Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Osme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 84 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 87 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Zaharije Trnavčević. Izvolite.
Hvala. Na sednici 3. decembra sam bio sprečen zbog jedne sahrane, da prisustvujem sednici, a narodni poslanik Ivan Andrić je u odgovoru poslaniku Dejanu Radenkoviću izneo nekoliko neistina, koje vređaju ne samo moj integritet nego i ugled Narodne skupštine.
Gospodine Trnavčeviću, sada postupamo u skladu sa članom 287. Imate pravo da postavite poslaničko pitanje članu Vlade ili Vladi. Nemate pravo da sada reklamirate povredu Poslovnika. (Zaharije Trnavčević s mesta: Kako nemam pravo?) Nemate pravo. Molim vas, kasnije ćete posle završetka ovog dela sednice. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jugović. Izvolite.
Zašto ste oduzeli reč gospodinu Trnavčeviću?.
Gospodin Trnavčević je samostalni poslanik. Dakle, u ovom delu sednice ima pravo da zatraži pitanje šef poslaničke grupe, odnosno predstavnik. Nismo dobili nikakav pisani zahtev.
Molim vas da mi iz početka merite vreme.
Računaću vam ovo vreme. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, kolege i koleginice, SPO je 2007. godine usvojio programsku Deklaraciju o decentralizaciji vlasti u Srbiji, u oktobru 2007. godine. Kasnije je jedna politička stranka falsifikovala tu našu programsku deklaraciju, i predstavila javnosti Srbije da je ona nosilac ideje za decentralizaciju vlasti u Srbiji, što uopšte nije tačno. Ta ideja, koja je više nego potrebna Srbiji i takvo državno uređenje koje je više nego potrebno Srbiji, na ovaj način je dezavuisano i pitam se da li će građani Srbije na pravi način u budućem periodu, sva naša zalaganja i zalaganja ostalih partija za decentralizaciju vlasti u Srbiji i za uređenje Srbije, kao savremene evropske zemlje, biti prihvatljivo. Naime, ako je vrhunac decentralizacije i zato imam pitanje za ministarku Vericu Kalanović, koja je zadužena za Ministarstvo regionalnog razvoja i lokalne samouprave, ponavljam još jednom, ako je vrhunacdecentralizacije donošenje zakona o transferu, izmena i dopuna Zakona o drugačijem transferu sredstava lokalnim samoupravama i ukoliko je vrhunac decentralizacije uvođenje statističkih regiona, šta je onda preostalo Ministarstvu za regionalni razvoj i lokalnu samoupravu u budućem periodu, kako bi Srbija se decentralizovala i kako bi se omogućio njen ravnomerni regionalni razvoj. Pardon, izvinite, zaboravio sam da napomenem, možda pod decentralizacijom ta politička stranka smatra i finansiranje lokalnih lidera iz državne kase, iz državnog budžeta. Dakle, u mnogo većoj meri nego što se to čini sa pripadnicima ostalih političkih stranaka, odnosno predstavnicima koji su zaduženi za funkcionisanje vlasti u datim opštinama. Pokazaću vam kako izgleda ta programska deklaracija, i voleo bih da se sa njom upozna ministar državne uprave, gospodin Nikola Selaković. Nadam se da će on na drugi način pristupiti ovom problemu, jer trenutno Hrvatska ima tri puta više opština nego što ima Srbija. Slovenija ima više opština nego što ima Srbija. Srbija nema apsolutno ni jednu funkcionalnu regiju. Danas se ¾ ukupnog kapitala Srbije okreće u krugu dvojke. U beogradskoj opštini Savski Venac, dohodak po glavi stanovnika veći je od 25 do 30 puta od dohotka, recimo u Vlasotincu, Majdanpeku, Trgovištu, Bosilegradu. Da li je ovo Srbija, i da li je ovo zalaganje za Srbiju koja je ravnomerno razvijena? Da li ministar Selaković ima nameru da u budućem periodu, zajedno sa predstavnicima političkih stranaka koji se zalažu za ravnomerni regionalni razvoj i za decentralizaciju vlasti u Srbiji, napravi jedan sastanak na kojem bi se dogovorili na koji ćemo način rešiti ove probleme? Takođe, se postavlja pitanje i izmene Zakona o izboru narodnih poslanika. Opet, podsetiću da Hrvatska ima 10 izbornih jedinica, a da mi imamo zakon koji je donet u najnesrećnije vreme političke pljačke, krađe izborne volje građana. Da bi Srbija bila decentralizovana, potrebno je da ima i drugačiji izborni zakon. CESID je u prethodnom periodu dosta radio na izradi novog teksta zakona ili predloga zakona o izboru narodnih poslanika. Mislim da bi ministarstva koja su zadužena za rešavanje ovih problema, pre svega mislim na ministra Nikolu Selakovića, dužna i u obavezi da na najbolji mogući način sagledaju mogućnost sastanka sa političkim partijama ili sa predstavnicima političkih partija, koje se zalažu za izmene ovog zakona, za izmene funkcionisanja teritorijalnog države Srbije, za ravnomerni regionalni razvoj i za decentralizaciju vlasti u Srbiji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Slobodan Samardžić.
Poštovani narodni poslanici, poštovani predsedavajući, sinoć je B92 na svom sajtu objavio odgovor Ustavnog suda Srbije na jedno njihovo pitanje. Pitanje se ticalo toga da li Vlada Srbije odgovara na zahtev Ustavnog suda Srbije, po predmetu koji je DSS iznela pred Ustavni sud Srbije, da se ispita zakonitost Uredbi o dogovorenim zaključcima. U odgovoru Ustavnog suda Srbije, može se pročitati da Vlada nije odgovorila ni na jedan zahtev Ustavnog suda na vreme, da je prekoračila rok. To je bio zahtev da se Vlada opredeli u pogledu Uredbe o kontroli prelaska administrativne linije. Taj rok je istekao 2. decembra, budući da je 30 dana ranije Ustavni sud Srbije Vladi poslao taj zahtev. Upozorava se Vlada da je u opasnosti da zakasni i sa odgovorima na preostala tri zahteva u vezi sa preostale tri uredbe, da ih sada ne pominjem. Dakle, imamo jednu ustavnu situaciju, gde se zapravo Ustavni sud kao najviši čuvar Ustava Republike Srbije omalovažava i Vlada na njegove zahteve ne odgovara. Dakle, jedna situacija koja je za svaku kritiku i koja dovodi u pitanje funkcionisanje ustavnog sistema i ustavnog poretka Srbije. Razume se, možemo pretpostaviti zbog čega Vlada nije na vreme dostavila svoj odgovor Ustavnom sudu Srbije. To možemo pretpostaviti na osnovu ponašanja Vlade i akata koje je ona preduzela u međuvremenu. Radije nego da odgovori Ustavnom sudu Srbije, Vlada je delovala na terenu. Dakle, podizala je granični prelaz unutar same Srbije. Ona je bila svesna da krši Ustav Srbije, posebno njegovu preambulu i član 8. o granicama i verovatno da je našla za shodno da ne odgovara Ustavnom sudu Srbije, budući da u pogledu njegovog pitanja nema šta ni da kaže, posebno obzirom na to šta čine na terenu i kako se ponašaju. To su činjenice. Dakle, pitanje je šta može ovaj dom da učini u tom pogledu? Ono što jeste pitanje i za šta tražimo objašnjenje jeste zašto se Vlada oglušuje o zahteve Ustavnog suda Srbije? Zašto ne odgovara na njihove upite? To tražimo kao decidan odgovor. Strahujemo da se uvode određeni postupci i načini ponašanja u ovoj državi koji vode ka nepoštovanju i kršenju Ustava i koji vode ka jednom pravnom haosu i anarhiji. Na to treba alarmirati na vreme, da kada dođe do totalnog pravnog haosa, kada se budu povlačili drugi potezi koji su suprotni zahtevima Ustavnog suda Srbije, da će onda možda biti kasno. Ovaj parlament, ukoliko misli da zastupa ideju vladavine prava, mora reagovati na ovakve akte ili na ovakve nečinjenja Vlade, kada su u pitanju ovako važne stvari. Mi razumemo činjenično zašto Vlada tako postupa. O tome vam jasno govori i ovaj Samit EU u Briselu juče i danas, koji je na marginama svojih margina imao pitanje datuma za Republiku Srbiju, kada će otpočeti takozvane pregovore o pristupanju. Mi vidimo kako se to odvija. To se odvija na jedan način omalovažavanja, gotovo šegačenja sa Vladom Srbije. Pogledajte samo rečnik tih mogućih zaključaka koji će se moguće danas uvojiti, sve je u kondicionalu. Evropski savet je preporučio Savetu ministara da možda usvoji zaključke koji će možda u martu mesecu možda odlučiti za jun da možda počnu mogući pregovori Srbije sa EU oko pristupanja. Dakle, do danas smo u našoj istoriji imali mnogo štošta, ali davati državu za mogući datum, za datum koji će možda doći prema onome koji daje datum je zaista prevršilo svaku meru. Najbolji pokazatelj toga je odnos Vlade prema Ustavnom sudu Srbije i to jeste momenat za alarm u ovom parlamentu. Zbog toga činimo ono što možemo u ovom trenutku i postavljamo upravo ovo pitanje Vladi.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miljenko Dereta.
Hvala, predsedavajuća. Poštovane kolege i koleginice, i moje pitanje će biti iz oblasti pravne države. Naime, mi smo poslednjih dana svedoci jednog organizovanog i koordiniranog napada na sve koji drugačije misle od grupe estremista koji su se, između ostalog, okupili pre nekoliko dana i ispred ove skupštine. Svedoci smo kontinuiranog pravljenja spiskova nepodobnih nepatriotskih organizacija, pojedinaca i medija. Moje pitanje je upućeno Ministarstvu pravde – kada će i na koji način institucije tog ministarstva, tj. institucije kojima se bavi to ministarstvo, kao što je tužilaštvo, preduzeti korake protiv onih koji promovišu netoleranciju, protiv onih koji ugrožavaju pravo na udruživanje, protiv onih koji sužavaju pravo na informisanje i na slobodu misli. To su veoma ozbiljne pretnje ovom društvu i do sada smo veoma upoznati sa posledicama takvih pretnji onog trenutka kada se one sprovedu u delo. Ne pitam gospodina ministra pravde, zato što je njegov stav prema tim ekstremnim organizacijama pokazao na ulici kada im se pridružio, dakle, ne može biti objektivan u proceni tih pretnji. Pitam Ministarstvo kao instituciju, zato što institucije države moraju biti te koje štite prava svih građana podjednako. Takođe, moram da kažem da je juče objavljen jedan izveštaj o položaju branitelja ljudskih prava i istovremeno, o položaju ljudskih prava u našoj državi. Taj izveštaj je takođe osuđen na jedan način koji je apsolutno neprimeren, ne od strane institucija države, već od jedne političke opcije. Prosto strepim da citiram Zaštitnika građana gospodina Sašu Jankovića, zato što strepim da će ako ga citiram on postati predmet te vrste napada. On je u izveštaju povodom Dana ljudskih prava rekao sledeće – slabe institucije sa jakim pojedincima, premoć političke volje i rezultati ispitivanja javnog mnjenja nad vladavinom prava, medijski ratovi i populizam, te birokratija i formalizam, najveće su prepreke potpunom ostvarivanju ljudskih prava i vladavine prava u Srbiji. Šta će Ministarstvo pravde preduzeti povodom ovoga? Istovremeno, Zaštitnik građana nas obaveštava da je zabeleženo novo povećanje broja pritužbi građana, za 4153 ili 30%. Znači, da se ceo sistem ponaša tako prema građanima da se broj njihovih pritužbi povećava, 30% je povećanje u poslednjih godinu dana. To je zastrašujući podatak o kome moramo da vodimo računa. Ova skupština o tome mora da povede računa. Spiskovi se završavaju time što se pretnji smrću članovima Ustavnog suda. To nije vrhunac. Vrhunac je došao potom, kada je napravljen spisak koji je očigledno fotokopija jednog spiska i verovatno je zato izazvao radost mnogih ovde prisutnih, jednog spiska kojim je gospodin Šešelj svojevremeno mahao ovde u Skupštini, a to su svi oni koji primaju pomoć od Stejt Dipartmenta SAD. Uveren sam da je naš ministar odbrane i prvi potpredsednik Vlade o tome imao sada priliku da porazgovara u Vašingtonu, o tome koga oni ovde pomažu i zašto ih pomažu. Ne sumnjam da će se ta tema otvoriti kao veoma važna za našu državu uopšte. Na kraju, imam jedno kratko pitanje, a to je sve u skladu sa pitanjima sa spiskovima koji se prave. Žao mi je što predsednik Skupštine nije trenutno ovde prisutan, ali predsednik Skupštine je, po mom mišljenju, napravio jedan ozbiljan prekršaj Poslovnika time što je objavio imena ljudi koji su glasali protiv ODKD i proglasio ih protivnicima Rusije. Prvo, koliko znam, ko glasa i kakona odborima nije javna informacija. Jeste? Izvinjavam se, ali ja nemam u zapisniku Odbora za obrazovanje nikada poimence ko je kako glasao, nego imamo rezultate glasanja – sedam, tri. Sednice su javne i glasanje je javno, naravno. Ne mislim da treba kriti to. Naprotiv, mislim da oni koji su glasali po svojoj savesti i političkom opredeljenju i to je sasvim sigurno važno, ali istovremeno onda hoću da se zna da … (Predsedavajuća: Vreme.) … da su oni koji su glasali "za" prijatelji Rusije, a znači, neprijatelji ostatka Evrope i sveta. Takođe sam siguran da je i to bio predmet razgovora ministra odbrane u SAD, ko je protiv Rusije, a ko je protiv ovih drugih. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi predsedniče Skupštine AP Vojvodine, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, moje pitanje nije vezano za visoku politiku, vezana je za probleme običnih građanki i građana iz koje dolazim. Dolazim iz opštine Kučevo, koja je poznata po najvećoj srpskoj glumici, Žanki Stokić, pesniku, Stevanu Raičkoviću i pevaču zabavne muzike, Đorđu Marijanoviću, i po prirodnim lepotama kakvih gotovo da nema u ovom delu Evrope. Meštani mog mesta imaju ozbiljne probleme koji datiraju još iz 2004. godine, a desili su se tako što je komisija za overu uputa za pregled u zdravstvenim ustanovama u Srbiji, kao i za stacionarno lečenje, premeštene iz Kučeva u Petrovac na Mlavi. Zahvaljujem se rukovodstvu opštine Petrovac na Mlavi na pomoći, ali to nije dovoljno da pacijenti ostvare svoja prava i da, praktično, ta komisija se vrati u moju opštinu. Pitanje je postavljeno Ministarstvu zdravlja i Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje – šta je zapravo problem? Problem je u tome što dom zdravlja u Kučevu ima kvalitetne lekare i specijaliste i može se obrazovati komisija da na brži način pacijenti ostvare svoja prava i omogući im se pregled u kvalitetnijim zdravstvenim ustanovama u Srbiji. Nažalost, u ovakvoj situaciji, s obzirom da je Petrovac udaljen 30 km od Kučeva, da ne postoji redovna autobuska linija do Petrovca, praktično su meštani mog grada u diskriminisanom položaju u odnosu na druge meštane u susednim opštinama. Molim, pošto je bilo više zahteva upućeno i Ministarstvu a i Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje, da se ovaj problem reši, kako bi građani mogli da ostvare svoja prava. Hvala.
Hvala. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da postavi pitanje, u skladu sa članom 287? (Ne) Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Nebojša Stefanović, Bojana Božanić, Nataša Vučković i Konstantin Samofalov. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam povodom pretresa u pojedinostima prve tačke dnevnog reda, pored predstavnika predlagača, Ištvana Pastora, predsednika Skupštine AP Vojvodine, pozvala da sednici prisustvuju i: Zoran Radoman, član pokrajinske Vlade i pokrajinski sekretar za finansije i Milorad Gašić, sekretar Skupštine AP Vojvodine. Nastavljamo sa radom i prelazimo na pretres u pojedinostima o prvoj tački dnevnog reda – PREDLOGU ZAKONA O DOPUNI ZAKONA O BUDžETSKOM SISTEMU. Primili ste amandman koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Slobodan Samardžić, Miroslav Petković, Radojko Obradović i Miloš Aligrudić. Primili ste izveštaje Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Skupštine AP Vojvodine i Vlade o podnetom amandmanu. Podsećam vas da je narodni poslanik Srđan Šajn pisanim putem povukao amandman na član 1. Predloga zakona. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Reč ima narodni poslanik Zaharije Trnavčević, po Poslovniku. Izvolite.
Hvala vam lepo. Meni je veoma stalo da se unese ispravka u zapisnik sa sednice od 3. decembra, jer je narodni poslanik Ivan Andrić izrekao niz neistina koje vređaju ne samo moj lični integritet, nego i ugled ove Narodne skupštine, a reč je i o tome da sam ja bio predmet kupoprodaje ili pristao da napustim poslanički klub LDP za mesto lažnog predsednika Saveta za nacionalnu agrarnu politiku. Moram da kažem narodnim poslanicima da sam kao najstariji poslanik, otvarajući saziv, rekao da Srbiju očekuju poslovi koji su po svom značaju takvi da prelaze stranački interes i iziskuju jednu potpunu slogu. Tom prilikom sam pozvao sve narodne poslanike da posvete pažnju poljoprivredi. Gospodin premijer, mandatar Ivica Dačić je prihvatio moj predlog da se osnuje Nacionalni agrarni savet i mene je imenovao na moj predlog i predlog članova za predsednika tog saveta. Prema tome, taj savet nije lažan, kao što je ovde u Narodnoj skupštini rekao gospodin Ivan Andrić. Za kratko vreme, ovaj Dom Narodne skupštine će dobiti nacrt strategije, nadam se da će ga Vlada proslediti ovde. Prema tome, radimo jedan veoma važan posao. Između ostalog, rekao je da sam greškom, maltene, bio na listi u toku izbora koalicije Preokret i da će biti sretan ako tako ostane itd. To je, naravno, njegovo pravo da to kvalifikuje kako hoće, ali je fakat da nisam zbog trgovine ili bilo kako, jer radim taj posao predsednika Nacionalnog agrarnog saveta bez naknade, nego zbog počasti, rodoljublja i patriotskih razloga… (Predsedavajuća: Vreme.) Molim vas, predsedavajuća, da se ovo unese u zapisnik i da se kaže – Zaharije Trnavčević je izjuren iz koalicionog i poslaničkog kluba LDP… (Predsedavajuća: Vreme, gospodine Trnavčeviću.) … zbog toga što je onom primitivnom načelu – ko nije s nama, taj je protiv nas…
Hvala, gospodine Trnavčeviću. Smatram da Poslovnik nije povređen. Ukoliko želite da se izjasnimo u Danu za glasanje o povredi Poslovnika, to ćemo učiniti. (Zaharije Trnavčević, s mesta: Da, želim da se izjasnite o povredi Poslovnika.) Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić, po Poslovniku. Izvolite.
Povredili ste čl. 106. i 107. Ovo nije bila povreda Poslovnika, ovo je bila replika. Ako neko nije na sednici da uputi repliku, onda mu ne možete dati pravo po Poslovniku u vreme kada ne usvajamo zapisnik. Da li danas usvajamo, da li je sada na dnevnom redu usvajanje zapisnika? Gospodin Andrić nije rekao da je gospodin Zaharije Trnavčević lažni predsednik Saveta za poljoprivredu, nego predsednik lažnog Saveta za poljoprivredu, da bude tačnije. Ne želim da polemišem sa gospodinom Trnavčevićem. Na kraju krajeva, birački će sledeći put na izborima reći sve. Ali, nemojte dopustiti ovakvu povredu Poslovnika. Kada bude replike, onda treba da bude replike. Ne usvajamo zapisnik. Dozvoljavate repliku pet dana kasnije ili sedam dana kasnije. Izvinite, na šta ovo liči? Dajte da radimo po dnevnom redu.
Hvala. Gospodin Trnavčević se javio povodom povrede Poslovnika i zato sam mu dala reč, a ne povodom replike. Reč ima Aleksandra Jerkov. Samo mi recite po kom osnovu, po povredi Poslovnika? (Aleksandra Jerkov, s mesta: Po amandmanu.) Samo mi dozvolite da pre nego što vam dam reč, da pročitam amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Samardžić, Miroslav Petković, Radojko Obradović i Miloš Aligrudić. Skupština AP Vojvodine je prihvatila amandman. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Hvala. Današnja rasprava, gotovo 10 dana nakon usvajanja budžeta za 2013. godinu, zapravo, današnja rasprava u pojedinostima i svaki od podnetih amandmana govori o tome da smo bili u pravu kada smo započeli raspravu o ovom zakonu u načelu, da je stavljanje ovog zakona uopšte na dnevni red Skupštine Srbije bilo marketinški trik i bila farsa, s obzirom na to da je budžet usvojen pre 10 dana, što jasno pokazuje nameru predsednika Skupštine i predstavnika skupštinske većine da se o ovom zakonu uopšte ne raspravlja na ozbiljan način i da mu se ne daje jednak tretman, kakav imaju predlozi zakona koji dolaze od ostalih predlagača. Naime, ukoliko bismo sada kada bude Dan za glasanje i usvojili ovaj predlog zakona, koji je podnela Skupština AP Vojvodine, sa amandmanima ili bez njih, to bi značilo da bismo morali da menjamo budžet za 2013. godinu. Jasno nam je nekoliko puta u toku rasprave o budžetu bilo rečeno da to ne dolazi u obzir. Smatram da je današnja rasprava, rasprava po amandmanima na zakon koji za ovu Skupštinu nema nikakvog značaja, apsolutno nepotrebna, s obzirom na to da je ovim činom apsolutno ponižena Skupština AP Vojvodine kao Ustavom ovlašćeni predlagač zakona. To je nešto što ova Narodna skupština nije smela da dopusti i to je nešto na šta smo upozoravali. Danas se pokazuje da smo bili u pravu. Zbog toga nećemo učestvovati u raspravi o amandmanima, s obzirom na to da je pre 10 dana usvojen budžet. Čitav predlog Skupštine AP Vojvodina i 120 ljudi koji u njoj rade i dva miliona građana koji biraju tu skupštinu je apsolutno obesmišljen.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Pastor, hoću da izrazim zadovoljstvo na početku činjenicom da je Skupština AP Vojvodine usvojila amandman DSS na ovaj predlog zakona. Što se nas tiče, time je promenila samo prirodu ovog predloga zakona koji ste vi predložili i dala mu je jedan novi kvalitet. Naš amandman glasi da se javni prihodi i primanja, javni rashodi i izdaci na teritoriji autonomnih pokrajina posebno evidentiraju. Svrha ovakvog amandmana koji je predložila DSS ima za cilj da se prikažu ukupni prihodi i rashodi pokrajina u Srbiji, a u ovom slučaju govorim o pokrajini Vojvodini, iz razloga da se konačno vidi koliko se šta dobija. Za nas iz DSS nije sporno, još jednom da pomenem, 7% po Ustavu. Jedini put kada su isplaćivana ta sredstva bilo je za vreme Vlade DSS – Vojislav Koštunica, a ne za vreme vlade u kojima ste vi svi zajedno učestvovali u prethodnom periodu kada ste opet zakidali Vojvodinu. To je činjenica. Imamo potrebu da ponovimo da sve primedbe, tužakanja i rasprave koje slušamo ovde, pre svega sami sebe treba da pogledate u ogledalo i u oči i da kažete da ste vi najodgovorniji što ste pokrajinu Vojvodinu doveli u ovu situaciju da dobija manje od tih 7%. Ovo što sada imamo je jedan kontinuitet koji je nastavljen od onog perioda koji je bio za vreme prošle vlade. Sada očekujete da se stranke koje su činile prošlu vladu i ovu vladu drugačije ponašaju u ovoj vladi nego u odnosu na prethodnu. Oni se potpuno isto ponašaju. Bila je za očekivati jedna ovakva situacija. Na vama je problem što ste vi tada podržavali onu vladu, ovu sada ne podržavate, i ovo je sada prilika za jedan politički sukob i pravljenje jednog političkog problema u situaciji kada se jedan deo vlasti u Vojvodini ponaša potpuno neprincipijelno i neodgovorno. Neodgovorno se ponašao tada, neodgovorno se ponaša i sada. Ako ste tada pristajali da dobijate manje od 7%, zašto sada pravite problem? Motivi su politički, a nije interes građana Vojvodine u prvom planu. Da je interes građana Vojvodine u prvom planu, vi biste se ovako isto ponašali jednako i pre dve, i pre tri godine kada ste dobijali manje od 7%. Ovo pitanje više nije na terenu Ustava, zakona, ovo je sada priča na terenu politike. Neko pokušava od ovih 7% da napravi ozbiljan politički problem gde se preti da se o Vojvodini neće razgovarati, nego će se pregovarati. Kao da mi nismo u istoj državi i kao da za sve nas ne važi Ustav Srbije, nego neko hoće da se o Vojvodini pregovara. U Srbiji se neće pregovarati o Vojvodini. Mi Vojvođani to nećemo dozvoliti. Vojvodina je deo Srbije i tako će uvek i biti. O Vojvodini se u Srbiji neće pregovarati. Ovo je mesto gde ćemo razgovarati, ali morate biti svesni i da snosite posledice za ono što ste radili u poslednjih par godina, da sednemo svi da se dogovorimo kako ćemo prihode Vojvodine da uskladimo sa Ustavom Republike Srbije. To je ono što je tema i činjenica. Možda ste u pravu kada kažete da stavljanjem ovog zakona, raspravom ili glasanjem o ovom zakonu, posle Zakona o budžetu je potpuno besmisleno. Potpuno je obesmišljen ovaj predlog zakona koji je morao da bude izglasan, pa makar odbačen ili ne bude usvojen u Skupštini, morao je da bude pre Zakona o budžetu, a ne da glasamo o tome posle kada je potpuno bespredmetno. Mogli smo o ovom zakonu da glasamo pre Zakona o budžetu. Naravno, ne bi bio usvojen ni tada, kao što neće biti ni sada, ali je morala neka procedura i neki redosled koraka da se poštuje. Ovde taj redosled koraka nije ispoštovan, a to ide na dušu većini u vladajućoj koaliciji, ali je moralo pre glasanja o budžetu da se kaže – mi na ovo ne pristajemo, 7% obračunavamo na način kako je to predviđeno budžetom i to je ono što mi prihvatamo. Ono što smo mi tražili ovim amandmanom, a to je da se utvrde ukupni prihodi i rashodi koje ostvaruju pokrajine, u ovom slučaju pokrajina Vojvodina, od svih prihoda koji se ubiraju na teritoriji Republike Srbije. To je nešto što je za nas osnova da bismo mogli u budućnosti da raspravimo o prihodima Vojvodine. Da smo to imali znali bismo kako se troše sredstva iz Fonda za kapitalne investicije pokrajine Vojvodine, a ne da se izveštaj ove godine podnosi za period od 2006. do 2009. godine, iako je u obavezi svake godine da se podnosi izveštaj. Tu nikakve kontrole i evidencije nema. To su sredstva koja se transferišu u tih 7% iz Republike Srbije. To je jedna stvar. Druga stvar, upozoravali smo prilikom rasprave na situaciju u Razvojnoj banci Vojvodine. Pokrajinska vlada je ipak donela odluku da se zaduži, da 150 miliona evra skrcka u Razvojnu banku Vojvodine i nakon toga je opet donela odluku o onome što je ministar Dinkić govorio, a na predlog koji je po novom Zakonu o zaštiti finansijskog sistema, da se Razvojna banka Vojvodine prisajedini nekoj drugoj banci. Znači, vi ste uspeli da potrošite pare i da uradite ono što ste mogli da uradite, a da niste potrošili te pare. Nalazimo se u situaciji da imamo jednu vlast u Vojvodini koja nemilice troši pare građana, nemilice ih troši u svrhu ostvarenja političkog cilja stvaranja Vojvodine kao jednog ambijenta koji može da bude na putu za odvajanje od Srbije, stvaranje jednog ambijenta koji vodi ka tome da Vojvodina dobije atribute državnosti. Ne sprovođenjem odluke Ustavnog suda, Ustavni sud nije rekao da treba ukinuti finansiranje Vojvođanske akademije nauka i umetnosti, nego da pokrajina nema pravo da osniva, a samim tim i da finansira. Vi ćete naći paralelne izvore za finansiranje Vojvođanske akademije nauka. To ne mora da bude iz budžeta. Zavrnućete ruku nekim javnim preduzećima koja će da budu sponzori te akademije. Nismo ništa uradili, doći ćemo u situaciju da ta akademija postoji kao jedna institucija koja predstavlja jedan atribut državnosti pokrajine Vojvodine, što nekome cilj. Nekome je cilj da se pregovara o pokrajini Vojvodini, a ne razgovara. Ovo je mesto gde treba da razgovaramo i o poštovanju odluka Ustavnog suda i o finansiranju Vojvodine i o poštovanju Ustava oko tih 7%, da se utvrdi tačan spisak prihoda i rashoda pokrajine Vojvodine kako bi mi imali uvid kako se te pare troše. Nećemo da odlučujemo o tome. To je na građanima Vojvodine, ali moramo da imamo neki uvid u to kako se te pare troše. To su pare koje idu iz budžeta Republike Srbije i mi kao narodni poslanici, koji usvajamo budžet Republike Srbije, moramo da znamo kako se te pare troše. Očekujem da, iako ovaj zakon neće biti usvojen, iako je glasanje o njemu usledilo posle Zakona o budžetu, obesmislili ste ovu raspravu sa ovim amandmanima i glasanje o tom zakonu, za narednu godinu svi sednemo i dogovorimo se kako će se tih 7% koje po Ustavu pripadaju pokrajini Vojvodini opredeliti i kako će se ona trošiti u interesu svih stanovnika Vojvodine. To je ono što bi trebalo svima nama da bude cilj i da se napravi jedan bilans prihoda i rashoda i da kao narodni poslanici imamo, ako ništa drugo, bar informaciju kako su ta sredstva raspodeljena i kako se ona troše, jer su to sredstva iz budžeta Republike Srbije. Mi za taj budžet odgovaramo kao narodni poslanici. Stoga, izražavam zadovoljstvo, jer usvajanje ovog amandmana pokazuje spremnost da se možda nešto promeni u Skupštini Vojvodine, da se usvoji neki plan prihoda i rashoda koji bi omogućio nama, kao poslanicima, da imamo uvid u to. Mi u DSS nećemo glasati za ovaj zakon, ali očekujemo od vladajuće koalicije, i od Skupštine Vojvodine, i od svih političkih aktera u Srbiji i Vojvodini da o Vojvodini razgovaraju, jer pregovore o Vojvodini nećemo dozvoliti, ali ćemo svakako biti ti koji će tražiti da se o Vojvodini u svakom razgovara i da se nađe rešenje koje je u skladu sa Ustavom i zakonom. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Pastor. Izvolite.
Gospođo potpredsednik, dame i gospodo narodni poslanici, želim da se zahvalim na mogućnosti da danas ponovo mogu biti ovde u okviru rasprave o ovom zakonu u pojedinostima. Isto tako, želim da kažem, pre nego što se osvrnem na amandman, da nije dobro stvaranje atmosfere vijanja veštica. To što se AP Vojvodina preko Skupštine pojavljuje pred ovim cenjenim domom jeste najbolji dokaz za to da u okvirima elemenata sistema želimo rešavati otvorena pitanja i otvorene probleme. Ovo na šta ste vi, gospodine Mihajlov, uputili, jeste deo političke kakafonije danas u Srbiji, ali mislim da se to ne može iskoristiti za stvaranje apriori negativističke slike o svakome ko ovo pitanje postavlja, pa makar to činio i u okvirima elemenata sistema, kakva je Skupština Republike Srbije. S druge strane, moram da kažem da se mi sa ovim pitanjem nismo mogli ranije pojaviti, jer je zakon čiju izmenu sada iniciramo donet u septembru mesecu ove godine. To što vi upućujete na prethodni period, vezano za veličinu budžeta, to je drugo pitanje o kome smo raspravljali onda kada je usvajan budžet za 2013. godinu. Ovo je principijelno pitanje, ovo je pitanje ustavnosti, ovo je pitanje poštovanja Ustava, ovo je zakonsko pitanje, ovo je načelno pitanje, a nije pitanje vezano za količinu novaca. Za razliku od onih koji su govorili o tome da je ponižavajuće da se ovo pitanje našlo danas na dnevnom redu, mogu da kažem da mene raduje ta okolnost. Raduje me okolnost ne samo zbog toga što se to danas desilo, jer smo devet godina pokušavali da to realizujemo, pa nismo uspeli, nego i zbog toga što u principu u istom momentu možemo da vidimo i puding probu. O čemu se radi? Radi se o tome, dame i gospodo, da ovaj zakon, čiju promenu sada iniciramo, jeste knjiga recepata, koja propisuje kako i od čega se pravi puding. Taj zakon je promenjen u septembru mesecu i na bazi tog promenjenog recepta sada imamo puding za 2013. godinu u obliku budžeta za 2013. godinu i možemo da vidimo šta sad to znači. Pre nego što bi se na to osvrnuo, želeo bih da kažem par rečenica u odnosu na amandmane. Pre svega, želim da izrazim zadovoljstvo što ste uložili taj amandman. Taj smo amandman prihvatili kao ovlašćeni predlagači, zbog toga što smo ubeđenja da taj amandman znači stvaranje šanse za sve nas zajedno da u čistu čašu ulijemo čistu vodu i da naprosto znamo šta je šta, da se približimo ambiciji da možemo da kažemo – čist račun, duga ljubav, da jednostavno znamo šta je koliko. To što Vlada ovaj amandman nije podržala, to što nadležni odbor ovaj amandman nije podržao, nije iznenađenje, ali je zato razočarenje. Mislim da to nije tehničko pitanje, nego je pre svega političko i principijelno pitanje. Iz tog razloga nam je žao što je takav stav i stvoren. Isto tako moram da kažem da smo mi veoma lako prihvatili ovaj vaš amandman, zbog toga što smo u prethodnim godinama, od 2005. godine na ovamo, ovih sedam godina ukupno dvanaest puta kao pokrajinska Vlada inicirali dopunu elemenata pravnog sistema Republike Srbije upravo u ovom smislu, da se jednostavno tzv. pravilnik o uslovima i načinu vođenja računa za uplatu javnih prihoda i rashoda sredstava tih računa dopuni sa ovom obavezom, da se jednostavno sistematično i razrađeno vode ove veličine. Sa tog aspekta, ova vaša ambicija iz amandmana jeste samo potvrda naše ambicije koju smo dvanaest puta do sada izrazili. Ubeđeni smo da prihvatanje ovog amandmana znači jačanje preglednosti i transparentnosti, da znači razrešavanje jedne dileme vezane za to koliko se uplaćuje i koliko se dobija. Mislimo da je, ne samo u odnosu na AP Vojvodinu, nego i u odnosu na sve ostale jedinice, na kojim nivoima se mogu ova merenja vršiti, bilo neophodno da se to učini i iz tog razloga prihvatamo ovaj amandman. Sa naše strane mislimo da on doprinosi raščišćavanju ukupne situacije. Kada sam malopre rekao, dame i gospodo, sa time ću završiti, da je ovaj zakon knjiga recepata za pravljenje pudinga, onda sam mislio na to da se kroz ovaj zakon praktično vidi kako se rastače ustavna garancija. Šta to konkretno znači u odnosu na budžet za 2013. godinu? Vidimo šta znači proizvoljno tumačenje člana 184. stav 4. Ustava Republike Srbije. To je za nas, pre svega, principijelno i ustavno-pravno pitanje, pitanje poštovanja vladavine prava i pitanje ozbiljnosti namere iza rečenice vezane za decentralizaciju, regionalizaciju i pitanje poštovanja prinicipa supstidijarnosti. Zašto kažem da je ovo puding proba? Kažem zbog toga što je praktično na delu viđeno kako se mogu izgovarati rečenice vezane za to da je budžet u odnosu na Vojvodinu toliko velik koliko nikada nije bio u prethodnim godinama. Izgovarana je rečenica sa ovog mesta da je to nivo od 70 milijardi, čak i više. Mi to doživljavamo, izvinjavam se ako ću biti možda malo preoštar u definiciji, da je to praktično prvi korak ka nekoj realizaciji ambicije uvođenja protektorata nad Vojvodinom. Činjenice govore o tome da je obim budžeta u odnosu na nivo koji bi bio, da u septembru mesecu nije izmenjen ovaj zakon, manji za devet milijardi dinara, a da u strukturi Vojvodina u sledećoj godini dobija 3,8 milijardi dinara manje za Fond za kapitalna ulaganja, nego što bi joj pripadalo da je ostao zakon neizmenjen pre septembra meseca ove godine. Na kraju, dame i gospodo, želim da kažem da ne doživljavam, bez obzira na pretpostavljeni ishod glasanja, da je ovo vreme potrošeno u ovoj skupštini bilo uzaludno, nego doživljavam kao šansu za to da se ponovi ono što vidimo da se ponavlja ili pojavljuje u zadnjim mesecima, da su u prethodnom periodu neki ćutali, koji su danas praktično na liniji koju mi danas zastupamo. Lično sam ubeđen da će se u ovom smislu promeniti opšte javno mnjenje u ovoj skupštini i da će se u ovom smislu ovo pitanje urediti. Zašto mislim da je to važno? To je važno zbog toga što ovo pitanje lično doživljavam u ustavno-pravnom i zakonskom smislu kao pitanje Rubikona. Kao što je u rimsko vreme postojalo pravilo da legija ne može da pređe reku Rubikon, tako mislim da je u ovom smislu ovo pitanje, pitanje poštovanja Ustava, pitanje poštovanja vladavine prava, sigurno jedno pitanje Rubikona i mislim da će se ovo pitanje kad-tad morati poštovati. Zahvaljujem.
Moram da priznam da poređenje sa Rubikonom i sa rimskim legijama možda nije najadekvatnije u ovom slučaju. Po ovom pitanju, vi i mi nemamo spora. Znači, mi se zalažemo da se u skladu sa Ustavom Srbije status Vojvodine uredi i to je ono što je za nas potpuno prihvatljivo. To je ono što smo i vi i mi jedini radili poslednjih godina za vreme naše Vlade. Vi ste kao stranka glasali protiv budžeta kojim nije išlo 7% za Vojvodinu, svih ovih godina ranije, za razliku od vaših koalicionih partnera koji su tada učestvovali u republičkoj Vladi. To je ono što je za nas prihvatljivo i to je mesto oko koga se i mi i vi slažemo, oko poštovanja Ustava. Taj Rubikon ste vi prešli kada ste doneli Zakon o nadležnostima i Statut Vojvodine koji nije u skladu sa Ustavom Srbije. Mi smo vas tada upozoravali. Odneli smo Ustavnom sudu naše žalbe i Ustavni sud je to potvrdio. Znači, vi ste ti koji ste prvi prešli Rubikon, ne mislim vi lično, nego mislim na vladajuću koaliciju u tom trenutku. Mi smo sad malo vratili na onu obalu Rubikona Statut Vojvodine i Zakon o nadležnostima Vojvodine, Ustavni sud je vratio. Mislim da u svim ostalim situacijama moramo na jednoj obali svi da stojimo i da situaciju i odnos Vojvodine i Srbije ne treba da se posmatra preko nišana i da vi namećete, ne vi, nego jedan deo stranaka u Vojvodini, nameće da su odnosi vlasti u Srbiji i vlasti u Vojvodini takvi da se mi sada gledamo preko nišana i ko je ko prelazio Rubikon i ko šta radi? Mislim da je to potpuno neadekvatno poređenje i da mi ovde ne govorimo o Rubikon, ni o čemu drugome, već treba da sednemo i da razgovaramo kako ova stvar da se reši. Mi smo predlagali, imamo Odbor za ustavna pitanja Skupštine Srbije pred kojim može da se pokrene pitanje šta je tumačenje Ustava, odnosno kako se definiše tih 7%. To je ono što treba da počnemo da radimo sad da bismo to pripremili za budžet iduće godine ili za neki rebalans koji će uslediti možda. To treba da bude tema i za to ćete uvek imati našu podršku da se o tome razgovara, da se ne pregovara, da se ne prelazi Rubikon i da se ne gledamo preko nišana jer to ništa dobro neće doneti. To je ono na čemu ćemo mi kao DSS insistirati da se izbegne ta podela, da se izbegnu te podele Rubikoni, reke, jer nemojte od Dunava da pravite Rubikon.
Hvala gospodine Mihajlov, isteklo je vaše vreme za repliku. Reč ima gospodin Pastor. Izvolite.
