Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, odlažem početak sednice za 11 sati, dok Administrativni odbor ne završi svoj rad. [[Posle pauze – 11,05]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Drugu sednicu prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 196 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno daje u sali prisutno 108 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Ivica Dačić, Milan Nikolić i Andreja Galgo-Ferenci. Saglasno članu 84. stav 2. i članu 85. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam ovu sednicu zakazao za petak, 25. maj 2007. godine, dakle u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 84. stav 1. Poslovnika, kao i mimo dana utvrđenog u članu 85. stav 1. Poslovnika, zbog potrebe hitnog donošenja predloženih zakona, kako bi se sprečile štetne posledice po rad državnih organa, kao i potrebe da Narodna skupština što pre dovrši konstituisanje svojih organa i tela. Primili ste ostavke Verice Kalanović, Nenada Krstića i Dušana Prorokovića na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaje Administrativnog odbora Narodne skupštine povodom razmatranja ovih ostavki, koji je utvrdio da je podnošenjem ostavki nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 2. Zakona o izboru narodnih poslanika i predlaže da Narodna skupština, u smislu člana 88. stav 2. i stav 3. istog zakona, konstatuje prestanak mandata ovim narodnim poslanicima. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2. i stav 2. i stav 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora, konstatuje da je prestao mandat, pre isteka vremena na koje su izabrani, narodnim poslanicima: Verici Kalanović i Nenadu Krstiću, izabranim sa izborne liste G 17 plus - Mlađan Dinkić i Dušanu Prorokoviću, izabranom sa izborne liste Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica, danom podnošenja ostavke. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Dajem pauzu od 30 minuta, kako bi Administrativni odbor i Republička izborna komisija održali sednice. Rad nastavljamo u 11,40 časova. Molim Administrativni odbor da održi sednicu.
Dame i gospodo, ono što je gospodin Dulić pokušao da pročita i što će učiniti kasnije ne bi bilo sporno da se nije desilo nešto u onoj noći kada je birana Vlada Republike Srbije. Od tada nisam sigurna da li uopšte ima potrebe da se konstatuje da neki narodni poslanik podnosi ostavku ili ne podnosi, s obzirom da je ovde uobičajeno da ljudi glasaju, i to pogotovo sami za sebe, u momentu kada više nisu narodni poslanici. Shodno članu 226, citiram taj član, pošto je novi predsednik u pitanju, molim da vodi računa da mi se ovo vreme ne računa u raspravu: ''Narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacija o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera i nadležnosti organa na čijem se nalaze, a koja su mu potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika.'' Dakle, shodno članu koji sam upravo citirala, pitam ministra Dušana Petrovića i tražim da odmah odgovori na pitanje, zbog čega je glasao kao građanin za sebe. Podneo je ostavku na funkciju narodnog poslanika, posle toga ste, gospodine Petroviću, glasali da budete ministar, glasali ste i za ostale svoje kolege. Tražim da Narodnoj skupštini objasnite zbog čega ste to uradili, ko vas je to nagovorio. Da niste slučajno bili u pravnoj zabludi, pošto smo sve takve slučajeve imali u ovom parlamentu pod okriljem DOS-ovske većine, imali smo i doktora pravnih nauka, naravno plagijatora, koji je bio u pravnoj zabludi, imali smo i aferu Bodrum. Podsećam, pošto vi iz Demokratske stranke volite da obmanjujete javnost, pa kažete, afera Bodrum je završena na sudu, nije, to govorim radi javnosti. Na sudu je gospodin Alen Selimović prvostepenom presudom osuđen na kaznu zatvora od nekoliko meseci, uslovno na dve-tri godine, ali ne zato što je glasao karticom Nede Arnerić, već zato što je glasao, ako je to tačno, za razliku od ministara i Borisa Tadića, ne komentarišem prvostepene presude, ali u svakom slučaju, bila je u pitanju kartica Nataše Milojević. Kartica Nede Arnerić i uloga Bojana Pajtića u falsifikovanju tadašnjeg izbora je i dalje ostala tajna, i dalje nije razrešeno pred sudom. Boris Tadić je obmanuo javnost Srbije kada je rekao da on prepušta da sud o tome raspravi. Sud još uvek nije doneo takvu odluku. I, da se ne bi desilo da Boris Tadić opet pred neke izbore prizna da su gospodin Petrović, Đelić i ostali njegovi vajni ministri, glasali a da nisu bili poslanici, zato tražim da nam gospodin Petrović odmah objasni kako mu se desilo da glasa u momentu kada nije bio narodni poslanik.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Dušan Petrović, ministar pravde.
Pošto se otvara jedno formalno-pravno pitanje, vrlo rado ću da objasnim, i to poslanici SRS vrlo dobro znaju. Nemam ništa protiv da na ovaj način otvorimo današnju sednicu Skupštine. Znaju zbog toga što smo uoči glasanja o tome razgovarali i imaju potpuno jasnu predstavu kako je došlo do glasanja o izboru Vlade, ko je glasao, da li je bilo kvoruma ili ne. Postoje dva važna momenta u izjašnjavanju parlamenta o izboru Vlade Republike Srbije. Prvi momenat je glasanje. Sve osobe koje su imale poslanički mandat imale su pravo da se izjasne o poverenju Vlade, odnosno o izboru Vlade Republike Srbije, uključujući i one poslanike koji su u tom trenutku, po predlogu, u tom trenutku mandatara Vojislava Koštunice, bili predloženi za ministra. U tom trenutku sam bio poslanik Narodne skupštine Republike Srbijei predložen sam za ministra pravde, kao člana Vlade Republike Srbije, i glasao sam za taj predlog. Koliko se sećam 120 ili 130 i nekoliko poslanika je glasalo za taj predlog. Posle glasanja Vlada stupa na dužnost u trenutku kada pred Narodnom skupštinom, odnosno pred predsednikom, u tom trenutku potpredsednikom Narodne skupštine Republike Srbije položi zakletvu. Posle glasanja o Vladi Republike Srbije, zajedno sa još ove tri kolege koji su bili poslanici a sada su ministri u Vladi, potpisali smo ostavke na poslaničke mandate, jer nismo želeli da kao poslanici položimo zakletvu i da postanemo ministri. Iako postoji vrlo jasno tumačenje da čak i da te ostavke nismo podneli činom polaganja zakletve, po sili zakona bi nam prestao poslanički mandat. Međutim, evo još jednom da ponovim i da odgovorim na ovo pitanje, glasali smo kao poslanici, posle glasanje smo potpisali ostavke i kao poslanici u ostavci, dakle nismo više bili poslanici, položili smo zakletvu i tog trenutka postali članovi Vlade Republike Srbije, tako da nikakav prekršaj nismo napravili. Sve to vrlo dobro znate.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Tomislav Nikolić. Samo vas molim, ako se javljate po Poslovniku, citirajte član.
Dobili ste predsednika pravde kakvog zaslužujete. Gospodine ministre, sve bi to bilo lepo kada biste nam objasnili kako to da je vreme podnošenja ostavke 23,30 časova, a vreme glasanja 23,31 časova. A vi tvrdite da ste podneli ostavke posle polaganja zakletve, koja je bila u 23,40 i nešto časova. Znači, prvo ste položili zakletvu, pa ste u 23,31 glasali za izbor Vlade. Ponavljam još jednom zbog gledalaca koji imaju zdravog razuma, a vi nemate. Gospodin Petrović je u 23,30 časova podneo ostavku na funkciju narodnog poslanika. To je dokument narodne skupštine, na kome piše 23,30 časova. Gospodine Petroviću, ako tada više niste bili poslanik - niste imali pravo da glasate. Ako ste bili poslanik, niste mogli da budete izabrani za ministra, tako da vi uopšte nemate izgovor za ovo. Posle glasanja napravljena je pauza, pa je posle pauze polagana zakletva. Vi sada ovde tvrdite da ste tek posle polaganja zakletve podneli ostavku. Sada ste to rekli ovde. Gospodine Petroviću, nedostojni ste funkcije ministra pravde, zato što ste direktno uticali na presudu u slučaju ubistva predsednika Vlade Zorana Đinđića. Proces je u toku, izrečena je samo prvostepena presuda. Vi ste, gospodine ministre, već uticali na dalji tok suđenja, pohvalili ste sudije koje su izrekle prvostepenu presudu, pohvalili ih za hrabrost, što znači da ste se direktno umešali u proces. Pitam vas, pošto sledi reizbor svih sudija, šta će sad da rade sudije u drugostepenom veću, koje ćete vi možda optužiti da nisu imale hrabrosti? Hoće li uopšte smeti da se upuste u proces koji je odvijan pred prvostepenim većem ili će morati da potvrde presude, kako biste i njih pohvalili da imaju hrabrosti i kako bi računali da će imati platu posle izbora novih sudija. Veoma ozbiljan propust, gospodine Petroviću, motivisan stranačkim razlozima. Završavam, izvinjavam se. Svakom građaninu Srbije je u interesu da ubice budu otkrivene, da budu osuđene po zakonu, ne po volji Vlade, po volji ministara, ne po volji Demokratske stranke, koja je jasno javnosti stavila do znanja da želi da utiče na izrečene mere, bar na način što u momentu izricanja presude svi poslanici se pojavljuju u sudu ili pred sudom, pa čak vređali porodice prvostepeno osuđenih i njihovu malu decu. Dakle, svačije dete zaslužuje brigu i pažnju, svačije dete i svako dete. Jer, ako bismo na taj način delili decu, onda bi, kako se vlast promeni, jedna deca plakala, a druga se smejala, a želeo bih da nijedno dete ne plače kada se promeni vlast. Dakle, gospodine ministre, nemojte prepravljati stenografske beleške, uzmite beleške da vidite šta ste izgovorili sada za ovom govornicom, a mi ćemo onda da utvrdimo da li je vaš glas uopšte bitan. Bez vaših glasova bilo je dva glasa više za izbor vlade. To su bila dva predstavnika manjina koji nisu bili u vladi, ali su glasali za vas.
Gospodine Nikoliću, vreme, molim vas.
Niste naučili od mene kako se vodi sednica. Tako čitava ta lakrdija vam nije bila potrebna.
Zahvaljujem. Molim sve narodne poslanike, da poštuju činjenicu da i za repliku i za povredu Poslovnika imate tri minuta i da se uklopite u to vreme. Ima reč gospodin Dragan Todorović, kao predsednik Administrativnog odbora.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, moram da vam ukažem na neke činjenice za koje pretpostavljam da su bile poznate i vama. Rekao sam da govorim na osnovu Poslovnika, član 73. Treba da vam kažem da Administrativni odbor razmatra razloge prestanka mandata pojedinih narodnih poslanika i o tome podnosi Narodnoj skupštini izveštaj, sa predlogom za dodelu mandata novom narodnom poslaniku, na način propisan zakonom. Između ostalog, to ste imali prilike već na prethodne dve sednice Administrativnog odbora baš da učestvujete vezano za ove izveštaje.
Gospodine Todoroviću, samo da vam kažem jednu stvar. Vi ste dobili reč kao izvestilac Administrativnog odbora.
Ne, tražio sam reč na osnovu Poslovnika, izvinjavam se.
U redu, hvala vam.
Gospodine Petroviću, vi ste, znači, bili upoznati sa činjenicama kada je u pitanju ostavka određenog broja poslanika koji su trebali da budu predloženi za ministre. Da je to tačno govori i pokušaj zakazivanja sednice Administrativnog odbora, na koju sam pozvan kao i ostali članovi Administrativnog odbora, gde je trebalo da se razmotre ostavke poslanika koji su trebali da budu predloženi za ministre. Znači, tu nema ništa sporno. Stvar je već bila dogovorena i koji su to poslanici. Samo je bio u pitanju način kako ćete to da uradite i vi ste to mogli da uradite bez velikih problema. Mogli ste to da uradite na dva načina. Na način kako bi to priličilo, da su u utorak, kada je zakazana prva sednica Administrativnog odbora u 9,30 časova, stigle vaše ostavke, da ih Administrativni odbor razmatra, da to podnese Republičkoj izbornoj komisiji, da RIK usvoji te ostavke i da verifikuje, potvrdi mandate poslanicima koje je predložila vaša stranka. Ne bi bilo nikakvih problema. To bi bio potpuno uobičajen i normalan način funkcionisanja i Administrativnog odbora i Skupštine, i niko ne bi dovodio u pitanje način kako ste to uradili. To bi bilo potpuno u redu. Čak i da to niste uradili, mogli ste da sačekate da se završi kompletna procedura oko izbora članova vlade i da vi posle, na osnovu Zakona o izboru narodnih poslanika, zbog nespojivosti funkcija, jer ne možete istovremeno da budete i ministar i poslanik, podnesete ostavku i niko vam ne bi po tom pitanju zamerio. Zameramo vam što ste to na takav način radili. Zašto u svakom poslu pokušavate na neki način da izvrdate, da prevarite, da obmanete? Hoćete da ispadnete pošteni, pa navodno niste dali ostavku, nego ste glasali kao poslanik, što je fizički nemoguće na osnovu vremena koje je evidentirano kada je ta ostavka stigla. Znači, imali ste dve jednostavne mogućnosti da se oko ovoga završi bez ikakvih problema. Međutim, vama to još od Bodruma, od Soluna nikako da bude jasno - ne treba da obmanjujete Narodnu skupštinu. Treba da radite u skladu sa Poslovnikom, u skladu sa zakonom i ne bi bilo nikakvih problema.
Zahvaljujem. Ministar Dušan Petrović.
Još jednom ću samo da ponovim ono što sam rekao. Dakle, svi sadašnji ministri koji su iz Demokratske stranke, a bili su u poslaničkom klubu DS, prvo su glasali za vladu, deo predloga te vlade su bila i naše četiri ministarske pozicije. Posle toga smo podneli ostavke. Naravno, mi smo potpuno spremni da se izvrši utvrđivanje svih činjenica. Postoji ogroman broj svedoka, mislim da je sve to snimljeno ovde i može vrlo lako da se pribavi iz TV arhive, da smo ostavke ovde potpisivali pred polaganje zakletve, a posle glasanja za vladu. Zaista ne vidim ni jedan jedini razlog da ne utvrdimo sve činjenice koje su važne i spreman sam da učestvujem u svakom postupku koji će do utvrđivanja tih činjenica da dovede. Iskoristiću priliku i da kažem samo dve ili tri rečenice o presudi koja je izrečena, jer je ovde otvoreno to pitanje. Jednu jedinu reč nisam rekao o kazni. Nisam komentarisao presudu. Komentarisao sam jednu vrlo složenu i tešku situaciju u kojoj se nalazila i nalazi naša država i naše pravosuđe. Ovaj postupak je, po mom uverenju, najkomplikovaniji u pravno-tehničkom smislu koji je naše pravosuđe ikada vodilo. Taj vrlo težak pravno-tehnički, u procesno-pravnom i materijalno-pravnom smislu, postupak je vođen u vrlo složenim društvenim prilikama i odao sam priznanje sudskom veću zbog toga što je uspelo taj veliki državni posao da dovede do kraja, u prilikama kada je promenjen predsednik sudskog veća i kada mi svi zajedno, kao poslanici i Vlada Republike Srbije, i svako ko se bavi javnim poslom, treba da imamo vrlo veliku satisfakciju jer smo mi, kao država, pokazali da možemo sa vrlo teškim pravnim situacijama i sa vrlo teškim postupcima da izađemo na kraj. Nema nikoga osim drugostepenog veća Vrhovnog suda, i ukoliko se stvore i procesni uslovi za to, i trećestepenog veća, ko može da da relevantnu ocenu da li je presuda u skladu sa zakonom, da li je poštovan Zakonik o krivičnom postupku, da li je poštovan Krivični zakonik. To će raditi, naravno, oni koji su Ustavom i zakonom ovlašćeni.
Hvala puno. Ima reč Tomislav Nikolić. Izvinjavam se, povreda Poslovnika. Samo bih vas zamolio da citirate član.
