Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Šestu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Pozivam vas da minutom ćutanja odamo poštu preminulom narodnom poslaniku i potpredsedniku Narodne skupštine dr Muameru Zukorliću. Neka mu je slava. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 95 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja zapisnika i utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja poslanika. Molim vas da ubacite kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 136 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine, u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje, u skladu sa članom 287? Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedniče Skupštine. Uvažene kolege, uvaženi poslanici, građani Srbije, ja bih sa ovog mesta sada izrazio još jednom saučešće porodici mog prijatelja, mog kolege i našeg kolege ovde u Skupštini, čoveka koji je sve nas ovde učio puno lepih stvari, dobrih stvari, koji je zajedno sa nama, sa našim političkim opcijama govorio o pomirenju, o poštovanju, o svemu onome što svi mi zastupamo. Govorim o pokojnom muftiji, akademiku Muameru Zukorliću, čoveku sa kojim sam od 3. avgusta prošle godine formirao zajednički poslanički klub, gde sam u početku imao neke rezerve, ali kasnije kada sam upoznao čoveka, kad sam upoznao Zukorlića, video sam da taj čovek vredi, da taj čovek poštuje svakog. Taj čovek, akademik Muamer Zukorlić je bio i gost na svadbi gde sam udavao ćerku, gde je na takav način pokazao da poštuje sve nas. Osećam veliku tugu, osećam i potrebu ovo da kažem i to govorim iz srca, verujte mi, zato što sam video, zato što sam upoznao čoveka, zato što sam tačno znao kao misli i koja je bila njegova želja. Njegova misija bila je da pomiri, da zbliži, da se vole, da se poštuju Srbi, da se poštuju Bošnjaci, da se poštujemo iako smo različitih vera. Veliki broj njegovih ljudi, najveći gubitak jeste za njegovu porodicu, za njegovu decu, za njegovu familiju, to je najveći gubitak. Veliki gubitak jeste i za Islamsku zajednicu. Veliki gubitak jeste i za njegovu stranku, ali jeste i veliki gubitak za našu zemlju Srbiju, zato što je to čovek koji je sve nas želeo da okupi, da ujedini, da budemo zajedno i svi smo mi građani Srbije. Na svakom mestu govorio je o poštovanju, o ujedinjavanju, o zajedništvu. To je ono što me je vezalo, to je ono o čemu sada govorim. Ja sam čoveka upoznao, bili smo zajedno, to je više od godinu dana, video sam sve njegove dobre strane. Ovde u Skupštini je bio glasnogovornik svega onoga što je potrebno našim građanima, što je potrebno Srbiji, a to je u prvom da budemo ljudi. Sa ovog mesta bih poručio i njegovoj porodici i svim ljudima koji su ga voleli da smo mi svi ovde i svi želimo isto, da budemo ljudi, da se poštujemo, da se cenimo i da u narednom periodu naša zajednička država, naša Srbija bude mesto gde će se živeti bolje, gde ćemo uvek biti zajedno sa svojim komšijama, pa bilo koje oni vere da su. Ovo je veliki gubitak za našu zemlju Srbiju. Siguran sam da će njegovi prijatelji, sledbenici iz njegove stranke, iz Islamske zajednice to razumeti i dalje nastavi njegovim putem, a to je zajedništvo, poštovanje i vera u našu zajedničku zemlju Srbiju. Još jednom, dragi moji prijatelji, veliki gubitak za sve nas, a najviše za našu zemlju Srbiju. Sada bih postavio jedno pitanje, konkretno vezano je za problem koji je sada veoma aktuelan. Unazad nekoliko dana, grad Niš je bio najzagađeniji grad po svim merilima. Znam da je gradska uprava, da su gradski čelnici krajem prošle godine imali određene sastanke, dali su određene smernice i doneli određene zaključke i o tome je obavešteno nadležno Ministarstvo ekologije i zaštite životne sredine. Pošto je tada ministarka rekla da sve to što ima, da je to veliki problem, da su potrebne velike pare da se taj problem reši, moje pitanje je da li ima mogućnosti da se u toku naredne budžetske godine iz budžeta opredeli više sredstava za rešavanje problema zagađenja vazduha u Nišu? To je za nas najbitnije, za sve ljude koji tamo žive. S druge strane, siguran sam i da će Vlada i naša država i nadležna ministarka imati razumevanja i da će se ta sredstva obezbediti, ako ne iz budžeta Republike Srbije, onda iz evropskih fondova. To je sada neophodno i to je potreba. Mislim da na tome moramo svi zajedno raditi, jer je životna sredina i zagađenje vazduha nešto što je najbitnije od svega. Još jednom, uvažene kolege, dragi prijatelji, očekujem da ćemo uspeti da rešimo problem zagađenja vazduha u Nišu, što znači da bi bilo dobro da se reši problem zagađenja vazduha i u Beogradu, Novom Sadu i svim mestima, ali ja ovde potenciram Niš kao centar jugoistočne Srbije. Hvala još jednom i očekujem da će to biti rešeno u toku naredne budžetske godine, sa tendencijom da se uz potrebna budžetska sredstva obezbede i sredstva iz evropskih fondova. Bilo bi to dobro za sve građane Niša. Hvala još jednom.
Hvala. Reč ima Stefan Krkobabić.
Zahvaljujem, uvaženi predsedniče. Uvaženi potpredsednici, uvažene kolege narodni poslanici, moje današnje pitanje odnosi se na hidrosistem Dunav-Tisa-Dunav. Ovaj jedinstveni hidrosistem predstavljao je jedan od najvećih investicionih projekata u SFRJ, ukupne dužine od 960 kilometara, od čega je plovno 600 kilometara. On je bio odgovor na osnovno pitanje kako odvesti i dovesti vodu, prema rečima idejnog tvorca Nikole Mirkova. Sistem služi za odvodnjavanje unutrašnjih voda, navodnjavanje, odbranu od poplava, snabdevanje vodom, plovidbu, ribarstvo, turizam itd. Od posebnog privrednog značaja su odvodnjavanje i navodnjavanje. Trenutno se kanalom Dunav-Tisa-Dunav navodnjava oko 50.000 hektara, a potencijal kanala je 10 puta veći. Mi iz PUPS smatramo da u vremenima velikih ekonomskih izazova ovakvi kapitalni investicioni projekti imaju puno opravdanje, a sve u cilju stavljanja hidrosistema Dunav-Tisa-Dunav u punu funkciju. Zbog toga moje današnje pitanje Vladi Republike Srbije i nadležnim ministarstvima, Ministarstvu za infrastrukturu, građevinarstvo i saobraćaj, Ministarstvu poljoprivrede i vodoprivrede i Ministarstvu finansija glasi – da li su Vlada Srbije i pomenuta ministarstva razmatrali mogućnost revitalizacije i stavljanja u punu funkciju hidrosistema Dunav-Tisa-Dunav? Ako jesu, da li postoje preliminarni podaci o iznosu neophodnih ulaganja, kao i o vremenskom periodu u kome bi se taj posao obavio? I moje treće pitanje, kakvi bi bili očekivani ukupni društveni, privredni i finansijski efekti takvih ulaganja? Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Đorđe Milićević.
Zahvaljujem, poštovani predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije. Uvaženo predsedništvo, najpre još jednom koristim priliku da porodici našeg uvaženog kolege Muamera Zukorlića, njegovoj stranci i čitavoj islamskoj zajednici izrazim najdublje saučešće. Što se tiče pitanja, danas kada država Srbija ekonomski jača i postaje pouzdan i poštovan politički partner, stabilan politički partner, kada predlaže regionalne inicijative u korist upravo stabilnosti regiona, organizuje svetske samite i učestvuje na događajima važnim za čitav svet, pojave se srbomrsci kojima sve to smeta i koji bi Srbiju i srpski narod radije videli na kolenima i zato nikada ne miruju. Šetajući po svetu, blate svoj narod i svoju državu, a sve se nadajući da će upravo od te Srbije koju mrze i ponižavaju dobiti glas za preuzimanje vlasti. Nije teško pogoditi da su u pitanju Dragan Đilas i njegovi kompanjoni koji ovih dana krstare po Americi lobirajući upravo protiv svoje države, protiv Srbije, a lobisti su im isti oni kongresmeni koji lobiraju za Albance i Bošnjake iz Prištine i za nezavisno Kosovo. To su isti oni koji su bili za bombardovanje Srbije, to su isti oni koji su bili za uvođenje sankcija Srbiji i to su isti oni koji su se borili za usvajanje rezolucije kojom bi Srbija bila genocidna država, a Srbi genocidan narod. Nije im za blaćenje Srbije bio dovoljan ni prostor Srbije ni Evrope, pa su se svi kolektivno prebacili u Ameriku, gde je svakodnevno napadaju i obezvređuju svoj narod i svoju državu, zaputili su se i do Amerike da se preporuče kao neprikosnovene demokrate. Ali, nije njima do demokratije, daleko od toga, njima je do njih i njihovih ličnih interesa. Da im nije ni do Srbije ni do Kosova i Metohije, koje bi rado predali i finom i kulturnom gospodinu Kurtiju, jer za Kurtija sami kažu da je veliki intelektualac i patriota, sami potvrđuju time što su Kurti i Đilas izabrali upravo iste američke lobiste, verujemo sasvim slučajno. Očigledno je da je njihov interes za umnožavanje bogatstva preči od svega drugog. Tako saznajemo iz medija da Šolak plaća sedam američkih kompanija i lobista kako bi uništio „Telekom“ i spasao od sigurne propasti svoj SBB koji posluje u okviru njegove „Junajted grupe“, koja je dužna čak četiri milijarde. Verovatno misle da će svoje medijsko carstvo spasiti medijskim udarima na Srbiju i srpsko rukovodstvo dodvoravajući se onima koji otvoreno rade protiv Srbije i naših državnih i nacionalnih interesa. Ova američka turneja dugo je pripremana i obilato verovatno plaćena. Oni su, prema pisanju medija u SAD, angažovali lobiste bliske Albancima kako bi im pomogli da politički ugroze „Telekom“ i izdejstvuju američke sankcije prema „Telekomu“, dakle prema Srbiji. Taj uticaj dobro plaćenog lobiranja nije naivan, jer je grupa američkih kongresmena koji rade i za Albance sa Kosova i Metohije uputila pismo predsedniku Bajdenu u kome neosnovano optužuje Srbiju. Optužuju Srbiju za slobodu medija, optužuju Srbiju za korupciju. Zamislite, Đilas je našao da govori o slobodi medija danas, a nije se setio 2011. godine nakon sastavljanja vrlo preciznog i jasnog izveštaja Verice Barać, gde stoji čiji je bio svaki sekund vremena na medijima nacionalne frekvencije. Ako je i od Đilasa, zaista je mnogo. Istina, ne bi nas i danas začudilo da ponovo, kao što su to tražili 1999. godine, zatraže i bombardovanje Srbije, jer šta će njima neposlušna Srbija kojoj ne mogu da budu vlast, naravno, ako je moguće bez izbora. Lepo su se udružili sa svim rasturačima srpske države. Sramota je, Dragane Đilase, da toliko mrziš svoj narod. Za tebe ništa nije sveto, nijedna srpska žrtva, nijedan proteran Srbin sa prostora Kosova i Metohije. Za tebe nije sveta na Pećka patrijaršija, ni Gračanica, ni Samodreža crkva, za tebe nije svetinja nijedan zapaljeni manastir, ni onaj krst koji su Albanci skinuli sa kupole naše crkve. Ti se klanjaš i Aljbinu Kurtiju, koga ste, zajedno sa 1.400 albanskih terorista koji su 90-ih godina žarili i palili na Kosovu i Metohiji, 2001. godine iz zatvora pustili vi upravo dosovci. Očigledno je, tvoje su svetinje nešto drugo, novac kome se klanjaš i kojim kupuješ, ali čast se nikada ne može kupiti. Zato bih danas postavio pitanje Vladi, činjenica je da se već dugo vremena bavimo Đilasom, Šolakom i njihovim medijskim mahinacijama i malverzacijama, njihovim ogromnim kapitalom, ali ovo što poslednjih dana čine, njihovo otvoreno lobiranje protiv Srbije i ruženje našeg naroda svuda po svetu predstavlja ozbiljan politički atak na Srbiju, i to dobro plaćen. Moje pitanje Vladi bi bilo – da li Vlada poseduje informaciju o njihovim dugovanjima državi i koliko građane Srbije košta njihovo lobiranje protiv Srbije? Zahvaljujem, predsedniče.
Hvala. Reč ima Nevenka Kostadinova.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, koristim priliku na početku da izrazim svoje najdublje saučešće povodom smrti preminulog kolege i akademika gospodina Muamera Zukorlića. Moje pitanje se odnosi na cenu energenata, pre svega na cenu električne energije za privredu, tj. za mikro, mala i srednja preduzeća, i upućeno je Vladi Republike Srbije, Ministarstvu energetike i Agenciji za energetiku. Naime, svi mi smo svedoci jedne veoma turbulentne situacije na tržištu energenata, kako po pitanju količine, tako i po pitanju cene istih. Stalno povećanje cene energenata koje se preliva sa globalnog na naše tržište, naročito povećanje cene električne energije, predstavlja veliku i ozbiljnu pretnju po poslovanje naših firmi, naročito mikro, malih i srednjih preduzeća, posebno kod onih kod kojih je potrošnja električne energije velika stavka i učestvuje u troškovima u velikom udelu. Poređenja radi, pre godinu dana u ovo vreme cena električne energije po megavatu je bila u intervalu od 50 do 60 evra i po toj ceni su privredni subjekti zaključivali ugovore, da bi sada, nakon godinu dana, ta cena bila skoro duplo veća. Enormno povećanje cene električne energije preti da ugrozi poslovanje jednog dela firmi, naročito kod onih kod kojih je potrošnja električne energije velika stavka. Privredna komora Srbije je nedavno sprovela anketu u kojoj je bilo uključeno 388 članica komore, a anketa se odnosila na uticaj povećanja cene električne energije na poslovanje privrednih subjekata. Od ukupno anketiranih, 69% članica je iz prerađivačke industrije. Čak 75% anketiranih subjekata je izjavilo da će povećanje cene struje imati značajan uticaj na konkurentnost naše privrede, a 85% je izjavilo da planira povećanje cene svojih proizvoda do 20%. Dalje, 61% ispitanika je izjavilo da se boji da će enormno povećanje cene energenata uticati na likvidnost, proizvodnju i broj zaposlenih. Od ukupno anketiranih, čak 56% preduzeća strahuje da će biti prinuđeno da smanji proizvodnju i broj zaposlenih od 10 do 20% i to je podatak koji najviše zabrinjava. Iz svega navedenog je jasno da bi se drastično povećanje cene električne energije negativno odrazilo na naše privredne subjekte i na njihovo poslovanje. Kao neko ko dolazi direktno iz realnog sektora i kao članica parlamenta regionalne Privredne komore Leskovac, a u cilju ublažavanja negativnih posledica usled prevelikog skoka cene električne energije, obraćam se Vladi, resornim ministarstvima i Agenciji za energetiku da učine sve kako bi se negativan uticaj povećanja cene struje sveo na najmanji mogući nivo. Da se ovom problemu pridaje značaj govori i činjenica da je na preporuku Vlade i predsednika Republike u ovom trenutku da svi privredni subjekti kojima je ugovor istekao ili ističe imaju mogućnost da do kraja godine plaćaju struju po nižim cenama. To je prelazno rešenje u ovom trenutku. Takođe, premijerka je nedavno najavila formiranje radnog tela koje će pratiti energetsku situaciju. Da naša Vlada ima sluha i da zna kako treba pomoći privredi u kriznim situacijama pokazala je i dokazala u periodu pandemije, kada je svojim paketom mera podrške privredi, koji je bio vredan skoro osam milijardi evra, sačuvala privredu, sačuvala proizvodne kapacitete i ono najvažnije - sačuvala je ljudima sigurnost, jer su sačuvana radna mesta. Kao posledica toga, naša privreda je u veoma teškoj godini za nama ostvarila izvanredne rezultate, mnogo bolje nego neke mnogo jače i razvijenije ekonomije. I u ovoj godini ostvarujemo mnogo bolje rezultate nego što se očekivalo početkom godine, tako da ima izgleda za visoku stopu privrednog rasta. To je nedavno potvrdio i Međunarodni monetarni fond, koji je povećao projekciju privrednog rasta za Srbiju sa 6% na 6,5%. Sve ovo potvrđuje da se naša Vlada domaćinski, savesno i odgovorno odnosi prema ekonomiji, da nam je ekonomija na dobrom putu i da treba nastaviti delovanje u tom pravcu. Samo jaka privreda, investicije, privredni rast i dobri ekonomski rezultati nam mogu doneti veće plate i penzije, bolji standard, više novca za investiciona ulaganja, a sve to možemo ostvariti ako budemo ekonomski jačali i napredovali. Stoga je jako bitno u ovom izazovnom za privredu trenutku pronaći mogućnost da se pomogne najugroženijim privrednim subjektima, kako bi se zaštitili od ovog opasnog energetskog udara. Hvala.
Hvala. Pošto se više niko od predsednika odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Poštovani narodni poslanici, podsećam vas da je na Prvoj sednici Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine, održanoj 6. oktobra 2021. godine, konstatovano potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Jeleni Katić. Imajući u vidu da narodni poslanik nije položila zakletvu prilikom verifikacije mandata, neophodno je da je sada položi. Poštovana narodna poslanice, molim vas da saglasno članu 17. Zakona o Narodnoj skupštini, pristupite polaganju zakletve. (Predsednik čita tekst zakletve, a narodna poslanica ponavlja.) "ZAKLINjEM SE DA ĆU DUŽNOST NARODNOG POSLANIKA OBAVLjATI PREDANO, POŠTENO, SAVESNO I VERNO USTAVU, BRANITI LjUDSKA I MANjINSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE I PO NAJBOLjEM ZNANjU I UMEĆU SLUŽITI GRAĐANIMA SRBIJE, ISTINI I PRAVDI." Molim narodnu poslanicu da pristupi potpisivanju teksta zakletve. Dozvolite mi da vam čestitam, u ime Narodne skupštine i u svoje ime i da vam poželim uspešan zajednički rad u ovom mandatu.
Prelazimo na usvajanje zapisnika sa prethodnih sednica. Dostavljeni su vam zapisnici Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini i Šeste Posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa navedenih sednica. Obaveštavam vas da je proverom u Službi za poslove Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja, utvrđeno da tom Odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedene zapisnike, pa prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje zapisnik Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini, održane 19. oktobra 2021. godine. Molim narodne poslanike da glasaju. Zaključujem glasanje: ukupno - 149, za - 137, nije glasalo - 11 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Stavljam na glasanje zapisnik Šeste Posebne sednice Narodne skupštine u Dvanaestom sazivu, održane 2. novembra 2021. godine. Zaključujem glasanje: ukupno - 147, za - 138, nije glasalo - devet narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Šeste Posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlogu za razmatranje akata po hitnom postupku, predlozima za dopunu predloženog dnevnog reda i o predlogu za spajanje rasprave. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru predsednika i članova Komisije za hartije od vrednosti, koji je podneo Narodnoj skupštini 3. novembra 2021. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: ukupno - 147, za - 138, nije glasalo - devet narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Bojan Torbica, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju komisije za istragu i utvrđenje broja žrtava agresije NATO pakta 1999. godine, koji su Narodnoj skupštini podneli narodni poslanici: Đorđe Komlenski, Marijan Rističević, Ana Karadžić i Bojan Torbica 16. novembra 2020. godine. Reč ima narodni poslanik Bojan Torbica. Izvolite.
Zahvaljujem. Srpski narod je u ratovima samo tokom prošlog veka, 20. veka pretrpeo stradanja koje se graniče sa genocidom, ali ozbiljan popis žrtava još uvek nije urađen, naročito popis žrtava koje je srpski narod podneo u Drugom svetskom ratu, kao što nije sačinjen ni potpuni popis poginulih tokom sukoba devedesetih godina prošlog veka. Odlukom tadašnjeg najvišeg državnog rukovodstva ubrzo po okončanju Drugog svetskog rata prekinut je rad Državne komisije za ispitivanje ratnih zločina i zazidane su jame u koje su ustaše bacale svoje žrtve, a iskopavanja u logoru smrti Jasenovcu zaustavljena su, maltene čim su i započela. Desetine hiljada žrtava raznih crnih legija i Handžar divizija donedavno nisu smeli ni da se pomenu. Istini za volju, čak i hrvatski istoričari su u SFR Jugoslaviji izračunali i priznali da je tokom Drugog svetskog rata ukupno poginulo preko 500.000 građana srpske nacionalnosti, dok u najnovijim relevantnim istraživanjima, istina nehrvatskih istoričara, taj broj daleko prevazilazi milionitu žrtvu srpskog naroda. Kada se na tu brojku doda oko 100.000 žrtava iz balkanskih ratova, pa preko 1.250.000 iz Velikog rata i par desetina hiljada žrtava ratova vođenih tokom devedesetih godina prošlog veka, od Slovenije, preko Hrvatske i Bosne, pa do Kosova i Metohije, dolazimo do približnih brojki od oko 2,5 miliona žrtava koje je Srbija samo u 20. veku položila na oltar slobode. Vekovima su na ove naše prostore osvajači dolazili i odlazili, a srpski narod je stoički odolevao svakom njihovom naletu žrtvujući svoje najbolje i najhrabrije sinove i kćeri. Ne možemo ni zamisliti koliko je velikana, budućih naučnika, pronalazača, umetnika, lekara srpski narod morao da žrtvuje kako bi sačuvao slobodu i opstao na svom ognjištu. Slobodno možemo reći da u poslednja dva veka nema generacije koja nije morala da se lati oružja kako bi odbranila svoju slobodu i nema generacije koja nije platila previsoku cenu te slobode. Šezdesetak godina posle prve zabrane utvrđivanje tačnog broja žrtava koje je podneo srpski narod doživeli smo i drugu. Nedugo posle petooktobarskog puča odlukom dosovskog režima obustavljen je rad na utvrđivanju tačnog broja, pre svega poginulih i nevino stradalih građana Srbije tokom zločinačke NATO agresije. Izgleda da je dosovcima i njihovim političkim satrapima bilo bitnije i važnije da iz zatvora oslobađaju šiptarske teroriste i zločince i da na njihova mesta zatvaraju časne srpske generale, a ne da utvrde tačan broj žrtava svog naroda. Tako dolazimo do jedne od retkih stvari koje naš narod tokom poslednjih stotinak godina može, ili, da budem iskren, mora da se postidi, a to je činjenica da nikada do kraja nismo insistirali da se utvrdi tačan broj ranjenih, poginulih, a pre svega nevinih žrtava tokom bilo kog od minulih ratnih sukoba, kao da smo uglavnom ćutali kada su nam to vlastodršci zabranjivali, kada su nam branili da utvrdimo tačan spisak sa pojedinačnim imenom i prezimenom svake žrtve, a kamoli da utvrdimo tačne činjenice o okolnostima njihovog stradanja, tačno mesto njihovog strada, kao i status svake žrtve, a po mogućnosti i svakog zločinca. Na kraju, poštovane kolege narodni poslanici, pozivam vas da podržite naš predlog i glasate za formiranje komisije koja bi jednom za uvek utvrdila tačan broj poginulih i ranjenih državljana Republike Srbije tokom zločinačke NATO agresije, kako bi smo napokon stavili tačku na ovo pitanje i sagledali u potpunosti veličinu zločina koju su NATO snage u sadejstvu sa šiptarskim teroristima izvršile nad našim građanima i onemogućile bilo kakvu njegovu relativizaciju i reviziju u budućnosti. Zahvaljujem.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 22, nije glasalo - 125, ukupno - 147 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj Predlog. Narodni poslanik Šaip Kamberi, na osnovu člana 92. Poslovnika, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog rezolucije o genocidu u Srebrenici, koji su Narodnoj skupštini podneli narodni poslanici: Imamović, Kamberi, Kučević, Bećiri, Hodžić i Bajrami 9. juna 2021. godine. Reč ima narodni poslanik Šaip Kamberi. Izvolite.
Pre toga hteo bih da iskoristim priliku da nazdravim glavu porodici i rodbini Zukorlić povodom preseljenja rahmetli efendija Muamera Zukorlića. Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, mirdita, dobar dan. Genocid u Srebrenici je ratni zločin izvršen u julu 1995. godine za vreme rata u Bosni i Hercegovini. Genocid se sastojao od masovnih planski sprovedenih ubistava zarobljenih bošnjačkih muškaraca i dečaka između 12 i 77 godina, a izvršile su ga snage Vojske Republike Srpske pod komandom generala Ratka Mladića. Događaj se smatra najvećim ratnim zločinom u Evropi od Drugog svetskog rata, u kojem je ubijeno preko 8.000 ljudi. Genocid u Srebrenici potvrđen je brojnim presudama međunarodnih sudova u regiona. Sudski i činjenično, temeljno, na relevantnim dokumentima, veštačenjima i svedočenjima, između ostalih izvršenje genocida u i oko Srebrenice potvrdila je i najviša sudska instanca u sistemu organizacije UN, Međunarodni sud pravde u Hagu, koji je bivšeg komandata Vojske Republike Srpske Ratka Mladića pravosnažno osudio na doživotni zatvor zbog genocida i zločina protiv čovečnosti nad nesrbima tokom rata u BiH. Pored komandata Mladića za genocid su osuđeni i Radovan Karadžić, Ljubiša Beara, Zdravko Tolimir, Vujadin Popović. Podsetimo da je Skupština Republike Srbije Deklaraciju o Srebrenici ili Deklaraciju o osudi zločina usvojila 31. marta 2010. godine, te ne postoji nikakva pravna prepreka da se rezolucija o genocidu u Srebrenici danas podrži i da se stavi u dnevni red. Pravni osnov za izglasavanje ovakve rezolucije stoji u Zakonu o saradnji Srbije i Crne Gore sa Međunarodnim tribunalom za krivično gonjenje lica odgovornih za teška kršenja međunarodnog humanitarnog prava počinjena na teritoriji bivše Jugoslavije, koji u članu 2. kaže da Srbija i Crna Gora će poštovati i sprovoditi sudske odluke Međunarodnog krivičnog tribunala. Šta više, Srbija ne može da ukazuje na svoje domaće zakonodavstvo kako bi opravdala nepridržavanje svojih međunarodnih obaveza. Ako srpsko domaće zakonodavstvo nije u skladu sa međunarodnim obavezama, ono mora pod hitno da bude izmenjeno tako da garantuje usklađenost sa tim obavezama i stiče se u jednoj odluci kojom se nalaže Srbiji da ispunjava svoju obavezu u saradnji sa tribunalom. Kao što je jednom rekao pokojni premijer Đinđić – treba nam pravda kao koncept da se krivci identifikuju i budu kažnjeni. U tom smislu, Haški tribunal je pravosnažno osudio Ratka Mladića za genocid u Srebrenici, ali izglasavanjem rezolucije danas bismo osudili i samu ideju zbog koje je Mladić ubijao nedužne muslimane. Za kraj, uz poziv da glasate da se rezolucija stavi na dnevni red, želim da vas podsetim na izjavu dobitnika nobelove nagrade za mir iz 1986. godine, gospodina Elija Vizela koji kaže: „Uvek zauzmite stav - neutralnost pomaže krvniku, nikada žrtvi. Ćutanje ohrabruje mučitelja, nikad mučenog.“ Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj Predlog. Zaključujem glasanje: za – pet, protiv – 16, nije glasalo -128, ukupno -149. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj Predlog. Narodni poslanik Marijan Rističević na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog rezolucije o zločinima u i oko Srebrenice od 1992. do 1995. godine, koji je podneo Narodnoj skupštini 17. juna 2021. godine. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Zategnite te transparente. Dakle, „Uvek zauzmite stav – neutralnost pomaže krvniku, nikad žrtvi. Ćutanje ohrabruje mučitelja, nikad mučenog.“ Dakle, iz onoga što sam uspeo da rezolucijom uhvatim. Nisam čuo sledeće – žalim ponovo, žalim za svim žrtvama građanskog rata na teritoriji bivše Jugoslavije. Posebno žalim nad svim žrtvama građanskog rata u Bosni i Hercegovini. S obzirom da tri četvrtine moje familije, a nastao sam u braku Todorovića i Rističevića, s obzirom da imam deset žrtava u bližoj i daljoj familiji u BiH, znam šta je tuga i neću da trgujem tugom. Niko od Rističevića više ne živi u kućama i stanovima gde su živeli 1991. godine. Nikoga nisu ubili. I bez obzira na desetak žrtava u familiji i bez obzira na paljevinu, otimačinu itd, na celo spaljeno selo Bogovići sa 18 kuća, na likvidiranje devet stanovnika, ja i dalje žalim nad svim žrtvama, bez obzira na naciju, veroispovest itd. Za mene su žrtve jednake pred zakonom. Sa one druge, strane ne vidim žal nad srpskim žrtvama. Ne vidim žal nad 3567 žrtava srpske nacionalnosti u i oko Srebrenice, što je prouzrokovalo zločin i nad muslimanskim, odnosno bošnjačkim stanovništvom 1995. godine. Osveta i odmazda nisu pravda i ja osuđujem svaki zločin koji je počinjen nad bošnjačkim stanovništvom, ali i onaj koji je počinjen prethodno nad srpskim stanovništvom, koji je prouzrokovao ovaj drugi zločin. Ne vidim da neko drugi tako osuđuje. Jednostavno želim da osudim i selektivno privođenje pravdi zločinaca, gde se sudilo samo jednoj strani. To što neko tvrdi da je Mladić kriv i to što su neki sudovi proglasili Mladića krivim, a Nasera Orića ne vidim, nije dokaz da je Naser Orić, koji je klao onog sudiju u Zalazju nevin, niti je to za mene dokaz da je Ratko Mladić kriv. Za mene je to dokaz krivice sudova i njihove političke pristrasnosti koja je urađena iz sledećeg razloga. Očigledno je da neko Republiku Srpsku smatra genocidnom. Očigledan je pokušaj unitarizacije BiH i cela politička kampanja, koju ja osuđujem, koja se vodi oko žrtava bilo čije nacionalnosti, treba da posluži u korist unitarizacije BiH. Ono kao - vi ste genocidni i sada morate pristati na to BiH bude unitarna i našu dominaciju nad vama. To je poruka sarajevskih vlasti. Genocida je bilo u 20. veku, ali nad Srbima. Srpskog stanovništva, pravoslavaca 1931. godine je bilo 44%. Po poslednjem popisu sarajevskih vlasti Srba ima 31%, a muslimana, znači, po veroispovesti 1931. popisivana, je bilo 30%, po njihovim popisima ima 50,1%. Dakle, ima više 20%, a Srba manje 30% u ukupnom stanovništvu BiH. Onda je osnovno pitanje, a statistika je nauka, nad kim je u 20. veku izvršen genocid? Ja tvrdim nad Srbima. Što se tiče Srebrenice, ja to tvrdim da je bio zločin u i oko Srebrenice i za mene je svaka žrtva podjednako vredna. Na kraju ću da se usudim da kažem da je u ovom slučaju Srebrenice učinjen genocid, ali genocid nad istinom. Hvala.
Hvala, gospodine Rističeviću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: ukupno – 148, za – 24, protiv – jedan, nije glasalo – 124. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Miodrag Linta, na osnovu člana 92, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravima boraca, vojnih invalida, civilnih invalida rata i članova njihovih porodica, koji je podneo Narodnoj skupštini 12. maja 2021. godine. Miodrag Linta ima reč.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarka sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, treći put tražim da se dnevni red sednice dopuni mojim predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravima boraca, vojnih invalida, civilnih invalida rata i članova njihovih porodica. Glavni razlog zbog čega tražim ovu dopunu jeste činjenica da u postojećem zakonu je učinjena jedna velika nepravda. Naime, postojećim zakonom su krajiški borci priznati samo do 27. aprila 1992. godine, dakle, do dana kada je postojala SFRJ i nastala Savezna Republika Jugoslavija. Mislim da je u pitanju velika nepravda. Krajiški borci su ogorčeni, nezadovoljni, zato što smatraju, i apsolutno ih podržavam, da su se časno, hrabro i pošteno borili za svoj narod i državu i da nisu vodili nikakav privatan rat. Ja ovim predlogom zakona tražim da se svim pripadnicima vojske i policije Republike Srpske Krajine prizna ratni staž za čitavo vreme rata u dvostrukom trajanju. Navodim četiri razloga. Prvo, oficirima i podoficirima Vojske Republike Srpske Krajine je priznat ratni staž za čitavo vreme rata u dvostrukom trajanju. Postavlja se pitanje - a s kim su krajiški oficiri, podoficiri komandovali, ako je njima priznat ratni staž, a njihovim borcima nije? Takođe, podsećam da je Hrvatska donela svoj zakon o pravima hrvatskih veterana, kojim je sve pripadnike hrvatskog veća odbrane iz susedne BiH u potpunosti izjednačila sa pravima pripadnika hrvatske vojske. Takođe, podsećam da je ta ista Hrvatska 1993. godine, dakle, za vreme rata, u izmenama i dopunama Zakona o penzijskom osiguranju Hrvatske, svim preživelim pripadnicima oružanih snaga genocidne NDH priznala ratni staž u dvostrukom trajanju za period 1941-1945. godina, dakle, priznala ratni staž ustašama koji su počinili genocid nad našim narodom. Konačno, 1951. godine nova demokratska Nemačka, dakle, svega šest godina posle završetka rata, priznala je ratni staž svim pripadnicima nemačkog Vermahta sa obrazloženjem da su ti ljudi bili prisilno mobilisani od strane Hitlerovog nacističkog režima, ali da im se priznaje ratni staž jer su ratovali bez obzira što je bila pogrešna strana. Hoću da verujem da krajiški borci nisu gori od nacista i ustaša. I nadam se i uveren sam da će Narodna skupština Republike Srbije ispraviti ovu veliku nepravdu i, ponavljam, svim pripadnicima vojske i policije Republike Srpske Krajine priznati ratni staž za čitavo vreme rata u dvostrukom trajanju i takođe, među pismenim dokazima priznati vojnu knjižicu i sve druge dokumente SAO Krajine, SAO Zapadna Slavonija, SAO Istočna Slavonija, Baranja, Zapadni Srem i Republike Srpske Krajine, gde to nije moguće, da će omogućiti institut dva kvalifikovana svedoka, gde će dva pripadnika određene jedinice vojske i policije Republike Srpske Krajine garantovati pod materijalnom i krivičnom odgovornošću da je određeni čovek krajiški borac član te jedinice i da se borio za interese svog naroda i države. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: ukupno 146, za devet, nije glasalo 137. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Miodrag Linta predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izbeglicama, koji je podneo 23. marta. Reč ima narodni poslanik Miodrag Linta.