Ne bih želeo da se pogrešno protumači moje upoređenje ili retorička slika koju sam primenio. Kada sam govorio o Rubikonu nisam mislio na Dunav, nisam mislio na Vojvodinu i Srbiju. Govorio sam u prenosnom smislu i to možete proveriti u stenografskim beleškama, govorio sam to sa aspekta ustavnosti, vladavine prava itd. Tako u tom smislu mislim da ne bi bilo zgodno da ovo ostane u vazduhu. Sa druge strane, uopšte ne postoji sa naše strane, sa moje strane lično nikakvo gledanje preko nišana, pa zato smo ovde. Želimo u ovom domu da rešavamo sva pitanja koja se rešavaju u ovom domu. Zbog toga mislim da je veoma dragoceno vreme koje smo ovde potrošili razgovarajući o ovim pitanjima. Kada vi kažete - u odnosu na Statut i Zakon o nadležnostima i kažete – vi. Onda moram da kažem da je Zakon o nadležnostima donela Narodna skupština Republike Srbije i da je Statut usvojen u Skupštini AP Vojvodine ali je saglasnost na taj Statut dala Skupština Republike Srbije. Postoji odluka Ustavnog suda, ali ne možete sada crno – belo pokazivati stvar i ponovo povući potez ka satanizaciji čitave priče. Između nas ne postoji spor oko principijelnih stvari ali mislim da sve ovo treba izvući iz dnevnog političkog sukobljavanja i sesti i dogovarati se u okvirima sistema, kao što mi sada pokušavamo učiniti, bez obzira na to kakav će biti ishod glasanja.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Pastor, zaista ova priča o Rubikonu je zanimljiva koju ste vi postavili i moj cenjeni kolega Mihajlov vam je lepo objasnio kako mi moramo svi biti na istoj strani obale reke. Jeste važno kako će ovaj zakon završiti. On neće biti usvojen u Narodnoj skupštini Republike Srbije, to se već sada vidi. Ova poslanička grupa kojoj ja pripadam neće glasati za njega, a onda ostaje naša dužnost da još jednom i još jednom i još jednom ponovimo zbog čega smo podneli amandman koji ste vi iz AP Vojvodine prihvatili. Prosto zbog toga mi hoćemo da ostanemo principijelni, dosledni poštovanju Ustava ove države. Da ukažemo na licemerje raznih stranaka kada je reč o ovom pitanju. Dakle, ono što pripada AP Vojvodini kako je definisana Ustavom Republike Srbije, nešto što država Srbija i svi njeni građani moraju da poštuju i ovaj dom to mora da poštuje, ne samo na ovom mestu, povodom ovog amandmana koji omogućava lepih i celih po Ustavu predviđenih 7% od prihoda AP Vojvodini, nego na taj način što ovaj dom mora uvek voditi računa i o poštovanju samog Ustava Republike Srbije kada je reč o položaju AP Vojvodine. Upravo je to ono na šta je moj prethodnik iz DSS ukazivao i mislim to vrlo uspešno, da je reč o tome da je ovaj dom, gospodine Pastor, prekršio Ustav. Kada smo tada govorili da ovaj dom krši Ustav svojom većinskom odlukom tako što je izglasao Zakon o nadležnostima Vojvodine i dao saglasnost za Statut Vojvodine, tada smo bili optuživani da mi unapred prejudiciramo svoju stavom odluku Ustavnom sudu i da na to nemamo pravo. Iako, kao poslanici imamo pravo na svoje mišljenje o svakom Predlogu zakona. Onda je finale došlo na Ustanom sudu Srbije i sada punim plućima mogu da kažem da je ovaj dom ovde u prošlom sazivu doneo neustavan zakon i da je na neustavan način dao saglasnost za Statut Vojvodine. U čemu ste svi vi učestvovali, pa se nemojte čuditi nekome ko je principijelan i koji kaže – da ćemo se do poslednjeg zalagati da AP Vojvodina ima ona prava koja su predviđena Ustavom i smatramo vrhunskim licemerjem kada se AP Vojvodini ne dozvole ta prava, a još većim licemerjem kada neko iz AP Vojvodine, koji je od stane građana AP Vojvodine biran za najviši dom u AP Vojvodine, saučestvuje izokola u ovakvoj ujdurmi. Dakle, mi mislimo da je jako važno da se ovo pitanje izvede na čistac i do kraja. Prema tome, bilo je logično da prihvatite ovaj amandman, kao što će biti logično da nam ceo zakon ne prođe. Kao što nije bilo logično da ovu temu i ovo mesto kada je reč o budžetu Republike Srbije već ranije nije uzela u obzir vladajuća većina i otklonila ovo praktično, jedino bolno mesto koje mi vidimo. Jedini način da se iz ovog izađe, da se ovaj propis adekvatno izmeni i da već za sledeću godinu bez ikakvih dilema uđemo u normalnu kolotečinu kada je reč o finansiranju AP Vojvodine. Zaista jedini način da se iz ovog galimata izađe, da Republika Srbija u ovoj skupštini, a i vi u AP Vojvodine donesete propise u skladu sa Ustavom Srbije kada je reč o ispoljavanju autonomije Vojvodine i na taj način ćemo rešiti ceo problem. Dakle, tu nema nikakvog nadmudrivanja, neme ni potreba nad tim. Dakle, samo treba poštovati propise da bi svi bili zadovoljni, jer ti propisi nisu napravljeni samo da pogoduju građanima koji žive na teritoriji AP Vojvodine, nego su osmišljeni tako i tako treba da ih tumačimo, da pogoduju svim građanima Srbije kojima treba da bude stalo da žive u jedinstvenoj i normalnoj državi u kojoj prava treba da budu jednaka za sve. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Radojko Obradović. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo Kovač. Ovaj amandman i cela ova rasprava je još jedan dokaz da sve ono što se ne uradi na vreme kasnije stvori ozbiljne probleme. Danas raspravljamo, vi ste rekli, vrlo mi se svidelo poređenje, da je Zakon o budžetskom sistemu knjiga recepata i da je ovo samo jedan od recepata u toj knjizi, to bi moglo da se tako shvati. Ali, ono što se nije govorilo mnogo, ni kada su bili amandmani koje je Skupština Vojvodine predložila na Zakon o budžetu, a što se nije govorilo ni u načelnoj raspravi, to je da je osnov član 184. Ustava RS, i vi ste se pozvali, čini mi se na stav 4. koji kaže da budžet autonomne pokrajine iznosi 7%. Isti taj član 184. Ustava, ima i stav 2, koji kaže da visina i vrsta izvornih prihoda autonomnih pokrajina određuje zakon. Kao što postoji i Ustavni zakon, koji je donet zajedno sa Ustavom po proceduri izglasanoj na Skupštini Srbije, čiji član 15. kaže da do 31. decembra 2008. godine, treba doneti i uskladiti sve akte sa Ustavom Republike Srbije, tako da je neko od ovlašćenih predlagača,dokaz da i Skupština AP Vojvodine može da predloži, zakon je upravo ova rasprava. Meni nije jasno, zašto skupštinska većina, koja je bila praktično ista i u Skupštini Vojvodine i u Skupštini Srbije, nije našla za shodno da prvo ispoštuje ustavni rok 31. decembar 2008. godine, a onda ni u ove četiri godine se nije našlo za shodno da se donese zakon, koji bi otklonio svaku nedoumicu oko vrste i visine prihoda koji je potreban za finansiranje autonomnih pokrajina. Ako je reč o "knjizi recepata" i ako je reč o "pravljenju pudinga", onda se, gospodine Pastor, puding ne pravi Zakonom o budžetskom sistemu, nego se taj puding pravi Zakonom o vrsti i visini prihoda kojim se finansiraju nadležnosti AP Vojvodine. To onda otklanja sve dileme oko primene zakona. Dilema ima mnogo i ja ću o njima govoriti u nastavku. Mi smo doneli ovaj amandman zato što, predložili smo ovaj amandman, vi ste ga usvojili i time promenili suštinu ovog zakona, i kao što ste sami rekli, to je upravo bila naša intencija kada smo pisali taj amandman. Budžet Republike mora da bude pošten. Mora da bude jasan u raspodeli sredstava i ne sme da ošteti nikoga u Republici Srbiji. Tu je potpuno jasno da smo razmišljali na isti način. Naš posao u Skupštini Srbije, DSS pre svega, nije da prevarimo bilo koga, ni da prevarimo građane Vojvodine, ni da izigramo ustavnu normu, ali da ne oštetimo ni jedan deo Srbije, kada je reč o raspodeli budžetskih sredstava. Upravo smo to i hteli ovim amandmanom. U čemu je suština? Prva i važna stvar Zakona o budžetskom sistemu, ne daje definiciju budžeta. Ne postoji jednoznačna definicija budžeta. Ako neko pita – koliko je budžet Republike Srbije, ako hoćemo da budemo pošteni, ne postoji odgovor na to pitanje. Ne postoji odgovor koliki je budžet. Budžet je osnovni instrument ekonomske politike, a kako je definisan Zakonom o budžetskom sistemu, ali on predstavlja plan prihoda i primanja i rashoda i izdataka. Kada govorimo o budžetu, možemo da govorimo o prihodima i primanjima, rashodima i izdacima. Prihodi mogu da budu poreski i ne poreski. Poreski se dele na razne, ali nema jednoznačnog odgovora na to pitanje. Druga stvar je, vi ste reagovali na izmenu Zakona o budžetskom sistemu koji je usvojen u septembru mesecu ove godine. Taj zakon je ukinuo sopstvene prihode i sopstvene prihode uvrstio u budžet. Odgovor na to je reakcija Ministarstva finansija, koje je reklo da 7% se računa samo na poreske prihode. Prilično je ponižavajuće ako Skupština Vojvodine bude prinuđena da daje amandman, kojima traži da se u obuhvat tih 7% računaju i prihodi primanja od prodaje ne finansijske imovine, pa se onda obuhvat budžeta povećava, u ovom trenutku, za još osam milijardi dinara, procenat u odnosu na tih osam milijardi dinara. To niti je pošteno, niti je dugoročno održivo, niti predvidivo finansiranje. Bilo je puno reči kada se raspravljalo o budžetu Vojvodine i kada se pogleda struktura tog budžeta, mi upravo govorimo o tome. Bilo je priče, taj budžet se pravi na dva načina – jedno su ustupljeni poreski prihodi, prihodi od poreza na zarade i prihodi od poreza na dobit i drugo su transfernasredstva za obrazovanje jedinica lokalne samouprave, kapitalne investicije, i sve ostalo. Bilo je priče o tome, da je budžet AP Vojvodine "protočni bojler". Sad je pitanje, ako hoćemo da razgovaramo o suštini, kažem, pravi trenutak je da se predloži zakon o vrsti i visini prihoda za finansiranje autonomnih pokrajina, pa ćemo onda razgovarati i koja je to vrsta prihoda i koja je to visina pojedenih prihoda i koji su to prihodi koji mogu da budu dugoročno održivi? Suština je da je budžet Republike Srbije poslednjih nekoliko godine, takođe postao "protočni bojler". Suština je da više od 80% budžeta Republike Srbije su unapred definisana protočna sredstva, koja ne zavise od toga ko sačinjava Vladu. Struktura budžeta Republike Srbije je da je 260, 270 milijardi su rashodi za zaposlene, od tih hiljadu milijardi, pa su tu zaposleni na teritoriji AP Vojvodine, pa su onda tu rashodi na otplatu kamata, tu su krediti koji su uzimani za finansiranje projekata na celoj teritoriji Republike Srbije, pa transferi na ostalim nivoima vlasti, gde su opet i autonomna pokrajina i jedince lokalne samouprave, transferi organizacijama socijalnog osiguranja, socijalan zaštita. To su sredstva koja idu za sve zaposlene. Naravno da je bilo ideja, kada se raspravljalo o onim našim amandmanima na budžet RS, tada nisam govorio, ali je postavljeno pitanje – da li transferi za obrazovanje treba da budu obuhvat budžeta AP Vojvodine i da li oni treba da uđu u onih 7%? Oni već ulaze u budžet RS. Pitanje je o transferima za jedinice lokalne samouprave, vrlo je interesantno kada pričamo o finansiranju lokalne samouprave, primećujemo sledeću stvar – poslednje četiri godine se krši Zakon o finansiranju jedinice lokalne samouprave, ne primenjuje se odredba da 1,7% BDP treba da budu transferna sredstva. Jedino je DSS reagovala na takvo kršenje Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Ako je bila tema da zaštitimo zakonitost, i ako je bila tema da zaštitimo pravičnu raspravu, onda smo očekivali da će i Skupština Vojvodine stati na našu stranu i zaštititi sve lokalne samouprave od Vlade RS. Trebali smo i tada zajedno da stanemo pa da štitimo još neka prava koja postoje u našim zakonima i u našem Ustavu. Tu smo na žalost ostali sami. Jedini smo mi štitili pravo lokalne samouprave, da imaju sigurna finansiranja. Slažem se da para nema, ali ako para nema, najbolnije je kada se ona nepravedno raspoređuje. Našim amandmanom pokušavamo da postignemo pravičnost u evidentiranju svih prihoda i svih rashoda. Tek to će nam onda poslužiti kao baza za dalje pravično usvajanje zakona, koji će onda izvršiti pravičnu raspodelu. Ako pažljivo pogledate na koji način se troše i na koji način se ruše ustavne norme i ove "knjige recepta" o kojima ste vi govorili. Troše se često odlukama Vlade. Pa Vlada raspodelom budžetske rezerve ili pre raspodelom onih sredstava koje ima upućuje određena sredstva lokalnim samoupravama, po svom nahođenju i tako direktno krši sve ove norme o kojima mi govorimo. To se ispravlja našim amandmanom. Time ne bi bilo moguće da Beograd 2009. godine, 2010. godine i narednih godina, uz obrazloženje da ima smanjen priliv prihoda od poreza, koja lokalna samouprava i koji budžet nije imao smanjen priliv od poreza? Onda, Beograd iz budžetske rezerve dobije 200 miliona dinara zbog smanjenih prihoda. To ne znamo dok ne vidimo kako su trošena sredstva, dve godine saznamo kako je izgledala ta odluka Vlade. Sve se to otklanja našim amandmanom. Složili smo se da je naš amandman dobar. Složili smo se da ste prihvatanjem našeg amandmana odustali od svog inicijalnog predloga. Moramo se složiti da zajedno radimo na tome da se radi na tome da se hitno donese zakon o visini i vrstama prihoda, zakon o finansiranju autonomnih pokrajina koji će onda omogućiti da budžet, da rasprava o budžetu ne bude rasprava pre svega o 7%, a onda rasprava oko toga u odnosu na šta se računa tih 7%.To je previše ponižavajuće i za ovu skupštinu, prilično ponižavajuće i za autonomne pokrajine i prilično ponižavajuće za sve građane Republike Srbije. Nije pravi trenutak rasprava, čak i da se usvoji zakon, Vlada je odbila zakon u načelu, čak i da se usvoji naš zakon, čak i da se usvoji u bilo kom tekstu, to neće rešiti problem jer i dalje ostaje diskreciono pravo i mi smo se protiv toga borili čak smo pokrenuli pre tri godine zahtev pred Ustavnim sudom da onemogućimo Vladu da Zakonom o budžetu može da suspenduje bilo koji drugi zakon. Vi jako dobro znate da, bez obzira šta stavimo u Zakon o budžetskom sistemu, u knjigu recepata, o kojoj ste govorili, Vlada uvek može Zakonom o budžetu da promeni bilo koji zakon u Republici Srbiji i da nekom proširi prava i da nekome smanji prava. Zakon o budžetu je specifičan zakon, koji treba da ima zakonski osnov u svakom prihodu i u svakom rashodu. Ne može da kreira nove prihode i nove rashode. U tome je suština. Pozivamo vas da, ako pokrećete inicijativu, onda pokrenite inicijativu kod Vlade. Kad već niste pokrenuli inicijativu kod Vlade koju ste vi podržavali, pokrenite inicijativu kod ove, koju ne podržavate, da se donese pravičan i pošten zakon, koji će onda važiti za finansiranje i koji će omogućiti da nemamo ovakve rasprave ni po ovom, ni po sličnim pitanjima. Što se tiče zaštite Ustava, zakona i pravnog poretka, u nama ćete uvek imati sagovornike, koji se možda neće složiti sa vama oko svih stvari, ali ćemo se složiti da se to samo na takav način može rešiti i da je to jedini pravičan i pošten način za rešenje bilo kog problema u Srbiji.
Reč ima narodni poslanik Saša Milenić.
Dame i gospodo, meni je izuzetno zadovoljstvo da u svoje lično ime, a sigurno i u ime svih poslanika URS, u domu Narodne skupštine Republike Srbije mogu da pozdravim i predsednika Skupštine AP Vojvodine i čini nam čast da možemo i sa osobom sa punim političkim kapacitetom da predstavlja građane Vojvodine, objasnimo i stav URS prema ovom važnom pitanju za predstojeću problematiku fiskalne konsolidacije u Republici Srbiji. Žao mi je što je istina sadržana u tezi da je naša rasprava o ovom amandmanu zakasnela i možda već relevantna. Tačna je primedba da nakon usvajanja Zakona o budžetu, pomalo postaje i relevantna i rasprava o predloženom zakonu, ali bez ambicije da budem bili čiji drveni advokat, siguran sam da u odluci da se ovaj zakon nađe na dnevnom redu nema nikakvog cinizma niti zluradosti. Iako se znalo da skupštinska većina ima utvrđen Predlog zakona o budžetu, koji neće biti kompatibilan sa idejama ovog zakona, on je stavljen na dnevni red upravo zbog upornog i dugog nastojanja AP Vojvodine da se ova tema otvori, da bi joj se ukazalo poštovanje, bez obzira to znamo da skupštinska većina predložena rešenja neće usvojiti, ali to ne znači da tema ne zaslužuje ozbiljan pretres i okretanje jednog važnog dijaloga u društvu ne da bi se pokretale strasti, već da bismo jedno naučili da cepidlačimo ili da cepamo dlaku nadvoje da se ne bi dohvatili za kose, kako kaže jedan stilista iz evropske književnosti. O čemu se zapravo radi? Nema laži u tvrdnji da je programom fiskalne konsolidacije i usvojenim tekstom Zakona o budžetu Republike Srbije za 2013. godinu AP Vojvodina dobila 15 milijardi dinara više, nego ranije. Sedam procenata poreskih prihoda može biti optuženo, kao što čujemo, da je iluzorna kategorija, jer Ustav definiše 7% budžeta, ali kako su već neki poslanici vrlo precizno govorili, na žalost, budžet je postao, zahvaljujući ukupnom javnom dugu i budžetskom deficitu, pomalo i to značajno iluzorna kategorija, jer, da nema nesporazuma, naš budžet planira rashode u većem obimu nego što uspeva da izmašta i isplanira prihode. To je već jedna nova moda koja zabrinjava i to je ono zbog čega je usvojena politika fiskalne konsolidacije. Iz tog problema moramo izaći, ali ako već u budžetu Republike Srbije imamo jednu ugrađenu iluziju, fikciju rashoda za koju ne umemo ni da izmaštamo prihode, onda možemo govoriti da bi možda bilo pravednije 7% iluzornih za Vojvodinu, pa delimo 7% sa sve neizmaštanim izvorima prihoda. Nama se kao URS čini činom odgovornosti prema AP Vojvodini i prema tom ustavnom pravu građana u Vojvodini da je to jedina fiskalna kategorija bez ikakvih natruha iluzija. Sedam posto od poreskih prihoda nema nikakvog uračunatog deficita i nejasnoća u kojoj će se meri zapravo takav budžet ostvariti, jer je reč o najpouzdanijim prihodima budžeta u Republici Srbiji. Što se tiče bojazni da bi se mogao steći utisak da neko želi da uvede protektorat nad Vojvodinom, uz najdublju osudu bilo čije pomisli u tom pravcu, u svoje ime i u ime URS potvrđujem da to ne može biti moguće. To ne može biti jer, prvo, Republika Srbija je dužna da garantuje suverenitet na celoj svojoj teritoriji svim građanima Srbije, pa i građanima AP Vojvodine, a i zato što znam da Šumadija, koju moja stranka predstavlja, stranka Zajedno za Šumadiju, koja je inspirator, jedan od osnivača URS, nikad ne bi to tek tako dopustila, da posmatra sa strane. Neskrivene su naklonosti Šumadije, koja i sama teži regionalnoj identifikaciji, prema onome što su poslovi, brige i problemi AP Vojvodine upravo zato što negujemo svest o tome da su modernu Srbiju zajedno pravile revolucionarna ustanička Šumadija i prosvećena Vojvodina, ali i zato što znamo da je danas srpsko podunavlje, koje čine Šumadija i Vojvodina, zapravo taj snažni orijentir savremene Srbije ka svom evropskom licu i identitetu. Mislim da smo pozvani i to je možda prava mera bojazni koju s pravom ima, da upravo po toj osovini Šumadija i Vojvodina disciplinuje jednu nelegitimnu kulturu beogradizacije i taj beogradocentrični koncept, da bi se Beograd u modernoj Srbiji pokazao kao most, a ne kao granica između leve i desne obale Dunava, ako je već pominjana i ta granica. Poenta je da je ovo jedna tvrdoglavo činjenična egzaktna, konkretna tema fiskalnih računa i da ne može za URS biti elementarno sporno da ovim predlogom budžeta AP Vojvodina dobija više nego što je ranije dobijala, da ne može biti sporno da je vezivanje izvora za finansiranje AP Vojvodine iz republičkog budžeta vezano za najsigurniji budžetski prihod i da ne može biti sporno da je stavljanjem ovog predloga zakona na dnevni red, makar i ne postojala skupštinska većina za njegovo usvajanje izraženo poštovanje prema važnosti ove teme i potrebama AP Vojvodine.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković. Izvolite.
Dame i gospodo, poštovana predsedavajuća, poštovani predstavnici AP Vojvodine, narodni poslanici, obratiću se sa jednom narodnom poslovicom, a to je – ko o čemu, baba o uštipcima. Niko ne pita babu da li ima brašna da te uštipke napravi i podeli ravnopravno prema broju članova svoje porodice. Dakle, Vojvodina je dobila neke nadležnosti koje joj ne pripadaju i to je Ustav rekao. Tu bi trebali da stavimo tačku. Postavlja se pitanje kako je AP Vojvodina raspolagala sa sredstvima koje je dobila iz ovog budžeta Srbije? Rekao bih da niste dobro i racionalno to potrošili. Radili ste prema svojoj volji i davali ste onim opštinama tamo gde ste vi bili na vlasti. Nisam dobio ništa od toga. Ne govorim vam o meni, nego o stranci i o ljudima koji su u mojoj stranci. Ne bih se složio da vi predstavljate Vojvodinu u celosti. Naša stranka SNS ima negde oko 25%, u onom vremenu kada smo izlazili naizbore, dakle, vi ne predstavljate nas. Da predstavljate nas verovatno biste nas pitali kako su ta sredstva utrošena koje ste dobili, koliko nije bitno, iz budžeta Srbije. Upropastili ste "Razvojnu banku", upropastili ste Fonda za kapitalna ulaganja. Ne znam šta sada da vam damo da još upropastite i da uvek budete u nekom superiornom položaju od ostalog dela Srbije, koji je u inferiornom stanju, a i vi pravite neke selekcije. Pogledajte samo Banat. Pre neki dan sam išao u Banat. To je tuga i beda videti. Nema živog čoveka na ulici, kuće su prazne, padaju. Zbog čega svi toliko upirete da tražite tih 7%, a u budžetu nema? Dajte nešto iz realnih izvora, da taj budžet bude sa strane Vojvodine u nekom većem procentu, pa ćete dobiti nazad ta sredstva.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Radojko Obradović. Izvolite.
Molim vas samo vreme poslaničke grupe. U raspravi o budžetu je nekoliko puta ponovljeno, a to smo čuli danas, pa bih molio gospodina Pastora, da nam otkloni tu vrstu nedoumice. Imamo budžet Republike Srbije i budžet AP Vojvodine za 2012. godinu. Prošle godine su ukupna sredstva koje je AP Vojvodina imala na raspolaganju, bila u visini 63 milijarde dinara. U budžetu Republike za ovu godinu su transferna sredstva predviđena u iznosu od oko 38 milijardi. Procene su Ministarstva finansija, a to ste i vi napisali u vašim amandmanima, da od prilike računate na još devet plus šest milijardi od raznih poreza. Ako dobro računam, to je oko 54-55 milijardi. Pošto mi u Skupštini Srbije ne dobijamo odluke koje je izglasala Skupština Vojvodine, da li biste bili ljubazni da nam kažete koliki će biti budžet Vojvodine za 2013. godinu, po strukturi i po prihodima? Prosto da otklonimo tu nedoumicu da li će biti veći, 15 milijardi manji, 20 milijardi, lako ćemo mi sračunati procentualno učešće u odnosu na prihode, rashode, primanja i izdatke. Verovatno je taj akt već stigao u Skupštinsku proceduru. Nije još? Ako biste mogli da kažete da je to procena, tih 64 ili više ili manje? To bi pomoglo u ovoj raspravi, jer ako je nešto bar egzaktno onda je to, a koliko je to procenata, lako ćemo utvrditi.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovani predsedniče Skupštine AP Vojvodine, dame i gospodo narodni poslanici, bojim se da smo malo izašli iz teme predmeta ovog zakona koji je podnela Skupština AP Vojvodine. Ticao se jasnog preciziranja, odnosno želje da se ispoštuje ustavna odredba po kojoj AP Vojvodini pripada 7% republičkog budžeta. Ta odredba nije sporna, želja poslanika koji su do sada diskutovali po ovoj temi, na jedan vrlo principijelan način i želja Skupštine AP Vojvodine jeste da se u tom delu da ga ispoštuje Ustav Republike Srbije. Mi smo u dosadašnjoj raspravi konstatovali, kada smo govorili o ovom zakonu u načelu, da to jeste političko, ekonomsko pitanje, ali na neki način ovo je pre svega ustavno pitanje. U jednoj vrlo konstruktivnoj raspravi u kojoj su učestvovali i predstavnici DSS u onom delu u kome su govorili da je potrebno poštovati Ustav Republike Srbije u svim njegovim delovima i onom koji se nekom malo više, nekom malo manje dopada. U delu diskusije je možda ona proširena i na deo koji nije predmet ovog zakona, ali i to je moguće. Smatram da usvajanjem ovog zakona, koji je u svakom slučaju okasnio u smislu njegovog donošenja, jer se o njemu trebalo glasati pre Zakona o budžetu za 2013. godinu i onda bi on imao smisla. Slažem se sa govornicima koji su rekli da ukoliko bi ovaj zakon sada bio donet i sa ovim amandmanom koji je podnela DSS, bi na neki način bio neprimenjiv, odnosno morao bi da se menja budžet za 2013. godinu. Međutim, smatram da svi oni kojima je do očuvanja ustavnog poretka Republike Srbije, treba u danu za glasanje da razmisle da li će glasati za ovaj zakon, jer on podržava poštovanje Ustava Republike Srbije, sve dok taj Ustav ne izmenimo. Slažem se da je to pitanje dosadašnjeg poštovanja Ustava, da bi mogli o tome pričati. Međutim, nikada se nije dešavalo da u jednom zakonu se ospore, odnosno na drugačiji način se tumače odredbe Ustava. Možda on nije do kraja bio poštovan kroz realizaciju budžeta, ali se nije dešavalo da samim zakonom se na neki način ograniči ustavno pravo AP Vojvodine. O tome je reč, to je predmet ovog zakona, poštujući sve što su uvaženi poslanici do sada izgovorili, svako sa svoje tačke gledišta o pojedinim pitanjima kontrole budžeta, republičkog i pokrajinskog i namenskog trošenja sredstava. To je sve vrlo važno i zbog toga je bio dobrodošao ovakav amandman, ali zakon koji je podnela AP Vojvodina je vrlo jasan i on vraća budžet Republike Srbije u ustavne okvire i to je bio njegov glavni cilj. Zbog toga je DS bila, a i u danu glasanje će podržati taj zakon, kao i amandman koji je podnela DSS. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, vojvođanska tema je ovih dana bila daleko prisutnija nego prethodnih godina. Slažem se da se Vojvodini ne daje, da joj se ništa ne poklanja, da Vojvodina zarađuje i shodno tome treba i da se raspodeljuju sredstva iz budžeta onoliko koliko se to može i onoliko koliko to pravila nalažu. Osnovni problem su dvojni standardi, za koje smo krivi mi iz Vojvodine, odnosno oni koji su nas predstavljali kao organi AP Vojvodine. Prve godine kada je postojao suficit u budžetu, vojvođansko rukovodstvo se opredelilo da to bude 7% od prihoda. Da to bude budžet AP Vojvodine. Sada, kad su rashodi daleko veći od prihoda, dakle, kada postoji deficit, Vojvodina traži drugačiju vrstu preraspodele. Ovde ima i kolega poslanika koji imaju to napisano i potpisano na dve strane, kada se raspodela dogovarala prilikom donošenja Ustava. Onda su tražili 7% od prihoda, a sada se traži 7% od rashoda. Ono što mene zabrinjava je sledeća činjenica, s obzirom da živim u Vojvodini, i da su amandmani AP Vojvodine, odnosno Skupštine AP Vojvodine odbijeni na budžet i to ne samo glasovima poslanika koji ne žive u Vojvodini, već kada prebrojite glasove poslanika u Narodnojskupštini Republike Srbije, koji su glasali o tim amandmanima u ovom domu, videćete da je većina poslanika koji žive na teritoriji AP Vojvodine odbacili amandmane koje je predložila Skupština AP Vojvodine. Bojim se, delim taj utisak, i sam se u sebi lomim, da to nismo uradili samo zato što nam se jedan ili drugi proračun manje sviđaju ili što Vojvodina mislim da ima manje prava zato što je neka druga vlast tamo u pitanju, nego iz prostog razloga što mislim da je u proteklih 12 godina rukovodstvo AP Vojvodine na određeni način iskompromitovalo ideju AP Vojvodine. Dakle, od donošenja Ustava iz 2006. godine do danas dosta novca je išlo prema Vojvodini, ne kažem i dovoljno, dakle, tvrdim i dalje da je bila zakinuta, ali za taj novac nije urađeno ono što su Vojvođani očekivali. Rukovodstvo AP Vojvodine i funkcioneri su se često ponašali partijski. Dakle, umesto beogradizacije, mi koji živimo u Vojvodini smo dobili novosadizaciju i onda smo regionalno trpeli na onaj način na koji je to Vojvodina trpela do prenosa nadležnosti, ono što je trpela od centra u Beogradu, to smo mi počeli u Vojvodini da trpimo od Novog Sada. Navešću primer kako se neke stvari zanemaruju u Vojvodini. Ovih dana je bilo 94 godine od dana kada je Velika skupštine Vojvodine, odnosno Velika skupština Baranje, Banata i Bačke donela odluku o prisajedinjenju Srbiji. Dan ranije bi u Sremu trebalo da bude obeležena ista godišnjica, zato što je Srem dan ranije doneo takvu odluku, da se prisajedini Srbiji, pre nego što je to uradila Velika skupština Baranje, Banata i Bačke. Međutim, taj dan nije obeležen, što pokazuje na određeni način odnos pokrajinskih vlasti prema svojim regionima i prema opštinama tamo gde je vlast koja vlada u Novom Sadu, koja vlada u AP Vojvodini ne drži vlast u određenim mesnim zajednicama ili opštinama. Onda je njihov način ophođenja i njihov način investiranja u te sredine daleko lošiji nego što je to bilo za vreme Slobodana Miloševića u odnosu Beograda prema Vojvodini, kako se on ponašao, odnosno kako je on delio novac, odnosno kako je izvodio projekte na toj teritoriji. Hoću da kažem da je za nesporazume koji su nastali na relaciji, a već sam u uvodu rekao da su prethodno tražili 7% od prihoda, sad 7% od rashoda, što znači 7% deficita, na određeni način krivi rukovodioci u Vojvodini, koji su iziritirali nas poslanike koji živimo u Vojvodini, a ovde glasamo o tim amandmanima da u većini odbijemo amandmane Skupštine AP Vojvodine, a bojim se da ćemo na isti način odbiti i ovaj zakon koji su oni predložili, s obzirom da model njihovog vladanja i način na koji oni od pokrajine prave partiju, tu ništa ne govorim o vama kao predstavniku predlagača, dakle, govorim o jednoj daleko većoj partiji, dakle, s obzirom da postoji taj način ophođenja prema onim delovima Vojvodine, bojim se da će i ovaj zakon biti odbijen, ne zato što mi ne volimo Vojvodinu kao i vi, već zato što je tu ideju devastiralo rukovodstvo koje je od donošenja Ustava 2006. godine, a i pre toga, koje je vladalo u Vojvodini, koje je raspolagalo tim novcem, na način na koji je raspolagalo, a koji ne bi trebalo da bude od suštinske važnosti za ovaj zakon. Međutim, to se tako raspolagalo tim novcem da je iziritiralo određene poslanike da zbog tog načina na koji se raspolagalo novcem i na koji se on delio došlo do toga da mi iz Vojvodine ne možemo da razumemo šta naše rukovodstvo u AP Vojvodini hoće i želi. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Jelena Travar Miljević. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Poštovani predsedniče APi Skupštine Vojvodine, složiću se sa vama da mi ovde nismo izgubili vreme i složiću se sa vama da je jako dobro kada u okviru institucija razgovaramo. Ono što me zabrinjava je činjenica koju ste izneli da devet godina pokušavate da realizujete ovakav jedan dijalog, da od 2005. godine imate 12 inicijativa da se dopuni pravni sistem Republike Srbije. Onda je svakako pohvalno što smo toliko vremena uspeli danas da otvorimo ovu temu u ovom visokom domu. Ono što sa druge strane mene brine jeste prava namera predlagača i to sam već rekla, da lije ovo jedan marketinški potez i otkud sad ova doslednost? Sa druge strane, isto tako mislim da moramo razgovarati, bez obzira na to ko je osnivač, u kom delu. Mi smo ovde, kao što su neke kolege već spomenule, odgovorni za trošenje sredstava iz budžeta. Mislim da je ovde mesto da razgovaramo i o tome kako se troši novac, jer složićete se, svi se mi borimo za interese građana i složićemo se, a to sam spomenula i prošli put i da me to zabrinjava kao vojvođanku, kada mi imamo manji prosek od republičkog BDP. Naglasila bih još jednom da zaista verujem da rešenje jeste donošenje Zakona o finansiranju AP Vojvodine, koji treba da posluži kao model i za druge regione. Isto tako, smatram da treba zajednički da radimo na tom predlogu. Mislim da bi mogli i da razgovaramo o javnoj svojini AP Vojvodine i šta je to što jedo sad uknjiženo kao javna svojina Vojvodine, a znamo da nije mnogo toga. Isto tako, kao vojvođanka želim da pošaljem jednu poruku da ne želim da dobijemo novosadizaciju koju dobijamo, da su URS pokazali jednu doslednost kada je u pitanju finansiranje lokalnih samouprava, jer podsetiću, jedna od glavnih zamerki MMF je bilo upravo finansiranje lokalnih samouprava, a da je usvajanjem zakona u 2011. godini, za koji smo dobili podršku građana, dato mnogo više novca lokalnim samoupravama i samim tim stvorena mogućnost da lokalne samouprave u skladu sa svojim potrebama i u skladu sa svojim problemima rešavaju i realizuju programe na teritoriji svoje opštine. Ono što me takođe brine ovih dana, jeste i trenutna situacija na regionalnim putevima Vojvodine. Mislim da je ovo mesto gde treba o ovome da razgovaramo i da li je održavanje Vanrednog štaba Vojvodine još jedan marketinški trik. U svakom slučaju, pozdravljam inicijativu da o tome razgovaramo u okviru institucija. Još jednom ponavljam da mislim da je rešenje upravo donošenje zakona o finansiranju i naglašavam da za svaki novac koji se dobije treba da postoji odgovornost u trošenju tog novca i podnošenje određenih izveštaja, a ne da se to radi na tri godine u elektronskoj formi i na preko 1000 stranica. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Kasalović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi gospodine Pastor, SPS neće podržati Predlog zakona, odnosno ovaj amandman koji je na dnevnom redu. Mi ćemo podržati odluku Vlade Republike Srbije da ovaj zakon ne podrži. Želimo, pre svega, da podržimo nameru Vlade, jasno iskazanu i izrečenu i u obraćanju premijera prilikom inauguracije, odnosno ekspozeu, da poštuje do sada dostignuti nivo autonomije AP Vojvodine. Zaista želim da kažem da građani Vojvodine mogu biti sigurni da u tom smislu neće biti suženih prava, niti eventualnog protektorata nad AP Vojvodinom. Dokaz za to su svakako i razgovori koji su usledili i u institucijama, ali i od strane samog premijera, gospodina Ivice Dačića, ali i od predsednika države, gospodina Tomislava Nikolića, koji su u prethodnih mesec-dva dana boravili u Novom Sadu, u AP Vojvodini i zaista na ovaj način iskazali nameru i želju institucija koje predstavljaju, da razgovaraju o svim problemima koji tište funkcionisanje AP Vojvodine, samim tim, građane AP Vojvodine. S druge strane, ova rasprava je zaista pokazala svoju opravdanost, i to, bar iz dva razloga. Pre svega, ona je dokazi da i organi AP Vojvodine, i Vlada i Skupština, na ovaj način, inicijativom žele da probleme sa kojima sa suočavaju i koji su nam izneti, i u načelnoj raspravi i danas u pojedinostima, pokušaju da rešavaju tamo gde im je mesto, u institucijama države Republike Srbije, pa i ovde, u Skupštini Republike Srbije. S druge strane, namera Skupštine Republike Srbije koja je potekla od predsednika, ali želim da kažem da je ovaj predlog izmena i dopuna Zakona o budžetskom sistemu koji je potekao od AP Vojvodine, došao na dnevni red zbog toga što je većina narodnih poslanika ovde to želela i svojim glasom to potvrdila. To je još jedan dokaz da većina političkih stranaka, narodnih poslanika, žele da probleme sa kojima se suočava AP Vojvodina, se rešavaju u institucijama sistema. S druge strane, ono što je još jedna dobit ove rasprave koju smo imali, pre svega, u načelu, a i u pojedinostima, o kojima je govorio sam gospodin Pastor jeste da smo bili u prilici da iz prve ruke čujemo određeni broj konkretnih problema sa kojima se suočavaju građani AP Vojvodine, o kojima ću nešto kasnije, pri kraju svog kratkog obraćanja, reći više. Mi iz SPS zaista smatramo da treba spustiti određene političke tenzije koje se stvarju. I u načelnoj raspravi smo rekli da smo protiv internacionalizacije problema, ali i da smo protiv onih pokreta i namera koje idu i dotle da potpuno dezavuišu autonomiju Vojvodine i smatraju da je treba ukinuti. Dakle, negde između ta dva pola, mislim da je i najveća odgovornost na institucijama Republike Srbije, pa ako hoćete, i nama narodnim poslanicima, da zaista sve te inicijative i sve te težnje, suzbijemo. Smatramo da ukidanje AP Vojvodine, odnosno pokreti koji se javljaju u svim ovim situacijama, kada se na najbolji mogući način ne razumeju i ne žele rešavati probleme kroz institucije Republike Srbije, pojavljuju u AP Vojvodini, nemaju mesta i to ne bi bio ni civilizacijski korak, i da ne bi odrazili potrebe građana AP Vojvodine koje su nesumnjive kada pogledate istorijsko-političke, kulturne, socijalne, nacionalni sastav, i svake druge prilike AP Vojvodine. S druge strane, pokušaj da se izađe iz okvira autonomije Vojvodine i da se jednostavno prikažu neki mogući atributi državnosti Vojvodine, za SPS su zaista neprihvatljivi. Želimo da autonomiju Vojvodine shvatamo suštinski, kao jedno optimalno uređenje za, pre svega, poboljšanje života, ekonomskog, privrednog i svakog drugog, svih građana Republike Srbije, pa onda i građana AP Vojvodine. Zbog toga mislim da je velika odgovornost i na nama da ove ekstremne zahteve jednostavno zadržimo na marginama, gde smatram da im je i mesto. S druge strane, kada sam rekao da je ova rasprava iznedrila jednu činjenicu, da smo iz prve ruke saznali određeni broj podataka i velikih problema sa kojima se suočava AP Vojvodina, želim da kažem da i kao građanin AP Vojvodine, iz srednje banatskog okruga, čiji je centar u Zrenjaninu, i sam sam svestan određenih problema kada su u pitanju vodosnabdevanje i kanalizacija, škole, vrtići, pa i privreda. To su tema o kojima je zaista potrebno razgovarati, o kojima je potrebno tražiti rešenja u institucijama Republike Srbije. Dozvolićete mi da postavim određena pitanje i teme za koje mislim da nas u srednje banatskom okrugu tište, a to su već poznati problemi kada je u pitanju poljoprivreda, koja je pretrpela enormne gubitke, pa čak i po 50% manje prinosa kada su u pitanju kukuruz i pojedine sorte, znatno stalno opadanje grla u stočarstvu. Jednostavno, to su teme u poljoprivredi koje nas vrlo interesuju. Mislim da je opravdano postaviti pitanje –koji su potezi? S druge strane, mi u srednje banatskom okrugu imamo i pad zaposlenosti, pogotovo kod preduzetnika. Imamo veliki broj nezaposlenih sa visokom stručnom spremom. U avgustu mesecu je to bilo 1047 i imali smo čak 4658 nezaposlenih građana preko 50 godina starosti, sa malom perspektivom da se zaposle. Ovi sa visokom stručnom spremom očigledno pokazuju tehničku i tehnološku nespremnost privrede u našem okrugu da prihvate visoko obrazovne kadrove. Prosečna isplaćena zarada u avgustu mesecu je bila niža za nešto preko 11% od proseka Republike, ali je niža bila i za nekih 8% od proseka AP Vojvodine. Recimo, jedna naša opština Novi Bečej je imala čak 26% nižu isplaćenu zaradu od prosekau Republici Srbiji. Tome bih još dodao da je veliki broj blokiranih preduzeća, koja su odnosu na prethodnu godinu uvećana za nekih 17%, a iznos blokade, koji je negde oko dve i po milijarde dinara, uvećan je za čak 45% u odnosu na avguste mesec prethodne godine. Zbog toga ovog puta želim da kažem da SPS kao opoziciona stranka u parlamentu AP Vojvodine, ovog puta zaista očekuje da po ovim pitanjima bude maksimalno uključena u rad i rešavanje ovih problema. Spremni smo da svojim potencijalima, svojim znanjem, svojom politikom damo doprinos da se ovi problemi, pre svega, problemi građana AP Vojvodine na najbolji mogući način rešavaju. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Teodora Vlahović. Izvolite.