Ministre, imala je Srbija takav proces. To je bio proces protiv Draže Mihailovića, vođen na isti način, presuda isto tako doneta zahvaljujući volji moćnika. Tako da niste vi presedan i vaši preci su to radili kada su sudili Draži Mihailoviću. Postoji druga stvar: ne smete da se izjašnjavate o presudama i ne smete da govorite o sudijama koje su presude izrekle. Da ste rekli da sudije nisu imale hrabrosti, to bi bilo tumačeno na način da nisu smeli da ih oslobode. Kad ste rekli da su imali hrabrosti, to se tumači na način - dobro je što su ih osudili. Nije to vaše, gospodine ministre. Čak dozvoljavam da poslanici to mogu da rade. Poslanici to mogu da rade, eto, kao i građani Srbije. Sede u kafani i kažu - mislim malo je dobio, mislim mnogo, mislim nisu smeli organizatore da pozovu da istraže celo ubistvo, pozadinu ubistva, pripremu ubistva. To građani mogu. Ministar pravde to ne sme. Nijedan ministar to ne sme da radi, ne samo ministar pravde. Jer je svaka vaša javna reč direktni pritisak na nekoga. A kada taj pritisak vršite na onoga ko je nezavisan u svom radu, onda potpuno odudarate od najvažnijeg postulata u Ustavu. Uostalom, presuda protiv ove dece koja su lepila plakate na zgrade u jednoj ulici u Beogradu je direktno mešanje u pravosuđe. Kako vas to nije zainteresovalo? Kažnjeni su po tački po kojoj se kažnjavaju prosjaci ili opšti izazivači ugrožavanja javnog mira. Nijedan građanin se nije pobunio kada su lepili, izuzev vas poslanika što za to dobijate platu, i niko se u Srbiji nije pobunio što će neka ulica da se nazove ulica generala Ratka Mladića, niko. Vi ste ih odmah, pazite sad ovo, vi ste ih pozvali na informativni razgovor iako su za prekršaj osuđivani, pa mi sada recite kao ministar pravde koji to sudija onoga koji je osumnjičen za prekršaj poziva na informativni razgovor. Moraćete u neke stvari da se upustite, da biste znali o čemu se radi. Zašto su odmah upućeni na izdržavanje kazne, za prekršaj, bez žalbe veću, ne, nego odmah na izdržavanje kazne, ko radikali u Gnjilanu. Da li vam to liči na gnjilanski slučaj, kada su radikali uhapšeni na ulici, odvedeni u sud za prekršaje i ujutru odatle pravo u zatvor. Učite se malo na tuđim greškama ministre. Čak razumem i vaše ljudske motive za neko ponašanje, ali vas je sada zakon usmerio da ne smete da radite ono što biste hteli, nego samo ono što je dozvoljeno zakonom.
Vreme, gospodine Nikoliću.
Izvinjavam se. Ovo što ste uradili u poslednja dva dana nije vam dozvoljeno zakonom.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, izvolite gospodine Todoroviću. Samo vas molim da citirate član Poslovnika na koji se pozivate.
Gospodine predsedavajući, sa zadovoljstvom, samo bih voleo da mi ovo vreme zaustavite, pa da tek počne kada budem počeo da govorim.
Biće uračunato.
Član 225 – narodni poslanik ima pravo da bude obavešten o svim pitanjima potrebnim za vršenje funkcije narodnog poslanika. Pošto je gospodin Tomislav Nikolić već ovde pokrenuo pitanje jučerašnjeg događaja, odnosno hapšenja i osuda nekih mladića na Novom Beogradu, izvinjavam se. Da li se, gospodine predsedavajući, meni čini ili je ova leva strana od mene nešto uznemirena.
Imate još dva i po minuta.
Samo vam postavljam pitanje, gospodo poslanici, da li je ovo razlog da se hapse i osuđuju mladići koji su lepili ovakve plakate. Samo da vas podsetim, vi ste bar doneli 30.000 potpisa građana koji su hteli, pa pričaju, koji su hteli da se promeni Ulica Bulevar AVNOJ-a i da se zove dr Zorana Đinđića. Zašto onda niste uhapsili one koji su organizovali tu peticiju? Ovo je jednostavan čin ljudi koji misle da ta ulica može da se zove i drugačije. Kakav su oni to zakon prekršili? Moram još jednu stvar da vam kažem. Vi ste gori od vaših prethodnika iz 2000. godine. Te 2001. godine, u aprilu, krenule su po Beogradu i širom Srbije određene parole ''DOSje najgori'', jer su vrlo brzo građani shvatili da nema gore političke grupacije na sceni Srbije od DOS-a. Skrećem vam pažnju, da su tada neki iz vaših redova, pošto su takođe počeli da hapse one koji su lepili i koji su pisali te parole, počeli su da ih hapse i već se pripremalo da odgovaraju prekršajno, čak su neki tražili krivično da budu kažnjeni. Međutim, neki iz vaših redova, neki koji su bili u OTPOR-u, koji su celu 2000. godinu proveli pišući parole, što je u ovoj zemlji od 1990. godini uobičajen način komuniciranja predstavnika političkih stranaka, pobunili su se protiv toga, rekli su da ni u kom slučaju ne bi država tako represivno trebalo da postupa prema onima koji svoje političko mišljenje izražavaju na takav način. Vi ste juče ekspresno pozvali ljude na informativni razgovor i prekršajno osudili na kazne zatvora od 20, 30 i ne znam već koliko dana.
Zahvaljujem. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnim poslanicima Narodne skupštine za upražnjena poslanička mesta, kako bismo omogućili njihovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručen vam je izveštaj Republičke izborne komisije o izboru narodnih poslanika radi popune upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je izveštaj Administrativnog odbora, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnim poslanicima, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnim poslanicima Jovanu Nešoviću i Ivanu Živadinoviću, izabrani sa Izborne liste G17 Plus Mlađan Dinkić, i Đorđu Mamuli, izabranom sa Izborne liste Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica. Na osnovu izveštaja Republičke izborne komisije i Izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnim poslanicima Jovanu Nešoviću, Ivanu Živadinoviću i Đorđu Mamuli. Čestitam narodnim poslanicima izbor. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 90. stav 5. i člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku i predlogu za spajanje rasprave. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmeni Zakonika o krivičnom postupku, koji je podnela Narodnoj skupštini 23. maja 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 124, nisu glasala 73, od 197 narodnih poslanika. Konstatujem da je prihvaćen predlog da se po hitnom postupku razmatra ovaj zakon. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmeni Zakonika o krivičnom postupku, koji je podnela Narodnoj skupštini 23. maja 2007. godine.. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 125, nije glasalo 7, od 132 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nada Kolundžija, na osnovu člana 90. stav 3, a shodno članu 140. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se obavi zajednički načelni pretres o 1. i 2. tački dnevnog reda - Predlogu zakona o izmeni Zakonika o krivičnom postupku i Predlogu zakona o izmeni Zakonika o krivičnom postupku, kao i zajednički pretres o 3.i 4. tački dnevnog reda - imenovanje sekretara Narodne skupštine Republike Srbije i imenovanje zamenika sekretara Narodne skupštine Republike Srbije. Da li narodni poslanik Nada Kolundžija želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 129, nije glasalo 6, od 134 narodna poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku i predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 92. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje Predlog dnevnog reda u celini. Za 130, nije glasalo 6, od 136 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova utvrdila dnevni red Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini u celini. D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o izmeni Zakonika o krivičnom postupku koji je podnela Vlada; 2. Predlog zakona o izmenama Zakonika o krivičnom postupku, koji je podnela Vlada; 3. Imenovanje sekretara Narodne skupštine Republike Srbije; 4. Imenovanje zamenika sekretara Narodne skupštine Republike Srbije; 5. Predlog odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama: - Parlamentarnoj skupštini OEBS-a , - Parlamentarnoj skupštini NATO-a, - Skupštini Zapadnoevropske unije, - Parlamentarnoj skupštini Crnomorske ekonomske saradnje, - Parlamentarnoj skupštini Saveta Evrope, - Interparlamentarnoj skupštini pravoslavlja, - Interparlamentarnoj uniji, - Parlamentarnoj skupštini Mediterana i - Parlamentarnoj skupštini Centralnoevropske inicijative. Rad prema utvrđenom dnevnom redu. Prelazimo na 1. i 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ZAKONA O IZMENAMA ZAKONIKA O KRIVIČNOM POSTUPKU (zajedno u načelu) Saglasno Odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda o tačkama 1. i 2, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi 5 časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto je ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: poslanička grupa SRS jedan sat, 37 minuta i 12 sekundi; poslanička grupa Demokratska stranka jedan sat, 16 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica 56 minuta i 24 sekunde; poslanička grupa G17 plus 22 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa SPS 19 minuta i 12 sekundi; poslanička grupa "Liberalno-demokratska partija" 13 minuta i 12 sekundi; poslanička grupa manjina - Savez vojvođanskih Mađara - Lista za Sandžak - Unija roma Srbije - Koalicija Albanaca Preševske doline sedam minuta i 12 sekundi; poslanička grupa Vojvođanski poslanici - LSV, SVM šest minuta i poslanici koji ne pripadaju ni jednoj poslaničkoj grupi - jedan narodni poslanik pet minuta, po članu 93. stav 3. Poslovnika. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 140. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres oPredlogu zakona o izmeni Zakonika o krivičnom postupku i Predlogu zakona o izmenama Zakonika o krivičnom postupku. Obaveštavam vas da sam, u skladu sa članom 137. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, dobio obaveštenje da će poslaničku grupu SRS po tačkama 1. i 2. dnevnog reda Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini predstavljati narodni poslanik Petar Jojić. Takođe vas obaveštavam da će po istim tačkama dnevnog reda poslanički klub LDP predstavljati docent dr Nebojša Ranđelović. Da li predstavnik predlagača, ministar Dušan Petrović, želi reč? (Da.)
Gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, ovaj parlament je u maju prošle godine usvojio Zakonik o krivičnom postupku. Ovaj zakonik predstavlja temeljnu promenu krivično-procesnog zakonodavstva u odnosu na stanje stvari kako smo imali pre njegovog donošenja, sa vrlo velikim pomeranjem i sa vrlo velikim otklonom u odnosu na našu krivično-procesnu tradiciju. Taj zakon zbog svog značaja, zbog svoje vrlo velike važnosti, imao je i specifične odredbe u pogledu njegovog stupanja na snagu i naravno u pogledu njegove primene. Trebalo je, po toj odluci koju je ova skupština donela, da se Zakonik o krivičnom postupku uvede u primenu 1. juna ove 2007. godine, dakle, za nekoliko dana. Između ostalog, u obrazloženju tog zakona ta činjenica je važna zbog stvaranja preduslova da bi ovakav složen pravni akt, složen zakon mogao da bude implementiran u život, a nije, nažalost, bilo predviđeno izdvajanje odgovarajućih novčanih sredstava, dakle nisu bila predviđena novčana sredstva ni u rebalansu budžeta za 2006. godinu, niti u predlogu budžeta za 2007. godinu, mada taj predlog budžeta nikada nije ušao u ovaj parlament na raspravu i mi se danas nalazimo u statusu privremenog finansiranja, a ovo su bitne činjenice i obrazložiću zbog čega. Postoje, po dubokom uverenju Vlade, dva vrlo bitna razloga zbog čega je neophodno doneti odluku o odlaganju početka primene Zakonika o krivičnom postupku. Prvi razlog je materijalne prirode i odnosi se na uslove koji su neophodni da bi svi oni koji po Zakonu o krivičnom postupku imaju ulogu u krivičnom postupku mogli sva svoja ovlašćenja da konzumiraju i da bi krivična procedura u Srbiji mogla da se primenjuje tako da ostvaruje svoje osnovne ciljeve, a to je borba protiv kriminaliteta, suzbijanje krivičnih dela, vođenje krivičnih postupaka, uz zaštitu svih Ustavom i svim relevantnim međunarodnim konvencijama zaštićenih prava koje građani u ovoj proceduri moraju imati. Druga velika grupa razloga jeste neophodnost da jedan ovakav pravni akt, kao i drugi zakoni, ali i Zakonik o krivičnom postupku, kao zakon koji je vrlo važan za zaštitu prava građana, bude usklađen sa Ustavom Republike Srbije, koji je u međuvremenu donet, dakle, od donošenja ovog zakona do trenutka kada bi trebalo da počne da bude primenjiv, a to je 1. jun ove godine. Kao što sam rekao, po Zakoniku o krivičnom postupku trebalo bi da dođe do velikih promena u principima na kojima je ustanovljeno krivično-procesno pravo i krivično-procesna praksa. U Srbiji, to je već tradicija i to je tradicija velikog broja zemalja u Evropi, u krivično-procesnom pravu važi princip legaliteta, dakle, državni organi koji su nadležni za krivična gonjenja, a to su javna tužilaštva, nemaju mogućnost odlučivanja o tome da li će neke učinioce krivičnih dela da gone ili ne. Kada na bilo koji način imaju obaveštenje o tome da je izvršeno krivično delo, nadležni tužioci su obavezni da po tim saznanjima postupaju i da pokreću krivične procedure. Ovaj zakonik dovodi do značajnog odstupanja od ovog principa, od principa legaliteta, i otvara mogućnost koja je poznata u međunarodnoj praksi, koja je naročito u anglosaksonskim zemljama veoma zastupljena, a to je mogućnost stranaka u postupku, jedna stranka je tužilac, a druga stranka je okrivljeni, da u različitim situacijama, u različitim pravnim momentima, mogu da odstupe od principa legaliteta i da sporazumno donose odluke o tome da li će i na koji način krivični postupak biti okončan. Dakle, to je jedna veoma velika i, usuđujem se da kažem, dramatična promena u odnosu na našu pravnu tradiciju i na način na koji je krivično pravosuđe u našoj zemlji do danas funkcionisalo, a funkcioniše i danas. Vrlo je važno da svi imamo na umu da sprovođenje takvog sistema u život zahteva vrlo značajne materijalne pretpostavke, od vrlo trivijalnih, ako mogu tako da kažem, pa do suštinskih. Ono što jesu temeljne pretpostavke jeste da postoji odgovarajući prostor u kome bi tužilaštva mogla da obavljaju svoj posao i odgovarajuća tehnička oprema. Nažalost, od maja 2006. godine do danas takvi uslovi nisu stvoreni, tako da su sa različitih instanci, od onih koje se bave sprovođenjem krivično-procesnih zakona u praksi, do naučnih institucija, došli apeli da zbog nepostojanja ovih materijalnih pretpostavki primena ovih zakonika bude odložena. Vlada Republike Srbije je našla da je potrebno da se tim apelima izađe u susret, da je vrlo važno da krivično-procesno zakonodavstvo, da Zakonik o krivičnom postupku nema bilo kakve smetnje da bude sprovođen, da tužilaštva i sudovi nemaju problema u sprovođenju krivičnog postupka, da bi pravni poredak u državi bio zaštićen, i to je temeljni razlog zbog čega smatram da je važno da ovaj Zakon o izmenama i dopunama Zakonika, koji se odnosi na početak primene i predlaže da se početak primene odloži čak na 31. 12. 2008. godine, bude usvojen. Druga vrlo važna činjenica jeste to da je Srbija donela nov Ustav, da je novim Ustavom, u odnosu na Ustav koji je važio do stupanja na snagu Ustava po kome mi danas živimo i organizujemo Srbiju, u odredbama koje se tiču zaštite ljudskih prava, koje se tiču uređenja načela krivičnog-procesnog prava, došlo do izmena, i da je vrlo bitno da ovaj zakonik, kao jedan od temeljnih zakona na kojima počiva država, bude usklađen sa Ustavom. Postoji veliki broj odredaba zakonika koje bi bilo nužno uskladiti sa Ustavom. Osvrnuću se samo na dve. Jedna je u članu 5. stav 6, koja uređuje pravo na odbranu, a druga je jedan član koji je veoma mnogo debatovan i prilikom usvajanja zakonika u ovom parlamentu u maju, odredba iz člana 146. stav 7, koja utvrđuje mogućnost nadležnih organa da ulaze u stan lica koja su osumnjičena i okrivljena da bi otvorila mogućnost pribavljanja dokaza. Dakle, postoji sasvim veliki osnov da se otvori rasprava o tome da li takva jedna odredba uopšte može da se nađe u okviru našeg novog ustavnog sistema ili ne, i neću ulaziti sada u suštinsko obrazlaganje. Da stvari stoje ovako, mislim da je vrlo jasan dokaz i činjenica da od trenutka od kada je zakon donet, pa do današnjeg dana, dakle u septembra 2006. godine u ovu skupštinu je već ušao zakon koji je imao za svoju sadržinu predlog izmene i dopune Zakonika. Čak 57 odredaba Zakonika o krivičnom postupku je trebalo da bude izmenjeno, a taj zakon nije ni ušao u primenu. Dakle, mislim da je sasvim jasno da postoji vrlo veliki javni interes, vrlo jasan javni interes, da postoji vrlo jasan državni razlog koji se odnosi na zaštitu prava građana i na održavanje pravnog poretka i sistema države i pravosuđa u jednom od vitalnih njegovih delova, da Skupština Republike Srbije, kao nadležno zakonodavno telo, donese zakon koji će odložiti primenu Zakonika o krivičnom postupku, a da godinu i po dana predstavlja vrlo značajno i, po mom uverenju, dovoljno vreme koje će omogućiti da se otvori suštinska debata oko toga kako bi trebalo da izgleda krivično-procesno zakonodavstvo u Srbiji, da li je nužno da pravimo otklon od pravne tradicije koja decenijama u Srbiji postoji, funkcioniše i uređuje život u ovoj oblasti, da li postoje materijalne i sve druge pretpostavke, a pre svega mislim na kadrovske, da uđemo u jedan sasvim nov sistem krivičnog zakonodavstva. Mogu da kažem da će Ministarstvo pravde, a i Vlada Republike Srbije otvoriti jednu vrlo široku debatu, u vrlo kratkom vremenu, koja će nam omogućiti da dođemo do relevantnih odgovora na sva ova pitanja. I da, kada se za to steknu uslovi, uskladimo Zakonik o krivičnom postupku sa Ustavom Srbije i dođemo do sistema krivično-procesnog zakonodavstva i do uređenog sistema krivično-procesne procedure, koja će biti garancija da će krivični postupci u Srbiji biti vođeni efikasno, ali da ta efikasnost neće u bilo kom pogledu ugrožavati prava koja su građanima Srbije zagarantovana Ustavom i koja mi, kao građani zemlje koja želi da na najvišim mogućim standardima uredi svoj javni život, budemo u prilici da se ova oblast uskladi sa najvišim standardima civilizovanog sveta. U okviru ove objedinjene tačke dnevnog reda predložena je izmena i dopuna postojećeg Zakonika o krivičnom postupku. Taj zakonik je donet 2001. godine i naravno imao je izmene i dopune. Te izmene odnose se na jednu vrlo važnu oblast, koja uređuje mogućnost da okrivljeni u krivičnom postupku budu dostupni pravosuđu i predlaže izmene u pogledu režima pritvora. Srbija, u trenutku kada je donet postojeći Zakonik o krivičnom postupku 2001. godine, u vremenu i posle toga jeste zemlja u kojoj niko ko se ovim poslom bavi, niti poslanici u Narodnoj skupštini, niti vlade koje su bile izvršna vlast, a siguran sam ni ljudi koji se ovom materijom bave kao svojom strukom, mislim na akademsku javnost, nije mogla da pretpostavi da ćemo biti u neprilici da se suočimo kao zemlja sa vrlo složenim i vrlo teškim krivičnim delima, sa vrlo složenim krivičnim postupcima koji su postali naša realnost 2002, 2003. i 2004. godine, i mi u toj realnosti živimo i danas. Da bi svi ti krivični postupci mogli da se završe tako što će sudovi imati mogućnost da utvrde materijalnu istinu, tako što će na osnovu svog uverenja i savesne primene zakona moći da donesu odluku o tome da li su krivice, koje su u optužnicama su kvalifikovane i predstavljaju predmet optuženja, dokazane ili ne. Da bismo jednom rečnu mogli da imamo sistem pravičnog suđenja, neophodno je da okrivljeni, koji su za ta teška krivična dela optuženi, budu dostupni pravosuđu. Zbog toga su predložene izmene i dopune Zakonika o krivičnom postupku koje omogućavaju da se ova suđenja završe tako da svi učesnici budu u obavezi i mogućnosti da se pred sudom pojave, a sa druge strane su zaštićena njihova građanska prava, jer svi pritvori ne mogu trajati duže od vremena kazne koja je izrečena prvostepenim presudama. Dakle, ovakvo uređenje pritvora jeste bilo predviđeno i Zakonikom o krivičnom postupku, čije se odlaganje primene ovde traži. To je rešenje za koje je već jednom Skupština Republike Srbije glasala u maju protekle godine. I u maju protekle godine kao i danas postojali su razlozi za donošenje takve odluke. Naravno, i to želim da kažem na samom kraju, vreme pritvora koje je duže nego što je sadašnjim Zakonikom predviđeno je utvrđeno samo za najteža krivična dela, za krivična dela za koja je zaprećena kazna zatvora od 40 godina, za krivična dela organizovanog kriminala, i zbog toga u takvim krivičnim postupcima, u krivičnim postupcima koji imaju za predmet optužnice i odbrane u najtežim, najkomplikovanijim i po društvo naravno najopasnijim krivičnim predmetima, uverenje je Vlade Republike Srbije da je vrlo važno da se obezbedi jedan regularan i normalan tok postupka i da se omogući sudovima da na Ustavu, zakonu naravno na sudskoj savesti utvrde i donesu odluke.
