj zakon u suštini forma gde Republika Srbija jednostrano daje izjavu da će po osnovu članstva u MMF-u iskoristiti to pravo koje se garantuje svim članicama, a to u prevodu, sa stanjem od pre desetak dana, znači da Republika Srbija može od MMF-a da se zaduži, da podigne kredit od nekih 420 miliona evra (taj iznos je promenljiv) i da je kamatna stopa za korišćenje sredstava negde oko 0,29%. Kada se to stavi u neki kontekst, onda se stvarno kaže da su to najjeftinija sredstva. Međutim, i ta najjeftinija sredstva mogu da budu vrlo skupa. Ovo pričam zbog javnosti. Kada vi za koji dan izglasate ovaj zakon, znajte da po ovom zakonu nećete moći da zadužite Republiku Srbiju ni za jedan evro, iz jednog prostog razloga - što ovo nije obuhvaćeno budžetom za ovu godinu. Ove koji izražavaju zebnju zbog toga što nije do sada urađen rebalans budžeta, samo da malo poučim - rebalans budžeta će verovatno da se uradi u toku decembra, jer će onda videti koliko su potrošili više nego što je Narodna skupština odobrila. Pa da ne bi tri puta menjali budžet do kraja godine, oni će jedanput to da promene. Inače, oni sada vrlo slobodno troše van okvira onoga što je Narodna skupština u Zakonu o budžetu propisala. Tako da ovi podaci, za tri kvartala ove godine, koliko je prekoračena potrošnja, a samim tim i zaduživanje, treba samo uslovno da se prihvate, iz jednog prostog razloga, što ova vlada računa da ima 126 plus pola glasa i to im je sasvim dovoljno da vrlo uspešno vladaju i sve mogu da legalizuju šta urade u toku ove godine. Apsolutno sve mogu da legalizuju zato što imaju, jeste - vrlo tesnu većinu, ali 10.000 evra Čanku, 10.000 evra Batiću, 10.000 ovome, onome i taj zakon prolazi. Vidite, zahvaljujući takvom jednom vidu - hajde, ne mogu da kažem da je koferče, nego kovertić - sve postaje legalno u ovoj zemlji. Naravno da je sve to daleko od legalnog, ali takvi su legitimni predstavnici naroda, takvi su. Mi to ovde znamo, znamo kako se završava sa zakonima, znamo kako se obezbeđuje većina, znamo kako preko noći sve može da postane zakonito. Znači, nemojte da se plašite. Ovaj zakon, i kada ga budete usvojili, možete da realizujete tek sledeće godine. Doduše, predlagač zakona je rekao da ovo služi kao zlatna rezerva. Ako puknu svi ovi sistemi zaduživanja na koje vi računate, onda će da se aktivira ovaj sistem. Ali, i za ovaj sistem, upravo zbog onog Zakona o javnom dugu i Zakona o budžetskom sistemu, sve to mora da se iskaže u budžetu Republike Srbije. Ako nigde drugde, onda baš na pozicijama gde su članovi 3. ili 4, gde se iskazuje stanje javnog duga i obaveze koje postoje za Republiku Srbiju. Odmah da vam skrenem pažnju. Ako mislite da trošite sredstva po ovom zakonu i po osnovu članstva u MMF-u u toku 2009. godine, ne bih vam to preporučivao. Iz jednog prostog razloga, što niste čak ni sagledavali za ovu godinu takvu jednu vrstu mogućnosti. Te, ukoliko uđe ovo u rebalans, znajte da ste u velikim problemima, tako da onih 126 i po ne pomaže. Ne pomaže. Ne pomaže ni Radovanović, pa i ako ga promenite sa ovom ženom koja je trenutno okružni javni tužilac u Beogradu, ta Zaga, kako je zovu, mada je niko i ne zna, ali ne pomaže vam. Sada vama ništa više ne pomaže. Sve je jasno, sve je transparentno. Svako gurne ruku u džep i vidi kakva je stvarnost i šta se sve dešava. Sad moram da proširim malo ovu temu, pa da kažem da su, nažalost, naša ekonomija i naše finansije u katastrofalnom stanju. Naš finansijski sistem drže stranci. Osnova finansijskog sistema nalazi se u bankarskom sistemu i osiguravajućim društvima. Mi tu gotovo da nemamo ili su simbolično zastupljene domaće firme ili domaći kapital. Imate prilike s vremena na vreme da čitate neke periodične izveštaje koliko banke izvlače dobit iz Republike Srbije, pa ste imali prilike, za prošlu godinu, da čujete da su to nekoliko stotina miliona evra. Skoro je objavljen neki podatak za pola godine, to je preko 140 miliona evra. Znači, Srbija je zlatna koka za bankare. E, sad, tamo gde cveta bankarski sistem, građanima se loše piše. Zašto se loše piše? Zamolio bih svakog građanina Republike Srbije da se, ako može, u sledećih deset minuta preispita šta radi od privrede u njegovom mestu. Mislim da je lakše da se preispita šta radi, nego da nabraja šta sve ne radi. Jer, ono što ne radi, da vam ne pričam, znate i sami - to je opustošeno. Moram da razočaram građane. Svi smo mi krivi, svi smo mi saučesnici. Ne zato što smo verovali u zapadnu demokratiju, neki su verovali u NATO, u tekovine, ali znajte, Srbija je primljena u Savet Evrope za vreme vanrednog stanja. To je nešto šizofreno, to se nikada nije desilo. Za to što firme ne rade, mi smo krivi. Jer, kad je komšija izgubio posao, pa je hteo da štrajkuje, da demonstrira, mi mu nismo dali podršku, nego smo mu rekli - baš me briga, njega je pogodilo, mene neće da snađe. E, vidite, ta meca zaigra vrlo brzo i na druga vrata. Evo vam priča o Rakovici. Ne znam koliko desetina hiljada radnih mesta je ukinuto. Ljudi su otišli na ulicu, snalaze se po buvljacima. Svako je neki mikrokosmos, gleda kako da zakrpi kraj sa krajem. U krpljenju tog kraja sa krajem, izgubio se kolektivitet. Izgubio se uopšte jedan duh borbe za životom i sada dolazimo u situaciju da samo konstatujemo loše rezultate, a svi smo se nadali da će biti mnogo bolje. Svi smo verovali onim reklamama, sećate se Vlahovića – ''početak za imetak''. Sećate se one reklame - nova kola, novi stan, letovanje, viza, putujemo. Setite se Borisa Tadića tokom onih izbornih kampanja, ispred nekih ambasada. Kaže - šta radite ovde? Čekamo šengen. Nemate potrebe da se sekirate, samo glasajte za mene, za predsednika, to se sutra skida i odmah idemo na beli šengen. Koliko je prošlo od kada je izabran za predsednika? Ništa. Ali sad više o tom belom šengenu niko ni ne razmišlja u Srbiji. Sad su ljudi shvatili ono što smo im pričali pre šest-sedam godina – džabe šengen kada nemaš pare. I tako je. Pitanje je kako da se izađe iz ove situacije. Očigledno sa ovom vladom i sa ovom konstelacijom snaga političkih stranaka koje vode ovu državu, pa ma koliko to sektorski posmatrali, pošto su oni izdelili resore po feudima, očigledno da nema perspektive i nema izlaza. Nema izlaza. Zašto nema izlaza? Pre nekoliko dana na TV kažu - pojavio se neki čovek koji je gradio neke stanove pa je 10, 17 puta jedan isti stan prodao. Naravno, prevario je verovatno devet ili 16 kupaca, u zavisnosti od toga koliko je puta prodao isti stan. Sada pametni advokati kažu - treba da uvedemo evidenciju ugovora, da se ne bi desilo da jedan stan može više puta da se prodaje. Pa još da dobije i pečat opštinskog suda, gde se overavaju potpisi. Promašeno. To ne može da zaustavi. Pre godinu dana ste imali aferu elite. Nešto što liči na Dafinu i Jezdu. Niko osim Odbora za finansije nije hteo čak ni da razgovara s tim ljudima, a strašna sredstva su u pitanju. Kad država ne funkcioniše, kada na objektivan, nepristrastan način ne primenjuje propise, onda imate rasulo, onda niko nikome ne veruje. Verujte, danas se kod građana ustalilo mišljenje da, ako je čovek na vlasti, on treba da kraducka pomalo i da je to potpuno normalno. Vrlo je nenormalno ako se kaže da je čovek na vlasti a ništa nije ukrao. Nažalost, to se desilo u Srbiji. Tako se danas u Srbiji rezonuje. Tako se razmišlja – daj da drpim nešto, da obezbedim tu neku moju egzistenciju i da budem lep. Vidite, u svim državama zaduživanje se računa kao nešto negativno, kao nešto loše. Kada država donosi neki zakon i kaže - mi se zadužujemo kod te države ili kod MMF-a za od pet evra pa na gore, nije bitno koliko, to znači da država saopštava i inostranstvu i svojim građanima da je u strašno velikim problemima, da ne može da reši te probleme ni smanjivanjem troškova, ni unutrašnjim rezervama, niti ima viziju kako da se krene napred. A zahvaljujući medijima, u Srbiji se ministri finansija cene po tome koliko su zadužili državu. Što su više zadužili državu, to su više uspešni. Da vas podsetim kako je to bilo pre 20 i nešto godina, kada su se izdavale one tzv. menice sa bankarskim avalom, pa su služile kao sredstvo plaćanja, pa su tako finansijski direktori bili vrlo sposobni. Ode do banke, zaduži se, uzme tu menicu, obezbedi pare, isplate se plate, kaže - vrlo uspešan finansijski direktor. I tako gura jedno dve godine, a posle toga firma nestane. Kako može da bude uspešan, po vrednosnim kriterijumima, u Srbiji čovek koji nas zadužuje? Valjda uspešan treba da bude čovek koji nam otvara radna mesta, koji zapošljava, koji socijalnu politiku sa budžeta i iz države seli u platu, u radni odnos, u aktivnost pojedinca. Kod nas je sve obrnuto. Kod nas se dešava i druga vrsta zloupotrebe. Država navodno ima svoje neke fondove za razvoj. Nije ni bitno kako se oni zovu, i pri ministarstvima i van ministarstava itd. Sedam posto uzima onaj koji obezbeđuje vezu. Pa izračunajte na tri-četiri miliona dinara koliko je neko uzeo samo zato što je on pozvao ministra, on pozvao nekoga u tom fondu za razvoj, on je omogućio da se podigne kredit. Godinu dana se ne otplaćuje, a onda ide neka skromna kamatna stopa i on računa - veliki posao je završio. I onda se i to ministarstvo hvali kako je veliki posao završilo. Koji posao? Isplatili su proviziju, uzeli proviziju oni koji su posrednici, zaboravili onoga koji se zadužio. Da li on sutra može i da razvija taj posao ili ne, ali on je saučestvovao u tome što se zove korupcija. Kako mi možemo da izađemo iz ove situacije sa takvim načinom razmišljanja? Nemoguće je. Vidite, kada se priča o zaduživanju, svi ministri ovde, ne gospodin Srećković, on nikad o tome nije ni pričao, ali svi ovi ministri koji se bave ekonomskim i finansijskim poslovima u Vladi, svi dolaze ovde i kažu - mi ne možemo da obezbedimo iz tekućeg priliva sredstva za finansiranje javne potrošnje i moramo da se zadužimo, a moramo da se zadužimo da bismo obezbedili sredstva za obrazovanje, zdravstvo, penzije, socijalnu politiku. I to će svaki ministar finansija da vam kaže. Da li je to baš tako? A onda imamo 15 agencija, pa nekih drugih paradržavnih organa, pa za 400% povećan broj zaposlenih u državnoj službi za ovih devet godina, pa imamo sijaset troškova zato što je neko hteo da oponaša EU i u organizacionoj strukturi. Onda se postavlja pitanje – koga mi finansiramo tim zaduživanjem? Mi finansiramo zaduživanjem. Znači, mi se zadužujemo da bismo obezbedili sredstva da finansiramo - koga? Onoga što je nepotrebni trošak u ovoj državi, a to nisu ni penzioneri, niti zdravstvo, niti obrazovanje, niti socijalna politika, nego se zadužujemo da bismo omogućili prostor da se zaposle oni o kojima je pričao Todorović, oni o kojima su pričali ovi drugi poslanici itd. A ko su ti? To su vaši kadrovi. Molim vas, 2000. godine u Skupštini je radilo manje od sto ljudi, njih 78. Koliko ih danas radi? Neću da kažem, predsednik Skupštine ima da kaže. Kažite mi koji je opravdani razlog da se poveća taj broj zaposlenih? Nema ga, apsolutno. Koji je opravdani razlog da se nekoliko puta poveća broj zaposlenih u državnoj administraciji? Nema ga. Pazite, Šutanovac je uzeo otpremninu da ne radi u državnoj službi, on je opasan po državnu službu. Treba da ga pomere iz državne službe, a vi ga vraćate za ministra odbrane. I kakva će Vojska da bude? Ljudi, čovek napuni 65 godina života i po definiciji je izgubio opštu radnu sposobnost, odlazi u penziju. Kod Rasima Ljajića imate dete palog borca, 70 i nešto godina radi čovek. Hajde da ne pričamo o potpredsedniku Vlade i toj čuvenoj familiji, znate i sami. Čime se to pravda? Voljom naroda. Narod će da seče vene zbog Krkobabića? Hajde molim vas. O čemu pričamo? Koliko je zaposleno radnika u proizvodnji? Nema podatka. A kako rade butici nekog ministra po Beogradu? Pa ne sme da uđe inspekcija rada, ne sme da uđe poreska inspekcija, ne sme niko da uđe jer se zna ko stoji iza toga. Pa zamislite koja šizofrenija je zavladala Srbijom. Pre nekoliko dana, pompezna vest - Rasim Ljajić formirao stranku. Prva tačka njegovog programa je da se svi zaposle. Koga on kritikuje? Pa on kritikuje sebe, on je devet godina bio ministar za rad i socijalnu politiku. To u Srbiji prolazi samo zahvaljujući medijima. A šta rade mediji? Skoči Đilas u vodu da vadi novinara, oni - škljoc. Pre neki dan deca se nešto pobunila, on - blago tati, blago mami. Pa, zar televizija ide gde god on ide? To nije zloupotreba dece? Rasim Ljajić stavio ono žuto šeširče, obilazi gradilište. Cela Srbija bespravna gradnja. A on se lepo slika tamo - da, da zaštitićemo radnike, jeste pao zid u centru, zaštitićemo