Poštovana potpredsednice, poštovani predsedniče Skupštine AP Vojvodine, uvažene kolege narodni poslanici, kao da ne raspravljamo o jednom zakonu, a posebno, kao da ne raspravljamo o zakonu u pojedinostima. Nisam htela da koristim Poslovnik, da bih skrenula pažnju da je rasprava otišla, jer je ovo šira rasprava nego što bi trebala da bude u načelu. Više se ne zna o čemu se sve raspravlja, a zapravo pred nama imamo jedan veoma kratak predlog, predlog dopune Zakona, koji je jasan, samo ga treba pročitati, da je Skupština AP Vojvodine u ovoj dopuni tražila, u stvari, da osnovica za utvrđivanje budžeta AP Vojvodine budu prihodi i primanja. Niko nije tražio rashode i niko nije tražio da osnovica bude deficit, s obzirom da su ovde razgovori išli i na tu stranu. S druge strane, pred nama jeste ono o čemu bi danas trebalo da razgovaramo, a to je jedan amandman na ovaj zakon. Amandman je veoma praktičan i logičan i koji je Skupština AP Vojvodine, kao predlagač, usvojila. Znači, da javni prihodi i primanja, javni rashodi i izdaci na teritoriji AP Vojvodine se posebno evidentiraju. To bi bilo od izuzetnog značaja, da se zakon prihvati zajedno sa amandmanom, iz prostog razloga, jer nam je u današnjoj diskusiji jasno da, nakon što smo usvojili budžet Republike Srbije, nama nije jasno koliko je novca opredeljeno za narednu godinu za budžet AP Vojvodine, iz prostog razloga što budžet koji je usvojen nije nikome jasan, u smislu njegove transparentnosti? Imate sredstava koja su transferna, imate sredstva koja su u procentima, i na kraju ima sredstva koja će, ako Republika nešto uloži na teritorijiAP Vojvodine, naknadno to prikazati kao da su to sredstva namenjena za budžet AP Vojvodine. Znači, krenuli smo godinu sa veoma nejasnim i nepreciznim podacima. Da bi do kraja bilo jasno kako je poštovana ustavna odredba u delu gde se govori o budžetu AP Vojvodine, treba usvojiti Predlog zakona o budžetskom sistemu koji je predložila Skupština AP Vojvodine i istovremeno prihvatiti amandman koji je podnela poslanička grupa DSS. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
Apsolutno podržavam diskusiju gospođe Teodore Vlahović, pošto smatram da je dala jedan deo argumentacije zašto treba prihvatiti, kako Predlog zakona, tako i podneti amandman. Smatram da upravo predloženim zakonom i uključujući i predloženi amandman jasnije se reguliše ova materija koja je bila predmet zakona o budžetskom sistemu i ispravlja se nešto što je na određeni način nedovoljno dobro regulisano u septembru kada je Narodna skupština raspravljala o tadašnjem Predlogu zakona o budžetskom sistemu. (Predsedavajuća: Molim narodne poslanike da omogućimo poslaniku da govori.) Mislim da će se amandmanskom popravkom ovog predloga zakona doprineti jasnoći u pogledu svega toga, znači, kretanja para, gde se pare ubiraju, a sa druge strane, veoma je važno gde se pare troše. Činjenica je da ukoliko čitamo Ustav Republike Srbije, naročito član 71. gde je definisano da je osnovno i srednje obrazovanje besplatno i samim tim obaveza centralnih organa vlasti, nisam siguran da je moguće te obaveze prebacivati u budžet AP Vojvodine, pošto ni zakonom o nadležnostima AP nema takva ovlašćenja, nego je to obaveza centralnih organa vlasti, pa samim tim ta transferna sredstva ne treba da uđu u tih 7%. Druga stvar, bilo je govora ovde o sredstvima lokalne samouprave, a član 188. stav 4. Ustava Republike Srbije jasno kaže da poslovi jedinica lokalne samouprave finansiraju se iz izvornih prihoda jedinica lokalne samouprave i budžeta Republike Srbije u skladu sa zakonom. Pazite, iz budžeta AP Vojvodine, kada je AP poverila jedinicama lokalne samouprave poslove iz svoje nadležnosti. Ta transferna sredstva nisu mogla da idu iz Republike prema AP, pa iz AP, bože moj, to je u tih 7%, ide dalje ka lokalnim samoupravama. Očigledno je da ukoliko se Ustav striktno čita ovako kako je napisan, postavlja se pitanje da li je to sve što smo izglasali, a izglasali jesmo, većinski smo izglasali ovde u Narodnoj skupštini, dok neko ne pokrene pitanje ocene ustavnosti takvih odredbi pred Ustavnim sudom ima da se primenjuje i taj zakon o budžetu Republike Srbije. Smatram da je korektno što je ovakav predlog zakona o budžetskom sistemu ovde došao pred Narodnu skupštinu. Smatram da je korisno da se usvoji amandman i smatram da bi valjalo da svaki put kada nam stigne neki predlog zakona da stigne u redovnu proceduru, da stigne u Narodnu skupštinu u onom obliku koji neće naknadnim amandmanima Vlade na dan ili dva, da ne kažem i posle roka za podnošenje amandmana, dolaziti. Imamo dobru stvar što je zakon o budžetu stigao u skupštinsku proceduru u oktobru, ali nije dobro što je onaj deo koji menja prihodnu, pa i rashodnu stranu, stigao 20. novembra, a 29. novembra smo raspravljali o amandmanima. Da imamo više vremena bilo bi više šanse da se na svaku nelogičnost ukaže, bilo bi mogućnosti da se ne stigne do grešaka koje bi kasnije teško ispravili. Vraćam se ponovo na temu današnjeg dnevnog reda, a to je da smatram da je korisno usvojiti Predlog zakona o izmenama Zakona o budžetskom sistemu, što je predložila Skupština AP Vojvodine, uključujući i podneti amandman. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Ana Novković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine predsedniče Skupštine AP Vojvodine, Vojvodina mora dobiti sve što joj Ustavom i zakonom pripada i ona ne sme biti ni na koji način zakinuta. Slažem se sa vama, gospodine Pastor, da o ovoj temi treba da se razgovara u institucijama i podržavam svaki dijalog. Jedino mi je žao što možda o ovome nismo ranije razgovarali. Sa vama se ne bih složila sa ovim poređenjem sa pudingom. Mnogo je lakše napraviti puding. To može da uradi svaki laik, nego napraviti republički budžet posle Ministarstva finansija koje je ostavilo ogromne dugove, ogromne neplaćene račune i neviđeni deficit. Lako je napraviti i puding i tortu na tri sprata. To zna svaka domaćica, ako imate dovoljno materijala i sastojaka. Nažalost, ova vlada je naišla na prazan frižider i špajz. Prvi put posle šest godina budžet je donet na vreme i Vojvodina ima jasne parametre kako da donese svoj budžet. Nažalost, to se još uvek nije dogodilo i čini mi se da se u priču o pokrajinskom budžetu uvukla politika. Ovakvu odluku da Pokrajina ne donese budžet, razumela bih da je to rađeno u prethodnih nekoliko godina dok su se gomilali dugovi Republike ka Pokrajini. Tada se nisu čuli zahtevi da se poštuje zakon, da se poštuje Ustav, svi su snishodljivo ćutali i dobijali i uzimali onoliko para koliko im je Beograd davao. Rekla sam da dok sam bila poslanica prethodne četiri godine u Skupštini AP Vojvodine nikada nismo nijednu inicijativu, sem statuta, uputili Skupštini Srbije. Ili je problem što se sada jasno zna koliko će Vojvodina dobiti sredstava i što će pokrajinska Vlada morati da položi račune, odnosno da jasno i transparentno kaže na šta se novac troši, a čini mi se da tako u prethodnom periodu nije bilo. Da li su se racionalno trošila sredstva? Nisam sigurna. Pogledajte samo Fond za kapitalna ulaganja. Ono što su sagovornici rekli – da, dobili smo "novosadizaciju", u prethodnom periodu sam govorila o tome kako je gro novca otišao u Novi Sad, a male opštine su ostale kratkih rukava. Šta se još dogodilo? Opštine su morale da plate dugove Fonda za kapitalna ulaganja. Bile su primorane na to da urade to iz sopstvenog budžeta, jer, bože moj, mi smo vam toliko dali, red je da i vi nama sada pomognete kada smo u dugovima. Znate li na šta to meni liči? Vi sada odete kod nekog na svadbu, kupite skup i vredan poklon, odete na svadbu, tamo se slikate, svi nasmejani, a onda posle godinu dana odete kod tog što ste bili na svadbi i kažete mu – znaš, hajde ti sada meni daj pare za taj poklon što sam ja tebi doneto. U takvu situaciju su bile dovedene opštine širom Vojvodine. Moja opština Kovin dala je 40 miliona dinara, opština Pančevo je vratila preko 300 miliona dinara. Smatram, u najmanju ruku, da je to nepravedeno i nepošteno. Znate, uz prava uvek idu i obaveze. Preko 20 godina sam radila u školi i od prvog razreda smo decu učili da imaju svoja prava, ali i da imaju svoje obaveze. Učili smo ih da imaju pravo na svoje mišljenje, ali takođe i da uvažavaju druge. Uz prava moraju da idu i obaveze. Danas sam na posao jedva došla jednim regionalnim putem, koji ne da nije očišćen, ne da je suv, on je prekriven snegom. Gde je tu odgovornost? U raspravi o setu zdravstvenih zakona slušali smo da pokrajini nedostaju mnogi lekari u bolnicama i domovima zdravlja. Za mene bi odgovornost bila da pokrajinska Skupština donese budžet na vreme i da u tom budžetu planira plate za nedostajuće lekare širom pokrajine. Mislim da bi to za građane bilo veoma korisno. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Za početak ću ponoviti kratko komentar o situaciji da se u ime demokratije na dnevni red stavlja predlog zakona, za koji svi znamo da nema većinu. To se već dogodilo 2001. godine odlukom tadašnjeg predsednika Skupštine, Dragana Maršićanina. Raspravljali smo, istina danima, zbog drugačijeg Poslovnika, o zakonu o proglašenju elementarne nepogode zbog divljeg sirka u opštini Zrenjanin, koji je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski, i o zakonu o mladima, koji je podneo narodni poslanik Branislav Ivković. Ako je to dokaz, onda je takođe evidentno da nismo daleko odmakli od situacije iz 2001. godine, kada smo o ta dva zakona raspravljali znajući da neće biti usvojeni. Dobra vest, kako god bilo, je što je vrlo očigledno da kod svih poslaničkih grupa, predstavnika svih poslaničkih grupa i stranaka u Skupštini Srbije postoji vrlo očita, uverljiva i dokaziva volja za dijalogom i o temi o kojoj se radi u Predlogu zakona o dopuni Zakona o budžetskom sistemu, koji je podnela Skupština AP Vojvodine, bez obzira što ne postoji većina koja bi takvu izmenu donela i bez obzira što, čak i da postoji, donošenje ovog zakona ne bi proizvelo posledice na budžet za 2013. godinu, osim u slučaju donošenja i rebalansa budžeta. Ono što ostaje kao problem, uz uvažavanje očite volje za dijalog, je da Skupština Vojvodine iz pravnih razloga, ne iz finansijskih, teško da može da donese budžet za 2013. godinu u propisanim rokovima. Ne radi se o finansijama, radi se o činjenici da je većina u ovoj skupštini izmenama Zakona o budžetskom sistemu i donošenjem Zakona o budžetu napravila pravni, a ne politički ili finansijski problem u Vojvodini. Osim ovih dobrih strana, očitih, da postoji volja za dijalogom, postoji nešto čemu se treba suprotstaviti i čemu treba pokazati otpor, a to je navika, koja je očita kroz jezik, da se Vojvodini nešto daje, da Vojvodina nešto dobija. Bilo bi dobro, kako smo polako, ali ipak stigli do volje za dijalogom, da stignemo i do toga da se Vojvodini ništa ne daje i da Vojvodina ništa ne dobija, kao što ne dobija i kao što se ne daje ni Gradu Beogradu, niti bilo kojoj lokalnoj samoupravi. Dakle, radi se o zakonskom osnovu vraćanja dela sredstava prikupljenih na osnovu raznih poreskih zakona, u ovom slučaju sa teritorije AP Vojvodine, a u drugim slučajevima sa teritorija pojedinih lokalnih samouprava ili Grada Beograda. Zašto para uši kada tako kažemo da mi nešto dajemo i da nešto Vojvodina dobija? Zato što to nije tačno i zato što je uvredljivo. Bilo bi dobro da brže nego što smo trošili vreme za postizanje konsenzusa o potrebi dijaloga odustanemo od toga da ovde iko smatra da iko ikome išta daje i da iko dobija odlukama u Narodnoj skupštini ili odlukama u Vladi Republike Srbije. Ono što je još jedan detalj koji se ovde mogao čuti, je da se kroz diskusije jasno čulo da neko ko je opozicija u Vojvodini smatra da ga ne predstavlja predsednik Skupštine AP Vojvodine. To jeste malo kreativno tumačenje Ustava za koji se zalažemo i bilo bi sasvim razumljivo da ja kažem da smatram, pošto predstavljam opoziciju u Skupštini Srbije, da me ne predstavlja predsednik Skupštine Srbije, što mi ne pada na pamet, pošto je ustavni položaj takav da predsednik Skupštine i predsedavajući koga on odredi zaista predstavlja sve nas. Mislim da bi bilo dobro, verujući u institucije, verujući u pravnu državu, koju gradimo zajedno, takođe prihvatimo da, kao što se Vojvodini ništa ne daje, nego se vraća, kao što Vojvodina ništa ne dobija, nego na osnovu zakona raspolaže finansijskim sredstvima, da nas tako sve zajedno predstavlja i predsednik Skupštine AP Vojvodine, u ovom slučaju gospodin Ištvan Pastor, a u bilo kom budućem slučaju bilo ko ko voljom skupštinske većine bude predsednik Skupštine AP Vojvodine. Sa žaljenjem moram da konstatujem da se odbijanjem zaista pravovremenog razmatranja Predloga zakona o dopunama Zakona o budžetskom sistemu propustila jedna prilika, koja će nas stići u prvoj polovini 2013. godine, jer je to pitanje pravne države, jer je to pitanje institucija, koje su u ovom slučaju u Srbiji Narodna skupština Republike Srbije i Skupština AP Vojvodine. Ne postoji demagogija, ne postoji buđenje niskih strasti, ne postoji neznanje na koje se može biti ponosan, koje 2012. godine može sakriti nivo izgradnje pravne države i vladavine prava i prava i obaveza koje ima Skupština AP Vojvodine. Sitne mrziteljske opaske, lake netačnosti i sve ono što političari inače koriste, zato što misle da im ljudi veruju, su kolorit i politički folklor neminovan, ali bilo bi dobro, kao što smo stigli do volje za dijalogom, da i od toga polako odustajemo, kao što bi bilo dobro da brzo odustanemo od jezika kojim bilo ko u Skupštini Srbije ili u Srbiji bilo kome bilo šta daje i da bilo ko na taj način bilo koji novac dobija. Budžetski novac je zajednički novac. Možemo samo da razgovaramo o tome koji je najbolji način da se on rasporedi, a niti ga kome delimo, niti ga kome dajemo, pogotovo ne Vojvodini. Hvala.
Hvala. Reč ima gospodin Tošković, pravo na repliku. Izvolite.
Kada bi me predstavljao predsednik Skupštine Vojvodine onako kako sam ja to mislio, prihvatio bih ga kao mog predstavnika i predsednika AP Vojvodine. S obzirom da je on predsednik Vojvodine, a da nije znao šta se dešava sa Razvojnom bankom i Fondom za kapitalna ulaganja, to nije a da se ne vidi. Dakle, predsednik je morao to da zna i trebao je da reaguje na vreme, ne samo on, nego i predsednik Vlade i svi faktori koji su u Vojvodini. To se delilo šakom i kapom tamo gde ne treba, a tamo gde treba se nije davalo. Ne znam zašto uopšte raspravljamo o tome, a ne tražimo krivca ko je taj ko je upropastio i jednu i drugu banku. Javni tužilac je dao nalog Narodnoj banci Srbije da ispita stanje u Narodnoj banci i u Fondu za kapitalna ulaganja, ne znam gde su ti rezultati. Da vidimo te rezultate. Ne može nešto da se uništi, a da neko nije kriv. Ne mogu da prihvatim onda takve ljude da me predstavljaju bilo gde. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić, pravo na repliku. Izvolite.
Činjenica da predsednik Skupštine AP Vojvodine predstavlja nije stvar našeg izbora i nije stvar toga da odlučimo da li on to može ili ne može, to je pravna država. Može da vam se ne sviđa, može da vam se sviđa, možete da puštate u proceduru opoziv predsednika, ali namerno spominjem to, zato što je to važno da razumemo, da onog trenutka kada svoj politički stav, na koji svako od nas ima pravo, suprotstavite kao ravnopravan za izbor, da li me predsednik Skupštine AP Vojvodine predstavlja, svom ličnom stavu, da on mene ne predstavlja jer mi se ne sviđa, mi radimo protiv pravne države. Mogu da imam razan stav o predsedniku Vlade, o ministru bilo kom u Vladi, o predsedniku Skupštine, mogu ovde da iznosim kritiku koju ćete proceniti kao argumentovanu ili ne. Ali, predsednik Narodne skupštine predstavlja mene kao i ostalih 249, predstavlja Srbiju, kao što to radi predsednik Vlade i svaki ministar i svako kome je poveren javni posao. Nije to samo detalj u jeziku, mada život jeste u detaljima, nego je naša zajednička volja da razdvojimo šta je politička borba zato što smatramo da predsednik AP Vojvodine Ištvan Pastor ne obavlja dobro svoj posao, a šta je obaveza, ono što čini deo pravne države, da razumemo da predsednik Skupštine AP Vojvodine predstavlja Skupštinu i predstavlja Vojvodinu jednako kao što to čini bilo ko izabran na bilo kom javnom poslu. Dok ne budemo sasvim sigurni da znamo razliku između političke borbe i zloupotrebe institucija dokad ćemo činiti štetu institucijama, a nikakvu korist političkoj borbi.
Reč ima narodni poslanik Petar Petrović.
Gospođo predsedavajuća, gospodo iz AP Vojvodine, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa JS će podržati stav Vlade kada je u pitanju izmene i dopune Zakona o budžetskom sistemu. Ne iz razloga što smo protiv predloga AP Vojvodine, nego iz razloga što je ova vlada praveći budžet za 2013. godinu ušla sa određenim kriterijumima, merilima, pravilima i napravila je taj predlog budžeta za 2013. godinu koji je ova skupština usvojila. Svaki novi postupak, novi zakon koji bismo mi usvojili bez obzira na neke stavove, uticali bi da bi morali da vrlo brzo dođemo u situaciju da menjamo, da vršimo rebalans budžeta za 2013. godinu. Poznato je da je JS i u svom programu od svog nastajanja težila za svakom vrstom decentralizacije, pa i za finansijskom decentralizacijom u Republici Srbiji, a to znači da mnogo više sredstava iz budžeta Republike Srbije idu ka onima koji pune taj budžet, odnosno ka svim lokalnim samoupravama, pa i prema AP Vojvodini. Ali, o tome bi morala da se izgrade određena pravila, određeni principi tokom 2013. godine, pa kad usvajamo budžet za 2014. godinu, da Vlada ima sve to u vidu i da predloži ovoj narodnoj skupštini takav budžet kojim će svi biti zadovoljni. Ne pravimo mi tu neke kritike na teret predloga AP Vojvodine da možda oni nisu u pravu time što traže 7%, odnosno da nisu ispunjeni do kraja njihovi zahtevi. Ali, molim vas, upoznajte se sa stavovima stalnih konferencija lokalnih samouprava, odnosno opština i gradova u Republici Srbiji pa ćete videti da prema nekim njihovim istraživanjima i saznanjima, da su lokalne samouprave u Republici Srbiji u toku 2012, 2011, 2010. godine uskraćene za nekoliko desetina milijardi dinara koje je trebala da dobije iz budžeta Republike Srbije. Prema tome, nije samo uskraćena AP Vojvodina za deo sredstava koje je trebala da dobije, već su uskraćene i mnoge lokalne samouprave. Prema tome, nemojmo da sada, ako u budžetu nema dovoljno para, moramo to što imamo da delimo, da kažem, na ravnopravan način, da AP Vojvodina shvati da u ovom trenutku ne postoji mogućnost da bude ispoštovano ono što piše u Ustavu. Ne ulazeći u to, oko ocene ustavnosti određenih odredbi zakona koje smo doneli ovde kada su u pitanju nadležnosti, odnosno prenos nadležnosti na AP Vojvodinu, Ustavni sud je tu rekao šta je rekao, a Narodna skupština će verovatno morati po tome da postupi i vrši određene izmene i dopune tih zakona čije su odredbe osporene, ali da sada ne otvaramo o tome diskusiju i novu temu. Dakle, mi iz JS jesmo za to i punim plućima, kako reče neki kolega, zalagaćemo se da dođe do finansijske decentralizacije u Srbiji, da mnogo više para iz budžeta Republike Srbije ide ne samo prema autonomnim pokrajinama, lokalnim samoupravama koje čine AP Vojvodinu, nego i prema svim drugim autonomnim pokrajinama, prema svim drugim lokalnim samoupravama. Molim vas, da li znate kako se skupljaju sredstva i da li ima sredstava u pojedinim nerazvijenim opštinama u južnoj Srbiji, u istočnoj Srbiji, u centralnoj Srbiji, odakle ja dolazim, koji jednostavno nemaju prilive da mogu da isplate plate korisnicima budžeta, a nemaju mogućnosti da dobiju veća sredstva iz budžeta Republike Srbije jer kažu da para ima toliko koliko ima.Moramo svi u ovom trenutku da snosimo teret ove finansijske krize, da kažem ekonomske krize koja je zadesila i Srbiju pored drugih država u okruženju. Na kraju, želim da kažem i to da JS će se uvek zalagati da sredstva idu tamo gde su najpotrebnija, da idu onim građanima kojima je neophodna pomoć od strane, odnosno iz budžeta Republike Srbije. Ali, u ovom trenutku otvarate pitanje finansiranja Vojvodine, bojim se da neko u inostranstvu koji nema baš najlepša mišljenja o Republici Srbiji, o svemu onome što se događa u Republici, da ne kažu – evo, centralna vlast uskraćuje određena prava AP Vojvodini. Znate koje probleme u ovom trenutku imamo i koju bitku bijemo da izvučemo maksimum za naš narod koji živi u južnoj srpskoj Pokrajini. Prema tome, dajmo da malo spustimo loptu na zemlju, da ljudi iz AP Vojvodine shvate da o svemu ovome može da se razgovara, ali tokom 2013. godine i kada se bude pravio budžet za 2014. godinu, da izgradimo određena pravila na osnovu koga će se napraviti budžet. Mi iz JS se nadamo da će tada, ne svi, ali većina biti zadovoljni. Na kraju, ne mogu da završim diskusiju, a da ne kažem sledeće, zašto pojedini narodni poslanici koji su sedeli u ovoj narodnoj skupštini i protekle četiri godine nisu ovo pitanje stavljali na dnevni red, a bili su na vlasti. Sada ga stavljaju na dnevni red i zalažu se za to kada nisu na vlasti. Dajmo, budimo principijelni jednom od početka do kraja svog mandata. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Uvažena potpredsednice, gospodine Pastor, dame i gospodo narodni poslanici, počeću od ovoga o čemu je govorio gospodin Petrović. Nezavisno od toga da li neko u inostranstvu sa simpatijama ili antipatijama gleda na Srbiju, mislim da će biti dovoljno bilo kome ko ocenjuje poštovanje položaja Vojvodine i poštovanje ustavnog poretka Republike Srbije, ova jedna vaša rečenica iz diskusije, a vi ste predsednik skupštinskog Odbora za pravosuđe – da u ovom trenutku ne postoje uslovi da se poštuje Ustav. Van te rečenice nije potreban ni jedan drugi komentar da bi se ocenilo u kojoj meri i na koji način vladajuća većina, Vlada Srbije u ovom trenutku, kao i vlade pre nje, vi ste u tome potpuno u pravu, krši Ustav koji su doneli građani ove zemlje. Razumem vašu primedbu na račun nekih drugih stranaka da se ponašaju, a citiraću vas, mislim da ste rekli – neprincipijelno. Ali, onda to važi i za vašu političku partiju, vi ste sa tim partijama sedeli u vladajućoj većini u prošlom sazivu. Dakle, argumentacija da u ovom trenutku nema dovoljno para pa svi moramo da se prostremo onoliko koliko je guber dugačak ili širok, ja to razumem. Ali, to nema nikakve veze sa procentima. Procenat, u ovom slučaju ovaj ustavni procenat od 7% upravo to i obezbeđuje, da se svi ravnomerno, da tako kažem, da se namire iz tog smanjenog, skraćenog, štedljivog budžeta kako vi kažete. Vi ste budžetom uradili nešto drugo. Vi ste nekim drugim nivoima vlasti, nekim drugim budžetskim korisnicima dali više da bi Vojvodina sa druge strane dobila manje od ovih 7%. To je upravo negacija principa da svi podjednako moraju da snose teret krize. Pri tome nisam siguran da svi podjednako moraju da snose teret krize. Mislim da teret krize najviše moraju da snose oni koji su za nju u političkom smislu najviše i odgovorni. Vi ste takođe bili na vlasti u ovoj zemlji od 2008. godine, dakle od momenta izbijanja finansijske, ekonomske krize. Druga stvar koja je ovde izgovorena, ja nisam reagovao po Poslovniku, mada mislim da je bilo elemenata za to, gospođo Kovač, gospođa Novković je, čini mi se, u jednom trenutku, izrekla netačnu i vrlo opasnu tvrdnju, da su u prošlom sazivu parlamenta ili u periodu od 2008. do 2012. godine, svi snishodljivo ćutali, dok je Vlada, odnosno, dok je prošla Vlada, vladajuća koalicija, kršila na vrlo sličan način Ustav i uskraćivala prava Vojvodini. To je notorna neistina. Ako je neko snishodljivo ćutao, kako ona kaže, ćutali su snishodljivo političke partije koje su činile tadašnju vladajuću koaliciju, koje su predlagale i usvajale takav budžet. Poslanici opozicionih partija, među njima i LDP, ne samo da nisu ćutale, nego su na svaki budžet koji je predložen u ovoj skupštini od 2008 – 2012. godine, na svaki finansijski zakon, koji se ticao određivanja, opredeljivanja, transfera novca prema Vojvodini, imao svoje amandmane, vrlo otvoreno o njima politički govorio i oštro kritikovao vladajuću koaliciju. Molim vas da obezbedite da makar u Skupštini u ovakvim rasprava, ako neko koristi i neke grublje i oštrije reči, što kao što znate meni ne smeta da one makar budu istinite i da ne sadrže u sebi uvrede na račun nekih poslaničkih grupa, opozicionih, političkih partija. Za sam kraj, da ne oduzimam mnogo vremena, ovo je samo jedna od epizoda, jedna od faza u toj otužnoj "brakorazvodnoj parnici" bivših, sadašnjih, možda opet budućih koalicionih partnera u različitim vladama i na različitim nivoima vlasti. Svako će ono što se dešavalo u Srbiji u prethodnih nekoliko dana, taj kolaps koji se desio u Vojvodini, tumačiti na svoj način. Nisam siguran da će građani od toga imati mnogo koristi, ili da ćemo sledeći put uspeti da izbegnemo situaciju da deonice puta za koje je odgovorno javno preduzeće, ovo jedno od najneefikasnijih javnih preduzeća u Srbiji, "Putevi Srbije", ili regionalni, lokalni putevi, da funkcionišu bolje nego što je to sada bi slučaj. Ako ne izlečimo osnovni uzrok toga, ako ne uredimo sistem, ako ne promenimo Ustav koji je prošli put pisan i usvajan onako kako je usvajan, pa danas neko traži celu 2013. godinu, da bi razgovarao, da bi razmatrao jedno najbanalnije tehničko pitanje da li je nešto 7% ili nije 7% budžeta. Ustav ste 2006. godine pisali po kabinetima, van očiju javnosti, usvajali ste ga dva dana, "koza je čuvala kupus" između petka i subote, dok je referendum trajao. Referendum nije dobio potreban broj glasova, čak i uz neverovatne krađe na teritoriji Vojvodine, i to vam nije smetalo. Šest godina Srbija živi sa takvim Ustavom i svake godine ima problem na svakom pitanju, pa i na najbanalnijem pitanju – šta je 7% budžeta, kako određuje vaš Ustav? Niko vas nije terao da pravite jedini Ustav na svetu, u kome postoje brojevi u normativnom delu Ustava, odnosno u članovima. Obično ustavi samo imaju brojeve članova, to su jedini brojevi u Ustavu. Naš Ustav ima i brojeve i procente u članovima koji regulišu, u ovom slučaju, prava AP Vojvodine. O tome, da li se lako ili teško dolazi na posao, da li su prohodni putevi, da li svako radi šta treba da radi, da li su jasne nadležnosti i podela odgovornosti između lokalnih, gradskih, pokrajinskih, republičkih vlasti. O tome su neke stranke u ovom parlamentu mogle da misle, recimo, 2011. godine, kada su rešile da pred samu predizbornu kampanju nametnu tadašnjoj vladajućoj koaliciji, usvajanje neverovatnog zakona, tzv. Zakona fiskalnoj decentralizaciji, da izmeste 400 miliona evra godišnje iz budžeta Srbije, a da pritom propuste da urade ono što je ključna stvar, da istovremeno, precizno i do kraja regulišu i neki prenos nadležnosti, neki prenos obaveza i da razjasne gde prestaje obaveza republičke vlasti, gde počinje obaveza lokalne vlasti, ili obrnuto, ispravljam se, mislim da pretpostavka treba da bude obrnuta, od nižeg nivoa vlasti od lokalnog, a da onda samo jedan deo minimalni, onaj koji treba da se finansira iz republičkog budžeta, bude pitanje centralne vlasti, odnosno centralnih zakona Republike Srbije. Zbog toga, nemojte da prebacujete na druge stranke odgovornost za to. Ne mislim da je samo URS kriv za taj zakon, mislim da su podjednako krivi za taj nedovršen zakon, mislim da su podjednako krivi i svi vaši koalicioni partneri koji su za taj zakon glasali uprkos primedbama LDP, kao što su možda još više krivi oni koji danas kritikuju pokrajinsku administraciju, pokrajinsku vlast, iako su na različitim nivoima i u različitim koalicionim aranžmanima godinama vršili vlast i ponašali se na vrlo sličan način, kao što to čini i sadašnja vlast. Hvala vam.
Hvala. Gospodine Petroviću, daću vam pravo na repliku, samo nešto da završimo. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini za upražnjena poslanička mesta, kako bismo omogućili njihovo učešće u radu Narodne skupštine. Dostavljena vam je Odluka Republičke izborne komisije o dodeli mandata narodnim poslanicima radi popune upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je izveštaj Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnim poslanicima, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnim poslanicima Aleksandru Seniću i Biljani Hasanović Korać, izabranim sa izborne liste "Izbor za bolji život" – Boris Tadić. Poštovani narodni poslanici, molim vas da, saglasno članu 17. Zakona o Narodnoj skupštini, pristupimo polaganju zakletve. (Predsedavajuća čita tekst zakletve, a narodni poslanici ponavljaju.) "ZAKLINjEM SE DA ĆU DUŽNOST NARODNOG POSLANIKA OBAVLjATI PREDANO, POŠTENO, SAVESNO I VERNO USTAVU, BRANITI LjUDSKA I MANjINSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE I PO NAJBOLjEM ZNANjU I UMEĆU SLUŽITI GRAĐANIMA SRBIJE, ISTINI I PRAVDI!" Molim narodne poslanike da pristupe potpisivanju teksta zakletve. Na osnovu Odluke Republičke izborne komisije i Izveštaja i Predloga Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnim poslanicima Aleksandru Seniću i Biljani Hasanović Korać. Čestitam narodnim poslanicima na izboru. Reč ima Petar Petrović, pravo na repliku.
Dame i gospodo narodni poslanici, biću vrlo kratak. Gospodin Đurić, vidim da je izašao, a dobro je, tu je, samo da vam kaže da ja nisam iznosio stav Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu čiji sam predsednik, nego sam iznosio stav poslaničke grupe Jedinstvena Srbija, na šta valjda imam pravo. Što se tiče toga da li je prekršen Ustav u određenim odredbama, određenim članovima donošenjem ovog ili bilo kog drugog zakona, za vašu informaciju, da vam kažem gospodine Đuriću, da to ne odlučuje Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Postoji jedna druga institucija u Republici Srbiji, koja je nadležna i jedina po Ustavu, da utvrđuje da li je neki član zakona u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije, a ta institucija se zove Ustavni sud Republike Srbije. Prema tome, kada on odluči da nešto nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije, ova Narodna skupština i Odbor, na čijem sam ja čelu, će morati to da poštuje. Prema tome, da ne bude zabune, još jednom ponavljam, samo sam iznosio stav poslaničke grupe Jedinstvene Srbije, a kada taj predlog bude i ako bude došao na Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, on će zauzeti svoj stav i o tome će obavestiti ovu narodnu skupštinu. Hvala.
Hvala. Reč ima gospodin Đurić. Izvolite.
Nisam sporio da vi imate pravo i da ste iznosili stav poslaničke grupe JS. Meni je samo bilo šokantno da neko ko je predsednik Odbora za pravosuđe smatra normalnim da izgovori rečenicu da u ovom trenutku nema uslova da se poštuje ono što piše u Ustavu Srbije. Možemo da konsultujemo stenogram. Mislim da je on u ovom trenutku gotov, biće uskoro gotov. Vi ste upravo to rekli. Gotovo da sam vas u potpunosti citirao. Sada, pet minuta kasnije, ste se javili i govorili o tome da smo Ustavni sud može da odlučuje o tome. Meni je bilo čudno da ste vi u prvom smo izlaganju ocenjivali ustavnost, odnosno ne ustavnost Zakona o budžetskom sistemu, odnosno Zakona o budžetu za 2013. godinu i da ste utvrdili da ti zakoni nisu u skladu sa budžetom. Ako ćemo da budemo do kraja precizni, ta institucija se zove Ustavni sud Srbije, ne zove se Ustavni sud Republike Srbije, ali sad da ne ulazimo u te detalje. Naravno da nisam rekao da ste iznosili stav Odbora za pravosuđe. To niste činili i to vrlo retko činite, koliko se sećam i na početku onih sednica kada na to imate pravo po Poslovniku, odnosno kada vas predsedavajući pita da u ime Odbora iznesete ono što su bili zaključci Odbora, odnosno rezultati razmatranja nekog zakona u načelu pred Odborom koji vodite. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Ana Novković, replika. Izvolite.
Jesam ovde govorila o stanju putevima u Vojvodini. Navela sam zaista lični primer da sam teško stigla do posla, ali ne smatram da je to najvažnije, samo sam htela da potkrepim. Međutim, smatram da je mnogo važnije, zbog onih koji, takođe, treba da stignu na posao, zbog onih koji su bolesni i koji će jako teško u ovim uslovima moći da stignu do lekara, u tom kontekstu i smatram da je jako važno da ako neko dobije i preuzme pravo na nešto, mora da ima odgovornost i da se odgovorno ponaša prema svim građanima Vojvodine. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Jelena Travar-Miljević, replika.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, kao članica URS, kao i svi mi, ponosna sam na usvajanje zakona koji se odnosi na sredstva koja se dodeljuju lokalnim samoupravama. Mogu da shvatim činjenicu da neko iz Beograda nije svestan i ne može da vidi koji su to problemi onih malih, nerazvijenih opština. Kada razgovaramo o decentralizaciji, mislim da je jako dobro što opštine imaju garantovana neka sredstva, bez obzira na Beograd ili Novi Sad. Ne bih rekla da ta sredstva dajemo, ta sredstva se zarađuju na teritoriji te lokalne samouprave. S druge strane, to je jedan od zakonskih predloga koji je podržan sa preko pola miliona potpisa građana. Mislim da je to jedan od prvih primera gde je upravo glas građana našao svoj put u ovom parlamentu, tako da sam ponosna na usvajanje tog zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Narodni poslanik Petar Petrović, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, samo još jednom da pojasnim. Govorim srpskim jezikom i nadam se da me razumete. Iznosio sam stav poslaničke grupe JS. Kada Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu bude doneo neku odluku, biću obavezan, bez obzira da li se slažem sa tom odlukom ili ne, da zastupam tu odluku ukoliko dobijem ovlašćenje Odbora da budem predstavnik. Prema tome, kad sam govorio o stavu, valjda je jasno da sam govorio o stavovima poslaničke grupe JS. Kolega Đuriću, hvala vam što ste me obavestili. Zaista ne znam posle 30 godina pravničkog staža da se Ustavni sud tako zove kako ste vi rekli. To je zaista novost i zahvaljujem se na tom obaveštenju.
Hvala. Narodni poslanik Bojan Đurić, replika.
Zaista nemam repliku na ovo o čemu je govorio gospodin Petrović, ali odgovoriću u jednoj replici na primedbe koleginica Novković i Miljević. Apsolutno se slažem da je važno kako će ljudi doći na posao ili kako će doći do lekara. Upravo sam o tome govorio. Mislim da vi iz svojih političkih razloga, koji su legitimni, izdvajate jedan nivo vlasti koji ima određena sredstva na raspolaganju, a po vašem mišljenju ih ne koristi na efikasan način i govori te o administraciji, o upravi AP Vojvodine, gde niste u vlasti, a istovremeno izbegavate da govorite o odgovornostima nekih lokalnih zajednica iz razloga što je vaša politička partija tamo na vlasti i iz tih razloga sam pominjao Zakon o fiskalnoj decentralizaciji. Vi ste sami na početku rekli da su ta sredstva dodeljena, a kasnije da se ona ne daju, da se ona tamo zarađuju. Vrlo sam precizno govorio, uz ta sredstva moraju da idu i obaveze, nadležnosti, a ne da se potroši 400 miliona evra i da se bace u izbornoj kampanji. O tome se radi. Taj novac je u velikom broju opština korišćen u izbornoj kampanji na posredan ili neposredan način i zbog toga nisu urađene neke druge stvari. Vi to odlično znate. O tome je na neki način govorio i predsednik vaše partije, ministar finansija i privrede u Vladi kada smo ovde razgovarali o Zakonu o budžetu i o ovim pratećim zakonima. Najlepše vas molim, nemojte dozvoliti da više neko govori u Skupštini da je prvi zakon kada je volja i glas građana dobila neki svoj rezultat u Skupštini, ovaj zakon za koji je skupljano 500 hiljada potpisa. Šta to znači? Svi zakoni koji se usvoje u ovom parlamentu, u ovom domu su u ime građana. Ovo su političke partije koje su osvojile neke glasove na izborima. Svaki zakon je u ime građana i izražava većinsku volju građana dok se taj zakon ne promeni ili dok se izboran volja građana ne promeni.
Hvala. Za repliku su se javile i Ana Novković i Jelena Travar-Miljević i Slavica Saveljić. Ne mogu da dozvolim svima da govore. Neka se prijavi jedna koja će da replicira. Reč ima narodni poslanik Jelena Travar-Miljević.
Zahvaljujem. Prvo bih odgovorila da treba da postoji svakako kontrola potrošnje sredstava. To je ono za šta se zalaže i ova Vlada i URS. Isto tako, rekla bih da je Zakon o takozvanoj fiskalnoj decentralizaciji usvojen uz masovnu podršku građana kroz davanje potpisa. To je ono što treba posebno uvažiti i pozdraviti. Pored toga, kada govorimo o nadležnostima, koliko mene sećanje služi, putevi drugog reda su nadležnosti AP Vojvodine, lokalni putevi su u nadležnostima lokalnih samouprava. Znamo da je određenim aktom još jedan deo puteva prebačen lokalnim samoupravama i za to su obezbeđena sredstva u budžetu za 2013. godinu. U opštini iz koje dolazim jedan od najvećih problema je nastao na putu koji povezuje dve opštine i koji nije lokalnog karaktera, tako da ne bih dalje o tome polemisala. Još jednom ću napomenuti, kada razgovaramo o zakonu kojim se ostavlja duplo više novca lokalnim samoupravama, reći ću da sam ponosna na to, jer dolazim iz jedne od najnerazvijenijih opština ove države i mislim da je dobro dati priliku ljudima da na lokalu spoznaju i rešavaju svoje probleme. Zahvaljujem.
Hvala. Narodni poslanik Bojan Đurić, replika.
Slažemo se da ljudi imaju pravo da rade i da je najbolje na lokalu ostvarivati interese građana. Govorim o situaciji kada političke partije umisle da to treba da rade umesto građana, pa onda novac bacaju u loše političke projekte, dočeke novih godina i takve stvari, a ne bave se životnim pitanjima, kako se obično kaže, pitanjima malog čoveka, kako je popularno u poslednje vreme, da se sa demagoških pozicija nastupa. Koliko znam, najveći problemi su nastali na republičkom putu, odnosno na autoputu koji prolazi kroz Vojvodinu. Kada se ide kod lekara, kad se ide u Beograd na Skupštinu, ne svi, ali mnogi prolaze tim putem. Tu je bio problem u subotu uveče. Rekao sam samo da treba svi da pokušamo da učinimo što je politički u našoj moći, da ne dolazimo više u pitanje zabuna, da ne dolazimo u situaciju da načelnik Uprave za vanredne situacije kaže da niko ništa ne radi ili da mnogi ne rade svoj posao na različitim nivoima, a da se onda račun politički, ljudski, fizički na tom terenu ispostavlja njemu, da je problem leti požar, u proleće poplava, a zimi sneg i da je to posledica neuređenosti ove države na svim nivoima vlasti. O tome sam govorio. Nije sve borba između dve stranke ili između nekoliko stranaka. Probajte jednom to da shvatite i da neko možda ima ambiciju da ukaže i na neki problem koji nije samo pitanje stranačkog rejtinga. Znate šta, kada 400 miliona evra ode u neke lokalne samouprave, to znači da na nekoj drugoj strani ima 400 miliona evra manje, a da su nadležnosti ostale iste ili gotovo iste i da one neće moći da budu finansirane tokom jedne budžetske godine. Nije tačno da se zalažete za kontrolu trošenja sredstava, pošto sedite u vladama već devet godina koje nisu usvojile u ovom parlamentu Zakon o završnom računu budžeta Republike Srbije.
Nastavljamo dalje. Predrag Marković je bio u sistemu pre izvesnog vremena. Da li želite reč?
Gospodine predsedniče, još jednom dobrodošli. Zadovoljstvo je. Bojim se da kad govorimo o ovom amandmanu koji ste prihvatili, kao i o načinu na koji je zakon došao pred Skupštinu, veliki broj poslanika a to se videlo i kada smo u načelu razgovarali i danas, upravo podržava taj način. Zato što podržava činjenicu da poštujemo da je pravni sistem u Srbiji jedinstven i da je teritorija jedinstvena. U okviru toga svako mora da poštuje svoj deo nadležnosti. Govorite o principu i amandman koji ste prihvatili, koji je vama opoziciona poslaničke grupa vašoj političkoj opciji, opoziciona dala, govori o tome da postoji velika spremnost da ispoštujemo načela. Zbog toga, još jednom molim da poštujemo činjenice i da probamo da u narednom periodu, i tu je gospođica Jerkov u pravu, jer očito je kasno da sada odmah vidimo rezultate, ali činjenica da stvarno nadležni koji predstavljaju građane Vojvodine odnosno Skupštinu Vojvodine, sede ovde, da pre nekoliko dana stvarno nadležni pokrajinski sekretar sedi ovde i objašnjava stavove koje zastupa u prethodnom slučaju Vlada Vojvodine, u ovom Skupština AP Vojvodine, jeste način kojim možemo da dođemo do stvarnih rešenja, da se ne bismo u situaciji bilo licemerja, bilo netačnih podataka, danas smo čak i čuli netačan podatak o broju stanovnika Vojvodine. Podsetiću zbog toga jer vidim da je to izazvalo nedoumice, vaše metafore su ubedljive koliko i vaša doslednost. Pokazali ste dve čaše u načelnoj raspravi i rekli ste svejedno da li je ova čaša puna vode ili ova ima samo pola vode, Ustav kaže da jedna sedmina toga, ako je ta voda budžet, ide Vojvodini. Ono što je takođe važno jeste što ste ivi i poslanici pokazivali da nije pitanje količine vode, nego količine žeđi. Prethodnih godina ne samo što nije stizala sedmina, kako ste tvrdili u parlamentu i niste jedini, nego i što je određivano i proglašavano 7% nije stizalo u tim godinama. Žeđ je ogromna. Ovde ste izazvali zabunu i mislim da ste u međuvremenu intervenisali, dajući poređenje sa Rubikonom. Mnogi su vas pogrešno shvatili. Nisam, nadam se, jer znam istoriju. Zabrana prelaska Rubikona nije se odnosila na one iz Rima, nego na one koji napadaju Rim. Postojao je taj zakon zbog toga da bi se u senatu bez vojske, bez gladnih plaćenika moglo u načelu nešto diskutovati. U suštini, vi jeste prešli Rubikon, na dozvoljen, zakonit način da se ovde u ovom visokom domu adekvatno raspravlja. Molim vas da u narednom periodu ne dozvolite da se formiraju legije gladnih na osnovu političkog licemerja,koje bi želele da tako protivzakonito prelaze Rubikon i proglašavaju nešto Rubikonom. Zbog toga što u svakom delu Srbije, a čuli ste ovde poslanike različitih političkih opcija, svi se zalažemo da greške koje su nastajale bilo u primeni, bilo u nedoslednom donošenju zakonskih akata pa i statuta Vojvodine, budu ispravljene zajedničkim naporom. U tome ćete svakako imati u narednom periodu, moju ličnu ali ako sam dobro shvatio pomoć i saradnju svih ozbiljnih ljudi iz poslaničkih grupa. Ako zakon ne može da se primenjuje hajde da ga menjamo. Ako Ustav ne može da se primenjuje hajdemo da to poboljšamo. Ako statut ne vodi računa o svim delovima Vojvodine hajde da pomognemo da ljudi u Vojvodini to promene. Još jednom kažem, ne iz Rakovice, nego ljudi koji žive u Vojvodini, hvala što ste dosledni u tome i nezavisno od glasanja o ovom amandmanu i po ovom vašem predlogu zakona još jednom uživate podršku da svi zajedno promenimo na bolje na osnovu činjenica, ono što je moguće.
Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Poštovana predsedavajuća, gospodine Pastor, dame i gospodo narodni poslanici, koristim priliku da podsetim narodne poslanike da raspravljamo o amandmanu koji je podnela DSS i da prethodnih sat vremena su se kolege koje su diskutovale, vrlo retko dotakle tog amandmana. Moram da kažem da danas nismo čuli ozbiljne primedbe na naš amandman. Čuli smo podršku i čuli smo jedini stav da se amandman neće podržati zato što je to stav Vlade. Niko nije suštinski pogledao naš amandman i izanalizirao ga i video zašto je on dobar. Gospodine Pastor vama je poznato da sa našom strankom nemate problem kada je u pitanju poštovanje Ustava i činjenice da Vojvodina mora da dobije 7%. Rekli ste čist račun duga ljubav. Reći ću vam čist račun poštovanje Ustava. Nama je jako važno da se ova stvar vrlo precizno i do kraja izvede. U tom smislu je bio i naš amandman. Konačno rešavanje ovog pitanje na Ustavom zasnovan način onemogući će političke rasprave i otvaranje političkih kriza. Jedina brana političkim krizama u državi je Ustav Republike Srbije. Na žalost imam utisak da se danas, evo i u ovoj raspravi ko god se javio dao je sebi slobodu da baci kamen na Ustav Republike Srbije. Otvorila se rasprava da li Ustav uopšte može da se primeni? Da li Ustav treba da se primeni, da li smo sposobni da ga primenimo? Ustav koji je, iako ga ovde mnogi osporavaju izglasan u Narodnoj skupštini jednoglasno i potvrđen na referendumu uz vrlo oštre Ustava svih građana Republike Srbije, važeći Ustav Republike Srbije. Pitanje za sve nas ovde je zašto mi danima, nedeljama u Skupštini Srbije najvišem zakonodavnom telu raspravljamo o poštovanju Ustava. Nisam siguran da u ovom trenutku možete naći primer u bilo kojoj evropskoj zemlji, da se raspravlja da li će se Ustav poštovati. Imali ste primer jednog strahopoštovanja ili iščekivanja odluke Ustavnog suda Nemačke o ovoj jednoj kriznoj situaciji u kojoj se bila našla u prethodnim mesecima. Danas imamo atmosferu da Vlada Republike Srbije ne odgovara na dopise Ustavnog suda, da poslanici izjavljuju da Ustav ništa ne valja, da onda kažu da ne možemo da primenimo, nemamo para. Ovo je jedno pitanje koje zaista govori u kakvoj smo mi dubokoj krizi. Moramo da suštinski izmenimo naš odnos prema državi. Moramo da poštujemo Ustav u celosti, kakvo god mišljenje imale kolege poslanici. Kada se otvori pitanje da li treba međunarodne institucije da se mešaju u naš ustavno-pravni poredak, u naš politički sistem želim da kažem nipošto. Želim da verujem da je Srbija jedno ozbiljno i zrelo društvo. Ovo vama upućujem gospodine Pastor, veliku je polemiku izazvao vaš odlazak u Brisel i sastanak sa gospodinom Štefanom Fileom i Jelkom Kacinom i zaključci koji su tamo doneti, da će Evropska komisija sa jedne strane da prati odluku Ustavnog suda koji je branio Ustav Republike Srbije. Ako to čitamo pravilno, to znači da oni nisu zadovoljni odlukom Ustavnog suda. Sa druge strane vrlo će precizno da prati da li će Srbija da ispoštuje ovih 7% koje Vojvodina treba da dobije. Vaš odgovor je morao da bude – Ustav mora da se poštuje do poslednjeg slova i odluka Ustavnog suda i sve posledice koje ona nosi, pa i ukidanje nelegalne institucije tzv. Vojvođanske akademije nauka i umetnosti, pa prenos nadležnosti Nacionalnog parka "Fruška gora" na Republiku Srbiju, ali i 7% po Ustavu Republike Srbije ima AP Vojvodina. Ako se svi dogovorimo da ćemo, gledano spolja, prema svim međunarodnim institucijama, ovo zajednički u jedan glas govoriti, verujte da će nas doživljavati ozbiljno i nećemo ovde postavljati pitanja da li možemo da poštujemo Ustav. Evo, sad se otvara političko pitanje – da li mi možemo, pošto je prethodna Vlada potpisala neke sporazume, po nama duboko protivustavne oko Kosova i Metohije i uspostavlja granicu na Jarinju, da li možemo sada da poštujemo taj Ustav, jer Bože moj, stvoriće političke probleme? Jako je važno da kroz poštovanje Ustava izgradimo odnose na svim nivoima vlasti, od lokalnih samouprava, od autonomnih pokrajina, do Vlade Republike Srbije, koje će omogućiti da svi odgovorno radimo posao iz nadležnosti koje smo dobili od građana i po Ustavu Republike Srbije, a ne da iz političkih razloga procenjujemo kada nam odgovara da poštujemo pojedine norme. Zato ćemo stalno imati ovakve rasprave, stalno. Vi ćete iz AP Vojvodine reći – nama uskraćuju 7%, drugi će reći da se ne poštuje Ustav na drugačiji način i stvara se jedna politička kriza. Ne smemo da budemo generator ključne krize ovde u Narodnoj skupštini. Ako svi bacamo kamenje na Ustav, mi smo generatori te krize. Zato molim kolege, kakav god stav imali o Ustavu Republike Srbije, da je on u ovom trenutku najveći i najtvrđi faktor stabilnosti Republike Srbije i najveći garant da će sačuvati miran i normalan razvoj Republike Srbije, izbeći se potresi i političke krize. Hvala.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, obaveštavam vas da su na galeriji prisutni studenti Pravnog fakulteta Univerziteta u Prištini sa sedištem u Kosovskoj Mitrovici. Molim vas da ih pozdravimo aplauzom. Za reč se javio narodni poslanik Predrag Mijatović. Odustaje. Sledeći je Milorad Mijatović.
Naravno, pogrešili ste moje ime, pa sam zato ućutao.
Stvarno se izvinjavam, gospodinu Mijatoviću. Niste vi bili prijavljeni za reč. Zaista je bio prijavljen Predrag Mijatović. Zapisano mi je tako, tako da ne mogu sad da vam dam reč. Prijavite se malo kasnije, samo da idemo redosledom. Sledeći je dr Aleksandar Radojević. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, koleginice i kolege, poštovani studenti, kratko ću. Malo pre sam čuo od predsednika Skupštine Vojvodine gospodina Pastora, jednu rečenicu kojom se on pita – da li je ovo uvođenje protektorata na mala vrata za AP Vojvodinu. Prosto, želim da saznam kako vi, gospodine, doživljavate autonomiju Vojvodine u okviru suverene države Srbije? Da li je to uopšte izvodljivo biti protektorat u okviru suverene države? To je jedno. Drugo, čuo sam jednu novokovanicu, koja je glasila – sitnomrziteljski stavovi, pa se pitam ko zastupa te sitnomrziteljske stavove, da li oni ljudi koji se bavi autonomašenjem zarad sitnosopstveničkih stavova, pa svaku priliku koriste da bar malo napadnu državu Srbiju i ustavni poredak u kome žive ili se odnosi na ljude koji zastupaju stavove protivno tome da AP Vojvodina uživa sva prava AP Vojvodine u okviru Republike Srbije? Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milorad Mijatović. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, poštovani predsedniče Skupštine AP Vojvodine, osećajte se ugodno u ovom domu. Cenim i poštujem funkciju koju vršite u Vojvodini, a osobno, isto tako cenim i vaš rad koji imate u Vojvodini. Pozdravljam i kolege studente, sa željom da oni naprave bolju Skupštinu i bolju državu nego što je mi pravimo. Nadam se, budućnost je uvek u mladima i da ovo neće biti samo parola, već da će oni svojim radom, svojim znanjem napraviti jednu evropsku Srbiju, jednu dobru Srbiju u kojoj će biti ugodno živeti. Mogu da se složim sa onim što je rekao narodni poslanik Marković, a to je da je Rubikon pređen. Meni je drago što je pređen Rubikon i što je gospodin Pastor spomenuo tu metaforu, jer mi ovde razgovaramo o Vojvodini, što je veoma dobro. Mi ne pregovaramo, već razgovaramo. Da se poslužim još jednom sentencom, "kocka je bačena". To znači da ćemo ipak ovde rastavljati i naći rešenje koje treba da više ne govorimo o tim famoznim 7% budžeta Vojvodine. Uvek sam sebi postavljao pitanje – šta znači to 7%? Zašto nije 14%, zašto nije 4%? Ko je odredio tih 7%? To mi nikad nije bilo jasno. Pokušavam dugo da objasnim, ali izgleda to neću uspeti da uradim. Ovde govorimo o jednoj vrlo važnoj temi koja će sigurno ponovo doći ovde u Skupštinu, a to je da vidimo kako Vojvodina kao AP da ima sredstva ona koja se u njoj stvore, da njoj pripadaju, da bi u njoj svi bolje živeli. Došao sam gde je prvi deo autoputa bio dosta zaleđen i sa dosta snega, a drugi deo prema Beogradu to nije imao. Ne optužujem Beograd, ne optužujem ni Novi Sad, ali je stanje takvo kakvo jeste, svi mi koji smo došli autoputem. Ovde govorimo o jednom vrlo ozbiljnom zakonu i svi znamo da neće proći. Rekao sam to i u prvom izlaganju, u načelu, neće proći zato što u ovom trenutku ne postoji politička volja da se nađe rešenje za taj problem. Isto tako, za razliku od nekih koji vrlo tvrdo brane Ustav iz 2006. godine, ne mogu da se složim da je Ustav iz 2006. godine takav da on ne može da bude podvrgnut menjanju, odnosno nekakvoj temeljnoj rekonstrukciji. On sigurno nije izdržao probu vremena, što se vrlo brzo vidi i on stalno generiše nove krize, pa ako hoćemo da nađemo rešenje, onda je zaista prilika da to rešenje tražimo i da ne stojimo čvrsto iza jednog Ustava koji, da budemo vrlo jasni i otvoreni, 2006. godine u Vojvodini nije dobio punu podršku, znači, nije bilo više od 50% glasova stanovnika koji žive u Vojvodini. To je istina od koje ne možemo da pobegnemo. Isto tako, moram da kažem da stalno postavljamo pitanje prava koja se ostvaruju i šta to Vojvodina traži. Vojvodina je jedan prostor Srbije i hoću da on bude uređen prostor Srbije. Skupština AP Vojvodine je kao legalna Skupština, koja zaista mora da odgovara i građanima Vojvodine, ali i Skupštini Srbije, za sve ono što donosi. Mislim da tu imamo prostora da tražimo rešenje za ovaj problem. Insistiram i tražim da 2013. godina bude godina kad ćemo rešiti pitanje budžeta Vojvodine, da ne dočekamo budžet za 2014. godinu, gde ćemo se opet dogovarati šta je to 7% i od čega je 7%. Malo da se našalim, podržavam što je kolega iz Šumadije govorio. Znao sam da mi iz Vojvodine i Šumadije uvek imamo dosta zajedničkih pogleda i interesa i samim tim da dogovorimo da zaista Srbija treba da ima jednu decentralizaciju. Ono što ima Vojvodina, želim da imaju i drugi delovi, ne zato da bi Srbiju razgrađivali, već da bi Srbiju decentralizovali, napravili boljom i ugodnijom za život svih nas. U tom smislu, reći ću sledeće – SDPS neće podržati ovaj amandman, sve dotle dok ne budemo seli i razgovarali otvoreno o svim problemima, zajedno sa Skupštinom Vojvodine. Naglašavam, razgovarao sam sa dosta poslanika iz Vojvodine, poslanici iz Vojvodine, u Skupštini Srbije su spremni da daju svoj doprinos. Molim vas, pozovite nas da razgovaramo vrlo otvoreno, kao što razgovaramo i u ovom domu, da tako razgovaramo i u Skupštini AP Vojvodine. Doći ćemo i mislim da ćemo naći odgovarajuća rešenja. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić, pravo na repliku. Izvolite.
U svojoj prethodnoj diskusiji sam čvrsto i tvrdo branio Ustav iz 2006. godine. U tom smislu je kolega to i pominjao. Želim da kažem nešto što je pomenuto u toj diskusiji. Rečeno je da Ustav sve više i svaki dan generiše nove krize, nove probleme. Koje?Mi slušamo. Koje su to krize i problemi zbog kojih treba menjati Ustav? Preambula. Slušamo danima da preambula ne valja. Koji su to drugi problemi koje Ustav generiše, osim ovog koji se svaki dan čuje oko preambule, gde se pominje KiM, i sada oko Vojvodine? Osim toga, jedna teza koja se od 2006. godine, kada je Ustav donet pominje, a koja je uvek davala pravo da se otvara politička kriza u Vojvodini onima koji su hteli, jeste da Ustav nije prošao na teritoriji AP Vojvodine. Gospodo, referendum za Ustav i nije bio raspisan samo za teritoriju AP Vojvodine, nego je održan na celoj teritoriji Republike Srbije. Sada pitam tu gospodu – da li su sremske opštine i ceo Srem deo Vojvodine i Republike Srbije, gde je Ustav prošao? Prošao je u Sremskoj Mitrovici, prošao je i u Šidu, prošao je i u Pančevu, Žitištu i u mnogim opštinama. Da li su te opštine deo, po Zakonu o teritorijalnoj organizaciji Republike Srbije, deo AP Vojvodine? Apsolutno je tačno da je Ustav Republike Srbije podržan od građana. Izašlo je preko 50% i više od toga je glasalo i podržan je na celoj teritoriji Republike Srbije. Ali, oni koji žele da ovakve probleme izazivaju, političke prirode, sada spočitavaju tu tezu i nameću tu tezu da, navodno, na teritoriji Vojvodine Ustav nije prošao. Prošao je u velikom broju vojvođanskih opština. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mijatović, replika. Izvolite.
Molio bih, pošto sam rođen u Sremu, moji preci su iz Srema i živim u Sremu, jako mi je drago što sam Sremac, ali ipak ne bih istakao kao posebne opštine ili jednu opštinu, samo sam govorio o generalnom stavu. Isto tako, kao legalista smatram da Ustav takav kakav jeste, mora da se poštuje. Samo naglašavam da on nije izdržao probu vremena i da moramo otvoriti to pitanje, i ništa više ni manje od toga. Ali, ovakav kakav je, smatram da se treba poštovati. Samo toliko. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn. Izvolite.
Koristiću vreme poslaničke grupe. Hteo bih samo par stvari. Prvo, mislim da ovaj amandman i svaki amandman koji uvodi red u sistem i daje mogućnost za jednu ozbiljnu preglednost svega onoga što se radi, da je, u svakom slučaju, nama potreban. U tom smislu, bez obzira što nećemo da usvojimo ovaj predlog zakona, ali čisto kao opredeljenje i kao stav Romske partije i mene kao narodnog poslanika., člana poslaničke grupe SNS, iznosim jedan politički stav, a to je da moramo jasno u Srbiji da uvedemo određene sisteme, kroz koje ćemo moći da pratimo sve načine poslovanja, sve načine realizacije, i punjenja budžeta, i trošenja budžeta, i uopšte, načina kako trošimo sredstva za realizaciju određenih politika. S druge strane, očekujem od predsednika Skupštine, posle ovog sastanka, postignemo jedan dogovori i razumne korake u Skupštini Vojvodine za rešavanje određenih pitanja i ujedno da mu postavim određena pitanja vezana za budžet Skupštine AP Vojvodine za iduću godinu – da li su tim budžetom opredeljena sredstva za finansiranje novinsko-izdavačke ustanove "Tem"? Da li će tim budžetom da budu opredeljena sredstva za finansiranje Zavoda za razvoj kulture Roma, iz vrlo jednostavne stvari? Danas se ovde zalažemo za poštovanje Ustava i za poštovanje pravnog sistema i poštovanje svih dokumenta, svih pravnih akata koje smo doneli na različitom nivou. Ukoliko Skupština Vojvodine, Izvršno veće Vojvodine, želi da se sprovodi Ustav, a tvrdim da mora da se sprovodi, ukoliko želi da se sprovode određene odluke, a tvrdim da mora da se sprovode, onda ne može pojedinac, koji je član koalicije i nije član Skupštine AP Vojvodine, da postavi ultimatum jednoj poslaničkoj grupi i celoj političkoj eliti Vojvodine, koja nesumnjivo danas ima većinu u AP Vojvodini, i da kaže, ukoliko budete dalje finansirali novinsko-izdavačku ustanovu "Tem", zato što ona ne podržava njegovu politiku, a ta osoba je istovremeno i predsednik Saveta, i u Izvršnom veću AP Vojvodine, i predsednik jedne nevladine organizacije, i urednik programa na TV Vojvodine na romskom jeziku, onda postavljam pitanje – o čemu danas ovde govorimo? Dajte da uradimo svako stvari u svojoj kući, da uradimo svako stvari u svome dvorištu, da počnemo da poštujemo svi Ustav, svi pravne propise. Kada to budemo uradili, onda da to uradimo i na republičkom nivou. Moram još ovo da dodam. Mogu da se složim sa vama da, ukoliko novinsko-izdavačkoj ustanovi "Tem",koja je formirana u Vojvodini, kao i sve novinsko-izdavačke ustanove, da je tu bilo, eventualno, kriminala. Pre dve godine sam podneo krivičnu prijavu da se vidi da li je neko ukrao dokumentaciju ili je neko, samo da završim ovo vezano upravo za ovo pitanje, molim vas, ali, onda to mora sud da ustanovi. To ne može da bude politički pamflet, jer je u suprotnosti sa Ustavom, jer je u suprotnosti sa poštovanjem pravnog sistema, da to bude osnov da neko ko koristi to u poltičke svrhe i da kaže više ne mogu da imaju Romi list na svom jeziku u Vojvodini, a pripadnici drugih nacionalnih zajednica da imaju. Moje pitanje vama – ukoliko bi se i ostvarilo ovo da dobije Vojvodina 7%, onako kako vi predlažete, i ukoliko ne bude dobila procentualno toliko i dobije 5% manje, da li ćete vi da se založite za to, da novinsko-izdavačka ustanova "Tem" ne dobije ili ništa, ili dobije procentualno manje, onoliko sredstava koliko je u Ustavu? Razumem da je ovo možda nekome smešno, ali to bi isto bilo tako, kao kada bih se ja ovde smejao kada vaš saradnik tražio 7% za Vojvodinu. Tome se ne smejem, to podržavam. To ne kažem za vas, nego za vašeg saradnika. Nadam se da će i saradnik da podrži ovo o čemu sam govorio. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? Gospodine Pastor, da li vi želite reč? (Da.) Izvolite.
Hvala lepo. Želim da se sa par rečenica osvrnem na sve ono što se čulo u ovoj diskusiji i u čemu apsolutno nemam ambicija da se to odnosi na sva pitanja koja su se pojavila u višečasovnoj raspravi. Pre nego što pređem na to, želeo bih da vam na ova konkretna pitanja dam odgovor. Ne vidim nikakvu razliku, kao predsednik Skupštine, između jednog lista, drugog ili trećeg koji je osnovan od strane Skupštine AP Vojvodine, ni između jedne, druge ili treće institucije koja je osnovana od strane Skupštine, odnosno pokrajinske Vlade. Svaka mora da ima isti status i za svakog se moraju odnositi ista pravila i ja ću se sigurno za to zalagati. Detalje oko ovog vašeg konkretno pitanja, nažalost, ne znam. Ako mi dozvolite, ne bih se upuštao u dalju raspravu. To možemo učiniti mimo ovog skupa. Želim da se zahvalim na diskusijama poslanika. Želim da kažem, da podsetim da smo danas raspravljali više sati po pitanju predloga izmene Zakona o budžetskom sistemu, odnosno o amandmanu u odnosu na taj predlog koji je uputila Skupština AP Vojvodine, kao predlagač. Želim da kažem da ta naša ambicija da se pojavimo ovde nije marketinški i politički trik, nego je rezultat dogovora koji sam imao sa predsednikom Narodne skupštine Republike Srbije i rezultat je dogovora parlamentarne većine, odnosno predstavnika poslaničkih grupa koji su se složili da se to nađe na dnevnom redu. Sa tog aspekta, ako je to marketinški ili politički trik parlamentarne većine ili predsednika, onda je to moguće, mada ja u to ne verujem. Verujem u to da je to jedan značajan iskorak u odnosu na dosadašnju parlamentarnu praksu kada je u proteklih devet godina upućeno ovde 39 inicijativa ni jedna se nije našla na dnevnom redu. Želim da doživim ovo kao ambiciju da se ta praksa promeni i da se rastereti medijski prostor i da se pitanja uvedu u raspravu, u sistem institucija. Da problem postoji, dame i gospodo, ako je neko imao dilemu oko toga, valjda je današnja rasprava potvrdila da problem postoji. Čuli smo više od deset diskutanata koji su izgovarali različite rečenice po istom pitanju i to veoma oprečne. Ako je to činjenica, a jeste, to je onda potvrda za to da problem postoji. To da neko pripisuje kao greh da se o problemu razgovara, ne mogu da prihvatim. Predsednik sam Skupštine AP Vojvodine i iz tih pozicija imam pravo i obavezu da govorim o problemu koji nas tišti, da govorim o tom problemu ovde, da govorim o tom problemu kada se sretnem sa ambasadorima, da govorim o tom problemu kada se sretnem, recimo, sa komesarom za proširenje. Mislim da mi je to posao. To ne znači da sam ja protiv države u kojoj živim. Ovo je i moja država i zato mi je stalo do toga da ona bude uređena, da se u njoj poštuje ono što je zapisano u Ustavu. Dame i gospodo, danas ponovo moram da kažem, nismo čuli ni jednu jedinu argumentovanu misao vezanu za to da je naša tvrdnja da se izmenom zakona u septembru mesecu radi o razvodnjavanju ustavne garancije činjenica. Ni jednu takvu tvrdnju danas nismo čuli. Čuli smo u odnosu na ovu priču, čuli smo u odnosu na ovu dilemu rečenice koje pokušavaju gurati problem u sferu finansija. Ponovo moram da kažem da ovo nije finansijski problem, ovo je ustavno-pravni, načelni problem. Ovo nije pitanje finansijske konsolidacije i nije pitanje fiskalne konsolidacije, nego je ovo pitanje poštovanja onoga što piše u Ustavu. Ovo nije pitanje oko kojeg se možemo dogovarati da li se uklapa u program Vlade za 2013. godinu ili se ne uklapa u program zbog toga što je to usvojeno na referendumu. Bez obzira na to da li se taj ustav sada nekom sviđa ili ne sviđa, ali je on na snazi. Kada mi ukazujemo na to da imamo problem sukobljavanja sa ustavnim rešenjem, onda mislim da se ne može dati odgovor – da, ali imate pitanje statuta, da ali imate pitanje zakona o nadležnostima. To je ista situacija kada se govori o tome da imamo problem u sferi Ustava, pa neko sada kaže – da, ali vi imate velike i klempave uši. Mislim da to ne može da bude normalna rasprava i zato tvrdim da postoji problem. Taj problem moramo rešavati. Meni je potpuno jasno, dame i gospodo, da mi sa ovom inicijativom danas nećemo biti uspešni ili onog dana kada budemo glasali, odnosno kada budete glasali, nećemo biti uspešni. Mislim da smo zajednički napravili jedan značajan iskorak, da se o ovim pitanjima može razgovarati i da se ta pitanja mogu rešavati u okvirima sistema. Slažem se kada se kaže da postoji opredeljenje od strane predsednika Republike i predsednika Vlade i čitave Vlade oko ovih pitanja, ali moram da kažem da korak koji smo videli u septembru, da korak koji smo videli prilikom usvajanja budžeta za 2013. godinu doživljavamo kao korak koji nije u skladu sa onim što govorim predsednik Republike, sa onim što govori predsednik Vlade i sa onim što je zvaničan stav republičke Vlade danas. Ove korake iz septembra i ove korake vezane za budžet doživljavamo kao neku vrstu iskoraka u odnosu na tu politiku i zato to doživljavamo sa velikom zabrinutošću. Dozvolite mi da kažem da je tačno da mi upućujemo samo na član 174. stav 4. Ustava Republike Srbije, a postoji i stav 2. koji govori u odnosu na zakon kojim se mora urediti pitanje finansiranja. U odnosu na taj zakon ova skupština, svi mi zajedno, što potvrđuje dodatno da imamo problem, je u docnji dužoj od šest godina. Nadam se da će, ako ništa drugo, ova današnja rasprava doprineti tome da tu docnju koju zajednički imamo, koju ima ovaj cenjeni dom, jednostavno bude anulirana. Sa tog aspekta, ovaj današnji dan doživljavam kao značajan iskorak. Ponovo moram da kažem, da podvučem u ime predlagača, a to je Skupština AP Vojvodine, da smo ubeđeni da se citiranim zakonom koji želimo da promenimo krši ustavna garancija, razvodnjava se ustavna garancija. Ovim našim predlogom se vraćamo, ubeđeni smo, čitavu priču u okvire ustavne garancije. Prihvatamo amandman zbog toga što mislimo da on dodatno učvršćuje tu ustavnu garanciju, precizira stvari i iz tih razloga ponovo molim da razmislite o ovim predlozima i da na dan glasanja ih podržite. Hvala lepo.
Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 1, 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova, a u cilju efikasnosti rada Narodne skupštine, odnosno zbog potrebe da se predlozi akata iz dnevnog reda ove sednice donesu u što kraćem roku. Sada određujem pauzu i sa radom nastavljamo u 15,00 časova. [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom i prelazimo na pretres u pojedinostima o trećoj tački dnevnog reda, o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica, a zatim na pretres u pojedinostima o četvrtoj tački dnevnog reda, o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama. U vezi sa tim, podsećam vas da su ove dve tačke zajedno sa Predlogom zakona o budžetu Republike Srbije za 2013. godinu bile predmet zajedničkog načelnog pretresa. Prema članu 158. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pretres u pojedinostima obavlja se o članovima na koje su podneti amandmani i o amandmanima kojima se predlaže unošenje novih odredaba, pri čemu ukupno vreme za pretres u pojedinostima za poslaničke grupe iznosi isto koliko je iznosilo ukupno vreme za načelni pretres Predloga zakona, odnosno za zajednički načelni pretres više predloga zakona za poslaničke grupe. Prema tome, a imajući u vidu ovu odredbu, za pretres u pojedinostima o 3. i 4. tački dnevnog reda, ukupno vreme za poslaničke grupe od pet časova umanjuje se za ono vreme koje su poslaničke grupe potrošile prilikom pretresa u pojedinostima Predloga zakona o budžetu Republike Srbije za 2013. godinu. U skladu sa tim, obaveštavam vas da je preostalo vreme za pretres u pojedinostima za 3. i 4. tačku dnevnog reda za poslaničke grupe sledeće: poslanička grupa Srpska napredna stranka - 40 minuta; poslanička grupa Demokratska stranka - šest minuta; poslanička grupa Socijalistička partija Srbije - šest minuta; poslanička grupa Ujedinjeni regioni Srbije – četiri minuta; poslanička grupa Partija ujedinjenih penzionera Srbije - šest minuta; poslanička grupa Socijaldemokratska partija Srbije – tri minuta; poslanička grupa Nova Srbija - četiri minuta i poslanička grupa Srpski pokret obnove – Demohrišćanska stranka Srbije – dva minuta. Za ovlašćene predstavnike poslaničkih grupa ostalo je: poslanička grupa Srpska napredna stranka - pet minuta; Socijalistička partija Srbije - dva minuta; poslanička grupa Demokratska stranka Srbije - pet minuta; poslanička grupa poslanička grupa Ujedinjeni regioni Srbije – šest minuta; poslanička grupa Partija ujedinjenih penzionera Srbije - šest minuta i poslanička grupa Jedinstvena Srbija – 15 minuta. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, povodom pretresa u pojedinostima 3. i 4. tačke dnevnog reda, pored predstavnika predlagača, mr Mlađana Dinkića, ministra finansija i privrede i mr Verice Kalanović, ministarke regionalnog razvoja i lokalne samouprave, pozvala da sednici prisustvuju i: Vlajko Senić, državni sekretar u Ministarstvu finansija i privrede, Irina Stevanović-Gavrović, načelnik u Ministarstvu finansija i privrede i Tanja Đelić, rukovodilac Grupe u Ministarstvu finansija i privrede. Prelazimo na treću tačku dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA DOBIT PRAVNIH LICA. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: dr Nenad Popović, Dušica Morčev, Bojana Božanić, Gorica Gajić, Milan Lapčević, Ružica Igić, Miljenko Dereta, Bojan Đurić, Judita Popović, Radmila Gerov, Kenan Hajdarević i Vlada, kao i amandmane Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Primili ste izveštaje Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Vlada je, pismenim putem, 28. novembra 2012. godine povukla amandman kojim je predloženo da se menja član 51. i da se posle člana 51. doda novi član 52. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miljenko Dereta, Bojan Đurić i Judita Popović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević i Miljenko Dereta. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Dušica Morčev i Bojana Božanić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Gorica Gajić. Izvolite.
Poštovani gospodine ministre, gospođo predsedavajuća, koleginice i kolege narodni poslanici, član 41. sadašnjeg Zakona o porezu na dobit preduzeća kaže – radi ostvarivanja ciljeva ekonomske politike, u pogledu stimulisanja privrednog rasta, razvoja malih preduzeća, koncesionih ulaganja, obveznicima se pružaju poreski podsticaji. Novim Predlogom zakona, koji je pred nama, članom 20. brišu se reči: "mala preduzeća i koncesiona ulaganja". Demokratska stranka Srbije smatra da bi trebalo da ostanu ove reči: "mala preduzeća i koncesiona ulaganja", kako je i do sada bilo u Predlogu zakona, jer kada god… (Predsedavajuća: Gospođo Gajić, vi ste se javili po amandmanu na član 20?) Da, na član 20. (Predsedavajuća: Poslanička grupa DSS nema više vreme, a vi niste predlagač amandmana. Imate pravo po sledećem amandmanu.) U redu, izvinjavam se.
Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Bojana Božanić i Gorica Gajić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Gorica Gajić. Izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, članom 21. ovog predloga zakona briše se dosadašnji član 45. Zakona koji koncesionim preduzećima daje mogućnost da budu oslobođeni plaćanja poreza na dobit na rok od pet godina od dana ugovorenog završetka koncesionih ulaganja. Predloženim članom zakona predviđeno je da se radi ostvarivanja ciljeva ekonomske politike poreski podsticaji više ne pružaju koncesionim ulaganjima. Takvo rešenje smatramo veoma štetnim, zbog čega predlažemo da ostane rešenje koje je i predviđeno zakonom koji je do sada važio. Naime, Zakonom o javnom i privatnom partnerstvu, koji je donet u našoj praksi, ali gotovo se još ne koristi, da bi zaživelo to javno privatno partnerstvo, smatramo da bi trebalo ostaviti ovu mogućnost, da bi eventualno mogli mnogo više da ulažemo u kapitalne projekte javnih preduzeća, pre svega zato što imamo mnogo manja ulaganja države, imamo smanjenje rizika za obe strane, imamo prenos tehnologije, imamo podelu dobiti od poslovanja od tih ulaganja. Primena ovog modela finansiranja i investicija moguća je i preporučljiva u projektima poput energetike, kapitalne infrastrukture, izgradnje komunalne infrastrukture kod lokalnih samouprava i gradova, kao što je javni prevoz, deponija, vodovod, kanalizacija, mreža, čime bi se i te kako dao doprinos razvoju tih lokalnih razvojnih projekata. Do sada taj model javnog privatnog partnerstva nije zaživeo. Bez obzira na sve to, smatramo da bi trebalo i nadalje omogućiti koncesionim ulagačima da budu i te kako poreski podsticajni. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević i Miljenko Dereta. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Radmila Gerov. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, članom 22. predlaže se brisanje poreskog podsticaja za korisnike slobodnih zona koji se bave proizvodnom delatnošću. Godine 2011. donet je Zakon o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit, koji nije utvrdio jasne kriterijume koji bi u vidu zaštitnih mehanizama sprečili moguće zloupotrebe. Tako piše u obrazloženju, pa iz tog razloga i zbog povećanja budžetskih prihoda predlaže se ukidanje ovakvog poreskog podsticaja. Ne smatramo da su ljudi koji posluju u slobodnoj zoni odgovorni što nema zaštitnih mehanizama za to da li će oni prekršiti zakon ili ne, ali smatramo izuzetno štetnim da se sada ukine takav poreski podsticaj, iz razloga što su neki investitori već tamo, kao u Pirotu, izgradili nove fabrike. Smatramo neozbiljnim i da država Srbija 2011. godine da poreski podsticaj, a 2012. godine takav poreski podsticaj ukine. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miodrag Đidić. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, kolege i koleginice narodni poslanici, ja i DS apsolutno podržavamo amandman koji je podnela poslanička grupa LDP, pre svega zbog pravne sigurnosti. Kao što je koleginica rekla, mi smo pre manje od godinu dana usvojili zakonsku odredbu, normu po kojoj proizvodne firme koje rade u slobodnim zonama će biti oslobođene poreza na dobit, a danas, manje od godinu dana, mi to ukidamo. Podsetiću vas da je Zakon o slobodnim zonama donet 2005. godine; da je 2008. godine formirana Uprava za slobodne zone; da je 2010. godine usvojena na Vladi Republike Srbije Strategija razvoja slobodnih zona koja je između ostalog obuhvatala i poreske podsticaje koji bi trebali u budućnosti da dovedu nove strane investitore. To je bio pokušaj da na neki način rešimo najveći problem Srbije, a to je nezaposlenost. Dakle, poreskim podsticajem dovedemo nove ulagače koji bi radili u slobodnim zonama, koji bi zaposlili novu radnu snagu i na taj način bi, em rešili problem, em bi imali nove poreske prihode, ovako od toga ako i to ukinemo, neće biti ništa. Reći ću vam da danas imamo 10 slobodnih zona u Srbiji; da najveći srpski izvoznici danas rade u slobodnim zonama; ministar je bio predlagač otvaranja slobodne zone u Kragujevcu gde radi Fijat koji je sada najveći srpski izvoznik, ali pored njega u slobodnoj zoni Subotica radi jedan Simens, u Pirotu radi Mišelin, odnosno Tigar-Tajers, u Svilajncu radi Panasonik. Dakle, ozbiljne firme koje su prilikom otvaranja svojih fabrika imale u vidu i ovu odredbu i sada bi zaista bilo jako loše da se to posle 10 meseci ukine. Kakvu to mi poruku šaljemo svetu, da na svakih 10 meseci menjamo zakonske propise koji direktno utiču na profit tih kompanija? Dakle, moje je mišljenje, a i mišljenje poslaničke grupe DS, da ovaj amandman LDP treba da bude usvojen. Takođe ću vas podsetiti, mislim da je veoma važno da znate, da u Pirotu, u slobodnoj zoni se predviđa da naredne 2013. godine Mišelin uloži dodatnih 180 miliona evra da napravi dodatnu fabriku za proizvodnju guma koja će zaposliti oko 700 radnika. Takođe, možda manje od mesec dana, ne znam da li je ministar Dinkić bio, ali je bio Tomislav Nikolić na otvaranje firme Drekster-Majer u Zrenjaninu, pošto znam, učestvovao sam u tome, njihov uslov da bi otvorili novu fabriku i da zaposle oko 700 radnika jeste bio da rade u slobodnoj zoni. Dakle, slobodne zone imaju perspektivu. Mali je rok od 10 meseci da vidimo kakve pozitivne efekte daje ovaj zakon i zato treba pružiti šansu prethodnom zakonu da u narednom periodu vidimo kako će to izgledati. Da ne ukidamo oslobađanje poreza na dobit, jer kažem ako ukinemo postavlja se pitanje, a kakvu mi to poruku šaljemo investitorima i da li će iko ozbiljan želeti da ulaže u Srbiju kad se ovako važni zakoni menjaju na svakih 10 meseci. Dakle, ministre, apelujem na vas da imate razumevanja za slobodne zone. Kažem, u vaše vreme je donet Zakon o slobodnim zonama i dajmo šansu, kažem još jednom, ovom zakonu da vidimo da li će biti novih investitora, jer znam da je Uprava za slobodne zone dosta radila na promociji ove zakonske odredbe, da je dosta investitora upoznato sa tim. Zamislite, ljudi, sada upoznati sa jednom zakonskom normom, dolaze da otvore fabriku u Srbiji, a mi kažemo – žao nam je gospodo, ali više ne važi ono oslobađanje poreza, morate plaćati porez na dobit kao i svi ostali. Dakle, mi nemamo ovde šta da izgubimo. Dakle, da buduće firme koje budu osnovane u slobodnoj zoni ovo će važiti, a od nule porez na dobit je nula. Dakle, ako niko ne dođe, ništa neće ni platiti, a ako dođe, biće oslobođen poreza na promet, ali će zato i te kako imati korist i lokalne samouprave, od poreza na zarade, drugih poreskih prihoda i kažem da ovaj amandman apsolutno treba usvojiti. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Vlada nije prihvatila ovaj amandman iz razloga što motiv dolaska investitora u slobodne zone nije oslobađanje od poreza na dobit, nego oslobađanje od PDV i plaćanja carina na uvoz robe koja se koristi za dalji izvoz. Ovo je zakon koji je donet u decembru mesecu, bio je predizborni, nikad nije primenjen, tako da niko nije oštećen brisanjem ovog člana koji je ad hok donet u izborne svrhe, jer suštinski nikad nije ni primenjen. Dakle, član o kome sada diskutujemo u praksi nije zaživeo, ni jednu godinu, trebao je da bude primenjen od sledeće godine. Šta je suština? Sve ove kompanije koje ste pominjali imaju po ovom sadašnjem Zakonu o porezu na dobit pravo na 10 godina oslobađanja od plaćanja poreza na dobit, jer se radi o velikim investicijama koje su preko 10 miliona evra, izvinjavam se, preko osam miliona evra i koje zapošljavaju 200 novozaposlenih radnika. Malopre sam napravio lapsus, po sadašnjem zakonu je bilo osam miliona evra i 100 radnika, a sada je to povećano na 10 miliona evra i 200 radnika. Dakle, svi ovi investitori o kojima ste govorili ispunjavaju da po drugim članovima ovog zakona poreza na dobit, dobiju 10 godina oslobađanja radili u zoni ili bilo gde drugde. Mislimo da bi uvođenje ovog dodatnog elementa koji je inače retkost u drugim svetskim slobodnim zonama, jer je pravilo da slobodne zone daju privilegiju da oslobađaju investitora poreza na PDV, na uvoz i carine, ponekad lokalnog dela od poreza na zarade, ukoliko to postoji kao mogućnost, a porez na dobit se generalno uređuje i velika preduzeća koja ulože 10 miliona evra, zaposle 200 radnika imaju pravo na 10 godina oslobađanja od plaćanja poreza na dobit, dok mala preduzeća mogu biti oslobođena u iznosu do 40% od investicije, a ne više od 70% obračunatog poreza u toj godini. Što znači, da je to relativno značajno oslobađanje, dok za ostale obveznike koji spadaju u kategoriju srednjih i velikih preduzeća koje investiraju ispod 10 miliona evra obaveza se može umanjiti za 20% ulaganja u jednoj godini, ali ne više od 33% od ove obaveze. Šta hoću da kažem? Hoću da kažem da ovaj zakon inače u drugim članovima daje mogućnost oslobađanja od poreza na dobit, radili u slobodnoj zoni preduzeća ili ne radila, u zavisnosti od veličine investicije i veličine preduzeća, a sa druge strane da nismo nikoga oštetili, s obzirom da efektivno ovaj zakon nije bio primenjivan. Kada sam stupio na dužnost ministra finansija, krajem jula ove godine, nisam imao ni jedan slučaj da je i jedno preduzeće ušlo u režim oslobađanja, a sva su ušla, investirala u slobodne zone, pre svega rukovođena motivom oslobađanja od PDV i od carine. Dakle, PDV na uvoz robe i carine. Tako da smatramo da je ovaj amandman nepotreban i zato smo ga odbili.
Hvala. Reč ima Miodrag Đidić, replika.
Svejedno, hoću da kažem da ovaj zakon, ove izmene iz 2011. godine uopšte nisu imale u vidu izbore, niti je to bilo u cilju izbora. Rekao sam da je Strategija doneta 2010. godine i da je u Strategiji bilo predviđanje, između ostalog, radi razvoja slobodnih zona, razni poreski podsticaji i jedan od tih poreskih podsticaja jeste i ovaj. Tako da to stvarno nema veze sa izborima i nije bilo lako, verujte mi ni tada ubediti premijera Cvetkovića i Dianu Dragutinović, koja je bila ministar finansija, jer smo sa njom počeli da razgovaramo o tome, da se uvede ovo poresko oslobođenje. Dakle, nije to bio jednostavan zadatak, mi smo pokušavali da te slobodne zone, ja koji sam bio nadležna za te slobodne zone, da ubedimo tadašnjeg ministra finansija, a vidim da danas nećemo uspeti. Tako, hoću samo da kažem, da zaista nema veze sa izborima. Ovo što je ministar govorio sve je tačno što se tiče oslobađanja PDV, naravno to je osnovni faktor zbog koga dolaze, ali to su velike kompanije. Naša ideja je bila da probamo da privučemo i manje kompanije upravo sa ovim poreskim oslobođenjem i čini mi se, a nisam 100% siguran da je to Makedonija uvela, tako da mi imamo konkurenciju u okolnim zemljama. Naša ideja je bila da budemo najpovoljniji, jer znamo šta nam je problem. Problem je zapošljavanje, a jedan od načina privlačenja stranih investitora, pa i manjih, jeste rad u slobodnoj zoni, jeste oslobađanje poreza na dobit, a sa druge strane dobili bi porez na zarade i što je najvažnije zaposlili bi radnike, ali ministar će odlučiti da li će prihvatiti amandman, ili ne. Još samo da kažem, znajući da ministar verovatno neće prihvatiti amandman, nisam ni bio podnosilac amandmana, to je uradila LDP, ali sam osećao obavezu da kažem ovo što sam govorio.
Hvala. Reč ima gospođa Radmila Gerov, pravo na repliku. Izvolite.
Poštovani ministre, kada kažete da je to 2011. godine bio predizborni zakon, onda ćete se složiti sa mnom da su i vaši poslanici iz vaše političke stranke glasali za takav predizborni zakon. Zaista smatram da mi šaljemo lošu poruku svim sadašnjim i budućim investitorima, da se u ovoj zemlji na svakih godinu dana menja stopa poreza, bez obzira što se ovde radi isključivo o subjektima koji posluju u slobodnoj zoni. Rekli ste da time država ništa, tj. ti privredni subjekti neće da izgube, jer do sada nismo imali takvo poresko oslobađanje, pa onda ćete morati da se složite da država neće ništa ni da dobije, jer ako ti ljudi do sada nisu bili oslobođeni, onda kakva je svrha ukinuti taj porez. Znači, neće dobiti ni budžet Republike Srbije ni jednog jedinog dinara. Mi samo time, zaista šaljemo lošu poruku svetu. Povećanjem poreza na kapitalnu dobit, sa 10 na 15%, takođe šaljemo jednu negativnu poruku, jer smo prethodno, u stvari vi ste to uradili, ne mislim vi lično, nego sadašnja Vlada Republike Srbije. Povećana je referentna kamatna stopa, povećan je PDV, sada podižemo porez na kapitalnu dobit. Kakvu onda mi poruku šaljemo svim investitorima? Da je ovo nestabilna zemalja za ulaganje svim domaćim i stranim investitorima. Iz tog razloga, smatram da trebate da prihvatite naš amandman i pozivam poslanike da ga podrže u danu za glasanje. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Sve zemlje na svetu koje su suočene sa finansijskom krizom i rastućim javnim dugom, rastućim troškovima za kamate, uradile su ovo što smo mi uradili kada su pravile program fiskalne konsolidacije. Ne možete budžetski deficit koji je maltene prešao 7% BDP u avgustu mesecu, takva je bila projekcija, ne možete to da oborite na 3,6, a da zadržite sve poreske stope jednake, to je prosto nemoguće. Ako imate, morate imati mere i to smo mi uradili i na prihodnoj i na rashodnoj strani. Naša ideja je bila kako da što manje idemo sa tom prihodnom stranom i na mestima koja najmanje bole, što bi rekli, koja najmanje guše privrednu aktivnost, iako smo svesni da bilo kakvo podizanje poreza svakako ne može biti stimulativno za privredu. Međutim, ovde se radi o slobodnim zonama, gde već postoji dovoljni podsticaj da bi neko radio u slobodnoj zoni. Samo sam rekao da niko do sada nije ostvario pravo na taj podsticaj, jer je taj zakon donet u, čini mi se, decembru ili novembru prošle godine i suštinski nije zaživeo, tako da niko ništa nije izgubio od tih privrednika, ali država bi izgubila kada bi ovaj amandman prihvatila, jer bi se to onda računalo sledeće godine i država bi imala manje prihode. Mi smo se odlučili da napravimo jedan jednostavni zakon o porezu na profit preduzeća, kojim ćemo brojne izuzetke koji su postojali u prethodnom zakonu, ukinuti, a gde ćemo na jasan način dati podsticaje za velika preduzeća ako ulože preko deset miliona evra i ako zaposle preko 200 radnika, deset godina ne moraju ništa da plaćaju od poreza na dobit, a za mala, već sam rekao, da ukoliko imaju pravo na oslobađanje 40% od ulaganja, makar ono bilo i 100 dinara, ali to ne sme biti više od 70% obračunatog poreza. Dakle, imamo podsticaj i za mala i za srednja i za velika preduzeća, srazmerno snazi. Smatramo da bi ovo bilo previše u uslovima kada moramo da pravimo fiskalnu konsolidaciju, a do sada to nije primenjivano pa bi to, suštinski ako idemo na povećanje stope poreza na dobit, da bismo napravili fiskalnu konsolidaciju, bilo bi potpuno suprotno od onoga što radimo, da sada ovde damo izuzetak koji nikada ranije nismo davali, a moramo da snizimo deficit. Eto to je bio razlog zašto smo taj član koji nije suštinski nikada primenjen, izbrisali iz ovog predloga zakona koji bi trebao da bude trajnog karaktera.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Dušica Morčev i Gorica Gajić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gorica Gajić. Izvolite.