Šesti put tražim da se dnevni red sednice dopuni mojim predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o izbeglicama. Glavni razlog zbog čega tražim dopunu jeste činjenica da danas i dalje postoji više od 12.000 prognaničkih porodica sa područja današnje Hrvatske i Federacije BiH koji su podstanari ili žive u nedovršenim kućama ili žive u starim trošnim kućama, dakle, nisu rešili ključno pitanje integracije, pitanje stanovanja. Podsećam da je država 2012. godine započela realizaciju regionalnog stambenog programa, čiji cilj je bio da se u narednih pet godina reši stambeno pitanje svih proteranih Srba iz Hrvatske i Federacije BiH, njih više od 20.000. Nažalost, posle devet godina sprovođenja regionalnog stambenog programa imamo izjavu Komeserijata za izbeglice i migracije da će do kraja 2022. godine biti stambeno rešeno svega nešto više od 7.000 porodica. Dakle, više od 12.000 prognanih porodica neće imati rešeno ključno pitanje, integracije, ponavljam pitanje stanovanja. Podsećam da se regionalni stambeni program sprovodio nedopustivo sporo, aljkavo, neprofesionalno i imamo informaciju jedince za upravljanje projektima da će od predviđena 302 miliona evra, što je dogovoreno sa donatorima na donatorskoj konferenciji 2012. godine, Srbija povući svega 134 miliona evra, 168 miliona evra neće biti povučeno od strane međunarodnih donatora. Zbog toga mislim da je veoma važno da se donese ovaj Predlog zakona i da se donese moj predlog zakona i da se obaveže Vlada Republike Srbije da nastavi regionalni stambeni program dok se ne reši stambeno pitanje više od 12.000 prognanih porodica iz Hrvatske, Federacije BiH. Kao primer, sporog sprovođenja regionalnog stambenog programa navodim slučajeve, recimo, Šida gde je objavljena lista prognanih porodica 2015. godine. Evo do danas, šest godina je prošlo, nije sagrađena zgrada od 10 stanova ili, recimo, u Šapcu imamo listu od 24 prognane porodice, prošlo je šest godina i dalje nije izgrađena zgrada. Vidimo da naša država, ja to snažno podržavam, gradi velike infrastrukturne projekte, da gradi „Beograd na vodi“, ali ne mogu da razumem činjenicu da imamo institucije koje ne mogu za šest godina da sagrade zgrade od 10, 15, 20 ili 25 stanova. Takvih primera imamo širom Srbije, od Subotice do Bujanovca. Takođe, imamo hiljade prognanih porodica koje žive već 20 i više godina u svojim stanovima, a i dalje nisu dobili pravo otkupa pod povoljnim uslovima. Na primer, 80 porodica u naselju Sava u Obrenovcu živi u tim stanovima od 2000. godine i do dan danas nisu dobili pravo otkupa zbog nerešenih imovinsko pravnih pitanja. Dakle, moj apel jeste da nadležne državne institucije konačno počnu da rešavaju brojne probleme ovog naroda. Važno je zbog građana Srbije reći da se ti stanovi i da se ostala stambena rešenja, vezano, dakle, za građevinski materijal, za seoska imanja, montažne kuće, gradnju stanova… To su sredstva od međunarodnih donatora, pre svega od EU, to nisu sredstva Republike Srbije i velika je šteta da ta međunarodna sredstva, da ta donatorska sredstva neće biti iskorišćena. Dakle, još jednom apel i Vladi Republike Srbije da nastavi regionalni stambeni program, da se konačno reši ključno pitanje integracije, pitanje stanovanja više od 12.000 prognanih porodica i da se konačno počnu brzo i efikasno rešavati svi ostali brojni problemi, a ja sam ih u pismu premijerki Brnabić naveo 16, da ljudi koji su najveće žrtve ratova na prostoru bivše Jugoslavije konačno kažu da su svoj na svome. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: ukupno – 144, za – sedam, nije glasalo – 137. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Aleksandar Martinović, na osnovu članova 92. stav 2, 157. stav 1, 170. i 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika, predložio je da se obavi, pod jedan, zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o biocidnim proizvodima, Predlogu zakona o izmenama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine; 2) zajednički načelni i jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima, Predlogu zakona o potvrđivanju Izmene Sporazuma o poljoprivrednim proizvodima između Republike Srbije i Kraljevine Norveške, Predlogu odluke o izboru dva člana Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, Predlogu odluke o izboru predsednika i članova Komisije za hartije od vrednosti; 3) zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji u zaštiti od katastrofa na Zapadnom Balkanu, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o uzajamnom priznavanju i zameni vozačkih dozvola između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine; 4) zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kuršumliji, Predlogu odluke o izboru predsednika sudova i Predlogu odluke o izboru sudije koji se prvi put bira na sudijsku funkciju. Predlagač ne želi reč. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da se izjasne. Zaključujem glasanje: ukupno – 143, za – 125, nije glasalo – 18. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlogu za razmatranje akta po hitnom postupku, predlozima za dopunu predloženog dnevnog reda i o predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim narodne poslanike da glasaju. Zaključujem glasanje: ukupno – 143, za – 124, nije glasalo – 19. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine, u celini. Molim Službu da pripremi prečišćeni tekst dnevnog reda. D n e v n i r e d: Predlog zakona o biocidnim proizvodima, 2. Predlog zakona o izmenama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, 3. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima, 4. Predlog zakona o potvrđivanju Izmene Sporazuma o poljoprivrednim proizvodima između Republike Srbije i Kraljevine Norveške, 5. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji u zaštiti od katastrofa na Zapadnom Balkanu, 6. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o uzajamnom priznavanju i zameni vozačkih dozvola između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine, 7. Predlog odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kuršumliji, 8. Predlog odluke o izboru predsednika sudova, 9. Predlog odluke o izboru sudije koji se prvi put bira na sudijsku funkciju, 10. Predlog odluke o izboru dva člana Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, 11. Predlog odluke o izboru predsednika i članova Komisije za hartije od vrednosti. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju: Irena Vujović, ministar zaštite životne sredine, Jelena Tanasković i Aleksandar Dujanović, državni sekretari, Aleksandra Imširagić Đurić, vršilac dužnosti pomoćnika ministra, Biljana Milenković, šef Odseka za upravljanje biocidnim proizvodima i Sara Pavkov, šef kabineta ministra. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2, otvaram zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o biocidnim proizvodima i Predlogu zakona o izmenama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Reč ima predstavnik predlagača, ministarka Irena Vujović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući Narodne skupštine. Poštovani narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, pred vama se danas nalazi Predlog zakona o biocidnim proizvodima. Biocidni proizvodi su hemikalije koje suzbijaju organizme štetne za zdravlje ljudi i životinja ili organizme koji mogu da izazovu štetu na materijalima i proizvodima. Takvi proizvodi zbog svojih svojstava predstavljaju rizik za zdravlje ljudi i životinja, kao i za životnu sredinu. Zato su neophodna stroga pravila i procedure za procenu biocidnog proizvoda kako bi se utvrdilo da li je taj proizvod bezbedan za upotrebu. Ukoliko se proceni da je rizik koji biocidni proizvod predstavlja prihvatljiv, Ministarstvo zaštite životne sredine odobrava korišćenje i dostupnost proizvoda na tržištu. Važeći zakon koji uređuje biocidne proizvode je donet 2009. godine i usklađen je sa Direktivom 98/8 EZ o stavljanju biocidnih proizvoda na tržište u meri u kojoj je to bilo opravdano i izvodljivo za Srbiju kao zemlju kandidata za pristupanje EU. Zahtevi koji su preuzeti nisu uslovljeni članstvom. Direktiva je stavljena van snage 2012. godine kada je Evropska komisija donela Uredbu o dostupnosti na tržištu i korišćenju biocidnih proizvoda. Uredbom su uvedeni i novi instrumenti i zahtevi koji omogućuju bolje upravljanje biocidnim proizvodima. Osnovni cilj novog Zakona o biocidnim proizvodima jeste zaštita zdravlja ljudi, zdravlja životinja i životne sredine, održavanje i promocija konkurentnosti i naše industrije i priprema za poslovanje u okviru jedinstvenog tržišta EU, kao i poboljšanja transparentnosti. Kada govorimo o evropskim integracijama i približavanju evropskom zakonodavstvu, situacija u oblasti hemikalija i biocidnih proizvoda se suštinski razlikuje u odnosu na druge sektore životne sredine. Hemikalije i biocidni proizvodi su uređeni uredbama koje se direktno primenjuju u svim državama članicama EU, a propisi kojima se uređuju ne odnose se samo na zaštitu zdravlja ljudi i životnu sredinu, već i na trgovinsku razmenu. Novi Zakon o biocidnim proizvodima izrađen je kako bi se propisi u Srbiji usaglasili za zahtevima Uredbe o biocidnim proizvodima, a uvažavajući stav Evropske komisije iznet uz „klining izveštaj“ za Poglavlje 27 gde Republika Srbija treba da uskladi zakonodavstvo sa Uredbom o biocidnim proizvodima. Potpuna harmonizacija sa Uredbom o biocidnim proizvodima nije moguća. Međutim, Predlogom zakona postignuta je maksimalna moguća usklađenost sa politikom i propisima EU u oblasti biocidnih proizvoda, dok se istovremeno uklanjaju nepotrebne prepreke u trgovini biocidnim proizvodima i tretiranim proizvodima. Usaglašavanje sistema upravljanja biocidnim proizvodima sa pravnim tekovinama EU doprinosi boljoj zaštiti zdravlja ljudi, zdravlja životinja i životne sredine, obezbeđuje da nje na tržištu Srbije čine dostupnim samo biocidni proizvodi čije je korišćenje bezbedno i unapređuje trgovinsku razmenu. Novim predlogom Zakona o biocidnim proizvodima uvode se i nova pravila za dostupnost na tržištu, korišćenje biocidnih proizvoda i tretiranih proizvoda. Predlog se zasniva na načelu predostrožnosti kojim se obezbeđuje visok nivo zaštite zdravlja i životne sredine, a naročito zaštita osetljivih grupa. Preventivni pristup o upravljanju biocidnim proizvodima stavlja akcenat na procenu i odobravanje biocidnog proizvoda za predviđeni način korišćenja, kao i na informisanje korisnika o opasnostima biocidnim proizvodima i merama predostrožnosti za bezbedno korišćenje, putem obeležavanja na etiketi, uputstva za upotrebu i bezbednosnog lista. Na taj način se osigurava da na tržištu Republike Srbije budu i dostupni samo biocidni proizvodi koji nemaju štetne efekte na zdravlje ljudi i životinja ili neprihvatljive efekte na životnu sredinu. Donošenjem predloženog Zakona o biocidnim proizvodima, ostvarujemo sledeće benefite: unapređujemo kontrolu dostupnosti na tržištu i korišćenja biocidnih proizvoda, obezbeđujemo da se na tržištu Republike Srbije čine dostupnim ne samo biocidni proizvodi čije je korišćenje bezbedno, doprinosimo boljoj zaštiti zdravlja ljudi, životinja i životne sredine, stvaramo uslove da se poboljša trgovina biocidnim i tretiranim proizvodima sa zemljama EU i drugim zemljama uz uklanjanje nepotrebnih trgovinskih barijera, obezbeđujemo adekvatnu pripremu nadležnog organa za upravljanje biocidnim proizvodima za sprovođenje uredbe o biocidnim proizvodima nakon pristupanje EU, kao industrije za primenu zahteva i nastavak poslovanja u skladu sa pravilima jedinstvenog evropskog tržišta, što je od suštinskog značaja za našu ekonomiju. Pored toga, donošenjem ovog Zakona o biocidnim proizvodima, potvrđuje se spremnost Republike Srbije da se unapredi sistem upravljanja biocidnim proizvodima i da svoju politiku u ovoj oblasti uskladi sa politikom i propisima EU, što je važno za napredak pregovora o pristupanju. Poštovani poslanici, verujem da ćemo imati konstruktivnu raspravu o ovom predlogu zakona, a evo sledeće šta se nalazi takođe pred vama, jeste i Nacrt predloga izmene Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja, i jedan je od zakona od značaja za životnu sredinu i zdravlje građana. Cilj donošenja ove izmene zakona je usklađivanje u oblasti donošenja integrisanih dozvola kako bi ista bila u skladu sa Direktivom o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine 2008/1ES, koja propisuje obavezu pribavljanja integrisane dozvole. U narednom periodu predstoji nam i potpuno usklađivanje sa direktivom o industrijskim emisijama. Predložen je i novi rok za izdavanje integrisanih dozvola za postojeća postrojenja i aktivnosti 31. decembar 2024. godine, s obzirom da je stari rok istekao 31. decembra 2020. godine. Rok se pomera usled sprečenosti operatera da svoje zahteve kompletiraju, s obzirom na složenost celokupne procedure. Potrebne su dozvole različitih nadležnih organa kako bi se priložio kompletan zahtev. Takođe, predloženo je da se umesto saglasni na procenu opasnosti od udesa za nova postrojenja, prilaže saglasnost, odgovarajući dokument iz oblasti zaštite od velikog hemijskog udesa, a postojeća postrojenja umesto procena opasnosti od udesa prilaže saglasnost na odgovarajuću dokumentaciju u skladu sa propisima kojima se uređuje i zaštita od velikog hemijskog udesa. Ove promene su samo terminološke, ali takođe i sadržaj dokumentacije koje se prilaže u zahtev se ne menja i ne postoji nova procedura. Promena je neophodna kako bi se na pravi način kontrolisala „ajpi pisi“ postrojenja koja spadaju u najveće zagađivače i kako bi se pratio njihov rad i isti usaglasio se standardima EU. Predložena promena će imati obostrani pozitivan uticaj na operatere pre svega za koje se izdaje integrisana dozvola, a koji će imati dovoljno vremena za pribavljanje potrebne dokumentacije koja se podnosi uz zahtev za izdavanje integrisane dozvole, ali i na nadležne organe za izdavanje integrisane dozvole, jer će sa novim rokom nadležnom organu obezbediti racionalan i opravdan period koji je potreban za izdavanje ove dozvole. Samim tim posledično se obezbeđuje i pozitivan uticaj na životnu sredinu, kao i na kvalitet i na strukturu celokupnog ekosistema, kvalitet vode, vazduha, zemljišta, očuvanje bio-diverziteta, zaštita flore i faune i genetičkog diverziteta, ušteda privrednih resursa, energetska efikasnost i zaštita od buke i vibracija. S obzirom da se oko izmena ova dva člana zakona vodi već nekoliko dana polemika u medijima, ja bih samo želela još preciznije da pojasnim iz kog razloga ovaj zakon nije potreban bio da ide na javnu raspravu, dakle, menjamo samo dva člana od toga je jedan član produženje roka. Ja moram da se osvrnem i na početak kada je zakon donesen, znači, usvojen 2004. godine, a zatim izmene i dopune zakona 2015. godine, kada je rok za izdavanje integrisanih dozvola bio 31. decembar 2020. godine, koji je istekao. Godine 2018. je urađena lista postrojenja i utvrđeno je, da je 227 postojećih takozvanih „ajpi pisi“ i postrojenja u energetskom sektoru, sektoru proizvodnje i prerade metala, mineralnoj industriji, hemijskoj industriji, sektoru upravljanja otpadom i ostalim aktivnostima upravo na ovoj listi. Ova lista će biti još dodatno ažurirana. Moram da vas podsetim da od ukupno 46 izdatih integrisanih dozvola od strane republičkih, pokrajinskih i lokalnih organa, 39 je izdato u periodu od 2014. godine do danas, dok je za pet dozvola koje su izdate 2011. i 2012. godine urađena revizija. Isto tako da vas podsetim da od 2004. do 2011. godine nijedna nije izdata. Budući da je u postojećem zakonu iz 2015. godine rok za izdavanje integrisanih dozvola istekao zaključno sa prošlom godinom, Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, propisan je rok 31. decembar 2014. godine kako bi operateri imali dovoljno vremena da se usklade. Naravno, mi ćemo kao ministarstvo, donoseći posebne pravilnike napraviti čitavu dinamiku šta je to što je neophodno da operater uradi iz godine u godinu, kako bi do 2024. godine pribavio integrisanu dozvolu. Nadam se da ćemo imati konstruktivnu raspravu vezao i za ove izmene članova i za pomeranje rokova, da će te do razumeti i svakako se nadam da ćete u danu za glasanje usvojiti ove predloge zakona. Hvala.
Zahvaljujem ministarki na odličnom obrazloženju prelazimo na izvestioce nadležnih odbora. Reč ima predsednica Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, Jelena Žarić Kovačević.
Hvala. Gospođo Vujović, sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas govorimo o predlozima koji su stigli na predlog Vlade, tačnije resornog Ministarstva zaštite životne sredine. Na sednici Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo ocenili smo da ovi predlogu jesu u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije i sada nam ostaje da o njima raspravljamo u plenumu i da na pravi način prestavimo građanima Srbije zbog čega su ova zakonska rešenja važna. Ako ćemo govoriti o biocidnim proizvodima, treba istaći da su od velikog značaja u borbi protiv Kovida 19, jer su to hemikalije koje suzbijaju organizme koji su štetni za zdravlje ljudi i životinja. Koriste se sa dezinfekciju površina, ali i kože ljudi, opreme, ali i objekata, što je naročito značajno sada u borbi protiv Kovida 19, kao što su škole, obdaništa, bolnice, fabrike itd. Sa druge strane, zbog osobina koje imaju ovakvi proizvodi mogu biti i štetni po ljude i životinje i životnu sredinu. Zbog toga postoji potreba da se njihova upotreba zakonski reguliše kako bi se sprečili svi eventualni štetni uticaji. Kada pomenemo zaštitu životne sredine, možemo da kažemo da je to tema koja je svakako obeležila poslednju godinu u Srbiji. Mislim da se nikada ranije nije ovoliko govorilo o zaštiti životne sredine, ali se svakako nikada ranije nije ovoliko ni radilo na promovisanju zaštite životne sredine. Svesni smo da postoji mnogo problema koji čekaju rešavanje iz oblasti zaštite životne sredine i dobro je što je to jedan od prioriteta rada Vlade Srbije. To nam govore i sredstva koja su opredeljena za sprovođenje plana zaštite životne sredine za tekuću godinu, a verujem da ćemo o tome moći da govori i u okviru rasprave o budžetu za 2022. godinu. Želim da istaknem i važnost rada na terenu. To je vaše ministarstvo pokazalo. Želim da se zahvalim na saradnji sa lokalnim samoupravama, jer smo svi svesni da je drugačije kada se ministar lično uveri u probleme i kroz saradnju sa gradskim i opštinskim rukovodstvima da podršku republike da se ti problemi reše. Na početku smo mogli i od vas, gospođo Vujović, da čujemo da recimo 28 fabrika za preradu otpadnih voda nedostaje jedinicama lokalnih samouprava, tu je naravno i prateća infrastruktura, primarna i sekundarna kanalizaciona mreža, očekuje nas izgradnja regionalnih centara za reciklažu kada govorimo o čvrstom otpadu. Gradovi i opštine su dobile mogućnost da konkurišu projektima kod vašeg ministarstva za zamenu kotlarnica u institucijama čiji su osnivači gradovi, opštine, naravno građani su dobili mogućnost da konkurišu kod jedinica lokalne samouprave, kako bi se radilo i na smanjenju aero zagađenja. To su sve stvari sa kojima bi trebalo da se upoznaju građani Srbije. Dakle, pokrenuto je mnogo projekata. Pitanje ekologije i zaštite životne sredine je ozbiljno shvaćeno i da bi se išlo u planiranom smeru smatram da bi trebalo da podržimo i ove predloge koji su danas pred nama kako bi Ministarstvo zaštite životne sredine moglo sa Vladom Srbije i dalje da radi na pitanjima koja su od ključnog značaja za građane Srbije. Hvala.
Reč ima predsednik Odbora za zaštitu životne sredine dr Ljubinko Rakonjac.
Hvala poštovani potpredsedniče. Poštovana ministarko sa saradnicama, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, pre nego što pređem na izveštaj Odbora za zaštitu životne sredine želim da zdravim glavu porodici gospodina Zukorlića, odnosno da izjavim duboko saučešće i da kažem da je to veliki gubitak za celu Peštarsko-sjeničku visoravan i za okolna mesta, a takođe i za celu Srbiju. Odbor za zaštitu životne sredine je juče na sednici 8. novembra 2021. godine razmatrao dva predloga zakona, Predlog zakona o biocidnim proizvodima i Predlog zakona o izmenama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Izvestilac na samoj sednici Odbora bila je gospođa Aleksandra Imširagić Đurić, koja je zaista detaljno, razložno i po svim tačkama Predloga zakona detaljno objasnila narodnim poslanicima, a u nekim segmentima i šire pojasnila neka rešenja iz predloga zakona. Što se tiče Zakona o bicidnim proizvodima o njima ću govoriti ranije, kao ovlašćeni predlagač, a sada ću se samo osvrnuti na Predlog zakona o izmenama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, da je cilj izmene ovog zakona produženje roka nadležnom organu za rešavanje po podnetim zahtevima za izdavanje integrisane dozvole, uključujući postrojenje za koje će se pregovarati tranzicioni period da EU. Usaglašavanje sa Zakonom o zaštiti životne sredine, u delu koji se odnosi na dokumentaciju, koja se podnosi uz zahtev za izdavanje integrisane dozvole, Zakon o zaštiti životne sredine u članu 58. propisuje da operater postrojenja, odnosno kompleksa u kome se obavljaju aktivnosti u kojima je prisutna ili može biti prisutna jedna ili više opasnih materija u jednakim ili većim količinama od propisanih dužan da dostavi obaveštenje, odnosno izradi politiku prevencije udesa ili izveštaj o bezbednosti i plan zaštite od udesa. Ovim zakonom se ne menja bitno uređenje nekog pitanja iz oblasti integrisanog sprečavanja i kontrole zagađivanja životne sredine. Uostalom, o tome je i sama ministarka govorila. Imajući u vidu određena pitanja koja su se pojavila u toku sprovođenja zakona, ocenjeno je da je potrebno da se ona preciziraju u tekstu zakona što je i učinjeno nakon što su razmotreni predlozi i sugestije zainteresovanih strana operatera postrojenja koja podležu integrisanoj dozvoli autonomne pokrajine, odnosno jedinica lokalne samouprave. Za sprovođenje ovog zakona nisu potrebna sredstva iz budžeta Republike Srbije i zato je na sednici Odbora za zaštitu životne sredine koji je zasedao juče, predložio Narodnoj skupštini Republike Srbije da usvoji ove predloge zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima predsednica Odbora za evropske integracije, Elvira Kovač.
Zahvaljujem, uvaženi potpredsedniče. Predsedništvo, gospođo ministarka sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, Zakon o biocidnim proizvodima koji je, kao što smo čuli, donet još 2009. godine je na potpuno nov način uredio stavljanju u promet i korišćenje biocidnih proizvoda na teritoriji Republike Srbije i tada je u tom zakonu, trenutno važećem, bilo u potpunosti transponovana većina uslova iz direktive 98-9 Evropskog parlamenta i Saveta iz davne 1998. godine o stavljanju tih biocidnih proizvoda na tržište. Međutim, kao što smo čuli juče na sednici Odbora za evropske integracije, u međuvremenu je ova direktiva svuda stavljena van snage, dakle na teritoriji EU i od 1. septembra 2013. godine se primenjuje Uredba 528-2012 Evropskog parlamenta i Saveta iz 2012. godine, doneta 22. maja, o činjenju dostupnim na tržištu i korišćenju biocidnih proizvoda ili jednostavno tzv. uredba o biocidnim proizvodima. Donošenje upravo ove uredbe je ukazalo na neophodnost harmonizacije pravila za činjenje dostupnim na tržištu i korišćenje biocidnih proizvoda na nivou same EU, posebno radi osiguranja jedinstvenih uslova poslovanja u okviru jedinstvenog tržišta EU. Kao što znamo, u okviru pregovora o pristupanju EU na bilateralnom sastanku analitičkog pregleda zakonodavstva, Republika Srbija je sa jedne strane izvestila EU o statusu usklađenosti svojih propisa kojima se uređuje ova tematika, dakle biocidni proizvodi, kao i o svojoj nameri da u narednom periodu osigura dalje usklađivanje sa zahtevima spomenute Uredbe o biocidnim proizvodima. Stoga i u samom izveštaju o skriningu iliti o skrining izveštaju za Poglavlje 27, Evropska komisija je eksplicitno, dakle detaljno navela da je neophodno da naša zemlja, Republika Srbija, nastavi proces usklađivanja propisa kojima se uređuju biocidni proizvodi, sa Uredbom o biocidnim proizvodima, s tim da treba naglasiti, pošto ova uredba 528 iz 2012. godine reguliše samo unutrašnje tržište EU, potpuna harmonizacija kada pričamo o zemlji koja je kandidat, ima status kandidata za pristupanje EU, potpuno usklađivanje jednostavno nije moguće i upravo je zbog toga rađen i „Tvining“ projekat pod nazivom „Dalji razvoj upravljanje hemikalijama i biocidnim proizvodima u Republici Srbiji“, i tom prilikom je izvršena dodatna analiza, identifikovani su zahtevi, kako je moguće preuzeti u naše zakonodavstvo ove odredbe, izrađene su preporuke za usklađivanje našeg pravnog okvira za upravljanje biocidnim proizvodima sa zahtevima ove uredbe i tako je novi, odnosno Predlog zakona o biocidnim proizvodima koji se nalazi pred nama, sa njim je zapravo urađena maksimalna moguća usklađenost sa spomenutom uredbom. Odbor za evropske integracije i narodni poslanici, članovi Odbora, smatraju da je donošenje ovog zakona važno i u svetlu preporuka o kojima danas dosta razgovaramo zbog skorog pojavljivanja, objavljivanja izveštaja Evropske komisije, i znamo da je deo ovog izveštaja i preporuka Evropske komisije da je Republika Srbija ispunila merila za otvaranje Klastera 4, zelena agenda održiva povezanost, a posebno značajno sa ovog stanovišta je Poglavlje 27, koje se tiče zaštite životne sredine da bi se sa jedne strane zaokružio set zakona kojima se štiti životna sredina, zdravlje ljudi i životinja. Naravno, svi smo mi, ja verujem i sama ministarka i ministarstvo i saradnici, svesni toga da pregovori o ovom poglavlju neće biti laki, ni jeftini, ni laki. Kada pričamo samo o usklađivanju sa Kiom, potrebno je doneti 700 propisa da bi se Srbija uskladila sa standardima EU. Sa druge strane, najveći benefit, o tome smo slušali juče, koji se ostvaruje od usklađivanja propisa u ovoj oblasti, treba da bude sama mogućnost da što više biocidnih proizvoda koji su već odobreni u EU, mogu da se nađu i koriste i na tržištu Republike Srbije kroz postupak priznavanja, odobrenja. Stoga, Odbor za evropske integracije podržava ovaj predlog. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem uvaženoj potpredsednici Kovač. Prelazimo na predstavnike poslaničkih klubova. Reč ima uvaženi Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se, uvaženi potpredsedniče. Uvažene kolege, poštovani građani Srbije, ja ću kao zamenik šefa Poslaničkog kluba Stranke pravde i pomirenja, Ujedinjena seljačka stranka, iz pijeteta i poštovanja prema sada pokojnom mom prijatelju, kolegi, predsedniku stranke, muftije gospodina Zukorlića, vreme koje je bilo predviđeno od 20 minuta za našu poslaničku grupu, to vreme ostaviti, zato što je on kao čovek, kao poslanik ovde u Skupštini sve to vreme do prošle nedelje koristio, a samo u znak poštovanja, uvažavanja i širenja ljubavi i saradnje između svih naših građana, bilo koje da su vere, da li su pravoslavne, da li su muslimanske vere. Još jednom, ja ću ovo vreme ostaviti u čast pokojnog Muamera Zukorlića.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena narodna poslanica Jasmina Karanac. Izvolite.
Zahvaljujem, potpredsedniče Skupštine. Poštovana ministarko Vujović, poštovane članice Kabineta Ministarstva za zaštitu životne sredine, koleginice i kolege narodni poslanici, mi danas na dnevnom redu imamo još dva u nizu zakona koji je ovaj skupštinski saziv usvojio, a tiču se zaštite životne sredine. To su zakoni koje usklađujemo sa propisima Evropske unije i upravo oni su jasni pokazatelj koliko je životna sredina postala važna tema i koliko je visoko na listi prioriteta ove vlasti. Da će država znatno više ulagati u oporavak i zaštitu životne sredine govori i činjenica da su sredstva namenjena budžetom za iduću godinu za životnu sredinu duplo veća u odnosu na inicijalni budžet 2020. i taj iznos je oko 15.000.000.000 dinara. Ovoliki procenat budžeta za ekologiju do sada nikada nismo imali i meni kao članici Odbora za životnu sredinu, kao koordinatorki Zelene poslaničke grupe, nekome ko se kroz svoj rad zalaže za čistu i održivu životnu sredinu ta činjenica mnogo znači i posebno me raduje. Zakoni koji se danas nalaze pred nama, a to su Predlog zakona o biocidnim proizvodima i Predlog zakona o izmenama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, tiču se zdravstvene bezbednosti, odnosno zdravlja ljudi, životinja i zaštite životne sredine. Kada govorimo o Zakonu o biocidnim proizvodima treba da znamo šta su to biocidi, čemu služe, kako se koriste, na koji način se obeležavaju, skladište i kako se oni bezbedno zbrinjavaju. Najjednostavnije rečeno, biocidi su aktivne supstance ili proizvodi koji sadrže jednu ili više aktivnih supstanci i kao takvi se stavljaju na tržište i koriste kao zaštita od različitih vrsti patogena, odnosno štetnih organizama kao što su virusi, bakterije, gljivice. Mi se svakodnevno susrećemo i koristimo neki biocidni proizvod, a da toga najčešće nismo ni svesni. Bez njih bi savremeni način života bio nezamisliv i neodrživ. Ovi proizvodi imaju široku upotrebu u medicini, koristimo ih za dezinfekciju domaćinstava, u bolnicama, vrtićima, javnim ustanovama, prevozu. Biocidi se koriste za čuvanje hrane od štetnih mikroorganizama, za zaštitu bilja, tretiranje zemljišta, vode. Ono što je ključno, to je pravilna upotreba i korišćenje ovih sredstava i zato je neophodan zakon kojim se regulišu liste aktivnih supstanci, dostupnost ovih proizvoda na tržištu, adekvatno pakovanje, obavezno obeležavanje biocidnog proizvoda. Ovaj zakon prvenstveno se zasniva na načelu predostrožnosti kojim se obezbeđuje visok nivo zdravstvene zaštite ljudi, životinja, a posebno osetljivih grupa kao što su trudnice, deca, starija populacija, ali i radnici i stanovništvo ako su u velikoj meri i duže vreme izloženi dejstvu nekog biocidnog proizvoda. Zbog toga je veliki značaj i važnost ovog zakona, čije odredbe se odnose upravo na predostrožnost i zaštitu od biocida. Širok je spektar biocidnih proizvoda i prema predlogu ovog zakona oni se razvrstavaju prema nameni, odnosno štetnom organizmu na koji deluju i zato svaki od ovih proizvoda mora da ima odobrenje da bi se našao na tržištu, odnosno stavio u promet, mora da ima rešenje o upisu u listu biocidnih proizvoda koji mogu biti dostupni na tržištu, odnosno koji se mogu koristiti. To rešenje mora biti doneto u skladu sa propisima koji važe u EU. Ovaj i ovako koncipiran zakon je značajan i utoliko što građanima daje sigurnost da mogu da se pouzdaju u institucije koje na način propisan zakonom vode brigu o zaštiti ljudi, u smislu da su biocidni proizvodi bezbedni i da ih treba koristiti na adekvatan i propisan način. Recimo, u krizama poput ove izazvane Kovidom 19 neznanje šta smemo da koristimo za dezinfekciju kože, a šta za dezinfekciju podova, kuhinjskih površina, toaleta, može da bude veliki neprijatelj i da ugrozi zdravlje. S druge strane, stavljanje biocidnih proizvoda u promet predstavlja veliki izazov i za domaću privredu. U trenutnim okolnostima pandemije veliki broj privrednika se odlučuje da otpočne i proizvodnju sredstava za dezinfekciju. Tim pre ovaj zakon nam je još potrebniji kako bi se ispunili svi standardi koji se odnose na zaštitu zdravlja i zdravstvenu bezbednost i koji su nam u skladu sa propisima zemalja EU. Međutim, zakon propisuje i da se određeni biocidni proizvodi ne mogu naći na tržištu. Član 17. Predloga zakona kaže da Ministarstvo neće dati odobrenje za činjenjem dostupnim na tržištu biocidnog proizvoda radi korišćenja za opštu upotrebu ako taj proizvod ispunjava kriterijume za klasifikaciju kao akutno toksičan ili specifično toksičan za ciljani organ, ako je kancerogen ili reproduktivno toksičan. Dakle, prema odredbama ovog zakona na tržištu se mogu naći samo oni biocidni proizvodi za koje je Ministarstvo izdalo odobrenje, a odobrenje se izdaje ukoliko se aktivne supstance u tom proizvodu nalaze na listi za biocide, odnosno ako ispunjavaju sve uslove navedene tim listama: da su dovoljno efikasni, da nemaju neprihvatljive efekte direktno ili indirektno preko vode za piće, hrane, hrane za životinje, vazduha ili druge indirektne efekte za zdravlje ljudi i životinja. Ova predlog zakona prvi put uvodi i termin „tretirani proizvod“. Šta to znači? Na primer, to može biti semenska roba koja je tretirana određenom vrstom biocida radi zaštite od neke vrste patogena. Takav proizvod jasno na etiketi mora da ima podatke koji sadrže naziv svih aktivnih supstanci, sva relevantna uputstva za upotrebu, uključujući i sve mere predostrožnosti. Etiketa mora biti jasno vidljiva i lako čitljiva. Biocidni proizvod, prema Predlogu zakona, da bi se našao na tržištu ne sme imati neželjene efekte na životnu sredinu u smislu kontaminacije površinskih i podzemnih voda, vode za piće, uticaj na biodiverzitet i ekosistem. Nadzor nad primenom ovog zakona vrši Ministarstvo nadležno za poslove zaštite životne sredine, a inspekcijski nadzor vrše tri ministarstva, i to: Ministarstvo nadležno za zdravlje preko sanitarne inspekcije, Ministarstvo nadležno za zaštitu životne sredine preko inspektora za životnu sredinu i Ministarstvo nadležno za poslove veterine preko veterinarskih inspektora. Inspektor može da vrši uzorkovanje biocidnog proizvoda ili tretiranog proizvoda radi utvrđivanja da li su ispunjeni uslovi da bi se ta vrsta biocida ili tretiranog proizvoda našla na tržištu, odnosno u upotrebi. Ukoliko se utvrdi da se određeni biocidnni proizvod čini dostupnim na tržištu ili koristi bez odobrenja, propisane su kaznene odredbe. Novčane kazne za pravna lica iznose od milion i po do tri miliona dinara ukoliko biocidni proizvod stavi na tržište, a ne poseduje odobrenje, odnosno dozvolu propisanu ovim zakonom. Ova oblast je do sada bila uređena Zakonom o biocidnim proizvodima iz 2009. godine, koji je tada bio u velikom delu usklađen sa uslovima koji su važili u EU. Međutim, u međuvremenu EU donela je uredbu o biocidnim proizvodima, naročito zbog obezbeđivanja jedinstvenih uslova poslovanja u okviru jedinstvenog evropskog tržišta. Evropska komisija je u okviru Poglavlja 27 zahtevala da Republika Srbija nastavi proces usklađivanja propisa kojima se uređuju biocidni proizvodi sa uredbom koja važi na nivou EU. Budući da Uredba o biocidnim proizvodima reguliše unutrašnje tržište EU, ovde nije moguće govoriti o potpunoj harmonizaciji, ali ovaj predlog zakona predvideo je maksimalnu moguću usaglašenost i njime će se, pored visokog nivoa zaštite zdravlja ljudi, životinja i životne sredine, unaprediti i nivo trgovine biocidnim proizvodima kako sa zemljama EU, tako i van nje. Zato ja pozivam kolege narodne poslanike da podržimo ovaj zakon. Kada je reč o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, treba istaći da se ovaj predlog zakona odnosi na postrojenja koja spadaju u najveće zagađivače i oni su u obavezi da pribave integrisanu dozvolu koja u stvari propisuje uslove pod kojima mogu da obavljaju svoje aktivnosti. To su uglavnom postrojenja iz energetskog sektora, sektora proizvodnje i prerade metala, mineralnih industrija, hemijskih postrojenja, postrojenja upravljanja otpadom, životinjske farme. U Srbiji danas postoji 227 takvih postrojenja koja podležu izdavanju integrisanih dozvola, a do danas je izdato 46. Da bi ušla u procedure za pribavljanje integrisane dozvole, postrojenja mora da izrade dokumentaciju iz oblasti zaštite od velikog hemijskog udesa koja sadrži politiku prevencije od udesa, kao i plan zaštite. Tek po pribavljanju saglasnosti na predloženu dokumentaciju, ulaze u procedure za dobijanje dozvole za rad i to je suština ovog zakona. Budući da su procedure za dobijanje integrisanih dozvola veoma složene i da su uočeni brojni problemi, počev od nepotpune dokumentacije, velikih materijalnih ulaganja potrebnih za realizaciju mera, mnogi od njih nemaju ni jasne planove kako da sprovedu mere u skladu sa evropskim standardima, veliki broj njih ne poseduje upotrebne dozvole, projektnu dokumentaciju, moramo se složiti da je posao oko ispunjenja zahteva odnosno standarda za integrisane dozvole veoma složen i da iziskuje dosta vremena. S druge strane, i nadležni organi, davaoci dozvola, suočavaju se sa drugom vrstom problema, a to je nedostatak administrativnih odnosa kadrovskih kapaciteta. Zaposleni nisu dovoljno obučeni za pisanje dozvola i zbog toga je neophodno jačanje kapaciteta i zapošljavanje novih stručnih kadrova. U EU važi nepisano pravilo da jedan pisac dozvole može godišnje izdati maksimalno tri do četiri dozvole. Ovde je potrebno da zaposleni poznaje veliki broj evropskih dokumenata, da konstantno prati evropsko i domaće zakonodavstvo. Zato je i predviđen novi rok za izdavanje integrisanih dozvola - 31. decembar 2024. godine, umesto kraja 2020. godine, povoljniji i za operatere koji će imati dovoljno vremena i za pribavljanje dokumentacije i za nadležne organe koji izdaju dozvole. Budući da je ovde reč o dozvolama kojima se reguliše rad velikih zagađivača da bi se smanjila štetna dejstva emisija i uticaj na zdravlje ljudi i životnu sredinu, tim dozvolama se obezbeđuje praćenje uticaja na kvalitet vode, vazduha, zemljišta, donose mere za sprečavanje hemijskih udesa i ograničavanje njihovih posledica, predviđa zaštita životne sredine posle prestanka rada i zatvaranje tih postrojenja, važno je temeljno pristupiti izdavanju ovih dozvola i zato je pomeranje roka na kraj 2024. godine opravdano. Moja poslanička grupa će u danu za glasanje podržati oba ova predloga i nadam se da će to učiniti i ostale kolege poslanici. Zahvaljujem.
Zahvaljujem uvaženoj narodnoj poslanici Karanac. Dajem reč potpredsednici Narodne skupštine, Mariji Jevđić. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovani potpredsedniče. Pre svog izlaganja izraziću u ime poslaničke grupe Jedinstvene Srbije duboko saučešće porodici preminulog kolege Muamera Zukorlića. Njegova prerana smrt je veliki gubitak za porodicu, ali svakako i za nas kolege koji smo imali priliku da radimo i sarađujemo sa njim. Poštovana ministarka, danas raspravljamo o nekoliko zakonskih rešenja iz oblasti zaštite životne sredine. Zaštita životne sredine je generacijsko pitanje i na svima nama je da se uključimo i da radimo na tome da generacijama koje dolaze ostavimo zdravije okruženje i zato Jedinstvena Srbija podržava sve napore da naša zemlja ima očuvanu i zdravu prirodu i u danu za glasanje podržaćemo predložena zakonska rešenja. Pre nekoliko dana, tačnije 2. novembra, u Glazgovu je održana konferencija o klimatskim promenama i Srbija je imala privilegiju da bude na tako važnom samitu, gde su se razmatrale najvažnije teme današnjice, da vidimo kako da buduće generacije koje dolaze ne naprave iste greške koje smo pravili mi i generacije pre nas, jer, prosto, mi drugu planetu za život nemamo. Srbija je bila kopredsedavajuća na ovoj sesiji i svojim učešćem dali smo doprinos primeni člana 6. globalnom dogovoru iz Pariza o smanjenju gasova staklene bašte, a koji ima za cilj da do 2050. godine prilagodi emisiju ugljen-dioksida kroz otvaranje novih industrija. Inače, Srbija je ratifikovala Sporazum iz Pariza i time smo potvrdili opredeljenost da učestvujemo u međunarodnim procesima kao ravnopravni partneri, ali time se povećava i mogućnost korišćenja sredstava međunarodnih fondova za postizanje ciljeva i razvoja praćenja smanjenja emisije gasova. Na samom samitu je učestvovalo 120 svetskih lidera. Među njima je bio i predsednik Srbije Aleksandar Vučić, koji je imao nekoliko vrlo zanimljivih pitanja koje je uputio na samom samitu, a odnosila su se na nešto što je danas jako aktuelno, a to je cena prirodnog gasa, kao i na pristup nuklearnim elektranama, da li će se povećavati ili smanjivati. Videćemo kakvi će odgovori biti i videćemo se kako ćemo se kroz godine koje dolaze boriti protiv svega onoga što nam zagađuje vazduh i vodu. Čini mi se da su svi ti zagađivači postali sastavni deo života običnog građanina i ne znam da li neko od nas može da zamisli život bez mobilnog telefona ili bez korišćenja automobila, teško da neko može, ali mislim da kada koristimo mobilne telefone ili vozimo automobile, ne verujem da se neko od nas pita koliko su ovi proizvodi da bi bili u našim rukama ili da bi koristili automobile zagadili životnu sredinu. Zato kažem da su zagađivači postali sastavni deo našeg života i da mi kao pojedinci prosto donosimo globalnom zagrevanju. Ono što je novina predloženog Zakona o zagađivanju životne sredine su integrisane dozvole. One su važne zato što obezbeđuju da i veliki zagađivači posluju u skladu sa visokim standardima životne sredine i time se pospešuje i podiže nivo zaštite životne sredine. To je što se tiče velikih zagađivača i tu su se kroz zakon bavili njima, ali, šta je sa malim zagađivačima, mislim na kućna domaćinstva? Država je odvojila ogroman novac da pomogne da građani koji koriste individualna ložišta pređu na energente koji ne narušavaju zdravlje i životnu sredinu, mislim na pelet, gas i električnu energiju, ali ovih dana vidimo koliko je skočila cena peleta i da ga je teško naći, ne što je skup, nego ga je nemoguće naći i sigurna sam da će se ova situacija srediti i da ćemo na tržištu imati dovoljno peleta za sve, ali moramo da zaštitimo sistem koji želimo da sprovedemo. Vlada je pokazala da želi da pomogne svim građanima i to smo najbolje videli u periodu koji je iza nas, u proteklih godinu i po dana u vreme pandemije, i da ne spominjem svu pomoć koju je država dala kako privrednicima tako i građanima. Želim da se osvrnem i da dam jedan predlog, mi smo svesni i svedoci smo primera dobre prakse, poput udruživanja lokalnih samouprava o smanjenju rizika o katastrofama i civilnoj zaštiti, mislim da to treba da prenesemo i na polje zaštite životne sredine. U našoj državi saradnja kada pričamo o životnoj sredini uglavnom se ogleda u tretmanu kako čvrstih otpada, tako i otpadnih voda. Neophodno je unaprediti delovanje na lokalu tako što bi se dodatno podržala i stimulisala inicijativa lokalnih samouprava u potrebi zajedničkog delovanja. Ovo se može postići na više načina, na primer, osnivanjem zajedničkih službi za zaštitu životne sredine dve ili tri lokalne samouprave, takođe i kroz organizaciju komunalne milicije za dve ili više lokalnih samouprava, može se postići i efikasnije i racionalnije funkcionisanje javnih uprava, ali ono što je najbitnije za svakog građanina ove države je da mu obezbedimo zdrav vazduh koji diše i zdravu pijaću vodu koju pije. Treba iskoristiti i stalnu konferenciju i da preko Stalne konferencije gradova i opština, a u koordinaciji, naravno, sa Ministarstvom za zdravlje, životne sredine i Ministarstvom za lokalnu samoupravu izgraditi situacione analize koje bi mapirale glavne probleme i izazove kada je u pitanju životna sredina, odnosno vazduh, voda i zemljište i koja bi dala preporuke u cilju rešavanja i unapređenja aktuelne situacije. Moramo biti svesni da upravljanje prirodnim resursima, kao i životnom sredinom je velika razvojna šansa Republike Srbije. Iskoristila bih priliku da pomenem i regionalni centar na planini Rudno u blizini Kraljeva, on je u fazi rekonstrukcije, a koristiće se za obuku kako iz oblasti civilne zaštite, tako i iz oblasti životne sredine. Obuka će se sprovoditi za službenike u lokalu uz podršku Nacionalne akademije za javnu upravu, ali obuku će moći kasnije da koriste i udruženja, građani, škole i mesne zajednice. Sve ovo ide u pravcu povećanja ekološke svesti građana i time se direktno utiče na zaštitu životne sredine. Tu bih akcenat stavila na mlade ljude, jer oni žele veći kvalitet života, žele budućnost koja ne nosi rizik od klimatskih promena. Videli smo primer mlade aktivistkinje iz Švedske, Grete, koja je pokrenula milion ljudi iz celog sveta. Rešavanje ekoloških problema je izazov i to je dugotrajan proces. Mislim da su u poslednjih 20 godina institucije sporo reagovale i zato nam je potrebno više mladih ljudi poput Grete koji mogu da pokrenu milione ljudi i da naprave promene. Kao dobar odgovor na borbu protiv klimatske promene i potpisivanje Sofijske deklaracije o Zelenoj agendi za zapadni Balkan u novembru 2020. godine i Zelena agenda predstavlja pitanje energetske bezbednosti. To je, kao što sam rekla, generacijski problem i ogroman izazov na globalnom nivou, bez obzira da li je država velika ili mala, da li je razvijena ili nije razvijena. Pred svakom državom su ogromni zadaci, pa i našom, jer to znači ogromne promene, ne samo u oblasti energetike, nego i poljoprivrede, građevinarstva, jer moramo da napravimo balans, da imamo dovoljno energije, a da sa druge strane sačuvamo zdravu životnu sredinu. U javnosti su se mogle čuti različita mišljenja o Zelenoj agendi, da li je ona potrebna Srbiji ili ne, ali mislim da će nam ona omogućiti dovoljne količine vode, energije, naravno ako poštujemo sve što je predviđeno Agendom. Sve prirodne katastrofe koje se događaju su dobrim delom izazvane upravo time što ne vodimo računa o životnoj sredini. Dolazim iz Kraljeva i videla sam šta sve može da uradi ljudska nemarnost, jer smo u poslednjih nekoliko godina imali takve poplave gde su štete bile ogromne. Bacanje smeća i otpada pored reka, zapušavanje malih rečica i pritoka doveli su do toga da Zapadne Morava nije mogla da podnese svu količinu padavina i za sobom je ostavila jezivu sliku. Mnoga domaćinstva su se iselila, neka još uvek saniraju posledice koje su bile izazvane poplavama i 2016. i 2017. i 2019. godine. Moram da pomenem i da moramo da promenimo i način razmišljanja prema otpadu, jer prosto mislim da vlada mišljenje da kada odbacimo otpad nije naš i nije naša odgovornost. To je ono što moramo da menjamo. Moramo da menjamo ljudsku svest. Mislim da je čak potrebno da i u udžbenicima nižih razreda prilagodimo lekcije, na primer iz predmeta svet oko nas, i da tako mlade ljude, decu učimo da je, nažalost, privilegija danas udisati zdrav vazduh i piti zdravu vodu. Što se tiče Zakona o biocidnim proizvodima, on je donet u maju 2009. godine i njime je uređeno i stavljanje u promet i korišćenje biocidnih proizvoda na teritoriji Republike Srbije. U ovom zakonu je sadržana većina uslova iz EU. Osnovni cilj donošenja ovog Zakona o biocidnim proizvodima je unapređenje korišćenja sistema biocidnih proizvoda i njihovog stavljanja na tržište. Cilj je da se osigura visok nivo zdravlja ljudi, životinja i životne sredine, ali i da se poboljša trgovina biocidnih proizvoda sa zemljama u regionu i sa zemljama u EU. Dobro je da se radi na unapređenju sistema koji će voditi računa da biocidni proizvodi koji sa jedne strane uništavaju nepoželjne organizme, odnosno podiže se i vodi se računa da oni nikako ne mogu da ugroze zdravlje prvenstveno ljudi, ali i životinja. Kao što sam rekla, oni su u skladu sa EU i ja dok sam čitala zakon sam stekla utisak da je najveći akcenat stavljen na to da biocidni proizvodi budu dostupni tržištu, ali da se povećava njihova analiza i kontrola, tako da se isključuje svaka mogućnost da može da se njihovim korišćenjem ugrozi bilo koji život, da li ljudski ili životinjski, ali svakako da ne utiču na zagađenje životne sredine. Kao što sam i na početku rekla, JS podržava svaki zakon kojim se štiti i čuva životna sredina, jer želja svih nas, sigurna sam, je da generacijama koje dolazimo ostavimo čist vazduh, zdravu pijaću vodu i zelenu prirodu. Zbog toga JS podržava napore Ministarstva za ekologiju da sačuvamo i očuvamo Srbiju ovakvu kako je lepa i da makar generacijama koje dolaze, kao što sam rekla, ostavimo ovo svo zelenilo i svu lepotu naše zemlje. U danu za glasanje podržaćemo predložene zakone. Zahvaljujem.