Da li izvestilac Zakonodavnog odbora, narodni poslanik Goran Rakovac, želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, poštovane kolege narodni poslanici, imamo objedinjenu raspravu o dva akta. Jednim se odlaže primena Zakonika o krivičnom postupku, a drugim se vrše izmene i dopune Zakonika o krivičnom postupku. Prvim aktom se odlaže primena Zakonika o krivičnom postupku za 19 meseci. Gospodin ministar nam je rekao jedan razlog, materijalni i tehnički uslovi. To je tačno. Ono što nam ministar nije rekao, to je zašto Vlada nije stvorila materijalne i tehničke uslove da ovaj zakon bude primenjen. Ovo govorim iz razloga što tri četvrtine Vlade su i sada u Vladi, ministar doduše nije, ali on nosi javnu politiku Vlade i govori o njenom radu i njenim ciljevima. Zanimljivo je da Vlada nije stvorila uslove. Nije stvorila zato što na vreme nije formirana. Da je bilo imalo želje u većini koja sada čini Vladu da se primene zakoni, Vlada bi bila ranije formirana pa bi se verovatno pokušalo da se stvore materijalni i tehnički uslovi za primenu ovog zakona. Zašto se zakon odlaže 19 meseci? To smo čuli posredno iz izlaganja gospodina ministra. Činjenica je da su mnoge odredbe tog zakona nesaglasne onome što Ustav Republike Srbije sadrži i onda bi bilo poštenije reći da će biti donet potpuno nov zakon, nego odlagati za 19 meseci, jer očigledno Vlada neće stvarati preduslove da bi se taj zakon, nakon 19 meseci, primenio, nego će ići na stvaranje potpuno novog zakona. To je pravo Vlade, ali je pošteno poslanicima to reći. Naime, ima drugih stvari koje su vezane za ovaj, da kažem tako, prvi akt o kom Skupština danas raspravlja u okviru ove objedinjene rasprave. Zakonikom o krivičnom postupku, koji je trebalo da stupi na snagu 1. juna, predviđeno je bilo da tužilaštvo u krivičnom postupku vodi celokupnu istragu. Pošto nisu stvoreni, materijalni, tehnički ni organizacioni uslovi da tužilaštvo preuzme taj zadatak, naravno, zakon se odlaže. Kao posledica nerada, mi ćemo imati danas odloženu primenu Zakonika o krivičnom postupku. Treba biti pošten pa reći da je u proteklih godinu dana, otkako je taj zakonik usvojen, da je upućeno dosta opravdane kritike na sadržaj zakonika, veliki broj naučnih radnika koji se bave ovom materijom je iskazalo neslaganje sa ovim zakonikom. Takođe, neka stručna udruženja su uputila kritikuna ovaj zakonik, brojne sudije, tužioci, advokati su iskazali svoj kritički sud prema nekim rešenjima sadržani u ovom zakoniku. Nije dobro da krivično-procesno zakonodavstvo, koje je pisano pod uticajem ljudi iz Evropske zajednice, nedovoljno vodi računa i o zaštiti ljudskih prava i sloboda, a posebno nije dobro da se procesni položaj osumnjičenog pogoršava u odnosu na sadašnja rešenja. Osim toga, naše procesno zakonodavstvo, mora biti usaglašeno, pre svega, sa našim Ustavom, a onda sa opšteprihvaćenim međunarodnim standardima. Verovatno su i druge kolege narodni poslanici, kao i mi, dobili ovo jedno pismo od Advokatske komore Srbije, gde je vrlo taksativno navedeno šta po njihovom mišljenju nije dobro u ovom zakoniku čija se primena odlaže. Čini mi se da je tu nabrojano 15 i više razloga odredba Zakonika o krivičnom postupku koje su, po njihovom mišljenju, nesaglasne Ustavu Republike Srbije. Takođe, još najmanje petnaestak odredaba koje se, po njihovom mišljenju, odnose na smanjenje prava okrivljenog i branioca. Bilo bi dobro ove primedbe uzeti u obzir kada se bude pravio novi zakonik o krivičnom postupku i to treba reći. Imam utisak da odlaganje primene ovog zakonika neće biti u saglasnosti sa onim što je predsednik Vlade Republike Srbije u svom inauguralnom govoru pomenuo kao prioritet, skraćenje postupka i reforme u pravosuđu, jer će očigledno biti potrebno da se donese potpuno novi zakon. Ali, to je deo naše stvarnosti. Druga stvar, zašto se ukidaju odredbe postojećeg zakonika o dužini trajanja pritvora. Naime, da bi svima, pošto je pitanje koliko je javnost Srbije upoznata sa onim što je danas na dnevnom redu, dozvolite mi, pročitaću odredbe Zakonika o krivičnom postupku čije se ukidanje predviđa: "Od podizanja optužnice pritvor može trajati najviše dve, odnosno četiri godine za dela za koja je zaprećena kazna od 40 godina zatvora i za dela organizovanog kriminala za koja je zaprećena kazna od 10 godina zatvora ili teža kazna. Ako za to vreme ne bude izrečena prvostepena presuda, pritvor će se ukinuti i optuženi pustiti na slobodu". Stav 4. člana 146: "Posle izricanja prvostepene presude pritvor može trajati još najduže godinu dana. Ako za to vreme ne bude izrečena drugostepena presuda kojom se prvostepena presuda preinačuje ili potvrđuje, pritvor će biti ukinut i optuženi pušten na slobodu. Ako u roku od godinu dana bude izrečena drugostepena odluka kojom se prvostepena presuda ukida pritvor može trajati još najduže dve godine od izricanja odluke drugostepenog suda". Mi smo protiv ukidanja ovih odredaba zakona. Bili smo protiv neograničenog trajanja dužine pritvora i 2004. godine, kada su vršene izmene i dopune Zakonika o krivičnom postupku. Tada je mimo ovog obrazloženja, koje je pomenuo gospodin ministar, tada je bio drugi ministar, ali obrazloženje je bilo slično, bilo potrebno čuti i ono suštinsko, zašto se ukidaju ove odredbe zakona, jer je tada očigledno postojala politička potreba u tadašnjoj skupštinskoj većini da se nekim ljudima, koji su optuženi i koji se nalaze u pritvoru, da se neograničeno produži dužina pritvora, da oni ne bi dobili mogućnost da se brane sa slobode. Znači, da se brane sa slobode. Tada je nađen jedan kompromis kroz amandman koji je tada podnela SPS, amandman koji je ugrađen u Predlog zakonika o krivičnom postupku. Danas se predlaže ukidanje tog amandmana i, logično, mi socijalisti ne možemo prihvatiti jedno takvo rešenje. To je deo koji se odnosi na dužinu trajanja pritvora, a onda smo našli kompromis da to bude formulisano i da se odnosi na dela za koja je zaprećena kazna od 40 godina zatvora. Moram reći da smo u izmenama i dopunama ovog zakona iz decembra 2005. godine bili protiv odredaba zakona koje su predviđale ovaj deo vezan za organizovani kriminal i zaprećenu kaznu od 10 godina zatvora. Mislimo da ova druga odredba tada nije bila primerena, a mislimo da njihovo ukidanje apsolutno neće doprineti unapređenju stanja ljudskih prava u državi Srbiji, a pogotovo prava onih ljudi na koje se odnosi. Mislimo da ove odredbe zakona koje se ukidaju nisu saglasne ni Ustavu Republike Srbije, a one zaboravne bih, dozvolite, podsetio na odredbe Ustava Republike Srbije koje se odnose na pritvor i trajanje pritvora, to su član 30. i član 31. Ustava Republike Srbije. Član 30. kaže: "Lice za koje postoji osnovana sumnja da je učinilo krivično delo može biti pritvoreno samo na osnovu odluke suda, ako je pritvaranje neophodno radi vođenja krivičnog postupka". Citiram član 31. stav 1: "Trajanje pritvora svodi se na najkraće neophodno vreme, imajući u vidu razloge pritvora. Pritvor određen odlukom prvostepenog suda traje u izvršnom postupku najduže tri meseca" itd. Međutim, vrlo je zanimljiva ova formulacija - najkraće neophodno vreme. Očigledno predlog za ukidanje odredaba kojim se utvrđuje dužina trajanja pritvora za navedena krivična dela, to je apsolutno nesaglasno sa odredbama Ustava koje govore o najkraćem neophodnom vremenu. Potpuno smo ubeđeni da su ove odredbe zakona koje se ukidaju u nesaglasnosti i sa standardima Evropske konvencije o ljudskim pravima i osnovnim slobodama, koja je usvojena još davne 1950. godine u Savetu Evrope. Treba dobro pogledati član 5. te konvencije i ovo što predlagač predlaže Narodnoj skupštini Republike Srbije, pa videti da tu apsolutno postoji nesaglasnost. Vezano za odredbe pritvora moram se ponovo pozvati na gospodu advokate. Oni su u ovom dokumentu, koji su poslali nama poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije, u okviru razloga zašto ovaj zakon o krivičnom postupku ne bi trebalo primeniti pominju i odredbe vezane za pritvor. Naime, oni pominju da u pogledu pritvora ustavne odredbe su preciznije i konkretnije nego u zakoniku, s obzirom da zakonik, i to je gospodin ministar pomenuo, sadrži iste ove odredbe koje će biti, ako se usvoji predlog predlagača. Moram da kažem da ima još jedan stav Advokatske komore Srbije ...
Izvinite, gospodine Obradoviću. Da li koristite i drugih deset minuta? Izvolite.