Poštovane kolege, gospodine ministre, DSS predlaže amandman na član 21, tako što bi u članu 21. nakon reči: "…briše se", trebalo da se doda novi stav ili novi član 46a, koji bi glasio: "Sva ona pravna lica, koja u toku tekuće obračunske godine reinvestiraju više od 60% ostvarene dobiti u osnovna sredstva, odnosno u modernizaciju i proširenje materijalne osnove u delatnost koja im je primarna i ostvarena naravno u Republici Srbiji, ili se obavežu da će taj iznos reinvestirati u sledećoj godini, u celosti da se oslobode poreza na dobit preduzeća." Svakako da bi od oslobađanja ovog poreza na ostvarenu dobit iz prethodnog stava trebalo da se izuzme reinvestiranje dobiti u nabavku putničkih vozila, svakako ako nije u firmama u kojima je to osnovna delatnost, isto tako da se izuzmu i nabavka kancelarijskog materijala, naravno, opet, ako to nije kompjuterska oprema i nameštaj za hotelske ili ugostiteljske objekte. Obrazloženje koje bismo mi ovde dali, jeste da svi ovi zakoni koji uređuju ekonomsku i privrednu oblast, trebalo bi da budu pre svega podsticajni i stimulativni. Znači, ceo ovaj set zakona trebalo bi da služi i da bude u funkciji razvoja privrede i ekonomije, sveopšte gledano. Svakako da bi trebalo da razmišljamo o podsticaju, u smislu bolje produktivnosti, bolje rentabilnosti, povećanje broja radnih mesta, povećanje, naravno rekla sam već, materijalne osnove, da bi se sve to moglo realizovati. Ako bi ovaj amandman bio prihvaćen,imali bismo situaciju da bi investitori koji reinvestiraju 60% imali firmu koja bi bila i te kako na tržištu mnogo skuplja, a isto tako 40% dobiti bi mogli da prisvoje bez plaćanja poreza na istu tu. Godišnji bilansi kompanija bi svakako bili predstavljeni verodostojnije, realnije bi se iskazivali, znatno bi se smanjile skrivene dobiti kod mnogih kompanija, povećala bi se, kao što sam rekla, investiciona ulaganja u proizvodne pogone, što bi donekle uvećalo i proces proizvodnje, a samim tim i novo zapošljavanje. Znatno bi se povećala proizvodnja robe i usluga, što bi opet uticalo na veći BDP, a samim tim i na veći porez na dodatu vrednost, znači svakako stimulativni i podsticajni zakoni treba da budu, pre svega, ovde prihvaćeni.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandmane, u istovetnom tekstu, zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Popović, Dušica Močev, Gorica Gajić i Milan Lapčević i zajedno narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević i Miljenko Dereta. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani gospodine ministre, predloženim zakonom, član 23. se predviđa da se ukinu poreski podsticaji za ulaganja u nerazvijena područja. Desetine puta smo u ovom parlamentu raspravljali o tome šta su najveći problemi Srbije i mislim da se u tome slažemo, da je jedan od najvećih problema Srbije jesu ogromne razlike u razvoju pojedinih regiona, gde se te razlike kreću u odnosu na Beograd, kao najrazvijeniji region, u odnosu na 1:10, a u odnosu na opštine na jugu ili istoku Srbije, čak i do 1:15. Direktna povezanost ekonomske nerazvijenosti određenog regiona, jeste i zaostalost određenih krajeva, što direktno utiče i na ogromne emigracije stanovništva iz nerazvijenih područja. Danas imamo situaciju da u Srbiji više desetina sela je praktično nestalo sa lica zemlje. Tamo ne živi više niko, a ako se ovaj trend nastavi, verovatno će u narednih 20-30 godina taj broj biti mnogostruko veći. Dakle, poenta priče je da država treba da svim mogućim načinima podstiče privredne subjekte da ulažu u nerazvijena područja, kako bi se obezbedila ekonomska egzistencija stanovništva, kako bi ono ostalo na tim prostorima, kako se ne bi selilo i kako bi ti krajevi preživeli. Ne možete vi da očekujete da će mlad čovek koji je rođen u nerazvijenom području, da ostane tu da živi ako završi fakultet ili ako ostane sa srednjom školom ako nema posla. Posla će imati onda kada mu država pomogne onim investitorima da ulaže u ta područja, da zapošljava te ljude. Neće niko da uloži u Kuršumliju, koja je daleko 300 kilometara od Beograda, zato što nema dobre puteve, zato što je obrazovna radna snaga daleko od Kuršumlije. Dakle, mora da ima neke druge podsticaje da ga privuku da tamo ulaže, da ima veću dobit, da su mu smanjeni porezi, bilo koja vrsta poreza, kako bi ostvarivao veći profit. Dakle, mislimo da je apsolutno nedopustivo da država uskraćuje poreske olakšice na investiranje u nerazvijena područja, jer će to dodatno uticati na migracije i na opustošenje Srbije, naročito onih delova koji su nedovoljno razvijeni.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Radmila Gerov. Izvolite.
Liberalno demokratska partija takođe smatra da je loše ukinuti podsticaje za porez na kapitalnu dobit, koja je postojala za novoosnovane firme koje posluju u nedovoljno razvijenim područjima. Svima nama je jasno da će svi veliki investitori, pa i oni manji, najradije ulagati svoja sredstva u Beograd, pored auto puta, ali, nažalost, Srbija je zemlja u kojoj imamo mnogo nerazvijenih područja. Sva ta nerazvijena područja nalaze se daleko od auto puta. Gospodine ministre, jako dobro znate da je pristup iz tih nerazvijenih područja ka auto putu izuzetno loš zato što imamo i loš put i loš železnički saobraćaj. Šta je to što država može da ponudi investitorima, bez obzira da li su oni domaći ili strani, da svoj kapital ulože u nedovoljno razvijena područja? Takođe moramo da budemo svesni činjenice da u tim nedovoljno razvijenim područjima uglavnom žive stariji ljudi. Oni mlađi uglavnom se sele ka Beogradu ili idu u inostranstvo. Da bi to sprečili neophodno je ulaganje u nedovoljno razvijena područja. Ovo oslobađanje je bilo jedan od motiv da investitori tamo ulažu. Ako sada i to ukinemo možemo očekivati razvoj samo centralne Srbije, Beograda i možda delimično Vojvodine. Jugoistočna Srbija može da zaboravi na svoj razvoj. U tom smislu smatram da Vlada Republike Srbije, tj. narodni poslanici treba da podrže ovaj amandman. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, hoću da kažem, ako ne u ovom zakonu, makar u budućem periodu treba razmisliti o ovom amandmanu, s obzirom da je on za mene smislen. Dakle, dati povlastice nekom ruralnom području, nekom nerazvijenom području je daleko bolje i daleko smislenije bilo još u ovom zakonu to ugraditi, nego što smo dali povlastice stranim domaćim bankama. Hoću da kažem da smo ovim zakonom predvideli da strane banke za koje garantuje domaća država, pa ih možemo smatrati domaćim bankama, kako to u ovom zakonu piše, rezidentne banke koje kupuju državne obveznice, kojima se zadužujemo kod tih banaka, one su oslobođene poreza na dobit na kamate koje ubiraju prilikom kupovine hartija od vrednosti. S obzirom da su te banke prepune novca, s obzirom da se radi o bogatim bankarima, s obzirom da se radi i o ljudima koji u tim bankama rade i dobijaju ogromne prihode, ogromne plate zahvaljujući prihodima koje ostvaruju od države, jer se država tamo zadužuje i ove godine su prihodi od kamata u tim bankama 46 milijardi. Ako uzmemo da je porez na dobit 15%, znači ove godine su oslobođeni poreza na dobit na prihod od kamata na državne partije od vrednosti u visini od sedam milijardi. Dakle, toliko smo se sporili, čini mi se, sa Vojvođanima, a olako smo oprostili prebogatim bankarima, stranim bankama koje na ovom terenu na uštrb naše privrede i stanovništva ubiraju ogromne prihode. U ovom trenutku naše stanovništvo duguje šest milijardi, privreda 14 milijardi, a država devet ili deset. Dakle, te banke su prepune našeg novca. Naš novac nam izdaju, ubiraju debele kamate i za te prihode su oslobođeni poreza na dobit. Mislim da ubuduće treba razmišljati da je bolje da olakšice uvedemo u ruralna područja, da stimulaciju imaju firme koje tamo ulažu, da poreske olakšice imaju te firme u smislu poreza na dobit, nego da te olakšice imaju prebogate banke, jer to meni liči na otimanje od miliona da bi se dalo milionerima. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Razlog zašto smo ukinuli ovu olakšicu jeste što ona u praksi nije zaživela. Prema evidenciji poreske uprave, iznos ukupnog oslobađanja u celoj Srbiji po osnovu ovog člana iznosila je 670.000 dinara. Samo dva preduzeća su to koristila. Bukvalno je neefektivna povlastica. Nema nikakvog efekta ako samo dva preduzeća prijave to u iznosu od 669.065 dinara. To je nekih šest hiljada evra. Nije to metod kako treba podsticati razvoj nedovoljno razvijenih područja. Imamo druge načine kako ćemo ih podsticati. Ovo je olakšica na dobit. Nekoga da bi motivisali da uloži novac, njemu sigurno ta olakšica neće biti preovlađujuća, jer on prvo mora da napravi dobit tamo pa da bi dobio olakšicu. Samo dva preduzeća u čitavoj zemlji su to koristila u ovoj godini. To godinama postoji i nije dalo efekte. Mi smo smatrali da to nije bilo u skladu sa direktivama EU i onda smo rekli ako već niko ne koristi… a jesmo ih kršili. Kršio bih i dalje da ima nekog efekta. Odlučili smo da pomognemo na drugi način, da izgradimo infrastrukturu. Neko je dobro rekao – ako nema auto puta, ako nema dostupnosti infrastrukturi, možete dati ne znam kakve poreske olakšice, niko neće otići u nedovoljno razvijena područja. Zato je plan Vlade da ravnomerno razvije najpre infrastrukturu, da bi uopšte nekome palo na pamet da dođe van Koridora 10. To ste potpuno ispravno konstatovali. Ova olakšica nije dovoljna, niti je motiv koji će nekoga privući, a i ne koristi se u praksi. Godinama stoji, ne koristi se.
Hvala. Narodni poslanik Milan Lapčević, replika. Izvolite.
Nisam znao za taj podatak, da je država Srbija oslobodila samo za 700.000 dinara preduzeća koja imaju dobit, ali onda u obrazloženju koje ste dali ne treba da piše da će to ugroziti poslovnu politiku i prilive u budžet od javnih prihoda. Mislim da je to smešno obrazloženje. Ako nema toga da se naplati, onda ne može ni budžet da bude ugrožen. Razumem da ta mera nije dala efekta, ali to nije način da mi ukidamo ovu meru. Hajde da dodamo još neku drugu, da napravimo set mera koje će biti međusobno kompatibilne, pa da sve one daju rezultat. Nije poenta da odlučimo da ako nije dala efekata da je onda ukinemo. Mislim da treba da produbljujemo te mere i da dajemo što veće podsticaje raznih vrsta i da pomažemo, kao što je Vlada prethodnih godina davala podsticaje kroz direktno finansiranje po radnom mestu, da možda razmišljamo u pravcu da najugroženijim područjima smanjimo PDV za određene grane, koje će biti podsticaj za to područje, pa da na taj način, ako ne ide drvna industrija, hajde da drvnu industriju samo u Kuršumliji stimulišemo time što će PDV biti 15% umesto 20%, pa će možda tih 5% biti motiv da otvori fabriku tamo, a otvaranje fabrike će uposliti nekoga. Prosto navodim primer u kom pravcu treba razmišljati. Poneta priče je da država na sve moguće načine podstakne ljude da odu da prenesu kapital u nerazvijena područja, tamo otvore firme i zaposle ljude. Ako nemamo ljude u mestima, nećemo imati mesta. Ako nemamo ljude u tim mestima, nećemo imati ni čuvanje granice. Ne može Kuršumlija da opstane sama od sebe ako je imala 37.000 stanovnika, a sada ima 12.000. Ako se ovako nastavi, za 10 godina će imati pet. Kada nemate stanovništvo, nemate ni teritoriju. Prosto je to najveći nacionalni interes. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
U tome se u potpunosti slažem sa vama. Naša ideja je da u takvim područjima država interveniše, kao što smo baš u Kuršumliji intervenisali pokretanjem Šik Kopaonika. U prethodnom periodu smo investirali 15 miliona evra u obnovu opreme i 500 ljudi se tamo zaposlilo. Naravno, od toga korist imaju i domaćinstva koja seku šumu i onda to prodaju njima. Slažem se sa vama da obrazloženje koje je dato u amandmanu nije dobro napisano. To je iz razloga što imamo puno zakona, dosta amandman i verovatno nisu naše službe dobro odgovorile. Koristim priliku da se u njihovo ime izvinem. Ovo je bio precizan odgovor zašto je taj podsticaj ukinut.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Ružica Igić i Dušica Morčev. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođo Gajić, vi niste predlagač amandmana, a vaša poslanička grupa nema osnov. Molim vas, idemo dalje. Na član 27. amandmane u istovetnom tekstu zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Popović, Bojana Božanić, Dušica Morčev, Gorica Gajić i Milan Lapčević i zajedno narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popovića, Kenan Hajdarević i Miljenko Dereta. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević.
Dakle, potpuno ista priča kao i povodom prethodnog člana. Opet se ukidaju poreske olakšice za ulaganje u osnovno sredstvo. Mislim da je to pogrešan potez. Ako bude odgovor da nije bilo dovoljno efekta, to ne znači da ga treba ukinuti. Hajde da nađemo način kako da dodatnim merama stimulišemo da ove koje imamo ne ukidamo. Ako nije bilo efekta u smislu da je država nekome nešto pomogla to znači da neće imati efekta ni u onom suprotnom, da prihoduje. Hajde da kroz sistemske mere o kojima sam pričao povodom prethodnog amandmana, kroz strategiju razvoja nerazvijenih područja upakujemo u razne zakonske predloge, pa da na taj način utičemo da nerazvijena područja ostanu u životu. Da ljudi u kojima njima žive mogu da imaju neku perspektivu a ne da završavaju škole i da odlaze u veća mesta. Starosna struktura u tim područjima nam je katastrofalna, procenat ljudi koji u njima ne radi je mnogo veći nego što je to u većim gradovima, da ne pričam o Beogradu. Primanja, prosečne stvari i slično su daleko od onoga što se može zvati normalnim životom, tako da država mora sistemskim merama da utiče i prekine taj negativni trend. Možda nešto po uzoru na Švajcarsku da imate različite stope poreza, u zavisnosti od stepena razvijenosti, pa možda porez na plate ne treba da bude isti u Beogradu i u Surdulici, ili u Beloj Palanci, Blacu ili u bilo kom drugom mestu koje ima daleko niži stepen razvijenosti.
Reč ima ministar Dinkić.
Samo informativno da vam kažem. Po osnovu tog člana iz prethodnog zakona 50b, u ovoj godini oslobađanje je iskoristilo nula preduzeća, nula dinara. Dakle, nije bilo uopšte nikoga ko je to koristio, zato smo ukinuli taj član.
Reč ima Radmila Gerov.
Gospodine Dinkiću ovako kada kažete da je nula preduzeća, i tu se potpuno sa vama slažem, da je ostvarilo takav poreski podsticaj. To treba da bude zabrinjavajuće i za vas i za Vladu Republike Srbije, da vi u nedovoljno razvijenim područjima nemate nikakvo oslobađanje po pitanju ukoliko su privrednici investirali u opremu. Šta nam to ukazuje? Pokazuje na to da se u nedovoljno razvijenim područjima vrlo malo investira, što znači da tamo imamo veliki broj nezaposlenih lica. Država neće ništa izgubiti ako ostavi ovu poresku olakšicu. Ako nije korišćena u 2012. godini možda će biti korišćena naredne godine. Samim tim što se ukida olakšica, već u dva člana, zaista možemo da kažemo da u narednom periodu nećemo imati investiranje u nedovoljno razvijenim područjima. Smatram da je to jako loše za državu.
Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević, pravo na repliku.
Samo kratko. Taj podatak da ni jedno preduzeće nije koristilo i da država nije dala nikakav podsticaj, nam direktno govori da tamo još uvek nisu povoljni uslovi za investiranje. Ako nisu povoljni uslovi za investiranje znači da država nečim još uvek opterećuje privredu. Dakle, treba dodatno da smanjuje, a ne da ukida. Taj podsticaj je dat parcijalno i on nije imao efekta. Ako je podsticaj neka ostane nema veze što nije imao efekta, dajte još neki podsticaj pa će možda sledeće ili naredne godine to biti od koristi. Mislim da idemo u suprotnom pravcu. Poenta priče je da dajemo veći podsticaj da bismo postigli efekat. Time odgovarati da nešto ukidamo zato što nije dalo efekat, smo praktično digli ruke od nerazvijenih područja, prepustićemo ih sami sebi i neka se snalaze kako znaju i umeju. Neka ta područja odumiru, a to je na kraju krajeva u potpunoj suprotnosti sa politikom vaše stranke. Pričate o regionalnom razvoju, o ravnomernom razvoju, a ovamo imamo razne mere koje se ukidaju. Ne kažem da će one sada direktno uticati na to, ali treba sistemskim merama kojih će biti mnogo više, kroz razne zakone da kompatibilno se utiče na veće investiranje u nerazvijena područja i njihovim opštinama.
Reč ima ministar Dinkić.
Samo kažem da ova mera nije efektivna za ono što se želi postići. Delim ciljeve sa vama da treba direktno investirati u ta područja. Ono što je alternativa ovome, da nekoga oslobodite ako on investira, nekog poreza na dobit ako je ostvari, jeste da država direktno unese novac tamo. Očito da privatni sektor nema interesa da uloži novac u nerazvijena područja, govorim o novim preduzećima. Mora prvo infrastruktura da se napravi i tu treba zajednički konsenzus da se napravi, da damo prioritet. Dali smo u Vladi da napravimo ravnomernu infrastrukturu po celoj Srbiji. Bez toga nikakav poreski podsticaj neće dati efekta. Drugo, evo primer Kopaonika, "Šika", to je dobar primer. Treba napraviti u četrdesetak opština makar po jedan takav slučaj, gde očito ako nema privatnog sektora, tržište nikad neće dovesti, ne znam uz kakve podsticaje. Mora država iz budžeta iz Fonda za razvoj da uloži novac da bi zaposlila ljude, svesna činjenice da je to netržišno, ali činjenice koje ste vi upravo izneli da bez naroda u tim područjima nema ni tih teritorija. U tom smislu delim sa vama u potpunosti ciljeve, samo smatramo da ovaj zakon nije oružje kojim možemo ostvariti taj cilj, već su to direktna i mnogo veća ulaganja u infrastrukturu pa čak i direktna ulaganja u proizvodne pogone u nerazvijenim područjima. Makar bilo to i od strane države ako tržište neće dovesti privatni sektor, pre nego što se izradi infrastruktura.
Reč ima Milan Lapčević.
Slažem se potpuno sa vama da prioritet u razvoju treba da bude infrastruktura. Bez infrastrukture ne možete očekivati da budu investira određena područja. Pomenuli ste primer Kopaonika i državne investicije. On je kratkoročno prebrodio problem. Nisam siguran da ga je rešio. Šta mislim da može da bude rešenje? Država je tu uložila svoj novac. Da li država može svoj novac svuda da uloži? Gde je problem? Ne može sigurno. Znači treba da nađe meru podsticaja. Malo pre sam pomenuo primer, recimo manjeg PDV za određene oblasti i određene grane privrede. Onda će neko ko ima privatni kapital više imati interese da pravi npr. nameštaj u Kuršumliji ili da napravi fabriku za preradu bilja u Svrljigu, jer će mu tamo više ostajati para zato što će mu biti manji PDV nego u nekom drugom mestu. Zato će seliti kapital iz razvijenih područja u ona nerazvijena. Na primer porez na plate ne mora da bude svuda isti. Ne mora da bude svuda odvajanje za penziono i socijalno isto u Beogradu ili u nekim drugim mestima. To je razni set mera koji mora da utiče, odnosno da privuče one koji imaju pare i da ulažu tamo jer će mu biti manji odbici i porezi. Ostajaće mu više novca i imaće motiv da se seli i ako to nije blizu velikih potrošačkih centara.
Reč ima ministar Dinkić. Ovim zatvaramo krug replika.
Tu se mogu delimično složiti sa vama, ali niti je PDV taj instrument koji može da se koristi. On mora biti uniforman. U svim zemljama je jednaka stopa PDV, jer je to porez na potrošnju. Ima drugih poreza koji mogu da se smanje i to pre svega porezi na proizvodnju, pre poreza na dobit, jer dobit morate da napravite prvo. Morate da imate isplativu proizvodnju. U mnogim zemljama to je porez na zarade i razmišljamo kada se steknu uslovi nakon fiskalne konsolidacije da to bude prva stvar, zajedno sa doprinosima koje bi trebalo da ide na niže. Druga stvar o kojoj razmišljamo, pošto sada 80% od poreza na zarade pripada lokalnim samoupravama, da kao u skandinavskim zemljama možda prepustimo jednim posebnim zakonom izmenama ovog zakona, pravo da samostalno odlučuju koliki će im biti deo poreza na zarade koji im ostaje. Onda mogu i lokalne samouprave da ako hoće idu i sa nižom stopom poreza na zarade od one koja je maksimalno propisana republičkim zakonom. To su, recimo, radile skandinavske zemlje. Sklon sam da napravim jednu analizu i da predložim jedno takvo rešenje i da onda same opštine, kao što mogu da uređuju porez na imovinu, imaju pravo da uređuju ovaj deo porez na zarade koji pripada lokalu. Generalno, kroz smanjivanje poreza na proizvodnju, jeste to metod da bi neko imao interesa da uloži, pa onda tek razmišlja o dobiti.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Samo da vas podstim da je vreme vaše poslaničke grupe dva minuta.
Hvala. Mislim da razumem u potpunosti sve što je rekao ministar Dinkić i mislim da su svi poslanici koji su govorili o ovom amandmanu, uključujući i ministra, na istom poslu. Upravo zbog nekih činjenica, ministre, koje su toliko katastrofalne da je minut do 12 da se preduzimaju sistemske mere države. I Češka je tokom tranzicije regionalne razlike sa 1,5 povećala na 1,9, ali onda nizom sistemskih mera države i uz pomoć EU uspela je da tu razliku svede na neku podnošljivu meru. Samo činjenice da ako u narednih pet do deset godina ne bude sistemskih rešenja države, mi ćemo izgubiti 25% sela. Mi sada imamo više stanovnika starijih od 65 godina, nego mlađih od 15 godina. U 360 sela u Srbiji u zadnjih deset godina se nije rodilo nijedno dete. Srbija liči na stari dušek sa federima koji stalno izbijaju i stalno se pojavljuju neka nova devastirana područja. Naravno, ovo je benigno, i ako bi se prihvatio ovaj amandman, on ne bi imao nekog efekta, ali zaista smatram, i ovo je više preporuka Vladi Republike Srbije, a verujem da svi na isti način razmišljamo, da nizom sistemskih mera zbog kojih je ugrožena i bezbednost zemlje i ekonomski oporavak zemlje i oporavak nacije, 2035. godine ako se nastavi ovakav negativan demografski trend, biće za 700 hiljada manje stanovnika u Srbiji, a da ne pričamo da je ugrožen pored jugoistočne Srbije, posebno Banat, koji oseća strašne posledice negativne tranzicije. Zbog toga mislim da nije akcenat na ovoj ... (Predsedavajuća: Vreme.) ... izvinjavam se, završavam, benignoj meri, ali mislim da je zaista minut do 12 da država i cela Vlada počnu strateški da razmišljaju o rešavanju ovog problema.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandmane u istovetnom tekstu zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Popović, Dušica Morčev i Gorica Gajić i zajedno narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević iMiljenko Dereta. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandmane u istovetnom tekstu zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Popović, Dušica Morčev i Gorica Gajić i zajedno narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević iMiljenko Dereta. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandmane u istovetnom tekstu zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Popović, Dušica Morčev i Gorica Gajić i zajedno narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević iMiljenko Dereta. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 31. amandmane u istovetnom tekstu zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Popović, Dušica Morčev i Gorica Gajić i zajedno narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević iMiljenko Dereta. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandmane u istovetnom tekstu zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Popović, Dušica Morčev i Gorica Gajić i zajedno narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević iMiljenko Dereta. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 33. amandmane u istovetnom tekstu zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Popović, Dušica Morčev i Gorica Gajić i zajedno narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević iMiljenko Dereta. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Dušica Morčev i Gorica Gajić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević iMiljenko Dereta. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, podneo je amandman na član 51. Predstavnik predlagača, mr Mlađan Dinkić, ministar finansija i privrede je na sednici Odbora prihvatio amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 51. doda novi član 52. Predstavnik predlagača, mr Mlađan Dinkić, ministar finansija i privrede je na sednici Odbora prihvatio amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 56. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević iMiljenko Dereta. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O AKCIZAMA, u pojedinostima. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: dr Nenad Popović, Dušica Morčev, Milan Lapčević, Olgica Batić i Srđan Miković, kao i amandmane koje je podnela Vlada. Primili ste izveštaje Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o amandmanima. Pre prelaska na pretres u pojedinostima, podsećam vas da je narodni poslanik Zoran Kasalović pisanim putem povukao amandman koji je podneo na član 7. Predloga zakona. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Nenad Popović, Dušica Morčev i Milan Lapčević. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević. Izvolite.
I kada je bilo priče o rebalansu budžeta i setu pratećih zakona, poslanička grupa DSS je takođe amandmanski intervenisala na ovaj Predlog zakona o akcizama, jer smatra da opterećivanje tečnog naftnog gasa kao jedinog ekološkog zelenog energenta treba da bude daleko manje nego što je opterećivanje drugih fosilnih goriva iz mnogo razloga. Mislim da je ta priča svima poznata i ne treba da se ponavlja ovde. Smatram da će opterećivanjem tečnog naftnog gasa ovolikim iznosom akcize dovesti do toga da jedan broj ljudi neće više prelaziti na korišćenje tečnog naftnog gasa, već će se opredeliti na dizel gorivo ili na benzin, što će direktno uticati na potrošnju ovog energenta, zagađenje životne sredine, efekat staklene bašte itd. Sve države u regionu i Evropi podstiču zelene energente na sve moguće načine. Mislim da država Srbija takođe treba da radi ovo. Ovde se kaže da je opterećenje nešto niže, nego što je na druge naftne derivate, ali mislim da u ovakvoj socijalno-ekonomskoj situaciji, u kojoj se nalaze građani Srbije, kojim izlaz i pomoć države imaju i u tome da je niža cena tečnog naftnog gasa, pa je zbog toga ogroman broj njih prešao na korišćenje ovog naftnog derivata. Smatramo potpuno opravdanim da ove akcize ne budu promenjene, odnosno da budu promenjene daleko niže i da se na taj način omogući veće korišćenje tečnog naftnog gasa kao zelenog energenta.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatio je amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li još neko želi reč? (Ne.) Vlada je podnela amandman kojim predlaže da se poslečlana 2. doda novi član 2a. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatio je amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li još neko želi reč? (Ne.) Vlada je podnela amandman kojim predlaže da se poslečlana 3. doda novi član 3a. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatio je amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatio je amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li još neko želi reč? (Ne.) Vlada je podnela amandman kojim predlaže da se poslečlana 12. doda novi član 12a. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatio je amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li još neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O ROKOVIMA IZMIRENjA NOVČANIH OBAVEZA U KOMERCIJALNIM TRANSAKCIJAMA, u pojedinostima. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, povodom pretresa u pojedinostima o predlozima zakona iz tačaka od 5. do 12. dnevnog reda, pozvala da, pored predstavnika predlagača Suzane Grubješić, podpredsednice Vlade, mr Mlađana Dinkića, ministra finansija i privrede, mr Verice Kalanović, ministarke regionalnog razvoja i lokalne samouprave i prof. dr Žarka Obradovića, ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, sednici prisustvuju i Vlajko Senić, državni sekretar u Ministarstvu finansija i privrede, Aleksandar Ljubić, državni sekretar u Ministarstvu finansija i privrede, Slađana Backović, direktor Fonda za razvoj Republike Srbije, Andrijana Stojković, viši rukovodilac u Agenciji za privatizaciju, Dragomir Matović, viši rukovodilac u Agenciji za privatizaciju, Ninoslav Kekić, rukovodilac Grupe u Ministarstvu finansija i privrede, Ljiljana Petrović, rukovodilac Grupe u Ministarstvu finansija i privrede, Branka Đorđević,rukovodilac Grupe u Ministarstvu finansija i privrede, Radovan Medić, samostalni savetnik u Ministarstvu finansija i privrede i Zlatko Milikić, savetnik u Ministarstvu finansija i privrede. Primili ste amandmane koje su na predlog zakona podneli narodni poslanici: Srđan Miković, Janko Veselinović, Ivan Jovanović, Ivan Bauer, Nenad Popović, Bojana Krkić, amandman Vlade i amandmane Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Primili ste mišljenje Vlade o amandmanima narodnih poslanika. Primili ste izveštaje Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres predloga zakona u pojedinostima. Narodni poslanik Srđan Miković podneo je amandmankojim je predložio izmenu naziva Predloga zakona. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Miodrag Đidić. Izvolite.
Na član 1. Predloga zakona, amandman je podneo moj kolega Janko Veselinović, koji je o tome govorio i u načelu. Sada ću ga zameniti, pošto nije tu. U predlogu zakona, rokovi izmirenja novčanih obaveza u komercijalnim transakcijama, prema našem predlogu, član 1. menja se i glasi: "Ovim zakonom uređuju se rokovi izmirenja novčanih obaveza u komercijalnim transakcijama između javnog sektora i privrednih subjekata". Izbacujemo da se ovo primenjuje na ugovore, na odnose između samih privrednih subjekata. Navedene odredbe koje ograničavaju slobodu ugovaranja preduzetnicima i privrednim subjektima, u suprotnosti su sa članom 83. Ustava Republike Srbije, kao i sa Zakonom o obligacionim odnosima, član 516. i ostali članovi koji obezbeđuju slobodu ugovaranja, koja je osnov Zakona o obligacionim odnosima. Prema Zakonu o obligacionim odnosima, ugovor je zakon za stranke i mislimo da među privrednim subjektima ne sme da bude drugog ograničenja osim onog što stranke ugovorom predvide. Osim toga, navedene odredbe koje se odnose na ugovore između privrednih subjekata, nisu u skladu sa Direktivom EU 2011/7, od 16. februara 2011. godine, koja ograničenje roka plaćanja između privrednih subjekata predviđa samo ako nije drukčije propisano ugovorom između privrednih subjekata, i ukoliko nije to pravedno prema ugovoriocima, upravo onako kako sam malopre rekao, da je i po našem zakonu ugovor zakon za stranke i one mogu apsolutno slobodno da ugovore rokove u kojima će plaćati svoje obaveze. To je njihova stvar. Ovom odredbom, u njene velike kazne za njihovu ne primenu, dovelo bi do ozbiljnih poteškoća za privredne subjekte, koji posluju na ivici likvidnosti. Za veliki broj njih, ovo bi moglo da znači i prestanak obavljanja delatnosti, naročito što bi svako kašnjenje moglo da proizvede ozbiljne ekonomske posledice za njih. Problem monopola velikih dobavljača, moguće je rešiti izmenama i striktnim primenama postojećih antimonopolskih zakona, a ne uvođenjem novih državnih ograničenja, koja ne sagledavaju trenutnu ekonomsku sposobnost privrednih subjekata. U obrazloženju predloga zakona se navode kao primer dve zemlje koje su donele slične propise, Hrvatska i Slovenija, ali ove zemlje su zakonom ograničile samo rokove plaćanja za odnose između javnog sektora i privrednih subjekata. Na kraju da kažem da apsolutno stojimo na stanovištu da privredni subjekti, u skladu i sa postojećim Ustavom, i sa pozitivnim zakonskim propisima i sa direktivama EU, imaju pravo i slobodu ugovaranja rokova plaćanja, to je njihova stvar. Mislimo da država ne treba da zadire u te odnose, jer će to proizvesti više štete nego koristi. Dakle, ukoliko stranke ugovore rok plaćanja 90 dana, to treba ispoštovati, a posle toga, ukoliko se to ne desi, primeniti ove odredbe koje se odnose na njihovo kažnjavanje i slično. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Već sam u načelnoj raspravi rekao zašto je Vlada stala na stanovištu da se ograniče rokovi plaćanja, naravno, na prvom mestu države prema privatnom sektoru, ali i između privatnog sektora, zbog jako velike nediscipline koja vlada, koja prouzrokuje trenutnu nelikvidnost. Međutim, uvažavamo slobodu ugovaranjai zato smo predložili skupštinskom Odboru za finansije, zajedno faktički definisali amandman, koji je ušao kao sastavni deo ovog teksta, da ćemo omogućiti privatnom sektoru kada ugovara rokove plaćanja između sebe, da mogu da budu plaćeni i preko 60 dana, ali ako su obezbeđeni bankarskom garancijom ili avaliranom menicom. Na taj način štitimo ove slabe male poverioce, mala preduzeća, jer na ovaj način će njihova potraživanja biti zaštićena bankarskim garancijama, avaliranim menicama. Ukoliko neko prihvati da to bude i 150 dana, a obezbeđen je bankarskom garancijom, on zna da će imati taj novac tada, ako je dobrovoljno to prihvatio. Drugim rečima, razumeli smo bojazan ulaženja u slobodu ugovora između privatnih firmi, i to smo rešili na ovaj način, čime smo pojačali obezbeđenja plaćanja, jer smo za bankarsku garanciju, u našem predlogu amandmana koji je skupštinski Odbor za finansije predložio, rekli da to mora biti bankarska garancija koja sadrži klauzule – neopoziva, bezuslovna, naplativa na prvi poziv, bez prigovora, ili avalirane menice od strane banke, kao oblika za obezbeđenje za naplatu duga. Evo, na ovaj način smo, čini mi se, uspeli da ispoštujemo i slobodu ugovaranja, a da pojačamo disciplinu u plaćanjima, što je cilj ovog zakona.
Gospodin Đidić, pravo na repliku. Izvolite.
I dalje mislim da ne smemo ni na koji način dirati u slobodu ugovaranja. Ako stranke ugovore rok plaćanja 90 dana ili 150, kako ste vi rekli, to treba tako da bude i ne treba da bude zakonom propisano da poverilac obezbeđuje svoje potraživanje, da li bankarskom garancijom ili avaliranom menicom, iz prostog razloga što to košta. Dakle, onog ko pribavlja bankarsku garanciju košta. Ionako znamo u kakvim uslovima posluje danas naša privreda i da je svaki dinar privrednicima izuzetno težak. Dakle, ukoliko stranke ugovore i njima to odgovara da je rok plaćanja 150 dana, neka bude 150 dana, a posle isteka 150 dana hajde da primenimo sve kazne koje su predviđene zakonom. Mislim da je to dobro rešenje i da to pogoduje privredi. Ponavljam, vi ste učinili jedan korak u slobodi ugovaranja, ali ste ih ograničili bankarskom garancijom, avaliranom menicom. To košta. To neko mora da plati. U ovim teškim uslovima moramo da vodimo računa o privrednicima. Znate kako se budžet puni i kako se doprinosi plaćaju. Dakle, umesto da plati doprinose za radnike, on će morati da da novac za avaliranu menicu. To nije u redu i mislim da treba da prihvatite ovaj amandman, jer je on u interesu svih.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić.
Nije taj amandman u interesu svih, nego je u interesu onih preduzeća koja žele da prevare svoje dužnike. Ozbiljni privrednici već dve godine na sav glas u javnosti i na skupovima su insistirali da se uvedu ograničenja plaćanja. To smo učinili. Ono što su ozbiljni privrednici tražili od prethodne Vlade, nova Vlada je uradila. Ne želimo zakon koji će biti šećerna vodica, nego ako već ograničavamo da država mora da disciplinuje samu sebe i da postane generator likvidnosti u privredi tako što će plaćati na 45 dana, onda mora da se obaveže i privatni sektor da plaća međusobno na 60 dana. Ako neko želi da rok bude duži, a ovaj drugi to prihvati, neka plati za bankarsku garanciju, neće plaćati ako plati u roku od 60 dana. Nema troška bankarske garancije, pa neka izračuna šta mu je povoljnije. Ne želimo da ostavimo brojna mala i srednja preduzeća na vetrometini velikih dužnika koji mogu da ih ucenjuju i da im plate posle, ne znam, 200-300 dana. U Srbiji je prosečan rok plaćanja 135 dana. U zemljama EU je oko 45 dana. Ajde da vidimo, ostavili smo rok od 60 dana za privatni sektor plus mogućnost i dužih rokova, ali onda uz bankarsku garanciju ili avaliranu menicu. Mislimo da je to apsolutno rešenje koje obezbeđuje slobodu ugovaranja. Pri tom smo ubacili ova dva ozbiljna obezbeđenja plaćanja u zakon i time činimo veću sigurnost u pravnom sistemu. Ponavljam još jednom, svi dobri privrednici su smatrali da je i 60 dana mnogo, da smo trebali da idemo još rigoroznije. Mi smo zbog ovog slabijeg dela privrede napravili ovakvo jedno rešenje, ali neki drugi kompromis nismo spremni da prihvatimo i zato smo odbili vaš amandman.
Gospodine Đidiću, zatvorila sam krug replika, ali možete da koristite vreme poslaničke grupe. Izvolite.
Biću vrlo kratak. Dakle, mislim da se nismo razumeli. Mi apsolutno podržavamo ovo što se radi, ali moramo ostaviti slobodu privrednicima da ugovaraju kako to njima odgovara. Zašto bismo se mi mešali u odnose privrednih subjekata kada i jednom i drugom odgovara da rok plaćanja ne bude 60, nego 90 dana? Ne vidim zašto bismo mi sada uslovili nekog da plati za 60 dana kada njegov poverilac kaže da može da plati za 90 dana. Kada istekne 90 dana, nije sporno da se primene sve zakonske odredbe, jer nije ispoštovan dogovor. Ne vidim tu privredne subjekte da im nešto šteti. Ono što je važno jeste da ste predvideli sredstva obezbeđenja. Opet kažem, to košta. Mislim da je mnogo bolje da to što će umesto da ode bankama, ode u državnu kasu, jer može da se desi da nema da plati doprinose, jer mora da plati bankarsku garanciju. Ne vidim ni jedan jedini razlog i nema nikakve šećerne vodice. Apsolutno je ovo u duhu ovog zakona. To što neki privrednici traže 60 dana, u redu je, ali neka se dogovore sa svojim dužnikom. Onda neće dati rok od 60 dana, daće kraći ili duži rok. Nemojmo mi da ograničavamo i da nalažemo privrednim subjektima da moraju da plate za 60 dana. Šta ćemo uraditi, ako on zadnji novac da da bi izmirio tu zakonsku obavezu prema poveriocu, a sa druge strane, onda neće imati novac da plati plate radnicima, neće imati novca da plati obaveze prema državi? O tome govorim, da ne teramo ljude da rade nešto što ne moraju da rade, a u interesu je i jedne i druge ugovorne strane. Dakle, razmislite o tome. Mislim da je ovo zaista dobar amandman i da biste trebali da ga usvojite, jer privredni subjekti ništa ne gube. To je njihov dogovor. Ukoliko ne ispoštuju dogovor, onda se primenjuju sve sankcije koje su navedene u zakonu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić. Da li koristite vreme poslaničke grupe?
Da, koristiću vreme poslaničke grupe. Samo kratko ću. U Srbiji postoji kultura neplaćanja. To je nešto što dominira u nekom prethodnom periodu. Država mora da nađe celovito rešenje da bi taj problem rešila. Nemoguće je sistemski rešiti stvar bez rešavanja problema u pravosuđu, a pogotovo Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Ne znam da li ste, gospodine ministre, pričali sa kolegom Selakovićem da se ozbiljno preispitaju rešenja u Zakonu o izvršenju i obezbeđenju. Mi moramo tu kulturu preseći i napasti je sa više strana. Jedan od načina je i ovaj. Predložili smo da se ceo taj posao na neki način fazno uvodi u ograničavanju plaćanja. O tome je govorio i naš ovlašćeni predstavnik. Ne može se bez efikasnog pravosuđa i izmena Zakona o izvršenju i obezbeđenju rešiti taj problem. Ako dužnici, koji su najzaštićeniji u ovoj državi godinama, znaju da može poverilac da ih tuži kad god hoće imaju različite mehanizme da kroz postojeći Zakon o izvršenju i obezbeđenju izbegnu plaćanje, izbegnu sudske izvršitelje, privatne izvršitelje, nikakve bojazni nema da nastave sa tom politikom da ne plaćaju nikom ništa, da se zadužuju, da uzimaju robu i da nikom ništa ne plaćaju. Mislim da je jako bitno da se stvar celovito zaokruži i da bez dobrih rešenja u zakonima iz oblasti pravosuđa, pogotovo Zakona o izvršenju, ovo ne može da se završi.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Ivan Bauer. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.)