Zahvaljujem uvaženoj potpredsednici Narodne skupštine. Sledeći na redu je predstavnik Saveza vojvođanskih Mađara, uvaženi Arpad Fremon. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarka, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SVM će podržati Predlog zakona o biocidnim proizvodima i Predlog zakona o izmenama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine zato što predstavljaju važan korak ka obezbeđivanju opšte i integralne bezbednosti i zato što imaju za cilj zaštitu zdravlja ljudi i životinja i životne sredine. Opšta i integralna bezbednost se ostvaruje sa jedne strane stavljanjem u promet bezbednih proizvoda, bezbednih sa aspekta njihovih toksikoloških, ekotoksikoloških i fizičko-hemijskih svojstava kako bi ispunili zahteve zelene hemikalije, a sa druge efikasnijim izdavanjem integrisanih dozvola kako bi se najveći zagađivači obavezali da poštuju standarde zaštite vazduha, vode i zemljišta da smanje emisiju buke i vibracija, kao i količinu otpada koji nastaje u industrijskim i poljoprivrednim kompleksima uz efikasno korišćenje energije i drugih resursa. Donošenjem ovih zakona je važno u posebno u svetlu preporuka Evropske komisije da je Srbija ispunila prelazna merila za otvaranje klastera 4 Zelena agenda i održiva povezanost i Poglavlje 27 čime bi se zaokružio set zakona kojima se štiti životna sredina, zdravlje ljudi i životinja. Pregovori o ovom poglavlju podrazumevaju da je potrebno doneti oko 700 propisa i 14 strateških dokumenata, dok su sektorskim zakonima transponovane odgovarajuće direktive. Direktiva o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine 2008/1/EK, koju je naše zakonodavstvo preuzelo kroz Zakon o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Sa druge strane 2009. godine Srbija je dobila dva zakona o hemikalijama i biocidnim proizvodima koji su u trenutku donošenja bili usklađeni sa evropskim standardima, a na osnovu kojih je donet 29 podzakonskih akata. Međutim, u EU se od 1. septembra 2013. godine primenjuje Uredba 528/2012 Evropskog parlamenta o činjenju dostupnim na tržištu i korišćenje biocidnih proizvoda, pa se predlaže novi zakon radi usklađivanja sa ovom uredbom. Iako Uredba 528/2012 reguliše unutrašnje tržište EU tako da potpuna harmonizacija u zemlji koja ima status kandidata za pristupanje EU nije moguća, za nas je važno da biocidni proizvodi moraju biti odobreni pre nego što se učini dostupnim na tržištu ili koristi, a da bi bio odobren potrebno je uraditi procenu i odobravanje aktivne supstance za korišćenje u biocidnom proizvodu i uraditi procenu i odobravanje biocidnog proizvoda za predviđen način korišćenja. Predlogom zakona su preuzete pozitivne i negativne liste, aktivne supstance koje su procenjene i odobrene u EU za potrebe biocidnih proizvoda čime se obezbeđuje da se na tržištu u Republici Srbiji nađu samo oni biocidni proizvodi koji sadrže dozvoljene aktivne supstance, a prema podacima Evropske agencije za hemikalije u EU se koristi više od 120 hiljada različitih supstanci. U kojoj meri su važne procedure odobrenja registri dozvoljenih supstanci pozitivne i negativne liste, govori i činjenica da proizvodnja biocidnih proizvoda ima visok potencijal zagađenja životne sredine i ugrožavanja zdravlja ljudi, pa je logično da je 2012. godine Pokrajinski sekretarijat za urbanizam, graditeljstvo i zaštitu životne sredine pravo rešenje o izdavanju integrisane dozvole uručio je fabrici „Duohem“ koja se bavi proizvodnjom i distribucijom biocida, preparata za primenu u komunalnoj higijeni i poljoprivredi. Za našu poslaničku grupu je važno da oba predloga zakona poštuju načelo predostrožnosti i da se na taj način preventivno sprečava da se na tržištu nađe biocidni proizvod, koji nije bezbedan za korišćenje, ali i da potencijalni zagađivači ugroze životnu sredinu, ekosistem, floru i faunu, odvijanje prirodnih ekoloških procesa. Od donošenja Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine 2004. godine, po drugi put se pomera rok za pribavljanje integrisane dozvole za 227 operatera sa liste postrojenja koja su u obavezi da pribave integrisanu dozvolu. Od 2011. godine, kada je izdata prva integrisana dozvola za Cementaru Kosjerić, ukupno je izdato 46 dozvola. U Autonomnoj pokrajini Vojvodini od ukupno 119 operatera koji su obavezi da pribave integrisanu dozvolu izdato je ukupno 14 dozvola. Sektor sa najvećim brojem postrojenja je sektor intenzivnog uzgoja živine i svinja sa 93 farme, koje su u obavezi da dobiju integrisanu dozvolu. Za izdavanje integrisane dozvole za farme za uzgoj živine i svinja sa određenim kapacitetom nadležna je lokalna samouprava. Farme koje su u obavezi da pribave integrisane dozvole posluju u 46 opština u Republici Srbiji, a najveći broj takvih farmi je u mojoj opštini, u Bačkoj Topoli. Od ukupno devet postrojenja velikih zagađivača u Bačkoj Topoli osam su farme za uzgoj živine i svinja. Ni jedno od tih devet postrojenja, što podrazumeva da ni jedna od osam farmi koje podležu obavezi pribavljanja integrisane dozvole nema tu dozvolu. Farme za tov živine i svinja, kao i fabrika za preradu životinjskog otpada, predstavljaju potencijalno velike zagađivače, jer mogu da uzrokuju zagađenje površinskih i podzemnih voda, zagađenje vazduha. Imajući u vidu potencijal zagađenja životne sredine nije neobično da je pomeranje roka za pribavljanje integrisane dozvole do kraja 2024. godine, izazvalo brojne reakcije i kritike. Obzirom da dolazim iz opštine koja ima najveći broj takvih farmi u Srbiji, mogu da razumem kritike, jer sam puno put govorio o problemu zagađenja reke Krivaje i uopšte, ugrožavanju životne sredine u opštini Bačka Topola. Ali, pokušavajući da pronađemo rešenje za poštovanje ekoloških standarda u Bačkoj Topoli bilo je jasno da je puno problema oko pribavljanja integrisane dozvole. Komplikovana procedura i visoki troškovi, jer je to jedna od najskupljih direktiva u EU. Nedostatak kadrova na svim nivoima, republičkom, pokrajinskom, a posebno na nivou jedinica lokalnih samouprava. U mnogim jedinicama lokalnih samouprava ne postoje zaposleni koji izdaju integrisane dozvole. Tako da, ove lokalne samouprave prosleđuju zahteve Ministarstvu koje i samo nema kapaciteta. Dalje, problem je i nedostatak saradnje između svim nadležnim organima, jer je to postupak koji zahteva saradnju Ministarstva zaštite životne sredine, poljoprivrede, građevinarstva, unutrašnjih poslova. Zatim, neusaglašene regulative. Većina postojećih postrojenja je u postupku legalizacije, privatizacije, rešavanju imovinsko-pravnih odnosa, i ne posedovanje potrebne saglasnosti, ne postupanje inspekcijskih organa. Navešću samo jedan primer koji ilustruje navedene probleme. Meštani opštine Bačka Topola, Mali Iđoš i Srbobran, tokom prethodne decenije su se obraćali brojnim institucijama, pisali peticije, protestvovali, tražeći rešenje za problem zagađenja životne sredine. Jedno od tih obraćanja je i molba mesne zajednice Bajša, upućena 2017. godine sektoru inspekcije za zaštitu životne sredine, Ministarstva zaštite životne sredine, da se ispita zagađenja i neizdrživ smrad rečice Krivaje, a kao potvrdu su priložili izveštaj „Voda Vojvodine“, i zapisnik o inspekcijskom nadzoru vodnog inspektora. U izveštaju „Voda Vojvodine“ od 10. jula 2017. godine, navodi se da izmerene vrednosti parametara znatno odstupaju od propisanih vrednosti za minimalno dobar ekološki status. Kada govorimo o zagađenju, registrovani su operateri koji bez prečišćavanja upuštaju otpadne vode u Krivaju, a koji su koncentrisani na relativno malom prostoru, čime doprinose većem pritisku zagađenja na vodotok. Sa otpadnim vodama ovih operatera unosi se ogromno organsko opterećenje, daleko iznad normi za ispuštanje u vodotok druge glase svi ovi zagađivači ne poštuju Zakon o vodama, naročito član 98. koji propisuje obavezu pročišćavanja otpadnih voda. Osnov za sankcionisanje zagađivača isključivo pripada nadležnim inspekcijama, navedene su vodna i inspekcija zaštite sredine, kao i pravosudnim organima. Zakonom o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađenja životne sredine propisano je da otpočinjanje rada postrojenja i obavljanja aktivnosti bez integrisane dozvole predstavlja privredni prestup za koji bi operator trebao da bude kažnjen novčanom kaznom u iznosu između 150.000 dinara do tri miliona dinara, a odgovorna lica operateru novčanom kaznom u iznosu od 30.000 do 200.000 dinara. Nažalost, uprkos izričitoj zakonskoj obavezi nadležni inspekcijski organi ne postupaju po prijavama za vanredni inspekcijski nadzor, niti po prijavama za privredni prestup protiv odgovornih zagađivača. Prethodno sam ukazao na potrebu timskog rada različitih ministarstava u rešavanju zahteva u integrisanim dozvolama, a nema sumnje da inspekciji nadzor zahteva timski rad. U tom smislu je dobro rešenje Predloga zakona o biocidima koji predviđa inspekcijski nadzor preko inspektora iz tri ministarstva, čime će se omogućiti bolja kontrola, imajući u vidu specifična znanja inspektora u oblastima u kojima se biocidi proizvode i koriste. Pre par nedelja kada smo raspravljali o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja ukazali smo da imamo dilemu oko predloga da izuzetno pristup informacijama može biti uskraćen ako se njihovim obavljanjem ugroze životna sredina ili retke biljne i životinjske vrste. Dilema je bila kako ostvariti balans da se sa jedne strane zadovolje interesi javnosti, da ima pristup podacima od značaja za zaštitu zdravlja ljudi, životinja i životne sredine, a da se sa druge strane obezbedi zaštita poslovne tajne intelektualne svojine, odnosno interes privrednih subjekata. Iako je pravo građana na informaciju o prisustvu supstanci koje izazivaju zabrinutost u proizvodima utvrđeno zakonskim odredbama važećeg Zakona o biocidima kao i odredbama od člana 44. do 49. Predloga zakona, istraživanja pokazuju da blizu tri četvrtine građana Srbije, znači oko 75% nije upoznato sa ovim pravom, a svega 2% građana koji su upoznati sa ovim pravom iskoristili su ga i u praksi. Kada je reč o integrisanim dozvolama nadležni organ je dužan da obezbedi pristup javnosti sadržaju zahteva za izdavanje dozvole izdatim dozvolama i rezultatima monitoringa. Međutim, u praksi zainteresovana javnost ne može da vidi sve podatke na jednom mestu, jer svaki nadležni organ ima svoj registar dozvola. Očekuje se da će se donošenjem novog zakona kojim će se u potpunosti transponovati direktiva u industrijskim emisijama centralizovati registar kako bi dozvole bile dostupne javnosti na jednom mestu. U kojoj meri su evidencije i Registar biocidnih proizvoda važni potvrđuje i činjenica da se podaci iz Registra koriste u pristupnim pregovorima sa Evropskom unijom, kao i za definisanje prelaznih merila za punu primenu Urede o biocidnim proizvodima nakon pristupanja. Odredba člana 52. Predloga zakona propisuje da Ministarstvo vodi Registar biocidnih proizvoda koji je sastavni deo integralnog registra hemikalija. Na kraju, želim još jednom da potvrdim da će poslanička grupa Savez vojvođanskih Mađara podržati Predlog zakona o biocidnim proizvodima, kao i Predlog zakona o izmenama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, jer je briga o zaštiti života i zdravlja ljudi i zaštita životne sredine garant međugeneracijske ravnopravnosti, svaka generacija mora imati pravo ne ekološku pravdu, na zdrav život u zdravom okruženju. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Pre nego što pređemo na sledećeg govornika, jedno obaveštenje. Danas će redovna pauza biti od 13.00 do 14.00 časova. Čisto da znate radi planiranja daljih obaveza. Reč ima narodni poslanik Hadži Milorad Stošić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući gospodine Krkobabiću, uvažena ministarko sa saradnicama, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, koristim priliku da u ima poslaničke grupe PUPS – „Tri P“ zbog smrti našeg kolege Muamera Zukorlića izrazim najdublje i najiskrenije saučešće njegovoj porodici i stranci. Neka mu je večna slava. Na dnevnom redu današnje sednice u objedinjenoj raspravi nalaze se predlozi zakona koji su veoma značajni za naše građane u delu zaštite životne sredine, a to su Predlog zakona o biocidnim proizvodima, koji je podnela Vlada, kao i Predlog zakona o izmenama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, takođe koji je predložila Vlada. Na samo početku, istakao bih da će poslanička grupa PUPS „Tri P“ u danu za glasanje podržati ove zakone, kao i ostale predloge sa ovog zasedanja i glasati za. Na početku rasprave, a u vezi sa današnjim tačkama dnevnog reda, najpre bih pohvalio rad Vlade Republike Srbije, koja je u poslednje vreme više puta u praksi dokazala svoju stvarnu nameru da se pozabavi vrlo kompleksnim problemom zaštite životne sredine kroz predlaganje novih zakonskih inovacija u različitim segmentima ove široke oblasti o kojima ćemo danas raspravljati. Mislim da smo i mi kao Narodna skupština makar i na simboličnoj ravni, stavljajući upravo ove dve tačke kao prve po redu u toku Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja, takođe pokazali da smo svesni da ovakvi zakonski predlozi i sada, a i ubuduće moraju imati prioritet u postupcima razmatranja i usvajanja, a na opštu korist svih nas. Prva tačka današnje diskusije – Predlog zakona o biocidnim proizvodima. Za naše građane, tu je reč o raznim vrstama herbicida, pesticida, insekticida i ostalih hemijskih proizvoda koje svako od nas, bez obzira da li se poljoprivredom bavi kao profesijom, pomoćnim izvorom prihoda ili iz neke vrste hobija i razonode, koristi u manjoj ili većoj meri u toj proizvodnji upravo te proizvode. Ovde svakako spadaju i drugi proizvodi koji se koriste u svakodnevnom životu - za dezinfekciju površina, opreme, nameštaja, vode i vazduha. Takođe, to su i proizvodi za suzbijanje glodara, za zaštitu gotovih proizvoda, dok su u originalnoj ambalaži i mnogi drugi. Složićemo se da su biocidni proizvodi nezaobilazni u svakodnevnom životu svih nas. Običan čovek najčešće ne razmišlja puno kada rutinski kupi neko od ovih sredstava i primeni ga u svakodnevnom životu. Međutim, malo nas je svesno da se u proizvodnji ovih sredstava po pravilu koriste razne neorganske materije, da se u njihovoj proizvodnji koriste složeni industrijski procesi, da za krajnje efekte tih proizvoda treba dosta vremena da se pokažu u svom punom svetlu i što je najvažnije da se takvim proizvodima mora pažljivo i brižljivo rukovati prilikom uskladištenja, trgovanja, neposredne primene i odlaganja. Zbog svih svojih svojstava oni mogu predstavljati rizik po ljude, životinje i životnu sredinu u celini. Upravo zbog ovih razloga potrebno ih je proceniti i odobriti pre puštanja u promet. Evropska unija već više decenija nastoji da sva ova pitanja što je više moguće pažljivije prati i detaljnije reguliše svojim propisima. Stalno osavremenjavanje, praćenje i približavanje domaćih propisa sa propisima EU predstavlja veliku obavezu prema svim građanima. Ukratko, ono što predstavlja glavnu novinu u ovom zakonu je to da će se ubuduće iz pravnih tekovina EU automatski preuzimati liste odobrenih aktivnih supstanci i materija koje čine sastavni deo biocidnih proizvoda, odnosno da će se u našoj zemlji moći stavljati u promet samo oni proizvodi koji sadrže supstance sa ovih listi. Sa druge strane, aktivne supstance koje ne mogu da se koriste u EU neće moći da se koriste ni u biocidnim proizvodima koje se stavljaju u promet u našoj zemlji. Time se može postići značajna ušteda i kod proizvođača koji neće morati da u našoj zemlji pribavljaju razne vrste dozvola i dokaza da je njihov proizvod ovde kod nas prošao neposredna ispitivanja i na čiji je postupak izdavanja trošio dragoceno vreme i novac, dok će neposredni krajnji korisnici ovih sredstava i dalje uživati visok stepen zaštite i pouzdanja u sredstva koja kupuje i koja će biti izjednačena sa onim standardima u EU. Predviđa se da se pored ove pozitivne, u našem „Službenom glasniku“ javno objavljuju i ostale tzv. negativna lista, odnosno lista aktivnih supstanci za koje je na nivou EU dobijen upis jer imaju neprihvatljive efekte na zdravlje ljudi, zdravlje životinja ili životnu sredinu, odnosno aktivne supstance za koje nije dostavljena kompletna dokumentacija radi sprovođenja postupaka procene, kao i liste onih koji se još uvek nalaze na čekanju za upis u pozitivnu listu zbog toga što nisu u potpunosti završena sva bitna ispitivanja. Te liste koje se objavljuju će u odnosu na sadašnje sadržati i veći broj podataka o svojstvima tih supstanci, što će omogućiti njihovu lakšu identifikaciju u prometu. Sve ovo treba da olakša rad naših inspekcijskih organa koji će sada imati daleko jasniju sliku o tome koji su proizvodi dozvoljeni za stavljanje u promet, a koji nisu. Naposletku, mislim da je dobro što se ovim zakonom uspostavljaju i definisanije procedure saradnje sa nadležnim organima EU po pitanju razmene raznih vrsta podataka o neposrednoj praktičnoj primeni ovih proizvoda u praksi, jer to može biti od velike koristi domaćim proizvođačima, ali i onima u inostranstvu, imajući u vidu klimatske specifičnosti i raznovrsnosti naše poljoprivredne proizvodnje, gde razni biocidni proizvodi u praksi mogu se pokazati u različitim uslovima sa različitim neposrednim efektima. U drugom zakonskom predlogu izmena i dopuna Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađenja, predviđa se da se za tri godine produži rok za izdavanje tzv. integrisanih dozvola za rad postojećih privrednim postrojenja ili obavljanje aktivnosti koje izdaje Ministarstvo za zaštitu životne sredine, a kojima se jamči da su aktivnosti tih postrojenja u granicama propisa koji se odnose na životnu sredinu. Napominjem da se to odnosi samo na subjekte za koje je procenjeno da su najveći zagađivači životne sredine. Produženje ovog roka predviđeno je zbog prolongiranja konačnog datuma našeg pristupanja EU. Dakle, reč je o pravnom, a ne faktičkom prilagođavanju domaćeg zakonodavstva, jer je u obrazloženju zakona navedeno da se takve dozvole nakon sprovedenih posebnih provera i upravnih postupaka već uveliko i izdaju. Poštovani narodni poslanici, poslanička grupa PUPS – „Tri P“ je svesna da se na zaštiti životne sredine mora raditi kontinuirano, da je to proces koji se ne može završiti i dati rezultate preko noći. To je proces u kome svako od nas mora dati svoj pun doprinos. Mi kao narodni poslanici to ćemo učiniti tako što ćemo u danu za glasanje dati svoju podršku za usvajanje ovih zakonskih predloga koji treba da stvore dalju osnovu za unapređenje stanja naše životne sredine. Zato će poslanička grupa PUPS – „Tri P“ u danu za glasanje dati svoju punu podršku za usvajanje ovih predloga zakona. Takođe, poslanička grupa PUPS – „Tri P“ će u danu za glasanje podržati i ostale predloge i zakonska rešenja razmatrana na ovoj sednici i glasati za. Poštovani prijatelji, uvaženi građani Srbije, poštovana ministarko sa saradnicama, zahvaljujem se na pažnji.
Zahvaljujem uvaženom predsedniku poslaničkog kluba PUPS – „Tri P“ Hadži Miloradu Stošiću. Sledeći je predstavnik poslaničkog kluba SPS, uvaženi prof. dr Ljubinko Rakonjac. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsedniče Skupštine. Poštovana ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici i poštovani građani Republike Srbije, ja moram da kažem na početku da će poslanička grupa SPS u danu za glasanje glasati za oba ova zakona - Zakon o biocidnim proizvodima i zakon o izmenama i dopunama Zakona o integralnom sprečavanju i kontroli zaštite životne sredine. Poštovana ministarko, ja moram da vam se obratim zato što ste vi već šesti put ovde, branite zakone iz oblasti zaštite životne sredine i ja izražavam zadovoljstvo, kao predsednik Odbora za zaštitu životne sredine, i to na neki način pokazuje, ne na neki način, apsolutno pokazuje vaš veliki rad i rad vašeg Ministarstva u ovom periodu od samo godinu dana i to je zaista za pohvalu. I ono što je svakom čoveku i svakom funkcioneru bitno - najbolji odbrambeni mehanizam su njegova dela. Mislim da će vaša dela vas najbolje čuvati u narednom periodu. Mislim da ne treba istaći da mnogi koji nisu radili dosta traže da ih neko štiti, a najbolja zaštita su njihova dela, a to ste vi radili. Pre prelaska na ova dva zakona, ja ne mogu da propustim priliku a da se danas pre izlaganja o ova dva zakona koji su na dnevnom redu ne osvrnem najpre na najaktuelniji svetski događaj u oblasti klimatskih promena, koji se upravo održava u Glazgovu, u Škotskoj, koji zajedno sa pripremnim sastankom u Rimu, koji se održao prošlog meseca, čine jedinstven Samit o klimatskim promenama. To je dvonedeljni Samit, odnosno 26. Konferencija Ujedinjenih nacija o klimatskim promenama poznata kao KOP 26, koji će trajati do 12. novembra. Učesnici KOP 26 su potpisnici Okvirne konvencije Ujedinjenih nacija o klimatskim promenama, među kojima je i Srbija. Srbija je na ovom Samitu bila predstavljena na najvišem nivou po dva osnova. Predsednik Republike Aleksandar Vučić je učestvovao na Samitu predstavljajući našu državu i naše klimatske ciljeve formulisane na osnovu Pariskog klimatskog ugovora, kao najznačajnijeg globalnog dokumenta o klimatskim promenama. S druge strane, predsednik Narodne skupštine Republike Srbije Ivica Dačić učestvovao je na klimatskom skupu koji je organizovala Interparlamentarna unija u sklopu KOP 26. Ovaj najviši nivo učešća potvrđuje strateško opredeljenje Srbije da aktivno učestvuje u kontroli klimatskih promena kroz smanjenje emisija gasova sa efektom staklene bašte. Takođe, za naš parlament, koji je donosilac pravnog okvira za zaštitu životne sredine, borbu protiv klimatskih promena i prilagođavanje tim promenama, veoma je važno učešće dva najviša funkcionera u Republici Srbiji. To potvrđuje činjenica da su u parlamentima nekih zemalja objavili postojanje vanredne situacije u pogledu klimatskih promena, što je ohrabrilo vlade da budu ambiciozne u postavljanju ciljeva u vezi sa životnom sredinom. Kako su na Samitu rekli i predsednik Vučić i predsednik Dačić Republika Srbije učestvuje u svim globalnim inicijativama za smanjenje emisija štetnih gasova sa efektom staklene bašte, a obaveza o smanjenju emisije štetnih gasova ugrađene su u naše zakone. Srbija je inače potpisnik i Kjoto i Pariskog sporazuma o klimatskim promenama i svoje zakonodavstvo neprekidno prilagođava borbi za smanjenje zagađivanja i redovno ažurira primenu međunarodnih standarda. To je za Srbiju jedan od ključnih ciljeva u okviru pregovaračkog Poglavlja 27 koji se odnosi na zaštitu životne sredine. Konferencija KOP 26 u Glazgovu smatra se najvažnijim svetskim događajem o klimatskim promenama još od Pariske konferencije održane 2015. godine. Glavna tema je sprečavanje globalnog zagrevanja planete, postavljanjem mnogo ambicioznih i klimatskih ciljeva kako bi se dostigao dugoročni cilj, a to je zagrevanje planete, da ne sme biti više od 1,5 stepena Celzijusa, mada po mom mišljenju i svako zagrevanje od dela stepena je veliko zagrevanje. Međutim, preko 2.500 naučnika je 2018. godine objavilo ozbiljno upozorenje da, kao globalno društvo, nismo na dobrom putu ukoliko se drastično ne smanji emisija CO2 i ostalih štetnih gasova. Dobar put očuvanja planete bio bi promena globalnog ekonomskog modela razvoja koji, nažalost, ovako može dovesti do ekološke katastrofe. Aktuelni razvojni model podrazumeva korišćenje energije iz fosilnih goriva, emisiju štetnih gasova sa efektom staklene bašte, nekontrolisanu eksploataciju prirodnih resursa i uništavanje šuma. Naša planeta je za jedan stepen Celzijusa toplija nego krajem 19. veka, što je uticalo na krupne klimatske promene čiji smo danas svedoci. Sve veća globalna temperatura za posledicu ima sve češće vrele toplotne talase, jake i dugotrajne suše, velike šumske požare, ali i snažnije oluje i poplave talase, a zbog otapanja lednika, podiže se i nivo mora. Ovi nagli prirodni akcidenti mogu da izbrišu decenije društvenog i ekonomskog napretka. Tako je ovog leta na Siciliji izmerena nezapamćena visoka temperatura od čak 48,8 stepeni. Sve gore je po opstanak planeta i celokupni život na njoj. Plan koji je predstavljen u Glazgovu predstavlja ograničenje daljeg zagrevanja do idealnih 1,5 stepen. Na drugoj strani imamo i crnu prognozu koja upozorava da se planeta može zagrejati čak do 2,7 stepeni, što bi bilo pogubno i nepovratno bi uništilo planetu. Ako planetu smatramo jedinom kućom čovečanstva, onda moramo da uključimo globalni crveni alarm, jer naša kuća počinje da gori. Desetine zemalja se obavezalo da će do 2050. godine potpuno ukinuti emisiju štetnih gasova sa efektom staklene bašte. To treba da učine najveći zagađivači, a to znači obustava upotrebe uglja, intenzivno pošumljavanje planete, čije je šume čovek desetkovao. Kiseonik je jedini spas za planetu. Dobro je što su na samitu predsednik Vučić i predsednik Dačić ukazali na brojna ograničenja za postizanje tog globalnog cilja, naročito za male i nedovoljno razvijene zemlje koje su u suštini mali zagađivači, ali trpe posledice klimatskih promena izazvane globalnim zagrevanjem vazduha. U tom smislu, velike zemlje koje su veliki zagađivači imaju obavezu da prioritetno doprinesu smanjenju zagađivanja naše planete. Ovde mislim na najrazvijenije zemlje zapada koje ne prihvataju svoju istorijsku odgovornost za klimatske promene, jer ta vrsta odgovornosti podrazumeva njihovo značajnije finansijsko učešće u ublažavanju posledica klimatskih promena. Sa druge strane, Srbija kao zemlja perspektivne ekonomije povećava svoju privredu i na taj način i emisiju ovih gasova. Kod nas, kao i u svetu, glavni zagađivači su energetski sektor, industrija i saobraćaj. Ublažavanje posledica klimatskih promena je kompleksan i veoma skup proces koji zahteva nove industrijske tehnologije i energetsku tranziciju, odnosno prelazak sa uglja na čiste i obnovljive izvore energije, ali bez obzira na to Srbija odgovorno učestvuje u realizaciji globalnih ciljeva. Još 2015. godine, u sklopu Pariskog sporazuma, najvećeg svetskog i pravno obavezujućeg ugovora o klimatskim promenama, je i Srbija sačinila plan smanjenja emisija za 10%, ali je spremna i na reviziju ovog plana i Vlada se zato opredeljuje za smanjenje emisija čak do 30%. Srbija ima obavezu da u okviru pregovaračkog Poglavlja 27 koje se odnosi na zaštitu životne sredine svoje zakonodavstvo neprekidno prilagođava borbi za smanjenje zagađivanja i redovno ažurira primenu međunarodnih standarda. Kada sam već spomenuo Poglavlje 27, moram da izrazim posebno zadovoljstvo, jer je država Srbija poslala pregovaračku poziciju Briselu u januaru 2020. godine i pokazala time da je spremna da otvori ekološke pregovore sa EU. Možemo reći da su klimatske promene, njihovo ublažavanje i sprečavanje, prva tema današnjice i da zaštiti životne sredine od zagađivača vazduha, vode i zemljišta moramo najozbiljnije pristupi svi, bogati i siromašni. I na globalnom nivou prema mišljenju stručnjaka pozitivan trend se može očekivati bržim prelaskom sa uglja na gas i na obnovljive izvore energije, unapređivanjem energetske efikasnosti strukturalnim reformama svetske ekonomije koja mora prelaziti na čiste tehnologije i brinuti se o zaštiti životne sredine i ozbiljnoj revitalizaciji devastiranih područjima. Mogu da kažem da štete i rizici izazvani klimatskim promenama po privredni i ekonomski razvoj mnogih zemalja, pa time i naše zemlje, su očigledni. Zabrinjavajuće je što je rizik i pretnja u budućnosti mogu da ugroze infrastrukturu, poljoprivrednu proizvodnju, pristup čistoj vodi, i što je najvažnije mogu ugroziti javno zdravlje naših građana. U sklopu svih ovih generalnih načela i zaključaka Kopa 26. koje očekujemo, mi danas raspravljamo o jednom važnom zakonu iz oblasti zaštite životne sredine, a to je Predlog zakona o biocidnim proizvodima i ja ću nešto više reći o njemu. Važeći Zakon o biocidnim proizvodima donet je u maju 2009. godine kada je usklađen sa tada važećim izvorima evropskog zakonodavstva. Kako se od 2013. godine u EU primenjuje novi izvor prava, a to je Uredba EU 528/212 to je i Srbija u sklopu pristupnih pregovora u obavezi da svoje zakonodavstvo u oblasti biocidnih proizvoda uskladi sa tim novinama. Upravo se to čini ovim novim zakonom u svim segmentima gde je to moguće. Osnovni cilj donošenja ovog zakona je unapređenje postojećeg sistema stavljanja na tržište i korišćenje biocidnih proizvoda i tretiranih proizvoda na teritoriji Republike Srbije. Njime se podiže nivo zaštite zdravlja ljudi, zdravlja životinja i životne sredine kao i poboljšaju uslovi trgovine biocidnim proizvodima sa zemljama EU i drugim zemljama osiguravajući konkurentnost privrede i podstičući razvoj bezbednijih alternativa. Da podsetimo šta su biocidni proizvodi, to su neki narodni poslanici u svom izlaganju ranije rekli biocidi su neophodni za kontrolu organizama koji su nepoželjni i imaju štetan efekat na ljude, njihove aktivnosti, proizvode koje koriste, ali i proizvode na životinje ili životnu sredinu. Njihov značaj svakodnevno raste zbog njihove široke primene u svakodnevnom životu. Biocidi se koriste i uostalom za dezinfekciju površina, opreme, nameštaja, vode i vazduha u domaćinstvima, objektima javnog zdravlja i u drugim javim objektima, u industrijskim objektima i u prehrambenoj industriji na farmama. Zatim, koristi se i za održavanje lične higijene i za dezinfekciju zdrave kože ljudi, kao i za odražavanje higijene životinja Takođe, biocidni proizvodi se koriste za suzbijanje insekata i glodara, za zaštitu gotovih proizvoda dok se u originalnoj ambalaži za zaštitu drveta takođe gume, papira, tekstila, za zaštitu vode ili drugih tečnosti u rasadnim i procesnim sistemima. S druge strane, zbog svojih hemijskih i drugih svojstava da unište, odvrate, učine bezopasnim, da spreče delovanje ili drugačije kontroliši štetne organizme, biocidni proizvodi mogu predstavljati rizik za ljude, živote i životnu sredinu. Kao rezultat toga EU je uspostavila stroga pravila i procedure kako bi umanjila sve rizike biocida, osnovno načelo jeste da biocidni proizvod mora biti odobren od nadležne institucije pre nego što postane dostupan na tržištu ili počne da se koristi. Suštinski cilj novog zakona koji se zasniva na načinu predostrožnosti jeste da stavljanje u promet i upotreba biocida bude strogo kontrolisana u kontekstu moguće opasnosti po zdravlje ljudi, životinja i životne sredine. Znamo da biocidni proizvodi, da bi ispunili svoju misiju u sebi sadrže određene aktivne supstance koje upravo deluj na nepoželjne organizme u proizvodima za upotrebu u ljudskom i životinjskom svetu. Da bi se izbegle kontraindikacije, korišćenje aktivnih supstanci u biocidima, neophodna je rigorozna kontrola njihovih karakteristika. Takođe ono što je dobro propisuje se zakonom, da aktivne supstance koje se na osnovu svojih karakteristika klasifikuju u klasu opasnih po zdravlje i funkcionisanje endokrinog sistema, kao i kancerogene, mutagene ili toksične po reprodukciju, mogu zameniti drugim bezopasnim. Zakon u suštini povećava odgovornost i transparentnost. U celini posmatrano, novi Predlog zakona o biocidnim proizvodima koji je pred nama predstavlja potpunije zakonsko rešenje koje zaslužuje proces stavljanja u promet i korišćenja biocidnih proizvoda, njihovo reklamiranje i predstavljanje, pa i uslova za uvoz, ali ono je najvažnije za njihovo bezbedno korišćenje. Sve to je u skladu sa evropskim standardima. Predlagač zakona je naveo i određene razloge zbog kojih određena rešenja nisu podlegla obavezi usklađivanja sa međunarodnim humanitarni pravom. Dakle, možemo reći da ovaj zakon predstavlja bezbednije rešenje po zdravlje naših građana i zaštitu životne sredine, a njihovo donošenje potvrđuje čvrstu opredeljenost Srbije da u segmentu zaštite zdravlja i zaštite životne sredine učini značajan napredak. O drugom predlogu zakona govoriće više moje kolege iz poslaničke grupe. Ja ću reći da će poslanička grupa SPS u danu za glasanje glasati za ova dva predloga zakona. Hvala.