Hvala. Ima još jedan stav Advokatske komore Srbije koji kaže da su smanjena, po njihovom mišljenju, a treba razmisliti o onome što kažu advokati, prava i slobode građana, jer je ukinut rok trajanja pritvora, što je u suštini suprotno praksi Evropskog suda za ljudska prava. Pozvao sam se na odredbe Konvencije o ljudskim pravima i osnovnim slobodama koje, naravno, sadrži odredbe o formiranju Evropskog suda za ljudska prava. Advokati kažu da je suprotno i praksi Evropskog suda za ljudska prava. Zašto ovo kažem? Nažalost, na osnovu iskustva koje smo mi socijalisti imali posle 2000. godine, a mislim i građani Republike Srbije, apsolutno postoji mogućnost zloupotrebe odredaba zakona koje tretiraju ovo pitanje. Na kraju krajeva, to smo videli i 2000. godine pa nadalje. Videli smo i u vreme "Sablje", kada je uhapšeno 12.000 ljudi pod različitim obrazloženjem. Nemamo suštinski odgovor na pitanje, kao ni što danas nismo dobili odgovore, zbog čega se suštinski ukidaju ove odredbe, pa tako nismo ni u vreme "Sablje" imali odgovor zašto, ako su već državni organi sredinom 2002. godine imali sve podatke o organizovanim kriminalnim grupama u Srbiji, ako su znali čime se bave, ako su znali njihova imena i prezimena, ako su znali gde žive, gde, da kažem, operišu, postavlja se jedno obično pitanje, zašto nisu bili uhapšeni. Tako je isto i sa odredbom ovog zakona, bilo bi pošteno da nam ministar kaže, zbog čega se po hitnom postupku usvajaju izmene i dopune zakona, da čujemo o kojim je kriminalnim grupama i o kojim je pojedincima reč. Jer u ovoj državi nešto ne valja: ili ne valja sistem, ne valja sistem pravosuđa, ili ne valjaju zakoni, ili ne valjaju ljudi koji rade u pravosuđu, ili bar jedan dobar deo. Neće biti da je sve odlično ili da ništa ne valja. Moraće predlagač jednog trenutka da nam kaže, s obzirom da on sada uređuje sistem, šta unutar toga što čini pravosudni sistem u ovoj državi ne valja. Pomenuo sam te zloupotrebe koje su sigurno bile. Par socijalista je tada u okviru političkog dela akcije "Sablja", jer akcija "Sablja" je korišćena za progon političkih protivnika, bilo uhapšeno bez bilo kakvog obrazloženja, držano u zatvoru i pušteno takođe bez ikakvog obrazloženja. Za one koji se interesuju za sudbinu tih ljudi, neki od njih su podneli tužbu državi za obeštećenje i država sada plaća ogromne novce onim ljudima koji su bili nezakonito pritvoreni u vreme "Sablje" i držani u zatvoru bez pravnog osnova, ali naravno to se radi u tišini. Mnogo je veći medijski odjek dobila sama akcija "Sablja" i priča o borbi protiv organizovanog kriminala, iako nažalost i dan-danas se vidi da je postojala direktna veza između tadašnje vlasti i organizovanog kriminala, ali i to je deo obeležja Srbije u to doba. Da je moguće da postoje zloupotrebe, a mi smo, kažem, ukazivali na to i tada i danas, mislim da je najbolji dokaz i ovo podizanje optužnice zbog iznošenja novca, koje je učino gospodin Radovanović, specijalni tužilac, a pogotovo način na koji je povezao stvari vezano za optužnicu, koga je optužio i zbog čega je optužio. Potrebno je, mislim da kolege poslanici to treba da znaju da bi shvatili šta je poenta cele priče i ponašanje specijalnog tužioca. Dozvolite mi, citiraću odredbe Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, gde u članu 2. stoji da ''organizovani kriminal, u smislu ovog zakona, predstavlja vršenje krivičnih dela od strane organizovane kriminalne grupe, odnosno druge organizovane grupe ili njenih pripadnika, za koje je predviđena kazna zatvora od četiri godine ili teža kazna''. I član 3: ''Pod organizovanom kriminalnom grupom iz člana 2. ovog zakona podrazumeva se grupa od tri ili više lica koja postoji određeno vreme i deluje je sporazumno u cilju vršenja jednog ili više krivičnih dela, za koje je predviđena kazna zatvora od četiri godine ili teža kazna radi sticanja posredne ili neposredne finansijske ili druge materijalne koristi. Pod drugom organizovanom grupom iz člana 2. ovog zakona podrazumeva se grupa koja nije organizovana u cilju neposrednog vršenja krivičnog dela niti ima tako organizovanu strukturu, definisane uloge i kontinuitet članstva svojih pripadnika, ali je u funkciji organizovanog kriminala.'' Podsetio bih kolege poslanike i javnost Srbije da je podignuta optužnica protiv gospodina Mihalja Kertesa, da je podignuta optužnica protiv pokojnog predsednika Srbije i SRJ Slobodana Miloševića, da je podignuta optužnica protiv Jovana Zebića, koji je dva dana posle toga, nažalost, preminuo, i da je podignuta optužnica protiv Nikole Šainovića, koji nije mogao po zakonu biti procesuiran, nije mogao biti predmet domaćeg pravosuđa, pa ni specijalnog tužioca, jer je po drugom zakonu, Zakonu o saradnji naše države sa Haškim tribunalom, koji je usvojen na tadašnjem saveznom nivou, domaće pravosuđe nema ingerencije nad njim. O kakvoj je parodiji izloupotrebi zakona reč, naravno, najbolje govori i postupanje kasnije državnih organa, kada je gospodin Kertes uhapšen da ne bi uticao na svedoke. Ali, najzanimljivija stvar u celoj priči je u tome što je gospodin Kertes dao sudskim organima svoje izjave još 2001. godine i da su u istrazi te godine kasnije saslušavani svi svedoci. Za to vreme gospodin Kertes je bio na slobodi. Ukoliko za šest godina nije uticao na svedoke, a nije pobegao ni iz zemlje, što se dobro zna, nije postojao ni jedan logičan razlog da se gospodin Kertes uhapsi, da bude priveden i naravno da se optužnica podigne, ali je postojala politička potreba da se ta optužnica podigne, i naravno i to je korišćeno i zloupotrebljeno. Kada se govori o ovom delu člana čije se ukidanje predlaže i veza sa organizovanim kriminalom, evo izvadio sam iz Krivičnog zakonika određena krivična dela za koja je zaprećena kazna 10 godina, jer se i na ta dela može odnositi. To je izdavanje čeka i korišćenja platnih kartica bez pokrića, ako je pripremljena imovinska korist u iznosu koji prelazi 100.000 dinara, zaprećena je kazna od jedne do 10 godina. Onda, pranje novca takođe, od jedne do 10 godina, pa falsifikovanje novca od dve do 12 godina, pa falsifikovanje hartije od vrednosti od dve do 10 godina. Pa prouzrokovanje lažnog stečaja, što bi specijalni tužilac, kad bi stvarno hteo, imao obilje posla, jer samo treba pogledati dokumenta Saveta za borbu protiv korupcije i izvršiti analizu rada Trgovinskog suda, pa videti na koji način su pravljeni lažni stečajevi i onda bi se to apsolutno moglo podvesti, ali i za to prouzrokovanje lažnog stečaja zaprećena je kazna od dve do 10 godina. Onda omogućivanje uživanja opojnih droga, i dolazimo, za nas socijaliste, do najzanimljivijeg krivičnog dela, zloupotreba službenog položaja. Ovo govorim ne slučajno, jer je i ta zloupotreba službenog položaja jedno od krivičnih dela za koje je zaprećena kazna, a oko zloupotrebe službenog položaja bili smo svedoci, nažalost, posle 2000. godine da je to, da kažem, bilo krivično delo koje je ovako sa ove govornice naručivano. Onda su pravosudni organi te optužnice štancovali. Uopšte nije bilo bitno da li je to u skladu sa zakonom ili ne. Ovo govorim ne slučajno, jer smo mi izvršili jednu analizu tih prijava koja se odnose na zloupotrebu službenog položaja i moram, zbog ministra i zbog onog što se dešavalo, a da se više ne desi, da pomenem način na koji se ovo krivično delo zloupotrebljavalo. Bilo je slučajeva gde je podizana optužnica za zloupotrebu službenog položaja, i kada je optuženi postupio u skladu sa zakonom, ali navodno nije dobio saglasnost neposrednog višeg organa, iako ga na takvu proceduru zakon nije obavezivao. Bilo je slučajeva da je javni tužilac podizao krivičnu prijavu protiv članova SPS čak i u onim slučajevima kada je i sam javni tužilac konstatovao da je učesnik u određenom postupku postupao u skladu sa ovlašćenima i punomoćima koje je imao, i da u celokupnom tom slučaju nije imao nikakve lične koristi, što govori, naravno da je optužnica zasnovana na političkim motivima. Podizana je krivična prijava za zloupotrebu službenog položaja protiv lica koja često nisu bili neposredni nalogodavci, iznad sebe su imali dva ili tri rukovodioca protiv kojih nije podneta optužnica, već naravno protiv članova SPS, što govori da je optužnica bila zasnovana na političkim motivima. Podizana je krivična prijava za zloupotrebu službenogpoložajau slučajevima kada su naručilac posla i nadzorni organ prihvatili ili da je posao izvršen u skladu sa odredbama ugovora između tih subjekata. U nekim slučajevima javni tužilac je podnosio krivičnu prijavu za navodnu zloupotrebu službenog položaja i kada je učinjena materijalna šteta manja od one koju je zakon propisivao u to vreme, što govori da je takva optužnica imala političku pozadinu. Šesti slučaj ili primer, u nekim slučajevima javni tužilac je podnosio krivičnu prijavu i za zloupotrebu službenog položaja zbog navodnog nepoštovanja poslovničke procedure organa vlasti, iako isto to delo na tom organu nije osporeno itd. Ovo vam govorim vrlo konkretno. Bili smo svedoci onog vremena prošlog, bilo ne povratilo se, i zloupotrebe odredaba zakona, zloupotrebe, nažalost, u političke svrhe. Nadam se da toga u Srbiji neće biti, ali ukidanje ovih odredaba Zakona o krivičnom postupku liči na jednu lustraciju koja se uvodi na mala vrata. Uvodi se na mala vrata jer ne treba zaboraviti, bar mi socijalisti ne zaboravljamo, kako su izabrani tužioci u Republici Srbiji. Oni su izabrani u vreme sprovođenja akcije "Sablja", tako što je na nejavnoj sednici Narodne skupštine Republike Srbije izmenjen Zakon o javnom tužilaštvu i data je mogućnost Vladi da imenuje tužioce. Naravno, za tužioce su mogli biti izabrani samo politički podobni ljudi tadašnje vlade, odnosno Demokratske stranke, i to se kasnije osetilo u njihovom postupanju. Imamo razloga za sumnju....
Gospodine Obradoviću, vreme.
Imamo razloga za sumnju da će ove odredbe zakona, čije se ukidanje predlaže, mogu biti zloupotrebljene protiv ljudi. Na kraju, s obzirom da ćemo mi glasati protiv oba zakona, naveo sam više razloga zašto, bilo bi dobro, ako je moguće, da nam gospodin ministar jasno kaže, da bude onako jasan kao prilikom obrazloženja odlaganja primene Zakonika o krivičnom postupku, odnosno prvog akta, da nam kaže i šta je suština ukidanja ovih odredaba i zbog koga se ove odredbe ukidaju. Mislim da gospodin ministar nema razloga da to ne kaže javnosti Srbije. Ne treba se plašiti kriminalaca, javna reč je vrlo jaka. Treba javnosti reći ko je u pitanju i zašto se ove odredbe zakona ukidaju, mislim da je to poštenije. Jer, ne možemo stalno vršiti izmene i dopune zakona da određeni kriminalci ili oni koji su optuženi ne bi bili pušteni na slobodu i zato što se zakon ne sprovodi, nego dajte da vidimo ko od ljudi u pravosuđu ne radi da bi se zakon ispoštovao i da bi se ono što je utvrđeno u zakonu sprovelo do kraja. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nebojša Ranđelović, ovlašćeni predstavnik LDP. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u ime LDP-a ovlašćen sam da kažem koju i u prilog i na štetu ovih predloga koji se tiču izmena i dopuna Zakonika o krivičnom postupku. Neću iskoristiti sve vreme koje mi stoji na raspolaganju, jer smatram da o načelnim stvarima ne treba previše detaljisati, a i nastojaću da ne ponavljam ono što su uvaženi prethodnici već rekli. Pre svega, mogao bih da konstatujem da smo ponovo zapali u cajtnot i opet vučemo iznuđene poteze koji prave i pravnu i političku štetu, a bez kojih bi nažalost šteta bila još veća. Zašto su ovi iznuđeni potezi nužni? Važeći Zakonik o krivičnom postupku, koji se ne primenjuje, postavio je ciljeve koji se Zakonikom žele ostvariti. To su: "stvaranje normativnog ambijenta u kojem će krivični postupci biti brži i efikasniji, a samim tim i znatno jeftiniji, dosledna zaštita Ustavom i međunarodnopravnim aktima garantovanih ljudskih prava i sloboda, uspostavljanje skladnog balansa između zahteva za efikasnošću krivičnog postupka, zaštite osnovnih procesnih, ali i opšteljudskih prava učesnika krivičnog postupka, te dosledno poštovanje načela pravičnog vođenja krivičnog postupka." Šta je u ovom trenutku sa ovakvim zakonom o krivičnom postupkom ostvarivo? Ništa. Imajući u vidu ove ciljeve, donošenje novog zakonika o krivičnom postupku nametnula je potreba stvaranja jednog maksimalno povoljnog zakonskog ambijenta koji bi, s jedne strane, omogućio efikasno suzbijanje kriminaliteta, a s druge strane dosledno zaštitio prava učesnika u krivičnom postupku. Nažalost, sadašnje stanje našeg pravosudnog sistema i principi koje nameće Zakonik o krivičnom postupku to ne omogućavaju. Šta je prethodna Vlada učinila da ovi principi mogu biti ostvareni i da javni tužilac i svi oni nosioci krivično-procesnih radnji mogu bez smetnji obavljati svoj posao? Naravno, ništa. U periodu od godinu dana, sem organizovanja niza seminara u cilju obuke sudija i tužilaca za primenu novih zakonskih rešenja, nije preduzeto apsolutno ništa u cilju obezbeđivanja materijalnih i tehničkih uslova neophodnih za praktičnu primenu novih zakonskih rešenja. Držani su seminari, kao da sudije i javni tužioci ne umeju da čitaju zakon i da ono što piše u Zakoniku primenjuju. Zakonska rešenja predviđena novim zakonikom ne odgovaraju aktuelnoj materijalnoj, kadrovskoj i finansijskoj situaciji. U dužem periodu nije bilo izbora tužilaca, koji sada treba da preuzmu dosadašnju ulogu istražnog sudije. Postavlja se pitanje kako će se ove najradikalnije promene sprovesti u praksi. Može se postaviti i pitanje da li je i rok od 19 meseci dovoljan da se sve ovo što je navedeno upodobi sa odredbama Zakonika o krivičnom postupku. I, naravno, kako to obično biva, jedna nakaradnost povlači za sobom i drugu. Da bi se sprečilo puštanje na slobodu izvršilaca najtežih krivičnih dela, zbog isteka maksimalno predviđenog vremena trajanja pritvora, vrše se izmene i dopune starog zakonika koji se zbog principa "vakacio legis" još uvek primenjuje. Logično rešenje, ispravljanje ove nelogičnosti bila je izmena i dopuna člana 555. novog Zakonika o krivičnom postupku i primena člana 178. novog Zakonika o krivičnom postupku koji daju tražena rešenja. Za razliku od toga kakvu situaciju imamo sada, treba napomenuti da je ovaj zakonik stupio na snagu sa odloženim dejstvom, ali se njegovi delovi već sada primenjuju. Ako je to tako, zbog čega predlagač nije predložio da se izvrše izmene i dopune člana 555. ovog zakonika. I na kraju, ovakav pravni galimatijas treba upodobiti sa Ustavom, gde nas čekaju članovi 153, 154, 158. i 159, koji nedvosmisleno omogućavaju jak uticaj izvršne vlasti na sudsku vlast. Da li je predlagač Ustava zakonodavac i da li je predlagač ovih izmena i dopuna zaista to želeo. I na kraju, poslanici LDP-a glasaće za predložene izmene i dopune Zakonika o krivičnom postupku, jer ne samo pravna celishodnost, već jednostavna nužnost zahteva da se dejstvo neprimenljivog zakona odloži. Ali, naglašavam da ovako sklepana rešenja ne daju odgovor na pitanja: šta sa neprimenljivim zakonima, šta sa nefunkcionisanjem sistema, šta sa nakaradnim rešenjima u Ustavu? Žalosno je što nas je neodgovorno ponašanje prethodne Vlade dovelo u ovakvu situaciju. Hvala.
Hvala. Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? Izvolite, gospodin Balint, šef poslaničkog kluba manjina.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u nekoliko rečenica izneću stav Saveza vojvođanskih Mađara povodom predloženih zakonskih predloga. Moram odmah na početku reći da će poslanici SVM podržati oba zakonska predloga o izmenama Zakonika o krivičnom postupku, iako, kao što vrlo dobro znate, SVM ne podržava politiku Vlade Republike Srbije, prvenstveno zbog njenog programa i zbog činjenice da ovaj program Vlade Republike Srbije ni na deklarativnom nivou se ne bavi pitanjima nacionalnih manjina. Ovaj program ništa ne kaže o tome da Vojvodina treba da dobije nazad svoju imovinu i finansijsku autonomiju koja joj po Ustavu pripada i ne kaže ništa ovaj program Vlade o tome da naše lokalne samouprave treba da dobiju, posle 12 godina, nazad svoju imovinu. Bez obzira na to, naši poslanici će podržati ove zakonske predloge koji su danas na dnevnom redu, jednostavno iz celishodnosti i iz nužnosti. Van je svake sumnje da treba odložiti početak primene Zakonika o krivičnom postupku upravo iz navedenih razloga i iz razloga koje sadrži i obrazloženje, da je za njegovo sprovođenje potrebno stvoriti neophodne materijalne i tehničke uslove, a da ti uslovi nisu obezbeđeni, i da bi se sprečile štetne posledice po rad državnih organa mora da se odloži početak primene ovog Zakonika o krivičnom postupku. To je tačno, i upravo su nam ovo izneli u tužilaštvima, i u Opštinskom i u Okružnom tužilaštvu u Subotici, kada su narodni poslanici SVM posetili one državne organe koji imaju sedište na teritoriji Subotice, i moram da kažem da nam je rečeno da poslednjih 30 godina se nije desilo da su narodni poslanici iz naše sredine bili zainteresovani za uslove rada državnih organa u našim opštinama, i da su svakako ovo pozdravili. Moram da kažem gospodinu ministru da ćemo mi svakako u dogledno vreme njega posetiti i svakako ćemo morati razgovarati o tome da se poboljšaju uslovi rada tužilaštava i sudova, pretpostavljam ne samo u Subotici, ne samo u severnoj Vojvodini, nego na teritoriji cele Republike Srbije. Vrlo su jasno, u obrazloženju zakonskog predloga, navedeni razlozi zašto treba da se odloži početak primene Zakonika o krivičnom postupku, ali ništa nije rečeno ko snosi odgovornost za to, ko snosi odgovornost za to da od maja prošle godine za sprovođenje Zakonika nisu stvoreni neophodni materijalni i tehnički uslovi. Mislim da nova Vlada za desetak dana nije mogla ništa da uradi povodom ovog pitanja. Ali svakako prethodna Vlada treba da snosi odgovornost za to da za više od godinu dana ništa nije povodom ovih pitanja uradila da se ovi uslovi stvore. Moram da se zapitam, mada je to retoričko pitanje, kada ćemo prestati sa odlaganjem početka primene određenih zakona, što se konstantno čini u ovoj skupštini, prvenstveno povodom zakona iz oblasti pravosuđa. To svakako smatramo jako lošim rešenjem. Više puta sam rekao da se neki zakoni donose dva puta, da se neke odluke donose po dva puta, a da veoma bitni zakonski predlozi čekaju na usvajanje više od dve-tri godine, i u proceduri je blizu stotinak zakona, čekaju na usvajanje i oni zakoni koji su veoma bitni za poboljšavanje položaja nacionalnih manjina u Republici Srbiji. Moram da kažem da Ustavni zakon za sprovođenje Ustava u članu 5. veoma jasno kaže i tačno propisuje šta treba da se nađe na dnevnom redu prvog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije. Moram konstatovati da se od tih pitanja, od tih zakonskih predloga još ništa nije našlo na dnevnom redu Narodne Skupštine Republike Srbije. Svakako da to ne znači da, pored tih zakonskih predloga, ne mogu da se nađu i drugi zakonski predlozi na dnevnom redu Skupštine, ali trebalo bi da se ti zakonski predlozi nađu što pre na dnevnom redu Narodne skupštine Republike Srbije, kad već Ustavni zakon za sprovođenje Ustava Republike Srbije to propisuje. Ujedno moram da kažem da ako su se ovi zakoni mogli naći, bez obzira na to što piše u Ustavnom zakonu za sprovođenje Ustava Republike Srbije, na dnevnom redu danas Narodne skupštine Republike Srbije onda po istoj proceduri moraju se naći i neki drugi zakonski predlozi koje smatramo vrlo važnim. Ovog puta bih želeo da ponovim da bi bilo vrlo bitno da neodložno krenemo sa izmenama i dopunama Zakona o radio-difuziji, kako bi se mogle otkloniti štetne posledice po informisanje građana Republike Srbije, prvenstveno nacionalnih manjina, i svakako bi trebalo rešiti položaj i pitanje Radio Subotice, koji postoji već više od 38 godina, da se izuzme iz obavezne privatizacije. Moram da kažem, da ukoliko su se ovi zakoni i predlozi zakona mogli naći na dnevnom redu, onda mislimo da po istoj proceduri vrlo brzo, na primer, i ovaj zakon odnosno Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radio-difuziji treba da se nađe na dnevnom redu. Ovog puta i ovom prilikom apelujem na predsednika Narodne skupštine da neodložno ovaj zakonski predlog Saveza vojvođanskih Mađara stavi na dnevni red. Hvala lepo.