Zahvaljujem. Ako prekoračim vreme, koristiću vreme poslaničke grupe. Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, cenjene koleginice i kolege narodni poslanici, poslanička grupa SDPS u potpunosti podržava dobru nameru predlagača ovog zakona da reši nagomilane probleme nelikvidnosti u finansijskom sistemu Srbije i da stane na put finansijskoj nedisciplini koja je kod nas prisutna. Međutim, imamo i određene sugestije koje smo pretočili u ovaj amandman koji smo podneli, a za koji smatramo da bi poboljšao Predlog ovog zakona, konkretno član 3. na koji smo podneli amandman. Dovoljno je da pođemo od premise koju predlagač u obrazloženju razloga za donošenje ovog zakona daje, a u kojoj se kaže da kada se ovaj zakon pisao da se pošlo od Direktive 2011/7 koju je usvojio Evropski parlament, a potom i Evropska komisija. SDPS pozdravlja harmonizaciju zakona Republike Srbije sa zakonskom regulativom u EU. Očekujemo da u toj harmonizaciji bude u potpunosti dosledan. Naime, bez obzira na to što je predlagač zakona u jednom delu preuzeo osnovnu ideju Direktive 2011/7 EU, a vezano za ograničavanje rokova plaćanja, on je nije u potpunosti primenio. Iz tog razloga SDPS je bila prinuđena da reaguje i to iz nekoliko razloga. Pošto ne mogu da pođem od toga da će biti usvojen amandman koji je podneo Odbor za finansije, prvo ću diskutovati o ovom predloženom rešenju zakona, a potom ću reći zbog čega se protivimo predloženom amandmanu Odbora za finansije. Što se tiče predloženog rešenja koje imamo u zakonu u ovom trenutku kao predlog, ono što mi vidimo kao problem sa ovim predlogom jeste da se Direktiva 2011/7 Evropske komisije nedosledno primenjuje, što može imati negativne posledice po nas. Prva je da može Evropska komisija da reaguje negativno na naš predlog koji nije u potpunosti harmonizovan sa zakonskom regulativom EU, a to onda opet kao sledeću posledicu može imati da nakon šest meseci, godinu dana ili dve godine budemo prinuđeni da pišemo izmene i dopune ovog zakona, jer pretpostavljam da u našem procesu pristupanja EU imamo nameru da u potpunosti harmonizujemo naše zakonodavstvo sa zakonodavstvom EU. Dalji problemi koji su mogući i koji bi mogli biti otklonjeni, ukoliko bude usvojen amandman Odbora za finansije, su ti što je prvobitni predlog moguće u suprotnosti sa Ustavom, s obzirom da član 3. ovog zakona, koji je predmet ove diskusije, Ustavni sud Srbije može teoretski da proglasi neustavnim, jer nisam siguran da je u potpunosti u saglasju sa članom 82. Ustava, a moguće je da nije u saglasju i sa članom 84. Ustava. Dalji problemi koji se mogu javiti jesu potencijalne negativne posledice po spoljno-trgovinski bilans države i razvoj preduzetništva u Srbiji, ali o ovome neću sada mnogo diskutovati, jer pretpostavljam da će biti usvojen amandman koji je predložio Odbor za finansije, pa će time biti otklonjeni problemi koji su vezani za ovu tačku o kojoj sam sada govorio. Što se tiče amandmana koji je podnela Socijaldemokratska partija Srbije, hteo bih da kažem samo nekoliko reči zbog čega smo podneli ovaj amandman i zbog čega mislimo da je ovaj amandman bolji kao rešenje od rešenja koje je predložila Vlada, odnosno predlagač ovog zakona. Ono što se u našem amandmanu čini jeste da se u potpunosti i dosledno primenjuje Direktiva 2011/7, odnosno njen član 3. stav 5, u kome se upravo govori o ograničavanju rokova plaćanja. Podsetiću vas da je ova direktiva inače doneta 16. februara 2011. godine, a počinje da se primenjuje u svim zemljama članicama EU, odnosno sve članice EU su u obavezi da do 16. marta 2013. godine u potpunosti harmonizuju svoje zakonodavstvo sa ovom direktivom. S obzirom da mi imamo nameru da se pridružimo EU, u jednom trenutku ćemo i mi morati u potpunosti da primenjujemo ovu direktivu, odnosno član 3. stav 5, iz koga je, da budem potpuno iskren, prepisan naš amandman, odnosno prepisan je jer postoji potreba da se u potpunosti harmonizuje naše zakonodavstvo sa zakonodavstvom EU. Druga stvar koja je vrlo važna, a koju ovaj naš amandman, mi smatramo, obezbeđuje, jeste da daje potpunu slobodu ugovaranja svim učesnicima na tržištu, odnosno da se zalaže za slobodno tržište. To je ono što sam govorio kada sam govorio o eventualnom problemu koji bi mogao Ustavni sud da prepozna u članu 3, u onom prvobitnom Predlogu zakona koji smo dobili. Sledeće što je vrlo važno, a što jeste suština Direktive 2011/7 Evropske komisije, jeste da je ona u stvari doneta da bi se zaštitio preduzetnički sektor u EU. Koliko znam, i mi se stalno zalažemo za zaštitu preduzetničkog sektora, odnosno sektora malih i srednjih preduzeća, odnosno, da kažemo, u ovim razgovorima koji postoje, pregovorima i, na kraju krajeva, nekim kupoprodajnim odnosima između manjih i većih, sektor malih i srednjih preduzeća, odnosno preduzetništva, jeste slabija strana. Dakle, ideja direktive je bila da se zaštiti slabija strana. Naš amandman, čini mi se, bolje štiti slabiju stranu od ovog predloga koji je dao predlagač. Što se tiče amandmana Odbora, koji pretpostavljam da će biti usvojen, pa ću govoriti samo u nekoliko reči o njemu, da ne bih posle morao da se javljam za reč, jer pretpostavljam da će ministar Dinkić replicirati, reći ću samo zašto mislimo da čak ni tim amandmanom ne otklanjamo sve probleme koji postoje u članu 3. Predloga zakona. Dakle, i dalje u ovom amandmanu imamo nedoslednu primenu Direktive 2011/7, jer i dalje se ne koristi onaj drugi deo tog člana, stav 5, u kome se kaže da se može produžiti rok plaćanja i preko 60 dana, pod uslovom da se zaštite prava slabijeg. Toga u ovom predlogu amandmana koji je podneo Odbor nema. Druga stvar koja je vrlo važna, a to je već pomenuo kolega Đidić, jeste da bankarske garancije i avalirane menice imaju svoju cenu. Prema informacijama koje sam dobio od bankara, cena bankarskih garancija i avaliranih menica je 0,3% i to se obračunava kvartalno. Neko to mora da plati, tu cenu od 0,3%. Najlogičnije rešenje jeste da će oni veliki to prevaliti na slabije, a ti slabiji se zovu ili potrošači, što će reći da će se cene povećati, što će reći – pritisak na inflaciju, koja je ionako zahuktala ili će prevaliti na druge slabije, a to su preduzetnici, odnosno sektor malih i srednjih preduzeća, što je ponovo nešto što pokušavamo da sprečimo ovim zakonom, odnosno što pokušava da spreči Direktiva. U krajnjem slučaju, možda će ovaj teret na sebe preuzeti veliki trgovci, što je takođe problem, jer prema informacijama koje sam od njih dobio, oni trenutno posluju sa relativno malim maržama i za njih tih 0,3% takođe ne može biti beznačajno. Takođe, ono što smatramo da je vrlo važno, sa ovim ću završiti, da ne bih dužio, jer vidim da sam već prilično odužio i izvinjavam se zbog toga kolegama, ono što je bio problem u novijoj prošlosti nije bilo samo da su se probijali rokovi plaćanja, već smo imali još jedan problem, koji je možda čak bio i ozbiljniji, a to je da se uopšte nije plaćalo. Dakle, nisu preduzetnici imali problem samo sa tim da im neko kasni, nego su imali problem sa tim da neko nije hteo da im plati, a da se oni nisu usuđivali da tog nekog tuže, jer bi time bili izbačeni iz sistema u kome su morali da budu, jer ako ne budu u sistemu, propašće. Dakle, zato smatramo da je amandman koji smo mi podneli bolji, iz razloga što on uređuje sistem kroz jačanje kontrole, a na to imamo i jedan dodatni predlog, a to je nešto što je usvojeno u Velikoj Britaniji, koja je unapredila ovu Direktivu time što je usvojila Kodeks tzv. promptnog plaćanja, koji su potpisali svi veliki trgovci i kojim su se obavezali da će plaćati na vreme, čime su pokazali svoju društvenu odgovornost i, pod znacima navoda, sakupili određene poene za sebe, a učinili da se preduzetnički sektor oseća sigurnije. U tom smislu ću citirati Marka Rajsa, državnog sekretara u Vladi Velike Britanije, koji kaže – sigurnost u plaćanju stimuliše investicije i rast. Toliko, zahvaljujem.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Nismo prihvatili ovaj amandman iz razloga što je, nažalost, situacija u Srbiji u pogledu javašluka u plaćanjima radikalno drugačija nego u zemljama EU, čiju ste vi direktivu citirali. Mi smo, međutim, pisali Evropskoj komisiji i dali joj predlog ovog rešenja i obrazložili. Zašto mi idemo radikalnije od Evropske unije? Zato što je i u Britaniji, o kojoj govorite, moguće da trgovački lanci potpišu kodeks i da se to poštuje. Da li možete u Srbiji da zamislite ideju da sada dobrovoljno trgovinski lanci potpišu kodeks da će nešto plaćati u roku od 60 ili 90 dana? Bez zakona i bez prinude, to se pokazalo u prethodnom periodu da nije bilo moguće. Razgovarali smo sa trgovinskim lancima, svim velikim u Srbiji, došli smo do toga da bukvalno svim osim jednog su spremni da poštuju ovaj zakon bez problema i mogu da ga poštuju. Ovaj poslednji će poštovati jer će ispasti iz igre ukoliko ne bude poštovao. Oni imaju mogućnost, ako prodaju robu na rate, a većina njih prodaju na rate, da plaćaju u roku od 90 dana. To postoji u ovom zakonu. Dakle, trgovinski lanci nisu uopšte ovde više sporni po bilo kom aspektu. Da vidimo šta je sa ostalima. Ko je taj koji treba da obezbedi bankarsku garanciju, ako je rok plaćanja između privatnog sektora duži od 60 dana? To je dužnik. Mi ne želimo da štitimo više dužnike, hoćemo da ih nateramo da plaćaju na vreme, da ne bi imali te dodatne troškove bankarske garancije ili izdavanja abolirane menice. Ima još jedna stvar. U pravu je bio kolega iz DSS kada je rekao da ovaj sam zakon ako bi se primenio u sistemu da se ništa drugo nije promenilo, to bi bilo verovatno osuđeno na neuspeh. Međutim, mi vršimo čitav niz priprema da bi ovaj zakon efektivno mogao da funkcioniše. Prva priprema je bila čišćenje postojećih dugova države i priprema da država krene da plaća u roku od 45 dana. Druga priprema je uslovna poreska amnestija, o kojoj ćemo diskutovati u amandmanima posle diskusije o ovom zakonu, gde će firme moći, ako plate obavezu za novembar i decembar i ako redovno plaćaju tekuće mesečne obaveze, da im se zamrzne poreski dug nastao do perioda do 31. oktobra i da im se eventualno otpišu kamate kada redovno budu servisirali. Drugim rečima, likvidnost će se povećati i imaće sa čime. Sa jedne strane i država je planirala takav duplo niži deficit i ima sada dovoljno likvidnih sredstava da može redovno sve materijalne troškove da izvršava i razvićemo mehanizme kontrole da se to poštuje. Samim tim, zašto bi onda ostavili da privatni sektor bude iza toga? Srbiji nije potrebna fina regulativa ovoga. Potrebna je šok terapija. Ovo jeste šok terapija, to su i privrednici rekli na javnoj diskusiji i mi smo je namerno uradili. Mislimo da neka fina regulacija u sistemu potpunog javašluka, nediscipline, haosa, ne donosi rezultat. Ali, naša ideja je bila – hajde, optuživali ste državu opravdano da kasni sa plaćanjem privatnom sektoru. Hajmo sad na crtu, država ide na 45 dana, a zašto vi među sobom ne biste mogli na 60 dana? Dobro, ima i slabijih preduzeća, onda pokri bankarskom garancijom svoj dug ili menicom i svi su time zaštićeni u sistemu. Upravo zbog toga Evropska komisija nam nije osporila ovaj član. Mi smo pisali, ima već mesec i po dana, sigurno bi dobili neki odgovor drugačiji, a posebno ovim amandmanom skupštinskog odbora, mislim da smo u potpunosti prevazišli problem. Konačno, šta je problem sa vašim amandmanom, makar što se tiče Ministarstva finansija? Vi ste predložili rešenje koje jeste suštinski prepisano iz Evropske direktive gde kaže – ugovorom između privrednih subjekata ne može se predvideti rok izmirenja novčanih obaveza dužih od 60 dana, osim ukoliko nije na osnovu sporazuma obe strane, drugačije izričito ugovoreno i ako je takav rok duži od 60 dana, onda je ovo ključno – ne predstavlja značajnu štetu za poverioca. Onda se kaže kasnije – ministar nadležan za poslove finansija donosi akt kojim se definiše šta je to značajno, a šta je to poverioca i uređuje i način i postupak nadzora nad sprovođenjem obaveze. Često me kritikujete zašto mnoge stvari uređujemo da sređujemo podzakonskim aktima. Evo, sad smo sve stavili u zakon, da ministar ne arbitrira, a posebno, a kako mi da kažemo, šta je to značajno i šta je to za poverioca. Toliko je arbitrarno, da prosto ne znam kako bi to sproveli u praksi, kako bi vršili nadzor. Moguće je da je zbog fer pleja koji postoji u EU zbog čega su kašnjenja u plaćanjima nisu duža od 30 do 45 dana, to je tamo moguće. U Srbiji da ministar ili Vlada definiše ove pojmove, to ne znam kako bi to bilo u praksi. Zato smo odlučili za radikalnu šok terapiju i videćemo kako će to da funkcioniše. Mi ćemo se potruditi da to da maksimalne efekte. U pravu je DSS, kada kaže da je sud bitan elemenat u svemu ovome, odnosno izvršni postupak, ali ovo je jedan veliki test i za državu, ako država to položi, siguran sam da će privatan sektor to morati da sledi.
Hvala. Gospodin Bauer, replika. Izvolite.
Izvinjavam se, rekao sam da se neću javljati za repliku, ali samo dve rečenice. Dakle, upravo zbog toga što ste rekli da vas kritikuju da nećete da prihvatate amandmane, mada ste prihvatali neke naše amandmane u prethodnom periodu, upravo zbog toga smo išli sa rešenjem kojim bismo ostavili malo veći prostor ministarstvu da definiše ove stvari. Inače, te stvari su definisane u potpunosti članom 7. ove direktive 2011/7, tako da apsolutno se to moglo prepisati i ubaciti ili u zakon ili ostaviti ministarstvu prostor da donošenjem jednog podzakonskog akta to reguliše. Dakle, to je bio razlog zašto nismo taksativno naveli šta podrazumevamo pod ovim što ste rekli. Hvala najlepše.
Hvala. Reč ima gospodin Lapčević. Izvolite.
Od vreme ovlašćenog predstavnika. Dakle, razumemo sve ove razloge koje ste naveli i pozdravljamo nameru Vlade i vas lično da se krene u rešavanje ogromnog problema srpske privrede, a to je nelikvidnost i plaćanje, odnosno neplaćanje dospelih obaveza na vreme. Zbog toga je desetine hiljada firmi blokirano, 80.000 preduzeća je po nekom zadnjem podatku nelikvidno i u blokadi i u procesu gašenja. Tome su kumovale, pre svega, mnoge velike kompanije koje su, zato što su velike, sa njima moraju mali privrednici da rade, a oni ucenjuju i ne plaćaju obaveze na vreme da bi ostvarile ekstra profit. Sva se priča zavrti na kraju do ključnog generatora nelikvidnosti a to je država. Vi ste toga svesni da je država najveći neplatiša i da prema podacima koje imamo država u ovom trenutku duguje preko milijardu evra za razne obaveze prema dobavljačima, izvođačima radova i slično. Dobra je namera da država ograniči sebe i da kaže da će ubuduće u roku od 45 dana svaku svoju obavezu mora da plati. Lično, pozdravljam vašu nameru za šok terapijom da se to odjednom preseče i da se krene nekim drugim korakom, međutim postavlja se jedno logično pitanje. Ako je budžet Republike Srbije u nezavidnom položaju, odakle nam milijardu evra slobodnih sredstava da odjednom izvršimo sve te obaveze i da krenemo nadalje da plaćamo sve one ugovorne obaveze u rokovima koje predviđa zakon? Ograničavanje rokova za preduzeća koja međusobno posluju na 60 dana je takođe dobar korak, dobra je namera, ali je pitanje da li će svi moći da ispoštuju tu nameru. Recimo, jedan od primera koji može da bude kontra argument jeste da neko građevinsko preduzeće ugovori radove npr. za izvođenje objekata u inostranstvu i ima ugovore o plaćanju za godinu, godinu i po dana, zavisno od toga kakvi su uslovi tendera. To preduzeće angažuje podizvođača iz Srbije i ima obavezu da plati u roku od 60 dana. U tom slučaju preduzeće mora da ili uzima bankarske kredite koji su prilično skupi da bi ispoštovala obaveze zakona, ili mora da pribegava onom drugom načinu, da ugovara duže rokove plaćanja, ali da za to uzima bankarske garancije koje opet su trošak za preduzeće. U prethodnom periodu razna preduzeća, dobavljači, izvođači radova su pružali određene usluge državi da bi se uopšte pojavili na tenderu moraju da daju uslove plaćanja, dobijali poslove, kad se recimo radi o izvođenju radova, da bi te radove izveli potrebno je određeno vreme, mesec, dva, tri, zavisno koja je vrsta radova i obim. Da bi uradili taj posao moraju da uzmu ako nemaju slobodnih sredstava, a obično firme nemaju, moraju da uzmu kredit, da se zaduže za gorivo, za repromaterijal, da plate radnike, uzimaju kredit kod banke. Taj kredit je, naravno, trošak i on je opterećen od 15 do 25% zavisno od koje banke se uzima kredit. Kada se završe radovi posle tri meseca, firma ispostavlja konačnu situaciju prema državi. Istog trenutka mora da plati PDV, i opet mora da uzme kredit, opet da plati kamatu, a onda joj država plati nakon tri, četiri, šest meseci, pa možda i godinu dana. Šta se desilo u međuvremenu, za tih godinu dana? Za godinu dana se kurs promenio, za godinu dana sredstva koja su angažovana po osnovu kredita kod banaka koštaju i odnesu 25% minimum onoga što je glavnica. Praktično, priča se svede da firme kojima država neko duže vreme duguje ulaze u minus. Sve ono što su zaradile radeći sa državom, praktično pojede banka. U čitavom procesu jedino banke profitiraju kroz davanje kredita i naplate ogromnih kamata. Dakle, to je ono što se dešavalo u prethodnom periodu i tu su banke imale profit. U ovom slučaju kada predviđamo rokove koji su 60 dana retko koja firma će moći da ispoštuje te rokove. Verovatno će se ići u mnogo većem broju slučajeva na dogovorno produženje roka sa bankarskom garancijom koja će opet koštati firme i opet će biti trošak i opet će banke zarađivati na tome. Dakle, država treba pre svega da u uslovima poslovanja maksimalno razradi mehanizam da oni koji rade, privređuju, plaćaju porez od kojih država živi, imaju što manje troškove, da im je državna administracija i država što manji teret, da bude što efikasnija, što racionalnija. Ovako, praktično, posredno i neposredno država utiče direktno na njihovo loše poslovanje i praktično na njihovu likvidnost, odnosno nelikvidnost. Ovim predlogom zakona kojim se skraćuju rokovi i daju se, praktično, ograničenja za državu na 45 dana, na privatna preduzeća 60. Namera je odlična. Šok terapija je potrebna da bi se ovi problemi razrešili. Ostaje samo pitanje da li ćemo moći da to sprovedemo u delo, naročito, mislim, pitanje i za državu koliko će uspeti da sprovede, a to verovatno vi bolje znate, obzirom da ste upoznati sa stanjem u budžetu RS i koliko to država može da plati, iz kojih sredstava. Dakle, verovatno ćemo ići u neko novo zaduženje od 500 miliona, milijardu evra, da bismo isplatili sva ta zaostala dugovanja. U onom drugom delu, delu privrede, koja verovatno neće moći da ispoštuje u najvećem delu te svoje obaveze od 60 dana, pa će dolaziti i do sudskih sporova, i do kašnjenja jer sudstvo je toliko efikasno koliko, svi znamo. Dakle, prosto da ne bude da smo klasični kritizeri, ova namera je dobra, pozdravljamo je, ali nije dovoljna, potrebne su sistemske mere i kroz daleko efikasnije pravosuđe, i slične postupke, da procesi traju mnogo kraće, jer će ostati mrtvo slovo na papiru. Ako dođe do sudskih procesa, to traje mesecima, džabe nam onda i ograničenje rokova plaćanja kada uđemo u to vrzino kolo da jedni drugima ne plaćaju, pa onda i onaj ko nije platio onom drugom, on zbog toga ne može da plati onome iza sebe i onda opet imamo lanac nelikvidnosti koji ničemu ne vodi. Za nas je bitan prvi korak, kako će država pokrenuti čitavu priču povećanja likvidnosti privrede, odakle će ta sredstva pribaviti i kako će ona svoje obaveze ispuniti. Naravno, naša je sugestija i da se mnogo fleksibilnije gleda na rokove za preduzeća i da mere koje prate ovu meru budu sistemske i kroz pravosuđe i kroz možda i neke druge poreske zakone, kako bi čitava priča urodila plodom. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Mlađan Dinkić. Izvolite.
Mi smo veoma svesni da ovo nije ni malo jednostavan posao, ali smo takođe svesni činjenice da gore od ovoga verovatno ne može biti. Uvek ima goreg od gorega, ali ovo je zaista takva situacija da mora da se napravi taj radikalni rez. Mi nećemo čekati 31. mart kada počinje primena ovog zakona i primena ovih ograničenih rokova plaćanja, već ćemo u ovom mesecu očistiti jedan deo dugovanja države prema privatnom sektoru. Konkretno, sada u četvrtak donosimo na Vladi odluku, da isplatimo 4,8 milijardi dinara dugova prema putarskim privrednim organizacijama, poput "Puteva iz Užica", "Planuma", P.S.P. Beograd, ali istovremeno da zabranimo dosadašnji način rada da su mogli da ugovaraju radovi na način, da neko izvrši radove, a prihvati ugovor da mu država plati te radove u roku verovali ili ne četiri godine, znači 2012, 2013, 2014. i 2015. godina, a radove izvršio u ovoj godini. To je nenormalno, jer nema tog putarskog preduzeća koje može da napravi tako nešto, da četiri godine finansira državu. Šta se desilo? Ono što ste vi zapazili, ta putarska preduzeća, da bi nešto od toga naplatila su po enormnim kamatama prodala ta potraživanja prema bankama. Banke su stavile zaloge na ta preduzeća, blokirala ih i sada ako država ne reaguje, ta preduzeća idu u stečaj. Mi donosimo odluku da sada u decembru, da 4,8 milijardi dinara, potpuno eliminišemo ne samo 2012. godinu, nego i 2013, 2014. i 2015. godinu. Dešava se nešto što se nije desilo, unapred ćemo četiri godine da platimo iz razloga što ćemo osloboditi ta preduzeća ogromnih kamata, koje će inače platiti, ali ćemo istovremeno zabraniti Ministarstvu saobraćaja da sklapa takve ugovore u budućnosti, to prosto nije fiskalno odgovorno. Druga je stvar da ćemo, inače kada smo sagledali ukupne docnje vezane za putare, gledali smo republička preduzeća, to su putevi Srbije, koridori i Ministarstvo saobraćaja. Ispostavilo se da docnje ima samo Ministarstvo saobraćaja. Bio sam možda malo iznenađen, ali "Putevi Srbije", nemaju trenutno nikakve docnje. Dakle, sve što im je dospelo, sve su plaćali. Oni imaju verovatno potreba da više ugovore nego što sada rade, ali nemaju trenutno ni oni ni "Koridori Srbije" nikakve docnje, dok je Ministarstvo saobraćaja napravilo 4,8 milijardi docnji, na način kojim sam spomenuo. Što se tiče drugih dugova države, to su dugovi bolnica, koje takođe rešavamo u paketu zakona koji je Vlada predložila, 13 milijardi dinara, koje će preuzeti država i isplatiti u naredne tri godine, a bolnice će ubuduće biti izuzete iz procesa javnih nabavki za lekove i sanitetski materijal. Što se tiče duga Fonda zdravstva, on je dodatnih 13 milijardi dinara i Fonda zdravstva trenutno kasni 200 dana u plaćanju veledrogerijama. Mi smo doneli jedan zaključak na Vladi, da se naloži Fondu zdravstva da već do kraja ove godine skrati rok plaćanja na 150 dana. Dakle, ne čekamo mi sledeću godinu, nego skraćujemo u decembru jednom jačom uplatom to. Konačno, ostaju nam dugovi Pokrajine i lokalnih samouprava prema izvršenim a neplaćenim kapitalnim ulaganjima. Sledećeg četvrtka, dakle za nedelju dana, za desetak dana, donećemo još jednu odluku na Vladi, da ponudimo svim lokalnim samoupravama i Pokrajini Vojvodina, da ukoliko žele, izmire svoje dugove do dana 31. oktobra ove godine, tako što će država da im da neku vrstu pozajmice, za godinu dana grejs perioda i na 24 meseca otplate u 2014. i 2015. godini, a poverioci bi odmah obveznice koje bi mogli da prodaju na tržištu i tako da se naplati. Ukoliko postoji interes poverioca i opština da na taj način regulišu te obaveze, kao i pokrajine i njihovih poverilaca, mi ćemo odmah posle Nove godine emitovati takve obveznice, jer smo to omogućili Zakonom o budžetu koji je ova skupština izglasala. Konačno, pitanje, odakle državi pare da to namiri? To je potpuno jednostavna stvar, iz likvidnih sredstava koje obezbeđujemo šest meseci unapred. Mi smo, kao što sam rekao obezbedili sredstva ne za finansiranje deficita u ovoj godini, već smo faktički pokrili naše obaveze do maja sledeće godine, sa emitovanjem evro obveznica i naša je strategija da nikada više ne dovedemo državu u poziciju da nema likvidnijih sredstava za izvršavanje obaveza u budžetu koje je Skupština odobrila, tako da ćemo taj trend slediti i u budućim godinama, ne samo u sledećoj, nego i u svim budućim godinama. Uvek ćemo imati šest meseci unapred sredstva, koja ćemo koristiti, međutim, za plaćanje tačno utvrđenih obaveza sa smanjenim budžetskim deficitom, sa zaustavljanjem rasta javnog duga, kako bi i sa uvedenom finansijskom disciplinom. Dakle, ovaj zakon o kome govorimo, vi ste potpuno u pravu kada to kažete, je samo jedan kamičak u kompletnom programu fiskalne konsolidacije, kojom treba da se obezbedi finansijska disciplina u zemlji. Naravno, da smo svesni toga da sam po sebi neće dati efekte ako sve ovo ostalo ne uradimo. Hvala vam na ovoj prilici da kažem šta ćemo to uraditi, kako bi država mogla od 31. marta da efektivno više ne dođe u situaciju u kojoj se sada nalazi, što znači izmirivanje ovih obaveza – da, jer te obaveze su tu, to su obaveze prema privatnom sektoru, ali sistem novi da se ne prave docnje u budućnosti. U zdravstvu to je uvođenje centralizovanih javnih nabavki. Što se tiče putara, nema više ovakvih načina omogućavanja ugovora sa ovakvim vrstama na četiri-pet godina plaćanja, mora se plaćati po situacijama u roku od 60 dana, promptno, i da se ugovara samo ono što država može da plati. Dakle, disciplina i kontrola da se ne preuzimaju obaveze mimo Zakona o budžetskom sistemu, što znači i kažnjavanje i krivično gonjenje ljudi u državi koji bi preuzimali veće obaveze nego što imaju pravo u usvojenim finansijskim planovima, ako su u pitanju javna preduzeća, budžeta lokalnih samouprava, pokrajina ili Republike, svejedno.
Hvala. Replika, narodni poslanik Milan Lapčević. Izvolite.
Hvala na ovako iscrpnom odgovoru. Evo da se osvrnem na ovo što ste zadnje rekli, odgovornost za preuzimanje obaveza koje nisu planirane. Kada je bila rasprava o rebalansu budžeta, govorili ste o preuzimanju obaveza od strane države, odnosno ugovaranju od strane Ministarstva za prostorno planiranje, prethodnog. Prema Zakonu o pomoći građevinskoj industriji, za nekih, nemojte me držati za reč, ne znam da li sam zapamtio tačan podatak, ali radi se sigurno o ciframa koje su tri puta veće nego što je bilo dozvoljeno budžetom. Negde, ako se ne varam, 27 milijardi je bilo dozvoljeno, a ugovoreni su radovi preko 60 milijardi dinara. Hoće li biti odgovornosti za to što se radilo u prethodnom periodu? Za nas je ključna stvar da se uvede red i da se povede odgovornost za one koji su doveli do nereda i do haosa. Sami ste rekli da država duguje 13 milijardi bolnici za opreme i lekove, Fond 13 milijardi prema dobavljačima. Koliki je dug građevinske industrije, odnosno ministarstva prema građevinskoj operativi za mnoge projekte koji su sprovođeni prethodne dve, tri godine, čisto partijske projekte koji su sprovođeni širom Srbije i po lokalnim samoupravama, a koji su probijeni budžetom. Budžetom nisu predviđeni, a pravljeni su u predizborne svrhe. Niko ne govori da to što je rađeno nije potrebno Srbiji, ali je pitanje po kojim cenama je ugovarano i pitanje je da li je to predviđeno finansijskim planovima. Nije. Probijene su cifre dva ili tri puta. Imate slučaj Niša i mnogih drugih gradova. Sada smo u situaciji da su svi u velikim dugovanjima i da država to treba da pokriva. Pošto ste rekli da država obezbeđuje sredstva unapred bar šest meseci, da će isplaćivati sve ono što je zaostalo, interesuje me koliko će porasti javni dug po tom osnovu? Ne postoji "perpetuum mobile". Verovatno mora da se pozajmljujemo negde da bi imali likvidna sredstva da plaćamo.
Hvala. Reč ima ministar Mlađan Dinkić. Izvolite.
Javni dug će našom fiskalnom strategijom dostići maksimum na 65% BDP u sledećoj godini i tu će se zaustaviti i onda će krenuti da pada. Naš plan je da do 2015. godine bude smanjen na 58%. Drugim rečima, vrhunac rasta javnog duga kao posledica plaćanja obaveze iz prethodnog perioda će biti 65% BDP. On će se tu zaustaviti. Zašto će se zaustaviti? Zato što smo prepolovili budžetski deficit. Mi imamo tri milijarde evra startnih troškova da bismo isplatili samo obaveze po osnovu javnog duga koji je napravljen u prethodnim godinama i kamate koje iz toga proizilaze, plus ovaj deficit koji smo predvideli od 3,6% BDP ili na nivou konsolidovane države to je oko 130 milijardi. To kada se sabere jedno sa drugim daje cifru od 4,2 milijarde evra, koliko je potrebno da se to zatvori. Jedan deo toga će se zatvoriti prihodima od prodaje državne imovine u sledećoj godini. To nismo planirali u budžetu, ali očekujemo da ćemo napraviti 200-300 miliona evra od toga i na taj način ćemo malo i da smanjimo zaduživanje već u sledećoj godini i, naravno, po osnovu predfinansiranja obaveza za 2014. godinu, jer sam rekao da ćemo ići šest meseci unapred, dakle, imati dovoljno likvidnosti da finansiramo ne samo obaveze u tekućoj godini, nego da imamo unapred šest meseci, tako da ono što ćemo imati potrebu da finansiramo za sledeću godinu će biti veće od onoga što će biti isplaćeno u tekućoj godini, ali, napravili smo presek tako što smo prepolovili budžetski deficit, tako što smo u fiskalnoj strategiji planirali da se smanji na svega 1% u 2015. godini i po tom osnovu na 65% dug će se zaustaviti i to već početkom sledeće godine na tom nekom nivou i onda će stajati tako, pa će pasti na 58% do 2015. godine. Vraćanje, izračunali smo i to, tu se slažemo i sa ekspertima MMF i sa Fiskalnim savetom, sa ovako ozbiljnom fiskalnom konsolidacijom, bez obzira na to što je zaista radikalna promena, za vraćanje u one zakonske granice, po Zakonu o budžetskom sistemu na 45%, potrebno je da prođe puno godina. Tek 2020. godine je moguće da se to čak i teorijski da se desi.
Hvala. Narodni poslanik Milan Lapčević, replika. Izvolite.
Rekli ste da će država delom da namiruje obaveze po osnovu uzimanja novih kredita, a delom od prodaje imovine. Da li se misli na prodaju javnih preduzeća, državnih i lokalnih? To je jedno. Drugo, iz ovih podataka koje ste nam sada naveli, da ćemo sledeće godine dostići maksimum javnog duga od 65% BDP, nam praktično ukazuje da je prethodna Vlada od 2008. do 2012. godine državu zadužila, odnosno povećala zaduženje od 25 na 65%ili prevedeno u novac sa ovim što ste malopre sabirali, oko četiri milijarde dugovanja i sadašnjih skoro 15 milijardi spoljnog duga, dolazimo do 20 milijardi spoljnog duga države, a imali smo osam milijardi 2008. godine. To su konkretne cifre koliko nas je usrećila prethodna vlast, u kojoj ste i vi učestvovali i punim kapacitetom do 2011. godine, a onda vaša stranka bez vas do 2012. godine. Ti dugovi su diktirani od najveće stranke u Vladi, od ministra finansija, od predsednika Vlade, ali ne možete da izbegnete potpunu odgovornost ni za vaše učešće. Morali ste na vreme da reagujete ako danas govorite da je država u stravičnim problemima, da moramo sada da preduzimamo ovako radikalne mere. Mogli ste na vreme da reagujete i da kažete da nećete da učestvujete u onome što jeste očigledno pogrešno po državu – besumučno zaduživanje, ulaženje u obaveze koje država ne može da isprati, niti da isplati, pa sada dolazimo u situaciju da dugujemo putarima pet milijardi, bolnicama 13, dobavljačima još 13 itd. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Ako tako želite, nemam problem da preuzmem odgovornost i za zemljotres u Fukušimi u Japanu. Dakle, nemam taj problem preuzimanja odgovornosti. Znate i sami da odgovornost za ovakav javni dug, nakon mog mandata ministra finansija, snose ministri finansija koji su bili posle mene. No, ako hoćete da kažete da sam ja i za to kriv, jesam, neka vam bude. Ono što hoću da kažem jeste da sam već jednom uspeo za tri godine da napravim preokret za 6% BDP, da od minusa dovedemo Srbiju u suficit. Uradiću to još jednom. Uz ovakvu podršku koju imam od koalicionih partnera, ubeđen sam da ćemo u tome uspete. Ko je odgovoran za prethodne periode, biće deplasirano pričati za par godina, kada budemo imali potpuni preokret.
Hvala. Reč ima narodni poslani Mladen Grujić po amandmanu. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege, poštovani gospodine ministre, doveli ste me u vrlo nelagodnu situaciju. Imao sam spremno izlaganje u kome sam želeo da govorim o dobrim i o lošim efektima vašeg zakona. Loši efekti su se odnosili na posledice koje bi u ovom zakonu trpeli trgovinski lanci. Verujte mi da sam se dobro pripremio da vam obrazložim sve moje argumente, ali ste mi vi izbili ceo moj govor iz ruke činjenicom da ste usvojili amandman kojim se omogućava, ukoliko postoji volja dogovornih strana, da se 60. dana plati avaliranom menicom i moraću da skratim svoje izlaganje na pola. Ovim se loš efekat ovog zakona briše. Kolegama koji su ranije rekli da su zabrinuti zbog visine kamate i visine troškova koji će nastati, nemam šta da kažem, osim da možda ne poznaju materiju, jer dinarsko zaduživanje na godišnjem nivou je oko 17% ako ste u mogućnosti da dobijete kredit, a avalirana menica vas košta 0,03% mesečno što je 3,6% godišnje. Znači, ako imate da birate između 17% i 3,6% na godišnjem nivou, uopšte ne trebamo dalje da diskutujemo. Gospodine ministre, skratili ste mi govor na pola. Sada bih želeo da vam kažem zašto sam bio spreman da podržim vas zakon, mada sam bio zabrinut oko trgovinskih lanaca. Iz prostog razloga, ne zbog koalicionog sporazuma i moje obaveze da vas podržim, već zato problem opšteg neplaćanja, kao što su rekle prethodne kolege, davi i guši Srbiju. Donošenje ovog zakona je bilo neophodno pre devet ili deset godina, kada smo ukinuli SDK. Tada je trebalo doneti ovaj zakon, jer SDK koji je bio ozbiljna institucija, je imao jednu formu koju su zvali multilateralna kompenzacija, koja je služila i koristila se devedesetih i početkom dve hiljaditih godina za ovakve situacije kada nastane opšta nelikvidnost, koja je danas u Srbiji. Danas nemamo SDK, donosimo ovaj zakon koji smo trebali da donesemo čim smo ukinuli SDK. Opraštam vam zato što početkom dve hiljaditih, svi, vi i ja smo verovali da pravimo neku svetlu budućnost, u kojoj će sve biti dobro i idealno, da nam neće biti potrebni ovakvi zakoni. Verovali smo, barem ja, a pretpostavljam i vi da država neće uopšte trebati da se meša između dva privredna lica. Mislili smo da je to relikt komunizma. Mi danas donosimo ovaj zakon, mislim ovih dana i odlučio sam se da govorim u korist ovog zakona zato što sam upoznat sa jednim od verovatno 10 – 20 hiljada primera koji se trenutno dešavaju u Srbiji. Dozvolite mi dva minuta da vas upoznam sa problemom koji me je nagnao da govorim o ovome. U Mladenovcu, na onoj krivini gde se skreće desno za Topolu je izgrađen velelepni tržni centar. Izgradila ga je hrvatska firma "Rimac" iz Splita. Odličan objekat, 12.000 kvadrata, potpuno izdat pun zakupaca koji mesečno plaćaju 80.000 evra. Objekat je gradila hrvatska firma "Zagorje tehno beton", a podizvođači su tradicionalno bile srpske firme.
Gospodine narodni poslaniče, molim vas vratite se na dnevni red.
Apsolutno je na dnevnom redu.
Moraćete da me saslušate. Znam da je to interesantna priča ali je mimo dnevnog reda. Sada idete u raspravu u načelu. Prijavite se ponovo i vratite se na amandman.
Amandman koji sam hteo da podržim je prihvaćen, ali to ne znači da gubim pravo da govorim. Samo želim da podržim činjenicu da je usvojen amandman. Činjenica koju sam želeo da kažem je da neko uzme, izgradi tržni centar, uzima godišnje 960.000 evra zakupa, a dve godine kasnije ne plati izvođače. Ako se slažete sa time, tu nemam problem, ali ovaj zakon ima jedini problem a to je što ne tretira slučajeve unazad. Jasno mi je da je to nemoguće, ali sutra će 200 radnika kojima se duguje milion i po evra izaći i blokirati taj objekat. Šta ćemo onda? Hoćemo li onda da hrvatski investitor dođe kod ministra ekonomije ili ministra policije, da se žali što policija ne bije dovoljno srpske promrzle radnike? Ovaj zakon služi za zaštitu tih 200 nesretnika koji će se sutra mrznuti tamo i kojima je rečeno da ne mogu da dobiju svoje pare, barem bez pet godina sudskog postupka. Zahvaljujući ovom zakonu taj sudski postupak neće postojati. Ako mislite da oni treba pravdu da traže u Hagu, mislim da to nije dobar izvor, naročito ne za srpske građevinare. Gospodine Dinkiću, glasaću za vaš zakon. Dobro je što ste prihvatili amandman, a nadam se da će se spisak ovih najmanje 10.000 slučajeva rešiti, jer znate šta gospodine ministre i gospodine predsedavajući, nije ustavna kategorija da kada proizvedete nešto i prodate, da možete i da naplatite. To je civilizacijska norma i zato služi ovaj zakon. Zato je dobro što ga donosimo. Dajte samo da završimo ovu diskusiju, eto ja sam moju skratio na pola. Zahvaljujem.
I ja se vama zahvaljujem, ali ne znam koji je amandman to prihvaćen o kojem ste diskutovali. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Bojana Krkić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava podneo je amandman na član 3. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Na ovaj predlog zakona podneo sam tri amandmana. Jedan se tiče naslova zakona, drugi se tiče člana 1. i treći se tiče člana 4. Predloga zakona. Mogu slično da diskutujem kao gospodin Grujić, zato što dobrim delom ovi amandmani se odnose na obaveze javnog sektora i na dospele obaveze javnog sektora. Nismo imali u proceduri drugi zakon koji bi se ticao izvršavanja obaveza javnog sektora, govorim prema svim subjektima u društvu, prema svim poveriocima javnog sektora. Imamo ovaj zakon koji se tiče komercijalnih transakcija i u tom smislu sam pokušao, promenom naslova zakona, člana 1. i člana 4. da na određeni način definišemo način izvršenja obaveza javnog sektora prema svim poveriocima, a ne samo prema poveriocima u komercijalnim transakcijama. U tom smislu, zadovoljan sam ukoliko ono što je javno publikovano da će sve obaveze države biti izmirene u roku od 45 dana, shvatam to malo šire pa računam da sve ono što država duguje, da će država platiti za 45 dana, ako je to tačno raduje me. Posebno mislim na određene rokove za plaćanje svih dospelih obaveza koje su utvrđene čak i sudskim odlukama, jer određenim sudskim odlukama koje su na izvršenju, tražena su određena izvršenja novčanih obaveza gde se radi o pravima građana. Pravima građana, ili pravnih lica, ali koji traže izvršenje sudskih presuda, a zbog nedovoljne likvidnosti budžeta ili zbog nečeg drugog, te izvršne presude stoje i ne naplaćuju se baš u rokovima od 45 dana. To kolege koje se time bave mogu da potvrde, nisam siguran da smo stigli dotle da se sve te sudske presude izvršavaju u roku od 45 dana. Ukoliko ovi amandmani izazovu pozornost i pažnju svih poslanika u Narodnoj skupštini, ukoliko izazovu pažnju predstavnika ministarstva u smislu činjenja napora da se te dospele obaveze, praktično izvršne obaveze u određenim rokovima, pa neka bude i 45 dana, bez obzira što su rokovi kraći, bio bih srećan ukoliko je to moguće izvesti u narednom periodu. Ako dobijem tvrdnju ministra da ćete dospele obaveze po sudskim presudama biti izvršene u roku od 45 dana, tog trenutka sam spreman da povučem sva tri amandmana koja sam podneo na ovaj predlog zakona. U tom smislu očekujem reč ministra. Reč ministra mi je dovoljna, ne treba mi nikakav drugi pismeni dokument, niti mi treba bilo kakva zakonska preuzeta obaveza u smislu zakona koji će ovde biti izglasan. U svakom slučaju, onaj ko u ime Vlade ima pravo da preuzme takvu obavezu i kaže da će to biti, ili da će se bar potruditi da to uradi za 45 dana, spreman sam da ovog trenutka povučem sva tri amandmana.
Hvala. Na član 5. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Janko Veselinović i Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatio je amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Ivan Jovanović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman u osnovnom tekstu, a o ispravci se nisu izjasnili. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u osnovnom tekstu u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, a o ispravci se nije izjasnio. Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovaniministre, dame i gospodo narodni poslanici, u prvobitnoj verziji amandmana koji sam podneo predvideo sam drugačiji raspon kazni za kašnjenje u ispunjenju finansijskih transakcija. Ova ispravka se odnosi na previd koji sam imao tom prilikom, jer nisam imao u vidu Zakon o prekršajima. Dakle, amandman koji sam podneo sa ispravkom odnosi se na prekršaje za fizička lica koji su nosioci poljoprivrednog gazdinstva. Imajući u vidu niske prihode koje oni ostvaruju uglavnom, pošto su to uglavnom prihodi koji su, da kažem, porodični i nisu neki veliki prihodi, u tom smislu ne bi trebalo da se uzima najviši iznos kazni od 10.000 dinara, već od 5.000. To se predlaže ovim amandmanom. U Zakonu o poljoprivrednom i ruralnom razvoju kaže se da je nosilac porodičnog poljoprivrednog gazdinstva fizičko lice poljoprivrednik i preduzetnik koji obavlja poljoprivrednu proizvodnju i koje je upisano u registar poljoprivrednih gazdinstava kao nosilac porodičnog poljoprivrednog gazdinstva. Smatram da ako je izjednačeno fizičko lice sa preduzetnikom koji se bavi poljoprivredom u ovom zakonu, to bi trebalo isto da se učini i prilikom određivanja najniže kazne za fizičko lice koje poseduje poljoprivredno gazdinstvo. Prosto, mislim da bi to onda bilo adekvatno stanje u kojem se nalazi naša poljoprivreda, pogotovo imajući u vidu sušu koja je pogodila ove godine. Mislim da ovaj zakon u suštini ima dobru nameru da obaveže državu da ispunjava svoje obaveze u onom roku koji je naveden u ugovoru. Sa druge strane, arbitriranje države između komercijalnih privrednih društava nije dobro, jer ulazimo u njihove međusobne odnose. Mislim da je samo postojanje ugovora dovoljno, a trebalo je na neki način osnažiti kapacitete privrednih sudova i to bi se moglo i na taj način rešiti. Što se tiče kazni, mislim da je to još jedan način da država puni budžet na teret privrede koja je u teškoj situaciji. Plašim se da ćemo imati dva efekta ovog zakona. Sa jedne strane, imaćemo verovatno malo bolju disciplinu, što se tiče naplate, to zavisi dosta i od samog sprovođenja ovog zakona. Sa druge strane, imaćemo verovatno i dosta preduzeća koja će otići u likvidaciju zbog ovog zakona, jer ako neka firma nema novca da plati svoje obaveze prema dobavljaču, onda sigurno nema novca da plati kaznu. To će značiti otpuštanje radnika, likvidaciju firme i smanjenje broja zaposlenih u ovoj zemlji, a to nam svakako nije u interesu. Hvala.