Hvala. Sledeći na listi je predstavnik poslaničkog kluba Aleksandar Vučić – Za našu decu, uvaženi narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, naravno da će poslanička grupa SNS podržati oba ova zakona. Ona su veoma značajna u usklađivanju zbog zaštite zemlje, vazduha i vode. Pozdravljam sve organizacije koje se zalažu za zaštitu životne sredine, jer su one veoma bitne. Međutim, postoje parapolitičke organizacije koje se navodno zalažu za zaštitu životne sredine, a u stvari se bave politikom, što nije sporno, ukoliko se radi o političkim strankama. Moram da vas upozorim da se posebno stranci zalažu za čistu životnu sredinu u Srbiji, da je to gotovo neverovatno. Pazite, Viola fon Kramon dolazi na dan kada smo imali dijalog sa onom poslaničkom zajedničkom grupom sa Evropskim parlamentom, dolazi u Loznicu i dolazi dizel automobilom. Ona se zalaže za zaštitu životne sredine, posebno za Zelenovića koji je kvalifikovan za zaštitu životne sredine samo zato što u prezimenu ima zelen. Nije on baš tako zelen. Mogla je proveriti da se malo oporavio sa pet miliona evra, što je utvrdila DRI i da samo zahvaljujući našem žutom pravosuđu i zastari koja je nastupila za već donetu presudu, nije kazna postala pravosnažna. I ona ide u Loznicu automobilom koji nije električni, nego je dizel, da se eto založi za to da Rio Tinto ne radi u Srbiji i pri tome da vrati uslugu koju su 90 zelenih, kako se zove ta organizacija u kojoj je recimo, bio Čabradi koji je ovde potpisao da je u Srebrenici načinjen genocid, da su Srbi načinili genocid i još neki koji su kvalifikovani onako protiv zemlje Srbije, koji su ovde potpisavali sve i svašta. E oni su podržali zelenu stranku u Nemačkoj prilikom nedavnih izbora u kojoj je naravno Viola fon Kramon, koja je vratila uslugu dolazeći da podrži zelene, jer eto, njoj je stalo do zaštite životne sredine u Srbiji. Pri tome nije ušla u električni automobil. Recimo, mi smo se za vreme Đilasove vlasti, a svi ovi zeleni su nešto bili u tim bivšim strankama bivšeg režima itd. i koji se sada navodno zalažu za zaštitu životne sredine, pa ću navesti jedan primer. Recimo, u Inđiji su napravili reciklažu olovnih akumulatora na vodozahvatu. Da bi dobili studiju na uticaj životne sredine, održali su sednicu Skupštine opštine Inđija i izbrisali vodozahvat iz prostornog plana, jer nisu bez toga mogli da dobiju dozvolu i da izgrade to na vodozahvatu, a otpadne vode idu u upojni kanal. To je kilometar i 200 od centra Inđije i ukoliko nastupi pomor jednog dana u Inđiji, znate da su to uradile stranke bivšeg režima koje se sada odjednom zalažu za zaštitu životne sredine. Samo da vas podsetim za aflatoksin koji je veoma bitan, koji nastaje iz prirode, iz poljoprivrede, da je jedan njihov predstavnik rekao da mleko nije zdravo iako u 4/5 sveta zadovoljava kriterijume, ali, eto, vancarinska mera Evropska unije je veoma čudna, pa se on založio za zdravo mleko itd, a kasnije smo ga uhvatili, Gorana Ješića, da ima divlju mlekaru koja nije bila registrovana u tom trenutku, za „Milk Republik“, on ima više republika nego SFRJ, ima i Užičku republiku ima i „Fruit Republik“. Našli smo mu divlju, negde kod Aleksandrovca, divlji pogon za proizvodnju nekih marmeladica, ajvara itd, koji naravno nije prošao sve te analize, niti sirovine, niti gotovi proizvodi, ali, eto, i on se zalaže za zaštitu životne sredine. Kada je bio u pitanju njegov novčanik, isporučivao je mleko koje nije prošlo nikakve analize, ne samo na aflatoksin, verovali ili ne, Kliničkom centru Vojvodine. Gde je, gle slučajno, jedan od direktora bila i gospođa Pajtić, koja nije po nepotizmu došla tu, već je baš ona bila stručna i baš je kod nje to mleko koje nije prošlo i mlečni proizvod nikakvu analizu. Dakle, to je ta ekipa koja se navodno zalaže za zdravu vodu, zdrav vazduh, kako se zove ona Ćutina organizacija, nešto, „Branimo reke Stare planine“. Ako mi ne date hidrocentralu, ja ću onda biti protiv svih hidrocentrala u Republici Srbiji, ali prethodno podnese zahtev, kad je odbijen iz osvete kaže – e, kad ja ne mogu da gradim u Srbiji, neće da gradi niko. Priznao čovek na televiziji, ja gledao, da je dobio od organizacije koja se zove „River voč“, da li to znači „posmatrači reke“ ili „čuvari reke“, iz Austrije, koja ima 4.500 hidroelektrana. Imaju 4.500 elektrana, a u Srbiji ima 10, ali su oni rešili da se bore za srpske reke i on je dobio nekoliko puta od te organizacije iz Austrije novac da ono što ne škodi Austriji, navodno škodi Srbiji, da se on bori protiv hidrocentrala iako je nekada bio za hidrocentralu. Onda kad uzmete sve te ekološke organizacije, onda dobijete recimo jedan zanimljiv slučaj. Održan je protest organizacije koja se zvala - Zelena ekološka partija. Tih zelenih stranaka ima puno, ali ova je specifična. Dakle, održan je pre nekoliko godina protest, to su bile njihovi ovako inicijali, koji vodi izvesni Bulatović. On je bio prvo član te organizacije, onda na jedan čudan način postao šef te organizacije i on je održao protest u korist zaštite životne sredine. Protest je izrazio tako sa 100 dizel automobila i kružio je četiri sata kroz Šid u znak pažnje prema zaštiti životne sredine i pri tome potrošio između tri i četiri tone dizela, a gotovo ni jedan automobil, evo ga, nema laži nema prevare, ni jedan automobil nije imao katalizator. Da vas podsetim na onog Čabradija, kada mu se automobil pokvario i kada je oterao u servis u Novom Sadu i čovek mu kaže, radnik, otišao vam je katalizator, da li da menjamo ili da vadimo? Ako menjamo, to vas košta. Ma, ne, kaže, vadi ga. Tako je i ovde bilo, bez katalizatora više stotina automobila u znak zaštite životne sredine kruži četiri sata. Ja bih to nazvao zagađenjem životne sredine, ali, eto, čovek koji je ovu stranku predao ili prodao Draganu Đilasu, koja se zvala - Zelena ekološka stranka, on je čuo da je riđi sklon zelenima zato što je posekao 400 platana, je li tako, gospodine Bakarec, i onda je mislio pošto je ovaj posekao zelenilo u Beogradu, a pošto na isti način škodi životnoj sredini kao ovaj sa automobilima, ko veli, kao rođen za kvazi borbu za zaštitu životne sredine protiv zagađenja. Sečom platana su se bili kvalifikovali i zagađenjem, odnosno vožnjom dizel automobila četiri sata kroz Šid. Oni su tako hteli da skrenu pažnju da oni štite životnu sredinu. Što se tiče podrške Viole fon Kramon, gde su te zelene ekološke organizacije tražile da Srbi u Nemačkoj glasaju za Violu fon Kramon, to je zelena stranka onog Fišera, koji se energično zalagao za bombardovanje Srbije, a to je valjda bilo u korist životne sredine, to bombardovanje i ne znam, 22 hiljade tona bombi, to je bilo blagotvorno izgleda. Onda je ta ekipa te ekološke organizacije rekli – e, da se glasa za tu stranku koja je tražila bombardovanje Srbije, za Violu fon Kramon, i ona je došla kasnije u uzvratnu posetu da podrži te ekološke organizacije. Da građani Srbije znaju da je Viola fon Kramon zaštitni znak divlje države Kosovo i traži od Srbije, ona zahteva od Srbije da mi priznamo tu lažnu državu, da sami sebi pucamo u nogu itd. Za mene je nepojmljivo da ekološke organizacije, jednu stranku koja je učestvovala u odluci da se Srbija bombarduje i da se Nemci vrate ovde ponovo u ratnu pohodu na teritoriji Srbije, meni su čudne srpske organizacije koje daju podršku Violi fon Kramon. Nije ni čudo da ona podržava njih, jer u suštini oni rade u korist naše štete. Dakle, ja vam govorim pet godina da su oni spremni da priznaju Kosovo, da se odreknu Republike Srpske, interesa Srpske pravoslavne crkve u Crnoj Gori Srba, sve samo ne bi li na divlji način došli do neke vlasti. Poslednja poseta ovog ekologa iz Zelene ekološke partije koja je promenila ime, najbolje govori da sam sve vreme bio u pravu. Ove ekološke organizacije kažu – protest u Beogradu. Niko od njih nije došao biciklom, sem možda Marinike, to je onaj model – Nikola Jovanović 2019, 2020, čini mi se da je ona jedina došla biciklom tako tvrde njeni saborci, a svi drugi su došli automobilima dizelima, kao i ovaj nesretni Bulatović i pri tome štetili životnoj sredini i oni su održali protest. Oni hoće puteve, ali neće kamenolome. Hoće puteve bez kamena, tako ja vidim, ili da se kamen uvozi iz Evrope ili nekih dalekih zemalja i da ti troškovi budu veći. Oni hoće električnu energiju, ali neće termoelektrane, neće nuklearne elektrane, neće termoelektrane, neće hidrocentrale, neće vetroparkove, plašimo ptice, one mogu da postradaju itd, ali bi oni struju. Oni valjda pamte kada smo se kod Đilasa grejali na solarnu energiju, oni su za solarnu energiju i električne automobile, ali su protiv litijuma. Oni su za slikanje telefonom, ali su protiv litijuma bez obzira što su litijumske baterije i u električnim automobilima i u mobilnim telefonima. Oni jesu za litijum, ali da se ti automobili proizvedu u nekoj drugoj zemlji te baterije, a njihova filozofija – može se uvesti, ali se ne može proizvesti, jer uvezeni litijum manje šteti nego domaći litijum zato što, šta ja znam, radna snaga će negde u nekim zemljama da zaradi, a Srbi treba da žive od vazduha. Svaka industrija utiče na životnu sredinu. Na nama je da standardima procenimo da to bude najmanje moguće, dakle i ovi zakoni idu u tom pravcu, da se što manja šteta u prirodnoj aktivnosti nanese životnoj sredini. Da li znate koliko poljoprivreda utiče na životnu sredinu? Vrlo puno. Mi u nekom narednom periodu treba da se zalažemo za održivu poljoprivredu, s obzirom da upotreba preteranog đubriva i pesticida znatno oštećuje vazduh, vodu, zemljište, a bez zdrave zemlje ne možete da dobijete zdravu biljku, bez zdrave biljke nema zdravih životinja, a bez zdravih biljaka i životinja ne može da bude ni zdravih ljudi. Zato nam se prepliće zdravstvo i poljoprivreda u znatnoj meri, zato što se narod hrani u poslednje vreme na način iz intenzivne poljoprivredne proizvodnje koja nanosi štetu životnoj sredini, posebno stočarstvo koje u Evropi, recimo se ograničava broj kilograma đubriva koje može jedna farma da proizvede što kod nas još uvek nije slučaj. Dakle, mi ćemo morati da prilagođavamo svoju agrarnu politiku, jer u Evropi nemate samo direktna praćenja i ruralni razvoj praćenja, već sad je ubačena i ekologija, dakle, da se poljoprivreda odvija pod ekološkim standardima. Dakle, ono što je dobro za Evropi mora da bude dobro za nas po pitanju metana, oštećenja, efekta staklene bašte, načina pripreme hrane o tome mogu da govorim satima. Dakle, poljoprivreda, mnogi su u zabludi, misle da ona ide u korist životne sredine, međutim nanosi ozbiljnu štetu životnoj sredini ukoliko ne promenimo malo način i ne prilagodimo to održivom razvoju poljoprivredne, odnosno da malo ispoštujemo tradicije da što više koristimo stajska đubriva, da što manje koristimo mineralna đubriva, po pitanju pesticida da to ne bude preterano itd, jer se time direktno nanosi šteta, ne samo zdravlju životinja, već i zdravlju ljudi. Dame i gospodo narodni poslanici, posebno me iritiraju ekološke organizacije koje to rade u političke svrhe. Vi danas imate ekološke organizacije koje priznaju da primaju novac iz inostranstva. Imate organizaciju "žuta patka" ili "Ne davimo Beograd", koja je priznala da dobija novac iz inostranstva, a ja se čudim kako je Fond za otvoreno društvo, ovaj Sorošev, finansirao organizaciju "Ne davimo Beograd", kad je jedan od uslova kod Soroša da ne mogu da se finansiraju projekti koji imaju političku svrhu, u korist politike, narkomanije, itd. Ali, eto, bože moj, oni mogu da primaju novac iz inostranstva, iako se radi o parapolitičkoj organizaciji, u stvari o udruženju građana, koje je prikrivena stranka koja izlazi na izbore, a naš zakon kaže da političke stranke ne mogu da budu finansirane iz inostranstva, što očigledno organizacija "Ne davimo Beograd" i ova Ćutina kako se zove, krše i direktno dobijaju novac iz inostranstva. Sad imamo udruženja građana koja su neregistrovane političke stranke i imamo neprijavljene skupove u korist životne sredine i drugih pitanja, gde učestvuju neregistrovane organizacije, ali učestvuju, ne samo izveštavaju, i neregistrovani mediji i sve se to na određeni način udružilo protiv Republike Srbije, ne samo protiv političkog rukovodstva, protiv narodnih poslanika, protiv Skupštine, protiv Vlade, protiv predsednika Republike, udružili su se direktno protiv države Srbije, gledajući da nanesu štetu državi, a pri tome ne prezaju da podrže i one koji su bitno ugrožavali životnu sredinu u Republici Srbiji. Čovek je taj koji nanosi štetu životnoj sredini i života sredina se brani. A rat protiv životne sredine i prirode i protiv Boga niko nije dobio. Klimatske promene su najbolji dokaz koliko je čovek sam kriv, a tome su uglavnom doprinele velike industrijske zemlje koje su razvojem industrije bitno ugrozile životnu sredinu, stvorili efekat staklene bašte itd, a sad se tobože one brane, što ja mogu da podržim ako je ta borba iskrena, u zaštiti životne sredine, jer se postavlja pitanje opstanka čoveka koji je ugrozio životnu sredinu preko mere koja je na određen način bila dozvoljena. Naime, baciti 22 hiljade tona na Srbiju, to je 22 miliona kilograma, svako od nas je dobio tri kilograma eksplozivnih materijala na teritoriji Republike Srbije 1999. godine, a jedna od organizacija koja je iz Nemačke podržavala takvo surovo bombardovanje, ne znam koliko bolnica, škola, itd, da vas podsetim da su oštetili hemijsku industriju, da su oštetili dve rafinerije, odnosno da su pogodili dve rafinerije, skladište amonijaka itd, transformatore, bitno su narušili životnu sredinu i danas oni sa ovim nesrećnicima iz Republike Srbije, da ne kažem izdajnicima, koji zarad neke kinte podržavaju sve što je protiv nas, ne bi li nekim nasiljem, vešanjem, streljanjem i ne znam čime nam sve prete došli do vlasti. Dakle, oni koji su nas bombardovali, sada se oni najviše brinu za životnu sredinu u Srbiji, koju su bombardovanjem ugrozili, što je sigurno i po pitanju bombardovanja rafinerija i po pitanju bombardovanja raznih pogona "Krušika", "Slobode", "Bariča", ne mogu sad tačno da se setim šta su sve bombardovali, ali, uglavnom, bombardovanje nije bilo u korist životne sredine, već je bilo u korist Albanaca, za koje Viola traži da priznamo divlju državu Kosovo, nastalu surovim bombardovanjem, a opet naših 90 ekoloških organizacija traži da Srbi u Nemačkoj glasaju za Violu fon Kramon, čija stranka je učestvovala u odluci o bombardovanju i čija zemlja je učestvovala u oštećenju životne sredine u Republici Srbiji. Tako da mislim da oni sigurno nisu kvalifikovani za to i hoće da nam kažu da je osiromašeni uranijum neškodljiv, da je maltene lekovit. Pa, kad je neškodljiv i kad je lekovit, neka ga bace sami na sebe. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom narodnom poslaniku Marijanu Rističeviću. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Sada određujem pauzu. Nastavljamo sa radom u 14.00 časova. Zahvaljujem.
Poštovani narodni poslanici, nastavljamo sa radom po listi. Prvi reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajuća. Uvažena ministarka, uvažene kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić. Dolazim iz Svrljiga. To je najlepša opština u Srbiji koja se nalazi pored grada Niša. To je najlepši grad u Srbiji. Inače, u Skupštini sam izabran sa liste „Aleksandar Vučić – Za našu decu“ i predstavljam ovde u Skupštini Ujedinjenu seljačku stranku. Kao i do sada, danas sam govorio o poslaničkom klubu u kome sam, gde smo zajedno radili za dobrobit svih nas. Sada ću više reći vezano za ovo što život znači, Zakonu o biocidnim materijama o kojem sada govorimo. To je nešto što je vrlo bitno, pošto za vreme pandemije sve one hemikalije koje se koriste za suzbijanje određenih organizama koji štete i zdravlju ljudi i zdravlju životinja, koje su bitne sada kada se radi dezinfekcija, kada se radi dezinsekcija, sve te biocidne materije moraju imati svoje mesto, mora se znati na koji način i gde se rade i kako se funkcioniše. Baš zbog toga zakon koji je bio donesen 2009. godine sada se popravlja, sređuje, uređuje. Na taj način ćemo imati jednu sigurnost, jer za sve nas koji ovde radimo, koji ovde funkcionišemo jeste životna sredina, jeste zdravlje ljudi, jeste zdravlje životinja nešto što je najbitnije, jer je sve to vezano za budućnost, za razvoj i sve ono što činimo ovde u Skupštini. Pozitivne stvari jesu što ćemo ovo staviti u jednom delu da to bude sve transparentno, vidljivo. Mislim da je to ispravna stvar. Mislim da ćemo ovim doprineti da se određeni problemi reše za dobrobit svih građana naše Republike Srbije, da rešimo probleme i, normalno, da izađemo iz ove teške situacije, to je pandemija kovid, gde ima veliki broj ljudi koji se još uvek nisu vakcinisali. Koristim priliku da sve te ljude koji se nisu vakcinisali pozovem da se vakcinišu, zato što je to jedini lek za spas naše zemlje i svih nas. Jedna od bitnijih stvari jeste i ovaj drugi zakon vezan za zaštitu životne sredine, gde ćemo imati mogućnost da promenimo određeni broj članova, gde će se produžiti rok od decembra 2020. godine na 2024. godinu, da se za to vreme obezbedi dovoljan broj izvršioca, ljudi koji će imati mogućnost da urade sve te potrebne dozvole za sve te privredne subjekte kojima je to potrebno da bi mogli da funkcionišu. Jutros sam u okviru instituta poslaničkih pitanja rekao nekoliko konkretnih stvari koje se dešavaju za zagađenost i stepen zagađenja u gradu Nišu, koji je bio jedan od najzagađenijih gradova. Imali smo krajem prethodne godine i sastanak gradske uprave, gradonačelnice, svih ljudi koji na tome rade, gde su date i određene smernice, gde je nadležno Ministarstvo ekologije. To prihvatamo, normalno, i očekujemo da ćemo zajedno u okviru budžeta za 2022. godinu, u okviru evropskih sredstava koja su sada prisutna i koja bi trebalo da se iskoriste da se reši problem zagađenja, jer je to veoma bitno za svakog čoveka koji živi na teritoriji grada Niša, pa i u Beogradu i u Novom Sadu i svim tim većim centrima. Jedini spas jeste da se određene stvari menjaju, da se obezbede, sada i država daje mogućnost promene određenih stvari kao što su grejanje i sve ono vezano za energetsku efikasnost. Velika stvar je što se to radi. Mislim da je to ispravno i mislim da ćemo to svi podržati, da će 2022. godine i narednih godina to dati rezultate vezano za smanjivanje zagađenja. Ja imam poverenje u našu Vladu, imam poverenje u vas, ministarka, imam poverenje u našeg predsednika Srbije, zato što sve ovde što radimo, radimo u interesu svakog građanina, pa da li on živeo u Svrljigu, Nišu, da li živeo u Novom Sadu, da li živi u Prijepolju ili Beogradu. Za sve nas je bitno zdravlje ljudi, zaštita životne sredine i na tome ćemo svim srcem raditi narednih godina. Inače, mislim da je potrebno i da ćemo i u budžetu imati mogućnost da određene probleme rešimo, to konkretno govorim za grad Niš, zato što je grad Niš centar jugoistočne Srbije, zato što u Nišu sve one potrebne stvari koje mi kod nas u Svrljigu ne možemo da završimo završavamo u Nišu. Još jednom, uvažene kolege, glasaću za predloge ovih zakona, zato što je to potrebno, zato što je to neophodno i sve što radimo je u interesu svih naših građana u našoj zemlji Srbiji. Hvala još jednom.
Zahvaljujem. Reč ima ministarka Vujović.
Poštovani narodi poslaniče, jutros kada je bio termin predviđen za postavljanje pitanja, takođe ste pominjali Niš, i svakako ćemo vam dostaviti i odgovore, ali i moja obaveza je sada da vam odgovorim, vezano za budžet. Kao što znate, budžet je za sledeću godinu skoro i duplo uvećan. Ovo je prioritet Vlade Republike Srbije, jedan od prioriteta i Ministarstvo će se truditi da sve ono što je neophodno da upravo sprovede i sledećoj godini, kada govorimo i zaštiti i vode i vazduha i zemlje. Moram da vam kažem da je nama i ove godine bio dovoljan budžet, naravno, da nikad nije dosta i da uvek imamo svi zamerki, i da će uvek biti malo kada govorimo o ovoj temi, pošto nam je potrebno i vreme, pored naravno, sredstava, koja odvajamo. Moram da vam kažem za Niš, da se javo na nekoliko konkursa, ukupno 15,64 miliona dinara. Dakle, imali su konkurs za pošumljavanje, 3,64 miliona dinara, 252 sadnice, u nekoliko opština u gradu Nišu. Ono što je još važnije jeste individualna ložišta, o kojima ste takođe pričali. Moram da vam kažem, i da vas zamolim sve, da isto svojim uticajem i svojim mogućnostima naravno, svakodnevno sa ove govornice podignemo zajedno svest građana. Pošto, evo, šta se dogodilo sa konkursom u Nišu, on naime, i dalje traje za individualna ložišta. U prvom pozivu se nije javio dovoljan broj građana. Mi sada pričamo kako treba da ostavimo i veća sredstva i kako treba svi da obratimo pažnju, a dođemo u situaciju da nam se javi jedna trećina građana, odnosno jedna trećina po nekoj razmeri, koja mogu da koriste ta sredstva. Evo i sada konkurs traje, obnovljen je do 22. novembra. Molim vas, da razgovarate sa ljudima da se oni jave i da iskoriste tu subvenciju države, kako bi svakako, oni živeli u zdravijoj i čistijoj životnoj sredini. Takođe, bila sam pre nekoliko dana u Nišu, istorijski otpad, čišćenje istorijskog otpada. Dakle, Elektroindustrija Niš, elektroindustrija komponente, ono što nije čišćeno ni decenijama unazad, i što je predstavljalo ozbiljan rizik za građane. Mi sada to čistimo. Skroz čistimo sve vrste otpada, uz inspekcijski nadzor, inspekcijski zapisnik na kraju gde je očišćeno sve u nulu. To je ono što je važno, kada govorimo o aero zagađenju. Takođe, sam pričala sa gradonačelnicom, vezano za zgradu rektorata u Nišu, koja se nalazi u centru grada, i predstavlja velikog zagađivača, da razgovarate svi zajedno sa rukovodstvom i da se oni na sledećem konkursu koji bude u Ministarstvu početkom godine, jave zajedno sa jedinicom lokalne samouprave. D Dakle, ima rešenja, ali isto tako mi moramo da imamo i spremne projekte i da budemo aktivni, da se javljamo i da se borimo da osvojimo dodatna sredstva, odnosno subvenciju. Zato vas molim, pre svega za građane, da iskoristimo ovu mogućnost da zamenimo individualna i ložišta. Moram da vas podsetim da mi to radimo, da menjamo i kotlarnicu potpuno u gradu Valjevu, Kosjeriću, Kragujevcu. To ste mogli da vidite. U Novom Pazaru je već zamenjena. Dakle, u 38 jedinica lokalne samouprave širom Srbije smo to već uradili, a negde su upravo radovi u toku. Svakako da smo za sledeću godinu ostavili još više sredstava na toj poziciji kao jedan pokazatelj da su jedinice lokalne samouprave dobro reagovale. Ovo sa Nišom, je jedan izuzetak, ali generalno, svi spremaju projekte i javljaće se da iskoriste tu mogućnosti. Za pošumljavanje, upravo sezona sadnje sada kreće, tako da očekujemo u narednih mesec dana da pošumimo sve one opštine koje to još nisu učinile. Naime, 150. hiljada sadnica će biti putem konkursa podeljeno širom Srbije. Još jednom da naglasim da čišćenje istorijskog otpada je takođe izuzetno znači u suzbijanju aero zagađenja i zagađenja vode i zemlje i da ćemo nastaviti i sledeće godine da odvajamo sredstva sa sve ono što je neophodno, i što nam opštine i gradovi budu kandidovali kao svoje projekte koji su potrebni za bolji život svih građana. Hvala vam.
Zahvaljujem.
Replika. Zahvaljujem se, ministarka. Ono što sam pitao jutros, i govorio sada, ja vama verujem i znam da vi radite svoj posao na najbolji način, to je vidljivo. Sve one stvari koje su rađene prethodnih godina, to je vidljivo. Ja sam više puta govorio o tom otpadu, hemijskom otpadu koji je bio u elektronskoj elektrani u Nišu, koji ima i neke kancerogene materije, koje su veoma opasne. To je velika stvar što to radite i svaka vama čast. Inače, vezano za ta individualna ložišta, na tome mi moramo svi više da radimo, o tome moramo više govoriti, jer ono što je bitno Niš je konkurisao, opredelio sredstva, ali sada neke stvari moramo više biti sa građanima Niša i sa svim tim ljudima iz lokalnih samouprava koje tamo rade, koji tamo žive, da oni moraju biti bolje obavešteni. Normalno da se na tim konkursima konkuriše. Velika stvar jeste to što se radi za rešavanje tih otpadnih voda inače, ja sam iz Svrljiga, to je opština koja se nalazi na 20-ak kilometara od Niša, mi smo dobili sredstva za rešavanje kanalizacione mreže, dobili sredstva da odradimo i kolektor otpadnih voda. Otpadne vode rešavamo na taj način i to je preduslov za našu zdravu sredinu, za naš zdrav život. Niš, Svrljig, i ostale opštine će sigurno narednih godina biti mnogo aktivnije. Još jednom vam zahvaljujem, znam da ste vrlo aktivni, svoj posao radite na najbolji način. Ono što radimo mora biti vidljivo, ali sa druge strane ja sam kao poslanik morao o tome nešto da kažem, ne zbog toga da kritikujem, jer sam hteo da čujemo ove stvari koje sada vi govorite, a to moraju da čuju i ostali građani na teritoriji jugoistočne Srbije. Hvala još jednom, a ja ću podržati sve ove predloge i siguran sam da ćemo naredne godine, pošto su duplo veća sredstva dobijena za zaštitu životne sredine i ekologiju, na tome ćemo svi zajedno raditi i na svakom mestu moram biti prisutni da ljudima prenesemo određena saznanja. Pozivam vas, kao nadležnu ministarku da dođete do jedne male sredine, Svrljig, a ja kada kažem najlepša opština u Srbiji, to zaista i mislim, ali nama treba sigurno još pomoći. Sada smo dobili četiri i po miliona evra za rešavanje kanalizacione mreže i to radimo zajedno sa ministarstvom, zajedno sa ljudima iz naše države. Još jednom svaka čast vam i na tome moramo da nastavimo da radimo za dobrobit svih građana u našoj Republici Srbiji.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik, Vladan Glišić. Izvolite.
Godine 2009. kako naprednjaci vole da kažu, žuti režim je donosio Zakon o biocidnim proizvodima po diktatu iz EU, na osnovu direktive koje im je EU rešavala tu oblast. Mi sada donosimo isti zakon, po istom diktatu samo uredbe EU koja rešava tu oblast. Opšte je poznato da ljudi koji pripadaju narodnoj mreži, ja koji pripadam toj organizaciji i toj vrsti političkog pokreta i političke javnosti, nismo raspoloženi za taj snishodljiv odnos prema EU. Ima hiljadu razloga i pet minuta nije dovoljno da ih nabrajam, ali u ovoj oblasti, oblasti ekologije jedan ozbiljan razlog stoji kao slon među svima nama, a često političke elite iz opozicije i iz vlasti pokušavaju to da ne vide, a to je ekocid koji je izvršen od vojnoj krila Brisela, a to je NATO, 1999. godine. Oni su Kosovo i Metohiju i Vranjski kraj, gađali osiromašenim uranijumom, a severne krajeve su gađali po mapi hazarda, gađali su petrohemijska postrojenja, hemijsku industriju, trafostanice. Izazvali su ekocid velikih razmera i dan danas niko to nije istražio do kraja. Tačno je da je u sled toga nastala epidemija kancera, o kojoj takođe ne pričamo. Tačno je da je taj odnos prema ekocidu iz 1999. godine prava vododelnica koja razne ekološke organizacije, pokrete i stranke opredeljuje da li su iskreni u odbrani ekologije ili samo služe interesima onih koji su kao Joška Fišer, 1999. godine sa mahanjem zelenom bojom i sa ekologijom u ustima odobrili da njihove trupe i njihovi ljudi, njihovo vojno krilo izvrši ekocid na našem prostoru. I to je tačno, i kao što među nama među opozicionim redovima ima raznih ljudi, raznih ideja, kao što ja nikad ne krijem da mi nije problem da podržim nešto što vladajuća većina radi, kao što mi danas nije bio problem da glasam za predlog gospodina Komlenskog da se stvori komisija koja će utvrditi broj žrtava NATO agresije, a vi niste glasali za to iako je to vaš poslanike. Kao što mi nije bio problem da glasam za predlog gospodina Linte koji želi da zaštiti naše ljude iz Krajine, a vi niste glasali za to, iako je to vaš poslanik. Znači, kao što mi to nije problem, nije mi problem ni da vas podržim u onome što ste u pravu. U pravu ste da mnoge ekološke organizacije su samo produžena ruka nemačkih Zelenih, koji su samo produžena ruka američkog uticaja na ovom prostoru. Znači, nemaju pravo da se zaklinju u ekologiju, ako rade za interes onih partija koje ih budžetiraju, a koje su 1999. godine podržale ekocid na našem prostoru. Ali, taj odnos prema toj 1999. godini, to je dobra vododelnica i za SNS, i kao što mnoge stvari radite samo iz marketinga i propagande, tako ste i 2017. godine krenuli da formirate Komisiju za istraživanje posledica NATO bombardovanja. Na čelu Komisije, doktorka Dana Grujičić, pravi čovek na pravom mestu, tri vaša ministarstva su to podržala, ali na kraju, kada je trebalo to da se finišira, da se formalizuje premijer, tadašnji i današnji, gospođa Brnabić nije potpisala taj dokument i formalno je to ostalo nerešeno pitanje. Zašto niste spremni da istražite posledice NATO bombardovanja? Zašto niste spremni da istražite posledice u broju identitetu žrtava? Zašto niste spremni da istražite posledice u ekološkom smislu? Možda zato što ste zagledani u EU i dalje radite isto onu agendu - EU nema alternativu, koju su radili i žuti, kako ih vi zovete. Neću da budem nepravedan. Naravno da je lako sa pozicije opozicionog poslanika biti oštar prema EU. Vi imate veću odgovornost i zato morate da pazite kako se prema njima odnosite, ali ako jednog dana budem u poziciji vlasti, zalagaću se za nešto što se zove – kritičko preispitivanje našeg puta u EU. Znači ne reći ne EU. To izgleda lako i neodgovorno, ali treba da preispitamo šta smo mi to izgubili od našeg interesa u dodvoravanju EU. Pa, na primer, kao što Republika Srpska traži da se vrati sve na Dejtonsko podešavanje, tako bi i mi trebali da tražimo da se sve vrati na Rezoluciju 1244 i da se zahvalimo EU na posedovanju u jednom Briselskom procesu koji je potpuno izgubio smisao. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Po Poslovniku.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, reklamiram član Poslovnika koji se odnosi na dostojanstvo Narodne skupštine. Prethodno, moj uvaženi kolega Glišić je izneo nekoliko činjenica koje uopšte nisu tačne. Molim da Narodnu skupštinu ne predstavlja kao produženu ruku ni NATO-a, niti organ koji amnestira NATO ili organ koji amnestira jednu zločinačku agresiju prema Republici Srbiji koja je izvršena i SRJ koja je izvršena 1999. godine. Pre svega, moram da istaknem da od dolaska SNS na vlast, prvi put možete da čujete od zvaničnih predstavnika vlasti kako smo nazvali tu intervenciju koja je bila 1999. godine – zločinačkom agresijom. Prvi put od kada je predsednik Vlade bio Aleksandar Vučić, a sada predsednik Republike Srbije mi podsećamo svetsku javnost, tako što obeležavamo početak te agresije kakav je zločin napravljen prema srpskoj državi, građanima Republike Srbije i srpskom narodu. Nikakvu amnestiju ne pravimo prema onima koji su bombardovali Srbiju osiromašenim uranijumom, jer koliko je meni poznato osnovana je i Komisija koja se bavi izučavanjem posledica i to baš od strane Narodne skupštine Republike Srbije, a član i predsednik te Komisije je naš uvaženi kolega Darko Laketić. Nije baš tako crno i belo. I ne donosimo mi zakone isključivo zarad direktiva EU, jer donosimo i zakone koji su isključivo u interesu, pre svega naših građana, jer ako pogledate zakon o kome sada raspravljamo tiče se zdravlja naših građana. Što se tiče zločinačke agresije ona će za nas uvek da bude to što jeste. Nazivaćemo je pravim imenom. Ničim nismo zaslužili da tako brutalno, bestijalno, budemo uništavani, rušeni i podsećaćemo svetsku javnost na taj zločin koji se desio prema srpskoj državi i prema srpskim građanima. Da, čisto svaki uvaženi kolega ima to na umu da dok je god SNS na vlasti, to što se desilo Srbiji 1999. godine nazivaćemo i osuđivaćemo onako kako je to potrebno.
Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Veroljub Arsić: Ne.) U redu. Ne želite. Gospodine Glišiću, ne možete repliku. Možete, eventualno povredu Poslovnika na povredu Poslovnika. Nastavljamo dalje. Reč ima narodni poslanik prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovana potpredsednice Narodne skupštine, poštovana ministarko Vujović sa saradnicima, drago mi je što vas vrlo često vidim u ovom visokom Domu, što govori o vašoj odanosti i posvećenosti poslu koji obavljate u Ministarstvu. Dozvolite da kažem nekoliko rečenica vezano za zaštitu i unapređivanje životne sredine. Ministarka, upravo Vaše Ministarstvo rešava problem otpada iz Kovina kojem je pretila jedna, da tako kažemo, katastrofa ekološka. Isto tako zatvorena je nesanitarna deponija Stanjevina, jedna od najvećih ekoloških bombi u Srbiji. To je vaša zasluga i zasluga Ministarstva. Napominjem, da je Ministarstvo odvojilo sredstva za sanaciju transfer stanice u Novoj Varoši i Knjaževcu, a isto tako odvojena su i sredstva za sanaciju deponije u Čačku i Trsteniku. Ima masu ovih problema koje je Ministarstvo rešilo i koje će rešavati u dogledno vreme, ali dozvolite da napomenem da su isto tako odvojena finansijska sredstva za osam novih regionalnih centara za upravljanje otpadom kojom će uspostavom biti obuhvaćeno više desetina lokalnih samouprava u Srbiji. Isto tako, Ministarstvo je izrazilo spremnost da pomogne građanima, gradovima i opštinama da reše svoje divlje deponije na zadovoljstvo svih građana pojedine lokalne samouprave. Ono što je vrlo važno, a to je da u planiranom budžetu za 2022. godinu planirano skoro duplo više sredstava nego što je u ovoj godini, što govori koliko Vlada Republike Srbije i predsednik Republike Srbije i ova Skupština pridaje važnost zaštiti unapređivanju čovekove okoline. Napominjem, zaštita je unapređivanje životne sredine, nije samo političko. Ono jeste i političko, ali ekonomsko pitanje i bezbednosno pitanje, ako hoćete, ono je i vaspitno-obrazovno pitanje i na tom aspektu treba insistirati u budućnosti posebno na vaspitno-obrazovnim ustanovama. Kada je u pitanju bivši režim, naravno da nisu vodili računa o zaštiti i unapređivanju čovekove okoline, dovoljno je da napomenem da je njihov ministar, Oliver Dulić uhapšen. On je samo za sajt „Očistimo Srbiju“ platio 23.000 evra. Bio je povezan u to vreme kao ministar sa mafijom, u četiri, pet Evropskih zemalja, sa 40 i nešto firmi. Dakle, radilo se o jednom mafijaškom režimu, kojeg simbolizuje ne samo Oliver Dulić, nego i Dragan Đilas, Vuk Jeremić. To su ista braća. Kad sam već kod njih, dozvolite da kažem da Dragan Đilas i Vuk Jeremić stalno rade protiv vitalnih i nacionalnih interesa naše države naočigled građana Republike Srbije. Neću napamet ništa da kažem. To ću pratiti sa konkretnim dokazima. Đilas i Borko Stefanović sastali su se tada u SAD i sa šiptarskim lobistima, koji su zajedno, gle čuda, poslali Bajdenu pismo u kojem su tražili od Bajdena i SAD da uvedu sankcije Republici Srbiji, zbog navodno korupcije i pritisaka na medije. To nije poznato u istoriji čovečanstva da jedan predsednik političke partije, kao što je Dragan Đilas, u narodu zvani Điki mafija, traži da se njegova vlastita otadžbina bombarduje. Poštovani građani, nije to čudo kada se radi o Draganu Đilasu, čoveku od 619 pokradenih miliona evra. On je to radio i ranije. Ja ću samo da vas podsetim na neke podatke. Đilas je 29.08.2009. godine, u razgovoru sa otpremnicom poslova SAD u ambasadi u Beogradu rekao, citiram: „Ja se zalažem za izručenje Ratka Mladića Hagu i odreći ću se KiM“. Završen citat. Evo, poštovani građani kada se on odrekao KiM i kada je počeo razvijati našu zemlju. Ne treba da se čudi što je to prekjuče radio. Gospodin Ratko Mladić, gospodine Đilasu, dobro zapamtite, se nikada, nikada, nije niti hoće odreći južne srpske pokrajine. Ipak, preporučujem vam, gospodine Đilas, da zapamtite samo jednu rečenicu od gospodina Mladića, a ona glasi, ta rečenica glasi ovako, citiram: „Granice se krvlju crtaju i prekrajaju, a otadžbina brani svim sredstvima. Nije mrtav borac koji život da braneći otadžbinu, mrtav je onaj koji je izgubio svoje vekovno ognjište“. Završen citat. Gospodine Đilas, moja vam je preporuka da to uokvirite i stavite u dnevnu sobu da se podsetite na patriotizam kojega vi nemate i kojeg ne ispoljavate ovih dana. Poštovani građani, Đilas je pisao pismo Donaldu Tusku 2020. godine, predsedniku Evropske narodne partije, i zamerio mu, da vidite koliko radi protiv države, samo zato što je predsedniku Vučiću čestitao na svemu što je uradio za Republiku Srbiju u toku svog mandata i što mu je poželeo pobedu na parlamentarnim izborima. Da li možete verovati da jedan predsednik opozicione partije to može da radi svojoj zemlji i svom predsedniku? I on kaže - vaš predsednik, on ga ne priznaje. Nikada, nikada, ja niti moje kolege sa ove strane nismo rekli i negirali da Boris Tadić nije i naš bio predsednik. Dabome da je predsednik Srbije. To je Đilasov odnos prema ovoj zemlji je građanima Republike Srbije. Đilas je optužio Aleksandra Vučića Semu Fabiciju zato što je navodno maltretirao građane i uništio Srbiju. Pa, nije Aleksandar Vučić ukrao, gospodine Đilas, 619 miliona evra, nego vi, gospodine Đilas. Pa, nije Aleksandar Vučić, nego vi gospodine Đilas, uništili ste tvornice po Srbiji i vaši saradnici, a Aleksandar Vučić ih svakodnevno gradi i modernizuje Republiku Srbiju. Zamenile ste teze. Đilas je napao i američkog ambasadora u Srbiji, da vidite poštovani građani i narodni poslanici, koliko radi protiv svoje zemlje. Znate zašto ga je napao? Samo zato što je hvalio Aleksandra Vučića za sve ono što je uradio za Srbiju. Đilas je rekao, citiram: „Godfri će završiti mandat koji će imati smisla samo ako otvori srpski restoran u Americi, pošto se uglavnom bavi obilaskom kulinarskih delatnosti i hvali Aleksandra Vučića“. Završen citat. To radi Dragan Đilas, u narodu zvani kao Điki mafija. Verovali ili ne, Đilasu smeta i himna „Bože pravde“. Videli ste na njegovoj TV „S Nova“, ispljuvala je novinarka državu Srbiju samo zato što je Ministarstvo prosvete na početku školske godine pustilo „Bože pravde“ učenicima naše zemlje. Đilas je jula 2020. godine boravio u Republici Hrvatskoj, gde je optužio Aleksandra Vučića da će ga smeniti s vlasti uz pomoć Evrope i Hrvata, kako je rekao, citiram –garantujem vam, dakle, Hrvatima, da ću Vučića oboriti s vlasti uz pomoć Evrope. U Srbiji su na vlasti stranke Miloševićevog učenika Dačića i Šešeljevog učenika Vučića. Završen citat. Zaboravili ste, gospodine Đilas, da u Srbiji na izborima ne bira Evropa, niti biraju Hrvati, nego biraju građani Republike Srbije. Dakle, Dragan Đilas stalno kontinuirano vređa i građane Republike Srbije, a i državu Srbiju. Đilasova novinarka Aleksandra Glavočki je rekla, citiram - Nije normalno da đaci idu u školu uz stihove, citiram – služi srpsku braću dragu. Završen citat. Od toga nema ništa, rekla je Đilasova novinarka. Jel možete verovati, poštovani građani, da to izgovara Đilasova novinarka, naravno, po instrukciji Dragana Đilasa? Đilas je optužio ovih dana Srbiju i Aleksandra Vučića da je to zemlja u kojoj nema slobode i demokratije. Gle čuda, Đilas govori o slobodi i demokratiji, a ja mu neću odgovarati. Njemu je njegova dr prof. Vesna Pešić odgovorila, sa kojom sam ja totalno u suprotnosti kada je politika u pitanju. Ona je rekla Đilasu: „Gospodine Đilas, žalosno je što ste toliko godina zamajavali narod, a niste ništa naučili šta je demokratija. Pa bojkot izbora koji zagovarate nije demokratija i nije politika“. Završen citat. I njegova prof. dr Vesna Pešić, koja vodi politički savet kod Vuka Jeremića, a i kod njega, eto, vidite, ona mu je odgovorila. Šta da kažem o Draganu Đilasu? Pa Đilas je 2009. godine, vezano za Beograd, najbolje odgovorio tadašnjem ambasadoru Kameronu Manteru, kada je rekao Manter, citiram: „Đilas me je uveravao da njegov plan za Beograd nije stvaran, nego marketinški“. Završen citat. Evo, poštovani građani, pa nije vam čudno što on napada sve ono što se gradi u Beogradu, i Beograd na vodi i sve moguće objekte. Njegov kolega, Đilasov, Vuk Jeremić, isto takođe ovih dana napada Republiku Srbiju i građane Republike Srbije stalno pozivajući se na neke izmišljotine. Ja ću spomenuti samo nekolike stvari vezano za gospodina Jeremića. Jeremić je decembra 2008. godine u razgovoru sa američkim kongresmenom Tedom Poom rekao, citiram: „Ulazak Kosova i Metohije u UN je najbolje za Srbiju, čemu se treba da nada, ako bude imala sreće“. Poštovani građani, evo, vidite kako su izdavali Republiku Srbiju. Pa to rade i danas. Jeremić je 30.11.2016. godine tužio Aleksandra Vučića Americi, gle čuda, ono što rade on i Đilas i danas, da se Aleksandar Vučić tajno sastaje sa Vladimirom Vladimirovičem Putinom i prikazao Aleksandra Vučića kao veoma opasnog čoveka po Ameriku. Jel možete verovati, poštovani građani, da to radi predsednik jedne političke stranke. Jeremić je 17.07.2018. godine, kada je Aleksandar Vučić se sastao sa Makronom, tužio i predsednika države i Republiku Srbiju za širenje stabilokratije na Balkanu. Pa, evo, to rade i danas, juče u Americi itd. Što vam, gospodine Vuče Jeremiću, pitam vas pred licem građana Republike Srbije, radi u vašem Centru za međunarodne odnose i održivi razvoj, švajcarski diplomata Mišelin Kalmi Rej, koja decenijama lobira za nezavisno Kosovo? Ova Švajcarkinja u stvari predstavlja Natašu Kandić na međunarodnim skupovima. Nataša Kandić je jednom rekla na međunarodnom skupu da ona predstavlja, ova diplomatkinja, verovali ili ne, poštenu Srbiju, tako je predstavila. To je ta poštena Srbija, izdajnička Srbija, poštovani građani, da vam ja to prevedem običnim rečnikom. Na koncu, evo, poštovani građani, vidite kako godinama Dragan Đilas i Vuk Jeremić rade protiv vitalnih nacionalnih interesa naše zemlje, dok predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić svakodnevno provodi politiku mira, politiku bezbednosti naše zemlje, politiku zdravlja svih naših građana u ovim teškim pandemijskim vremenima i ne samo u našoj zemlji, nego i u okruženju, politiku ekonomskog napretka, politiku ubrzane modernizacije Srbije, to, poštovani građani, zarad budućnosti naše zemlje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Danijela Veljović. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Biocid je proizvod koji je namenjen da biološki i hemijski uništi, učini bezopasnim i kontroliše neželjene organizme. Danas je, nažalost, gotovo nemoguće održati život na kakav smo navikli bez upotrebe biocidnih proizvoda, jer je uz rast ljudske populacije evidentan i rast mikroba, virusa, bakterija koji se mogu kontrolisati jedinio upotrebom biocidnih proizvoda, a koji opet moraju biti u balansu sa prirodom i živim svetom. Samim tim je veoma značajna, ali i zahtevna uloga svih onih koji se bave ovom problematikom. Zakon o biocidnim proizvodima, koji je donet 2009. godine, je na potpuno nov način pristupio rešavanju pitanja korišćenja biocidnih proizvoda i njihovog stavljanja u promet i u njega je implementirana većina direktiva EU. U međuvremenu došlo je do izmena u EU, pa su stare direktive zamenjene novim uredbama koje treba da izvrše harmonizaciju pravila za dostupnost biocidnih proizvoda i osiguranje jedinstvenih uslova poslovanja na tržištima EU. Suština novog Zakona o biocidnim proizvodima, koji je pred nama, jeste uvođenje pravila da se za biocidni proizvod koji je dobio dozvolu za korišćenje na tržištu EU od strane nadležnih komisija EU dobija automatski dozvola za korišćenje i na teritoriji Republike Srbije. Do sada su i proizvodi iz EU morali da budu upisani u privremenu listu biocidnih proizvoda. Novim zakonom se izbegavaju dupli koraci, tj. dupla procena proizvoda za koje je već doneto odobrenje prema pravilima i propisima EU. Zakonom se uređuje i stavljanje na tržište proizvoda koji su tretirani biocidima. Važećim zakonom ova oblast nije bila precizno uređena tako da je i zbog toga Predlog novog zakona značajan. Dodatno obeležavanje takvih proizvoda usmeriće na koji način treba postupati sa tretiranim proizvodima kada postanu otpad, a i na transparentan način upoznaće potrošače čime je proizvod tretiran što je u skladu sa zaštitom interesa potrošača kao javnog zdravlja, kako ljudi, tako i životinja i životne sredine. Cilj zakona je da se usklađivanje sa propisima EU vrši bolja zaštita zdravlja ljudi i životne sredine. Novim zakonskim rešenjem treba da se obezbedi da svi u lancu snabdevanja biocidnih proizvoda imaju obavezu da svoje poslovanje usklade sa propisima kojima se uređuje ova oblast. Predložena zakonska rešenja uticaće na distributera kao i na korisnika. Imaće obavezu da u skladu sa propisima pribave akt na osnovu koga je on dostupan na tržištu, da klasifikuju proizvod, upakuju, obeleže i da se za njega izgradi bezbednosni list u skladu sa odredbama ovog zakona. Ovim zakonom stvara se i obaveza licu koje stavlja na tržište proizvod tretiran biocidima da obeleži na tačno određen način kako bi potrošač imao potpunu informaciju o svemu. U privremenu listu biocidnih proizvoda upisano je 2.006 proizvoda od čega je 258 domaćih proizvođača, 265 uvoznika biocidnih proizvoda iz zemalja EU, tako da ovaj zakon neće uticati na prava i obaveze privrednih subjekata koji stavljaju na tržište biocidne proizvode koji su već upisani u privremenu listu. Nasušna čovekova potreba kakav vazduh udiše, kakvu vodu pije i kakvu hranu jede. Kada govorimo o Predlogu zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine ja bih se osvrnula na nedavno održan Samit u Glazgovu gde su se okupili svetski lideri sa jednim ciljem – sprečiti i zaustaviti dalje uništavanje klime. Raspravljalo se šta je postignuto od Pariskog sporazuma. Ciljevi koji su postavljeni jeste da se u najvećoj meri koriste obnovljivi izvori energije, poveća energetska efikasnost i smanji emisija štetnih gasova. Utoliko je još značajnija vest da je u Vladi Srbije potpisan Sporazum o sufinansiranju gradnje solarnih panela za domaćinstva u Kragujevcu, kao jednom od 37 gradova kojima su odobrena sredstva na konkursu Ministarstva rudarstva i energetike. Cilj je da se solarnim panelima smanji potrošnja za 30%, a to će značiti i niže račune za domaćinstva i jako važno smanjenje emisije ugljendioksida. Druga velika vest, takođe, dolazi iz Kragujevca, grada koji će, zahvaljujući Vladi Republike Srbije i Ministarstvu zaštite životne sredine, modernizovati sistem daljinskog grejanja izgradnjom kotlarnice na gas. To će opet uticati na smanjenu emisiju štetnih gasova i smanjenje zagađenosti vazduha koje u zimskim mesecima uznemirujuće velik. Dobro je i važno da je pitanje ekologije postalo pitanje broj jedan i pitanje od nacionalnog značaja i zaista bih pohvalila ovom prilikom rad Ministarstva na čijem ste vi čelu, gospođo Vujović, jer ste započeli, negde i završili, velike projekte koji će rešiti višedecenijske probleme koji su se samo gomilali i predstavljali ekološku bombu. Bendžamin Frenklin je izjavio da tek kada presuši izvor shvatamo kolika je vrednost vode. Nadam se da mi to nećemo nikada dozvoliti. Borba će sigurno biti duga, ali je važno da su napravljeni značajni koraci. Zapravo, važno je koračati, a ne stajati u mestu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nenad Filipović. Izvolite.