Hvala, gospodine Balint. Reč ima narodni poslanik Nenad Čanak, šef poslaničkog kluba Vojvođanski poslanici.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine predsedniče, poslanički klub Vojvođanski poslanici će podržati oba zakonska predloga. Ali, hteo bih sve da vas sve upitam o Narodnoj skupštini i njenom radu, jer smo mi ovde u poziciji da se izjašnjavamo po hitnom postupku o odlaganju primene zakona na godinu i po dana. Pa, ako je to hitan postupak, da se odloži nešto na godinu i po dana, to je moglo i malo ranije da se uradi. Zahvaljujem se gospodinu ministru što je uvažio Narodnu skupštinu Republike Srbije svojim prisustvom, ali postavljam mu pitanje: gde vam je premijer, gospodine ministre? On je bio premijer i prošli put kada se o ovom nakaradnom zakonu, koji ne može da se primeni, odlučivalo, pa ga sada nema pred očima poslanika Narodne skupštine Republike Srbije, možda zato što ne može da ih pogleda u oči ili šta tako. Jedno je sigurno, ovakvi zakonski predlozi apsolutno treba da pomognu da se Srbija svrsta u red pravno uređenih država. Ovakvim odnosom prema tim zakonima mi nigde nećemo doći. Zato mislim da se mora daleko odgovornije pristupati ovakvim zakonima, kao i činjenici da je 43 zakonska predloga, koja je Skupština Vojvodine uputila Narodnoj skupštini Republike Srbije na razmatranje i usvajanje, još uvek u fiokama Narodne skupštine Republike Srbije, nisu se našli pred narodnim poslanicima. Tih 43 zakonska predloga su se taložila proteklih sedam godina. Sedam godina se nije pojavio ni jedan zakonski predlog koji je osmislila i na razmatranje i usvajanje uputila Skupština Vojvodine Narodnoj skupštini Republike Srbije. To je vrlo opasna praksa i zato mislim da o tome predsedavajući, predsednik ove skupštine i potpredsednici moraju razmišljati. Na kraju bih iskoristio priliku da onima koji poštuju Gregorijanski kalendar čestitam dan mladosti. Hvala.
Hvala. Da li se još neko od predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? Reč ima gospodin Petar Jojić, pa onda samostalni poslanici.
Dame i gospodo, u savremenoj praksi uporednog prava nije zabeleženo da se zakoni donose za pojedinačne slučajeve. To hoću da skrenem pažnju kada smo čuli danas razloge zbog kojih treba doneti novi zakonik o krivičnom postupku. Dame i gospodo, trebalo je prvo da se ovaj zakon iz 2006. godine stavi van pravne snage, a da se izvrše izmene i dopune Zakonika o krivičnom postupku, koji je donet 2005. godine. Samo da vas podsetim, mada znate, da je Zakonik o krivičnom postupku iz 2001. godine pisala grupa članova Savezne vlade, Srpske radikalne stranke, koja je sakupila najveće stručnjake u našoj državi, profesore, sve stručne ljude iz svih pravosudnih organa i institucija, udruženja pravnika i advokatskih komora. Samo tako, kada sam bio savezni ministar ispred Srpske radikalne stranke, ocenio sam da se može doneti dobar zakonik o krivičnom postupku. Donošenjem toga zakonika u krivičnom postupku koji je usvojen, on je napisan 2000. godine, usvojen je 2001. godine, prema tome, to je proizvod i produkt srpskih radikala, jer smo utvrdili da ne možemo da se poredimo sa demokratskim državama u svetu, a radi se o krivično-procesnoj materiji, veoma važnoj. Posle Ustava, krivično-procesno pravo predstavlja legitimaciju jedne države i ogledalo njene demokratije. U svom izlaganju ću se osvrnuti na određena rešenja i na uporednu praksu, ali i na neke nelogičnosti i suprotnosti i sa evropskim zakonodavstvom, a ujedno i sa Ustavom Republike Srbije. Nama je jedan državnik rekao, svojevremeno, a radi se o gospodinu predsedniku Francuske, Žaku Širaku, da su Srbi bez zakona i da su Srbi bez vere. Mi, srpski radikali i patriote Srbije kažemo da mi imamo dobre zakone, da smo ih imali i da imamo svoju pravoslavnu veru. Da pojasnim to što je rekao Širak da smo mi narod bez vere i da nemamo zakone. Više je nego interesantno kakav se incident dogodio na sastanku šefova vlada i država članica EU u Parizu 1995. godine, kada je najpre govorio grčki premijer Papandreu, koji je govorio o tome da se u Bosni vodi građanski rat, sa elementima verskog rata. Ali, Žak Širak ga je grubo i nediplomatski rečima prekinuo - dozvolite mi da vas prekinem, gospodine predsedniče, Srbi su narod bez vere i bez zakona. E, pa vidite, mi srpski radikali se ne slažemo toliko da trčimo u tu EU, i da nam je, kao što je Žak Širak dao ocene da smo takav narod, takva pravna situacija i zakonodavstvo u našoj državi. Novi zakonik o krivičnom postupku maja 2006. godine je pripremljen na brzinu, bez ikakvih potrebnih priprema i proveravanja ideja koje su u njega ugrađene. Taj način rada je izazvao nedoumice, posebno zbog toga što nikakvog razloga za žurbu nije bilo i što se poduhvat nije sveo na manje važne rutinske izmene i dopune postojećeg zakonika. Ambicije su bile mnogo veće, pa je podnet i donet potpuno nov zakonik. On je nastao kompilacijom jednog broja potpuno novih procesnih ustanova i rešenja preuzetih iz inostranog prava, procesnih odredaba postojećeg zakonika koje su većinom prekrojene, prerađene, najčešće bez ikakve nužde i vidljivog opravdanja, bez poštovanja elementarnih nomotehničkih pravila. Čitav poduhvat je izveden po ličnom i neproverenom utisku pojedinaca koji su učestvovali u radu na pripremi predloga zakonika. Rezultat tog rada je veliki broj očiglednih grešaka i nedostataka svih vrsta, od dilema u pogledu značenja pojedinih odredaba, pravnih praznina, konfuzija nastalih mehaničkim dodavanjem novih tekstova na postojeće i mnogobrojnih drugih konstrukcija, do grubih jezičkih i pravopisnih propusta, koji će Zakonik o krivičnom postupku svrstati u red najnepismenijih pravnih tekstova u istoriji domaćeg prava. Kako će biti ili kako bi mogao biti primenjivan ovaj zakonik, ostaje da se vidi. Značajan broj novina, koje donosi novi Zakonik o krivičnom postupku, preuzet je iz angloameričkog prava, pre svega kada je u pitanju organizacija prethodnog postupka, sporazumevanje i priznavanje krivice, postupak posredovanja radi postizanja poravnanja između okrivljenog i oštećenog i drugo. To presađivanje angloameričkih procesnih formi u domaće pravosuđe izvršeno je selektivno i parcijalno, po neproverenom utisku, bez dovoljno znanja o njihovoj istorijskoj uslovljenosti i uvida u način na koji one danas funkcionišu; bez analize rezultata koji se tim procesom formiranim na strani postižu i bez ispitivanja njihove kombinatorike i nepromenjenih stavova u delovima domaćeg procesnog prava. Povoljan utisak koji se zasniva samo na čitanju propisa koji uređuju inostranu sudsku praksu najčešće je potpuno pogrešan, pa njihovo preuzimanje u domaće pravo, na osnovu tog utiska, ne garantuje nikakav koristan rezultat. Postoji niz dodatnih okolnosti i činjenica koje se u ovakvim poduhvatima moraju uzeti u obzir. Naročito je važno dobro upoznati kulturni ambijent u kome se inostrani propisi primenjuju, uporediti ga sa domaćim i na osnovu toga izvesti odgovarajuće zaključke. Razlike u organizaciji pravosudnih institucija, finansijskim sredstvima koja stoje na raspolaganju, kadrovskim potencijalom, ne samo u pogledu broja već i u pogledu radnih navika, kulture i drugih shvatanja, velike su razlike u tom pogledu i zbog toga, u svakom slučaju, ne trebamo robovati i ne trebamo dozvoliti da mi po svaku cenu prihvatamo angloameričko procesno pravo. Vi znate da je ovo Srbija, a nije Amerika, da tamo vladaju zakoni i da tamo vlada nasilje, a u ovoj demokratskoj državi, koju srpski radikali žele da postane - nećemo dozvoliti da nam neko sa strane piše zakone i predlaže kako treba hapsiti i kako treba suditi, kako treba osuđivati i šta i na koji način demokratiju uvoditi u našu zemlju.
Gospodine Jojiću, da li ćete koristiti i drugih deset minuta? (Da.)
Dame i gospodo, nedostaci novog Zakonika o krivičnom postupku su ogromni. Postavlja se pitanje, jedno od veoma značajnih kada je u pitanju BIA, šta će BIA u Zakoniku o krivičnom postupku? Kakva su to proširenja sada izvršnih organa u pogledu prisluškivanja? Kako se proširuju prava izvršnih organa da kontrolišu i prisluškuju telefonske razgovore, da upadaju u stanove bez naloga suda? U kojim slučajevima se može izvršiti pretresanje i ulazak u stan, to je regulisao Ustav Republike Srbije. Prema ovom predlogu i prema Zakoniku koji je usvojen, brojni su nedostaci koji sužavaju osnovna demokratska i ljudska prava u našoj državi. Jako je važno da je usklađivanje novog Zakonika o krivičnom postupku sa Ustavom veoma bitno, ali kako to uskladiti. Želeo bih samo da se osvrnem na odredbu člana 5. i 6. Zakonika o krivičnom postupku, gde branilac može prisustvovati saslušanju okrivljenog, ali se sužavaju i prava učešća branioca u postupku kada se vodi krivični postupak protiv nekog lica. Drugo, rekao sam kada je u pitanju prisluškivanje da je to jedna od najtežih povreda, a moram da vam kažem da nikada u istoriji primene ove mere nisu građani Srbije prisluškivani u većem broju no što se to danas radi. To je ogroman problem. Kako se ocenjuje zaštita ljudskih prava i sloboda? Kada sam govorio o Zakoniku o krivičnom postupku iz 2001. godine, podsetiću vas samo na neke odredbe gde smo mi, uz učešće veoma velikih stručnjaka iz cele zemlje, nestranački orijentisanih, u Saveznoj vladi, pripremili tada novi zakonik o krivičnom postupku. Izvršili smo kodifikaciju procesnog prava. Do tada je imao naziv - Zakon o krivičnom postupku, koji je donet 1976. godine. Od tada kada smo mi uradili nov zakonik o krivičnom postupku iz 2001. godine, izvršili smo kodifikaciju i kako smo mislili da bi trebalo urediti demokratiju u državi. Ponavljam, legitimacija i dokaz demokratije u jednoj državi upravo jeste zakonik o krivičnom postupku, najvažniji zakon posle ustava. Opšte stanje u zaštiti ljudskih prava u Zakoniku o krivičnom postupku iz 2001. godine. Najvažnija karakteristika trenutno važećeg Zakonika o krivičnom postupku iz 2001. godine je proširenje zaštite ljudskih prava u odnosu na dotadašnji Zakonik o krivičnom postupku, napominjem i ponavljam, iz 1976. godine. Navešću vam samo neke najvažnije primere koji to nedvosmisleno potvrđuju. Poboljšana je pretpostavka nevinosti uvođenjem njene pozitivne definicije, po kojoj se svako smatra nevinim umesto dotadašnje negativne definicije da se ne smatra krivim, da bi se njeni efekti učili delotvornijim. Propisana je obaveza državnih organa da se pridržavaju pretpostavke nevinosti i proširena je primena načela neb is in idem, ne dva puta, ne može se za isto delo dva puta suditi, niti iko može odgovarati dva puta za isto krivično delo. Proširena su prava lica lišenih sloboda na nekoliko načina. Najpre, proširen je spisak prava o kojima lice lišeno slobode mora da bude obavešteno. Zatim, uvedeno je, kao njegovo posebno pravo, pravo da odmah bude sproveden istražnom sudiji, kao i pravo da pokrene postupak pred sudom radi ispitivanja zakonitosti lišenja slobode, kako to predviđa član 5. Zakonika o krivičnom postupku. Najvažniju novinu, međutim, mi smo tada uneli smanjivanjem ovlašćenja policije, koja je izvršena na nekoliko načina. Najpre, ukinuto je pravo policije da određuje pritvor tri dana. Nismo se složili, pa su neki smatrali, kaže, pa kako policija ne može da određuje pritvor od tri dana kada u Francuskoj i Nemačkoj mogu da određuju i pritvor do 70 sati. To je tačno. To je policija, ali to je sudska policija, a ne klasična policija. Ovim zakonikom o krivičnom postupku od 2001. godine povećana je kontrola rada policije prilikom lišenja slobode na nekoliko načina. Ograničeno je pravo slobode na pretres stana. A vidite, mi doživljavamo sada vraćanje u 45, 46. i 50. godinu, sada može ko god hoće da vam se legitimiše, da je iz unutrašnjeg. Izvadi legitimaciju i kaže, molim, otvaraj vrata, izvrši pretres, otimačinu. Čekajte ljudi, čemu ovo. Premetačina takva da se čovek posle sedam dana hvata za glavu gde koju stvar da stavi. To je neprimereno. Dakle, ovim zakonikom, koji je donet 2006. godine, proširena su prava na štetu sloboda i prava građana, a u korist pravosudnih, odnosno izvršnih organa. Proširena i povećana su prava građana od kojih policija prikuplja obaveštenje. Zašto smo išli na to? Znali smo da su činjene brojne zloupotrebe u prošlosti. Pitali su me neki, čak i profesori, pa kako to da nema policija pravo da pozove. Da, onda sam se zalagao, jer sam imao neko iskustvo ranije iz tih upravnih organa, čekajte ljudi, molim vas, može policija da poziva građane, ali ga mora pozvati pozivom, i u pozivu mora biti naznačeno razlog pozivanja i mora mu se odrediti svojstvo u kome se poziva. Drugo, u tom zakoniku ograničili smo pravo koliko treba da traje obavljanje razgovora. To znači najviše dva sata, a za dva sata ima da ga sprovede, ako je osumnjičen. Ima da ga sprovede istražnom sudiji, pa da istražni sudija odlučuje o tome da li će protiv njega biti određen pritvor. U tom zakoniku o krivičnom postupku, iz 2001. godine, normirali smo da niko ne može dva puta građanina, pa čak ni osumnjičenog, ni okrivljenog dva puta pozivati, a sada to vraćate. To je vraćanje na staro. Prema tome, to ne možemo da prihvatimo, i Srpska radikalna stranka smatra da je ovo katastrofa u odnosu na krivično-procesno pravo. Kada ga uporedimo sa uporednim pravom, jer kada sam predlagao taj zakon u Saveznoj vladi, moliću vas, angažovao sam Institut za uporedno pravo, i imam studiju Instituta za uporedno pravo iz brojnih država sveta, kako Evrope, tako i američkih pravosudnih organa i zakona kako treba donositi dobre zakone. Sada vidite, šta je ovde problematično, pa problematično je što nije zabeleženo u uporednom pravu da se traži izmena, odnosno i dopuna jednog zakona koji još uvek nije stupio na snagu. Čemu ovo, to nije zabeleženo u uporednom pravu, dame i gospodo. Zato smatramo da ovo nije dobro. Smatramo da treba zadržati i tražiti izmene i dopune Zakonika o krivičnom postupku iz 2001. godine. Ovaj zakon staviti van snage, a u prilog tome vidi se da i ona prethodna vlada, koja je bila nesposobna i nestručna, jer zakone pišu ovde pojedini diletanti ili pripravnici, a ne pišu profesori pravnih fakulteta, niti u njima u većem delu učestvuju pravosudni organi. Zato, dame i gospodo, imate odredbu u članu 146. važećeg Zakonika o krivičnom postupku, koji normira kada je u pitanju pravo određivanja pritvora, da protiv rešenja veća kojim se odbija predlog za određivanje pritvora ili ukidanje pritvora žalba nije dozvoljena. Dame i gospodo, kako može predlagač ovakvog zakona da zaobiđe pre svega član 36. Ustava Republike Srbije. Šta je ovde važnije, ili Ustav ili zakon, koji je predložen i donet na brzinu, a nisu izvršene temeljite promene. Za ovakve zakone treba od pet do deset godina, u uporednom pravu se tako radi da se donese dobar zakon kada je u pitanju krivično-procesno pravo. Ovde će moći da radi ko šta hoće, odnos između tužioca i sudije, naročito istražnog sudije, kako u narodu kaže, lud zbunjenog. Ovde niko ne može da se snađe. A mogu vam reći još jedno, u članu 36. Ustava Republike Srbije jamči se jednaka zaštita prava pred sudovima i drugim državnim organima imaoca javnih ovlašćenja, organima autonomne pokrajine i jedinica lokalne samouprave. Šta drugi stav kaže: svako ima pravo na žalbu ili drugo pravno sredstvo protiv odluke kojom se odlučuje o njegovom pravu, obavezi ili na zakonu zasnovanom interesu. Pitam vas, dame i gospodo, da li ima onaj koji je utamničen pravo da se obrati višem organu, drugostepenom, da uloži žalbu na rešenje ovog veća koje mu, protivno ustavu, nije omogućilo da raspravlja pred sudom i da se pred sudom brani.