Hvala. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava podneo je amandman na član 13. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Bauer. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na tačku 6. dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O USLOVNOM OTPISU KAMATA I MIROVANjU PORESKOG DUGA Primili ste amandmane koju su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Janko Veselinović, Borislav Stefanović, Vladimir Ilić, Srđan Miković, Olgica Batić, Radmila Gerov i Judita Popović. Primili ste izveštaje Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
Podneo sam šest amandmana na Predlog zakona o uslovnom otpisu kamata i mirovanju poreskog duga, gde uglavnom sve korekcije ili najveći broj predloženih korekcija tiču se datuma. Ono što je u zakonu predviđeno da bude sa 31. oktobrom 2012. godine, da se praktično tiče mirovanja zaključno sa 31. decembrom kalendarske godine, zato što praktično ovaj zakon kada bude usvojen, odnosno kada stupi na snagu, stižemo blizu kraja kalendarske godine. U tom smislu je dat predlog, s tim što sam pošao od činjenice da je lakše za obračun, odnosno tehnički lakše sprovesti. U principu, po pitanju samo datuma, s obzirom da se računa da do 31. januara su dužni svi oni koji izmiruju obaveze, da izmire, odnosno, praktično januar do kraja februara, kako ide. Sve je to moguće izvesti. Međutim, koristim priliku da probam u ta dva minuta, koliko imam pravo po jednom amandmanu, da kažem i da ukažem da samo na jednom mestu i to u amandmanu na član 2, tiče se dva, tiče se upotrebe termina, gde sam određeni termin upotrebio u smislu izvornih prihoda lokalne samouprave. U tom smislu sam dao amandman koji se ne tiče ovih samih datuma.
Reč ima ministar Mlađan Dinkić. Izvolite.
Obrazložiću zašto Vlada nije prihvatila amandman u pogledu promene termina, zato što bi to bilo moralno neodgovorno da, imajući u vidu da smo krenuli da pričamo o ovom zakonu u novembru mesecu, kada bismo pomerili datum za izmirivanje obaveza na kraj novembra ili Novu godinu, onda bi automatski obeshrabrili bilo koga da plaća poreze tekuće u novembru ili decembru. Zato striktno ostajemo sa 31. oktobrom kao datumom i zato smo odbili amandman. To je bio jedini razlog. Iskoristiću priliku da kažem svima onima koji su poreski obveznici, da čim se ovaj zakon, nadam se, usvoji u Skupštini, oni treba da uplate, oni koji imaju te dugove, tekuću obavezu za novembar, tekuću obavezu za decembar i tek su se onda kvalifikovali da se ovaj zakon primeni za njih i onda treba da nastave redovno da plaćaju, od januara, svaki mesec. Ko god ne plati tekuću obavezu za novembar i decembar, kao da ovaj zakon za njega ne važi. Drugim rečima, a imaće vremena, zato što pretpostavljamo da će imati polovinu decembra to da urade i ceo januar. Dakle, mesec i po dana će imati vremena da uplate novembar i decembar. Poreska uprava će, po službenoj dužnosti, podići blokade svim dužnicima koji imaju dugove na ime poreza. Ko god uplati obavezu za novembar i decembar, najkasnije do 31. januara, njemu će se zamrznuti taj osnovni poreski dug, zamrznuće se kamate i onda on stiče uslov, da ako redovno plaća, da mu kamate budu trajno otpisane, a da dug kasnije otplati na rate, kao što zakon predviđa. Dakle, jako važna stvar, uplata tekućih obaveza za novembar i decembar je uslov kvalifikacija za zamrzavanje duga i zateznih kamata i za mala i srednja preduzeća, velika preduzeća, za preduzetnike i za građane, za sve na koje se primenjuje.
Hvala. Na član 2. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Srđan Miković. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
Predložio sam prvim amandmanom, bez ispravke, praktično samo da se ono što je navedeno u tački 3. pitanje lokalnih poreza, a lokalni porezi su javni prihodi koji utvrđuju, naplaćuju i kontrolišu jedinice lokalne samouprave na osnovu Zakona, odnosno odluka njihovih skupština, s tim da Zakon o finansiranju lokalne samouprave poznaje precizno izvorne prihode jedinice lokalne samouprave. U tom smislu sam predlagao da se upotrebi taj termin. Istina, s obzirom da sam ispravkom i određene druge stvari promenio u odnosu na datume, nisam siguran, odnosno siguran sam da nije moguće čak ni prihvatiti onaj deo delimično, znači, pola amandmana. Da sam dobio na bilo koji način nagoveštaje da u tom delu može da se prihvati izraz – izvorni prihodi jedinica lokalne samouprave, u tom smislu bih korigovao amandman. S obzirom da nije, ostao je amandman u nepromenjenom obliku. Ne moramo da diskutujemo oko datuma, to je do kraja jasno. Ovo se sada tiče samo naziva.
Hvala. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Olgica Batić je podnela amandman kojim je predložila da se posle člana 5. doda novi član 5a. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
Ukoliko dospele obaveze za novembar i decembar budu izmirene do 31. januara, pitam za obavezu iz novembra, koja nije plaćena sa 31. decembrom, nego sa 31. januarom, kamata za novembarsku uplatu koja kasni. Zbog toga je bilo predloženo da u članu 7. stav 5. reči: "otpisuje kamatu" menjaju se sa rečima: "otpisuje ukupnu kamatu", da bi bili apsolutno precizni, jer se ovde radi o poreskom obvezniku koji na dan 31. oktobra 2012. godine, kao neizmirenu obavezu je imao samo kamatu i tu se radi o pitanju otpisivanju kamate zaključno sa 31. oktobrom. Pitam za novembarsku uplatu koja je kasnila možda mesec dana. U tom smislu je predloženi amandman. Ukoliko tumačimo da se sama kamata, cela kamata otpisuje, s time sam zadovoljan, ali bar onda da znamo šta ovde glasamo? U tom smislu je amandman predložen.
Hvala. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Janko Veselinović podneo je amandman sa ispravkom, kojim je predložio da se posle člana 8. doda novi član 8a. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Miodrag Đidić. Izvolite.
Kolega Janko Veselinović je predložio da se posle člana 8. doda novi član 8a koji ću pročitati i čiji naslov glasi – pravo na beneficiju za redovno izmirenje poreskih obaveza i doprinosa za zdravstveno osiguranje. Taj član glasi – svi poreski obveznici koji su zaključno sa 31. oktobrom 2012. godine redovno plaćali poreske obaveze i doprinose za zdravstveno osiguranje, imaju pravo na beneficiju u vidu dinarskog novčanog iznosa identičnog visini bankarske kamate koju bi imali kao deponenti kod svoje komercijalne banke na oročena sredstva, kao da su oročena na godinu dana, a osnovica da taj obračun je uplaćeni iznos poreza pojedinačno za svaku obračunatu uplatu. Period obračuna je od dana uplate poreske obaveze i doprinosa za zdravstveno osiguranje a zaključno sa 31. oktobrom 2012. godine. Ovaj zakon je u principu dobar i mislim da ukoliko budu usvojen ovaj amandman da ćemo i mi glasati za taj zakon. Suština ovog amandmana je da oni koji redovno isplaćuju svoje poreske obaveze, a takvih ima i kod pravnih i kod fizičkih lica, na neki način, ne budu diskreditovani, jer im se poštovanje zakona na kraju nije isplatilo, jer po ko zna koji put, na neki način budu nagrađeni oni koji nisu poštovali zakon, odnosno koji nisu plaćali svoje dospele poreske obaveze u roku. To je i ministar prepoznao kao manu ovog zakona i to je napisano u obrazloženju, ali sa druge strane, pozitivne odredbe ovog zakona su prevagnule i to apsolutno razumem. To nije sporno, ali mislim da bi trebalo da na neki način, ponavljam, nagradimo one koji redovno izmiruju svoje poreske obaveze, bilo da su to pravna lica, bilo da su to fizička lica, jer su i u jednom i u drugomslučaju podneti amandmani. Što se tiče pravnih lica, da oni koji su redovno isplaćivali svoje poreske obaveze, sada dobiju povlašćeni položaj u smislu da im se PDV umesto 45 dana vrati za 15 dana. Mislim da to nije veliki trošak za državu, a predstavljalo bi veliku stimulaciju za one koji su redovno uplaćivali, da i na njih neko misli i da se na kraju krajeva u ovoj državi poštovanje zakona isplati. Iz tog razloga, mislimo da bi ste ova dva amandmana trebalo da usvojite i da bi onda zakon bio dobar. Odmah da kažem, da budem pošten do kraja, 2008. godine, prethodna vlada je predložila sličan zakon i ona nije imala rešenje za ovaj problem. Sada smo mi pronašli neko rešenje. Nadamo se da je to prihvatljivo za ministra i za Vladu. Opet da ponovim, poštovanje zakona u ovoj državi se isplati. Na kraju, hoću da prenesem jedno svoje iskustvo iz primene prethodnog zakona. Skrenuo bih pažnju ministru gde smo imali problem i da taj problem može u narednih mesec i po dana da se ispravi. Najveći problem smo imali jer su ljudi dolazili i pričali da nisu ni znali za zakon. Kažu – mi nismo znali. Zato vam predlažem da u narednom periodu sprovedete jednu dobru medijsku kampanju, da ova informacija, da ovakav zakon dospe do svakog građanina, svakog pravnog lica, a najbolje bi bilo kada bi Poreska uprava, mislim da to nije veliki trošak, svakom poreskom obvezniku poslala jedno uputstvo, odnosno jedan dopis u kome bi naglasila da je donet ovakav zakon, koje su prednosti za one koji izmire svoje obaveze za novembar i decembar. Mislim da bi tada argument da nisu znali bio izbijen iz ruku, jer iz iskustva znam da su mnogi dolazili, pa tražili odlaganje plaćanja poreza uz obrazloženje da nisu znali da takav zakon postoji. Mislim da je tok dosta kratak, jer ipak idu novogodišnji i božićni praznici i da odmah po usvajanju zakona Poreska uprava svima pošalje jedan dopis. Tada bi otpao izgovor da nisu znali da takav zakon postoji. Zato kažem, ako možete usvojite ove amandmane da bi DS glasala za njih.
Hvala. Reč ima ministar Mlađan Dinkić. Izvolite.
Slažem se sa ovim poslednjim što ste rekli. Definitivno čim Skupština usvoji ovaj zakon mi ćemo pokušati da dopremo do svakog poreskog obveznika i kroz sredstva javnog informisanja i kroz obaveštenja. Da li je moguće sada obavestiti na adresu svakog poreskog obveznika, ima ih puno? (Miodrag Đidić: I privatni sektor.) I njih ima puno, jer ima 300 hiljada preduzetnika plus ostali. Videćemo, ali definitivno ćemo u sredstvima javnog informisanja objaviti odgovarajuće informacije o tome. S druge strane, obavestićemo udruženja zanatlija, privrednika, preduzetnika preko lokalnih poreskih uprava. Bilo bi najbolje da svako to dobije i da na neki način bude informisan. Inače, što se tiče moralne dileme, šta sa onima koji su redovno plaćali? Vi ovde suštinski predviđate brži povraćaj PDV, što je korektan predlog, a u drugom slučaju, imamo umanjenje poreskih prihoda, što nije moguće napraviti zbog planirane redukcije budžetskog deficita. Videćemo. Ukoliko budemo imali likvidnost, čak i bez ovog amandmana možemo ubrzati vraćanje PDV onima koji su bili korektni, jer u zakonu stoji do 45 dana, a mi možemo koristiti i kraći rok za povraćaj. To je dobra ideja. Tražiću od ljudi iz Poreske uprave da nam dostave liste onih koji su redovni, da dobiju injekciju likvidnosti na ovaj način, da im se PDV brže vrati od 45 dana. Sa druge strane, imaće koristi oni zato što je dobar deo njihovih dužnika, zapravo preduzeća koja duguju državi umesto da plaćaju poreze državi za dugove, ti dugovi će biti zamrznuti i samo će platiti tekuće obaveze i imaće više likvidnosti da izmire svoje obaveze prema dužnicima. Mislim da je dobro što ste dali ovaj predlog u amandmanima. U svakom slučaju, podstakli ste nas na razmišljanje da makar ovu jednu stvar primenimo u praksi, a ova druga košta i to nije moguće finansijski da uradimo.
Hvala. Na naslov iznad člana 10. i na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov i Judita Popović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Ilić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres po svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DEVIZNOM POSLOVANjU. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev i Bojana Božanić. Primili ste izveštaje Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 4. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev i Bojana Božanić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, sa ispravkom, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman, sa ispravkom,u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev i Bojana Božanić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, sa ispravkom, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman, sa ispravkom,u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev i Bojana Božanić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres po svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O JAVNIM PREDUZEĆIMA. Primili ste amandman koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Olgica Batić, Slobodan Jeremić, Momo Čolaković, Vesna Kovač, Ivan Jovanović, Maja Videnović, Borislav Stefanović, Teodora Vlahović, Aleksandra Jerkov, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Đorđe Stojšić, Karolj Čizik, Čedomir Jovanović, Zoran Ostojić, Ivan Andrić, Bojan Đurić, Kenan Hajdarević, Judita Popović, Nenad Popović, Bojana Božanić, Donka Banović, Milan Lapčević, Aleksandar Pejčić, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Dejan Radenković, Radmila Gerov, Vesna Jovicki, Borislav Kovačević i Srđan Miković, kao i amandmane koje je, na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, podneo Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku. Amandmane su, pisanim putem, povukli: narodni poslanik Ivan Jovanović na član 39, narodni poslanik Ivan Andrić, Bojan Đurić, Judita Popović i Kenan Hajdarević na čl. 6, 17, 27. i 26. i narodni poslanici Čedomir Jovanović, Radmila Gerov i Zoran Ostojić na član 39. Primili ste izveštaje Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao mi mišljenja Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Andrić, Bojan Đurić, Kenan Hajderević i Judita Popović. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Poštovani potpredsedniče, članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, LDP ovim amandmanom zapravo je predložila da se već na samom početku teksta zakona u osnovnim pojmovima definiše kao zabranjena jedna vrsta ponašanja koja je, slobodno mogu da kažem, i bila jedna od ključnih zamerki javnosti, koja je sa jedne strane stvarala opravdan utisak u istoj toj javnosti da se javna preduzeća vrlo često koriste, kako mi obično kažemo, u političke ili partijske svrhe, odnosno da su njihovi resursi, sve ono što je vezano za njihov rad, jedna vrsta resursa koja se koristi u političkoj borbi, a pre svega u izbornim kampanjama. Amandman je glasio da je zabranjeno korišćenje imovine, aktivnosti, imena i vizuelnog identiteta javnog preduzeća u svim aktivnostima vezanim za političke stranke i izborne kampanje, kao i svaka druga zloupotreba javnih preduzeća u političke svrhe. Mislim da ni u ovom parlamentu, ni pred javnošću Srbije ne moram posebno da obrazlažem sa kakvim smo sve zloupotrebama resursa, aktivnosti, uspeha, poslova koji su vezani za javna preduzeća, bili suočeni, ne samo u poslednjoj izbornoj kampanji, nego praktično na različite načine u poslednjih nešto više od 20 godina, koliko postoji višepartijski sistem u Srbiji. Svima je poznato kako javna preduzeća odjednom živnu u mesecima pre raspisivanja izbora, a naročito u onim nedeljama i mesecima vezanim za sam tok izborne kampanje. To ponašanje, obično vlasti, koje preko uprava javnih preduzeća ili naređuju takve aktivnosti ili ih posebno intenziviraju pred izbore, nije nanosilo samo štetu tim preduzećima, sa druge strane i budžetu Srbije, budžetima lokalnih samouprava, nego je i u velikoj meri dezavuisalo i sam politički proces u Srbiji. Hvala Vladi što je prihvatila ovaj amandman. Nadamo se da posle usvajanja ovog amandmana više televizijske vesti, izborni spotovi i sve ono što gledamo na televizijama inače, a naročito u izbornim kampanjama, neće počinjati, sa jedne strane, velikim privrednim uspesima, gde predsednik države, predsednik Vlade, ministri, svako u svom domenu, svako u svom resoru, svako u onom domenu gde na neki način kontroliše javna preduzeća i javni sektor, preseca vrpce, četrnaesti put otvara isto gradilište ili isti proizvodni pogon, a onda posle toga imamo izborni blok gde se stranke navodno takmiče u svojim političkim idejama ili političkim programa koje iznose pred građane. Naravno, očekujemo da ova odredba ne ostane mrtvo slovo na papiru, kako se obično kaže, nego da zaista bude tretirana kao kršenje zakona i da oni koji eventualno u budućnosti pretvore Srbiju, opštine, gradove, pokrajinu, centralni nivo u masovna gradilišta ili svetkovine na kojima se proglašavaju privredni uspesi, ukoliko to rade da budu sankcionisani na odgovarajući način. Oni koji vode javna preduzeća smenama ili drugim oblicima kažnjavanja, a političari, koji eventualno za tim merama posegnu, pravnim sankcijama, a naravno i političkim, kako je uobičajeno u demokratskom društvu. Nadam se da više neće biti toliko crvenih vrpci, da neće biti praktično kupovine glasova, koja je do sada obavljana na ovaj način i da će se vrlo povesti računa o tome kako se oglašavaju javna preduzeća. Postoji još jedan amandman koji smo podneli, koji praktično zabranjuje oglašavanje na komercijalnim osnovima državnim monopolistima na tržištu, ali mislim da će ova izmena koju smo uneli u član 1. omogućiti i zabranu, odnosno sprečavanje nekih drugih vrsta zloupotreba kroz različita oglašavanja, sponzorstva, organizovanje koncerata, putovanja za novinare po zemlji i inostranstvu i na svaki drugi način. Dakle, sve ono što sada rade centralna vlast, lokalne vlasti, lokalna i centralna javna preduzeća, izvlačeći na taj način novac iz javnog sektora i kršeći u dobroj meri ono što su obavezujuće norme Zakona o finansiranju političkih partija, pošto je to takođe bio još jedan od velikih problema. Dakle, strankama na vlasti su obično na raspolaganju bili oni resursi koje opozicione stranke nisu imale, a koji se nisu iskazivali kroz izveštaje o finansiranju kampanje ili izveštaje o finansiranju političkih stranaka. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Saša Milenić, po amandmanu. Izvolite.
Baš kao i narodni poslanici LDP, koji su podneli ovaj amandman, poslanička grupa URS oseća potrebu da pozdravi i zahvali se na odgovornom stavu Vlade Republike Srbije, što su prihvaćeni ovi amandmani koji nesumnjivo predstavljaju unapređenje zakonskog teksta. Naročito zbog toga što Zakon o javnim preduzećima, koji tretira javni interes u onom delu privrede koji je u javnom vlasništvu, za poslaničku grupu URS predstavlja i ispunjenje predizbornog obećanja i sprovođenje principa departizacije u javnom sektoru. To je i interes poslaničke grupe URS. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Jeremić i Momo Čolaković. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, amandman na član 2. podneo je Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku. Predstavnik predlagača je, na sednici Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, prihvatio amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, kolege, pre nego što obrazložim ovaj amandman, htela bih samo da se zahvalim svim prisutnim članovima odbora i predstavnicima stranka koji su učestvovale uopšte u radu ovog odbora, jer ovaj zakon je izazvao jedno veliko interesovanje u javnosti. Moram da iskažem i moju žalost što predstavnici DS nisu prisustvovali ovoj konstruktivnoj debati, jer pokazalo se u radu odbora da su, zahvaljujući razumevanju i ministra Dinkića i članova odbora, mnogi predlozi usvojeni i mnogi predlozi pokazuju da i ovaj zakon možemo zajednički da kreiramo u duhu stvaranja jednog boljeg privrednog ambijenta, a u skladu sa konsolidacijom javnih finansija. Predlog amandmana koji je odbor usvojio ovde kao predlog odbora je u članu 2. stav 1. Predloga zakona o javnim preduzećima, gde se posle reči: "izdavanje službenog glasila Republike Srbije" reč: "informisanja" briše. Stav odbora je bio da se utvrđivanjem ovakvog načina informisanja, u smislu osnivanja javnih preduzeća iz oblasti informisanja, državi otvara prevelika mogućnost da utiče, odnosno reguliše u ovoj oblasti, pa je to u suprotnosti sa postojećim zakonima. Pre svega, mnoge strukovne institucije su podržave ovakav predlog amandmana, s toga je i predlagač u ime predlagača, odnosno Vlada prihvatila ovaj amandman. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
Meni je žao što je koleginici žao što mi nismo bili na sednici Odbora ali opet moram da vam kažem da često se ovde obaveze u Narodnoj skupštini prepliću i nemamo mogućnost svaki put da dođemo i da obrazlažemo nešto ukoliko smo kao amandman dali. Drugo, nisam siguran da baš svako od podnosilaca amandmana je izvešten u skladu sa obavezama iz Poslovnika o održavanju sednice odbora, da bi mogao dodatno da obrazloži svoj amandman na sednici odbora. Istina, trudio sam se, bez obzira što nisam član Odbora za finansije, da budem i na sednicama Odbora za finansije kada sam bio u prilici da obrazlažem svoje amandmane. Istina, ti neki amandmani su i prošli. Ali, isto tako, moram da kažem da u ovim vremenskim uslovima u kojima se održava i današnja sednica Narodne skupštine, gde vidimo da u sali, samo da se prebrojimo ovde koliko nas ima, vidimo koliko ima ili koliko nema narodnih poslanika na sednici, upravo zato da bi mogli da stignu do kuće dok su još vremenski uslovi kakvi-takvi i da bi mogli da se vrate nazad ujutru, da bi nastavili dalje da rade. Činjenica je da je produžen rad Narodne skupštine i posle 18.00 časova, ne znamo dokle. Meni iz Pančeva nije problem da sednem u auto i da odem do Pančeva, istina, popodne sam svraćao do kola da očistim auto, da bih mogao kad se završi sednica da uđem u taj auto. Ali, dozvolićete, hajde da razmislimo da li je na mestu da svi oni koji daleko stanuju od Beograda, od Pančeva, od okruženja Beograda, da li je u redu možda čak i prekinuti današnju sednicu i nastaviti je sutra? (Predsedavajući: Gospodine Mikoviću, shvatio sam da je ovo replika? Ako je replika…) Rekao sam da je u vezi amandmana i srećan sam po pitanju amandmana, nikakav problem i ako tumačite kao repliku.
Gospodine Mikoviću, svima je jasno da je bila replika. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Tomić, replika.
Samo zbog građana Srbije. Znači, Odbor je zakazan u četvrtak u 14.30 časova i tada je bilo sunce, gospodine Mikoviću, pod jedan. Pod dva, DS ima tri člana Odbora a nijedan od njih se nije pojavio. Došli su predstavnici SVM koji nisu članovi ovog odbora jer su hteli da svojim konstruktivnim stavom doprinesu kvalitetnijem donošenju zakona o javnim preduzećima. Na to se odnosilo to da mi je žao što niste bili prisutni, a samim vašim izlaganjem nam je jasno zbog čega jednostavno niste imali interesa uopšte da učestvujete u ovom radu. Hvala.
Daću vam repliku, samo jedan mali komentar. Molim vas da ovde ne raspredamo o radu pojedinih odbora, da li je neko došao ili nije, to je njegovo pravo. Koliko on shvata svoju obavezu, to je druga stvar. Imate reč, gospodine Mikoviću.
Po Poslovniku. Svaki podnosilac amandmana ima pravo da bude obavešten o sednici odbora na kojoj se raspravlja o amandmanu. Na Predlog zakona o javnim preduzećima podneo sam amandmane i lično nisam obavešten o tome kao što su o tome obavešteni članovi Odbora kad je sednica Odbora. Tvrdim da to i nije praksa obaveštavanja svakog pojedinačno predlagača amandmana, ali to nam piše u Poslovniku. Zbog toga, ukoliko već nisam posebno obavešten o sednici Odbora, kada će biti, bez obzira na određene druge obaveze u to vreme, onda nemojte da zamerate da li je neko došao ili nije došao. To je pravo svakog poslanika da dođe ili da ne dođe, ali opet govorim, ja koji sam hteo da iskoristim to pravo, nisam bio obavešten. Svaki put treba da se snalazim da vidim kada će biti sednica odbora gde nisam član, a gde imam amandmane u proceduri.
Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović, po Poslovniku. Izvolite.
Po Poslovniku, član 107. Kao član Odbora za ekonomiju i regionalni razvoj imam kod sebe saziv, znači, saziv je od 10. decembra, od sinoć. Sinoć smo dobili informaciju da imamo sednicu u pola 10 jutros. Podsećam da je jutros bila mećava. Ja sam stigao u Narodnu skupštinu u 11.00 sati. Kakvu kvalitetnu raspravu ste vi organizovali od pola 10 do 10, zaista ne znam, pošto istoj nisam prisustvovao? Nisam siguran da bilo šta kvalitetno može u tom roku da se uradi, ali, prosto, ovo jasno pokazuje način na koji SNS pokušava da dezavuiše javnost Srbije, da za sve optuži DS ali se plašim da vam to neće uspeti upravo zato što građani Srbije vide kakve posledice imaju zbog ovakvih vaših odluka. Hvala.
Bojan Đurić po amandmanu?
Po amandmanu ili po Poslovniku, kako hoćete. Molim vas, ako možemo da pređemo na raspravu o zakonu i amandmanima. Mislim da na samom početku ste propustili da intervenišete. Znači, ovde se paralelno govori o sednicama Odbora za privredu, o sednicama Odbora za finansije, o sednici Odbora za privredu koja je bila zakazana za jutros i to je tačno, zbog izmene jednog amandmana. S druge strane se govori o sednici koja je održana, ako se ne varam, u četvrtak popodne i gde su zapravo razmatrani i amandmani Odbora i amandmani različitih poslaničkih grupa. Mislim da ako smo završili ovu raspravu, u nekom trenutku možemo da pređemo dalje na amandmane. Razumem ambiciju SNS i DS da praktično na svakom pitanju kapitalizuju svoje odnose ili eventualno svoje neke nesporazume koje imaju, ali mislim da je ovo dosta dobar primer zakona gde se mnogo radilo i gde su neki amandmani ozbiljno razmatrani, usvajani, neki na sreću, neki na štetu i to ćemo videti u budućnosti. Ali, hajde da se vratimo toj raspravi.
Gospodine Đuriću, molim vas da ubuduće budete iskreni prema meni i da kažete da ćete replicirati. Prema tome, tolerisao sam vas, opominjao sam vas i molim vas da budete iskreni jer nemam nikakvog razloga da vam ne dam reč za repliku. Jer, sad nemate osnova, nikakvog. Sad se javljate po Poslovniku? Izvolite.
Znači, ne razumem šta je vaša ambicija da ni iz čega izazovemo incident? Dakle, ja nisam tražio repliku, usput mislim da nisam ni imao osnova da tražim repliku. Ako mi računate vreme kao repliku, onda produžavate rad ove skupštine pošto je to dodatno vreme. Rekao sam da hoću da govorim o amandmanu, potrošio sam minut svog vremena i vi ste na kraju nečim nezadovoljni. Zaista ne vidim u čemu je razlog za vaše nezadovoljstvo?
Ako vi ne vidite, ja vidim. Znači, nemojte da štedite vi vreme što se tiče toga. Za dva minuta nećemo bog zna šta izgubiti. Ali, hoću da budemo korektni – ako je replika, onda je replika, ako je diskusija o amandmanu, onda je diskusija. Samo se na to odnosi i ništa više. Idemo dalje, nećemo se oko toga niti vi niti ja raspravljati niti dobiti poene. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Bojan Kostreš, Olega Papuga, Đorđe Stojšić i Karolj Čizik. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, amandman na član 6. podneo je Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku. Predstavnik predlagača je na sednici Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatio amandman. Da li neko želi reč? (Da) Narodni poslanik Aleksandra Tomić. Izvolite.
Ako je to amandman Odbora, onda je to u stvari bilo neko kompromisno rešenje na osnovu ideje da se uvede poseban stav koji glasi da javna preduzeća koja nemaju konkurenciju na tržištu osnovne delatnosti za koje su osnovana ne mogu se oglašavati u komercijalne osnove bez saglasnosti osnivača. Ideja je bila da se uvede neka vrsta kontrole za ovaj deo koji se odnosio za reklamu po pitanju, recimo, javnih preduzeća koja se isključivo bave određenom delatnošću na tržištu kapitala tipa NIS, EPS, JAT. Time smo praktično bili svi saglasni, samo je bilo pitanje formulacije na koji način će suštinski odbor to uraditi. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Želeo bih kao predlagač zakona da zahvalim LDP na ovom amandmanu, jer je to suštinski amandman LDP koji smo mi samo malo korigovali, kao i mnoge druge koje smo prihvatili. Zaista, naša Vlada želi da sve što je dobro, ugradi u zakone, bez obzira ko je predlagač. Evo, ovo je zaista nešto što je dobro zapaženo, da javna preduzeća se reklamiraju, iako nemaju konkurenciju. Vi ste predložili da se to sad zabrani, mi smo to prihvatili, naravno da imamo i saglasnost osnivača, ako je u pitanju i neko informisanje građana, tako da zahvaljujem još jednom.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Popović, Bojana Božanić, Donka Banović i Milan Lapčević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman sa ispravkom, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Đorđe Stojšić i Karolj Čizik. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, amandman na član 11. podneo je Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku. Predstavnik predlagača je na sednici Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatio amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
U članu 11. postoji stav za koji je Odbor smatrao da ga treba izbrisati, pre svega zato što sa ovim članom se negde obavezuje lokalna samouprava da ima, recimo, jednodomno uređenje javnog preduzeća, odnosno sistem upravljanja, pa je ovim amandmanom htelo da se postigne to da će Vlada, inače, svojim aktom utvrditi merila i kriterijume, na osnovu kojih će sva javna preduzeća, republička, pokrajinska, lokalna, svrstati u određene grupe koje će biti jednodomna ili dvodomna. Tako da, ovaj stav u članu 11. nema potrebe da postoji. Zahvaljujem se.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Đorđe Stojšić i Karolj Čizik. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman sa ispravkom, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Bojana Božanić i Gorica Gajić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić. Izvolite.
Poštovane kolege poslanici, gospodine ministre, u članu 12. ovog zakona, bliže se određuje broj članova nadzornog odbora, pa se u stavu 2. kaže – nadzorni odbor javnog preduzeća, čiji je osnivač lokalna samouprava ili autonomna pokrajina, ima tri člana. Naš amandman je u tom pravcu da se u članu 12. reči: "tri člana", menjaju rečima: "ima tri do pet članova u skladu sa odlukom osnivača". Naime, mi smatramo da i nadzorni odbor, kada su u pitanju lokalna javna preduzeća i lokalna preduzeća u ovoj autonomnoj pokrajini, treba da imaju bar pet članova bliže, ako kažemo tri do pet, jer sve ono što im je inače u ingerenciji u članu 18, koji sadrži 14 tačaka, gde i nadziru rad direktora, vrši unutrašnji nadzor na poslovanju javnog preduzeća, znači izvlačim samo neke tačke, imenuju izvršne direktore javnog preduzeća, itd. U članu 16. gde se jasno kaže koje uslove nadzorni odbor treba da ispunjava, pa između ostalog da ima stečeno visoko obrazovanje, da je najmanje tri godine sa iskustvom na položaju pravnog lica, da poseduje osnovnu stručnost iz oblasti finansija, itd. Jednostavno, u malim lokalnim sredinama nema toliko dovoljno stručnih ljudi, a pogotovo što će jedan od ovih troje, kako je zakon predvideo, biti iz redova zaposlenih. Znate šta? Visokoobrazovani i jako stručni ljudi u lokalnim javnim preduzećima su uglavnom direktori ili izvršni direktori. Ako bi njih, što je apsolutno nemoguće stavili, jedino njih možemo po ovom članu 16. da stavimo u nadzorni odbor, tako da mi predlažemo da se i kod ovih javnih preduzeća na lokalnom nivou poveća broj na pet.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Vlada je odbila ovaj amandman zato što želimo da racionalizujemo broj članova nadzornog odbora na lokalnu, imajući u vidu da ima oko 650 lokalnih, javnih preduzeća, sa tri člana nadzornog odbora, to je 1.950 ljudi, koji će biti širom Srbije angažovano na ovim pozicijama. Kada bi to bilo pet, to bi bilo 3.250 ljudi. Dakle, 1.300 ljudi više. Ako uzmete da je neka minimalna naknada 30.000 mesečno za člana nadzornog odbora, na ovaj način se štedi godišnje u lokalu pola milijardi dinara. Uopšte nije mala ušteda, a nema potrebe da lokalna komunalna javna preduzeća imaju toliki broj članova nadzornog odbora iz razloga racionalizacije. Namerno smo insistirali da se smanji taj broj na tri. Što se tiče Republike, on je pet, ali Republika ima mnogo manje javnih preduzeća, odnosno krupna imaju mnogo veću odgovornost, pokrivaju celu Srbiju. Iz razloga racionalizacije, uštede, mi smo taj broj ograničili na tri, zato nismo prihvatili vaš amandman.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Gorica Gajić, replika. Izvolite.
Samo kratko. Gospodine ministre, vi znate da su do sada ta lokalna javna preduzeća imala i upravne nadzorne odbore, pa pet članova u upravnom odboru, tri člana u nadzornom odboru, to je bilo osmoro ljudi. Ne znam u ostalim lokalnim samoupravama da li su svuda bili plaćeni i upravni i nadzorni odbori, mislim da nisu, tako da u mojoj lokalnoj samoupravi Svilajnac bilo je plaćeno, ali to su bile relativno male naknade, nisu bile 30.000 dinara. Svakako da ovim, na neki način, brisanjem upravnih odbora, a uspostavljanja samo nadzornih odbora, mislim da ne bi smeli da gledamo koliko ćemo uštedeti, a koliko ćemo izgubiti na kvalitetu tih ljudi koji treba da sede u nadzornim odborima. Na kraju krajeva, na delokrugu koji nadzorni odbor treba da pokriva, da ne štedimo na kvalitetu kod menadžmenta koji bi trebao ipak da bude i profesionalno i kvalitetno. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Javljam se iz razloga što predloženi amandman koridira, osim sa racionalnošću, odnosno sa aspekta štednje i racionalnosti, odnosno smanjenja broja članova nadzornog odbora, koridira i sa aspekta što se menja organizaciona struktura samog nadzornog odbora. Konkretno, u ovom predlogu zakona je predviđeno i da jedan od članova nadzornog odbora na lokalnom nivou bude i član koji je istovremeno i član stalne konferencije opština i gradova. U toj situaciji, sa povećanjem broja članova sa tri na pet bi samo taj jedan član koji garantuje na neki način nezavisnost, koja predstavlja garanciju nezavisnosti samog nadzornog odbora, bez uticaja stranaka, bez uticaja politike, bi bio čak usamljen, što znači da u toj situaciji se podrazumeva da još neko bi morao da bude zastupljen upravo sa tog aspekta garancije nedozvoljenosti uticaja, niti partija, niti bilo čega drugog što može da ostavi određene sumnje na nezavisnost nadzornog odbora. Stoga smatram da je i ovaj aspekt racionalnosti, kao i ovaj aspekt koji sam ja izneo, dovoljan razlog da zaista ostanu samo tri člana nadzornog odbora. Zahvaljujem se. PREDSEDAVAJUĆA: Hvala. Reč ima narodni poslanik Dušan Obradović. Izvolite.
Upravo smo čuli od ministra da će novi nadzorni odbor imati tri člana na lokalnom nivou, na republičkom pet, a onda smo počeli da računamo i cifru od 30.000 dinara, koji će očigledno popuniti partijski kadrovi sa zamrznutim statusima. Danas smo imali tu čast da vidimo u medijima kakvi su ti kadrovi koji će zamrznuti svoje statuse. Između ostalog, videli smo i Kostu Todorovića, koji je za sebe napisao da je doktor magistarskih nauka, šta god to značilo. Mogli smo u njihovim biografijama da vidimo veliku stručnost za sutrašnje vreme u upravnim odborima gde to još uvek postoji, u nadzornim odborima. Pretpostavljam da će kadrovi, poput jednog koji je napisao da ima sportske aktivnosti uglavnom rekreativnog tipa, zatim da su pravili greške poput poznavanja opšteg znanja kompjutera, ali i mnogih drugih stvari, gde su se ponosili na to da su ceo radni vek proveli u BIA i mnoge druge stvari koje podrazumevaju prskanje voća i nekih drugih stvari, poput pečenja rakije. Uglavnom su biografije pune toga i to je nešto što su kadrovi koje iznosi nova Vlada. Da li će to biti dovoljno dobar i stručan kadar da u broju od tri ili u broju od pet, sasvim je svejedno, ukoliko su kadrovi i dalje potpuno suprotno od onoga što ste vi, gospodine ministre, pričali i u svojoj kampanji, isključivo stranački kadrovi. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Kao resorni ministar sam nadležan da predložim sistemski zakon i predložili smo ga ovoj skupštini. On je bitno unapredio profesionalizaciju upravljanja u javnim preduzećima moram da priznam i zahvaljujući amandmanima koje je, pre svega, poslanička grupa LDP podnela i Olgica Batić, takođe i skupštinskom Odboru za privredu. Ovaj zakon je sada zaista bitno bolji od sadašnjeg. Kod republičkih javnih preduzeća ukidaju se upravni odbori i uvode nadzorni sa maksimalno pet članova, od kojih je jedan nezavistan, ne može biti član političke stranke, a jedan dolazi iz redova zaposlenih iz tog javnog preduzeća. Drugim rečima, država može da delegira i u republička javna preduzeća samo tri člana. Prihvatanjem amandmana LDP, da i Skupština Srbije imenuje u Komisiju koja procenjuje dvotrećinskom većinom Odbora za privredu jednog predstavnika, osigurava se u najmanju ruku uvid javnosti u postupak plus amandmanima da se na internet stranici osnivača mora objaviti na kraju ko je izabran i ko su bili najbolje rangirani kandidati. Obezbeđena je javnost u radu. Ako se desi ovo što ste vi rekli, prvo, neće moći da se desi, jer su kriterijumi sada za izbor unapređeni i od momenta izglasavanja ovog zakona najpre moraće da se izaberu kompletno svi novi nadzorni odbori. Najpre, moraće da se izaberu kompletno svi novi nadzorni odbori. Dali smo čak i rok na predlog gospodina Kenana Hajdarevića. Taj rok će biti do 30. juna sledeće godine. Kompletno se sve menja, pa čak i ti ljudi koje pominjete, za koje zaista ne znam ko su, ali pretpostavljam da su mediji koji to pominju izneli istinu, neće moći ako ne zadovolje ove kriterijume da budu članovi ovih nadzornih odbora. Drugim rečima, stanje sadašnje jeste takvo da može svako opravdano da ga ismejava. Zato sam i želeo kao predstavnik stranke koja se zalagala za profesionalizaciju upravljanja u kompletnom javnom sektoru, da napravimo ovaj iskorak. Čini mi se da su nam pojedini poslanici puno pomogli u tome. Još jednom im zahvaljujem. Siguran sam da neće biti sve savršeno, ali mnoge stvari smo unapredili, regulisali. Možda će neka nova Skupština u nekom novom mandatu to dovršiti onako kako treba i do lokalnog nivoa, jer mislim da smo sada republički nivo regulisali možda 95% od onoga što sam sam želeo i promovisao. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Branislav Mitrović. Izvolite.
Kratak komentar u vezi amandmana koleginice iz DSS. Više razloga je već napomenuto zašto je dobro da nadzorni odbori lokalnih javnih preduzeća imaju tri člana. Mi smo u prethodnom periodu imali slučaj da i pored značajnog broja ljudi u upravnim odborima, konkretno u gradu iz koga dolazim broj članova je bio devet, broj članova nadzornog odbora je bio pet, tako da se 14 ljudi brinulo o poslovnoj politici i brinulo se o zakonskom radu javnih preduzeća. S druge strane imamo činjenicu i rezultate jasne kako su radila javna preduzeća. Upravo se zbog toga donosi ovaj zakon. Smatramo da je sasvim dovoljno da to budu tri člana. Rad tog odbora će automatski biti efikasniji. Ovi uslovi koji su predviđeni, da ih ispunjavaju ti članovi nam govore u prilog tome da su ti ljudi stručni da rade taj posao. S druge strane, imamo i taj momenat uštede. Navešću samo par konkretnih primera. Naravno, podržavam delovanje DRI da u ovim danima, pored republičkih javnih preduzeća, agencija i drugih republičkih ustanova, vrši kontrolu i lokalnih javnih preduzeća. Da li znate šta se dešava? U izveštajima koje dobijamo ovde u Skupštini vidite niz propusta u radu lokalnih javnih preduzeća za koje ni jedan upravni i nadzorni odbor nikad nisu dali ni jednu primedbu. Godinama se usvajaju izveštaji o radu javnih preduzeća po difoltu. Upravni i nadzorni odbori niti vode poslovnu politiku, niti nadzorni odbor brine o zakonitosti. Zato smatram da je broj tri člana nadzornog odbora stručnih ljudi sa mnogo većom odgovornošću nego do sada, jedno dobro rešenje.
Hvala. Narodni poslanik Zoran Babić, povreda Poslovnika. Izvolite.
Zahvaljujem. Reklamiram povredu Poslovnika član 107. U prvoj rečenici ću reći da se slažem sa gospodinom Đurićem, da trebamo da se vratimo na tačku dnevnog reda i da govorimo o amandmanima na predloženi zakon, ali vidim da je dragi kolega citirao neke novinske članke o nekim ljudima koji su se možda kandidovali na određena mesta, ali na tim mestima neće biti. Ako ćemo pričati o realnosti, ako ćemo pričati o životu u novinskim člancima, hajde da govorimo malo o "Bus-plus izbacuje putnike na minus"… (Predsedavajuća: Molim vas, gospodine Babiću, dajte obrazloženje za povredu Poslovnika.) … "Beograd na ivici kolapsa", "Beograd u ekonomskoj dubiozi". Sve su to radili kadrovi i sve to rade kadrovi DS i zbog toga ne bih da mešamo babe i žabe, ne bih da mešamo neke stvari koje će se možda desiti, a garantujem vam da se neće desiti, sa svim ovim što rade ljudi koje je delegirala DS i kojima je dala pravo da o nekim stvarima u gradu Beogradu odlučuju. Apsolutno se slažem sa Vladom koja nije prihvatila ovaj amandman. Tri člana nadzornog odbora su sasvim dovoljna. Slažem se i sa svim uštedama i sa racionalizacijom koja je politika i Vlade Republike Srbije koju ona sprovodi i odbijajući ovaj amandman, jer ne možemo biti licemerni. Ne možemo s jedne strane reći ovaj zakon nije dovoljan iskorak u departizaciji…
Gospodine Babiću, moram da vas prekinem. Molim narodne poslanike da postupaju u skladu sa Poslovnikom, ukoliko se jave za povredu Poslovnika da kažu na koji član se odnosi povreda Poslovnika i da obrazlože. Narodni poslanik Dušan Obradović, replika.
Hvala vam. Ovde se radi o ljudima poput Koste Todorovića i nekih drugih imena, Milana Nikolića slikara, zatim ljudi koji su u svojoj biografiji stavili da su istaknuti članovi SNS od osnivanja, 2008. godine, i da su učestvovali u rušenju bivšeg režima. Oni možda neće biti, kao što vi rekoste, pretpostavljam pošto su ih i mediji otkrili, a vidim da i ministar Dinkić nije oduševljen vašim kadrovskim rešenjima, ali neka su vam kadrovska rešenja prošla. Recite mi, šta je sa čovekom koji je direktor "Kolubare"? Da li je istina ono što je njegova radna biografija? Šta je sa balerinama? Šta one danas savetuju?
Gospodine Obradoviću, pošto ste krenuli dalje, moraću da vas prekinem. Zahvaljujem. Narodni poslanik Bojan Đurić ima reč. Izvolite.