Hvala, uvažena predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarko sa saradnicom, danas imamo na dnevnom redu dva zakona koja nisu samo povezana u oblasti zaštite životne sredine, već imaju i neke zajedničke karakteristike, a to su karakteristike da oba zakona moraju da imaju veliki broj kadrova koji će biti sposobni da implementiraju ove zakone. Druga stvar jesu finansijska sredstva koja su potrebna za implementaciju ovoga, direktnu ili indirektnu implementaciju samog zakona. Treća stvar jeste dužina trajanja implementacija koja se meri mesecima, pa ponekad i godinama. To su Zakon o biocidnim proizvodima i Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Kada je u pitanju ovaj drugi zakona, morao bih da kažem da ste izuzetno dobro dali objašnjenje i veoma realno objašnjenje i obrazloženje zakona koje bih želeo da prokomentarišem. Smatram da vi želite ovakvim jednim objašnjenjem koje ste dali da rešite probleme koji su nagomilani ovde u našem društvu, ali da ste i sami svesni da to nije nikako lako. Sami kažete da izmene ovog zakona su samo terminološke, a ne i suštinske. Ovaj zakona u suštini, izmene ovog zakona govore samo o tome da se produžuje rok onim operaterima koji nisu uspeli da dobiju integrisane dozvole, a podsetio bih, a vi ste to sami napomenuli, od 2004. godine, kada je ovaj zakon prvi put implementiran, pa zatim 2015. godine i kada je rok bio do kraja 2020. godine, a sada produžavamo taj rok do 2024. godine. Prvo, treba da vidimo ko treba da dobije integrisane dozvole. To su u stvari velike kompanije, veliki zagađivači, tj. najveći zagađivači životne sredine i koji su trebali apriori da budu sposobni da imaju i kadrovska rešenja, finansijska sredstva itd. da reše ove zadatke, s obzirom da su priprema i obrada zahteva za integrisanu dozvolu veoma zahtevan postupak gde je potrebna ozbiljna priprema i angažovanje stručnih kadrova. Integrisanom dozvolom ovi operateri bi pokazali da su primenili sve neophodne mere zaštite životne sredine i ove dozvole bi obezbeđivale sveobuhvatnu zaštitu i zemljišta i vazduha i vode. Na kraju da vidimo ko su ti veliki operateri. Vi ste ovde dali 227 operateri razvrstanih u određene sektore. Jedan od tih sektora i prvi zagađivač jesu energentski sektori gde imate 30 postrojenja i to su uglavnom termoelektrane. Zatim imamo proizvodnju i preradu metala – 21 postrojenje. Tu nema potrebe komentarisati. Mineralna industrija – 29 postrojenja, i to su uglavnom postrojenja koja se bave proizvodnjom keramike, cementa itd. Upravljanje otpadom – devet postrojenja, farme živine i svinja. Do sada je izdato 46 integrisanih dozvola, to je oko 20% od ukupno 227 postrojenja i vi kažete da ćemo u naredne tri godine dati još oko 180 tih integrisanih dozvola, to znači godišnje po 60 dozvola da bi se ispunio taj cilj. Ako mi znamo da od 2004. godine je počeo zakon da se primenjuje, do 2011. godine, od 2011. godine, da obračunamo, do sada 46, to znači nekih četiri do pet dozvola koje se izdaju godišnje. Tako da, ne znam, imamo, vidim, veliki problem. Znači, to je veliki problem. Ako pogledamo samo vaše ministarstvo, vi ste lepo ovde obrazložili, ja bih to pomenuo, da ste i vi svesni da samo ministarstvo ima veliki problem, a prvi problem vašeg ministarstva jeste kadrovska struktura. I vi sami kažete da, ali ne samo vi, da imate problema sa kadrovima, ovde u Skupštini su dolazili i mnogi drugi iz ministarstva sa kojima smo razgovarali o tome da takođe poseduju velike kadrovske probleme, kao i Agencija za energetiku i druge agencije koje su imale probleme i tu treba spomenuti da mi određene kadrove iškolujemo, i učimo, koji treba da budu sa iskustvom i kad dođe „prelazni period“ onda odu tamo gde su bolje plaćeni. Vaše ministarstvo, doduše, ima jedan zabrinjavajući problem, zato što vi u samom izveštaju kažete da imate četiri sistematizovana radna mesta u oblasti poslovanja i izdavanja integrisanih dozvola i to tri sa visokom stručnom spremom, jedan sa srednjom stručnom spremom, pri čemu takođe kažete da zaposleni još uvek nemaju razvijene dovoljne veštine u pisanju dozvola i ti kadrovi koji su tu treba normalno da imaju određeno iskustvo koje se stiče godinama. Što se tiče same Evropske unije tu tri do četiri dozvole, jedan dobar pisac ovakvih, iskusan pisac ovakvih dozvola uradi godišnje tri do četiri takve dozvole, što znači, kada preračunamo kod nas, trebalo bi da imate najmanje 17 uposlenih, ali 17 iskusnih pisaca dozvola, tako da, ne znam samo na osnovu čega smo došli do ove brojke 2024. godine da ćemo to rešiti. Drugi problem u ministarstvu jeste ono što ste vi videli i to mi je drago što ste napisali ovde, znači, da je to slaba saradnja među svim nadležnim organima. Pre svega, tu je saradnja između drugih ministarstava, znači Ministarstvo zaštite životne sredine, Ministarstvo poljoprivrede, Ministarstvo građevinarstva, Ministarstvo unutrašnjih poslova itd, ali takođe i saradnja sa jedinicama lokalne samouprave, koje mnoge lokalne samouprave nemaju ljude, ne postoje zaposleni koji izdaju integrisane dozvole, pa onda sve to prevale na vaša pleća, da kažem, odnosno prebace na vas, vi takođe nemate te kadrove koji bi to uradili, zato to ide ovako sporo. Znači, kapaciteti ne postoje dovoljni za ove stvari. Da pođemo od činjenice da možemo sve to da rešimo, da nađemo kadrove kao što su fakulteti koji su vam i do sada pomagali u svemu tome, ali mi kad se osvrnemo imamo još druge mnogo veće probleme, a to su problemi kod samih operatera. Oni su evidentni, jer zahteve za izdavanje dozvola koji dolaze kod nas uglavnom su nepotpuni, što i sami kažete, i mnogi od tih operatera nemaju još ni definisane planove koje će sprovesti u svojim postrojenjima. Velika materijalna, tj. finansijska ulaganja koja treba da se ulože u zaštitu životne sredine su takođe jedan od problema i verovatno im je mnogo lakše da to prolongiraju dalje i dalje. Vreme, kao što sam malopre rekao je jedan bitan faktor, gde za istu realizaciju je potrebno veoma dugo vreme. Nepostojanje upotrebnih dozvola za same objekte, nepostojanje projektne dokumentacije je takođe veliki problem. Nepostojanje vodnih dozvola itd, itd. I sami ovi operateri, koji bi po, kao što sam malopre rekao, po analogiji trebali da imaju određene kadrove koji bi sprovodili te zadatke, oni jednostavno te kadrove nemaju ili te kadrove stalno šetaju od jednog do drugog radnog mesta i zbog toga dolazimo do ovakvih stvari, a sve je ovo, moram da kažem, zabrinjavajuće za sve nas, jer svi u ovom sistemu gubimo upravo zbog toga što je zaštita životne sredine ono nad čim teži i ova Vlada i svi mi zajedno sa njom. Poslanička grupa Jedinstvene Srbije će u danu za glasanje, naravno, ovaj zakon podržati upravo zbog toga što smatramo da je produženje rokova ovim operaterima veoma bitno i smatramo da treba veoma ozbiljno da se pozabavimo ovim ovakvim situacijama, da bismo u narednom periodu od tih tri godine rešili određene probleme o kojima smo govorili a to je zaštita životne sredine. Ulaganje u samu zaštitu životne sredine, da znate, to je ulaganje u sopstvenu decu. Što se tiče Zakona o biocidnim proizvodima, najpre treba reći da se ovaj zakon donosi radi usklađivanja postojećih propisa u oblasti upravljanja biocidnim proizvodima sa odgovarajućom regulativom Evropske unije koja je u međuvremenu promenjena i sada mi to treba da usaglasimo i sam skrining izveštaj u Poglavlju 27 Evropske komisije eksplicitno navodi da Republika Srbija treba da nastavi proces usklađivanja propisa sa Uredbom o biocidnim proizvodima, međutim ova uredba reguliše unutrašnje tržište Evropske unije, tako da potpuna harmonizacija ne može doći sa ovim zakonom. Mi ćemo sa ovim zakonom, znači, osigurati maksimalno moguće usaglašenje pa će poslanička grupa Jedinstvena Srbija ovaj zakon u danu za glasanje podržati. Što se tiče samih biocidnih proizvoda, treba znati da su hemikalije koje su namenjene uništavanju i kontroli nepoželjnih organizama, koji utiču i na čoveka, životnu sredinu, životinje itd. predstavljaju određeni rizik za sve ovo što sam nabrojao. Zato se treba uspostaviti stroga pravila i procedure kako bi se umanjili ovi rizici, naročito zbog toga što u poslednje vreme ovim proizvodima svakodnevno raste upotreba široke primene u svakodnevnom životu. Podeljeni su u 23 tipa, u četiri sektora. To su razna dezinfekciona sredstva za ličnu higijenu, za dezinfekciju vode, vazduha i domaćinstva, razni konzervansi za hranu, deterdženti, omekšivači, biocidi koji su za suzbijanje štetočina pacova, miševa itd. Upravo zbog biocidni proizvodi moraju proći rigoroznu kontrolu pre odobrenja za upotrebu. Pošto nemam više vremena, hvala.
Hvala. Baš sam htela da kažem da vreme za poslaničku grupu JS je potrošeno. Reč ima potpredsednik Narodne skupštine, Stefan Krkobabić. Izvolite.
Hvala uvažena potpredsednice Kovač. Uvažena ministarka, uvažena državna sekretarka, pre svega moram da kažem jednu stvar, a to je da mi ovde jesmo kao Skupština svojevrsni korektivni faktor i kontrolor Vlade, nema mnogo ovako proaktivnih ministara kao što je ministarka Vujović. Kada neko iskoristi svoje vreme za pripremu sednice, pa onda isprati to šta rade narodni poslanici, kada nije u sali i kada sasluša pitanja, to je stvarno za svaku pohvalu. Pogotovo kada to pitanje nije upućeno tom ministarstvu. Nadamo se da će bar da odgovore ovi kojima je upućeno. Hvala na tome, ta proaktivnost mora uvek dase ceni. Danas u Narodnoj skupštini razgovaramo o efektima koji će u realnom životu imati donošenje zakona o biocidnim proizvodima, uzimajući u obzir obezbeđivanje visokog nivoa zaštite zdravlja ljudi, životinja, zaštite životne sredine i posebno ono što je nama iz poslaničke grupe PUPS „Tri P“ važno, zaštita osetljivih grupa građana, a koje obuhvataju trudnice i dojilje, odojčad i decu, stariju populaciju, kao i radnike i stanovništvo, ako su u velikoj meri duže izloženi biocidnom proizvodu. Osnovna namena biocidnih proizvoda je da unište, spreče delovanje i učine bezopasnim neki štetni organizam koji je nepoželjan ili ima štetan efekat na ljude, njihove aktivnosti, proizvode koje koriste ili proizvode na životinje ili životnu sredinu. Biocidni proizvodi koji se koriste kod dezinfekcije različitih površina vode i vazduha u domaćinstvima, u javnim objektima, ali i kod održavanja higijene ljudi, životinja, za suzbijanje insekata i glodara, za zaštitu gotovih proizvoda u originalnoj ambalaži, za zaštitu vode u rashladnim sistemima i dr. Osim pozitivnih efekata koje uzrokuju biocidni proizvodi, njihovo korišćenje može podrazumevati i određeni rizik. Jedan od osnovnih zahteva buduće primene ovog zakona je upravo u vreme kada se mnogo priča o zdravlju ljudi, da biocidni proizvod ne sme da sadrži supstance koje mogu negativno da utiču na zdravlje ljudi. Takođe, biocidni proizvod ili njegovi ostaci ne sme negativno da utiče na životnu sredinu, uključujući zagađenje površinskih i podzemnih voda, kao o vode za piće, zemljišta i vazduha. Proces uvođenja biocidnih proizvoda na tržište podrazumeva strogo propisane uslove, a sami proizvodi pre upotrebe moraju biti odobreni od strane nadležnih organa. Države članice EU mogu odobriti upotrebu nekog biocidnog proizvoda ili pojedinačno ili zajedno na nivou EU. Koliki je značaj dat uvođenju biocida na tržište govori činjenica da je period pregleda dokumentacije uvođenja te vrste proizvoda na tržište i do godinu dana. Zakon o biocidnim proizvodima je usvojen 2009. godine i tada je usklađen sa Ustavom Srbije i Direktivom Evropskog parlamenta iz 1998. godine u vezi sa stavljanjem biocidnih proizvoda na tržište. Ovu direktivu je u međuvremenu zamenila Uredba EU iz 2012. godine, u vezi sa dostupnošću biocidnih proizvoda i njihovim korišćenjem na tržištu. Zbog značaja ovog zakona po zdravlje ljudi, kao i zdravlja životne sredine i zato što smatramo da je predlagač zakona naveo sve najbitnije činioce u vezi sa uvođenjem biocidnih proizvoda na tržište Srbije, poslanička grupa PUPS - "Tri P" će u danu za glasanje podržati ovaj zakonski predlog. Što se tiče Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, utvrđena je lista postrojenja koja su obavezi da pribave integrisanu dozvolu u vezi sa zaštitom životne sredine i to u energetskom sektoru, u mineralnoj i hemijskoj industriji i u industriji upravljanja otpadom. Od postojećih 227 objekata iz ove grupe do sada je 45 dobilo integrisane dozvole kojima se propisuju uslovi pod kojima oni rade i obavljaju svoje aktivnosti, preko kojih se prati rad najvećih zagađivača i njihovo usaglašavanje sa propisima EU. Kako je trenutno u važećem zakonu rok za izdavanje integrisanih dozvola bio 31. decembar 2020. godine, pojavila se potreba da se on produži do kraja 2024. godine, a sve u skladu sa procedurom predviđenom pregovorima za pristupanje Republike Srbije EU. Inače, svi postojeći privredni subjekti i sada moraju da poštuju sve propisane vrednosti iz pozitivnog zakonodavstva Republike Srbije u oblasti zaštite životne sredine. Problem koji je uočen u vezi sa izdavanjem integrisanih dozvola je u tome što mnogi privredni subjekti još uvek nemaju definisane planove mera koje planiraju da sprovedu u svojim postrojenjima kako bi njihov rad uskladili sa evropskim standardima. Posao oko pripremanja dokumentacije za izdavanje integrisanih dozvola u oblasti zaštite životne sredine jeste zahtevan i zahteva veoma stručne kadrove. Svesni smo činjenice da je i u ovoj oblasti konstantan nedostatak stručnjaka iz oblasti zaštite životne sredine i zato koristim priliku da ukažem na činjenicu da je obrazovanje kadrova u oblasti zaštite životne sredine jedan od prioriteta kojim se moramo baviti u narednim godinama. Pored naše države, i EU ulaže značajna sredstva u obuku zaposlenih u ovim postrojenjima i zato se nadamo da će pomenute industrije koje svoje poslovanje u oblasti zaštite životne sredine moraju da usklade sa propisima EU uspeti da do ovog novog roka to i urade. Poslanička grupa PUPS - "Tri P" je i do sada uvek glasala za sve ono što doprinosi boljem kvalitetu života građana Srbije, tako ćemo uraditi i sa ova dva zakonska predloga. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem se potpredsedniku Krkobabiću. Reč ima narodna poslanica dr Vesna Ivković.
Poštovana predsedavajuća, uvažena ministarko sa saradnicom, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, na početku svog izlaganja podsetiću vas na reči predsednice Vlade Republike Srbije, koja je još u svom ekspozeu izjavila da je zaštita životne sredine jedan od najvažnijih prioriteta Vlade i da se intenzivno radi na planiranju i investicijama u ovaj sektor, kao i da su teme poput kvaliteta vazduha, zaštite vode i zemljišta od zagađenja postale nezaobilazne teme na putu daljeg razvoja naše države. U prilog tome govori i činjenica da smo samo u ovom sazivu usvojili veliki broj zakona iz oblasti zaštite životne sredine, kao i povećanje budžeta, kao što ste i vi sami rekli, za 2022. godinu koja izdvaja finansije u iznosu od skoro duplom od prošlogodišnjeg budžeta. Kada govorimo o zakonodavnom okviru i strateškim ciljevima, važno je reći da sam tekst Ustava Republike Srbije predviđa pravo na zdravu životnu sredinu, kao jedno od osnovnih prava i sloboda svakog građanina. Danas, kada je postignuta ekonomska stabilnost, možemo u većoj meri da se posvetimo pitanjima zaštite životne sredine i ekološkoj održivosti naše zemlje, kao i borbi protiv klimatskih promena. Poslednji je čas da pobedimo u trci s vremenom, da bi buduće generacije imale zdraviju životnu sredinu. Da je Srbija ozbiljno shvatila problem zaštite životne sredine i klimatskih promena, govori u prilog i prisustvo i obraćanje našeg predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića na konferenciji UN o klimatskim promenama u Glazgovu. U okviru ove konferencije održan je i interparlamentarni skup o klimatskim promenama, na kome je učestvovao i predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, gospodin Ivica Dačić, koji je ovom prilikom između ostalog izjavio da parlament ima veoma važnu ulogu i u skladu sa tim svako od nas narodnih poslanika trebalo bi da se aktivno uključi i da da svoj doprinos. Predsednik Narodne skupštine je izjavio da je Srbija mala zemlja i nije među najvećim zagađivačima, ali već dugo učestvuje u globalnom naporu da se zaustavi štetno delovanje čoveka na našu okolinu i spremna je da se prilagodi odlukama koje se donose na svetskom nivou, pre svega o obnovljivim izvorima energije i smanjenju štetnih emisija. Naša Vlada i resorno ministarstvo zaduženo za zaštitu životne sredine posvećeni su zaštiti zdravlja stanovništva i razvoju sektorskih politika i u tome se nalazi na pravom putu, putu stvaranja moderne, ekonomski stabilne i zdrave Srbije. I sve dok je tako, SPS će podržavati takvu politiku. Dokaz da idemo u dobrom smeru je i Izveštaj Evropske komisije za 2021. godinu, koja govori da je Srbija ostvarila izvestan nivo pripremljenosti u oblasti životne sredine i klimatskih promena. Uopšteno gledano, Srbija je ostvarila izuzetan napredak tokom izveštajnog perioda, uglavnom usvajanjem seta zakona, intenziviranju rada na sprovođenju i primeni pravnih propisa iz oblasti zaštite životne sredine, a sve to, istakla bih, uprkos pandemiji koja je usporila funkcionisanje i mnogo razvijenih zemalja od Srbije. Na globalnom nivou ekološka politika se sprovodi kroz koncept zelene odnosno cirkularne ekonomije. Koncept "Zelene ekonomije" ima za cilj da obezbedi dalji razvoj ljudskog društva, zaštitu zdravlja ljudi i socijalne jednakosti, a da se istovremeno smanje ekološki rizici na najmanju moguću meru. Ekološka odbrana je multidisciplinarna i treba da predstavlja obavezu svih nas, kako institucija, tako i svih članova društva. Održivi razvoj je dugoročni koncept koji podrazumeva stalni ekonomski rast, obezbeđuje smanjenje siromaštva, pravedniju raspodelu bogatstva, unapređenje zdravstvenih uslova i kvaliteta života, uz smanjenje nivoa zagađenja i sprečavanje budućih. S obzirom da se na navedenim postulatima zasniva i politika partije kojoj ja pripadam - Socijalistička partija Srbije, socijalisti su veoma posvećeni temi održivog razvoja. Predlog zakona o izmenama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađenja životne sredine sadrži izmene tri važna člana važećeg zakona. Zakon uređuje vrste aktivnosti postrojenja za koja se izdaje integrisana dozvola, sadržaj zahteva i dokumentaciju koja se predaje uz zahtev, uslove koji se utvrđuju dozvolom, nadzor, kazne i druga pitanja od značaja za sprečavanje i kontrolu zagađivanja životne sredine. Integrisane dozvole obezbeđuju sveobuhvatnu zaštitu vazduha, vode i zemljišta od zagađenja, prevenciju nastanka zagađenja i primenu najboljih i po životnu sredinu najprihvatljivijih tehničkih rešenja. One obezbeđuju da i veliki zagađivači posluju u skladu sa visokim standardima zaštite životne sredine i time spreče štetan efekat na nju, kao i na zdravlje ljudi. Jednom rečju, integrisanom dozvolom operateri dokazuju da su primenili sve neophodne mere i da su se usaglasili sa neophodnim standardima. Najvažnije promene koje se odnose na izmenu zakona odnose se na postojanje potrebe da se produži rok za izdavanje dozvola koji je važećim zakonom bio do 31. decembra 2020. godine. Predloženim izmenama važećeg zakona rok se pomera do 31. decembra 2024. godine imajući u vidu da je u predlogu pregovaračke pozicije za Poglavlje 27 i određen datum 1. januar 2025. godine. Produženje roka je neophodno kako operateri ne bi snosili nepotrebne troškove, a državna uprava obezbedila administrativne i stručne kapaciteta za obradu zahteva za izdavanje integrisanih dozvola kako na državnom, tako i na lokalnom nivou. Jedan od razloga za odlaganje roka je i pandemija koja je zaustavila i usporila mnoge društvene procese, ne samo kod nas, već na globalnom nivou. Naglasiću da i mnoge razvijenije zemlje sa mnogo boljim administrativnim kapacitetima prosečno izdaju tri do četiri dozvole godišnje, što ukazuje na to da je obrada zahteva za dozvole izuzetno zahtevan, složen i stručan posao. Zakonom je propisano da otpočinjanje rada postrojenja i obavljanje aktivnosti bez integrisane dozvole predstavlja privredni prestup. Ministarstvo za zaštitu životne sredine uradilo je listo postojećih postrojenja koje su u obavezi da pribave integrisanu dozvolu. Na osnovu ove liste u Republici Srbiji postoji 227 postojećih postrojenja od kojih 28 pripadaju javnom sektoru, a 199 postrojenja privatnom sektoru. Drugi razlog koji opravdava donošenje ovog zakona je usklađivanje sa Zakonom o zaštiti životne sredine, Zakonom o inspekcijskom nadzoru i drugim pravnim aktima, kao i vreme koje je neophodno da se obave pripreme za jačanje kapaciteta, edukaciju kadrova koja će se vršiti kroz realizaciju SIDA projekta „Zelena tranzicija i implementacija direktiva u industrijskim emisijama“. Sve izdate dozvole podložne su reviziji najviše dva puta u toku važenja iste. Predlog zakona sadrži i određene terminološke promene, kao na primer da se za nova postrojenja prikaže saglasnost na odgovarajući dokument iz oblasti zaštite od velikog hemijskog udesa umesto saglasnosti na procenu opasnosti od udesa, a za postojeća postrojenja umesto procene opasnosti od udesa novi termin - saglasnost na odgovarajuću dokumentaciju u skladu sa propisima kojima se reguliše zaštita od velikog hemijskog udesa. Da bi se sadašnje stanje popravilo i sprečile nepopravljive greške koje ugrožavaju zdravlje građana, moramo se svi udružiti i pridržavati pravila ponašanja, propisa i zakona koje nameće sadašnja situacija. Primena ovog zakona staviće javni interes iznad privatnog i doprineti zdravijoj životnoj sredini za sve građane, kao i očuvanje staništa ekosistema i vrsta i održavanja prirodnih ekoloških procesa koji mogu biti ugroženi emisijama iz industrijskih izvora. Da bismo sačuvali i zaštitili našu životnu sredinu moramo biti mudru, dalekovidi i da svako od nas da svoj lični primer i doprinos. Naravno, ne možemo da očekujemo da se problemi u vezi sa zaštitom životne sredine reše preko noći, jer su isti gomilani godinama. Pored toga, za njihovo rešavanje neophodne su i velike investicije, ali smo mi na dobrom putu. Zato će poslanička grupa SPS u danu za glasanje da podrži Predlog ovog zakona. Na samom kraju, spomenuću da mi je kao građanki Smedereva veoma drago kada sam pročitala na sajtu Ministarstva za zaštitu životne sredine da je kineska kompanija „Hribis grup“ u Smederevu podnela zahtev za izdavanje integrisane dozvole, što je znak da brine ne samo o platama 5.000 zaposlenih, već i o zdravlju Smederevaca i zaštiti naše životne okoline. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Preostalo vreme za vašu poslaničku grupu je 20 minuta. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o jednom potpuno novom zakonu koji reguliše biocidne proizvode. Hteo bi, zarad naših građana, da znaju o čemu se tu radi i šta su to biocidni proizvodi. Oni su neophodni za kontrolu organizama koji su nepoželjni ili imaju štetan efekat na ljude, njihove aktivnosti, proizvode koje koriste ili proizvode na životinje ili životnu sredinu. Njihov značaj svakodnevno raste zbog njihove široke primene u svakodnevnom životu. Koriste se, između ostalog, za dezinfekciju površina, opreme, nameštaja, vode i vazduha, u domaćinstvima, u objektima javnog zdravlja i u drugim javnim objektima, u industrijskim objektima, u prehrambenoj industriji, na farmama. Osim toga, koriste se za održavanje lične higijene, a i za dezinfekciju zdrave kože ljudi, kao i za održavanje higijene životinja. Takođe, biocidni proizvodi se koriste za suzbijanje insekata i glodara, za zaštitu gotovih proizvoda, dok su originalne ambalaže za zaštitu drveta, kože, gume, papira, tekstila, za zaštitu vode ili drugih tečnosti u rashladnim i procesnim sistemima. Znači, ovde je reč o tome da zdravlje ljudi, životinja ili određenih dobara zaštitimo od raznih štetočina, štakora i slično. Jedan od problema koji biocidni proizvodi imaju jeste to da štetočine i štakori postaju često rezistentni na same biocidne proizvede. Da prevedem građanima Srbije, postaju otporni na njih, tj. biocidni proizvod ne može nikakvo dejstvo da ostvari prema njima. Nažalost, imamo situaciju da kada su u pitanju i ljudi i oni postaju rezistentni, odnosno otporni recimo na zakon. Bivši režim i predstavnici bivšeg režima su otporni na zakonske propise kojima se reguliše zloupotreba ovlašćenja. Postali su otporni i na to da objasne kako su zaradili 600 miliona evra za četiri godine vlasti. Da stvar bude još gora, postaju otporni i na demokratiju. Kao političarima, to zaista nije normalno. Ali, šta to znači postojati otporan na demokratiju? To znači da ste odustali od toga da na vlast dođete na izborima, već očekujete da vas na vlast neko dovede, da li nasilnim putem, tako što se pali Skupština Srbije, osvajaju državne institucije, upada se sa motornim testerama na javni servis. To su ti oblici kako se dolazi na vlast bez demokratije. Drugi način jeste da vas neka druga zemlja, neka druga sila vojnim putem takođe dovede na vlast, ili određenim pritiskom, uvođenjem sankcija itd. Međutim, kada se uvode sankcije ili se vrši oružana agresija na neku zemlju, ko najviše ispašta? Pa, najviše ispaštaju građani te zemlje? Kada su sankcije građani su, i to prvo oni najsiromašniji, oni su prvi na udaru, a kasnije oni koji imaju nešto više novca. Oni koji imaju 600 miliona evra, oni nemaju nikakvih posledica od bilo kakvih sankcija, jer sa 600 miliona evra sebi mogu da obezbede prilično lagodan život, bez obzira da li postoje biocidna sredstva ili ne. E, sada, pošto i to evoluirate, onda krenete da vas dovedu na vlast neke, ne samo druge države, nego i neke regionalne organizacije, kao što je to EU. Pa, setite se samo kako su Dragan Đilas i bivši režim klečali pred evroposlanicima, kako su tražili da Aleksandra Vučića ponize, kako su tražili da ga proglase diktatorom, kako ovde u zemlji nema vladavine prava, nema demokratije, kako je diktatura itd. Mučili su se oni to neko vreme sa tim evropskim poslanicima. Ovi su videli da je to luda kuća kada je bivši režim u pitanju, odustali od toga i, da kažem, nešto malo ublažili tu svoju sliku o Srbiji. Rekli su Đilasu da može na vlast samo da dođe izborima, da su izborni uslovi u Republici Srbiji prihvatljivi po evropskim standardima i da će morati da se kandiduje da li za predsednika Republike, da li za gradonačelnika, da li da nosi ili predvodi svoju listu kandidata za narodne poslanike. E, sada, u svojoj rezistentnosti, odnosno otpornosti Dragan Đilas ide i dalje. Pošto je shvatio da ovde nema dovoljno ljudi sa motornim testerama koji će da upadaju u državne institucije i javni servis da bi, je li, pravili voditeljkama frizure motornim testerama, pošto je ukapirao da ne može više ni EU, nema želje da mu pomogne, on je otišao za Ameriku. Otišao je Americi da traži podršku, da ga opet sankcijama ili bombardovanjem neko dovede ovde na vlast. To što je razgovarao sa američkim pomoćnikom državnog sekretara ili nekim drugim, ja zaista nemam ništa protiv i to je poželjno. Ko god da ode treba da razgovara, kome god da se ukaže prilika. Ali, da li vi možete da pronađete makar jednog jedinog poslanika iz vremena od 2008. do 2012. godine, narodnog poslanika tadašnje opozicije, da pronađete da je negde on van Srbije rekao da je Dragan Đilas lopov, da je Boris Tadić diktator, da je Vuk Jeremić izdajnik? Da li možete da pronađete nekog takvog poslanika? Ja vam tvrdim da ne. Tadašnja opozicija, kojoj je pripadala i Srpska napredna stranka, nije ružne stvari pričala o svojim državnim funkcionerima, ma koliko te ružne stvari bile istinite. Istinito je da je Dragan Đilas bio najobičnija lopuža i da to hoće ponovo da bude. Istina je da je Tadić pobegao iz Srbije kada je Kosovo proglasilo nezavisnost. Istina je da je Vuk Jeremić izdajnik koji je postavio granicu između Srba i Srba, ovih koji žive u unutrašnjosti Srbije i onih Srba koji žive na teritorije naše autonomne pokrajine. Ali, nikome od poslanika nije padalo na pamet da van Srbije govore da su oni izdajnici. Šta je uradio Đilas pre nekoliko dana? Pazite jednu od reakcija kada je rečeno ovde od predstavnika sadašnje vlasti – Srbija ima mnogo jači kokus u kongresu i senatu nego Đilas, nego što imaju albanski lobisti, kosovski lobisti, bošnjački lobisti. Oni postavljaju pitanje, Đilas preko svojih portala i medija postavlja sledeće pitanje – a odakle će to Srbija da plati? Da li ćemo da platimo iz budžeta, tj. parama svih građana Srbije, ili ćemo da platimo iz nekih crnih fondova? Pazite, tu barabu nije sramota da tako nešto pita. Znači, jedna od najvećih lopuža u Srbiji pita da li ćemo mi da trošimo pare građana Srbije da zaštitimo državni interes. Pazite, lopuža najobičnija to pita. Najobičnija lopuža. Samo moram nešto i da kažem. Kada se borite za nešto ispravno, ne treba vam novac. Kada se borite, recimo, i kažete da poštujete teritorijalni integritet Kine, kada se borite i kažite da poštujete teritorijalni integritet Španije, kada kažete da poštujete teritorijalni integritet Kipra, i da ne nabrajam dalje, za to vam ne treba novac. Ali, kada kažete da je Kosovo nezavisna država, na štetu svog saveznika iz dva svetska rata, e onda se to plaća, e onda to košta jer, jelte, neko ima neka svoja moralna načela kojih će da se odrekne za novac. I to je ta priča koja je u američkom kongresu. Ali hajde da postavimo pitanje ko to plaća. Plaća, u najvećem broju slučajeva, albanska mafija. Ako albanska mafija to plaća, kakav je to novac? Od prodaje droge, oružja, belog roblja. Sada zamislite Dragana Đilasa, ide sa takvim ljudima da razgovara, da napišu pismo predsedniku SAD. Je l' to normalno? Pa to može samo čovek koji ne voli svoju zemlju, ne voli svoj narod i čovek koji mnogo više voli novac nego bilo šta drugo. Možemo mi zakone da donosimo o biocidima kakve god hoćemo, biocid za Dragana Đilasa samo su izbori, ali izbori na koje on ne sme da izađe, jer će stalno da moli nekog. Sada ne znam, proći će isto sa SAD kao što je prošao sa EU. Ne znam od koga će sledećeg da traži pomoć da ga dovede na vlast. Jedino da pronađe vanzemaljce. Ali, budite uvereni, ni oni neće da ga dovedu, ne žele ga ni oni u svom društvu, takve ljude svi izbegavaju i neće ih ni građani Srbije.