Molim vas, završavajte, 22 minuta.
Završavam. Dame i gospodo, ako mi dozvolite, nećete mi zameriti, obaveštavam građane Srbije da se danas u Pančevu održava naučni skup na temu najnovije i najbolje knjige prof. dr Vojislava Šešelja, pa ih pozivam da dođu, a posebno moje Pančevce. Hvala vam.
Hvala, gospodine Jojiću. Da li još neko od šefova poslaničkih grupa želi reč? Gospođa Nada Kolundžija, šef poslaničke grupe Demokratske stranke. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, gospodine predsedavajući, uvaženo predsedništvo, Poslanička grupa DS podržaće promene u oba zakonika o krivičnom postupku. Mi uvažavamo ozbiljnost razloga zbog kojih je neophodno odložiti primenu Zakonika iz 2006. godine. Vodimo računa o tome kakve su moguće posledice ukoliko primena tog zakonika ne bi bila odložena. Istovremeno, rok za odlaganje poklapa se sa rokom za primenu Ustavnog zakona o primeni Ustava, i mi verujemo da je to realan rok i da je on, što se Ustava tiče, takođe uzet u obzir, kako bismo upodobili zakone sa rešenjima iz Ustava. Istovremeno, smatramo da je dobro da se primene rešenja iz zakonika čija se primena odlaže i mi ćemo zato glasati za oba zakona.
Da li još neko od šefova poslaničkih grupa želi reč? Ne. Reč ima gospodin Srđan Šajn, nezavisni poslanik. Imate ukupno pet minuta.
Hteo sam samo da kažem da u ime Romske partije, znači, ja ću da podržim ove zakonske predloge, zato što smatram da ova skupština ima ozbiljnu obavezu da definiše i sinhronizuje krivično-pravne propise u državi. U tom smislu doživljavamo ovo kao stvaranje prostora da se za ovo vreme donesu neki drugi zakoni, koji direktno za posledicu imaju definisanje i krivično-pravne materije o kojoj sada govorimo, a tu konkretno mislim na donošenje antidiskriminacionog zakona, jer donošenjem takvog zakona i stvaranjem jednog njemu prilagođenog postupka krivičnog, smatramo da možemo efikasno da se borimo protiv učinilaca krivičnih dela koja su motivisani različitostima, bez obzira da li su te različitosti nacionalne, verske, po polnoj ili nekoj drugoj osnovi. Hvala vam. Samo sam se javio za reč, a nisam krenuo pre drugih, a u Poslovniku piše da mora da se javimo, tako da ne morate da mi tumačite drugi put Poslovnik.
Nijednog trenutka nisam sumnjao da vi odlično poznajete Poslovnik. Samo sam dao informaciju za druge narodne poslanike. Održali ste reč, minut i 10 sekundi, hvala. Pošto smo završili sa predstavnicima poslaničkih grupa, obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja načelnog pretresa prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe - SRS, DS, SPS i LDP.
Mislim da se možda malo gubi smisao, s obzirom da predstavnika predlagača nema ili ga bar ne vidim, a baš sam hteo nekoliko stvari njemu da kažem. Dakle, hteo sam da kažem prvo par reči o predlogu Vlade da se odloži stupanje na snagu novog Zakonika o krivičnom postupku. Mi smo dosta stvari čuli o tehničkim i pravnim razlozima, ali nismo čuli nijednu stvar o političkim razlozima za ovakvu našu odluku. Dakle, koji izbor imaju poslanici? Vi ste došli i rekli ste - zakon koji je usvojen pre godinu i po dana ne može da se sprovede, treba da počne da se sprovodi za par dana, pa pošto ne može da se sprovede, evo, vi poslanici odlučite da li da odložimo za godinu i po dana ili šta, koji je drugi naš izbor; da mi sada odbijemo takav predlog i da onda živimo u zemlji gde Zakonik o krivičnom postupku ne postoji. Svestan sam i verovatno svi poslanici da je taj zakon bio radikalan i ambiciozan, i da je podrazumevao mnoge pripreme ili mnoge promene u srpskom pravosuđu, ali nismo čuli zašto te promene nisu sprovedene, ko je odgovoran za to? Da li je odgovoran bivši predlagač? Poštujem to da je sadašnji ministar pravde ministar tek sedam dana i da on ne može dati objašnjenje za to, ali je dužan da nam kaže zašto taj zakon, odnosno njegovo sprovođenje i rokovi u tom zakonu nisu poštovani, šta se desilo. Ako to ne može da kaže zbog novog koalicionog sporazuma, onda može da nas obavesti dokle se u sprovođenju tog zakona stiglo i zašto bi mi sad verovali da je taj rok, 31. decembar 2008. godine, moguć rok. Prošlo je godinu dana, šta se do sada uradilo, na osnovu čega ćemo mi moći da zaključimo da je baš 31. decembar sledeće godine dan kada će se sve te pripremne radnje koje traju završiti i kada će ovaj zakon stupiti na snagu. Dakle, hoću da vam kažem, LDP će glasati za ovaj predlog, ali hoću da vam kažem da izbor ne postoji. Mi odgovornost za to preuzimamo. Prosto je neverovatno, pitanje je samo političke odgovornosti. Znači, sada se samo ta politička odgovornost ovakvim potezima transferiše sa Vlade na Skupštinu, ali mi nemamo drugi izbor. Što se tiče druge tačke, ukidanje pritvora, mi razumemo da postoje dve vrste prepreka da se procesne radnje u drugom stepenu ne mogu završiti za godinu dana. Jedna vrsta tih prepreka je zagušenost sudova,je l' tako, znači neki objektivni razlozi, ali postoji i druga vrsta prepreka kojih su naše kolege iz DS-a jako svesne, a to je neažurnost rada Vrhovnog suda. Novi zakonik o krivičnom postupku, pored toga što ukida ove mere dužine trajanja pritvora, on takođe ograničava i obavezuje rad Vrhovnog suda Srbije. Dakle, Vrhovni sud Srbije, po novom zakonu koji odlažemo, ne može više od dva puta da odbije prvostepenu presudu. Mi razumemo i mi ćemo podržati da ovaj pritvor traje da ne bi kriminalci izlazili iz zatvora, ali zašto deo ovog predloga nije i ta obavezujuća odluka za Vrhovni sud Srbije. Zašto sa jedne strane ne produžavamo pritvor, a sa druge strane ukidamo jedan od uzroka zašto taj pritvor produžavamo? Moram da kažem da je za nas ovaj predlog izbora između dva zla i da nažalost biramo manje zlo.
Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević, neka se pripremi narodni poslanik Vlatko Ratković. U 14,00 časova ćemo napraviti pauzu i nastavićemo rad u 15,00.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi odsutni gospodine ministre, gospodin dr Žarko Obradović je izneo stav poslaničke grupe SPS o predloženim zakonima za izmenu Zakonika o krivičnom postupku. U svom obrazloženju on je vrlo detaljno izneo sve razloge zbog kojih SPS neće glasati za ove predloge. Kada je u pitanju prvi zakon, odnosno Zakon o izmenama novog krivičnog zakonika, kojim se odlaže njegova primena za još 19 meseci ili godinu i po dana, nemam šta mnogo da dodam u odnosu na ono što je rečeno, osim što je gospodin Žarko tada postavio, a i ja postavljam pitanje - ko je odgovoran što nisu stvoreni uslovi za primenu tog zakona. Prethodna vlada, kao predlagač Zakonika o krivičnom postupku, dala je rok od godinu dana. Ova nova vlada nudi rok od godinu i po dana, očigledno da želi da to pitanje ostavi nekoj novoj vladi, jer ova neće izdržati tih godinu i po dana, što i nije ništa nerealno, imajući u vidu da je ova vlada startovala bez kredibiliteta, bez međusobnog poverenja i kada se pogleda spisak ministara, bez kompetentnosti za sve oblasti koje su predložene. Zadržaću se kratko na drugom predlogu izmena Zakonika o krivičnom postupku, kojim se, pojednostavljeno rečeno, ukida ograničenje, ne ukida se pritvor, malopre smo čuli, ukida se ograničenje trajanja pritvora. Želim da kažem u nekoliko rečenica sledeće: mislim da je Predlog zakona o izmenama Zakonika o krivičnom postupku svojevrsna optužba ove vlade protiv ove vlasti koju oni nazivaju demokratskom. Zašto? Predloženim izmenama zakona, a radi se o Vladi kojoj su puna usta kada govori da je proevropska, proreformska, pro da ne nastavljam dalje, a nudi izmene i dopune Zakonika o krivičnom postupku koje, prvo, nisu u duhu Konvencije o ljudskim pravima i osnovnim slobodama ljudi. Dakle, krši ljudska prava, ta proevropska, reformska. Drugo, nudi Predlog izmena Zakonika o krivičnom postupku koji nije u duhu Ustava, dakle krši Ustav. Ustav u delu koji govori o pritvoru jasno kaže da to mora da bude svedeno na najmanju moguću meru. Ova vlada nam je to prevela da je najmanja moguća mera neograničena. Znači, neograničeno trajanje je najmanja moguća mera po kriterijumima ove vlade. Doduše, nije problem, jer Ustavnog suda nema, pa nema ko ni da oceni ustavnost i navikli smo već na to da Vlada u prioritete stavlja nešto drugo, a ne recimo izbor Ustavnog suda, što je trebalo da se završi do kraja maja. Treći razlog, predložene izmene Zakonika o krivičnom postupku otvaraju put samovolji, zloupotrebama od strane izvršne vlasti, a podsetiću vas da su se ljudi vekovima borili, stotinama godina, da skrate samovolju onih koji u svojim rukama imaju mogućnost da nekome sude, da ga sumnjiče, optužuju itd. Otvara put diktatorskoj vlasti, otvara put novim sabljama i da ne nabrajam dalje. Šta u suštini znači ova promena, šta ona govori? Mogućnost trajanja pritvora je 40 godina, maksimalno zaprećena kazna. Ponovio bih pitanje gospodinu ministru kada dođe ovde, zbog koga se donosi ovaj zakonik, koji su ti, dajte da se to javno i jasno kaže, zbog čega se to donosi? Jer mi nismo protiv toga da se kriminalci hapse, gone, da im se sudi. SPS kao demokratski orijentisana partija levice ima u svom prioritetu to i podržaćemo, koja god vlast da je, koja se sukobljava sa kriminalom, ali stvarno i neselektivno, jer ovde nije ni stvarno, a jeste selektivno. Šta znači ova promena? Ova promena znači da ovoj tzv. vladi demokratskoj mera pritvora postaje kazna i to više nije nešto što obezbeđuje vođenje krivičnog postupka, postaje kazna. Dalje, zašto se ne kaže ko to treba da izađe iz zatvora i zbog čega, ko to nije uradio posao za četiri godine, koji sud, koje tužilaštvo? Koliko godina još treba da bi se uradio posao? Tek tada moglo bi ozbiljnije da se razgovara o tome, a ovako umesto da se promeni tužilaštvo, sud, ko već učestvuje u tom postupku, mi menjamo zakon, i svaki put kada ne urade svoj posao, mi ćemo opet da promenimo zakon. Naravno, gonite kriminalce, hapsite, sudite, imate našu podršku, ali stvarno i neselektivno. Ovo što radite nije ni stvarno, a jeste selektivno. Ovo je potvrda velikog političkog uticaja na sud i tužilaštvo, a o neselektivnosti navešću samo nekoliko primera, tu ne možete da imate podršku. Prvo, malopre smo imali ovde primera, gospodin Žarko Obradović je iznosio. Protiv socijalista se šest godina vode krivični postupci zbog famozne i čuvene zloupotrebe službenog položaja. Recimo jedan primer, vodi se krivični postupak protiv predsednika upravnog odbora zato što je potpisao odluku upravnog odbora koju je doneo jednoglasno upravni odbor. Zašto? Da se odobri pomoć stradalim vojnicima u borbi na Kosovu itd, a pošto je naravno po kriterijumima nove vlasti to zločin, pošto svi oni koji su se borili i oni koji su pomagali, to je zločin, takav je sada na sudu. Potpisao odluku koju je doneo jednoglasno upravni odbor, a nije pokrenut krivični postupak protiv Božidara Đelića za koga koalicioni partneri kažu da je oštetio budžet bez odluke Vlade. Je l' to ta neselektivna pravda? Drugi primer, evo malopre smo danas slušali munjevito kažnjavanje mladića koji su lepili plakate u Ulici Bulevar AVNOJ-a. Samo da imate informaciju, pošto znam dobro taj kraj, Bulevar AVNOJ-a ima 15.000 stanovnika, kada se govori o brojkama, od toga je pola kod nas prisutno peticija da se ne dozvoli promena. Kada bude na Skupštini grada o tome ćemo pričati. Iskazan je jedan politički stav, munjevito, u toku noću su uhapšeni. A podsetiću vas, pre dva-tri meseca isti primer je bio u Požarevcu, kada su lepljeni plakati - Ulica žrtava Slobodana Miloševića. Tada je to bila glavna pozitivna vest na tzv. demokratskim medijima. Da li je to pravda, da ne pričamo o gonjenju po službenom položaju, a da recimo nikada nisu gonjeni oni koji su zapalili Skupštinu, koji su upadali oružano u državne institucije, hiljade kriznih štabova, kada je kidnapovan Slobodan Milošević protivzakonito itd. Ovo sada što se nudi je na pragu toga svega i dalje, jednostavno stvaranje još više mogućnosti političkog uticaja i političkog suđenja. Iz tih razloga nećemo podržati ove promene.