to. Čuo za neko dete tamo u Beloj Palanci, da ne može... Ministarstvo će da kupi polovni auto za njega, samo da - škljoc. Da li smo rešili problem? Nismo. Šta se rešilo? Drži vodu dok majstori odu, to je ta izreka. A da li je Srbija sada u situaciji da može da bira ''drži vodu dok majstori odu'' ili traži nešto temeljno, korenito, sa poznatim sistemom vrednosti, da svako može da poveruje u državu i organe vlasti šta budu sprovodili? Nema šanse. Bečki sporazum o bankarskom sistemu, garantuje se bankama da će 2009. godine da izvuku istu dobit kao što su to uradili 2008. godine. Pa ako ne mogu na tržištu da obezbede, onda će država da emituje hartije od vrednosti i onda ćemo mi svi kao poreski obveznici preko budžeta da finansiramo kamatu i proviziju i zaradu banaka iz inostranstva. Što je pos'o! Za to ti ne treba nikakva škola. Za takav posao samo treba da budeš elementarno opredeljen da bi te možda opisao Ivo Andrić u nekoj od svojih knjiga. Ima jedna asocijacija za zla vremena, koji caruju tada. Ali to se predstavlja kao vrednost. To je problem. I sad smo došli u ovu situaciju da se navodno pregovara sa MMF-om, nema nikakvog sporazuma, to je neki dugoročni program, neko zaduživanje. Videćemo šta će iz toga da izađe, istrčaće tu još puno stvari. Ali nepogrešivo znam, ceo taj aranžman ne odnosi se na zaduživanje države i budžeta, nego nekoliko tajkuna koji su pukli u ovoj zemlji i država treba da bude garant da ti tajkuni neće da puknu još više. Sećate se onoga što je povukao tri banke zbog prekomernog investiranja u nekretnine? Juče sam gledao televiziju. Zamislite, Dulić se pojavio u Beču na nekom sastanku i kaže - pozivamo strane investitore da investiraju u Srbiju, svaka investicija je prihvatljiva i svaka će biti odobrena. Onda nije ni čudo što je u Rakovici bespravno sagrađena asfaltna baza koja truje. Doneto je rešenje o rušenju, ali ko sme da ruši? Ovde je, znači, sistem ''zgrabi''. Uspešan si ako zgrabiš. Najuspešniji si ministar ako si obezbedio pare. Ko će to da vrati? Ma, šta me briga ko će to da vrati. Poštovani građani Republike Srbije, malo razmislite o tome i nemojte nikada da kažete - šta me briga ko će to da vrati. Nikad nemojte to da kažete. Hajde malo tante za kukuriku da bude, da vidimo ko šta radi, koliko radi. Da li je nužno zaduživanje? Vidite kako se dijabolično vodi politika kod nas? Mlađan Dinkić, MMF i okruženje nevladinog sektora koje se bavi finansijama i ekonomijom kažu - mi sa penzijama moramo nešto da uradimo. Pa sad pričaju 16 varijanti, da se smanji ono što država pokriva. A država mora da pokrije. Zašto? Zato što je država garant i po tom osnovu mora uvek ima da obezbeđena sredstva za isplatu penzija. MMF kaže – znate šta, mi to kad pogledamo onako makroekonomski, pa kad pogledamo nivo javne potrošnje, pa broj stanovnika, pa potencijale, pa ovo, pa ono, to treba da se smanji. To u prevodu znači - treba malo da pobijete penzionere, da smanjite malo, da ne mogu više ni u kontejneru da traže robu. E sad, ja bih svakog penzionera i svakog ko ne radi zamolio da postavi pitanje predsedniku Vlade (on je, faktički, najodgovorniji) – kako može jedna porodica da organizuje život sa mesečnim prihodima od 20 hiljada, 30 hiljada, 40 hiljada? Ovi koji stanuju malo dalje od Beograda već me psuju i kažu da je to veliki iznos. Za njihovo mesto jeste veliki iznos, ali vam tvrdim da ni za taj iznos ljudi ne mogu da organizuju svoj život ukoliko imaju dva deteta na školovanju, a da ne pričam o drugim stvarima. Sad da vidim koja ćete odlikovanja da date. Odlikovanja za trpljenje? Za veliku količinu tolerantnosti i za trpljivost koju pokazuju građani Republike Srbije sve očekujući – biće bolje. Ili još neki što kažu - dobro, da se stegnemo još malo, samo da nas ne bombarduju ovi iz NATO. Ma, nemojte da se sekirate, pa NATO je prijatelj sa ovima, neće oni da bombarduju njih. Sad su njihovi na vlasti. Kad nisu bili njihovi na vlasti, oni su bombardovali. Sad su došli njihovi. Sad njihove bombe imaju oči. Ne mogu da promaše. Zna se teritorija. Znači, to je naš problem. Naš problem je neodgovorna vlada i moram da kažem kolegama poslanicima skupštinske većine da su krivi jer podržavaju sve i svašta što dolazi od Mirka Cvetkovića i ovih visokoumnih ministara. Sve to sagledavajte kritički. Narod vas je poslao ovde da kritički gledate te predloge, a ne da po svaku cenu podržavate sve što dolazi kao predlog Vlade Republike Srbije. Mi za ovaj predlog zakona nećemo da glasamo, ali vam skrećemo pažnju da vodite računa, čekamo vas i kod rebalansa i kod budžeta za sledeću godinu. Pamtimo i ovaj predlog zakona i one prethodne i znamo koje ćete vrlo brzo da ponudite. Sve to pamtimo, registrujemo i podsećamo.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 85. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, određujem ponedeljak, 26. oktobar 2009. godine, sa početkom u 10.00 časova kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Dakle, vidimo se u ponedeljak, u 10.00 časova. Zahvaljujem na saradnji, gospodine ministre, vama i vašim saradnicima. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nekoliko poslanika kasni zbog gužve u saobraćaju i za koji trenutak će biti u Skupštini, dakle počećemo sednicu sa zakašnjenjem od desetak minuta, tako da vas molim da ostanemo u sali. [[Kratka pauza.]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije, u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika,konstatujem da sednici prisustvuje 150 narodnih poslanika. Podsećam da je članom 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u danima za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno najmanje 126 narodnih poslanika, pa, radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. [[Kratka pauza za prebrojavanje glasova.]] Primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da jeu sali prisutno 126 narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici: Nikola Lazić, Aleksandra Janković i Laslo Varga. Pošto je Narodna skupština završila pretres o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, prelazimo na odlučivanje. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O USVAJANjU STRATEGIJE NACIONALNE BEZBEDNOSTI REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstven pretres o Predlogu odluke, a pre odlučivanja o Predlogu odluke u celini, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Amandman na Uvod, podneo je narodni poslanik Saša Dujović. Za četvoro, od 132 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na Poglavlje I Glavu 1. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Od 131 poslanika, 11 je za. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje I Glavu 3. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Od 131 poslanika, 9 je za. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje I Glavu 3, amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Saša Dujović. Od 131 poslanika, 11 se izjasnilo za. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje II stav 2. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Od 131 poslanika, za se izjasnilo njih 11. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje II amandman je podneo poslanik Saša Dujović. Od 132 poslanika, za ovaj amandman izjasnilo se 14. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje II stav 6. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Od 132 poslanika, za ovaj amandman izjasnilo se 13. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje IV Glavu 1. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Od 132 poslanika, za ovaj amandman izjasnilo se 12. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje IV Glavu 1. amandman je podneo narodni poslanik Saša Dujović. Od 132 poslanika, za ovaj amandman izjasnilo se 14. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje IV Glavu 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Čedomir Jovanović, Zoran Ostojić, Vesna Pešić, Ivan Andrić, Nebojša Ranđelović i Kenan Hajdarević. Od 133 poslanika, za ovaj amandman izjasnilo se 7. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje IV naziv Glave 3. i Glavu 3. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Od 133 poslanika, za ovaj amandman izjasnilo se 11 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje IV Glavu 4, tačku 4.1. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Od 133 poslanika, za ovaj amandman izjasnilo se 13 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje IV Glavu 4. tačku 4.2. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Od 133 poslanika, za ovaj amandman izjasnilo se 13 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje IV Glavu 4. tačku 4.3. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Od 133 poslanika, za ovaj amandman izjasnilo se 12 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje IV Glavu 4. tačku 4.4. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Od 132 poslanika, za ovaj amandman izjasnilo se 13 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje IV Glavu 4. tačku 4.7. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Od 132 poslanika, za ovaj amandman izjasnilo se 12 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje V Glavu 1. amandman je podneo Saša Dujović. Od 132 poslanika, za ovaj amandman glasalo je 12 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Amandman kojim se posle poglavlja V dodaje novo poglavlje VI podneo je narodni poslanik Konstantin Arsenović. Od 132 poslanika, za ovaj amandman glasalo je 13 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na Zaključak amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 132 poslanika, za ovaj amandman glasalo je 14 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu odluke u celini. Stavljam na glasanje Predlog odluke o usvajanju Strategije nacionalne bezbednosti Republike Srbije, u celini. Od 132 poslanika, za zakon je glasalo 125. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o usvajanju Strategije nacionalne bezbednosti Republike Srbije. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O USVAJANjU STRATEGIJE ODBRANE REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, a pre odlučivanja o Predlogu odluke u celini, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na Poglavlje 1. Glavu 1.1. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Od 132 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 13 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje 1. Glavu 1.2. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Od 132 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 9 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje 1. Glavu 1.2. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Od 132 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 11 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje 2. amandman je podneo poslanik Saša Dujović. Od 133 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 14 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje 4. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 133 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 11 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje 4. Glave 4.1. i 4.2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici: Čedomir Jovanović, Zoran Ostojić, Vesna Pešić, Ivan Andrić, Nebojša Ranđelović i Kenan Hajdarević. Od 133 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 7. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje 4. Glavu 4.2. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Od 132 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 12 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje 4. Glavu 4.3. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Od 132 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 11 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na Poglavlje 5. Glavu 5.1. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Od 132 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 10 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje Predlog odluke o usvajanju Strategije odbrane Republike Srbije, u celini. Od 132 poslanika, za je glasalo 126 poslanika. Narodna skupština je usvojila Predlog odluke o usvajanju Strategije odbrane Republike Srbije. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ODBRANI Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o odbrani, u načelu. Od 128 poslanika za je glasalo 125 poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, a pre nego što pređemo na glasanje o amandmanima, podsećam vas da je Zakonodavni odbor, na osnovu člana 147. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, odbacio, kao nepotpun, amandman narodnog poslanika Saše Dujovića, kojim se posle člana 20. dodaje novi član 20a, zbog čega ovaj amandman, saglasno članu 148. stav 3. Poslovnika, nije bio predmet rasprave i o njemu se ne glasa. Na član 1. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo poslanik Zoran Popović. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo poslanik Filip Stojanović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo poslanik Milorad Krstin. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo poslanik Vlatko Ratković. Vlada je prihvatila ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Od 126 poslanika, za ovaj amandman glasao je 121 poslanik. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podneo poslanik Vlatko Ratković. Od 126 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 123. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Od 127 poslanika, za se izjasnio jedan. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 12. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 17. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 24. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 24. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 29. amandman je podnela Milica Vojić-Marković. Niko se nije izjasnio za. Amandman nije prihvaćen. Na član 30. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 127 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 8. Amandman nije prihvaćen. Na član 30. amandman je podnela poslanička grupa od 20 narodnihposlanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 30. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 32. amandman je podnela poslanik Zlata Đerić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 34. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 35. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o odbrani, u celini. Od 127 poslanika, za je glasalo 124. Narodna skupština je usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o odbrani. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VOJSCI SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Od 127 poslanika, za se izjasnilo 127. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pre prelaska na glasanje, podsećam da je Zakonodavni odbor, na osnovu člana 148. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, odbacio kao nepotpun, amandman narodnog poslanika Saše Dujovića, kojim se posle člana 45. dodaju novi članovi 45a i 45b. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podnela Aleksandra Janković. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo poslanik Vlatko Ratković. Vlada je prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Od 127 poslanika, 121 poslanik je glasao za. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Aleksandra Janković i zajedno poslanici Čedomir Jovanović, Zoran Ostojić, Vesna Pešić, Nebojša Ranđelović i Kenan Hajdarević. Od 127 poslanika, za se izjasnio jedan. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman su zajedno podneli Dragan Šormaz, Miroslav Petković, Miloš Aligrudić, Jovan Palalić i Zoran Nikolić. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo poslanik Srboljub Živanović. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 127 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 8. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 15. amandman je podneo poslanik Radiša Ilić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 15. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Izjasnite seo amandmanu gospodina Marića. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 15. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Od 127 poslanika,niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 17. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 127 poslanika, 9 za. Amandman nije prihvaćen. Na član 19. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Niko za, od 127 poslanika Amandman nije prihvaćen. Na član 20. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 127 poslanika, za ovaj amandman glasalo je 12. Amandman nije prihvaćen. Na član 21. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 20. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Konstantin Arsenović i grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 127 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 7. Amandman nije prihvaćen. Na član 25. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 29. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 127 poslanika, za je glasalo 9. Amandman nije prihvaćen. Na član 32. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 36. amandman je podneo poslanik Nikola Savić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 37. amandman je podneo poslanik Vlada Milojković. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 38. amandman je podneo poslanik Momčilo Duvnjak. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vojsci Srbije, u celini. Od 127 poslanika, za zakon se izjasnilo 124. Narodna skupština je usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vojsci Srbije. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O VOJNOJ, RADNOJ I MATERIJALNOJ OBAVEZI Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o vojnoj, radnoj i materijalnoj obavezi, u načelu. Od 127 poslanika, za se izjasnilo 125. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, a pre prelaska na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da su, pisanim putem, amandmane povukli narodni poslanici: Konstantin Arsenović na članove 4, 8, 24, 32, 42, amandman kojim je predložio dodavanje novog člana 46a i na članove 49, 51. i 75, zajedno Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Božidar Delić, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković i Dragan Čolić, na član 54, da se član 55. briše i na članove 56, 69. i 70, Dušan Marić na član 4. stav 1. i Zoran Antić na članove 27. i 33. Predloga zakona. Na član 1. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Od 127 poslanika, za amandman je glasao 121. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo 123. Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo poslanik Slađan Mijaljević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 127 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 12. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podneo poslanik Milan Škrbić. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 12. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 12. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 12. amandman je podneo poslanik Slađan Mijaljević. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 13. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 16. amandman je podnela poslanik Gordana Pop-Lazić. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 17. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 18. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 19. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 21. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Konstantin Arsenović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 21. doda novi član 21a. Od 127 poslanika, 12 je glasalo za. Amandman nije prihvaćen. Na član 22. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Od 127 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na član 23. amandman je podneo poslanik Nikola Savić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 24. amandman je podneo Miroslav Markićević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 25. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 25. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 25. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 26. amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 27. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 27. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 28. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 28. amandman je podneo poslanik Milan Škrbić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 29. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 30. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 31. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 31. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 127 poslanika, 10 je glasalo za. Amandman nije prihvaćen. Na član 32. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 33. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 127 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 8. Amandman nije prihvaćen. Na član 33. amandman je podneo poslanik Slađan Mijaljević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 33. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika Poslaničke grupe „Napred Srbijo“. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 34. amandman je podnela Gordana Pop-Lazić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 35. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 127 narodnih poslanika, za je glasalo 9. Amandman nije prihvaćen. Na član 36. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 37. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 37. zajedno su podneli amandman Dragan Šormaz, Jovan Palalić, Miroslav Petković, Miloš Aligrudić, Aleksandar Pejčić i Zoran Nikolić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 37. amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 38. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika Poslaničke grupe „Napred Srbijo“. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 38. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Vlatko Ratković. Vlada je prihvatila amandman sa ispravkom. Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć. Od 127 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 119, pa konstatujem da jeNarodna skupština prihvatila amandman. Na član 40. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 40. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika Poslaničke grupe „Napred Srbijo“. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 41. amandman je podneo poslanik Nikola Savić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 41. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika Poslaničke grupe „Napred Srbijo“. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 41. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 42. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 42. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika Poslaničke grupe „Napred Srbijo“. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 44. amandman, sa ispravkom, podnela je grupa od 20 narodnih poslanika Poslaničke grupe „Napred Srbijo“. Vlada je prihvatila amandman, sa ispravkom. Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć. Od 127 narodnih poslanika, za je glasalo 117. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 45. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Konstantin Arsenović. Za je glasalo 11 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 46. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šormaz, Jovan Palalić, Miroslav Petković, Miloš Aligrudić, Aleksandar Pejčić i Zoran Nikolić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 46. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 127 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 11 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 46. amandman je podneo poslanik Vlatko Ratković. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Od 127 narodnih poslanika, za je glasalo 119. Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Na član 46. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 47. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 127 poslanika za ovaj amandman je glasalo osmoro. Amandman nije prihvaćen. Na član 47. amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 47. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 47. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 48. amandman je podneo poslanik Milan Škrbić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 48. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 48. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 48. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 49. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 49. amandman je podneo poslanik Slađan Mijaljević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 49. amandman je podnela poslanik Gordana Pop-Lazić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 49. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 51. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 51. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Niko nije glasao za amandman gospodina Krasića. On nije prihvaćen. Na član 52. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 127 poslanika za ovaj amandman izjasnilo se osmoro. Amandman nije prihvaćen. Na član 52. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 52. amandman je podneo poslanik Nikola Savić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 52. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 53. amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 54. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 54. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 126 poslanika, za amandman je glasalo 8. Amandman nije prihvaćen. Na član 54. amandman je podneo poslanik Vlatko Ratković. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Od 126 poslanika, za je glasalo 115. Narodna skupština je prihvatila amandman. Na član 55. amandman je podneo poslanik Milan Škrbić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 55. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 56. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 57. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 57. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 58. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 59. amandman je podneo poslanik Slađan Mijaljević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 59. amandman je podnela poslanik Gordana Pop-Lazić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 61. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 61. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 62. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Za ovaj amandman glasao je jedan poslanik, od 127. Amandman nije prihvaćen. Na član 63. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 127 poslanika, za ovaj amandman glasalo je 9. Amandman nije prihvaćen. Na član 66. amandman je podneo poslanik Nikola Savić. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 68. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Od 127 poslanika, 116 je glasalo za. Narodna skupština je prihvatila amandman. Na član 69. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 70. amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 75. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 76. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 82. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 126 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 8. Amandman nije prihvaćen. Na član 89. amandman je podneo poslanik Milan Škrbić. Molim vas da se izjasnimo o ovom amandmanu. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 90. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 91. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 91. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 126 poslanika, za ovaj amandman glasalo je petoro. Amandman nije prihvaćen. Na član 93. amandman je podnela poslanik Gordana Pop-Lazić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 94. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naziv Glave IV i član 95. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Od 127 narodnih poslanika, za se izjasnilo 6. Amandman nije prihvaćen. Na član 102. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 127 narodnih poslanika, za se izjasnilo 11. Amandman nije prihvaćen. Na član 108. amandman je podnela grupa od 20narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 114. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 120. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Od 127 narodnih poslanika, za ovaj amandman je glasalo115. Amandman je prihvaćen. Na član 128. amandman, sa ispravkom,podneo je narodni poslanik Srđan Spasojević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 131. amandman je podneo poslanik Srđan Spasojević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 132. amandman je podneo poslanik Srđan Spasojević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 134. amandman je podneo poslanik Srđan Spasojević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 135. amandman je podneo poslanik Vlatko Ratković. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Od 127 narodnih poslanika, za ovaj amandman izjasnilo se 120. Narodna skupština je prihvatila amandman. Na član 138. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 138. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Od 127 narodnih poslanika, 106 je za. Amandman je prihvaćen. Na član 138. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 141. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Od 127 narodnih poslanika, za ovaj amandman je glasalo 104. Amandman je prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o vojnoj, radnoj i materijalnoj obavezi, u celini. Molim vas da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, za je glasalo 122. Narodna skupština je usvojila Predlog zakona o vojnoj, radnoj i materijalnoj obavezi. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O CIVILNOJ SLUŽBI Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o civilnoj službi, u načelu. Od 127 narodnih poslanika, za se izjasnilo 125. Konstatujem da je prihvaćen Predlog zakona u načelu. Pisanim putem amandmane su povukli: poslanik Konstantin Arsenović na čl. 45. i 57, grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo na čl. 13 i poslanik Zoran Antić na član 17. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman su zajedno podneli: Čedomir Jovanović, Zoran Ostojić, Vesna Pešić, Nebojša Ranđelović i Kenan Hajdarević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Čanak. Od 127 poslanika, za ovaj amandman izjasnilo se četvoro. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo poslanik Boris Aleksić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Čanak. Od 127 narodnih poslanika, za ovaj amandman glasalo je 10. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo poslanik Dragan Aćimović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Čanak. Od 127 poslanika, za četiri. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 127 poslanika, za 9. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe „Napred Srbijo“. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Milorad Buha i zajedno narodni poslanici Dragan Šormaz, Jovan Palalić, Miroslav Petković, Miloš Aligrudić, Aleksandar Pejčić i Zoran Nikolić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 127 poslanika, za 8. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo poslanik Milan Veselinović. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo poslanik Vlatko Ratković. Vlada je prihvatila amandman. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 127 poslanika, za 119. Amandman je prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 127 poslanika, za 14. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman, sa ispravkom, podneo je Nenad Čanak. Od 127 poslanika, za 9. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe „Napred Srbijo“. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo poslanik Slobodan Vuković. Od 127 poslanika, za četvoro. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Čanak. Od 127 poslanika, za pet. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Momčilo Duvnjak i Nenad Čanak. Od 127 poslanika, niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman, u istovetnom tekstu, podnela je grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe „Napred Srbijo“ i narodni poslanik Branimir Đokić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podneo poslanik Srboljub Živanović. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 10. i član 10. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Čanak. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podneo poslanik Dragan Živkov. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Nikola Žutić i Nenad Čanak. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 12. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Nenad Čanak i Radiša Ilić. Od 127 poslanika, za je glasalo 6. Amandman nije prihvaćen. Na član 13. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Nataša Jovanović i Nenad Čanak. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 14. i član 14. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Čanak. Od 127 poslanika, za 6. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 15. amandman je podnela poslanik Radica Jocić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 15. amandman je podneo poslanik Nenad Čanak. Od 127 poslanika, za 8. Amandman nije prihvaćen. Na član 16. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Nenad Čanak i Ljubomir Kragović. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 17. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 17. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe „Napred Srbijo“. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 17. amandman je podneo Miroslav Markićević. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 18. amandman je podneo poslanik Milorad Krstin. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 18. amandman je podnela poslanik Zlata Đerić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 19. amandman je podnela poslanik Vesna Marić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 19. amandman je podneo poslanik Nenad Čanak. Od 127 poslanika, za pet. Amandman nije prihvaćen. Na član 20. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 21. amandman je podneo poslanik Slađan Mijaljević. Niko za, od 127 narodnih poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 21. amandman je podneo poslanik Nenad Čanak. Niko za amandman. Amandman nije prihvaćen. Na član 22. amandman je podneo Tomislav Ljubenović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 22. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 23. amandman je podneo poslanik Marko Milenković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 23. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Čedomir Jovanović, Zoran Ostojić, Vesna Pešić, Nebojša Ranđelović i Kenan Hajdarević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 24. amandman je podneo poslanik Vlada Milojković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 24. amandman je podneo poslanik Nenad Čanak. Od 127 poslanika, za ovaj amandman se izjasnilo dvoje. Amandman nije prihvaćen. Na član 25. amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 25. amandman su zajedno podneli: Čedomir Jovanović, Zoran Ostojić, Vesna Pešić, Nebojša Ranđelović i Kenan Hajdarević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 26. amandman je podneo poslanik Ognjen Mihajlović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 26. amandman su zajedno podneli Čedomir Jovanović, Zoran Ostojić, Vesna Pešić, Nebojša Ranđelović i Kenan Hajdarević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 27. amandman je podneo poslanik Goran Mihajlović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 28. amandman je podneo poslanik Bojan Mladenović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 29. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 30. amandman je podneo poslanik Milan M. Nikolić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 31. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Paunović-Milosavljević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 31. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Vlada je prihvatila amandman. Stavljam na glasanje amandman. Od 127 poslanika, 121 se izjasnio za. Amandman je prihvaćen. Na član 31. amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 32. amandman u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Sreto Perić i Zoran Antić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 33. amandman je podnela poslanik Dušanka Plećević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Čedomir Jovanović, Zoran Ostojić, Vesna Pešić, Nebojša Ranđelović i Kenan Hajdarević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 34. amandman je podneo Vitomir Plužarević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 34. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Vlada je prihvatila amandman. Stavljam na glasanje amandman. Od 127 poslanika, 116 je bilo za. Amandman je prihvaćen. Na član 35. amandman je podnela poslanik Gordana Pop-Lazić. Od 127 poslanika niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 36. amandman u istovetnom tekstu podneli su poslanik Zoran Popović i zajedno narodni poslanici Čedomir Jovanović, Zoran Ostojić, Vesna Pešić, Nebojša Ranđelović i Kenan Hajdarević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 37. amandman je podneo poslanik Dobrislav Prelić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 38. amandman je podnela poslanik Marina Raguš. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 38. amandman su zajedno podneli Dragan Šormaz, Jovan Palalić, Miroslav Petković, Miloš Aligrudić i Zoran Nikolić. Niko za od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 39. amandman je podneo Milovan Radovanović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 40. amandman je podneo poslanik Nikola Savić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 41. amandman je podneo poslanik Sulejman Spaho. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 42. amandman je podneo poslanik Dragan Stevanović. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 43. amandman je podneo poslanik Filip Stojanović. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Konstantin Arsenović podneo je amandman kojim predlaže dodavanje novog člana 43a. Od 127 poslanika, za amandman se izjasnilo 11 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 44. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 45. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 46. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 46. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Od 127. poslanika za je glasalo osam poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 47. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko nije glasao za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 48. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 49. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 49. amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 50. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 51. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 52. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 52. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Vlada je prihvatila amandman. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 127 poslanika, za se izjasnilo 119. Narodna skupština je prihvatila amandman. Na član 53. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko nije glasao za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 53. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Vlada je prihvatila amandman. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 127 poslanika, 116 se izjasnilo za. Amandman je prihvaćen. Na član 54. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 54. amandman je podneo Konstantin Arsenović. Vlada je prihvatila amandman. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 127 poslanika, 116 se izjasnilo za. Amandman je prihvaćen. Na član 55. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko nije glasao za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 55. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Niko nije glasao za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 56. amandman je podneo poslanik Milan Škrbić. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 57. amandman je podneo poslanik Milan Škrbić. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 58. amandman je podneo poslanik Milan Škrbić. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 58. amandman su zajedno podneli Čedomir Jovanović, Zoran Ostojić, Vesna Pešić, Nebojša Ranđelović i Kenan Hajdarević. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 59. amandman je podneo poslanik Milan Škrbić. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 60. amandman je podneo poslanik Milan Škrbić. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 61. amandman je podneo poslanik Milan Škrbić. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 62. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 63. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 64. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 65. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 66. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 67. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 68. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 68. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Vlada je prihvatila amandman. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo 110. Amandman je prihvaćen. Na član 69. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 70. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 71. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 72. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 73. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Ovo je, inače, poslednji amandman. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o civilnoj službi, u celini. Od 127 narodnih poslanika, 122 je glasalo za. Konstatujem da smo usvojili Predlog zakona o civilnoj službi. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O UPOTREBI VOJSKE SRBIJE I DRUGIH SNAGA ODBRANE U MULTINACIONALNIM OPERACIJAMA VAN GRANICA REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona. Od 127 poslanika, za se izjasnilo 122. Skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Na naziv Predloga zakona amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Božidar Delić i Gojko Radić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naziv Predloga zakona amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naziv Predloga zakona amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Antić i Zoran Babić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo poslanik Vitomir Plužarević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandmansu zajedno podneli narodni poslanici Božidar Delić i Mićo Rogović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jelena Budimirović i Dragan Čolić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šormaz, Jovan Palalić, Miroslav Petković, Miloš Aligrudić, Aleksandar Pejčić i Zoran Nikolić Niko za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Konstantin Arsenović podneo je amandman kojim je predložio dodavanje novog člana 3. Od 127 poslanika, za se izjasnilo 8. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Veroljub Arsić i Oto Kišmarton. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podnela poslanik Gordana Pop-Lazić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo poslanik Boris Aleksić. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podnela Aleksandra Janković. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo poslanik Vučeta Tošković. Prethodni amandman nije prihvaćen. Niko se nije izjasnio za taj amandman. Sada se izjašnjavamo o amandmanu na član 5. gospodina Toškovića. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podnela Ljiljana Miladinović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naziv Glave iznad člana 7. amandman je podneo narodni poslanik Saša Maksimović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podneo poslanik Dragan Čolić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podneo poslanik Zoran Mašić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman su zajedno podneli Čedomir Jovanović, Zoran Ostojić, Vesna Pešić, Nebojša Ranđelović i Kenan Hajdarević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podneo poslanik Božidar Delić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šormaz, Jovan Palalić, Miroslav Petković, Miloš Aligrudić, Aleksandar Pejčić i Zoran Nikolić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Igor Bečić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podnela Aleksandra Janković. Molim da se izjasnimo o amandmanu gospođe Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podnela Jelena Budimirović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Milan Knežević i Dragan Todorović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman su zajedno podneli Čedomir Jovanović, Zoran Ostojić, Vesna Pešić, Nebojša Ranđelović i Kenan Hajdarević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šormaz, Jovan Palalić, Miroslav Petković, Miloš Aligrudić, Aleksandar Pejčić i Zoran Nikolić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 12. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 12. amandman je podneo poslanik Stefan Zankov. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 12. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 13. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Gojko Radić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 13. amandman je podneo poslanik Božidar Delić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 13. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman je podneo poslanik Predrag Mijatović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 15. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 16. amandman je podneo poslanik Zoran Babić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 16. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 17. amandman je podneo poslanik Mićo Rogović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 17. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 17. amandman je podneo poslanik Božidar Delić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 18. amandman je podneo poslanik Oto Kišmarton. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 18. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naziv Glave iznad člana 19. amandman je podneo narodni poslanik Saša Maksimović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naziv Glave iznad člana 19. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 19. amandman je podnela Ljiljana Miladinović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 20. amandman je podnela Jelena Budimirović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 20. amandman je podneo Dragan Stevanović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Igor Bečić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 22. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 22. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 22. amandman je podneo poslanik Božidar Delić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 23. amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 24. amandman je podneo poslanik Predrag Mijatović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 25. amandman je podneo poslanik Dragan Čolić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 26. amandman je podneo poslanik Zoran Mašić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 26. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 27. amandman je podneo poslanik Zoran Babić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 27. amandman je podnela Jorgovanka Tabaković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 27. amandman je podneo poslanik Mićo Rogović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 27. amandman je podneo poslanik Vučeta Tošković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 28. amandman je podneo poslanik Stefan Zankov. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 28. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 29. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 29. amandman je podnela Ljiljana Miladinović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 30. amandman je podnela Jelena Budimirović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 31. amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 32. amandman je podneo poslanik Milan Knežević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 33. amandman je podneo poslanik Mileta Poskurica. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 34. amandman je podneo poslanik Mićo Rogović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Gojko Radić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 35. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 36. amandman je podneo poslanik Dragan Čolić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naziv Glave iznad člana 37. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naziv Glave iznad člana 37. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 37. amandman je podneo poslanik Saša Maksimović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 37. amandman su zajedno podneli Čedomir Jovanović, Zoran Ostojić, Vesna Pešić, Nebojša Ranđelović i Kenan Hajdarević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 37. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 38. amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 38. amandman je podnela poslanik Gordana Pop-Lazić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 39. amandman je podneo poslanik Mićo Rogović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 40. amandman je podneo poslanik Predrag Mijatović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 41. amandman je podneo poslanik Zoran Babić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 41. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 42. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Vlada je prihvatila amandman. Od126 narodnih poslanika, za je glasalo 107. Amandman je prihvaćen. Na član 43. amandman je podneo poslanik Božidar Delić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o upotrebi Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama van granica Republike Srbije, u celini. Od 126 poslanika, za je glasalo 122. Narodna skupština je usvojila Predlog zakona o upotrebi Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama van granica Republike Srbije, u celini. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O ODLIKOVANjIMA REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o odlikovanjima Republike Srbije, u načelu. Od 126 poslanika, za je glasalo 122. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto smo prihvatili Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 2. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada je prihvatila amandman. Od 127 poslanika, za je glasalo 105. Amandman je prihvaćen. Na član 8. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podneo poslanik Saša Dujović. Za je glasalo 9, od 126 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podnela poslanik Gordana Pop-Lazić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podneo poslanik Slađan Mijaljević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 126 poslanika niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podneo poslanik Saša Dujović. Od 126 poslanika, za ovaj amandman glasalo je četvoro. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman je podneo poslanik Saša Dujović. Od 126 poslanika, za ovaj amandman glasalo je troje. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 15. amandman je podneo poslanik Saša Dujović. Od 127 poslanika, za amandman se izjasnilo petoro, tako da amandman nije usvojen. Na član 15. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 16. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 19. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 21. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Niko se nije izjasnio za ovaj amandman, pa nije prihvaćen. Na član 21. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 21. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 22. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 22. amandman je podnela poslanik Zlata Đerić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 23. amandman je podneo poslanik Boris Aleksić. Vlada je prihvatila amandman. Od 127 poslanika, 117 je glasalo za. Amandman je prihvaćen. Dakle, amandman gospodina Aleksića je prihvaćen. Na član 24. amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 24. amandman je podneo poslanik Saša Dujović. Od 127 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 6. Amandman nije prihvaćen. Na član 24. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 25. amandman je podneo poslanik Slađan Mijaljević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 26. amandman je podnela grupa od 20narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Ovo je poslednji amandman. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o odlikovanjima Republike Srbije, u celini. Od 127 poslanika, 125 je za. Narodna skupština je usvojila Predlog zakona o odlikovanjima Republike Srbije. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O DIJASPORI I SRBIMA U REGIONU Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o dijaspori i Srbima u regionu, u načelu. Od 127 poslanika, za se izjasnilo 123. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto smo prihvatili Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Nanaziv Zakona, amandmane u istovetnom tekstu, podneli sunarodni poslanici Aleksandra Janković i Milorad Buha. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman u istovetnom tekstupodneli sunarodni poslanici Aleksandra Janković i narodni poslanik Branimir Đokić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman su zajednopodnelinarodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Nikola Lazić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman u istovetnom tekstu podneli sunarodni poslanici Aleksandra Janković i Zoran Krasić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 3. i član 3. amandman su zajedno podnelinarodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić i Željko Tomić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naziv Glave II, iznad člana 4. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Nanaziv Glave II, iznad člana 4, naslov iznad člana 4 . i član 4. amandman sa ispravkom podnela je poslanik Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije podneo je amandman na član 4. Vlada je prihvatila amandman i stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim vas, moraćemo da utvrdimo kvorum, gospodo poslanici. Neko se premestio, ali ću morati da utvrdim kvorum. Molim da ubacite identifikacione kartice u poslaničke jedinice, da bismo utvrdili da li nas ima 126. Gospodo poslanici, molim vas da ubacite identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Na član 4. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Vraćamo se na stranu 10, molim vas. Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije podneo je amandman na član 4. Vlada je prihvatila amandman. Stavljam amandman na glasanje. Od 126 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 113. Konstatujem da je prihvaćen amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Nikola Lazić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podnela poslanik Gordana Pop-Lazić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo poslanik Zoran Nikolić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Željko Tomić i Milica Vojić-Marković. Vlada i Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije prihvatili su amandman. Stavljam amandman na glasanje. Od 127 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 116. Amandman je prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 5. i na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 5. i na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Dimitrijević, Milica Vojić-Marković i Željko Tomić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo poslanik Slađan Mijaljević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Zoran Nikolić i Nikola Lazić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe „Napred Srbijo“. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo poslanik Milan Škrbić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe „Napred Srbijo“. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naziv Glave III iznad člana 9, naslov iznad člana 9. i član 9. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Nikola Lazić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 10. i član 10. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milan Dimitrijević. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković i Željko Tomić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman je podneo poslanik Zoran Nikolić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman je podneo poslanik Nikola Lazić. Vlada i Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije prihvatili su ovaj amandman. Od 127 narodnih poslanika, za se izjasnilo 120. Amandman je prihvaćen. Na naslov iznad člana 12. i na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 12. amandman u istovetnom tekstu podnele su narodni poslanik Aleksandra Janković i narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 12. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe „Napred Srbijo“. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 13. amandman u istovetnom tekstu podneli su Vlada i zajedno narodni poslanici Aleksandar Čotrić, Aleksandar Jugović, Mirko Čikiriz i Žika Gojković. Vlada je prihvatila amandman narodnih poslanika. Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije prihvatio je amandman Vlade i amandman narodnih poslanika. Od 127 narodnih poslanika, 100 je glasalo za. Amandman je prihvaćen. Na član 14. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Zoran Nikolić i Donka Banović. Vlada i Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije prihvatili su ovaj amandman. Od 127 poslanika, za 111. Amandman je prihvaćen. Na naslov iznad člana 15. i član 15. amandman su zajedno podneli: Donka Banović, Zoran Nikolić i Milica Vojić-Marković. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 15. i član 15. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su Aleksandra Janković i poslanik Branimir Đokić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 16. i član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Zoran Nikolić i Milica Vojić-Marković i Željko Tomić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 16. i član 16. amandman, u istovetnom tekstu, podnele su Aleksandra Janković i poslanik Vjerica Radeta. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Aleksandra Janković i narodni poslanik Dejan Mirović podneli su amandman, u istovetnom tekstu, kojim predlažu da se posle člana 16. doda novi član 16a. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 17. i član 17. amandman su zajedno podneli: Donka Banović, Zoran Nikolić i Milica Vojić-Marković. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 17. i član 17. amandman, u istovetnom tekstu, podnele su Aleksandra Janković i poslanik Gordana Pop-Lazić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 17. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su Vlada i zajedno narodni poslanici Aleksandar Čotrić, Aleksandar Jugović, Mirko Čikiriz i Žika Gojković. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije prihvatio je amandman Vlade i amandman narodnih poslanika. Od 127 poslanika, za je glasalo 108. Amandman je prihvaćen. Na član 17. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe „Napred Srbijo“. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Aleksandar Martinović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 17. doda novi član 17a. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 18. i član 18. amandman su zajedno podneli Donka Banović, Zoran Nikolić i Milica Vojić-Marković. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 18. i član 18. amandman je podneo narodni poslanik Branimir Đokić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije podneo je amandman na član 18. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Od 127 poslanika, 121 je glasao za. Amandman je prihvaćen. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Čotrić, Aleksandar Jugović, Mirko Čikiriz i Žika Gojković. Vlada i Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije prihvatili su ovaj amandman. Od 127 poslanika, za 111. Amandman je prihvaćen. Narodni poslanici Aleksandar Čotrić, Aleksandar Jugović, Mirko Čikiriz i Žika Gojković zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 18. dodajunovi naslov i član 18a. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Milorad Buha podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 18. doda novi član 18a. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 19. i član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Zoran Nikolić, Milica Vojić-Marković i Željko Tomić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 19. i član 19. amandman je podnela narodni poslanikVjerica Radeta. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Čotrić, Aleksandar Jugović, Mirko Čikiriz i Žika Gojković. Vlada i Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije prihvatili su ovaj amandman. Od 127 poslanika, za 114. Amandman je prihvaćen. Narodni poslanik Milan Škrbić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 19. doda novi član 19a. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 20. i član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Zoran Nikolić, Milica Vojić-Marković i Željko Tomić. Od 127 poslanika,za jedan. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 20. i član 20. amandman je podneo narodni poslanik Branimir Đokić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Milorad Buha podneo je amandman kojimje predložio da se posle člana 20. doda novi član 20a. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 21. i član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Zoran Nikolić, Milica Vojić-Marković i Željko Tomić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 21. i član 21. amandman je podneo narodni poslanik Branimir Đokić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Vjerica Radeta podnela je amandman kojimje predložila da se posle člana 21. doda novi član 21a. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 22. i član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Zoran Nikolić, Milica Vojić-Marković i Željko Tomić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 22. i član 22. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 22. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe „Napred Srbijo“. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Branimir Đokić podneo je amandman kojimje predložio da se posle člana 22. doda novi član 22a. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 23. i član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Zoran Nikolić, Milica Vojić-Marković i Željko Tomić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 23. i član 23. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Molim da se izjasnimo o amandmanu gospodina Marića. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 23. amandman je podnela grupa od 20narodnih poslanika Poslaničke grupe "Napred Srbijo". Niko za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Milorad Buha podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 23. doda novi član 23a. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 24. i član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Nikola Lazić, Milica Vojić-Marković i Željko Tomić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 24. i član 24. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Nikola Žutić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 24. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika Poslaničke grupe "Napred Srbijo". Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 24. amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Momčilo Duvnjak podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 24. doda novi član 24a. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 25. i član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Nikola Lazić, Milica Vojić-Marković i Željko Tomić. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 25. ičlan 25. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika Poslaničke grupe "Napred Srbijo". Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 25. i član 25. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Mirko Munjić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 25. doda novi član 25a. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 26. i član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Nikola Lazić i Milica Vojić-Marković. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 26. i član 26. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 26. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika Poslaničke grupe "Napred Srbijo". Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 26. amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Aleksandar Martinović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 26. doda novi član 26a. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 28. amandman je podneo poslanik Branimir Đokić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 29. amandman je podnela Aleksandra Janković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 29. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Niko se nije izjasnio za amandman. Amandman nije prihvaćen. Na član 29. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika Poslaničke grupe "Napred Srbijo". Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Čotrić, Aleksandar Jugović, Mirko Čikiriz i Žika Gojković. Vlada i Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije prihvatili su amandman. Stavljam na glasanje amandman. Za je glasao 121, od 126 narodnih poslanika. Amandman je prihvaćen. Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Zoran Nikolić i Milica Vojić-Marković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Željko Tomić i Milica Vojić-Marković. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 30. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić,Donka Banović i Zoran Nikolić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 32. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika Poslaničke grupe "Napred Srbijo". Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 33. i član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković,Nikola Lazić, Donka Banović iZoran Nikolić. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije podneo je amandman na redni broj ispred Glave – Budžetski fond za dijasporu i Srbe u regionu. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Od 126 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 114. Amandman je prihvaćen. Na naziv Glave V iznad člana 34. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika Poslaničke grupe "Napred Srbijo". Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naziv Glave V iznad člana 34, naslov iznad člana 34. i član 34. podneoamandman je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije podneo je amandman na član 34. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo 116. Amandman je prihvaćen. Na član 35. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 36. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Nikola Lazić i Milica Vojić-Marković. Od 127 poslanika, jedan je glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Željka Tomić i Zoran Nikolić. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 37. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 37. amandman je podneo poslanik Momčilo Duvnjak. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 38. amandman, u istovetnom tekstu, podnele su narodni poslanik Aleksandra Janković i poslanik Vjerica Radeta. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 39. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Aleksandra Janković i narodni poslanik Nikola Savić. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Nikola Lazić i Milica Vojić-Marković. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 39. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 40. amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 41. amandman u istovetnom tekstu podnele su narodni poslanik Aleksandra Janković i narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Od 126 poslanika, niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 42. amandman u istovetnom tekstu podneli su Aleksandra Janković i narodni poslanik Aleksandar Martinović. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 42. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Željko Tomić i Zoran Nikolić. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 42. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Nikola Lazić. Vlada i Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije prihvatili su ovaj amandman. Od 126 poslanika, 107 glasalo je za. Amandman je prihvaćen. Na član 42. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 44. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Od 126 poslanika, niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 45. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Nikola Lazić. Niko nije glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 45. amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Niko nije glasao za od 126 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o dijaspori i Srbima u regionu, u celini. Od 126 poslanika, za zakon se izjasnilo 123. Narodna skupština je usvojila Predlog zakona o dijaspori i Srbima u regionu. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZBORU ČLANOVA SAVETA REPUBLIČKE AGENCIJE ZA POŠTANSKE USLUGE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, a pre nego što pređemo na odlučivanje, podsećam vas da prema članu 105. stav 2. tačka 15) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština o izboru članova Saveta Republičke agencije za poštanske usluge odlučuje većinom glasova svih narodnih poslanika. Nas ovde ima 126 i prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru članova Saveta Republičke agencije za poštanske usluge. Od 127 poslanika, za je glasalo 126. Narodna skupština je usvojila Predlog odluke o izboru članova Saveta Republičke agencije za poštanske usluge. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda: – LISTA KANDIDATA ZA ČLANA SAVETA REPUBLIČKE RADIODIFUZNE AGENCIJE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres, a pre nego što pređemo na odlučivanje, podsećam vas da prema članu 105. stav 2. tačka 15) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika odlučuje o izboru člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije. Takođe vas podsećam da su udruženja radiodifuznih javnih glasila u Republici Srbiji, udruženja novinara u Republici Srbiji, profesionalna udruženja filmskih i dramskih umetnika u Republici Srbiji i profesionalna udruženja kompozitora u Republici Srbiji predložila dva kandidata, Gordana Sušu i Milana Bečejića, od kojih se za člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije bira samo jedan. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije izabere Gordana Suša. Od 128 poslanika, 120 poslanika glasalo je za. Konstatujem da Narodna skupština za člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije nije izabrala predloženog kandidata. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije izabere Milan Bečejić. Od 128 poslanika, za je glasao jedan. Konstatujem da ni drugi kandidat, Milan Bečejić, nije izglasan. Prelazimo na 12. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ODLUKA O PRESTANKU SUDIJSKE DUŽNOSTI Pošto je Narodna skupština obavila pretres o predlozima odluka, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti, broj 118-2049/09. Od 128 poslanika, 123 su glasala za. Narodna skupština je usvojila predlog ove odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti, broj 118-2065/09. Od 128 poslanika, 113 je glasalo za. Konstatujem da je i ova odluka usvojena. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti, broj 118-2563/09. Od 128 poslanika, 114 je glasalo za. Konstatujem da je usvojen Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti. Prelazimo na 13. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZA IZBOR IZBORNOG ČLANA PRVOG SASTAVA VISOKOG SAVETA SUDSTVA IZ REDA ADVOKATA Pošto je Narodna skupština obavila jedinstven pretres, a pre nego što pređemo na odlučivanje, podsećam vas da je Narodna skupština na Trećoj sednici Prvog redovnog zasedanja u 2009. godini, 30. marta 2009. godine, donela odluku o izboru članova Visokog saveta sudstva. S obzirom da tada nisu izabrani svi članovi prvog sastava Visokog saveta sudstva, uključujući i jednog člana iz reda advokata, Advokatska komora Srbije je predložila Narodnoj skupštini jednog kandidata za izbornog člana prvog sastava Visokog saveta sudstva iz reda advokata. Takođe vas podsećam da, prema članu 105. stav 2. tačka 15) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika odlučuje o izboru članova Visokog saveta sudstva. Dakle, nama je potrebno za ovu odluku 126 glasova. Stavljam na glasanje predlog Advokatske komore Srbije da se za izbornog člana prvog sastava Visokog saveta sudstva iz reda advokata izabere Dejan Ćirić, advokat iz Niša, potpredsednik Advokatske komore Srbije. Od 128 poslanika, za se izjasnilo 127. Narodna skupština je za izbornog člana prvog sastava Visokog saveta sudstva iz reda advokata izabrala Dejana Ćirića, advokata iz Niša, potpredsednika Advokatske komore Srbije. Dozvolite da, u vaše i svoje ime, čestitam gospodinu Dejanu Ćiriću izbor i poželim mu uspeh u radu. Prelazimo na 14 tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZA IZBOR IZBORNOG ČLANA PRVOG SASTAVA DRŽAVNOG VEĆA TUŽILACA IZ REDA ADVOKATA Pošto je Narodna skupština obavila jedinstven pretres, a pre nego što pređemo na odlučivanje, podsećam vas da je Narodna skupština na Trećoj sednici Prvog redovnog zasedanja u 2009. godini, 30. marta 2009. godine, donela odluku o izboru članova Državnog veća tužilaca. S obzirom da tada nisu izabrani svi članovi prvog sastava Državnog veća tužilaca, uključujući i jednog člana iz reda advokata, Advokatska komora Srbije je predložila Narodnoj skupštini jednog kandidata za izbornog člana prvog sastava Državnog veća tužilaca iz reda advokata. Takođe vas podsećam da, prema članu 105. stav 2. tačka 15) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika odlučuje o izboru članova Državnog veća tužilaca. Prelazimo na odlučivanje. Molim vas, stavljam na glasanje predlog Advokatske komore Srbije da se za izbornog člana prvog sastava Državnog veća tužilaca iz reda advokata izabere Miroslav Bojić, advokat iz Čačka, član Upravnog odbora Advokatske komore Srbije. Od 128 poslanika, za ovaj predlog je glasalo četvoro. Konstatujem da nismo izabrali gospodina Miroslava Bojića. Prelazimo na 15. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O DOPUNAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila pretres o Predlogu odluke, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o dopunama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, broj 02-2158/09. Od 128 poslanika, za je glasalo 125. Konstatujem da smo usvojili Predlog odluke o dopunama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Prelazimo na 16. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O VOJNOBEZBEDNOSNOJ AGENCIJI I VOJNOOBAVEŠTAJNOJ AGENCIJI Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o Vojnobezbednosnoj agenciji i Vojnoobaveštajnoj agenciji, u načelu. Od 128 poslanika, za se izjasnio 121. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 2. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo poslanik Boris Aleksić. Od 127 poslanika, niko se nije izjasnio za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo poslanik Božidar Delić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Dragan Šormaz, Jovan Palalić, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Zoran Nikolić. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo poslanik Mićo Rogović. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo poslanik Dragan Stevanović. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Vlada je prihvatila amandman. Od 127 poslanika, za je glasalo 111. Amandman je prihvaćen. Na član 8. amandman je podneo poslanik Božidar Delić. Jedan za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman, su zajedno podneli: Dragan Šormaz, Jovan Palalić, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Zoran Nikolić.Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman, su zajedno podneli: Dragan Šormaz, Jovan Palalić, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Zoran Nikolić.Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Vlada je prihvatila amandman. Od 127 poslanika, za je glasalo 104. Amandman je prihvaćen. Na član 11. amandman je podneo Miroslav Markićević. Od 127 poslanika, za je glasalo 104. Amandman je prihvaćen. Na član 12. amandman je podneo poslanik Stefan Zankov. Niko za. Amandman je prihvaćen. Na član 12. amandman je podneo poslanik Boris Aleksić. Niko za. Amandman je prihvaćen. Na član 13. amandman je podneo poslanik Božidar Delić. Od 127 poslanika, za je glasalo 104. Amandman je prihvaćen. Na član 13. amandman je podneo poslanik Dragan Stevanović. Od 127 poslanika, niko za. Amandman je prihvaćen. Na član 14. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Niko za, od 127 poslanika. Amandman je prihvaćen. Na član 14. amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman je prihvaćen. Na član 14. amandman, su zajedno podneli: Dragan Šormaz, Jovan Palalić, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Zoran Nikolić.Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 15. amandman je podneo poslanik Zoran Babić. Niko za, od 127 poslanika. Amandman je prihvaćen. Na član 16. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Vlada je prihvatila amandman. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo 100. Amandman je prihvaćen. Na član 17. amandman je podneo Saša Maksimović. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 17. amandman je podneo poslanik Oto Kišmarton. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 19. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 19. amandman, su zajedno podneli Miroslav Petković, Dragan Šormaz, Zoran Nikolić, Jovan Palalić i Miloš Aligrudić. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 22. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Vlada je prihvatila amandman. Od 127 poslanika, za je glasalo 98. Amandman je prihvaćen. Na član 22. amandman je podneo poslanik Mileta Poskurica. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 23. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 23. amandman, su zajedno podneli: Dragan Šormaz, Miroslav Petković, Zoran Nikolić, Jovan Palalić i Miloš Aligrudić.Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 24. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 25. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 27. amandman je podneo poslanik Boris Aleksić. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 27. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 29. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Vlada je prihvatila amandman. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 128 poslanika, za je glasalo 93. Amandman je prihvaćen. Na član 31. amandman je podneo poslanik Dragan Stevanović. Niko za, od 128 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 34. amandman je podnela Jelena Budimirović. Niko za, od 128 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 34. amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Niko za, od 128 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Čedomir Jovanović, Nenad Milić, Zoran Ostojić, Vesna Pešić, Ivan Andrić i Kenan Hajdarević. Niko za, od 128 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Htela bih samo da vas obavestim da imamo još oko pet do deset minuta za glasanje. Vreme za glasanje će biti završeno za pet do deset minuta i onda ćemo početi sednicu koju sam zakazala za 14,00 časova. Na član 34. amandman su zajedno podneli Dragan Šormaz, Jovan Palalić, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Zoran Nikolić. Niko za, od 128 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 35. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Vlada je prihvatila amandman. Od 128 poslanika, za ovaj amandman glasalo je 94. Amandman je prihvaćen. Na član 36. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Vlada je prihvatila amandman. Od 128 poslanika, 105 je glasalo za amandman. Amandman je prihvaćen. Na član 37. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Niko za, od 128 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 38. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Vlada je prihvatila amandman. Od 128 poslanika, za amandman je glasalo 96. Amandman je prihvaćen. Na član 38. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Od 128 poslanika, za amandman je glasalo 88. Amandman je prihvaćen. Na član 42. amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 45. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Od 128 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na član 47. amandman je podneo poslanik Boris Aleksić. Niko za, od 128 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 48. amandman je podneo poslanik Dragan Stevanović. Niko za, od 128 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 49. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 50. amandman je podneo poslanik Milan Knežević. Niko za, od 128 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 54. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šormaz, Miloš Aligrudić i Miroslav Petković. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Od 128 poslanika, 101 za. Amandman je prihvaćen. Na član 54. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Niko za, od 128 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 54. amandman je podneo Miroslav Markićević. Niko za, od 128 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 54. amandman je podneo poslanik Božidar Delić. Niko za, od 128 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 54. amandman je podneo poslanik Mićo Rogović. Niko za, od 128 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 55. amandman je podneo poslanik Božidar Delić. Niko za, od 128 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 55. amandman je podneo Miroslav Markićević. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 63. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Vlada je prihvatila amandman. Stavljam na glasanje amandman. Od 128 poslanika, 95 je glasalo za. Amandman je prihvaćen. Na član 63. amandman je podneo poslanik Boris Aleksić. Ovo je poslednji amandman. Niko za, od 128 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o Vojnobezbednosnoj agenciji i Vojnoobaveštajnoj agenciji, u celini. Od 128 poslanika, za Predlog zakona je glasalo 125, pakonstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o Vojnobezbednosnoj agenciji i Vojnoobaveštajnoj agenciji. Prelazimo na 17. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O REGULISANjU OBAVEZA REPUBLIKE SRBIJE PREMA MEĐUNARODNOM MONETARNOM FONDU PO OSNOVU KORIŠĆENjA SREDSTAVA ALOKACIJE SPECIJALNIH PRAVA VUČENjA ODOBRENIH REZOLUCIJAMA ODBORA GUVERNERA BR. 64-3 I BR. 52-4 Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o regulisanju obaveza Republike Srbije prema Međunarodnom monetarnom fondu po osnovu korišćenja sredstava alokacije specijalnih prava vučenja odobrenih rezolucijama Odbora guvernera br. 64-3 i br. 52-4, u načelu. Za odluku je potrebno 126 glasova. Od 128 narodnih poslanika, 126 je glasalo za. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 3. amandman je zajedno podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Podsećam da je članom 7. Predloga zakona predviđeno da zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom donošenja. U obrazloženju Predloga zakona Vlada je navela razloge da zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Stavljam na glasanje da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Od 127 narodnih poslanika, za se izjasnilo svih 127. Narodna skupština je odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osmog dana od dana objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o regulisanju obaveza Republike Srbije prema Međunarodnom monetarnom fondu po osnovu korišćenja sredstava alokacije specijalnih prava vučenja odobrenih rezolucijama Odbora guvernera br. 64-3 i br. 52-4, u celini. Od 127 narodnih poslanika, 126 je glasalo za. Konstatujemda je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o regulisanju obaveza Republike Srbije prema Međunarodnom monetarnom fondu po osnovu korišćenja sredstava alokacije specijalnih prava vučenja odobrenih rezolucijama Odbora guvernera br. 64-3 i br. 52-4. Prelazimo na odlučivanje o POVREDAMA POSLOVNIKA na koje su u toku sednice ukazali narodni poslanici. Pošto je u toku sednice ukazano na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbu člana 100. st. 6 i 10. Poslovnika prema kojoj ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine narodni poslanik smatra da je povreda učinjena, Narodna skupština će se, bez pretresa, o tome izjasniti u danu za glasanje. Saglasno ovoj odredbi Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Miloš Aligrudić, na sednici 7. oktobra 2009. godine, u 11 časova i 18 minuta, ukazao je na povredu člana 100. Poslovnika. Molim narodne poslanike da se izjasne da li je povređen navedeni član Poslovnika. Od 133 poslanika, za se izjasnilo troje. Narodna skupština je odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Miloš Aligrudić, na sednici 16. oktobra 2009. godine, u 12 časova i 40 minuta, ukazao je na povredu člana 27. Poslovnika. Molim narodne poslanike da se izjasne da li je povređen navedeni član Poslovnika. Od 137 poslanika, za se izjasnilo 6. Narodna skupština je odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Aleksandar Martinović, na sednici 21. oktobra 2009. godine, u 14 časova i 50 minuta, ukazao je na povredu člana 195. Poslovnika. Molim narodne poslanike da se izjasne da li je povređen navedeni član Poslovnika. Od 139 poslanika, niko se nije izjasnilo za. Narodna skupština je odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 99. Poslovnika, zaključujem Prvu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. (Sednica je završena u 14.10 časova.)