Reč ima narodna poslanica dr Nina Pavićević. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvažena ministarko sa saradnicom, poštovane kolege narodi poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, proteklih dana svi smo čuli glavnu poruku učesnika Konferencije o klimatskim promenama koja se održava u Glazgovu, a ona glasi: „Za spas planete ostalo je još malo vremena“. Zato bih se u kontekstu današnje rasprave osvrnula upravo na ono životno pitanje čovečanstva. Danas se ceo svet složio oko toga da su klimatske promene već vidno preoblikovale planetu Zemlju, a da smo mi, ljudi, kao moderna civilizacija, u najvećoj meri doprineli ovakvom procesu i da smo stoga odgovorni za dalju sudbinu života na Zemlji. Zato ćemo morati da podelimo odgovornost i damo svoj doprinos za njeno očuvanje. Naš današnji konkretan doprinos u tom cilju biće donošenje zakona o izmenama Zakona o sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. I nauka i politika su se složile da jedino integrativnim pristupom možemo staviti pod kontrolu sve razvojne procese koji direktno utiču na zagađenje životne sredine. U tom smislu, neophodne su radikalne i sistemske promene u pristupu samoj ekologiji i u tim promenama moramo aktivno i svesno učestvovati i mi, odnosno Srbija, i ako ne spadamo u velike svetske zagađivače. To je naša obaveza koja proističe iz dokumenata Ujedinjenih nacija, ali i iz evropske agende. Upravo ovim izmenama zakona će se obezbediti uslovi za efikasnije funkcionisanje i organizovanje integrisanih dozvola na teritoriji Republike Srbije za obavljanje onih delatnosti koje su potencijalni ili stvarni zagađivači životne sredine. Integrisane dozvole se izdaju za postrojenja i aktivnosti koje mogu imati negativan uticaj na zdravlje ljudi, životnu sredinu i materijalna dobra i one upravo treba da obezbede sveobuhvatnu zaštitu vode, vazduha i zemljišta od zagađivanja, zatim prevenciju nastanka zagađenja i primenu najboljih i po životnu sredinu najprihvatljivijih tehničkih rešenja. Ovakav pristup je nesumnjivo potreba vremena u kome živimo, jer je čovek, u nameri da stvori što više materijalnog bogatstva, u jednom trenutku zavladao prirodom, otuđio se i potpuno zaboravio da je i njegov život uslovljen životom prirode. Čitav prošli vek i ovo moderno doba odlikuju se ljudskim aktivnostima koje su upravo u funkciji tehnološkog progresa i uvećanja ekonomskog rasta i razvoja, što sa druge strane značajno doprinosi degradaciji životne sredine, kao i nedostatku zdravog i čistog vazduha. Zbog toga zaštita životne sredine predstavlja veliki i neodložan problem koji zahteva globalno rešenje u predstojećem periodu. I Srbija se u oblasti zaštite životne sredine suočava sa problemima kao što su prekomerno zagađen vazduh u velikim gradovima, a to je, prema statistici, 14 mesta u Srbiji. Tu su i problemi zagađenja vode i nedostajućih sistema za prečišćavanje, zatim zagađenje zemljišta i nedovoljno dobro recikliranog otpada. Jasno je da se dosadašnji razvoj nusproizvoda i raznih tehnoloških procesa u vidu raznovrsnih zagađenja vraća u naš ekosistem, što više nisu prihvatljivi standardi sa aspekta očuvanja životne sredine u kojoj živimo, pa i samog opstanka čovečanstva. Enormni porast ekonomske aktivnosti u celom svetu za posledicu ima jedan od najopasnijih neželjenih efekata, a to je drastično povećanje emisije CO2, koji ima katastrofalne posledice po životnu sredinu. Prema najnovijim podacima, na godišnjem nivou u atmosferu se emituje 60 milijardi tona CO2, ugljen-dioksida, a samo Srbija emituje 60 miliona tona CO2. To sa svetskog aspekta nije mnogo, ali što se nas samih tiče uopšte nije malo i zato moramo ozbiljno raditi na smanjenju emisije štetnih gasova. Uostalom, vazduh je jedinstven omotač oko naše planete i gde god i koliko god da je zagađenje, ne treba potcenjivati ovaj problem. Osnovni uzročnici zagađenja vazduha u Srbiji jesu zastarele termoelektrane, milioni privatnih ložišta na drva i ugalj, spaljivanje otpada i plastike, kao i stariji automobili. Kada govorimo o termoelektranama koje koriste ugalj, podaci pokazuju da ih u Evropi ima ukupno 20, od toga 18 na Balkanu, a osam u Srbiji. S obzirom na to da naša zemlja ima i druge energetske potencijale u vidu solarne energije, biomase, vetroparkova, skoro sam sigurna da ćemo u bliskoj budućnosti iskoristiti sve to i smanjiti upotrebu uglja, tj. okrenuti se modernim tehnologijama korišćenja, kako bi pre svega imali čist vazduh i zdravu životnu sredinu. Dodala bih da nisu samo termoelektrane i korišćenje uglja zagađivači vazduha, pa bih pomenula i zagađivače plastičnim otpadom, što je, složićete se, kriza svetskih razmera, pa se stoga na listi najvećih svetskih zagađivača nalaze svetski brendovi i multinacionalne kompanije. Svi mi zajedno sa Vladom Republike Srbije radimo na očuvanju i zaštiti životne sredine, i ne samo Vlada Republike Srbije, već i resorno ministarstvo pokazalo je političku volju i snagu da se započne rešavanje ovog velikog ekološkog problema. Analiza rađena sa Ujedinjenim nacijama pokazala je da u Srbiji postoji još sedam ovakvih lokacija. Rešavanje lokalnih koji su istovremeno i globalni problemi jedan je od zadataka koji moramo do 2030. godine da završimo, odnosno da pre svega sredimo naše dvorište, kako nas sve ovo ne bi koštalo mnogo više. Zaštita životne sredine zahteva pre svega svesne i odgovorne pojedince, sa osećajem za percepciju ugroženosti, što treba da rezultira adekvatnim ekološkim ponašanjem, kao elementom svesti. Zato je potrebno jačanje ekološke svesti koja podrazumeva usaglašavanje individualnog i opštedruštvenog ponašanja, u skladu sa aktivnom i aktuelnom ekološkom situacijom. Ako se ekološki ne osvesti, čovečanstvo je osuđeno na nestanak, a ekološka svest čovečanstva jeste i ekološka svest svakog pojedinca. Stoga će poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržati i ovaj i sve ostale predloge zakona na dnevnom redu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, uvažena ministarka sa saradnicom, kolege i koleginice narodni poslanici i poslanice, poštovani građani Republike Srbije, zaštita zdravlja ljudi je prioritet broj jedan koji je uspostavila Vlada Republike Srbije, a po predlogu predsednika Republike Aleksandra Vučića. Zaštita zdravlja ljudi jeste prioritet broj jedan, a kroz zaštitu vode, kroz zaštitu zemljišta, kroz zaštitu vazduha i te kako doprinosimo i zdravlju ljudi. Oba ova današnja zakona koja su na dnevnom redu i te kako utiču na poboljšanje kvaliteta života svakog građanina Republike Srbije i kada je u pitanju poboljšanje vazduha, zemljišta i vode, ali i kada je u pitanju i plasiranje biocidnih proizvoda na tržištu, odnosno kada je u pitanju povećanje bezbednosti građana, podizanje svesti građana, kada se na tržištu nađe biocidni proizvod. Zakon o biocidnim proizvodima, on je sistemski nov, ima jasne korake, jasne procedure, u postupku izdavanja odobrenja za stavljanje na tržište biocidnog proizvoda, kako ne bi došlo do rizika po život i zdravlje ljudi. Ovim zakonom precizno su utvrđene nadležnosti kontrola nad sprovođenjem ovog zakona, ali i prekršajna odgovornost svih onih koji krše navedeni zakon. Moram da kažem da je zaštita životne sredine na vrlo visokoj listi prioriteta ove Vlade. To pokazuje da je Republika Srbija politički napredovala, da je Republika Srbija demokratsko i zrelo društvo i da se na dnevnom redu našla i zaštita životne sredine, odnosno ekologija. Da je zaštita životne sredine visoko na prioritetima Vlade Republike Srbije i predsednika Aleksandra Vučića, govori i podatak da je tokom ove godine prvi put na međunarodnom finansijskom tržištu emitovane su zelene obveznice u iznosu od jedne milijarde evra sa rokom dospeća od sedam godina i sa najnižom kamatnom stopom od jednog procenta. Sva ova sredstva biće upravo upotrebljena na unapređenje životne sredine i na unapređenje ekologije. Pedeset godina nije ulagano ni u vodovodnu, ni u kanalizacionu mrežu, 50 godina nije ulagano u kotlarnice, 50 godina sakupljane su i čuvane deponije, niko nije vodio računa o njima. Ono što moram da istaknem, uvažena gospođo Vujović, to je da ste odmah po preuzimanju nadležnog Ministarstva otišli na teren, otišli na lice mesta, otišli tamo gde su se dešavali ekcesi, ali nisu se ekcesi dešavali samo u mandatu ove Vlade i vašeg vođenja resornog ministarstva, ti ekcesi su bili više decenijski i navešću dva ekcesa. Jedan ekces je plivajuća deponija smeća na Potpećkom jezeru. U pitanju je bilo više hiljada kubika otpada koje su naravno, nesavesni građani bacali, verovatno u najbliže potoke, a onda je od potoka dolazilo do reke, od reke do Potpećkog jezera. Više hiljada kubika tog smeća u vrlo kratkom vremenskom periodu je očišćeno, ne samo da je očišćeno i deponovano u regionalnu deponiju Duboko Užice, već ste nastavili da radite dalje, tako da su danas postavljene lančanice, upravo da bi se sakupljao taj otpad i da bi komunalne službe opština Priboj, Prijepolje, Nova Varoš mogli da sakupljaju na vreme taj otpad kako se više to nikada ne bi ponovilo. Drugi problem koji ste rešili, a takođe se radi o više decenijskom problemu to je deponija smeća Stanjevine kod Prijepolja. Deponija Stanjevine bila je u stvari jedna prava ekološka bomba. Inače, deponija se nalazi na glavnom magistralnom putu od Beograda prema južnom Jadranu. To je put koji vodi prema manastiru Mileševa. To je put koji vodi prema fresci belog anđela, koji je pod zaštitom UNESKO. To ruglo, zahvaljujući vašem angažovanju i vašim svakodnevnim radom na terenu za vrlo kratki vremenski period ne samo da je uklonjeno, nego je potpuno sanirano i rekultivisano, zasađena je trava, zasađeni su četinari, urađen je potporni zid, jer se ispod deponije protiče reka Lim. Ono što moram da istaknem, to je da privremena deponija Duboki potok u Druglićima kod Priboja, sada se koristi za odlaganje čvrstog otpada, ali to je samo privremeno rešenje, jer zahvaljujući Vladi Republike Srbije, vašem ministarstvu, ali i lokalnim samoupravama, Priboj, Prijepolje i Nova Varoš, radi se transfer stanica Banjica u Novoj Varoši koja će kasnije postati u stvari jedan od osam regionalnih reciklažnih centara. Moram da napomenem da je ministarstvo, odnosno Vlada u regionalnu deponiju Duboko u Užicu za proširenje dela deponije kako bi na adekvatan način mogla da se odlaže otpad, ali da bi se zaštitilo i od klizišta, uložila 96 miliona dinara. Sve su ovo pokazatelji koji u stvari govore o tome da ova Vlada na adekvatan način brine o svim krajevima, svim opštinama i gradovima u Republici Srbiji, ne samo u Beogradu već i u krajevima u kojima se do 2012. godine uglavnom žuti tajkuni dolazili da bi bacali prašinu narodu u oči, da bi ih lagali i posle toga od toga ništa nije bilo. Danas za razliku od tog vremena, u ovim opštinama jugozapadne Srbije radi se i gradi se. Moram da kažem da je u Priboju izgrađena i toplana, jedna od dve u Srbiji, na drvnu seču, na biomasu, stanovi su građanima sada topliji i danju i noću, građani se više ne smrzavaju, ali takođe moram da istaknem da je predsednik Aleksandar Vučić, prilikom obilaska Priboja, Prijepolja, Nove Varoši u maju mesecu rekao da će sa Zlatibora biti omogućena gasifikacija i biti sprovedene cevi do Priboja, Prijepolja i Nove Varoši, da će gas doći, a samim dolaskom gasa, naravno da sve to znači čistiji vazduh, ali i dolazak novih investitora i vraćanje života u ove pogranične opštine. Takođe, ono što bih želela da istaknem, to je da oni koji su bili na vlasti do 2012. godine, predvođeni tajkunom Draganom Đilasom, kada je u pitanju ekologija, sve što su uradili to su vodili kampanju pod nazivom „Očistimo Srbiju“, ali umesto da su čistili Srbiju oni su u stvari očistili budžet. Procenjuje se da su samo kroz tu kampanju očistili budžet Srbije za 25 miliona evra. Naravno, za žuta tajkunska preduzeća predvođeno tajkunom, Draganom Đilasom, to nam je dobro poznato, jer sve što je radio, radio je za rad sopstvenih džepova i svojih računa na raznim belosvetskim destinacijama, ništa u korist i u ime građana Srbije. Poštovani građani, možete da zamislite koliko ništa treba da budete pa da kao tajkun, Dragan Đilas, odete u inostranstvo u SAD, tražite sankcije za svoj narod i svoju državu, svoj narod kriminalizujete, posebno narod u AP Kosovo i Metohija. Narod u AP Kosovo i Metohija koji brani svoj kućni prag, koji živi u stvari na svom kućnom pragu vekovima, koji živi u srcu Evrope, ali narod za koji čitav svet treba da zna da su mu ugrožena osnovna ljudska prava, pravo na život, pravo na kretanje, pravo na slobodu govora. Tajkun Dragan Đilas, Vuk Jeremić, Borko Stefanović, otišli su u SAD da bi blatili sopstveni narod i državu. To je sramno. Poštovani građani, da li znate koliko ljudsko dno, moralno dno i ljudsko ništavilo treba da budete, pa da napadate decu, decu predsednika Republike Aleksandra Vučića, dete koje ima samo tri godine, malog Vukana i koji je izgleda kriv samo zato što mu je otac Aleksandar Vučić. Poštovani građani, da li znate da je tajkun Dragan Đilas i njegova vlast postavila granicu između Srba i Srba na Jarinju i Brnjaku? Poštovani građani, da li znate da i u vreme vlasti žutih tajkuna Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Tadića, da je predsednik Republike Boris Tadić otišao, odnosno pobegao u inostranstvo, čini mi se u Rumuniju, dok je bilo proglašenje, takozvanog nezavisnog Kosova? Poštovani građani, da li znate da žuto tajkunsko preduzeće i danas uz sprezi sa virusom smrti, a na čelu sa Draganom Đilasom, Vukom Jeremićem, Borkom Stefanovićem, radi protiv srpskog naroda, srpske države, zajedno naravno, sa albanskim lobistima, sa onim albanskim lobistima koji pucaju u leđa srpskim mladićima koji ubijaju decu, kupajući se na srpskim rekama, oni su u savezu sa njima. Dragan Đilas, tajkun obogatio se i stekao 617 miliona evra u vreme dok je vršio vlast i naravno da njegov jedini interes jesu njegovi sopstveni džepovi, nikako interes naroda i nikako interes građana, jer u njegovo vreme narod i građani bili su siromašni. On je bio bogat. U njegovo vreme građani Srbije bili su gladni, a on je letovao po raznim belosvetskim destinacijama i punio svoje sopstvene džepove. Ali, Dragan Đilas zaboravlja da se novcem ne može kupiti sve, novcem se ne može kupiti čast, obraz i dostojanstvo. Dragan Đilas zaboravlja da je vrhovni sudija svim političkim partijama, narod Srbije, građani Republike Srbije, a ne strane ambasade i ne strane države, građani Srbije na slobodnim demokratskim izborima svojom voljom biraju one koji će ih voditi u bolju budućnost, bolju budućnost za njihovu decu, bolju budućnost za čitavu Srbiju. To je politika Aleksandra Vučića, politika SNS, mira, bezbednosti i prosperiteta i sigurno građani na predstojećim izborima svoju volju, odnosno svoj glas daće Aleksandru Vučiću, jer ta politika nema alternativu. Zahvaljujem.
Samo da naglasim da je preostalo vreme za poslaničku grupu 12 i po minuta. Reč ima narodni poslanik Radovan Arežina.
Zahvaljujem se. Uvažena potpredsednice Narodne skupštine, koleginice narodne poslanice, kolege narodni poslanici, uvažena ministarko Vujović, drago mi je da vas vidim ponovo ovde i vi ste često gost ovog doma, a to znači da se radi na zakonima i to je dobro. To je dobar put i dobar pravac. Želim da na samom početku iskoristim i da u svoje lično ime, i danas su to mnogi ovde pomenuli, da uručim saučešće porodici Zukorlić i svim Bošnjacima Srbije. Mislim da smo jednog značajnog kolegu ovde, našeg narodnog poslanika izgubili i da ćemo ga se sigurno svih zajedno dugo, dugo sećati. Danas su na dnevnom redu dva važna zakona iz oblasti zaštite zdravlja, stanovništva i zaštite životne sredine, ali bih se i ja, kao i jedan broj kolega poslanika baš zbog toga osvrnuo na najveći svetski skup posvećen klimatskim promenama na našoj planeti. U pitanju je Konferencija Ujedinjenih nacija o klimatskim promenama održana ovih dana u Glazgovu. Dovoljno je što iz medijskih informacija sa ovog značajnog skupa dobijamo vesti da su se svi zabrinuli zbog posledica klimatskih promena izazvanih emisijom štetnih gasova na našoj planeti, pre svega Co2 , što za posledicu ima globalno otopljavanje. Lično mislim, pošto su se mnogo zabrinuli da treba to da u delu pokažu i da investiraju u sve zemlje na svetu, posebno na deo Zapadnog Balkana i da se pomogne u rešavanju ekoloških problema koje imamo svi zajedno. Ugljen dioksid i drugi gasovi sa efektom staklene bašte koji se oslobađaju u atmosferu iz različitih ljudskih delatnosti izazivaju globalno zagrevanje. Sve to ima uticaj sa sve ozbiljnijim i manje očekivanim posledicama na životne ekosisteme i biodiverzitet, posebno na zdravlje ljudi, ekonomiju i privredu. Klimatske promene se dešavaju na globalnom nivou, a poslednja decenija je najtoplija u zadnjih 150 godina. I u Srbiji je primetan porast ekstremnih vremenskih prilika i njihovih pogubnih efekata. Nakon 2000. godine, zabeleženo je 10 najtoplijih godina od kako su u Srbiji počela meteorološka merenja. Doprinos svetskom zalaganju za smanjenje emisije štetnih gasova svojim učešćem na samitu u Glazgovu dali su predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić i predsednik parlamenta Ivica Dačić. Mislim da je veoma važno da Srbija koja posmatrano svetskim parametrima nije veliki zagađivač da svoj doprinos ostvarenju globalnog cilja, a to je da se dugoročno spreči dalje globalno otopljavanje, odnosno porast temperature na našoj planeti za više od 1,5 celzijus, a predviđa se 2 za Srbiju. U protivnom, čovek će svojom namerom i neodgovornošću uništiti život na zemlji. Kao što se saopštava iz Glazgova, potrebno je drastično smanjenje emisije otrovnih gasova smanjivanjem upotrebe uglja kao energenta, jer je najveći emiter štetnih gasova. Bilo je govora o tome da su na planeti najveći zagađivači energetski sektor, industrija i saobraćaj, što je posledica ljudskog nekontrolisanog delovanja na prirodu, a sve zbog sticanja bogatstva. Drugi smer akcije za smanjenje zagađenja jeste pošumljavanje i mislim da je ovo veoma značajan segment. Podsetićemo da su šume pluća planete i da one nestaju vrtoglavom brzinom. Prvi razlog jeste nekontrolisana seča šuma. Drugi razlog su požari koji zbog klimatskih promena, a to su enormno visoke temperature poslednjih godina, uništavaju šume širom planete. Šume ovih godina gore i tamo gde nisu nikada gorele, u Sibiru, u Švedskoj, na Aljasci, u Kanadi, ali nažalost, i u našoj Srbiji. Evo i nekoliko obeshrabrujućih podataka. Od kad su ljudi počeli intenzivno da seku šume oboreno je 45% drveća. Pokazuje jedna studija iz 2015. godine, oko 17% amazonske prašume uništeno je tokom poslednjih 50 godina. Konkretno, od 1990. godine, svakog sata na svetu nestane površina šume veličine 800 fudbalskih terena, a u periodu od 1990 do 2016. godine, izgubljena je ukupna površina šuma od 1,3 miliona kvadratnih kilometara, što otprilike odgovara površini Čilea. Podaci su zabrinjavajući. Jer, šume predstavljaju prirodno skladište ugljendioksida, te kada se one poseku ili izgore u požarima veći deo ugljendioksida koji su šume biva oslobođen u atmosferu, što dodatno ubrzava proces klimatskih promena i globalnog zagrevanja. Dakle, vremena nema mnogo, niti planetu možemo da vratimo u prvobitno stanje, ali moramo da sačuvamo ovo što je ostalo, da ublažimo posledice i to svako od nas i svaka država za sebe i svi skupa kao čovečanstvo moramo da činimo. Nisu ove reči floskula. One su naš zadatak. Ako se osvrnemo na prošla vremena mogu reći da je Srbija naporno radila u smeru ublažavanja klimatskih promena i to u oblasti pošumljavanja. Od šezdesetih godina prošlog veka obimnim pošumljavanjem u zaštiti od bujičnih poplava i erozije, takođe u cilju pošumljavanja goleti i u cilju zaštite od erozije i akumulacije gasova sa efektom staklene bašte dati veliki doprinos rešavanju ovog problema. Tadašnje šumarske i vodoprivredne organizacije su radile brojna antieroziona pošumljavanja u skoro svim krajevima Srbije, a vrhunac te brige bila su pošumljavanja na velikim površinama, omladinskim radnim akcijama na Pešteru, Ibarskoj klisuri, Deliblatskoj peščari, Vlasini, gde su brojne goleti pretvarane u prave šume. Taj period od 1974. godine, pa omladinskim radnim akcijama od 1978. do 1988. godine, bio je najbolji period za povećanje šumovitosti u Srbiji, gde je šumovitost povećana sa 19% na 27%. Sadašnje i buduće generacije neće zaboraviti te grandiozne poduhvate, jer je šuma najveći apsorbens gasova sa efektima staklene bašte. Zato bih pohvalio višegodišnju aktivnost Ministarstva za zaštitu životne sredine, koja budžetom opredeljuje izvesna sredstva lokalnim samoupravama za pošumljavanje neobraslih površina. Možda ćete reći da je u pitanju moja nostalgija kao akcijaša za onim vremenima kada smo pošumljavali hiljade hektara u jednoj godini. Ja i sada predlažem da vratimo neke volonterske oblike rada, koje ne bi značile samo pošumljavanje, već i oblik socijalizacije mladih i učenje pravim društvenim vrednostima, pod jasnom državnom koordinacijom i strategijom, putem resornih ministarstava, lokalnih samouprava i posebno javno preduzeće koje to čini i danas „Srbijašume“. Sprečavanje opasnih klimatskih promena je ključni prioritet naših aktivnosti i zajednički rad na smanjenju emisije gasova sa efektom staklene bašte. Potrebno je da pronađemo način da podstaknemo i privredu da radi poštujući principe zelene i kružne, odnosno cirkularne ekonomije. Takođe, moram reći da sadašnji i prošli napori naše Vlade i preduzeća Srbije u izgradnji gasovoda, posebno preduzeća „Srbijagas“, i kapaciteta za proizvodnju obnovljive energije idu u pravcu ublažavanja klimatskih promena. Naime, zaštita životne sredine nije samo jedan sektor, nju čine svi sektori i čine celokupan život našeg društva i celog čovečanstva. Neophodan uslov za produktivni pristup zaštiti životne sredine jeste, pre svega, podizanje svesti građana Srbije o značaju zdrave životne sredine i neizvesnoj budućnosti planete ukoliko nastavimo da se ponašamo neodgovorno. Istina je da zaštita životne sredine nije jeftina, ali ipak postoji manja i veća cena. Manja cena je prevencija, manja cena je pošumljavanje, po jedno stablo za svakog građanina Srbije za početak. Na samom kraju, želim da pročitam učeničku zakletvu iz 1914. godine koja kaže: „Zaklinjem se da neću uništavati drveće i gaziti vodu i gaziti travu, obećavam da neću pljuvati na pod u školi i u kući i na putu, dajem reč da neću kvariti ograde, ni nanositi kvar na građevinama, nikada neću bacati hartije, ni ma kakvo đubre po ulici, biću uvek učtiv, štitiću ptice, braniću tuđu svojinu, onako kako bih želeo da drugi brane moju. Obećavam da ću biti iskren i čestit građanin“. To je đačka zakletva ove države iz 1914. godine. Mi smo jutros početkom sednice čuli ovde i da neko želi da nam pripiše genocidnost, ali ja moram stvarno sada na kraju da kažem da narod koji baštini ovakvu đačku zakletvu iz 1914. godine nema, niti može da ima genetsku predispoziciju da bude genocidan. Želim vam uspešan rad u nastavku sednice i poslanici SPS glasaće za predložene zakone. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Viktor Jevtović.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući doktore Orliću, poštovana ministarko sa saradnicom, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni građani Republike Srbije, govoriću o Zakonu o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine kojim se uređuju vrste aktivnosti i postrojenje za koje se izdaje integrisana dozvola. Nadležnost za izdavanje dozvola i obaveze nadležnog organa, uslovi za izdavanje integrisane dozvole, postupak izdavanja integrisanih dozvola, nadzor, kazne i druga pitanja od značaja za sprečavanje, kontrolu zagađivanja životne sredine. Cilj izmene zakona je produženje roka nadležnom organu za rešavanje po podnetim zahtevima za izdavanje integrisanih dozvola, uključujući i postrojenje za koje će se pregovarati u tranzicionom periodu sa EU. Zakon o zaštiti životne sredine u članu 58. propisuje da operater postrojenja, odnosno kompleksa u kome se obavljaju aktivnosti u kojima je prisutna ili može biti prisutna jedna ili više opasnih materija i da je dužan da dostavi obaveštenje, odnosno izgradi politiku prevencije udesa ili izveštaj o bezbednosti i plan o zaštiti od udesa, u zavisnosti od količine opasnih materija i preduzme mere za sprečavanje hemijskog i ograničavanje uticaja na zdravlje ljudi i životnu sredinu. Izmenom zakona obezbeđuju su zakonodavni, upravni, upravno-pravni, organizaciono-institucionalni i drugi uslovi za efikasnije funkcionisanje izdavanje integrisanih dozvola na teritoriji Republike Srbije. Ovom odgovornom politikom koju sprovodi Vlada Srbije sa nadležnim ministarstvom, vođena političkom vizijom Aleksandra Vučića, štiti ne samo životnu sredinu i zdravlje građana Srbije, već i poboljšava sve segmente društvenog života. Odgovornost, rad, marljivost i posvećenost su osnovni postulati za koje se zalaže SNS i Aleksandar Vučić, a sve u cilju očuvanja i poboljšanja života građana Srbije. Za razliku od žutog tajkunskog preduzeća, predvođenog čuvenim mašinskim mozgom Draganom Đilasom i njegovim hohštaplerima, zaludnom Marinikom iz Morovića, Vukom Ho Jeremićem, kao i Draganom Šolakom, koji izgubljeni u svojoj mržnji, a neprevaziđeni u svojim lažima i lopovluku, prelaze sve granice, kada god smo pomislili da ne mogu dalje u svom bezumlju, pokazali su suprotno i na kolenima otišli albanskim lobistima i kongresmenima u Vašingtonu, gde su umesto pomoći građanima Srbije tražili sankcije. Može li grđe i luđe se gaziti sopstveni narod? Ne samo što su ga proglasili za genocidan, što su ga opelješili i opustošili na svim nivoima dok su bili na vlasti, sada žele da ga totalno dokusure svojim političkim programom, kao da taj katastrofalni bivši režim nije već naneo dovoljno zla i patnje građanima Srbije. Tu svoju zlu nameru sprovode ozlojeđeni i nemoćni samo i isključivo da bi zaštitili svoje opljačkane milione i silne račune po belosvetskim bankama, iz straha da ih niko ne pita za milijarde koje su otete od Telekoma, a kako bi nastavili sa daljim pljačkanjem države i građana Srbije, jer su oni tu ipak velemajstori, kao i razni pokreti udavimo Beograd, finansirani novcem iz inostranstva. Ali, dok je na čelu Srbije Aleksandar Vučić, koji za razliku od te horde probisveta nema nijedan račun u inostranstvu, to im neće poći za rukom. Zato im krvnički napadaju decu i pozivaju na nasilje, na krv i na bezumlje, samo da bi se opet dočepali državnih jasli. Dok se oni bore za svoje džepove, Aleksandar Vučić se bori za budućnost građana Srbije i ne odstupa od svojih čvrstih stavova i uverenja, a to je narod Srbije na prvom mestu. Dok je Aleksandar Vučić na čelu Srbije, nikakvi strani plaćenici, niti strani ambasadori neće uređivati politiku Srbije. O budućnosti Srbije će odlučivati narod, jer narod Srbije zna, narod Srbije vidi, ko je neprobojni bedem od svih katastrofa bivšeg tajkunskog preduzeća, a to je Aleksandar Vučić sa SNS. Živela Srbija!
Zahvaljujem. Reč ima Ana Beloica.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici Vlade, poštovani građani Srbije, ne možeš promeniti ono što se dogodilo u prošlosti, ali uvek možeš uticati na sve ono što će se tek dogoditi, i to je deviza kojom se rukovodi svaka ozbiljna politička opcija, politička partija koja je spremna na boljitak, prosperitet i borbu za bolji životni standard svih građana jedne zemlje. Srbija je odavno prestala da bude zemlja koja niže istorijske poraze, zemlja koja traži izgovore za sopstvene neuspehe i postali smo oni koji veruju u sebe, u vlastite snage i vlastiti uspeh i čini mi se da je to zaista urodilo plodom, obzirom da gotovo svakodnevno možemo i u ovom visokom domu da raspravljamo o rezultatima koje smo ostvarili na svim poljima, bez obzira da li su oni oličeni kroz određene sporazume, deklaracije ili zakone, kao što je to, recimo, i danas slučaj. Ja ću se u svom današnjem izlaganju fokusirati na Zakon o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađenja životne sredine, obzirom da je to jedan od ključnih zakona jer se bavi onime što je, zapravo, okosnica našeg života, a to je svakako zdrava životna sredina. Ovim zakonom se uređuju vrste aktivnosti i postrojenja za koje se izdaju integrisane dozvole, nadležnost za izdavanje dozvola, uslovi i postupak, nadzor, kazne i druga pitanja koja su značajna za sprečavanje, kao i kontrolu zagađenja životne sredine. Cilj izmene ovog zakona je svakako produženje roka za nadležne organe, da bi mogli da odgovore na sve podnete zahteve, a s druge strane, cilj je da se obezbedi usaglašavanje sa Zakonom o zaštiti životne sredine. Zdrava životna sredina nema alternativu, složićete se sa mnom, i to je ono što tangira svakog pojedinca, svakog čoveka na planeti Zemlji. Negativni efekti i rizici koji dolaze iz zagađene životne sredine su toliko rasprostranjeni da ih nikada ne možemo u potpunosti eliminisati, ali uvek moramo raditi na tome da ih minimiziramo, odnosno da ih svedemo na najmanju moguću meru. Čini mi se da je Ministarstvo zaista ozbiljno i odgovorno shvatilo taj problem, i to najbolje možemo videti na osnovu brojnih rezultata, brojnih aktivnosti koje realizuju gotovo svakodnevno svuda širom teritorije naše zemlje. Iskoristiću priliku da podsetim sve građane Republike Srbije da je gospođa Irena Vujović pre samo nekoliko dana obišla Niš, tačnije kompaniju EI Niš gde će biti uklonjeno 450 tona istorijskog otpada koji je taložen u poslednjih 20 godina od strane onih kompanija koje su bile predmet privatizacije ili stečaja. Ono što bih posebno želela da istaknem jeste da se u Republici Srbiji po prvi put izrađuje program zaštite vazduha sa akcionim planom za period od 2022. do 2030. godine, gde je tačno definisan određeni set mera koji će biti preduzet kako bi se obezbedilo smanjenje aerozagađenja, odnosno kako bi se poboljšao kvalitet vazduha u našoj zemlji. U prilog tome govori i činjenica da je Ministarstvo za zaštitu životne sredine obezbedilo sredstva za zamenu individualnih ložišta, takođe za zamenu određenih kotlova koje koriste energetski, da kažem, te prljave energente, ekološki neprihvatljive i to u brojnim gradovima u Republici Srbiji, poput na primer Novog Pazara, Valjeva, Kosjerića i u brojnim drugim gradovima na teritoriji naše zemlje. Kao primer dobre prakse svakako ću istaći grad Kragujevac, gde je pored zamene kotla u gradskoj toplani došlo i do sanacije deponije pepela, tačnije 40.000 tona pepela koji će biti recikliran i koje će biti pretvoren u građevinski materijal i na taj način ćemo uspeti u gradu Kragujevcu da rešimo jedan višedecenijski problem, koji je naročito izražen tokom zimskih meseci. Sve ovo je pokazatelj, ne samo boljeg životnog standarda za sve građane Republike Srbije, već i bolje i veće brige za živote i zdravlje svih naših građana. U prilog tome govore i brojni rezultati koje smo ostvarili na svim poljima, a uprkos tome uspeli smo da ostvarimo ekonomsku stabilnost, da očuvamo privrednu aktivnost, čak i tokom pandemije korona virusa, uspeli smo da smanjimo nivo javnog duga sa 60% na 58,2%. Uspeli smo da smanjimo i nivo fiskalnog deficita sa 6,9, kako je bilo prvobitno planirano, na 4,9% i sve te rezultate, sve te projekte koje smo realizovali ostavljamo u amanet budućim generacijama, našoj deci, generacijama koje dolaze. No, čini mi se da su od svih vidova zagađenja najopasniji oni koji zagađuju društveno-političku scenu u Republici Srbiji. Oni ljudi koji se bore protiv interesa sopstvenog naroda, protiv interesa sopstvene države time što plasiraju laži, dezinformacije, time što šire paniku i strah među građane Republike Srbije ne bili osujetili svaki pozitivan korak koji napravi SNS, a koji bi mogao da im ugrozi prljavu političku borbu za prevlast. Zašto kažem prljavu? Zato što se, uvaženi narodni poslanici, poštovani građani i građanke Republike Srbije, u toj borbi ne biraju sredstva. U toj borbi se koristi nešto što je svima nama sveto, a to su svakako deca i porodica. Svedoci smo da se deca Aleksandra Vučića danima provlače kroz medijski glib i blato, da im se crta meta na čelo, da se izdaju kojekakve poternice deci koja u suštini ništa nisu kriva, osim što im je otac Aleksandar Vučić, čovek koji je sa sigurnošću, mogu da kažem, reformisao našu zemlju, koji je postavio Srbiju na zdrave osnove, na zdrave noge i koji je pokazao da je narod taj koji u Republici Srbiji isključivo ceni i vrednuje nečiji rad, trud i zalaganje. Imate one kvazi-borce za ekologiju, kvazi-borce za pravdu koji danima organizuju ekološke proteste svuda, širom Beograda, bore se protiv termoelektrana, jer one, jel te, zagađuju životnu sredinu, zagađuju vazduh, a onda kada nastupi energetska kriza, oni se ipak zalažu za održavanje tih istih termoelektrana, jer nam je važna energetska bezbednost i stabilnost. Tu možemo na delu da vidimo te duple standarde, duple aršine koje oni koriste zarad sticanja jeftinih političkih poena. Gde vam je dostojanstvo, poštovana gospodo, i gde su vam principi, ako ste spremni na to da idete po belom svetu i da pljujete sopstveni narod, sopstvenu državu, da pljujete Kosovo i Metohiju, srpsku svetu zemlju za koju smo prolivali krv? Gde ste bili, poštovana gospodo, onda kada su tim ljudima koje danas nazivate kriminalcima, kada su im palili kuće, kada su im skrnavili grobove, kada su ubijali nedužnu decu? U to ime ja bih, ako mi dozvolite, da pročitam jedan citat i da ga posvetim svim onim ljudima koji se bore protiv interesa sopstvene države, koji kažu da na Kosovu i Metohiji, koji je stecište srpske kulture, srpske tradicije i istorije, nema ničega, tako da bih vas zamolila za minut pažnje: „Zamisli da ovog trenutka neko upadne u tvoju kuću, zgrabi te i izgura napolje. Ti malo stojiš u dvorištu, vrzmaš se, a onda slegneš ramenima i kažeš – dobro, ja ovde više nemam šta da tražim. Zamisli da dođeš na očev grob i nađeš porušen spomenik, malo se buniš, negoduješ, pa posle kažeš – dobro, ja više i nemam oca. Stvarnost pred kojom si tada zatvorio oči bila je ono što te je držalo u životu. Tamo gde kažu da više nema ništa, rađa se više dece nego u svim gradovima u Republici Srbiji. Tamo gde kažu da više nema ništa, Srbi za Srbe gotovo svakog meseca obnove po neku kuću, a ispred kuće ćete videti mlade ljude, decu, bašte, voćnjake i stoku. Tamo gde kažu da više nema ništa, uzdižu se molitve koje nas sve spasavaju i štite. Kada vam kažu da je sve izgubljeno, spaljeno, da tamo nema ništa, ne verujte im. Kosmet je pun, samo su oni prazni. I valjalo bi da nešto nauče sa onog srpskog spomenika na Zejtinliku, padali od zrna, od gladi i žeđi, raspinjani na krst, na golgote visu, ali čvrstu veru u pobedu krajnju nikad, ni za časak, izgubili nisu." U to ime, mi ćemo pod vođstvom Aleksandra Vučića nastaviti da se borimo za očuvanje srpskih interesa na KiM, za očuvanje teritorijalnog integriteta i suvereniteta Republike Srbije, da se borimo za mir, stabilnost, lepšu, svetliju budućnost za svu našu decu. Na samom kraju bih dodala da Srbija nije šaka pirinča da je pozoba svaka vrana koju donese vetar. I ne možemo da izaberemo državu, vreme ni narod u kom ćemo se roditi, ali ono što u životu uvek možemo da biramo je hoćemo li biti ljudi ili neljudi. A mi smo izabrali da nas ne pamte po tome koliko dugo ćemo biti na vlasti, već šta je to što će ostati iza nas, šta je to što će ostati generacijama koje dolaze. Mi možda našoj deci nećemo ostaviti neki silan novac i bogatstvo, ali ćemo im ostaviti nešto što je mnogo vrednije od svega toga, a to je čist obraz, dostojanstvo, čvrst karakter, veliko srce i veliku dušu, u kojoj će ostati zapisano samo jedno - da smo živeli za jednu jedinu našu otadžbinu, da smo živeli za našu Srbiju. Živela Srbija! Zahvaljujem.