Završavamo prepodnevni deo rada. Nastavljamo u 15,00 časova, prvi govornik Vlatko Ratković, Demokratska stranka.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad. Za reč se javio Vlatko Ratković, a neka se pripremi narodni poslanik Slavko Jerković. Izvolite.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, smisao svakog procesnog propisa jeste da bude u funkciji materijalnog propisa, bilo da je reč o zakonu, poslovniku, pravilniku, tako je i u ovom propisu o kom danas raspravljamo, znači Zakoniku o krivičnom postupku, kao jednom od ključnih procesnih zakona u pravnom sistemu Republike Srbije. Zašto je ovo ključni procesni zakon? Zato što je vezan za ključni materijalni propis, a to je Krivični zakonik. Kako bi se primenjivale odredbe materijalnog propisa, moramo imati jedan funkcionalni i efikasni procesni zakon. Čuli smo i od predlagača, čuli smo i u toku diskusije da nisu obezbeđeni svi potrebni materijalni, tehnički, personalni i drugi preduslovi da bi se implementirao, odnosno počeo da primenjuje Zakonik o krivičnom postupku. Poslanička grupa DS naravno podržava i ovakvo obrazloženje, smatrajući da Zakonik o krivičnom postupku treba da bude jedan efikasan instrument, da kažem, alat u rukama i suda i stranaka u postupku, znači i tužilaca, i odbrane, i oštećenih, znači svih učesnika u krivičnom postupku, i ako taj zakon nije funkcionalan besmislena je njegova primena. Možemo dugo razgovarati o tome zašto nisu obezbeđeni uslovi za njegovu primenu, ali pored nekih koji su već izneti, apostrofiraću i to da se ovim zakonikom angažuju javni tužioci, ne samo državni tužioci, nego i pomoćnici javnih tužilaca u preliminarnom, odnosno u pretkrivičnoj fazi postupka. Moramo imati u vidu da naša tužilaštva nemaju dovoljan broj zaposlenih u ovom momentu, koji bi preuzeli na sebe teret vođenja i ovog dela svog posla, a takođe i onog dela posla koji se tiče njihovog učešća u toku glavnog pretresa, u postupku po pravnim lekovima, kako redovnim tako i vanrednim. Složio bih se sa kolegama, i iz opozicione grupacije i sa kolegama koji su do sada govorili, da zakonik o krivičnom postupku predstavlja određenu kompilaciju anglosaksonskog i kontinentalnog prava, ali bez obzira na to, Zakonik o krivičnom postupku je zakon Republike Srbije i to je naš autentični pravni propis. Ne mogu se složiti sa pojedinim kolegama poslanicima koji su isticali da je to prepisan anglosaksonski ili common law sistem. Jednostavno, to je autentični propis. Istina, ovaj zakonik uvodi dosta novih pravnih instituta i podinstituta, kao što su, to smo rekli, preuzimanja nadležnosti od istražnog sudije, onih ovlašćenja koje je on imao, a od strane javnih tužilaca. Uvode se nove dokazne radnje, tajni zvučni i optički nadzor osumnjičenog, pružanje simulovanih usluga, sklapanje simulovanih pravnih poslova, angažovanje prikrivenog islednika, kontrolisana isporuka itd. U ovom trenutku državni organi, koji bi trebalo da sprovode ovaj zakonik o krivičnom postupku, nemaju sva materijalna sredstva, nemaju sve resurse. Ovde je predviđeno u zakoniku i snimanje izjave osumnjičenog u policiji. Iz svoje prakse znam da neka odeljenja unutrašnjih poslova, neke policijske uprave još uvek imaju mehaničke pisaće mašine, nemaju ni kompjuter, a kamoli sisteme za audio i vizuelne zapise. Ko je za to odgovoran? Možda smo za to svi odgovorni kao društvo, možda je odgovorna i pozicija i opozicija u prethodnom periodu, ali činjenica je da bi jedan zakon bio funkcionalan moraju da se ispune ovi preduslovi. Potrebna je jedna dodatna nova edukacija naših uvaženih kolega javnih tužilaca i sudija, takođe i advokata. Zbog toga će DS, kao racio legis upravo ovo što sam izneo, glasati za izmene ovog zakona, odnosno za njegovu primenu od 31. decembra 2008. godine. Takođe, očekujemo, kao narodni poslanici, da će njegova implementacija i potpuna primena biti obezbeđena novim zakonom o budžetu Republike Srbije, a u čijem donošenju ćemo svi učestvovati, ili kao pozicija ili kao opozicija, i da će se u budžetu obezbedi dodatna sredstva upravo za ovaj zakonik o krivičnom postupku. Hteo bih da izrazim zadovoljstvo zbog prisustva ministra pravde Dušana Petrovića, ne zato što je iz DS, već zato što je i predsednika Skupštine, a i sve nas poslušao kada je došao na današnje zasedanje, a verujem da bi on došao i da ga nismo pozvali. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pre nego što dam reč gospodinu Slavku Jerkoviću, obaveštavam vas da ćemo, na osnovu člana 85. Poslovnika, raditi do završetka tačke dnevnog reda koja u 18,00 sati bude na dnevnom redu. Poslanik Slavko Jerković ima reč, a neka se pripremi narodni poslanik Boško Ristić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, čuli smo ovlašćenog predlagača zakona, gospodina ministra, ali on nije dao valjan razlog zbog čega je tražio odlaganje primene zakona od 31. decembra 2008. godine, niti jedan valjan razlog ne postoji. Materijalni uslovi da nisu stvoreni u prošloj vlasti, pa on je na jedan direktan ili indirektan način uvek bio u toj vlasti, uvek je bio u toj vladajućoj, na neki način, koaliciji. Šta je pozadina svega ovoga, nije nam odgovorio. Neki su poslanici postavljali i to pitanje, i da kaže pravi razlog zbog čega traži odlaganje ovog zakona, kao i da kaže pravi razlog zbog čega želi da se ukinu odredbe članova 146, i to stav 3. i 4. Zakonika o krivičnom postupku. Zbog čega on želi da ostane na predsednicima krivičnih veća isključivo volja kada će koga pustiti iz pritvora? Zašto dozvoliti u toj meri slobodu predsednicima krivičnih veća po našim sudovima, kako prvostepenim tako i drugostepenim? To je osnovno pitanje na koje ovlašćeni predlagač nije odgovorio. Napominje se u razlozima da se to svodi na sistemska rešenja, a li ne znam koja. Imali smo prilike da pratimo tokom proteklih godina i rad Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju. Videli smo primenu Pravilnika o postupku i dokazima. Da li ukidanje ove odredbe, da li stavljanja na volju predstavnicima krivičnih veća da oni sami odlučuju o dužini trajanja pritvora, da li je to preslikavanje Pravilnika o postupku i dokazima koje primenjuje Međunarodni krivični tribunal. Evo petu godinu Vojislav Šešelj se nalazi u pritvoru. Ova država ništa sa svoje strane nije preduzela u smislu utvrđivanja razumnog roka koji bi to bio da bi se jedno lice zadržavalo u pritvoru. Tu se, doduše, izjasnio samo Evropski sud za ljudska prava i našao u jednom predmetu "Stog-Miler" da je prekršena Konvencija ljudskim pravima, i to član 5. stav 3, gde je prekršen razumni rok o dužini pritvora u trajanju od dve godine. Čak je i taj sud došao do zaključka da sve ono što je preko dve godine ne predstavlja razuman rok. Zbog čega, meni je jasno kao jednom praktičaru, i ovaj zakon gde će tužilaštvo imati ovlašćenja sprovođenja istrage, biće u rukama državnog organa sprovođenja istrage, na sudećem veću će biti volja za određivanje i zadržavanje lica u pritvoru neograničeno? Samim tim, ta institucija nevinosti se omalovažava, umanjuje, ponižava. Tu instituciju nevinosti, koja je poznata u svim savremenim sistemima sveta, ne treba na taj način diskreditovati. Ona treba da ostane i da se usavršava, unapređuje, ali ne na ovaj način da se grubo krši, da taj okrivljeni, pritvoreni ne zna unapred svoja prava u krivičnom postupku, ne zna unapred kad i pod kojim okolnostima može da bude pušten iz pritvora. Dozvoljavam sebi da slobodno verujem koje su pobude predlagača. Možda su pobude predlagača, u tome što je i ova država počela da radi sa popularnim svedocima, kako se nazivaju svedoci saradnici stručno, a u narodu "zaštićeni svedoci", možda je i to jedan od razloga, da tom svedoku, dok ga ne slome u sudu, u pritvoru, daju lažna obećanja radi okrivljivanja, da izvuku od njega i laži da bi se okrivile određene osobe u progonu političkih neistomišljenika. Mislim, u prihvatanju ovog predloga zakona, da će i ova vlast možda nekada u bliskoj budućnosti doći na tapet, i treba da vodi računa o tome da vlast nije bogom dana, da je ona smenjiva i da je pitanje vremena kada će i oni doći pod lupu zakona. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Boško Ristić, a neka se pripremi narodni poslanik Rajko Baralić.
Poštovani predsedniče, poštovano predsedništvo, poštovani gospodine ministre pravde, dame i gospodo poslanici, Demokratska stranka će podržati ove predloge zakona prosto zbog toga što se DS zalaže za vladavinu prava, za postojanje i uvažavanje institucija, i zbog toga što ne želimo da Srbiju i građane Srbije dovedemo u poziciju da oni koji treba da odgovaraju pred zakonom budu u prilici da nemaju institucije koje će odlučivati o njihovom privremenom ograničavanju slobode. Moram da kažem i građanima, a i vama poslanicima, da je u centru pažnje ovog zakona ne učesnik u postupku, nego građanin sa svim svojim pravima, koja su vrlo često ugrožavana od onih koji se ponašaju protivzakonito, koji atakuju na njihov život, telo i imovinu, i da je sigurno da država mora da sprovede uvek postupak prema onima koji se ponašaju protivzakonito, čine krivična dela i to najčešće teža krivična dela sa elementima nasilja, sa elementima prinude i vrlo često u takvim najtežim krivičnim delima dolazi do stradanja poštenih ljudi i građana. Ono o čemu želim da ukažem ovom prilikom je, da bi se 1. juna desilo to da država ne bi imala organe koji su sposobni i spremni da vode krivični postupak prema učiniocima krivičnih dela, na štetu svih građana Srbije. Prvog juna bi tužilaštvo došlo u priliku da mora da preuzme sprovođenje istrage, dakle, hitne radnje koje se preduzimaju odmah nakon izvršenja krivičnih dela, i to teških krivičnih dela za koje je predviđeno obično pritvaranje, odnosno kada nastupi ustavom utvrđen uslov za privremeno ograničavanje kretanja i slobode. Moram da konstatujem i to da kao građanin, kao poslanik podržavam sve oblike generalne prevencije za borbu protiv kriminala. Sigurno je da svaki građanin, svaki pošteni građanin Srbije smatra da država mora da upotrebi sve svoje instrumente koje ima u skladu sa ustavnim zakonom jer se bori protiv kriminala. Mi smo tokom ove rasprave čuli različite stavove u vezi sa tim da li treba izglasati ovaj zakon. Različiti su razlozi za i protiv. Osnovni pravni razloziza usvajanje ovih zakona su ti da tužilaštvo nije spremno da preuzme odgovornost za sprovođenje Zakona o krivičnom postupku i vođenje istrage. Zato postoji više objektivnih, ali isto tako i razloga koji mogu da se pripišu nedovoljnoj sposobnosti u vršenju javnih ovlašćenja. Tačno je da nema dovoljno tužilaca i da, prema nekoj proceni, za sprovođenje ovog zakona treba u Srbiji još dodatnih 400 nosilaca javnotužilačkih funkcija. Da bi se sprovela reforma pravosuđa, posebno u krivično-pravnom smislu, nužno je i tužilaštvo izdvojiti iz zgrada gde se obično nalaze, a to su zgrade sudova, jer prema standardima koji vladaju u zemljama razvijene demokratije, učesnici u postupku treba da budu posebni i nezavisni. To znači da bi sud bio nezavisan mora da bude van uticaja i branilaca advokature ili nekih branilaca po službenoj dužnosti, ali isto tako i van uticaja javnih tužilaštava, koji vrlo često u nekim zemljama imaju i jasan uticaj izvršne vlasti na svoj rad. Ono što se dešava u Srbiji pokazuje da je nužno reformisati srpsko pravosuđe. Sigurno je da stoji osnovano kritika da u radu mnogih sudija postoji uticaj van institucija, dapostoji uticaj određenih centara moći, bilo da je to politički uticaj ili da je to uticaj određenih finansijskih oligarhija. DS se zalaže za reformu pravosuđa u Srbiji. Ustav koji je donet predstavlja i novu okolnost i predstavlja vrhunski pravni osnov da se krene u istinsku reformu pravosuđa u Srbiji. Ustav predviđa i opšti reizbor nosilaca pravosudnih funkcija, ali sigurno je da za taj prvi korak treba da postoji dovoljan stepen konsenzusa. Pre svega, svih onih koji utiču na političke i druge društvene tokove u ovoj zemlji. Taj posao nije samo na Vladi, taj posao leži i na nama poslanicima. Posebno kada se ima u vidu da je Ustav definisao da predsednik Odbora za pravosuđe i upravu iz ovog parlamenta, po svojoj funkciji, učestvuje u predlaganju kandidata za izbor nosilaca funkcija u tužilaštvu i sudovima. Ono što će DS učiniti, to je sigurno nastavak reformi u ovim oblastima. Mi smo ovde čuli kritiku i nekih koji su u ranijim mandatima glasali za odlaganje važenja zakona o uređenju sudova. Mi smo definisali zakonom da ćemo uspostaviti apelacione sudove. Dva puta samo samo u ovom parlamentu, od usvajanja zakona, glasali o pomeranju rokova za primenu tih zakona u pravosuđu. Hoću da kažem da smo čak u jednom... Da li to mene neko pita s mesta? Samo bih zamolio da se omogući rad po Poslovniku, nemam nameru da polemišem ni sa poslanicima niti sa predsedavajućim. Dakle, što se tiče apelacionih sudova, jednom prilikom je odloženo njihovo formiranje i uspostavljanje te pravosudne hijerarhije nakon isteka roka u kome je zakon trebalo da stupi na snagu. Mi smo došli u poziciju da se postavilo pitanje već utvrđenih pritvora, već određenih pritvora i nemogućnosti izjavljivanja redovnih pravnih lekova zbog nepostojanja institucija koje su tim zakonom utvrđene. Naravno, s obzirom da je pravni poredak i vladavina prava vrhovni princip na kojima počiva svako uređeno demokratsko društvo, nije došlo do haosa koji su neki priželjkivali. Moram da vam kažem da je do odlaganja zakona u tim slučajevima dolazilo upravo u ključnim, rizičnim i političkim situacijama kada su se zagovarale neke vaninstitucionalne promene u državi, kada se stvarao politički ambijent i targetiranje političkih protivnika za osvetu. Dešavalo se da se daje politička podrška teroristima koji su pokušavali da putem ubistava javnih ličnosti i političkih delatnika dođe do neustavne i protivustavne promene vlasti. I dan-danas postoje takve diskusije, i dan-danas se veličaju vrednosti koje svaki normalan građanin ove zemlje mora da osudi. Mi ovde imamo pokušaj zamene teza, više od toga, mi ovde imamo pokušaj zamene vrednosti. Znaju se vrhovne demokratske vrednosti koje svaka uređena država mora da štiti. To su život i zdravlje građana Srbije, a potom i njihova imovina. Zato je neprimereno u ovom domu, u ovom parlamentu, zamenjivati dželate i žrtve. Dželati moraju da zaslužuju svoju zakonom propisanu kaznu. Mi ne tražimo ni manje, ali ni više od toga. Zato su kazne koje su izrečene u postupku za ubistvo premijera Đinđića po zakonu i mi ne tražimo ništa više od zakonom propisanog maksimuma. Jasno je da se ovde stvara politika i politička atmosfera podrške izvršiocima najtežih krivičnih dela imi to odlučno osuđujemo. Borićemo se protiv toga, borićemo se protiv svake vrste terorizma. Nećemo ustuknuti pod pritiscima, nećemo se složiti i nećemo dozvoliti da se stvara atmosfera podrške kriminalcima, nećemo dozvoliti da se političke partije stavljaju u funkciju kriminala, organizovanog i terorizma, to nećemo. Ali, isto tako, očekujemo od svih poslanika, i od onih sa ove strane, i od onih sa one strane, da poštuju i unapređuju sve one vrednosti koje su demokratske i koje su uspostavljene u svim demokratskim društvima. Ono što će se dešavati u budućem periodu sigurno je na ustavan i zakonit način promena uslova rada nosilaca funkcija u javnim tužilaštvima i sudovima. Ali, isto tako nećemo zaboraviti sve one ljude koji svojim radom doprinose efikasnosti i funkcionalnosti sudova. To znači da ljudi koji su zaposleni u pravosuđu imaju pravo na adekvatnu nadoknadu, imaju pravo na materijalni položaj koji je dostojan čoveka i koji će biti izjednačen sa radom svih ostalih radnika u državnim organima. Dakle, za efikasnost sudova sigurno je da treba da imamo i kvalifikovane, obrazovane kadrove i treba stalno insistirati na kontinuiranom obrazovanju kadrova koji već vrše određene javne funkcije. Zato je za mene neprimerena primedba i kritika da neće niko obrazovati poslanike, da neće niko obrazovati dalje tužioce i sudije koji već vrše neku funkciju. Prošlo je to vreme kada su neki smatrali da sa dobitkom diplome treba da prestaju da uče i da se usavršavaju. Ovo društvo očekuje inicijativu, ovo društvo očekuje kvalitetne ljude na najodgovornijim mestima u državi. Ono što još želim da kažem, to je da ćemo se mi zalagati za princip da se bez uticaja politike najkvalitetniji kadrovi nađu na najodgovornijim funkcijama, a posebno u pravosuđu. Neće biti smetnja to što će pritvor biti kontrolisan na drugačiji način, neće biti smetnja to što se ukidaju odredbe Zakona o krivičnom postupku, jer postoji čak i međunarodnopravna kontrola nad efikasnošću rada sudova. I nije kršenje prava građana samo po sebi to što nema ograničenog trajanja pritvora nakon stupanja optužnice na pravnu snagu. Posebno ako postoji balans i ako se ukloni uticaj izvršne ili zakonodavne vlasti na rad nezavisnih sudova. Prema tome, u konkretnim situacijama se procenjuje efikasnost pravnog sistema prema svakom pojedincu koji je procesuiran pred pravosuđem u Srbiji. Svaki predmet se ocenjuje i od Međunarodnog suda koji štiti ljudska prava, svaki predmet može biti ocenjen u skladu i sa ponašanjem subjekta koji procesuira. Svako onaj ko želi da procesnom zloupotrebom odugovlači, posebno da bi izbegao krivičnu sankciju, neće biti povlašćen ni od strane domaćeg pravosudnog sistema, a ni od strane međunarodnog pravnog sistema, koji smo mi ratifikacijom i učešćem u Savetu Evrope prihvatili. Ono za šta se dalje zalažem, to je da želim da ukažem da je dvostepenost u odlučivanju o pritvoru obezbeđena. Vanpretresno sudsko veće jeste drugi stepen odlučivanja. Postoji redovna kontrola osnovanosti uslova za određivanje i produženje pritvora. Ali, ovom prilikom želim da podvučem na kraju još jednu stvar. Želim da reagujem, i kao advokatvrlo često sam u prilici da branim ljude koji su procesuirani, vrlo često se država osiono obruši na pojedince koji su nezaštićeni, vrlo često pojedinac se nađe između čekića i nakovnja, to su zakon i osiona vlast, vrlo često se uticaji partijskih oligarhija prelamaju preko interesa i prava pojedinih građana u Srbiji. Zato apelujem na ministra pravde da obećane reforme iz predizborne kampanje sprovede u delo. On će imati zdušnu podršku poslanika u ovom parlamentu. Očekujem da će ta podršku, ukoliko su zahtevi pravični i pravedni, doći od strane svih poslanika u ovom parlamentu. Moram da kažem da smo vrlo često u odborima imali konsenzus oko pojedinih predloženih kandidata, da smo vrlo često imali konsenzus oko predloženih mera za unapređenje našeg pravnog sistema i sistema državne vlasti i očekujem da će ministar pravde ubuduće, znači, sa kvalitetnim predlozima, obezbediti podršku ne samo skupštinske većine, nego svih dobronamernih poslanika i građana Srbije, ali isto tako i medija, koji treba da obezbede atmosferu za uspostavljanje vladavine prava. Hvala.