Javio sam se po replici. Pomenuo me je izričito gospodin Babić. Mislim da je duboko pogrešno protumačio moje reči. Naime, na početku je pozdravio moj poziv parlamentu da se vratimo na tačku dnevnog reda, a onda je do kraja svog izlaganja zapravo radio ono zbog čega sam protestvovao i govorio o stvarima koje nisu na dnevnom redu ponovo pokušavajući jedna i druga strana da profitiraju na tom sukobu. Nadam se da ćete uspeti da izdržite tu vrstu pritiska i da ćete voditi sednicu, da ćete uvesti u normalne tokove. Još jedna stvar, gospodin Jovanović je napravi ozbiljnu materijalnu grešku kada je obrazlagao stav SPS, zbog čega ne mogu da imaju pet članova, a treba da imaju tri člana nadzornog odbora. Rekli ste da jedan član nadzornog odbora po ovom zakonu treba da bude lice koje je predstavnik stalne konferencije gradova i opština. To nije tačno, zakon to ne predviđa. Jedan član komisija koju formira jedinica lokalne samouprave dolazi iz SKGO-a ili treba da dolazi kod nadzornog odbora, toga nema. Kako biste vi rekli to kolidira sa stvarnošću zakona. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović, po replici. Izvolite.
Prihvatam da je sastav komisije takav da podrazumeva da u članstvu bude i jedan stalni član Saveta konferencije gradova. Međutim, ono što niko ovde ne može dovesti u sumnju je činjenica da smo upravo ovde na jednom od prethodnih zasedanja istakli jednu ozbiljnu primedbu zbog čega u zakonu nije sadržano nešto što je u praksi primenjivano i primenjivo. To je da više opština formiraju, odnosno osnivaju jedno javno preduzeće. Konkretno na teritoriji Zlatiborskog okruga, tri opštine su formirale preduzeće koje se zove "Deponija duboko" i sam naziv već ukazuje za osnovnu delatnost, odnosno funkcionisanje tog preduzeća. Slično i u Vranju i na teritoriji Vranja. Imamo jedan problem da više situacija gde se javna preduzeća pojavljuju, a gde su osnivači tih istih preduzeća više opština, sada ostaju nepokrivena, da kažem ovimzakonom, odnosno odredbe ovog zakona ne definišu takav status javnih preduzeća. Isto tako imamo i problem sa učešćem inopartnera, odnosno inostranih preduzeća, koja takođe mogu biti organizovana kao privredna društva i koja u duhu ovog zakona, mogu obavljati delatnost koja se vezuje za delatnost javnog preduzeća. Prema tome, jedan taj korpus, tako da ga nazovem iz odredbi ovog zakona je ostao bez praktične primene u odnosu na ono što već postoji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po povredi Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo, gospođo predsedavajuća, javio sam se pre gospodina Jovanovića, međutim očigledno da kada ja reklamiram povrede Poslovnika, da to ne zaslužuje istu pažnju istu pažnju kad to reklamiraju neki koji su ovde izgleda zaduženi za reklamiranje Poslovnika. Reklamiram član 104, to je pravo na repliku. Ako se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku, koji nije član iste poslaničke grupe, navodeći njegovo ime i prezime ili funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo na repliku. Ako se uvredljivi izrazi odnose na poslaničku grupu odnosno političku stranku čiji narodni poslanici ne pripadaju toj poslaničkoj grupi, u ime poslaničke grupe pravo na repliku ima predsednik poslaničke grupe. O korišćenju prava iz stava 1. ovog člana, odlučuje predsednik Narodne skupštine. Slažem se da predsednik Narodne skupštine o tome odlučuje, ali ne možete jedan dan da odlučujete o tome da nema replike na povredu Poslovnika, a da drugog dana to pravo dozvolite. Dakle, morate da imate isti Poslovnik, ukoliko je isti za nas, onda mora da bude isti i za opoziciju. Tražim da opozicija bude blago favorizovana, da bude pozitivno diskriminisana, ali što je mnogo, mnogo je. Pratio sam, ovo nije prvi put. U okviru poslaničke grupe sam to izneo, to gospodin Babić zna, već sam se žalio i predsedniku uputio takvo pismo da se pravo na replike i pravo na povredu Poslovnika zloupotrebljava od strane opozicije, da to prerasta u dodatno vreme, koje nisu dobili kao poslanička grupa. Tim pre, mislim da je povreda veća, što Poslovnik koji je stvarno rigidan, nismo doneli mi već oni. Dakle, pošto su ga oni doneli, oni treba i da ga poštuju. Međutim, danima ovde gledamo kako jedan Poslovnik važi za nas, a drugi važi za opoziciju. Zato tražim da se o ovoj povredi izjasnimo u danu za glasanje i naravno glasaću za to da se ovog puta povredili Poslovnik, jer ovo je ovo ne znam koji put.
Hvala gospodine Rističeviću. Očekivala sam da ćete mi dozvoliti da vam obrazložim zašto to nije povreda Poslovnika, ali ukoliko vi insistirate u danu za glasanje će se glasati o povredi Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Saša Milenić.
Nisam vidovit kao neke kolege, te ne mogu da procenim šta je mislio ministar Dinkić i bilo ko od članova Vlade Republike Srbije, kada su odlučili da ovaj predmetni amandman ne prihvate. U ime poslaničke grupe URS potvrđujem da su dobro odlučili, jer je intencija uvećanja broja članova organa upravljanja, u najvećoj meri izraz potreba političkih partija da povećaju kapacitet za namirenje svojih personalnih, kadrovskih potreba i mogućnosti. Budući da URS u Predlogu ovog zakona vide, ponavljam odlučujući akt u departizaciji javnog sektora u duhu te intencije, jeste i da se predloženi broj članova nadzornog odbora ne poveća.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Donka Banović. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popovići i Aleksandar Pejčić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Aleksandar Pejčić. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre Dinkiću, predstavnici Vlade, kada je bilo rasprave u načelu, rekli ste da je ovo početak departizacije. Međutim, pojedine političke opcije iz vladajuće većine su vas faktički demantovali i ako su se kleletoku izborne kampanje da će i oni po dolasku na vlast takođe uticati na departizaciju u javnim preduzećima. Bojim se da ovaj zakon neće zaživeti iz tih razloga u praksi. Onog trenutka kada je došlo do podele kolača, mnoge stranke su retarirale od svojih obećanja. No, da se vratimo na naš amandman. S obzirom da je ovaj Zakon o javnim preduzećima predviđao ukidanje Upravnih odbora i uvođenje novog tela, to su nadzorni odbori koji imaju mnogo veća ovlašćenja nego Upravni odbor, zarad lakšeg funkcionisanja predložili smo da osnivač, bilo republika, pokrajina ili lokalna samouprava, posebnim aktom izabere zamenika predsednika nadzornog odbora. Očekujem da promenite svoje mišljenje gospodine ministre i da prihvatite ovaj amandman. Amandman je pragmatičan i pokušava na jedan konstruktivan način da, pre svega omogući uspešan rad nadzornog odbora i na taj način omogući rad svih funkcionera u javnom preduzeću. S obzirom da je zakonodavac rigidan po pitanju prenošenja ovlašćenja direktoru ili nekom drugom radniku iz preduzeća, nadzorni odbor će morati sam da odlučuje o nekim bitnim stvarima, a može da se desi da predsednik nadzornog odbora da zakaže sednicu nadzornog odbora, evo prilike da zamenik predsednika nadzornog odbora to učini. Dakle, zahtevamo od vas da prihvatite ovaj amandman, jer na taj način, osnivač, pre svega misleći na republiku, pokrajinu i lokalnu samoupravu, omogući zameniku nadzornog ograna da omogući funkcionisanje preduzeća. Zahvaljujem.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović.Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojana Božanić, Donka Banović, Gorica Gajić i Aleksandar Pejčić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.)
Zahvaljujem. Pre nego što počnem elaboraciju amandmana, da pročitam zarad javnosti. U članu 16. stav 1. tačka 4) reči: "najmanje tri godine" menjaju se rečima: "najmanje jedna godina", a reči: "ili šest godina" menjaju se rečima: "ili dve godine". Naša ideja je bila da pre svega omogućimo u malim sredinama, gde ima više iseljavanja, veći broj migracija, manji broj intelektualaca, naročito onih ljudi koji su bili na određenim položajima u javnim preduzećima, omogućimo da što pre dođu do posla, kako ne bi nekom narednom periodu zbog ovako rigidnog zakona se odselili iz tog mesta. Dakle, ideja je bila dobronamerna, da ljudi koji žive u malim sredinama što pre dođu do posla. To je suština amandmana. Nadam se da ćete ga prihvatiti. Zahvaljujem.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, amandman na član 16. podneo je Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku. Predstavnik predlagača je na sednici Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatio amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Dr Aleksandra Tomić ima reč. Izvolite.
Zahvaljujem. U članu 16. pod tačkom 4) u Predlogu zakona stajalo je da predsednik nadzornog odbora i članovi treba da ispunjavaju određene uslove. Na osnovu tačke 4) ti uslovi su ranije bili da treba da ima tri godine iskustva na položaju i plus deo koji se odnosi na šest godina radnog iskustva na rukovodećem položaju za delatnosti koje obavlja to preduzeće, da bi pod tačkom 5) trebalo i da poseduju određenu osnovnu stručnost iz ove oblasti. Predlogom zakona koji kaže tačka 4) treba da stoji najmanje tri godine iskustva na rukovodećem položaju, a pod tačkom 5), osnovni deo koji se odnosi na iskustvo iz oblasti finansija i korporativnog upravljanja se birše. Zbog čega je takav predlog dat na usvajanje? Zbog toga što Odbor smatra da je svrha ovog zakona postići visok stepen profesionalizacije i stručnost iz oblasti finansija, da nije dovoljno samo imati osnovno obrazovanje iz ovih oblasti korporativnog upravljanja i da pre svega ovim želimo da postignemo taj visok stepen profesionalizacije, sa jedne strane. Sa druge strane, ovim delom kojim ne želimo da uslovljavamo da velikibroj ljudi koji su na rukovodećim položajima treba da budu članovi nadzornog odbora isključivo za tu oblast i za to javno preduzeće, iz prostog razloga što mi imamo posle jako visoke kriterijume i za izbor direktora, generalnog direktora i za izbor izvršnih direktora. Zbog toga je ovde na ovaj način definisan ovaj član zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Andrić, Bojan Đurić, Kenan Hajdarević i Judita Popović. Vlada i nadležni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
U suštinskom smislu ili političkom, sudbina ovog amandmana LDP je bila polovična. Ono što smo tražili prvim delom amandmana, da se briše reč "osnovnu" stručnost koja se traži od budućeg člana nadzornog odbora u oblasti prava, finansija, ekonomije ili korporativnog upravljanja je prihvaćena kroz neke druge amandmane. Međutim, vladajuća većina je odbila da prihvati amandman koji suštinski kaže da član nadzornog odbora javnog preduzeća ne može da bude lice koje je član političke stranke. Mislim da ne moram ja da obrazlažem motive zbog kojih je to vladajuća većina učinila. To vidimo i ovih dana u javnosti, iz iste vrste ponašanja. Maločas je ovde o tome takođe govoreno. Dakle, ljudi koji se u ovom trenutku prijavljuju po čitavoj Srbiji, pretpostavljam da toga ima i u javnim preduzećima republičkog nivoa, od nekud osećaju potrebu da u svojim biografijama naglase od kada su članovi stranke, da su učestvovali u svim aktivnostima stranke. Jedna biografija iz Niša, čini mi se. Apsolutno ne znam ni u kojoj je to fazi, ni kakvi su koalicioni aranžmani. Čak govori o tome da je učestvovala u svim opozicionim aktivnostima SNS. Da odmah kažem, ne mislim da je to ekskluzivno takva pojava vezana za tu stranku. Mislim da je to situacija u mnogim, da ne kažem u svim političkim partijama u Srbiji. Zbog toga smo mislili da je važno da se ovim članom ili usvajanjem ovog amandmana izričito zabrani tako nešto. Obrazloženje koje je dolazilo iz vlade je da nadzorni odbor praktično vrši nadzornu funkciju, nadzornu ulogu u ime osnivača države, jedinice lokalne samouprave i da je onda normalno da političke partije koje čine vladajuću koaliciju, koje odgovaraju za rad preduzeća, to mogu da rade i preko lica koja su njihovi članovi. Ali, mislim da ta funkcija sasvim normalno može da se obavi i preko nekih stručnjaka koji ne moraju nužno da budu članovi političke partije. Kako to da se po pravilu javi i po pravilu se imenuje mnogo više onih koji su i članovi partije i imaju ili nemaju kvalifikacije ili imaju vrlo sumnjive kvalifikacije ili one kvalifikacije koje imaju najčešće demantuje tehnika i pismenost CV, odnosno biografije koju podnose, a ne budu izabrani neki drugi. Mi imamo u ovoj državi neka mnogo odgovornija tela, organe koji vrše mnogo ozbiljniju kontrolu, pa u njima nisu članovi političkih partija ili je zakonom izričito zabranjeno da budu članovi političkih partija. Od nadzornih tela, recimo, monetarne vlasti Narodne banke, pa recimo do mesta direktora policije koji ne bi smeo da bude po zakonu član, odnosno funkcioner političke partije. Zbog čega državi nije važno da tu ima neposrednu kontrolu i da to može da kontroliše, osim ako to ne radi na drugi način tako što napravi koordinaciju službi bezbednosti, a važno joj je da ima tu vrstu političke kontrole ili partijske kontrole do najsitnijeg preduzeća u Srbiji? Nije ovo teorijsko pitanje i teorijsko razmatranje. Gotovo primer svakog preduzeća u Srbiji će vam pokazati da smo bili u pravu kada smo podnosili ovaj amandman. Uvek će neka od stranaka vladajuće koalicije ili današnje opozicije koja je bila deo vladajuće koalicije govoriti o tome da je ona lično bila spremna da od tog načela odustane, ali da drugi nisu bili spremni. Da ne podsećam npr. na upravni ili nadzorni odbor Aerodroma Beograd, gde su po kvoti članovi tih tela bili ljudi koji apsolutno nikada nisu imali nikakve veze ni sa aerodromima ni sa avionima. Bez uvrede, ne mislim da je to samo po sebi ništa loše, ali mislim da neki od njih nemaju ni preterano iskustvo letenja avionom kao putnici. Nisam siguran da ti ljudi mogu efikasno u ime države da odlučuju, odnosno da kontrolišu trošenje ozbiljnih resursa i da procenjuju da li određena kompanija funkcioniše, a preduzeća je 700, a članova nadzornih odbora je nekoliko hiljada. Naravno, Vlada je dala obrazloženje da je jedan član nezavisan, pa da je to dovoljno. Nije ovo zemlja takve pravne, ekonomske, političke kulture da će onaj ko u nadzornom odboru ima autoritet toga da je nesumnjivi stručnjak i da nije član političke partije prevagnuti nad glasovima, nad stavovima, nad naredbama koje dobijaju od svojih partijskih, lokalnih ili republičkih, oni članovi koji su članovi političkih partija. Koja je realna pozicija tog čoveka u nadzornom odboru? Kolika je njegova moć? Koja je njegova motivacija da vodi borbu protiv vetrenjača, da se zamera svima, da bude na neki način uzbunjivač ili zvizdač, kako se obično kaže? Mi smo ovih dana podneli Predlog zakona o pravima uzbunjivača, baš zbog toga što imamo tu situaciju da ljudi koji su unutra, koji su u sistemu, koji su nepartijski ili nisu neposredno zainteresovani, kada ukažu na neku korupciju ili neku zloupotrebu, da budemo zaštićeni. Na tom nivou još uvek nemamo zaštitu, a Vlada kaže da će jedan nezavisni član nadzornog odbora otkloniti, ispraviti, da će biti garancija da neće biti političkih ili bilo kakvih drugih zloupotreba u radu nadzornih odbora, a time i javnih preduzeća. Zbog toga je vrlo ozbiljna mana i vladajuće većine i vlade to što ovaj amandman nije prihvatila. Stotine primera će se naći u narednim mesecima i onda će sve ovo što smo ovde uradili u proteklih desetak dana na ovom zakonu biti bačeno pod noge ili u vodu, kao i u prethodnom periodu, kao što je ta priča što je juče otvorena u jednim dnevnim novinama. Na kraju, gospodine Babiću, neće biti važno koliki broj će njih biti izabran i da li će biti izabran. Bitan je utisak koji se stvori, a siguran sam da ćemo se i vi i ja složiti da je taj utisak nepovoljan i da on svima nanosi štetu. Ova argumentacija sa kojom danas govorim je bila argumentacija… (Marko Atlagić, sa mesta: Nema direktnog obraćanja.) Pa, nije dozvoljeno ni ometati drugog govornika. Dakle, to je bila argumentacija sa kojom ste vi napadali prethodnu Vladu. Zbog čega sada ponavljate apsolutnu grešku? Uvek možete da kažete i da ukažete na neke pozitivne primere angažovanja onih ljudi koji su stručnjaci nesumnjivo ili koji nisu članovi političkih partija. Ali, u zemlji koja je ovoliko naelektrisana i koja ima ovoliko negativnog iskustva, uvek će u javnosti više pažnje privlačiti šteta i one greške koje su vezane za imenovanje onih lica koja nemaju ama baš nikakve kvalifikacije, ili koje imaju potrebu da naglase da su dugogodišnji radnici ili saradnici službe državne bezbednosti, odnosno BIA i da su godinama učestvovali u političkim protestima.
Hvala. Zoran Babić, pravo na repliku. Izvolite.
Zahvaljujem se kolegi Đuriću na ovoj mogućnosti, na pravu na repliku. Nema apsolutno nikakvog kontinuiteta, ni pokušaja kontinuiteta sa prethodnom vlašću iz više razloga. Prvo, zato što, mogu da prihvatim da ćemo sutra i u nekoj budućem periodu možda govoriti o odgovornosti ljudi koje smo kandidovali na određene pozicije, da li u nadzornim odborima ili na određenim rukovodećim mestima, ali da bi govorili o njima, ne možemo govoriti sada, zato što su podneli neki CV, ili zato što su, možda, u nekom periodu boreći se za egzistenciju, radili častan posao ugostitelja. Hajde da govorimo o članu 38. ovog zakona, odnosno članu 39. koji kaže u stavu 1. tačka 1) – organ nadležan za imenovanje direktora javnog preduzeća može razrešiti direktora pre isteka perioda na koji imenovan, ukoliko ne sprovede godišnji program poslovanja. Ovaj Zakon o javnim preduzećima definiše prolazna vremena. Nećemo čekati četiri godine, nećemo čekati kraj mandata, nećemo čekati da se upropaste ta javna preduzeća da bi ti ljudi odgovarali. Ne, za godinu dana ćemo videti šta su uradili, kako su radili i da li su dobro radili i da li dobijaju štafetnu palicu da nastave i narednih godinu dana. Da li je to bilo do sada tako i da li do sada imamo takva iskustva, ne nemamo. Da li je neko odgovarao u Srbiji od direktora javnih preduzeća? Ne, nije. Da li su upropašćena, devastirana, u dugu? Jesu. Zbog toga ne mogu da prihvatim činjenicu da se govori o pojedinim ljudima, samo što su podneli i da li su podneli neki CV, i neće biti ni na jednom odgovornom mestu, ne sa takvom reputacijom. Niti mogu da prihvatim činjenicu da neko ne može da bude direktor javnog preduzeća zato što ima tri braka, ali su sigurno to ljudi koji se nisu ogrešili o zakon, koji nisu ni jedno preduzeće upropastili … (Predsedavajuća: Vreme.) … a mogu i želim da govorim, i siguran sam da ću o tim ljudima koje kandiduje SNS, sa velikom čašću govoriti posle godinu dana i na kraju mandata, jer sam siguran da smo kandidovali najbolje od njih.
Ministre Dinkiću, vi ste hteli reč. Izvolite.
Želeo bih da vam obrazložim zašto smo ovaj amandman na član 16. odbili LDP. Kao što znate, prihvatili smo, mislim, više od dve trećine vaših amandmana, zato što smo smatrali da su dobri. Međutim, mislimo da ovaj amandman o kojem ste sada konkretno diskutovali nerealan, neprimenjiv u bilo kojoj zemlji i nepotreban. Zašto? Zato što nadzorni odbor ne upravlja javnim preduzećima. Ideja Zakona o javnim preduzećima, je da se država povuče iz funkcije upravljanja u funkciju kontrole, odnosno nadzora. Država je ta koja imenuje tri člana nadzornog odbora u republičkim javnim preduzećima. Jedan je preko toga nezavisni član, koji nije član političke stranke i peti je član iz redova zaposlenih. Ova tri, apsolutno nema potrebe da ograničavamo da ne mogu biti članovi političke stranke, jer oni neće upravljati preduzećem, oni će kontrolisati rad. Vlada, u slučaju Republike, odnosno organ u slučaju lokalne samouprave, ima pravo jer je vlasnik tog preduzeća, da imenuje nekoga ko ispunjava uslove stručnosti, bez obzira da li je član neke stranke ili nije član stranke. To se ostavlja na izboru Vladi. U svim državama, ne treba tu da preterujemo, tako je i u Nemačkoj, kada imate javno preduzeće, možete staviti u kontrolnu ulogu, u nadzorni odbor i čoveka koji jeste član političke stranke a koji je stručan. Znači, stručnost jeste bitna, a članstvo ne za kontrolu. Za upravljanje ste vi u pravu. To smo hteli da napravimo da direktor javnog preduzeća ne sme biti funkcioner političke stranke, odnosno da se formira, faktički, izvršni odbor, dakle, bord direktora, kako bi se podelila odgovornost i unapredio kvalitet. Drugim rečima, samo treba razdvojiti upravljanje preduzećem, što radi direktor, odnosno izvršni odbor, od kontrole što radi država. U tom smislu je to jedini razlog zašto smo ovaj amandman odbili. Smatramo da nije neophodno da diskriminišemo članove političkih stranaka da budu u kontrolnoj ulozi, ukoliko ih Vlada za to imenuje, odnosno ukoliko ih organ lokalne samouprave imenuje, jer to jeste funkcija države, da kontroliše rad javnih preduzeća. Ako neko javno preduzeće može da se privatizuje i da efikasnije posluje u tržišnom ambijentu, onda se država odatle skroz povlači, a ukoliko država ima potrebu da zadrži neko javno preduzeće, onda svakako da ima pravo da delegira stručno lice za koje smatra da će u ime države kontrolisati rad preduzeća. To lice neće donositi dnevne odluke. Ono će samo kontrolisati da li profesionalna uprava dobro radi svoj posao i signalizirati Vladi, odnosno osnivaču da li se to radi dobro ili ne. Sami ste rekli, biće uzbunjivač. To mu je uloga. Zato mislimo da je vaš amandman suvišan. Svi ostali su, čini mi se, korektni, dobri. Zato smo ih i prihvatili. Ovaj je zaista suvišan.
Hvala. Pre nego što dam reč gospodinu Đuriću kao pravo na repliku, pročitaću redosled kojim će narodni poslanici dobijati reč - Saša Milenić, Vladimir Ilić, Aleksandar Radojević, Marijan Rističević i Ivan Andrić. Narodni poslanik Bojan Đurić, replika. Izvolite.
Razumem u osnovi vašu argumentaciju, gospodine Dinkiću, ali s jedne strane zabranjujete državi da tu nadzornu funkciju obavlja preko svojih najistaknutijih funkcionera. Da li je tako, čitavim nizom odredbi koje zabranjuju članstvo u nadzornim odborima političkim funkcionerima? S druge strane, dozvoljavate obično članstvo u stranci kao dopušteno, a garantujem vam da će ono najčešće biti najvažniji kriterijum kada se biraju članova nadzornog odbora. Drugo, nisam siguran da je ovo u skladu sa najboljom evropskom praksom, kako vi kažete. Prvo, Srbija se ne može porediti sa Nemačkom u smislu funkcionisanja državnog sektora ili javnih preduzeća gotovo ni u čemu. Iskustva su nam potpuno drugačija. Obim državnog i javnog sektora je drugačiji. Nemačka ekonomija i nemačka privreda su drugačije i da ne ulazimo sada u to, ali imate jedan zanimljiv primer Hrvatske. Dakle, pitanje članstva odnosno toga ko može da bude član nadzornog odbora "Ine", "Ine Mol", kako je naziv te kompanije, sa Hrvatske strane, setite se koliko je problema imala Hrvatska zbog toga što je imala ambiciju da ministar finansija Linić i tada prvi potpredsednik vlade, ministar ekonomije Čačić budu predstavnici hrvatske države u tom nadzornom odboru. Baš zbog toga, iako je to, složićemo se verovatno, to pitanje od tolikog nacionalnog značaja da je teško napadati tezu da tako važni ministri mogu, dakle i članovi funkcioneri, jedan od njih je bio i predsednik partije, da u ime hrvatske države, odnosno hrvatske strane kontrolišu poslovanje. Strašan je bio pritisak EU, odnosno Evropske komisije u procesu pristupanja, da se od nečega takvog odustane. To vam pokazuje šta je osnovni pravac evropskog zakonodavstva, odnosno evropske političke i poslovne prakse u ovom slučaju, ali da ne otvaramo dalje to pitanje. Gospodine Babiću, nisam siguran da nikad nije odgovarao nijedan direktor. (Predsedavajuća: Molim vas, vreme je isteklo. Nemojte se direktno obraćati narodnom poslaniku.) U redu. Nisam siguran da je gospodin Babić u pravu. Prvo, on je govorio o direktorima, a ja o članu koji reguliše pitanje nadzornih odbora, ali nisam siguran da nikada nisu odgovarali, makar da nisu pokrenuti postupci protiv direktora javnih preduzeća. Evo, u ovom trenutku sam se setio pitanja bivšeg direktora "Puteva Srbije", gospodina Jocića ili gospodina Šarančića… [[Isključen mikrofon.]]
Vreme, gospodine Đuriću. Isključila sam mikrofon. Reč ima narodni poslanik Saša Milenić. Izvolite.
Za razliku od predlagača, i ovog puta se u ime poslaničke grupe URS zahvaljujem Vladi Republike Srbije što su prihvatili predlog poslanika LDP tačno u onoj meri i u onom delu koji doprinosi unapređenju zakonskog teksta. Dakle, nesporno je da tamo gde ovaj amandman afirmiše, pojačava poziciju stručnosti, on unapređuje zakonski tekst. Za razliku od predlagača moram da izrazim nerazumevanja kako bi uopšte bio smislen i produktivan drugi deo amandmana. Naime, ako bi zahtevao zakonodavac da onaj ko bi se prihvatio javne funkcije ne sme biti član ni jedne političke partije, a ko bi to i na koji način ikako mogao da utvrdi, proveri kvalifikacioni uslov. Državi je poznato ko su osnivači političkih partija. Javnosti je poznato ko su nosioci funkcija u političkim partijama, ali pripadnost političkoj partiji je stvar o kojoj je nemoguće suditi. Kako bi to neko utvrdio i znao? Mislim da je potpuno bespredmetno i neću ponavljati argumente iz rasprave u načelu, čak ima blagi prizvuk diskriminacije prema politički angažovanim građanima, što je suprotno javnom interesu Srbije, jer je jedna vrsta nezainteresovanosti za društvena zbivanja, apolitičnosti opasna tačno koliko i partokratija.
Hvala. (Ivan Andrić, s mesta: Replika.) Ko je tražio repliku? Reč ima narodni poslanik Ivan Andrić.
Mislim da je ovo suštinsko pitanje. Nije mi namera da produžavam raspravu, ali ovo pokazuje suštinsko nerazumevanje, bez obzira što je Vlada, ministarstvo prihvatilo većinu naših amandmana. Ovde dolazimo do suštine. Mislimo da je problem za ceo politički sistem i za naše društvo taj opšti stav po kome ljudi dolaze u stranku da bi ostvarili nekakvu korist. To mislimo iz mnogo razloga. To jeste opšte uverenje. Pogledajte napolje, pričajte sa ljudima. Mislimo da je to razlika između nas i Nemačke. Tamo takvo uverenje ne postoji. Zbog toga mislimo da naš odgovor mora biti radikalniji i da mi, kao stranke, koje treba da kreiraju nekakvu atmosferu u kojoj će se ovo društvo kretati i rešavati probleme, da nama ne trebaju ljudi čiji su motivi da budu u nadzornom odboru nekakvog javnog preduzeća. Naš interes je da ljudi koji imaju takav motiv ne budu u našoj stranci. Oni ako žele da se bave ekonomijom ili privredom, neka budu preduzetnici, neka se zaposle u privatnim preduzećima, u bankama, gde god hoće. Shvatamo mi radikalnost ovog predloga, ali upravo govorimo da je situacija u Srbiji toliko teška i toliko drugačija da je samo takav odgovor potreban. Nema potrebe da mi nekome verujemo ili ne verujemo. Ne govorimo mi, gospodine Babiću, o tome. Izvinite za lično obraćanje. Ne govorimo o tome. nije naša namera da ljude linčujemo. Mislimo da je to jako loše, da se čitaju neka imena. Prvo, mi ne znamo da li je to tačno. Govorimo o tome da to jeste opšti utisak. Mislimo da je dobra ideja, da je pametna ideja i da je to interes svih stranaka, samim tim i našeg društva, da mi pokažemo da se ne bavimo zbog toga politikom. Ne treba nam to. (Predsedavajuća: Vreme.) Samo da završim rečenicu. Ako treba da se pomučimo da nađemo stručne ljude u tih 700 javnih preduzeća puta tri člana nadzornog odbora, hajde da se pomučimo. Samo time bi slika o svima nama, za neki period relativno kratak, bila mnogo bolja, nego što je to danas.
Hvala. Reč ima gospodin Babić. Izvolite.
Nažalost, kada je opšta slika u pitanju, opšta slika o parlamentu je da ovde sedi 250 ljudi koji piju jeftinu kafu, ručaju u jeftinom restoranu, ništa ne rade, sede, pričaju, debatuju i troše novac građana Republike Srbije. Nažalost, takva je slika. Znam da to nije tako i da u dobrom delu svi prihvatamo odgovornost i obaveze koje poslanički mandat nosi sa sobom. Ne mogu da prihvatim kakva je opšta slika i šta će neko sedeći u nekom restoranu misliti o nekim ljudima koji rade u javnim preduzećima, vode javna preduzeća. Mogu samo da govorim i želim da govorim o činjenicama, ne o boji očiju ili kravati koju ti ljudi, koji vode javna preduzeća, nose, već o tome da li rade dobro ili ne rade dobro. Da li će moći da rade bolje? Da, uvek. Da li rade u skladu sa zakonom ili ne rade u skladu sa zakonom? Na državi je da ukoliko ne rade dobro da budu smenjeni i biću prvi koji će podići ruku za tako nešto, a ukoliko rade protiv zakona da odgovaraju.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Osećam potrebu da još jednom obrazložim zašto je Vlada odbila amandman. Treba razdvojiti i to jako čvrsto upravljanje preduzećem i kontrolu. Ako je preduzeće javno, ko je vlasnik? Nisu privatna lica vlasnici, nego je vlasnik država. Može neko da smatra da Srbiji ne treba ni jedno javno preduzeće. To je legitiman stav. Onda da se ukinu sva javna preduzeća i ne treba nam ovaj zakon. Tada ćemo imati privatnu svojinu, samo nemamo javni sektor. To je naravno nemoguće. Javna preduzeća postoje svuda u svetu. Dakle, zalaganje za departizaciju znači zalaganje za profesionalizaciju upravljanja preduzećima, da stručnjaci i profesionalci upravljaju. Kontrola, država, Vlada, odnosno lokalna samouprava mora da kontroliše. Ko čini Vladu, ko čini lokalnu samoupravu? Političari. Ne znam da neko privatno udruženje građana sada može, eventualno ako dobiju na izborima, opet su u politici. Znači, čak i ako udruženje građana, svejedno je politika. Ne treba preterivati. Funkciju kontrole pojačavamo time što ni jedan čovek neće biti potpuno nezavistan. Pojačavamo time što dajemo kvalifikacione uslove za tu nadzornu i kontrolnu ulogu, ali ne smemo da kažemo da ne sme biti član stranke u kontrolnoj funkciji. Mogu da se složim sa vama za upravljanje. To je predlog koji smo mi dali ovde. Naravno da postoji individualna odgovornost. Protiv sam bilo kakve kolektivne odgovornosti bilo koga, stranačke, u bilo kom domenu. Svako ko imenuje nekog člana nadzornog odbora javnog preduzeća, bilo u Republici, pokrajini ili lokalu, i taj se obruka, taj nije obrukao samo sebe, nego i tu stranku i taj gubi poverenje na izborima. Upravljačka funkcija se ne dovodi u pitanje, jer suštinski upravljanje se profesionalizuje ovim zakonom. Mislim da zaista, pored svih dobrih amandmana koje ste dali, ovaj je potpuno suvišan i pomalo čini larpulartizam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Saša Milenić, replika. Izvolite.
Repliciram predlagaču da bi stvar bila jasnija. Mi nemamo, govorim o stavu poslaničke grupe URS, nesporazuma u pogledu deskripcije postojećeg društvenog stanja i odnosa javnosti prema načinu rada političkih partija. Tu nesporazuma nema. Nema nesporazuma ni u vrednosnom stavu da političke partije imaju dužnost da se samo obavežu višim standardima i oblikom svesti koji će biti uvod u društveno razumevanje intencije savladavanja partokratije. Naš prigovor je na nivou tehničkog kriterijuma. Prihvatanje drugog dela amandmana nije moguće, jer nije distinktivno. Rečeno jezikom logike nije odlučivo. Možete staviti kriterijum, ali uz član može biti kandidat koji neće umreti u toku mandata. Otkud zna onaj koji vrši pravo osnivača da neće umreti u toku mandata? Kako može utvrditi da nije član nijedne političke partije, a proizvodi potpuno neprijatnu konsekvencu, kao da je stručnjacima poželjno da budu konspirativni članovi partija da bi mogli preuzeti javne odgovornosti u svojoj struci. To nije interes demokratije.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Ivan Andrić, replika. Izvolite.
Kada je pitanje ko je vlasnik javnog preduzeća, šta je odgovor? Tu se možda razlikujemo. Iz moje perspektive nije država. Ona je formalno vlasnik, suštinski vlasnici su građani. Da li se slažemo oko toga? Druga postavka koju ste rekli, kao stub te odredbe, je da je profesionalno upravljanje, pa će partijski kadrovi kontrolisati. Ne, nije profesionalno upravljanje. Direktor koji bude izabran za direktora, a zatim zamrzne svoju funkciju u nekoj stranci, neće ga kontrolisati njegove stranačke kolege. To je vrlo jednostavno. Znači, stalno se to ponavlja, iz dana u dan, kako je ovim državna uloga, a u krajnjoj instanci i političkih partija svedena na nekakvu kontrolu. Ne, nije, ona je i dalje upravljačka. Možemo o tome hiljadu puta, da vi ponovite jedno, mi drugo, ali to ostaje tako. Ja sam potpredsednik LDP, ako budem izabran za direktora "Srbijašuma" i zamrznem svoju funkciju, niko drugi ne može da bude potpredsednik moje stranke i ja ću biti na listi na sledećim izborima. Dakle, oba preduslova koja mogu da dovedu do toga da pomislim da zloupotrebim tu funkciju su prisutna i dalje. Zamrzavanje funkcije naš politički sistem ne poznaje. Na to je, između ostalog, dala odgovor i Evropska komisija kod izbora guvernera. To nije praksa koja u ovoj zemlji postoji, pa ćemo time ubediti građane da je sada sve u redu. Nije u redu. Dakle, mi ovde govorimo o lancu povezanosti. Nadzorni odbori, komisija, ministarstvo koje ne mora da bira redosledom koji je komisija predložila i na kraju direktor koji kao zamrzne funkciju. Nema departizacije, to je suština.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Ilić. Izvolite.
Lično nemam ništa protiv amandmana. Mislim da namera možda i nije loša, ali je ključni problem što je zaista nesprovodiv. Mislim da je i predlagač svestan da je apsolutno nesprovodiv taj deo koji se odnosi na članstvo u političkoj partiji. Kao što je i moj kolega Milenić diskutovao, jednostavno evidencija članova političke partije nije javna isprava. Ko će biti ta institucija i ko će utvrditi da li jeste neko ili nije član partije? To je prvo. Mi objektivno imamo, prema nekim procenama, više od milion članova, odnosno milion građana Srbije je u članstvu partija, a po nekim izvorima gotovo dva miliona. Zaista ne mogu da kažem šta je tačno od ta dva, ali definitivno je to veliki broj ljudi. Na ovajnačin bi sve te ljude potpuno diskriminisali, ne bi bili u poziciji da uđu u nadzorni odbor. Smatram da je apsolutno nesprovodiv ovakav jedan amandman i prosto mi nije logično da se tako insistira na njemu, iako mislim da iza toga stoji ipak dobra namera.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radojević. (Bojan Đurić, s mesta: Replika!) Gospodin Andrić je dobio pravo na repliku. (Bojan Đurić, s mesta: Ne, gospodin Andrić je dobio reč u ime poslaničke grupe, a ja sam jedan od predlagača.) Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Naravno, nećemo širiti. Završićemo, što se LDP tiče, ovom replikom. Neverovatno je to što tvrde gospodin Milenić i gospodin Ilić. Kako je moguće da za ovog jednog apsolutno nezavisnog člana nadzornog odbora bude utvrđeno da nije član političke partije, a nije moguće za ove preostale članove? Ili jeste moguće u pravnom poretku Srbije utvrditi da li je neko član stranke ili nije. Onda nećete moći da sprovedete ni ovaj deo tog člana koji govori o nezavisnom članu nadzornog odbora. Da ne ulazim u pravnu analizu. Ta norma je sprovodiva apsolutno, ona se primenjuje kod nekih drugih tela. Postoji čitav niz funkcija u ovoj zemlji koja ne mogu obavljati lica koja su članovi političke partije. Daje se izjava da neko nije član političke partije. Ukoliko se utvrdi da ipak jeste, on odgovara. To je pravni mehanizam po kome to funkcioniše. Gospodine Iliću, vi ste rekli nešto što je suštinska stvar. (Predsedavajuća: Ne obraćajte se direktno narodnom poslaniku, molim vas.) Strašno je da Srbija ima između jedan i dva miliona članova političkih partija u ovom trenutku. Nema ih toliko. Svi znamo da ne postoji toliko ljudi, nažalost, koji su suštinski iz političkih razloga zainteresovani da se bave politikom i da budu u strankama. Obijaju pragove stranaka. Neki su članovi i više političkih partija, sve u nadi da će dobiti neko mesto u nadzornom odboru, neko obično radno mesto, pa makar i mesto nameštenika u državnim organima. Taj populizam i te ambicije su uništile politički sistem, kao što je u prošloj Vladi uništila te nadzorne, pa i upravne odbore ideja da se smanje plate, odnosno naknade na 25 ili 30 hiljada. Ista je motivacija nekoga da preko partije dobije mesto nameštenika u državnoj upravi, da bi radio za 20-25 hiljada ili da bude član nadzornog ili upravnog odbora ogromne državne kompanije koja ima stotine miliona ili milijardi evra prometa svake godine. Na to su svedeni upravni i nadzorni odbori u ovoj zemlji, na 200 evra mesečno. Zbog toga je to toliki problem. Imao bih više razumevanja da su visoki stranački funkcioneri, čija je odgovornost jasna pred javnošću, na kraju delegirani u upravne ili u ovom slučaju nadzorne odbore. Ne, ovako u nadzorne odbore gurate profesionalne i političke anonimuse, ljude koji će statirati u nadzornim odborima, pojavljivati se bez da pogledaju materijal. Uglavnom će to biti tako. To sami možete da potvrdite na primeru, čini mi se, jednog člana vaše političke partije, koji je otišao sa javne funkcije, a vi ste sve vreme tvrdili da je imao dobre rezultate. Mislim da to nije sporno, ali je u javnosti bio napadnut samo zbog toga što je prema ukusima tog populizma imao preveliku platu. Niko nije razgovarao o tome da li je kompanija uspešna ili neuspešna. Posle toga se više niko nije bavio tom kompanijom. Pitanje je na kraju šta je bila veća šteta, njegova malo veća plata ili eventualno loši rezultati koji su posle toga postignuti nakon te populističke odluke? Hvala vam i neću više koristiti vreme.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Saša Milenić, replika. Izvolite.
Upravo je naveden primer koji govori u prilog onoga što i mi želimo reći. Taj primer ilustruje da članstvo u nekoj političkoj organizaciji ni na koji način ne dezavuiše nečiju stručnost. Pitanje nezavisnosti je pitanje integriteta. Možemo govoriti o nezavisnim ličnostima, ne na osnovu poznavanja faktičkog stanja u pogledu njihovih potpisa u evidencionim knjigama ove ili one partije, nego na osnovu njihove konsekventnosti i intelektualne hrabrosti, spremnosti da u javnosti govore, kad je kritično i opasno, ono što je objektivno i društveno relevantno. To je stvarni smisao nezavisnosti. Ničeg rđavog nema u pripadnosti nekoj političkoj partiji. Ono se u strogom političkom smislu i ne razlikuje od navijanja. Voleo bih da svi građani sa pravom glasa imaju što prisniji odnos sa političkim partijama za koje glasaju. U tome ne bi bilo ničeg ružnog, ni opasnog po građansko društvo u Srbiji, ali graditi kriterijume integriteta pojedinca je ono što je opšti interes. Nemojmo apriori proklamovati da je to nespojivo sa političkom orijentacijom. Apolitičnost, slepilo za političke boje je mnogo veća društvena opasnost. Ne treba podsticati tu vrstu indiferentnosti u građanskoj javnosti Srbije. Kako razumeti kategoriju nezavisnosti? Ona ne mora biti nužno skopčana sa proverom partijske knjižice, baš kao što bi zaista teško bilo ili bar bismo morali računati sa nekim integritetom onog ko daje izjavu bez ikakve mogućnosti praktično da proverimo ikada da li nas je obmanuo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radojević. Izvolite.
Da li ste sigurni da sam sada konačno ja, obzirom da ovde postoje ljudi koji su jako elokventni i vrlo se teško dolazi do reči? Mislim da nadzorni odbori po definiciji, po dubini, u sistemu javnih preduzeća, kada se izuzme par velikih, onih koji predstavljaju grdosije u javnom sektoru, nisu toliko bitni, ni važni. Da bi neko po definiciji bio član nadzornog odbora, suština je valjda da bude kadar da nešto nadzoriše, da bude edukovan, školovaniji i pametniji od onih koje bi trebalo da nadzoriše. Sumnjam da u Srbiji imamo uopšte dovoljno kadrova, bili oni partijski ili nepartijski, za adekvatani kvalitetan nadzor. Dovoljno bi bilo da neki ljudi znaju bar ono što ne znaju, pa da budu kvalifikovani u nekim malim sredinama, da budu članovi nekih nadzornih odbora. Slažem se sa kolegama da ljudi ulaze u partiju da bi eventualno dobili neko mesto upravnog ili nadzornog odbora i da je to jedan od motiva, naročito na periferiji, po lokalu, ali nisam siguran da je to njihova najveća mana i najveći nedostatak što pripadaju nekoj stranci, da budu i članovi nadzornog odbora. Veliki je problem bar u mom lokalu uvući pametnog čoveka u bilo koju stranku da se iole ozbiljnije bavi profesionalno tim poslom na odgovoran način. Bojim se da pod navodnicima progoniti članove partija u tim malim nadzornim odborima je neka vrsta jeresi. Ako uzmemo u obzir da su od predsednika Vlade, članova Vlade, kabineta, pa svi oni koji vladaju državom praktično članovi partija, nisam siguran da bi se takvim čistunstvom na periferiji postigao neki bitan efekat za popravljanje kvaliteta rada tih nadzornih odbora. Bilo bi idealno kada u stvari niko ne bi znao da su ti ljudi koji su članovi nadzornih odbora u tim javnim preduzećima, malim na periferiji, samo profesionalci koji to rade, a da niko i ne zna da su pripadnici stranke ili da se oni hvale time što su pripadnici neke stranke. Hvala.