Reč ima Vesna Krišanov.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvažena ministarka sa saradnicom, kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, Zakon o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine je samo jedan u nizu zakonskih obaveza sa kojim određena privredna društva moraju da se usaglase na polju zaštite životne sredine, kako bi se ispunili neki od uslova za pridruživanje EU. Pre svega, pozdravljam izmenu pomenutog zakona u delu u kom se produžava rok za izdavanje integrisanih dozvola za postojeća postrojenja do 31. decembra 2024. godine, jer smatram da je i više nego realno, s obzirom na stanje na terenu, a to je da je od ukupno 227 postrojenja koja su detektovana kao tzv. IPPC postrojenja za samo 46 je izdata integrisana dozvola. Takođe, smatram i da država treba da pruži punu podršku u operativnom smislu tim postrojenjima. Ovaj postupak je svakako jednak izazov i za privredna društva i za ministarstvo i za pokrajinski sekretarijat, koji je isto tako nadležan za izdavanje integrisanih dozvola, tako da jedino uz međusobno razumevanje, trud, rad, upornost i posvećenost svih strana možemo da postignemo željeni cilj. Pribavljanje dokumentacije za izdavanje integrisane dozvole je veoma kompleksan i dugotrajan proces i često iziskuje ne tako male troškove, polazeći od toga da je neophodno angažovanje firmi koje se bave izradom te obimne dokumentacije, kojoj prethodi pribavljanje raznih dokumenata od nadležnih organa. Jedan samo primer kompleksnosti ovog procesa je dobijanje vodne dozvole od nadležnog organa. Dobijanju iste prethodi izrada elaborata rezervi podzemnih voda za koji se angažuje opet firma za odgovarajućim sertifikatima. Isto tako, izmerene vrednosti zagađujućih materija otpadnim vodama prikazane u izveštaju sertifikovane laboratorije, moraju biti ispod graničnih vrednosti propisanih uredbom, kako bi se dobila saglasnost, odnosno pozitivno mišljenje od strane nadležnog vodoprivrednog preduzeća. Ukoliko su izmerene vrednosti iznad graničnih vrednosti, to podrazumeva ugradnju uređaja za prečišćavanje otpadnih voda ili rekonstrukciju postojećeg, što pak zahteva ulaganje velikih novčanih sredstava koja mnoga preduzeća nemaju mogućnost da izdvoje. Sve ovo navedeno prethodi dobijanju vodne dozvole koja je samo jedan od dokumenata koji se prilaže uz zahtev za dobijanje integrisane dozvole. Vrste aktivnosti postrojenja koja podležu izdavanju integrisane dozvole a koje mogu imati negativan uticaj na zdravlje ljudi, životnu sredinu ili materijalna dobra, propisane su odgovarajućom uredbom, a samo neka od tih su ona koja se bave proizvodnjom energije, preradom metala, upravljanje otpadom, industrijom minerala, hemijskom industrijom itd. Ukoliko se malo pre pomenutim postrojenjima ne izda integrisana dozvola do roka navedenog u izmenama zakona, dovodi se u pitanje njihovo dalje funkcionisanje. Država to svakako neće dozvoliti i zato moramo timski pristupiti problemu i unaprediti saradnju na svim nivoima. Nadam se da postoje načini da se kako javnim preduzećima, kojih je znatno manje, tako i privatnom sektoru, pruži mogućnost davanja finansijskih sredstava za unapređenje sistema kojim se postiže bolja zaštita životne sredine, kada su u pitanju ispuštene otpadne vode i ispuštene zagađujuće materije u vazduh. Pred Ministarstvom zaštite životne sredine je zahtevan i obiman posao kada je u pitanju usklađivanje sa evropskim zakonodavstvom i implementacija iste u praksi. Uverili smo se za ovih godinu dana da je ministarka Vujović spremna da se uhvati ukoštac sa svim izazovima, kao i njeni saradnici, i ne sumnjam u to da će imati strpljenja i volje da odgovore svim nedoumicama na koje budu nailazili zaposleni u privrednim društvima koja su obavezana, kako ovim, tako i mnogim drugim zakonima u oblasti zaštite životne sredine. Opština Novi Kneževac, iz koje ja dolazim, je spremna da doprinese poboljšanju stanja životne sredine, a to dokazuje zatvaranjem lokalne deponije početkom 2020. godine. Od tada se kompletan otpad sakupljen od strane javnog komunalnog preduzeća odnosi na regionalnu deponiju u Subotici. Predstoji nam sanacija pomenute lokalne deponije, kao i završetak kanalizacione mreže i izgradnja prečistača otpadnih voda, ali o svemu tome, kao i o mnogim drugim stvarima, mogli bismo da popričamo sa ministarkom, ukoliko bi nam ukazala tu čast da poseti našu opštinu. Država svakodnevno pokazuje predanim radom svih ministarstava na čelu sa premijerkom Anom Brnabić i našim predsednikom Aleksandrom Vučićem da se bori za unapređenje uslova života građana Srbije na svim nivoima i da se pre svega bori za pravdu i istinu, a sve sa ciljem jačanja naše Srbije. Zato se uzdam u zdravorazumsko i racionalno rasuđivanje građana Srbije kada je u pitanju to kome će dati svoje poverenje na predstojećim izborima i da će naša Srbija ostati na ovom putu, putu nezaustavljivog napretka. Tome u prilog govori i najavljeno povećanje penzija od 5,5%, povećanje plata u javnom sektoru od 7%, dok će u vojsci, zdravstvu i socijalnim službama to biti 8%, kao i 486 milijardi dinara za kapitalne investicije u 2022. godini. S tim u vezi, a ono što me posebno raduje, su skorašnje izjave predsednika Aleksandra Vučića o tome da je važno da se dodatno osnaži i ceo severni Banat. To, takođe, potvrđuje i poseta premijerke Ane Brnabić Severnobanatskom upravnom okrugu krajem oktobra. Ovom prilikom želim da se zahvalim svim građanima opštine Novi Kneževac koji pružaju nesebičnu podršku politici Aleksandra Vučića na strpljenju i veri u to da će naša opština postati bolje mesto za život. Živela naša Srbija! Živeo moj Novi Kneževac! Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Olja Petrović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući i potpredsedniče Orliću. Uvažena ministarko sa saradnicom, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovane građanke i građani Republike Srbije, pred nama su danas dva predloga zakona, a ja ću se u svom današnjem izlaganju osvrnuti na Predlog zakona o biocidnim proizvodima. Naime, biocidni proizvodi su hemikalije koje se koriste u suzbijanju organizama koji mogu izazvati štetu na materijalima i proizvodima, ali su isto tako štetni za zdravlje ljudi i životinja. Biocidne proizvode koristimo u svakodnevnom životu, a u vremenu korona virusa to i pojačano s obzirom da se koriste za dezinfekciju kože, ali i raznih površina, oprema, vazduha. Takođe, ovi proizvodi koriste se i za dezinfekciju vode za piće, za higijenu životinja, suzbijanje insekata, glodara, zaštitu drveta, kože, tekstila, a razvrstavaju se u 23 vrste prema štetnom organizmu na koji deluju. Njihova upotreba zapravo zasniva se na tome da aktivne supstance u biocidnom proizvodu unište, odvrate, učine bezopasnim, spreče delovanje ili drugačije kontrolišu štetne organizme. Međutim, navedeni proizvodi predstavljaju i rizik za zdravlje ljudi, zdravlje životinja i životnu sredinu i zbog toga su neophodna stroga pravila i procedure za procenu biocidnog proizvoda radi utvrđivanja da li je taj proizvod bezbedan za upotrebu kada se koristi na unapred predviđen način. Važeći zakon koji uređuje biocidne proizvode donet je 2009. godine, a Evropska komisija je 2012. godine donela Uredbu 528/2012 o činjenju dostupnim na tržištu i korišćenju biocidnih proizvoda. Uredba je doneta radi bolje harmonizacije pravila za stavljanje u promet i korišćenje biocidnih proizvoda na jedinstvenom tržištu EU, ali sa njom su uvedeni i neki novi instrumenti i zahtevi koji omogućuju bolje upravljanje biocidnim proizvodima. Ovaj predlog zakona izrađen je u cilju usaglašavanja zahteva naših proizvoda kojima se uređuju biocidni proizvodi sa zahtevima Uredbe uvažavajući stav Evropske komisije za Poglavlje 27 da Republika Srbija treba da uskladi zakonodavstvo sa Uredbom o biocidnim proizvodima. Cilj Uredbe je obezbeđivanje visokog nivoa zaštite zdravlja ljudi, ali i zdravlja životinja i životne sredine kroz dvostepeni proces odlučivanja. Prvi stepen podrazumeva procenu i odobravanje aktivne supstance za korišćenje u biocidnom proizvodu određene vrste, dok drugi korak ili stepen predstavlja procenu i odobravanje biocidnog proizvoda na predviđen način korišćenja. Osnovni cilj donošenja Zakona o biocidnim proizvodima je unapređenje sistema upravljanja biocidnim proizvodima propisivanjem novih jasnih i transparentnih previla i procedura kojima se osigurava da na tržištu Republike Srbije budu dostupni biocidni proizvodi koji nemaju neprihvatljive štetne efekte na zdravlje ljudi, zdravlje životinja, ali i neprihvatljive efekte na životnu sredinu. Ključna novina koju ovaj zakon uvodi je uređivanje stavljanja na tržište proizvoda koji su tretirani biocidnim proizvodom i utvrđivanje obaveze da lice koje tretirani proizvod stavlja na tržište posebno obeleži. Ovim se podiže svest, ali i informisanost potrošača o tretiranom proizvodu kako bi se napravio izbor da li će se taj proizvod kupovati, koristiti ili ne. Svakako da je osnovni cilj koji se postiže donošenjem novog zakona zaštita zdravlja ljudi, zdravlja životinja i životne sredine, ali i pored toga i održavanje i promocija konkurentnosti naše industrije i priprema za poslovanje u okviru jedinstvenog tržišta EU nakon pristupanja, kao i poboljšana transparentnost procesa donošenja odluka. Takođe, donošenjem ovog zakona potvrđuje se i spremnost Republike Srbije da unapredi sistem upravljanja biocidnim proizvodima, uskladi sa politikom i propisima EU, što je važno za napredak u pregovorima o pristupanju. Iako mnoge stranke, pokreti, grupe danas pričaju o zaštiti životne sredine i na taj način pokušavaju da sakupe političke poene, činjenica je da je od dolaska SNS na vlast ovim segmentom počelo ozbiljno da se bavi i da se ulažu značajna novčana sredstva. Ova Vlada je jedan od tri ključna prioriteta stavila zaštitu i unapređenje životne sredine i to vidimo širom Srbije, pa tako i u Pirotu odakle ja dolazim realizacijom mnogobrojnih projekata. Danas se rešavaju višedecenijski problemi. Jedan od takvih je, primera radi, istorijski otpad koji je najčešće nastao dvehiljaditih godina u fabrikama koje su bile predmet privatizacije ili u stečaju. Ukoliko je otpad i bio ambalažiran ambalaža je vremenom propala, a tu se najčešće radi o opasnom otpadu koji utiče na zagađenje vode, vazduha i zemljišta i država je rešila da se ovaj otpad zbrine do nultog stepena na svim lokacijama širom Srbije. U vreme kada su fabrike zatvarane i ljudi ostajali bez posla i mogućnosti pristojnog života i izdržavanja porodice, o zaštiti životne sredine skoro pa da se nije ni govorilo, jer je pitanje egzistencije bio gorući problem, pa skoro da niko u ovakvoj meri o ovoj temi nije ni razmišljao. Ali, danas kada je Srbija apsolutni lider po prilivu direktnih stranih investicija u regionu, a taj iznos od januara do oktobra premašuje tri milijarde 140 miliona evra, kada se fabrike grade i otvaraju širom Srbije, kada se ljudi zapošljavaju, kada ćemo biti prva ili među prvim zemljama u Evropi po stopi rasta BDP-a, kada se u Srbiji gradi više nego ikada, kada i pored krize izazvane korona virusom plate i penzije kontinuirano nastavljaju da rastu, a država ima mogućnost da pored toga pomaže i građanima i privredi novčanim davanjima, danas Srbija ima mogućnost i da ulaže u očuvanje i unapređenje životne sredine i da nezaustavljivo ide ka sve boljem životnom standardu građana i stvaranju boljeg mesta za život za sve buduće generacije uprkos svetskoj krizi izazvanoj korona virusom koja nas je zadesila. U ovom trenutku, nažalost, ne znamo kada će ova pandemija biti zaustavljena, ali znamo da je pravi put ka tome vakcinacija i da tim putem trebamo da idemo kako bismo očuvali i naše, ali i zdravlje naših bližnjih, ali i kako bismo nastavili putem jačanja naše ekonomije kojim smo ozbiljnim, čvrstim i velikim koracima krenuli. Žalosno je što i dalje postoje ljudi, odnosno deo opozicije koji kritikuje apsolutno sve što se radi i osporavaju svaki uspeh, pritom ne nudeći apsolutno nikakva rešenja. Ali, zato traže podršku od stranaca i po inostranim ambasadama kako bi se ponovo dočepali fotelja i radili protiv svoje zemlje. Tako smo videli da su oni svoju kampanju počeli u Vašingtonu umesto među građanima Republike Srbije. Oni čak više i ne traže podršku građana Republike Srbije, jer znaju da su podršku u svojoj zemlji odavno izgubili i jasno to građani pokazuju. Jasno pokazuju da više ne žele da budu pljačkani, već žele da žive u Srbiji kakva je danas. U Srbiji koja na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem svakim danom sve više napreduje, u Srbiji u kojoj se radi i gradi, u Srbiji gde se volja građana poštuje i na vlast se dolazi na izborima voljom građana, a ne voljom stranih ambasada. Najveći glasnogovornici da iznose kritike danas između ostalog i po pitanju zaštite životne sredine, upravo su oni koji su imali priliku da rade i rešavaju sve ove probleme kada su bili na vlast direktno zaduženi za to. Oni su tada imali preča posla u tom smislu da napune svoje džepove i privatne račune, a nisu se bavili potrebama i problemima građana. Sramno je što upravo isti ti ljudi sada se bave svakodnevnim napadima na predsednika, na njegovu porodicu, ali i na sve nas koji se borimo za pristojnu Srbiju. Idu toliko daleko da im ništa nije sveto, pa svakim danom napadaju decu predsednika, a videli smo koliko daleko mogu da idu i namernim plasiranjem lažne vesti o deci koja su navodno padala u nesvest u Lazarevcu zbog enormnog zagađenja vazduha. Danas se rezultati vide. Svesni smo da se višedecenijski problemi ne mogu rešiti odmah, ali napredak je i te kako vidljiv, kao i vaš, poštovana ministarka, i zato imate našu podršku. U danu za glasanje, zajedno sa poslaničkom grupom Aleksandar Vučić – Za našu decu, podržaću predložene zakone. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Adam Šukalo.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovana ministarko, potrudiću se da budem sažet u svom govoru, da se ne ponavljam sa kolegama. Svakako je tema izuzetno važna, ali nije pretpostavljam politički interesantna, i u ovoj svojoj diskusiji pre svega želim da informišem građane Srbije da skrenem pažnju da ovo što mi danas raspravljamo nije neka tema koja bi možda zaokupirala javnost i o kojoj bi se možda povela neka rasprava, ali izuzetno je važno da shvatimo značaj ove teme iz nekoliko razloga, pa ću ja pokušati da podsetim sve nas na nekoliko stvari koje su bile i u proteklom vremenskom periodu, a pre svega da se prisetimo početka pandemije korona virusa prošle godine, da se prisetimo atmosfere u kojoj smo se svi globalno našli, a pre svega mi ovde u Srbiji, u regionu u nedostatku određenih, da kažem, hemijskih proizvoda, biocidnih proizvoda i svih ostalih koji su u tom kontekstu izuzetno bili važni. Trebalo je za jedno kratko vreme stabilizovati tržište u svemu. Ako se sećamo nedostatka dezinfekcionih sredstava, onih koje je bilo izuzetno u samom početku teško nabaviti do posle rukavica, maski i svega ostalog. Koliko je u maksimalno kratkom vremenu država Srbija sa njenim rukovodstvom uspela da uspostavi stabilno tržište, da smo za vrlo kratko vreme imali i dovoljan broj maski i dovoljan broj rukavica i hemijskih sredstava, pre svega iz razloga koji su prethodili tome. Ovde primarno danas želim da istaknem te stvari koje su izuzetno važne za Republiku Srbiju, za naše javno zdravlje, ne samo u kontekstu zdravstva, već i u kontekstu zaštite zdravlja, životne okoline i svega ostalog što je vezano za to. Naime, država Srbija je jedna od retkih zemalja u Evropi koja je sačuvala javne resurse, javne sisteme, u kontekstu priče zaštite zdravlja u Republici Srbiji. To što mi još uvek danas imamo Torlak, što imamo Zavod za biocide, što imamo druge različite institute, pokazalo se najbolje u eri pandemije koliko je to bitno. U mnogim zemljama ti sistemi su otišli u proces privatizacije itd, nije se obraćala pažnja, a mi smo za relativno kratko vreme transformisali i došli praktično za godinu dana, svi se sećaju možda ovih novih najava, ali već ono što je bilo prošle godine svi su zaboravili, a danas se mi nalazimo u poziciji da smo izgradili tri nove kovid bolnice, da imamo fabrike vakcina u Srbiji itd, itd. Sve je to plod stabilnosti rukovodstva jedne zemlje, koja je omogućila prosto da se potrebe koje imaju građani Srbije vrlo brzo realizuju, u smislu ne samo potreba koje su postojale na početku korona virusa, već i danas kada je taj virus mutirao i kada upravu ovi segmenti o kojima danas raspravljamo su izuzetno važni. Prema tome, ja ovu temu ne bih zanemarivao. Ona možda nije danas toliko interesantna, ali, evo, da kažem šta je bilo prošle godine. Svi smo čekali te informacije koje će ići u ovom pravcu, da upravo ovde dobijemo odgovore koji su neophodni. U tom smislu, hoću da kažem da su, upravo zahvaljujući Republici Srbiji i ovakvoj politici, i sve zemlje u regionu imale benefite koje smo mi ovde ostvarili. Još jednom ću da podsetim sve da je Republika Srbija u onim momentima kada je to bilo najvažnije, kada nije bilo vakcine, ponudila ruku prijateljstva svim zemljama u regionu, da su građani iz zemalja iz regiona dolazili ovde u Srbiju, da smo donirali vakcine, da smo donirali medicinsku opremu. Pre svega, govoriću o primerima za Republiku Srpsku, ali i za Federaciju BiH. Recimo, kada nije bilo respiratora uopšte ovde u regionu, kada se nisu mogli nabaviti u periodu korone, mi smo donirali ne samo respiratore Republici Srpskoj, već i u Goraždu, Goraždanskom kantonu. To je jedna poruka koju treba stalno isticati, zato što, evo, i danas kada se dešavaju neke druge stvari, kada imamo energetsku krizu, prošle sedmice je bio kvar gasovoda u Bugarskoj, kada je kompletno Sarajevo i praktično istočni deo Republike Srpske ostao bez gasa, jedina alternativa koju su sarajevski političari tada rekli da postoji bila je alternativa koja je bila vezana za Srbiju. Srbija je uvek tu da bude prvi izbor, da uvek pruži ruku pomirenja, ruku podrške i svega ostalog. Mi gas jesmo posudili, ali da nije bilo bratske i ljudske volje sa naše strane građani Sarajeva bi se smrzavali. To treba da se istakne u svakom segmentu ove diskusije. U tom smislu reči, ja bih još jednu stvar da kažem. Ovih dana su predstavnici opozicije bili u SAD. Između ostalog, bila je tema sve ono što bi moglo da oblati Srbiju i rukovodstvo Srbije. Između ostalog, gospoda Stefanović i Đilas su blatili ovu vrstu priče oko nabavke vakcina, nabavke respiratora i svega ostalog. Koliko je to licemerno možda najbolje pokazuje da i oni koji su stali uz njih i potvrdili tu vrstu priče danas pametuju i govore sa distance, ne razmišljajući uopšte o tom šta je bilo prošle godine. Da ne zaboravimo da je kompletan sistem javnog zdravstva, globalni, potpuno pukao, da niko nije obraćao pažnju na bilo koga i da su sve zemlje nacionalno morale da vode svoju politiku. Upravo čvrstom liderstvu i spoljno političkoj agendi, koja je bazirana na četiri stuba spoljne politike, Aleksandar Vučić sa rukovodstvom Vlade Republike Srbije i svima onima koji su u tom momentu pomogli je uspela da se za maksimalno kratko vreme podigne u tako teškoj globalnoj situaciji i da sve ovo što sam prethodno nabrojao jako brzo nabavimo, i respiratore i vakcine itd. Sada pričati sa neke distance, s obzirom da to nije bilo normalno tržište u tom momentu, za koliko su nabavljeni određeni respiratori, za koliko su nabavljene određene vakcine, koje danas imaju neku komercijalnu cenu, tržišnu, ima ih Bogu hvala, sada imamo drugi problem sa vakcinacijom itd, je irelevanto u svakom smislu reči. Ali, iskoristiti to kao argument dovoljno govori da teza o kojoj mi često govorimo ovde u Skupštini Srbije je apsolutno istinita, a to je da oni rade protiv interesa Republike Srbije. Na to ću samo da se nadovežem, da im je druga teza bila uništavanje drugog realnog resursa, a to je da se upute kritike prema „Telekomu“ Republike Srbije, koji je danas izbacio jednu izvrsnu vest sa jednom multinacionalnom kompanijom „Vodafonom“, da je sklopio sporazum i da će praktično „Telekom“ otići u velike visine na tržišnom planu u smislu telekomunikacija i svega ostalog, a da ta ekipa koja je otišla očigledno da lobira interesno za Šolakovu kompaniju, za tajkunsku firmu, da se i tu razotkrila. Prema tome, cilj njihove posete je blaćenje Srbije, Aleksandra Vučića i da naprave kombinaciju kako da njihova zajednička firma sa tajkunom Šolakom podigne se i pokuša nekako vantržišno, ali politički da opstanke na tržištu Srbije. To je toliko licemerno i mislim da sve te stvari koje smo mogli da vidimo u proteklom vremenskom periodu razotkrivaju bezočnost i laži i pristupa koje ta ekipa ima. Ta ekipa, ne daj Bože sutra da dođe na bilo koji način na vlast u Republici Srbiji, bi upravo ovako radila, ne bi radila za „Telekom“ Srbije, ne bi radila za Institut „Torlak“, ne bi za Zavod za biocide, radila bi sve kontra, a išli bi da kucaju u Vašington, išli bi da kucaju u Brisel da dobijemo vakcine, da dobijemo respiratore, koje tada u tom momentu ne bi dobili, kao što nismo ni dobili. Zato je izuzetno važno da vodimo ovakvu politiku koja ima kičmu, koja ima stav, koja može omogućiti da u kriznim situacijama, ne isključujući saradnju sa svima, odreagujemo onako kako je u najboljem interesu građana Srbije. U to ime, živela Srbija!
Hvala, gospodine Šukalo. Reč ima Stefan Srbljanović.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovana gospođo Vujović, ja ću podržati ova dva predloga zakona kada bude dan za glasanje, iz jednog prostog razloga jer smatram da ste vi i vaš tim izgradili kredibilitet u prethodnom periodu da možete da nam predstavljate rešenja iz ovih oblasti na najbolji mogući način, jer su rezultati vašeg rada u prethodnih godinu dana ove Vlade i te kako vidljivi. Slobodno mogu reći da je moje lično mišljenje, a pretpostavljam i mišljenje većine mojih kolega, da ste vi neko ko je u svom resoru i za zaštitu životne sredine i ekologiju u Srbiji u prethodnih godinu dana uradili mnogo više nego svi vaši prethodnici u prethodnih 30 godina. To su sve oni projekti koji su i u prethodnih godinu dana i koji će i ubuduće biti sprovedeni, a koji idu u tom pravcu, a to je da se obezbedi bolja i zdravija životna sredina za sve nas, jer ne postoji niko u ovoj državi ko može da kaže da ima ekskluzivno pravo da bude zastupnik čistog vazduha ili zdrave životne sredine. Svakako da je svima nama u interesu da budemo što zdraviji i da što bolje i lepše živimo u našoj državi. Gospođo Vujović, vi verovatno bolje od mene znate i sećate se u kakvoj situaciji je bila Republika Srbija i naša država 2012. godine, kada je SNS došla na vlast. Imali smo jednu razorenu državu u svim oblastima, privredu koja je na kolenima, rekordnu nezaposlenost, ogroman spoljni dug, državu bez bilo kakvog međunarodnog ugleda, vojsku koja je uništena i trudili smo se da, pre svega nizom ekonomskih reformi tokom 2014. godine, stvorimo zdrave osnove da stabilizujemo naše javne finansije i da u kontinuitetu radimo na obnavljanju i obnovi svega onoga što je uništeno u godinama pre nas. Zaista, ja sam srećan danas i srećni smo svi mi što je na red došla i ekologija i priča o zaštiti životne sredine. Zaista mi nismo imali mogućnost da u nekim ranijim vremenima pričamo o tome, jer zaista kada ste gladni i kada razmišljate samo o tome kako ćete preživeti, pa nekako vam je to kakav vazduh udišete i da li će vam kanalizacija i fekalije ići u reku, nekako vam je bitnije da budete siti nego to. Tako da, izuzetno je bitno zašto danas uopšte govorimo o tome. Kažem, niz projekata smo imali kojima ste vi pokazali ozbiljnost i stručnost. Evo, pre svega, izuzetno mi je drago i izuzetno sam zadovoljan, kao neko ko dolazi iz unutrašnjosti, ali smatram da je to zaista bio jedan veliki problem i ovog grada i ove države, a mislim na deponiju u Vinči, što je ta deponija konačno zatvorena, jer, kako reče jednom prilikom premijerka Brnabić, to je zaista možda i drugi najveći ekološki problem bio tada u Evropi, i što ćemo zajedno sa našim japanskim, francuskim prijateljima, konzorcijumom raditi dalje na tome i stvarati regionalni centar za tretman otpada. Mi već sada imamo određene pomake kada je u pitanju ova problematika, ali u budućnosti kada izgradimo jedinicu koja će spaljivati taj otpad i kada se ta energija bude iskoristila i za grejanje i građana Beograda i kada sprečimo dalje raspadanje tog otpada i stvaranje metana i zagađivanje dalje vodotoka reke Dunav, svakako da će to biti jedna od stvari koja će doprineti lepšoj i boljoj životnoj sredini građana Beograda. Ono što meni nikada, između ostalog, nije bilo jasno, a malo se udaljavamo od teme, jeste kako je moguće da je na jednom takvom prostoru stvorena najveća deponija u Evropi u koju se više od 40 godina odlaže otpad iz Beograda, a znamo da se na toj lokaciji nedaleko odatle nalazi jedno od najstarijih istorijskih, civilizacijskih arheoloških lokaliteta, verovatno jedan od lokaliteta koji govori o prvim počecima stvaranja civilizacije. Tako da, svakako samim tim, kada uzmemo to u obzir, to više nije samo ekološko pitanje, nego je svakako i političko i nacionalno pitanje. Kao neko ko dolazi iz Priboja, zaista moram da vam prenesem zahvalnost svih građana opštine Priboj, Prijepolje i Nova Varoš za sve što ste učinili za naš kraj u prethodnom periodu. Zaista, dosta smo puta ovde govorili svi o tome šta je urađeno u Priboju i Prijepolju i u Novoj Varoši, koji su to problemi bili kada ste vi došli na čelo resora za ekologiju. Podsetiću vas samo na čišćenje Potpećkog jezera, na zatvaranje nesanitarne deponije „Stanjevine“, ali i u daljim ulaganjima u transfer stanicu na Banjici za te tri opštine. Mi smo, kao što znate, pre par dana otvorili i prvu toplanu na biomasu u Priboju. Dakle, očekuje nas sledeće godine i izgradnja sistema za prečišćavanje otpadnih voda, tako da zaista trudimo se da na maksimalan način poboljšamo život građana Priboja i tih opština, ali da brinemo i o ekologiji i o zdravoj životnoj sredini. Zbog svega toga, zaista kažem – veliko vam hvala. Ono što je zaista diskutabilno jeste što danas vidimo ko su oni koji u Srbiji iz nekih delova bivšeg režima vode računa i šatro su zaista zainteresovani za problem životne sredine, pa više oni uopšte ne prezaju od toga koga će pozvati u pomoć iz Evrope ili iz sveta da im pomogne u toj njihovoj borbi. Tako vidimo Nebojšu Zelenovića koji je prethodnih dana sa Violom fon Kramon obilazio Loznicu i šabački kraj, trudeći se da predstavi koliko su štetna dalja istraživanja u tom kraju kada je reč o jadaritu. Zaista, samo onaj ko ne zna ko su ti ljudi koji podržavaju, koji se brinu za to može reći da oni žele nešto dobro na celom tom prostoru. Tako isto imate ljude iz bivšeg režima koji odu u Ameriku pa tamo pljuju sopstveni narod na Kosovu i Metohiji pričajući da su kriminalci, koji obećavaju ko zna šta, verovatno obećavaju priznanje nezavisnosti Kosova, sve u saradnji sa šiptarskim lobistima i sa kongresmenima za koje je upitno zaista da li uopšte znaju gde se nalazi Srbija, a kamoli šta drugo. Tako da, mi ćemo nastaviti u budućnosti da radimo na bitnim projektima koji se tiču životne sredine. Bitna nam je, naravno, i energetska tranzicija, ali nećemo dozvoliti da Srbija postane energetski zavisna, nećemo dozvoliti iz razloga što vidimo šta se dešava kada u Evropi i svetu imate energetsku krizu, nećemo dozvoliti da dođemo do toga da moramo da uvozimo električnu energiju, koristićemo ugalj, ali svakako radićemo, pravićemo postrojenja, kao što je „Ziđin“ pravio u Boru i Smederevu za odsumporavanje, to nas očekuje i u TENT-u, tako da sve su to stvari koje idu uz industrijsku i privrednu proizvodnju, ali koje brinu o životnoj sredini i o zaštiti životne sredine u Republici Srbiji, u skladu sa potrebama njenih građana. Tako da, izbori su jako blizu. Mislim da će SNS čistog obraza izaći na te izbore, imaće šta da ponudi. Između ostalog, vi ste što se tiče ove oblasti zaista sjajan reprezent cele te politike i vaši rezultati su zaista za veliki respekt. Iako neki smatraju da ovaj narod neće imati po čemu dobrom da pamti SNS i Aleksandra Vučića, mislim da će i te kako i budući naraštaji i ova nacija pamtiti vreme vladavine SNS, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, jer će svakako istorija tek dati pečat i dodatnu vrednost svim njegovim delima, jer je uspeo da svojom idejom i svojim trudom preporodi, izgradi Srbiju i da vrati dostojanstvo ovoj državi i ovim ljudima. Tako da, poštovana gospođo Vujović, želim vam da u narednom periodu zaista nastavite da radite ovako dobro kao što ste do sada radili i da se borite zajedno sa svima za neku bolju, lepšu i čistiju Srbiju. Hvala. Živela Srbija.
Hvala. Reč ima dr Uglješa Mrdić.
Zahvaljujem, gospodine Orliću. Uvažena ministarka Vujović sa svojim saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici i građani Republike Srbije, prvo bih želeo na početku svog izlaganja da izrazim jedno duboko saučešće porodici Zukorlić i svim dragim kolegama iz poslaničke grupe i stranke kojoj je pripadao gospodin Zukorlić. Jako mi je žao što se to desilo. Moje duboko saučešće. Apsolutno podržavam ovo sve što su danas rekle moje kolege iz poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – Za našu decu“ i što je izložila naša ministarka gospođa Irena Vujović. Naravno da ću u danu za glasanje podržati ova dva predložena zakona. Ono što bih želeo ovom prilikom da istaknem je da je ekologija, tj. zaštita životne sredine, jedna od svakako najvažnijih oblasti i u Srbiji, a naročito što se tiče evropskih integracija. Podsetio bih kako su to DOS-ove stranke, kako je to DS do 2012. godine urušavala naročito ova deo koji se tiče ekologije i zaštite životne sredine. Tako smo imali razne akcije čišćenja koje je sprovodio ministar Oliver Dulić. Čistili su oni, ali čistili su budžet Srbije, stavljali su milione u svoje džepove, a Srbija je bila sve zagađenija i zagađenija. Na sreću, zahvaljujući i prvoj Vladi Aleksandra Vučića od 2014. godine, krenule su stvari da se popravljaju na bolje, ali naročito što se tiče zaštite životne sredine imamo konkretne i ozbiljne rezultate u proteklih 12 meseci. Tako da nemamo kraja Srbije gde i ministarka Irena Vujović sa svojim saradnicima nije obišla svaku tačku koja je imala problem sa zagađenošću, sa zaštitom životne sredine, onda da se rešava problem otpada i sve ono što je vezano za Ministarstvo koje vodi. Naravno, da to ne odgovara protivnicima iz dela opozicije okupljene oko Dragana Đilasa, jer njima ne odgovara da se na čelu nekog resora, da se na čelu Vlade i da se na čelu Srbije nalaze odgovorni ljudi koji štite Srbiju, ne samo od zagađenosti, ne samo da se štiti životna sredina i naša ekologija, nego i štiti se i budžet, i štiti se Srbija od kriminala. Onda je sasvim logična, meni neshvatljiva, ali logično se to dešava, nervoza i postupci Dragana Đilasa i njegovih saradnika i njegovog zamenika Borka Stefanovića, pa onda on usplahireno odlazi u SAD ne bi li tamo našao među albanskim lobistima, svojim saborcima, tajkunima iz celog sveta, s kojima sarađuje, s kojima je pravio milionske dilove da nađe način kako da se bori protiv Srbije. Kada se Dragan Đilas bori protiv Srbije, on se prvenstveno bori i protiv Aleksandra Vučića koji štiti Srbiju i u toj svojoj borbi mu ništa nije sveto, pa onda praviće pre pakt sa Aljbinom Kurtijem, sa albanskim teroristima, sa albanskim lobistima, sa nekakvih sedam kongresmena, sa svima, ne bili se vratio na vlast, ne bi li srušio Aleksandra Vučića i ne bi li nastavio tamo gde je stao. A gde je on stao? Moram da budem iskren, on nije zaokružio sve ono što je uzeo kako je želeo. On je stao na samo 619 miliona evra. Možda je u njegovom planu i programu bilo zadato da uzme ukupno 700, 800 ili milijardu. Tako da tu treba, mi građani Srbije da razumemo Dragana Đilasa, on želi i mora da nastavi gde je stao, samo ima jedan problem pored naravno zakonskih prepreka, ima problem i sa narodom. Sa narodom Srbije koji svakako mu neće dati podršku i naredne godine na izborima i naravno, da neće Dragan Đilas da se vrati na vlast, ali građanima uvek sve treba istinito, pravovremeno, razumno i jasno objasniti šta on radi u SAD, šta on radi kada putuje po svetu, a moramo i da opravdamo njegovo putovanje po svetu. Pa, znate kako, on ima 619 miliona evra, ali njemu nije lako. On to nema u jednoj banci ili na par računa. On mora da obiđe nekoliko zemalja da obiđe tih svojih 619 miliona evra koje je rasuto na inostranim deviznim računima na nekoliko kontinenata. Tako da moramo tu da opravdamo sva putovanja Dragana Đilasa i njegovu potrebu da putuje. Onda kada se Dragan Đilas uplaši, pošto ga narod u Srbiji neće, onda on mora da traži regionalnu i međunarodnu podršku. Mora da traži međunarodnu podršku, jer najveća količina njegovog novca se nalazi izvan Srbije. A ono što taj novac veže sa Srbijom, to je, da taj pripada građanima Srbije. Zašto? Zato što je taj novac otet od građana Srbije, ali nije otet za godinu dana. To je oteto u jednom periodu od nekih osam, devet godina, jer Dragan Đilas je obavljao više funkcija. Istakao se on i vodeći nekakvu Narodnu kancelariju kod Borisa Tadića, pa je bio ministar za nacionalni investicioni plan, potom i gradonačelnik. Prvi put započeo, drugi put, na sreću to je presečeno krajem 2013. godine. Tako da tu moramo da razumemo Dragana Đilasa, ali i njegove saborce. Naravno, da bi on imao jaču podršku što se tiče inostranstva, uvek tu mora da aktivira Borka Stefanovića. Ko je Borko Stefanović ili nekadašnji Borislav Stefanović? Čini mi se da je pogrešio ime, to je isti onaj Stefanović koji kad je bio politički direktor Ministarstva spoljnih poslova, odlazio je često u SAD, čak je tamo i službovao jedno vreme dok ga nije Vuk Jeremić zajedno sa Borisom Tadićem povukao u Ministarstvo spoljnih poslova. Borko Stefanović ima ozbiljne kontakte. Ne zaboravimo da je on bio najgori u istoriji pregovarač što se tiče rešavanja sudbine Kosova i Metohije, ima sjajne kontakte među albanskim lobistima. Onda je sasvim normalno da dolazi do koalicije Đilas, Borko Stefanović i Vuk Jeremić, prvo zato da bi se povezali sa albanskim teroristima i separatistima i albanskim lobistima. Ko zna, možda Dragan Đilas svoj nelegalno stečen novac hoće da opere zajedno sa svojim albanskim partnerima. To je vrlo moguće, ali kod Dragana Đilasa me ništa ne iznenađuje. Prema tome, mi moramo da razumemo ovu histeričnu kriminalnu aktivnost Dragana Đilasa i ovo njegovo međunarodno lobiranje. Dakle, imamo jednu koaliciju gde su i Đilas, i Stefanović, i Jeremić, ali za njihovu podršku njima trebaju i njihovi aktivisti i plaćenici koji više borave u Srbiji od njih, tu je naravno, pa sada svoju ulogu ima i Marinika Tepić i Miroslav Aleksić i ovaj njihov novi politički adut, a stari vojni general, a znamo kakav je bio Zdravko Ponoš i svi drugi njihovi saborci koji se nalaze na političkoj sceni, kao i oni saborci koji se nalaze na teritoriji centra Beograda. To su ovi iz ove koalicije ili pokreta, kako se već zovu, nevladine organizacije Ne davimo Beograd. Dakle, imamo jednu širu koaliciju, ali koja ima najužu moguću podršku naroda, to jest nema podršku naroda i pitanje je da li će ta njihova priča preći cenzus, i ako pređe cenzus kakav će to biti mizeran rezultata zato što ih narod neće, ali ovde su stotine miliona u igri i sasvim je normalno da se i Đilas i Stefanović i Jeremić i Šolak, Marinika Tepić i Miroslav Aleksić povezuju, uvezuju ne bili i sačuvali, ne samo svoj kapital, nego ne bili sačuvali svoju šansu da pokušaju da se vrate na bilo koji način na vlast u Srbiji da bi nastavili da otimaju stotine miliona evra. Neće se oni vraćati na one načine na koji su navikli, oni bi da upadaju ovde u ovu divnu Narodnu skupštinu da je pale i da dođu na vlast bez izbora. Ne mogu da dođu na vlast bez izbora zato što je ovo demokratska država. Srbija je demokratska država i u Srbiji odlučuje narod. Može Draganu Đilasu da smeta Vučićeva borba i za Kosovo i Metohiju i srpski narod na Kosmetu, i sjajna borba protiv korona virusa, i borba za jačanje ekonomije i za zaštitu životne sredine o čemu danas govorimo, može njemu da smeta, ali je narod taj koji odlučuje. Uveren sami u ubeđen da će narod pobediti i naredne godine, da će pobediti Aleksandar Vučić i SNS. Hvala. Živela Srbija.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik, Ivan Ribać.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvažena ministarka, uvažene kolege narodni poslanici, u skladu sa politikom koju sprovodi Vlada Srbije, koja je utemeljena vizijom i idejama predsednika Republike i koja za osnovni cilj ima uređenje kako autonomnih pravnih regula sa regulama najrazvijenijih i najuređenijih zemalja Evrope i sveta i ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, ima za cilj uređenje naših pravnih normi. Prvo, kako bi život u našoj zemlji bio kvalitetniji, a drugo kako bi se Srbija što pre našla u malo pre pomenutom društvu. Iako ovaj zakon ima osnovnu intenciju da uredi vrste aktivnosti i postrojenja za koje se izdaje integrisana dozvola, zatim da odredi ko je nadležan za izdavanje dozvola, koje su obaveze nadležnih organa i uslovi za izdavanje, postupak izdavanja, nadzor, kazne i druga pitanja koja su od značaja za sprečavanje kontrolu zagađenja životne sredine. Takođe, valja reći da je cilj ovih izmena zakona produženje roka nadležnom organu za rešavanje po podnetim zahtevima za izdavanje integrisane dozvole, uključujući postrojenja za koja će se pregovarati tranzicioni periodi sa EU, kao i usaglašavanje sa Zakonom o zaštiti životne sredine u delu koji se odnosi na dokumentaciju koja se podnosi uz zahtev za izdavanje integrisane dozvole. Naime, zakon u članu 58. propisuje da operator, to jest kompleksa kojima se obavljaju aktivnosti kojima je prisutna ili može biti prisutna jedna ili više opasnih materija, u manjim ili većim količinama od propisanih, dužan je da dostavi obaveštenje ili izradi politiku prevencije udesa ili izveštaj o bezbednosti i plan zaštite udesa u zavisnosti od količine opasnih materija kojima vrši te aktivnosti i da preduzme mere za sprečavanje istih. Na kraju treba naglasiti da se izmenom ovog zakona obezbeđuje zakonodavni, upravni, upravno-pravni i drugi uslovi za efikasnije funkcionisanje i organizovanje izdavanje integrisanih dozvola na teritoriji Republike Srbije. U svakom slučaju ne vidim nijedan razlog koji može biti sporan da se u danu za glasanje jednoglasno ne podrži. Sada bih se osvrnuo samo kratko na jednu temu koja je poslednjih nekoliko dana aktuelna i o kojoj bih želeo da kažem par reči. Naime, čuveni italijanski pisac i pesnik Dante Aligijeri je u svom vanvremenskom delu „Božanstvena komedija“ rekao da u poslednjem krugu, devetom krugu pakla, se ne nalaze ni ubice, ni bezbožnici, niti bilo ko drugi, nego izdajnici. Iako je poređenje malo pregrubo, i verovatno će naići na osudu onih dušebrižnika, koji na sve načine pokušavaju da osude svako mišljenje, svaki politički stav bilo kog pripadnika SNS, ipak ću se usuditi da napravim jednu jasnu komparaciju između ove Danteove tvrdnje i naših političkih protivnika, koji su nedavno boravili u Americi i otvoreno agitovali protiv interesa svoje države, ne birajući, da se izrazim narodnom umotvorinom „sa kim će se u kolo uhvatiti“, da li će hvatati u kolo sa američkim kongresmenima, sa albanskim lobistima ili bosanskim interesnim grupacijama ili bilo kim drugim koji sa njima deli zajednički interes, a to je ponižavanje Srbije, to je vređanje Srbije, i to je predstavljanje sopstvene zemlje na zemlji sličnoj onoj biblijskoj sodomi i gomori. Jedino u čemu se razlikuju ove interesne grupe su motivi. Ovi kosovski i bosanski lobisti oni plaćaju da im se omoguće da ostvare svoje političke interese kako bi se Srbija primorala da, na primer prizna nezavisnost KiM, da se odrekne Republike Srpske i ovi drugi, da tako kažem, naši lobisti to ne rade, ne bi li možda nekom intrigom, potkazivanjem licemerjem i lažima pokušali da oklevetaju vlast, kako bi opet oni uskočili u državno sedlo i borili za očuvanje i uvećanje svoje nelegalno stečene imovine. Moram da istaknem da protiv ove prve grupe ljudi nemam ništa protiv. Oni se ljudi bore za svoje interese i njih čovek negde, čak mora i poštovati. Kako, poštovani građani nazvati, da tako kažem, naše lobiste i da li je moguće poštovati nekoga, na koncu i pokloniti mu neki glas na izborima, ukoliko on radi protiv sopstvene zemlje isključivo u interesu svojih finansija, kao što su to gospoda vlasnici Dajrekt Medije i Multikom grupe? Potpuno je jasno da predstavnici ovih opozicionih grupa i grupica predvođenih Đilasom, predvođenih Jeremićem, Ćutom, gospođom Tepić, evo sad vidimo da se tu afirmiše i gospodin Dragan, Ponoš, uz svesrdnu podršku gospodina Šolak Dragana koji je brzo otrčao da proda svoju televiziju bivšem šefu Centralne obaveštajne agencije američke. Dakle, da li pomenuta gospoda i Đilas, Ćuta i Jeremić, koji ni na najambiciozniji način nisu mogli da zamisle ni u najluđim snovima da mogu da dođu na izborima na vlast i zato koriste svaku priliku da potraže pomoć od bilo koga ko bi im pomogao da se uspnu na istu ne pitajući za cenu. Kolika ta želja za vlašću dostiže neke neracionalne razmere potvrđuje i činjenica da se pomenuta gospoda ne sećaju ni detalja iz najbliže istorije poput one da je međunarodna zajednica obećavala med i mleko samo ukoliko se Milošević ukloni sa političke scene, a kada se uklonio došli su sa novim zahtevima, sa novim težnjama, što su često potvrđivali i ambasador Montgomeri i predsednik, tadašnji premijer Zoran Đinđić. Iako pokazujete one osobine, gospodo, kojih se Srbi stide, nemojte biti naivni da bi mogli da budete išta više od slepih poslušnika u zadovoljavanju geopolitičkih i od strateških interesa, tih kojima sada ljubite skute, a srpski narod to nikada neće prihvatiti, a to ćete ubrzo videti po broju glasova koje ćete dobiti na sledećim izborima. Srbi ne daju podršku onima koji kleče pred stranim ambasadama, domaćim i stranim tajkunima, već čestitim ljudima koji imaju hrabrosti, mudrosti i znanja da se bore, misle i rade isključio u interesu svog naroda, a to je bez svake sumnje SNS sa predsednikom Aleksandrom Vučićem. Hvala.
Hvala. Reč ima Srbislav Filipović.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući, gospodine Orliću. Uvažena ministarko, gospođo Vujović, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, hteo bih na početku da pohvalim rad ministarke za zaštitu životne sredine, gospođe Irene Vujović. Zaista radite u jednom teškom trenutku kada je u pitanju životna sredina. Rekao bih da ni pred kim do sad na tom mestu nije bilo tako teško i složeno da radi kao što je vama, zbog tih silnih otrovnih i bezočnih napada kojima se koriste tajkuni i kriminalci u Srbiji, napadajući Vladu i napadajući vaše Ministarstvo govoreći kako Vlada Republike Srbije, predsednik Srbije i ne znam ko sve još se urotio protiv građana, pa ih truje nekim zagađenim vazduhom. Pitam se da li svi mi dišemo isti vazduh? Da li svi živimo u istoj zemlji? Da li svi pijemo istu vodu? Da li svi jedemo istu hranu? Da li smo svi stanovnici ove zemlje, ove najlepše zemlje na svetu, Republike Srbije? Da li svi kada izađemo sa svog radnog mesta udišemo isti vazduh? Apsolutno. Ali, ne. Potrebno je apsolutno sve na najgori mogući način iskoristiti, ama baš sve što se dogodi da se napadne predsednik Srbije Aleksandar Vučić, da se napadne svaki ministar pojedinačno, pa i ono na šta vi ne možete da utičete i niste mogli da utičete. Šta, vazduh nije bio zagađen kad je na vlasti bio Dragan Đilas? Možda su neke manje razlike danas, ali oni kažu – mi bismo ugasili fabrike, ugasili bismo brojna postrojenja otvorena, proizvodnju. Pa, naravno da bi nešto bio čistiji vazduh, ali bi zato i 600.000 ljudi ostalo na ulici bez posla i bez budućnosti. Ali, mi u isto vreme, i vi na čelu vašeg Ministarstva predlažući ovde odlična zakonska rešenja se i borite za životnu sredinu, za čistiji vazduh i za bolje uslove života kada je u pitanju životna sredina u Srbiji, a u isto vreme, s druge strane otvaramo fabrike, otvaramo nova radna mesta, radimo puteve, mostove i sve ono što građanima Srbije treba u svakom smislu život da učini mnogo boljim nego što je bio do 2012. godine. Godine 2012. i do nje, od 2000. godine imali ste jednu jedinu brigu kod ljudi koji su vodili Srbiju. To je kako da što pre rasprodaju sve ono što je neko decenijama gradio u Srbiji, kako što pre sve da se strpa u svoj džep. a koga je bilo briga za životnu sredinu. Ne sećam se jednog stabla da su oni posadili, samo su sekli. Sve što su stigli oni su posekli. Sećamo se afere Bulevar, kako su unakazili onu prelepu ulicu. Platane koje su decenijama bili stari, bez milosti su sekli jedan po jedan i rekli da je to super ideja i da će biti i veći, i bolji, i stariji oni koje će oni da posade. E, ta nakazna i nakaradna filozofija Srbiju je dovela 2012. godine tamo gde je tada bila, na samom dnu po svim pitanjima. Oni ništa osim nesreće nisu posadili u ovoj zemlji, ništa osim dugova i to, naravno, u milijardama. Kao što reče kolega Mrdić, i u pravu je, tih 619 miliona, zato je on nervozan, nije ispunio čovek svoj cilj, 619 miliona je bio samo deo plana tog tajkunskog kriminalnog, rekao bih da su milijarde u pitanju da taj alavi skot želi da otme od ove države. Izvinjavam se građanima na ovom rečniku, ali ne možete za tako nešto da nađete drugi rečnik. Nema drugih reči. Mogu samo gore da koristim za njega. Neko ko je tolike stotine hiljada ljudi u ovoj zemlji ostavio bez hleba, bez posla, bez radnog mesta, bez budućnosti, sad je došao da kuka nad zagađenim vazduhom. Lije suze, mučenik, ali iz kola ne izlazi. Što ne ide biciklom do svoje stranke. Taman koliko ima članova, toliko može da stane na taj jedan bicikl, možda i Marinika na onu korpu da se prikači pozadi. Toliko i glasova ima, za jedan bicikl, a ne vredi ni za jedan truli, propali bicikl, i ta njegova stranka, i politika koju nudi građanima Srbije, ni sve ono što je učinio ovoj zemlji. Sve ono što je učinio ovom narodu za 12 godina njihove vlasti vredi samo toliko da dobije robiju i prugasto odelo. I to mi je žao što bi to morali građani da plate iz svog budžeta, ali neka, častili bismo ga, onako punog srca bismo ga častili tim prugastim odelom. Vama velika podrška na tome što radite. U najtežem trenutku, kada je tajkunima najpopularnije da pričaju o vazduhu, vi ste imali hrabrosti da se uhvatite u koštac sa tim da se borite za zaštitu životne sredine. Naravno, podržaću, kao i moje kolege, zakonske predloge koje ste nam danas obrazložili u danu za glasanje, tu nema nikakve dileme. Sećamo se, i to moram da pomenem kad govorim o životnoj sredini, pre nekih drugih stvari, sećamo se i one čuvene akcije ministra njihovog Olivera Dulića „Očistimo Srbiju“. Očistili su oni, ali džepove građana Srbije i budžet Republike Srbije, i to za više stotina miliona. To je pravi primer kako bi oni čistili, kako bi oni održavali, kako bi oni brinuli o životnoj sredini kad bi, ne daj Bože, imali priliku da ponovo budu na vlasti. U toj životnoj sredini, u kojoj bi Đilas bio vlast, ne bi u Srbiji više niko ostao da živi. Tu ne da ne bi bilo vazduha, ne bi bilo nikakve šanse da preživite u takvoj zemlji i to moramo svaki dan građanima da ponavljamo, to ne sme da se zaboravi. Nekad mi se čini da smo skloni da onako budemo možda i kao narod, mi smo dobar narod i dobri ljudi, pa budemo nostalgični za nekim vremenom, a za tim vremenom ne možete da budete nikako nostalgični, može samo muka da vas uhvati kad pomislite na taj period rasprodaje, uništavanja, pada standarda, bezvoljnosti, mržnje prema sopstvenom narodu koja se pokazivala, pa i dan danas se pokazuje. Spakovao je kofere sa svojim prijateljima i otišao u Ameriku, kamo sreće da je ostao negde van, da se nije ni vraćao. Otišao skot tamo da pljuje sopstvenu zemlju. Pa, budi majstor opozicije, nikakav to nije problem, treba nam opozicija, zdravo je da imamo opoziciju i dobro je imati opoziciju, ali konstruktivnu opoziciju koja će da brani svoju zemlju svuda i na svakom mestu, ali će da kritikuje vlast svojom politikom. Ali, ovo s druge nije kritika vlasti nego izlivanje mržnje i to na najgori mogući način, da nazivate Srbe koji žive na Kosovu i Metohiji, Srbe koji su u ovom trenutku, koji tamo žive, najugroženiji Srbi na planeti žive na Kosovu i Metohiji, njih da nazivate kriminalcima, sram te bilo. Kako te nije sramota da odeš kod onih ljudi koji su bombardovali ovu zemlju i da kažeš da su ti Srbi koji žive tamo zatočeni u getu, opasani bodljikavim žicama, koje napadaju svakodnevno šiptarski teroristi kojima prete, koji su hrabri, koji se bore da sačuvaju svoja ognjišta, ti ćeš da ih nazivaš kriminalcima? Ti koji si grad Beograd, glavni grad te Srbije zadužio za 1,2 milijarde, koji si 619 miliona ukrao. Ti, prevarantu jedan, ideš da kažeš da je neko kriminalac u Srbiji. Narod to zna da kaže „ko o čemu, o poštenju neko priča“, on je našao da govori o poštenju. Kako si stekao sve te pare, kako živiš bez posla sve to vreme dok nisi na vlasti? Od čega živiš? Šta radiš? Kažeš - prodao si firme, okej. I od čega živiš? Prosiš? Ne vidimo da prosiš. Kad dođe letovanje, najskuplja letovališta, dođe zimovanje, najskuplja zimovanja, uđe se u auto, od 100, 200 hiljada evra, stanovi 40-ak komada, i on i bata Gojko. Od silnog siromaštva, štednje, mučenja, mnogo mu loše bilo i mnogo mu loše i sad. Opet ću da se nadovežem na diskusiju kolege Mrdića, ne samo da ode do Amerike ili nekoliko zemalja, pa on treba da obiđe čovek celu planetu da bi sve svoje račune obišao. Pa se zaboravi, pa se opet vrati negde, ne može da se seti gde sve ima račune. Teško mu je stvarno. Pa, normalan čovek pet računa da sabere u gužvi koja mu je svakodnevno, pa gde su, a ne preko 50 računa. Dosta je više zavitlavanja sa ovom zemljom. Mi ćemo istinom da se borimo protiv laži svakodnevno i da govorimo koja je to bitanga. Ne može normalan čovek i neko ko voli sopstvenu zemlju toliko od nje da ukrade. On će da govori o mladima i gde mladi idu. Pa, sram te bilo. Koliko si ti dao mladima? Koliko si pomogao za vakcine? Koliko si pomogao za respiratore? Otvorio si radno mesto samo Borku, Mariniki i ostalim klimoglavcima koji će da jašu sa tobom na tom biciklu po Srbiji i da truju životnu sredinu. Gde god oni dođu, oni su nešto zatrovali. Poseju seme zla, mržnje, ali neće da nikne ništa iz toga što oni poseju, ne može. Očistili smo Srbiju i od zla i od mržnje i od tajkuna i nastavljamo da je čistimo svakodnevno i od mafije i od kriminalaca i od onih koji bi ponovo da je vrate u to vreme. Ne rađa se u Srbiji više to što bi oni hteli da se rađa i neće se više nikada u Srbiji to rađati. Srbija je raskrstila sa tim periodom, progledala, ustala, oporavila se, izlečila i kao takva otvara svoje fabrike, radna mesta, puteve, zahvaljujući odgovornoj politici predsednika Aleksandra Vučića, jer da njega nema, pitanje je gde bi ova zemlja danas bila i da li bi nešto bilo od nje, gde bi otišao njen sever, istok, zapad. Ko zna u koliko bi je delova rasparčali tajkuni i kriminalci ne bi zadržali svoje feude? Mogu oni da nas ismejavaju po svojim raznoraznim luksemburškim medijima, sve ono što govorimo. I pored one serije koju sam prošli put rekao da kreće snimanje verovatno, nadam se da će biti uskoro, obezbediće se sredstva iz onog novca koji je Đilas pokrao, kradonačelnik serija, imamo novu seriju – i bogati plaču. Pa kad se setim te latinoameričke sapunice iz devedesetih godina, ja se setim Đilasa, kako je on kukao ispred zgrade. Eto, i bogati plaču, uklapa se u njegov psihološki profil. To će biti druga sezona i on će glumiti onu glavnu ulogu negativca u seriji, jer on ono što radi glumi, loše glumi. Samo se nadam da to neće biti o trošku građana Srbije i da će tu ulogu igrati u zatvorskoj ćeliji, a ne na slobodi. Do pobede! Živela Srbija!
Reč ima Gojko Palalić.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, Predlog zakona o biocidnim proizvodima i izmene Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine imaju prvenstveno za cilj unapređenje stanja u oblasti zaštite životne sredine, ali isto tako i smanjenje negativnih mogućih uticaja na ljudsko zdravlje. Svi smo svesni i široke primene biocidnih proizvoda kako u Srbiji, tako i u celom svetu, široke primene u industriji, u poljoprivredi, ali isto tako i u domaćinstvima, ali ono što je bitno istaći, pre svega, je da mi upravo zbog te široke primene biocidnih proizvoda moramo obratiti najveću pažnju na životni ciklus ovih proizvoda, od proizvodnje, stavljanja u promet, skladištenja, ali na kraju i tretmana ovih proizvoda. Međutim, imajući u vidu da nemaju samo biocidni proizvodi negativan uticaj na životnu sredinu, ja ću se u mom današnjem izlaganju osvrnuti na predstavnike bivšeg režima, koji takođe mogu da imaju negativan uticaj na životnu sredinu, jer su upravo oni ti koji kroz sakupljanje jeftinih političkih poena u ovoj oblasti pokušavaju da stupe na političku scenu, odnosno vrate se na vlast. Svakako da politika žutog tajkuna Dragana Đilasa, koji je danas samo spolja zelen, je ista ona politika žutih, pljačkaških privatizacija DS, kada su fabrike bile zatvarane širom Srbije, radnici ostajali bez posla, a ti isti žuti tajkuni su se pri tome sve više i više bogatili. Inače, dolazim iz Novog Sada, kada je u periodu vladavine žutih tajkuna zatvoren veliki broj fabrika, pa je tako zatvoren i „Jugo alat“, „Jugodent“, „Hins“, „Albus“, „Agro Vojvodina“, da ne nabrajam dalje. Tada nije bilo ni reči o zaštiti životne sredine, jer svakako da zatvaranje fabrika nije dovelo do toga da smo imali čistiji vazduh ili zdraviju životnu sredinu. Dovelo je do toga, kao što sam upravo rekao, do toga da su radnici ostajali bez posla, a da su se ti isti tajkuni sve više i više bogatili. Kada govorimo danas o situaciji u Novom Sadu, svako ko želi realno da sagleda sliku o tom gradu shvatiće da je ona drastično bolja, shvatiće da su otvorena nova radna mesta, da imamo nove fabrike, da je tu otvoren jedan "Lir", "Aptiv", nemački "Kontinental", fabrika "Boš" turbo sistema, fabrika čokolade "Barry Callebaut", tu je japanski "Nidek" i to su sve rezultati vođenja jedne odgovorne politike, rezultati jednog temeljnog, ozbiljnog i posvećenog rada SNS na čelu sa predsednikom Srbije Aleksandrom Vučićem. Kada govorimo o stanju u oblasti zaštite životne sredine, samo u periodu od 2014. godine do danas u izgradnju postrojenja za odsumporavanje dimnih gasova u termoelektranama uloženo je 600 miliona evra. Da li je moguće da postrojenja za odsumporavanje dimnih gasova i filteri za prečišćavanje vazduha u fabrikama nisu bili potrebni pre 2012. godine? Možda je i moguće, zato što su ti žuti tajkuni tada vodili se takvim razmišljanjem da ukoliko imaš fabriku, imaš problem, nemaš fabriku - nemaš problem. I to je bila njihova zelena politika. Isto tako, i danas, kada čujemo o protestima protiv projekta "Jadar", svima nama je jasno da su to politički, nikako ekološki protesti, jer, studija o proceni uticaja za projekat "Jadar" na životnu sredinu još uvek nije završena. Kada bude bila završena studija o proceni uticaja na životnu sredinu, biće organizovan javni uvid, javna rasprava, građani će moći da daju svoje primedbe, sugestije, iznesu svoje mišljenje kada je u pitanju ovaj projekat i bez obzira na najavu kompanije "Rio Tinto" da će uložiti 2,4 milijarde evra u ovaj projekat, ukoliko studija o proceni uticaja i projekat "Jadar" na životnu sredinu pokaže da će biti značajnih negativnih uticaja na životnu sredinu, projekat se neće realizovati. Lično smatram da svako može da ima svoje mišljenje. Ja verujem da je projekat "Jadar" jedna velika razvojna šansa za Srbiju, velika razvojna šansa za našu privredu, jer mi ovde govorimo o potencijalnom uticaju na BDP od 17 milijardi evra, jer želimo u potpunosti da zaokružimo kompletan lanac proizvodnje, od iskopavanja rude jadarit, izdvajanja litijuma iz te rude, proizvodnje litijumskih baterija, pa na kraju, što da ne, i do proizvodnje električnih automobila. A sve što govore tzv. ekološki pokreti, kvazi-eksperti da je država već potpisala neki ugovor sa "Rio Tintom" da će reka Drina presušiti, da će reka Jadar nestati, da će kuće u tom kraju propadati, to su apsolutno sve neistine. Mi ovde govorimo o podzemnom iskopavanju litijuma. Imajući u vidu da litijum predstavlja naftu i zlato 21. veka, ja zaista ne smem ni da pomislim šta bi bilo da smo mi umesto tog litijuma otkrili tolike rezerve zlata ili zlatnu žilu? U razgovoru sa ljudima koji se zaista bave rudarstvom, odnosno geologijom, došao sam do tog saznanja da je vama za, primera radi, iskopavanje jednog grama zlata potrebno da iskopate negde oko hiljadu kilograma, odnosno jednu tonu rude, dok vam je sa druge strane za iskopavanje jednog grama litijuma potrebno da iskopate svega 4,5 grama rude. Zaista ne smem ni da pomislim šta bi se desilo da smo, opet ponavljam, pronašli tolike rezerve odnosno količine zlata umesto litijuma. Dok sa jedne strane pojedini "žuti mediji" predvođeni tim kvazi-ekspertima predstavljaju taj litijum i iskopavanje litijuma u Srbiji kao nešto što je najštetnije po životnu sredinu, sa druge strane možemo da vidimo koliko je to apsurdno i licemerno kada ti isti mediji taj isti litijum u nekoj drugoj zemlji predstavljaju kao nešto što je ekološki besprekorno. Primera radi, ovde imam jednu od takvih vesti, gde kaže: "Rekordna koncentracija litijuma otkrivena u Engleskoj. Kompanija "Geotermal inženjering" dokazuje da je do litijuma moguće doći bez ekoloških posledica. U Engleskoj su nedavno otkrivene rekordne količine litijuma". Još jedna slična vest, gde se kaže: "Litijum iz Nemačke ekološki besprekoran i jeftin. Nemačka raspolaže najvećim rezervama litijuma u Evropi i sprema se za kompletnu ekološku eksploataciju". Ja sada postavljam pitanje - da li je moguće da je jedino u Srbiji iskopavanje litijuma jednako kao iskopavanje uglja, odnosno lignita? Građani treba da budu svesni toga da se ovde ne radi samo o iskopavanju litijuma, da se ovde radi o sakupljanju jeftinih političkih poena u ovoj oblasti, kao što je slučaj i u oblasti obnovljivih izvora energije. Takođe postavljam pitanje - da li je moguće da se jedino u Srbiji reke zacevljuju da bi se izgradile mini-hidroelektrane, dok sa druge strane u Austriji mini-hidroelektrane predstavljaju opet jedan ekološki besprekorno obnovljiv izvor energije? Da li je moguće da su ptice u Srbiji toliko zaostale i glupe u odnosu na ptice iz EU pa im vetroparkovi ugrožavaju život, dok sa druge strane pticama u Holandiji vetroparkovi uopšte ne smetaju? Kao što sam jednom prilikom rekao, jedino što smeta Draganu Đilasu je Aleksandar Vučić. Jedino što Dragan Đilas može da ponudi to je politika mržnje prema Aleksandru Vučiću i ta mržnja kada bi bila pretvorena u električnu energiju, bila bi dovoljna svakako da osvetli nekoliko gradova u Srbiji. Danas u našoj zemlji pored sveznajućih antivaksera mi imamo i te sveznajuće antirudare koji imaju jedan jedini cilj u suštini, a to je da se kroz manipulaciju određene grupe ljudi sakupe te jeftine političke poene u ovoj oblasti, zajedno sa predstavnicima bivšeg režima stupe na političku scenu, odnosno vrate na vlast. Međutim, meni je zaista drago što je narod upravo taj koji svoj glas daje na izborima za onoga ko radi u interesima Republike Srbije, a to je svakako Aleksandar Vučić, a ne za strane ambasade i žute tajkune. U danu za glasanje, zajedno sa mojim kolegama iz poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, podržaću Predlog zakona o biocidnim proizvodima, ali isto tako i izmene Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, jer sam siguran da su pred nama teški izazovi, ali opet me raduje što ćemo vođenjem te odgovorne politike predsednika Srbije, pre svega Aleksandra Vučića, uspeti da na najbolji mogući način odgovorimo na te izazove i unapredimo stanje u svakoj oblasti, u svakoj sferi našeg društva, pa tako i u oblasti zaštite životne sredine. Hvala.
Hvala. Reč ima Dušan Radojević.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvažena ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, Srbija je danas nezavisna i samostalna zemlja koja prijateljstvo gradi i sa istokom i sa zapadom i zahvaljujući toj politici koju predvodi Aleksandar Vučić uspeli smo da prebrodimo mnoge krize koje su u godinama iza nas. Kada pričamo o krizi izazvanom pandemijom korona virusa, ne možemo da se ne setimo naše reakcije sa početka cele te situacije, da smo prva zemlja u Evropi koja je uspela da obezbedi četiri vrste vakcina i da obezbedi dovoljno respiratora kako bi naši građani mogli da se bore sa ovom opakom bolešću. Nakon toga, posle te krize, usledila je i kriza energetska koja se odnosi na cenu gasa i struje na evropskom području. Verujem da ćemo mi uspeti, zahvaljujući takvoj politici, da obezbedimo povoljne uslove da i u narednoj godini imamo pozitivan prirodni rast, da imamo nove fabrike, nova radna mesta, da jednostavno se stvore uslovi u Srbiji, da strani investitori dođu ovde i da nastave svoju proizvodnju ukoliko Evropu zahvati neka ozbiljnija kriza. To su uspesi Aleksandra Vučića i upravo te njegove politike gde pregovara sa svima u svetu, ali poštuje naše institucije, naše nacionalne interese, našu državu i građane. Pored te krize koja je bila izazvana i pandemijom korona virusa i ekonomskom, energetskom situacijom moramo da odamo, pre svega, poseban značaj za sve privredne aktivnosti u poslednjim godinama koje smo preduzeli, i Vlada Republike Srbije i predsednik, da se stvore nova radna mesta. Zašto danas pričam ovde o ekonomiji ako je na tema dnevnog reda ekologija? Zato što jedno i drugo usko povezano. Nisu mogle demokrate u prethodnom režimu da pričaju o ekologiji zato što su imali 25% nezaposlenosti i zato što su zatvarali fabrike. Ta kriza kod njih je trajala od dolaska na vlast 2000. godine, pa sve do 2012. godine. Tada ni građani nisu brinuli o ekologiji, jer su ljudi gledali da obezbede sebi i svojoj porodici parče hleba. Danas, hvala Bogu, nezaposlenost je na 10% i ispod 10% i stvaraju se uslovi, konstantno rastu penzije i plate. Koliko god da iznosi povećanje ono je u konstantnom porastu i to je ono što građane ohrabruje da veruju da postoji nada i za ovu zemlju da izađe na pravi put. To je preduslov da se danas bavimo ekologijom, da se danas bavimo zaštitom životne sredine, jer danas je svest o očuvanju prirode mnogo veća i među građanima i u državi. Dok su oni pričali politički o problemima, ukazivali, protestovali, naravno bojili sve ove, kako kolega kaže, proteste ovih dana po Srbiji, mi smo radili. Konkretno, evo resorno Ministarstvo za zaštitu životne sredine ostvarilo je posebne rezultate u oblasti ekologije. Ja ću danas iskoristiti priliku da kažem šta smo to mi u Čačku uradili, zato što je i kod nas aktuelna tema zagađenje vazduha, naravno u zimskom periodu kada je padavina manje, kada je vetra manja, kada su vremenski uslovi takvi da sve ono što u individualnim ložištima mi kući proizvedemo grejući se na drva i ugalj i naše fabrike zagađuje vazduh. Mi danas možemo da pričamo o konkretnim rešenjima šta smo preduzeli, a preduzeli smo subvencije za zamenu stolarije, nabavku novih kotlova i fasade koje ove godine, mogu reći da je to bio pilot projekata, ali ja očekujem da će sve lokalne samouprave se uključiti iduće godine sa većim sredstvima. Čuli smo i da je budžet za ekologiju u narednoj godini duplo uvećan. Mi smo u Čačku svake godine sadili po 1.000 novih stabala, zatvorili smo sve kotlarnice na mazut u centru grada. Zatvorili smo i rekultivisali deponiju u Prelićima. To je problem koji nam je ostavila prethodna, demokratska vlast. Znači, da biste razumeli o čemu ja pričam, to je deponija na 12 hektara na samo dva kilometra od grada Čačka, u naseljenom području. Resorno ministarstvo je opredelilo 200 miliona dinara kako bi zatvorilo tu deponiju, kako bi rekultivisalo i kako bi mi u narednom periodu tu mogli da izgradimo park i da sadimo drveće. E, to je politika Aleksandra Vučića i SNS, zatvaranje deponija, uklanjanje otpada, kreiranje novih zelenih površina i svega onoga što će štititi životnu sredinu. Moram da kažem da to nije tako bilo pre, kada je u pitanju DS, i da su oni nama samo ostavili probleme i deponije koje smo morali da rešavamo i čistimo. Tako i danas, pored svih tih ekonomskih imamo i te ekološke probleme sa kojima se odlično suočavamo. Verujem da ćemo u narednom periodu postići dobre rezultate. Uopšte se ne brinem sada po pitanju ekologije u našoj zemlji zato što i je i priključak za gas jeftiniji i uslovi za nabavku solarnih panela su bolji i građani sve više teže ka tome da stvore od svojih objekata energetski efikasne kuće kako bi uštedeli i čuvali prirodu. Mene više brine jedno drugo zagađenje u našoj državi. Konkretno, kad već pričamo o đubretu da se dotaknem i Dragana Đilasa. Imamo problem sa emisijom i štetnih informacija i uticaja koji njegovi mediji plasiraju i kreiraju u javnosti, a posebno se ovo odnosi na moje kolege, pa i na mlađe, u našoj državi zato što oni konstantno plasiraju dezinformacije i laži kako bi dehumanizovali porodice najviših državnih funkcionera, kako bi kriminalizovali državu i kako bi mladima ogadili i politiku i političare i Srbiju nadajući se da će oni možda negde, nekad, za nekih pet ili deset godina uspeti neki politički poen da uberu. Vidimo ovih dana, oni se više i ne kriju. Evo, imali smo priliku na društvenim mrežama da vidimo, a i danas, evo. To je fotografija gde Dragan Đilas i Borko Stefanović ne kriju svoju misiju u Americi, gde im je cilj bio da zaštite interes njihovih kompanija, posebno medijskih, zato što su u pitanju pare. To je jedini razlog zbog kog su otišli. Nije njima problem da uništavaju „Telekom“ i naša javne resurse, radili su oni to i dok su bili na vlasti, ali mene fascinira koliko su drski i bezobrazni i oholi u tim namerama da se oni više i ne kriju, da oni nemaju nikakvu posledicu i da državni organi ne mogu da im dokuče i da doskoče. Da li su oni krili te pare zakonski, nezakonski ja se nadam da će doći vreme i za to da se odgovara, da se vidi šta su oni radili i na koji način su oni stekli 619 miliona, tj. tačno samo Đilas, a koliko još novca je obezbedio na drugim računima, to ćemo u narednom periodu nadam se i otkriti. Zato nema razloga da oni pričaju o ekologiji, da oni brinu o našoj životnoj sredini. Ima ko o tome brine i vama ministarka svaka čast na tome, mi ćemo u narednom periodu u Čačku otvoriti i u naredne tri godine dobiti i fabriku za prečišćavanje otpadnih voda. To nije bio slučaj u prethodnom periodu i to je stvarno za svaku pohvalu i iz godine u godinu sve više sredstava se ulaže u ekologiju u mom gradu. Moram da kažem da smo uspeli da uklonimo sve te divlje deponije koje su nekada imale status trenutnih i dugotrajnih. Dakle, nekad su deponije divlje u centru grada ili u prigradskim područjima bile dugotrajne zato što nisu znali kako da reše taj problem, a naša komunalna javna preduzeća su uspela da uklone te deponije, jer se konkretno bave uzrocima, a ne posledicama. Postavili smo i foto klopke i to naši građani u Čačku znaju i vode računa. Ne bacaju smeće, vode računa gde ga odlažu. Imamo dovoljan broj podzemnih kontejnera i kvalitetno upravljamo komunalnim otpadom. Pričam za Čačak, a verujem da je tako i u drugim gradovima. Kada pričam ovde sa kolegama poslanicima, vidim da dosta toga ide na bolje. Mogu samo da kažem, da bi nas građani razumeli zašto konstantno spominjemo Ćilasa i zašto ukazujemo na njegove marifetluke. Zato što ne želimo da dozvolimo i ne smemo da dozvolimo zbog svih mladih naraštaja koji su pred nama i koji će steći pravo glasa u narednom periodu da žive u laži u svemu onome što njihovi mediji plasiraju kako bi nas diskreditovali, kako bi ogadili politiku mladim ljudima, već odlučno da se borimo i da podsećamo građane kakvo je stanje bilo u oblasti ekologije, privrede, zdravstva i svake druge oblasti u našem društvu za vreme njihove vlasti, kako više nikada oni ne bi dobili priliku da se nekom greškom ili ponovo nekim nasilnim putem vrate na vlast. Do tada, živela Srbija i nastavljamo dalje u pobedu. Hvala.
Hvala. Reč ima Aleksandar Mirković.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko sa saradnicom, poštovane koleginice narodne poslanici i kolege narodni poslanici, ako uzmemo u obzir da sada već polako privodimo ovu diskusiju kraju, smatram da smo danas mogli pre svega iz vašeg izlaganja poštovana ministarka, na samom početku ove sednice da čujemo dovoljno razloga zašto bi ove zakonske predloge mi kao Skupština morali da usvojimo i koliko će to olakšati i unaprediti život građana Srbije. Isto tako, mislim da ste mogli da čujete iz diskusija mojih kolega narodnih poslanika koliko je stvari tu još neophodno reći i istaći i izvući paralelu između perioda kada je vlast na nivou Republike Srbije činila Demokratska stranka i kako danas izgleda zaštita životne sredine, ali i generalno situacija oko ekologije kada SNS predvodi vlast i u Srbiji, ali isto tako i u Beogradu. Zašto akcentujem Beograd? Zašto što je nažalost Beograd u poslednjih nekoliko godina, a pred prošle izbore, evo sada isto tako pred ove naredne koji nas očekuju u aprilu, nekako uvek meta tih nevladinih organizacija koji u nedostatku bilo kakvog drugog programa i kampanje pokušavaju da bace ljagu na taj aspekt života našeg grada, ali i građana Beograda. Isto tako, jako je bitno naglasiti da pojedine organizacije koje baš u Beogradu organizuju proteste najčešće se na tim protestima ne osvrnu a ma baš nijednom rečju na zaštitu životne sredine ili ekologiju, već se sve to svede na kraju na sitno politikanstvo i neku prostu demagogiju gde naravno za jedini cilj imaju diskreditaciju predsednika Aleksandra Vučića i njegove porodice. Ovde su narodni poslanici isticali mnogo puta i u više navrata se vraćali na situaciju oko Rio Tinta. Nisam siguran da je neko od narodnih poslanika izneo nešto što je ključno i što je jako bitno, a svakako smatram da to moramo ponoviti više puta, iz prostog razloga što građani nekako lako zaborave neke stvari. Naime, o Rio Tintu danas najviše priča jedan deo opozicije koji je predvođen naravno Draganom Đilasom i to vide kao svoje neko oružje u rukama u obračunu protiv Aleksandra Vučića i svega onoga što se danas dešava u Srbiji. Radi istine, Rio Tinto je došao 2002. godine u Srbiju i od 2002. do 2012. potpisano je čak devet različitih sporazuma i rešenja koji su išli jedni za drugim, kao na traci. Ono što je jako bitno istaći jeste da su 1. februara 2012. godine, potpisana dva sporazuma osmi i deveti, a tiču se dozvola o bušotinama koje su počete da se prave u tom periodu. Dakle, sve optužbe da iza Rio Tinta stoji SNS i nekakav lični interes Aleksandra Vučića, kada pogledate ove podatke padaju u vodu. Ono što je posebno interesantno, i što oslikava licemerje, ali i generalno, svu politiku Dragana Đilasa, jeste kako u određenom periodu mu neke stvari odgovaraju, tako ih podržava, a kada u nekom narednom periodu on misli da će mu doneti benefit da bude protiv tih stvari, on je najoštriji kritičar. Takva je situacija bila sa beogradskim metroom koji je obećavao 2008, 2009. i 2010. godine, pa kada nije uspeo da započne izgradnju metroa, imali ste priliku juče i da čujete kako nam sada metro nije ni potreban. Takva situacija je bila i sa Beogradom na vodi. On je taj projekat predstavljao širom sveta, imao je tu viziju, govorio je da je neophodno da se Beograd spusti na reke, a kada je SNS taj projekat sprovela u delo, on je najglasniji protivnik tog projekta. Ista takva situacija je i sa litijumom, o onim stvarima koje su pominjale kolege narodni poslanici pre mene, ne želim posebno da se osvrćem, ali samo da bi građani Srbije znali o kakvom se licemerstvu radi, i samo da bi se građani Srbije još jednom uverili koliko postoje dvostruki aršini, ali isto tako i vređanje inteligencije i razmišljanje Dragana Đilasa u tom smeru, da baš niko ne pamti šta je on sve izjavljivao i za šta se sve zalagao. Dokaz tome je i njegov intervju 25. oktobra 2017. godine, za Nedeljnik, pod naslovom „prvi intervju, povratak Dragana Đilasa“, i u tom intervju on je izneo gomilu neistina, naročito ako pogledate da je taj period od godinu dana pred izbore za grad Beograd, i u tom intervju možete pročitati da je bio vrlo uzdržan kada se njegova kandidatura pominjala. Dakle, nije bio siguran da li će izaći na te izbore, šta građani da očekuju, a generalno, sve zamerke su mu bile vrlo paušalne bez bilo kakvog argumenta i dokaza. Ono što je posebno interesantno za ovu temu jeste i pitanje na koje je odgovorio vrlo decidirano i vrlo konkretno, naime pitanje glasi – kao da niste zadovoljni ni temama kojima se bave oponenti ove vlasti, a o čemu biste vi voleli da priča opozicija? Dakle, ovo je pitanje koje je upućeno Draganu Đilasu. Hajde da pričamo o Beogradu, o ekonomiji. Evo, potvrđeno da je kod Loznice otkriveno drugo po veličini nalazište litijuma u svetu i najveće u Evropi. Hajde da pričamo o koncesiji te rudnike, ali da fabrika baterija bude kod nas zato što su one u svim mobilnim telefonima i električnim automobilima. Zar to nije šansa za Srbiju? To će da zaposli hiljade i hiljade ljudi i napravi brend od naše zemlje. Zamislite u svakom mobilnom telefonu ili automobilu deo na kome piše „made in Serbia“. Dakle, 2017. godine vi ovde možete čuti jasno i glasno da se Dragan Đilas zalagao i da mu je to bila jedna od stavki njegovog programa i razmišljanja kako unaprediti život u našoj zemlji i kako dodatno zaposliti ljude. Godine 2021. godine Dragan Đilas govori sve suprotno od ovoga iz prostog razloga zato što je on sada pomislio da igranje na kartu ekologije, zaštite životne sredine, iako ništa na tom polju nisu uradili dok su bili na vlasti, njemu može doneti koji glas više. Ovo je, poštovani građani Srbije, tipičan primer kako on shvata i doživljava politiku, kao i kako sve što je mogao da uradi u gradu Beogradu i na nivou cele Republike Srbije dok je DS bila na vlasti, sve ovo mogao da uradi, sve je mogao da poboljša, sve je mogao da unapredi, ali na žalost ništa od toga nije uradio. Uradio je jedino za sebe i sebi bliske ljudi, uzak krug ljudi od kojih je stvorio najbogatije ljude u ovom delu Evrope. Ovo vam je samo jedan u moru primera kako neko ko politiku smatra i doživljava i vidi jedino kao oružje kojim će se dodatno obogatiti, kao neko ko je bio na funkciji ministra i direktora nekakve kancelarije Vladine, neko ko je bio gradonačelnik, kako je svoju poziciju koristio jedino za ličnu promociju i stvaranje nekakvih kontakata koji će mu u narednom periodu omogućiti još bolje pozicioniranje i još veće bogaćenje. Čisto radi istine, 2017. godine u vreme kada je ovo izjavio, on još uvek nije bio kandidat za gradonačelnika, ali 2018. godine se upustio u tu trku uveren, prema njegovim izjavama, da će građani Beograda osuditi dosadašnju politiku SNS i da će on ubedljivo pobediti. Rezultat tih izbora je bio više nego jasan, SNS danas u gradskom parlamentu ima apsolutnu većinu gde Dragan Đilas zajedno sa svojim partnerima Sašom Jankovićem i Vukom Jeremićem osvojio negde oko 16% i uveren sam da građani Beograda i Srbije jako dobro prepoznaju sve što se danas plasira iz redova tog dela opozicije, jer nigde nećete čuti ni jednu ideju, nikakav program, niti bilo kakvu viziju u kom smeru naša zemlja je neophodno da se razvija. Isto tako nećete čuti ni šta je to bolje što bi mogli da uradimo, niti šta je to što su oni u periodu njihove vlasti radili bolje od nas danas. Ja sam uveren, poštovana ministarka, da ćete i u narednom periodu pred nas kao narodne poslanike izlaziti sa još ovako dobrim predlozima zakona. Uvren sam i da će tema ekologije i zaštite životne sredine u nekom narednom periodu postizati i biti sve zastupljenija, da će rezultati biti sve bolji, a mislim da će potvrdu svega toga najbolje pokazati i dati građani Srbije. U nadi da nas očekuje još ovako kvalitetnih predloga, želim da vam se zahvalim, a uveren sam da ćemo, sledeći politiku predsednika Aleksandra Vučića, svi zajedno kao jedan veliki tim činiti od naše Srbije još bolje ili još lepše mesto za život. Hvala vam i živela Srbija.
Zahvaljujem. Poslednji prijavljeni za raspravu, Dušan Marić. Izvolite.
Dame i gospodo, Srbija je država koja ima dobre zakone o zaštiti prirode i o zaštiti životne sredine. Međutim, problem je što se ti zakoni pre svega zbog kadrovskih slabosti lokalnih inspekcija ne sprovode u meri u kojoj bi to bilo potrebno. Usvajanjem dva zakona o kojima danas raspravljamo o zaštiti životne sredine, biće usvojena neka rešenja bolja od ovih postojećih. Međutim, bez promene ekološke svesti građana Srbije, bez drastične promene ekološke svesti o važnosti ove teme, ni ova dva zakona, ni stotine drugih zakona ne bi bilo dovoljni da značajnije promene, da poboljšaju stanje životne sredine na terenu, a stanje je vrlo loše, ja se usuđujem reći katastrofalno. Imamo hiljade većih deponija smeća, imamo desetine hiljada manjih deponija smeća i smetlišta, imamo zemljište oko reka i oko saobraćajnica, posebno oko saobraćajnica na planinama, seoskim i atarskim putevima koje je pritisnuto sa milionima kubika smeća. Pohvalno je to što je Vlada Srbije u poslednjih nekoliko godina uklonila više deponija smeća na teritoriji Srbije, pohvalno je to što, koliko čujemo, privodi kraju nekoliko projekata zatvaranja još nekoliko velikih deponija, međutim bez ovoga o čemu sam govorio, bez promene svesti, bez nekih radikalnih akcija mi ovaj problem nećemo moći da rešimo iz razloga što za ovo vreme dok je država zatvorila tri, četiri ili pet deponija smeća na drugim mestima je verovatno niklo nekoliko desetina novih deponija. Prosto smatram da se ovaj problem može rešiti samo na jedan način, organizovanjem jedne nacionalne akcije čišćenja Srbije od smeća. Tu akciju bi vodila Vlada Srbije, ta akcija bi bila oročena na deset godina i ta akcija bi bila vođena svakodnevno uz veliku medijsku podršku. Smatram da bi u okviru te akcije bilo dobro uraditi sledeće stvari. Pod broj jedan, zadužiti svaku opštinu da izradi plan sa konkretnim projektima uklanjanja smeća na svojoj teritoriji u sledećih deset godina. Pod broj dva, u svakoj opštini organizovati lokalne dobrovoljne radne akcije za čišćenje smeća i nacionalne radne akcije. Ja vam tvrdim, ako država stane iza ovog projekta, ako ovaj projekat dobije adekvatnu medijsku podršku, ako naslovne strane naših medija ne budu rezervisane samo za političare, rijaliti igrače i kriminalce, na ove pozive za učešće u akcijama čišćenja Srbije odazvaće se stotine hiljada ljudi. Pre izvesnog vremena u Sloveniji organizovana je jedna takva akcija i odazvalo se više od pola miliona ljudi. Šta bi na taj način postigli? Prvo, uštedeli bi velika sredstva u budžetu. Druga stvar, izveli bi desetine ili stotine hiljada ljudi iz gradova i stanova u prirodu. Treća stvar, očistili bi Srbiju. Četvrta stvar, milim da bi na taj način podstakli svest ljudi, jer kada ljudi vide da njihove komšije i članovi njihovih familija idu da čiste smeće koje su oni bacali, onda će sledeći put razmisliti o tome da li će to smeće da bacaju pored kontejnera, pored kanti za smeće, na zelenim površinama ili će ipak da ga odlože tamo gde to pristojni ljudi rade. Sledeća stvar, smatram da treba osmisliti i svakodnevno voditi medijsku kampanju u cilju podizanja svesti ljudi o tome koliko je životna sredina važno pitanje. U sklopu toga obavezati sve televizije sa nacionalnom frekvencijom da svakodnevno emituju programe na tu temu. Ministarstvo za ekologiju treba da izradi spotove u kojima će se apelovati na građane da ne bacaju smeće. Te spotove bi emitovale televizije sa nacionalnom frekvencijom svakog dana u udarnim terminima. Ako razni Kristijani, Mace Diskrecije i razni društveni šljam na televizijama sa nacionalnom frekvencijom bukvalno svakog dana imaju zagarantovano po nekoliko sati programa, ja mislim da bi bilo društveno opravdano da i borba za Srbiju, za čistu Srbiju dobije bar 10 minuta programa dnevno na svim televizijama sa nacionalnom frekvencijom. Televizije koje odbiju da učestvuju u tome treba da ostanu bez nacionalne frekvencije. Sledeća stvar, treba pooštriti kaznenu politiku. U Beogradu imamo hiljade kamera koje nadziru saobraćaj u glavnom gradu, ali ja ne znam da li postoji i jedna kamera koja nadzire bacanje smeća. Sledeća stvar, velikim subvencijama iz državnog budžeta treba podsticati osnivanje preduzeća za prikupljanje i preradu otpada. Poslednja stvar koju po mom mišljenju treba uraditi, treba osmisliti jednu kampanju afirmisanja i nagrađivanja opština koje postižu dobre rezultate u čišćenju smeća na svojoj teritoriji. Konkretno, mislim da treba organizovati izbor najčistije opštine u Srbiji, svake godine izabrati po 10 opština, nagraditi značajnim sredstvima iz budžeta, pa kada opštine čuju da je neka opština dobila milion ili dva evra iz budžeta Republike Srbije zato što je postigla dobre rezultate na čišćenju svoje teritorije, onda će se i te opštine potruditi da dobiju ta sredstva. Ovde ću navesti dva primera i time ću završiti. Prvi primer je opština Ražanj. Opština Ražanj je jedna mala opština pored Aleksinca. Mala je po broju stanovnika i po teritoriji, ali velika po svesti svojih građana koliko je čistoća njihovog mesta bitna za život u tom mestu. Ja sam tamo bio tri puta i za ta tri puta nisam video nijednu kesu, nisam video nijednu masku, nisam video nijedan pikavac pored kontejnera. Posle smo išli da obilazimo neke seoske puteve očekujući da ćemo tamo naći neko smetlište. Međutim, nismo našli nijedno. Prosto, smatram da bi bilo razumno da država na neki način nagradi tu i takve opštine. Drugi lošiji primer je primer Kopaonika. Prošle godine sam išao da se penjem na Pančićev vrh. Kada smo se vraćali dogovorili smo se da svratimo kroz to turističko naselje, mislim da se zove Sunčana dolina. Očekivao sam, s obzirom koliko je Kopaonik izvikan, s obzirom na to da je u pitanju nacionalni park, s obzirom da nema srpskog tajkuna koji tamo nema apartman, očekivao sam da ću tamo zateći lepotu, da ću zateći jednu čistu sredinu. Međutim, zatekao sam ruglo, na sve strane po zelenim površinama smeće, grade se zgrade bez ikakvog reda. Uz put prema Pančićevom vrhu deponija je građevinskog otpada i smeća, jer je ovim tajkunima koji prave zgrade od milion i pet miliona evra mnogo da plate da im kamioni građevinski šut odvezu na za to predviđene deponije, pa ga istresaju pored puta. Ono što nas je najviše porazilo, jeste da smo u centru Sunčane doline zatekli jednu rupu dužine 60, 70 metara, širine 20, 30 metara, koja je bukvalno zatrpana sa desetinama kubika smeća. Znači, imate ekskluzivne zgrade u kojima stanuje ili se odmara srpska elita, a bukvalno 10, 15 metara ispred njihovih prozora nalaze se desetine i desetine kubika smeća. Kako je to moguće? Pa, moguće je iz razloga upravo zato što tamo žive ti tajkuni, bogati ljudi, društvena elita i zbog toga što se ja plašim da država tamo ne sme narodski rečeno da promoli nos. Da završim, posle povratka sa Kopaonika ja sam napisao jedan tekst gde sam predložio da se Kopaoniku oduzme status nacionalnog parka. Znam da to vama izgleda, većini ljudi da to izgleda preoštro, previše radikalno, ali tvrdim da bez takvih radikalnih mera, bez radikalnih mera države, bez radikalnih mera društva mi ovaj problem, problem smeća, problem zagađenja životne sredine nećemo rešiti još sto godina, a problem je veći nego što nam se čini. Hvala vam.
Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici, neko ko nije iskoristio svoje pravo iz Poslovnika? (Ne.) Zahvaljujem svima koji su učestvovali u današnjoj raspravi. Zaključujem zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tačaka 1. i 2. dnevnog reda. Nastavljamo sa radom sutra u 10.00 časova.