Zahvaljujem . Po Poslovniku, gospođa Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na ovo osetljivo reagovanje gospodina Ristića. Pošto ste se vi sada prekomponovali, pošto ste sada vlast od pre nekoliko dana, gospodine Ristiću, vi ste u potpunoj koliziji sa razmišljanjem vaše DS u Kragujevcu. Reagujem na vaše izlaganje povodom odlaganja primene Zakona o apelacionim sudovima, zato što je Kragujevac dobio apelacioni sud i, za razliku od vas koji zastupate ovde takvo mišljenje, jer je sada vaš ministar pravosuđa, problem se krije u tome što je prethodna Koštuničina vlada, koji je sada vaš premijer i ministar, koga ste kritikovali do pre pet dana, bio apsolutno nesposoban unazad tri godine, zajedno sa takođe vašim koalicionim partnerom Veroljubom Stevanovićem, odlazećim gradonačelnikom Kragujevca, da pripremi uspostavljanje apelacionog suda u Kragujevcu. I da zlo bude još gore, a verovatno niste obavešteni, niste u kontaktu sa vašima iz DS-a iz Kragujevca, očigledno vam nešto ne funkcioniše, il' su oni neka druga frakcija, radi se o tome da je za zgradu apelacionog suda – evo da kažem i novom ministru pravde pošto on verovatno ne zna, pitanje je da li ste nekada ranije i dolazili kao funkcioner DS-a u Kragujevac, a sada ćete morati po službenoj dužnosti – predviđena ustanova zdravstva koja tu postoji kao zdravstvena ustanova tzv. "kragujevački ured" više od 80 godina. Što je najgore od svega, nijedna pripremna radnja nije učinjena za vreme vladavine Stojkovića i Koštunice, i sada vi nas ubeđujete da će to čarobnim štapićem Petrović da reši, da ćete vi efikasno da vladate, da ćete da imate odlične uslove zaposlenih. A sami ste svedok toga, i to je počelo za vreme Batićevog ministrovanja, da je napravljena ogromna disproporcija u odnosu između plata zaposlenih i sudija, mada se mi uvek zalažemo za to da sudije budu plaćene kako treba. Ali, šta onda sa drugim zaposlenim? Sada treba da nam kaže ovde ministar, pošto ste mi dali odličan šlagvort, on je preuzeo funkciju, Stojković mu je ostavio i kabinet isti i sve ono što nije uradio, da nam lepo kažete, gospodine ministre, kada ćete vi biti sposobni da ustanovite i da otpočne rad apelacioni sud u Kragujevcu, da to ne bude ''ne lipši magarče do zelene trave'', pa prođe i vaš mandat. Vi zaluđujete građane Kragujevca, najpre, činjenicom da smo mi glasali protiv uspostavljanja specijalnih sudova, jer smatramo da nam taj apelacioni uopšte nije potreban, pored naših redovnih i Vrhovnog, odnosno sada Kasacionog suda, ali kada ste već ušli u taj projekat od dolaska na vlast 2001. godine, lepo sad vi imate taj jedan konkretan zadatak, izađite kao novi ministar i kažite, pošto ste sami za sebe glasali, valjda ste toliko sposobni, jer ste sami sebi dali poverenje da obećate građanima - kada ćete da rešite taj jedan problem. Hvala.
Molim vas samo jednu stvar, nije nikakav problem da se javljate po Poslovniku, svaki put ćete dobiti vaša tri minuta, ali vas molim da poneste Poslovnik sa sobom, ili ukoliko napamet znate član na koji se pozivate, ali da obavezno na početku kažete na koji se član pozivate. Po Poslovniku, gospođa Vjerica Radeta.
Dame i gospodo, poslušala sam predsednika parlamenta, ponela sam Poslovnik, pošto očigledno njemu treba Poslovnik, jer otkad je seo na ovo mesto, onako uredno i u kontinuitetu krši odredbe ovog poslovnika. Javila sam se po članu 101. Poslovnika Narodne skupštine, jer je kolega Ristić pogrešno protumačio moju raspravu, i to ne današnju, nego od pre dva dana. Gospodine Ristiću, vi ne učestvujete u radu, vi uglavnom budete ovde da napravite kvorum i provodite vreme u restoranu. Danas vas je malo više ovde zato što vam je ovde Dušan Petrović i vi naravno nemate pojma šta se dešava u ovoj sali. Možete da se smejete, ne znate ni šta piše u Poslovniku, jer kako ko izađe tako ga krši. Zato smo mi, srpski radikali, ovde da vas edukujemo, drage kolege, da se ne sramotite pred građanima Srbije kad izađete na ovo mesto, pred ministrom. Ministar, otkada je postao ministar još nije prekršio poslovnik. Dok je bio poslanik bilo je toga ihi-hi, ali evo, danas se ponaša u skladu sa Poslovnikom, moram da priznam. Gospodine Ristiću, ja sam narodni poslanik koji je rekla, u vreme kada smo raspravljali o kandidatu za predsednika parlamenta, da ne prihvatam i da mi, srpski radikali, ne prihvatamo da bilo ko vrši edukaciju, kako je rečeno, kontinuirano obrazovanje narodnih poslanika. Zato sam rekla da ste me pogrešno protumačili zato što sam to jedina rekla, naravno, rekla sam u ime poslaničke grupe Srpske radikalne stranke. Ali vas razumem kada ste rekli da treba da se vrši kontinuirana edukacija nekih sudija, naravno ne svih. Tvrdim da je u Srbiji mnogo više časnih i stručnih sudija, ali potpuno razumem da mora da se vrši edukacija, recimo, onog sudije, gospodine Ristiću, kojeg ste predložili koji je bio sekretar zemljoradničke zadruge, pa je na istoj sednici izabran za sudiju i za predsednika suda. Takvom čoveku zaista treba edukacija. A, recimo, onoj gospođi koju ste predložili za sudiju u Nišu, koja je već odavno bila u penziji, šta bi njoj edukacija kada se žena naučila, a bila je predsednik suda, naravno da takvog sudiju ne treba edukovati. Gospodine Ristiću, još nešto ste pomenuli, u nekoj vašoj opštoj priči, da ne dozvoljavate vi da se zamene uloge dželata i žrtava. Ne znam da li znate da je dželat zanimanje, gospodine Ristiću, pa me interesuje šta ste podrazumevali, ko je to dželat, ko je platio tog dželata da izvrši neki zločin nad nekom žrtvom, jer vi ste ovde pričali uopšteno, a ja vas samo podsećam – dželat je zanimanje.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Boško Ristić, povreda Poslovnika.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo poslanici, poštovani ministri, zatražio bih i zamolio predsednika parlamenta da se striktno drži Poslovnika i da ne dozvoljava dalju zloupotrebu. Ne predlažem glasanje, očekujem da će predsednik prepoznati zloupotrebu u Poslovniku, te da uskrati govor kada to nije poslovnikom dozvoljeno. Pozivam se na član 101. Poslovnika. Ukazujem da gospođa Vjerica Radeta nije imala pravo na repliku zato što se poziva na neki njen govor pre nego što je ova sednica zakazana, pre dva dana. Ono zbog čega sam se javio, pre svega, jeste replika na izlaganje poslanice Nataše Jovanović, pošto me je prozvala, a i ona nije imala osnov da govori o tome, zbog toga što se radi o potpunom neznanju. Gospođica Jovanović traži od ministra da joj obeća da će joj dovesti apelacioni sud u Kragujevac. Ona smatra da time što je izgrađena zgrada apelacionog suda, ili neko ima zahtev da se ta zgrada odredi za sedište apelacionog suda, da su time uspostavljene institucije sistema. Moram da podsetim sve koji diskutuju da se ovde radi o zakonu o izmenama Zakonika o krivičnom postupku. Ovo nije zakon o gradnji, niti je zakon o imovini Republike Srbije. Kada rešavamo objekte u Srbiji, onda se javite sa takvim komentarom. Moram da kažem da po članu 105. Ustava Republike Srbije poslanik ima pravo, to je njegovo Ustavom utvrđeno pravo, da glasa za članove Vlade. Poslanici koji su sada već ministri u Vladi Republike Srbije su kao poslanici mogli da glasaju za predlog za izbor Vlade. Ono što ne razumeju ovde neki koji sebe smatraju vrsnim i iskusnim pravnicima, mada smatram da se radi o lažnom prikazivanju činjenica, a ne o neznanju, koriste činjenicu da u pisarnici službenici određuju vreme na osnovu vremena na kompjuteru, da ne postoji službeni sat i da zato postoji razlika između ovog sata u parlamentu i onog tamo na prijavnoj pisarnici. Danas je Administrativni odbor doneo zaključak, na moj predlog, da se uspostavi službeni sat za merenje i računanje vremena u Skupštini, prema kome će se određivati i usklađivati satovi u svim prostorijama u ovom parlamentu, kako ne bi došli u priliku da pojedini nesavesni poslanici zloupotrebljavaju neistine i na taj način prodaju maglu građanima Srbije. Hvala.
Hvala. Povodom povrede Poslovnika reč ima gospodin Jerković.
Član 103: ''Govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu''. Uvaženi gospodin Ristić je u svom izlaganju zalutao, nije se držao tačke dnevnog reda. Da li možda po uzoru na gospodina ministra Petrovića, koji je javno pohvalio veće Posebnog odeljenja Okružnog suda za osudu koju je izrekao pre neki dan. Niko od nas, po mom mišljenju, a posebno ne ministar, ne neko iz vladajuće strukture, ne sme da se meša u sudsku odluku, gospodine Petroviću, a posebno ne vi kao ministar pravde. Vi sada neposredno, direktno utičete na veće drugostepenog suda. Veće drugostepenog suda, kojima je to hleb, oni će od straha od vas, ne daj bože, potvrditi tu odluku i neće po zakonu odlučivati, po svojoj savesti, nego direktno pod vašim uticajem. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, Tomislav Nikolić.
Volim kada narodni poslanici govore izvan teme i treba da govore. Ne zameram vama, gospodine Ristiću, što govorite izvan teme, ali vam zameram što govorite neistine. Dakle, vi ste sad ovde rekli da su toliko nesaglasni satovi u Narodnoj skupštini da je vreme koje je upisano u pisarnici 23,30, u stvari vreme koje je ovde bilo 23,50, da 20 minuta kasni sat u pisarnici u odnosu na sat ovde. To je laž, gospodine Ristiću, u šta ne treba verovati. Ako biste tako sudili o satovima, onda treba da povučete krivičnu prijavu protiv službe Skupštine podnetu u vreme kada je uvažena ostavka poslanika G17 plus. Tada ste isto ukazivali na vreme podnošenja, a oni su mogli lepo da vam odgovore da nisu u saglasnosti satovi. Međutim, mislim da ste uvredili čak i mene lično, ali nisam toliko bitan, koliko ste ukazali na jednu pojavu koja se i mene tiče, a odnosi se na mnoge građane Srbije. Vi ste nas ovde optužili da svako ko komentariše neku odluku, mislili ste na presudu u slučaju ubistva Zorana Đinđića, daje podstrek teroristima, onima koji oružjem i atentatima žele da izvrše promenu vlasti. To je tako bezobrazna optužba sa ove govornice da ne bi ni zasluživala moju pažnju da niste dobili aplauz za to. Dakle, gospodine Ristiću, ako se usudim da nekada komentarišem neku presudu tog procesa, nemojte da me optužujete da to želim da podstičem terorizam u Srbiji, jer je ta optužba veoma ozbiljna i mogao bih od vas da zahtevam objašnjenje. Najpre, i to je krivično delo, lažnog optuživanja. Voleo bih da podnesete krivičnu prijavu protiv onoga za koga smatrate da ovog časa, sada, komentarišući sve ono što se dešava u vezi sa presudom grupi koja je navodno organizovala i izvršila ubistvo Zorana Đinđića, da time čine podršku terorističkim aktima u Srbiji. Sve to piše u stenografskim beleškama. Dakle, gospodine Ristiću, niko u Srbiji ne podržava terorizam, niko u Srbiji ne podržava kriminalce, posebno ne SRS. Ako mislite o podršci kriminalcima, nije trebalo da birate Đelića za ministra, nije trebalo Dinkića da birate za ministra, i još neke, sa izuzetkom gospodina Petrovića, koji se odavno ne bavi kriminalom, to moram da priznam. Ova dvojica direktno iz kriminala upadaju u ministarske fotelje. Zato ne zavijajte u lepe reči veoma teške optužbe. Ako imate nameru da optužite nešto Tomislava Nikolića ili bilo kog radikala recite to otvoreno u oči, neću da se naljutiti. Mene mnogo više nervira taj blagoglagoljivi ton kojim iznosite najteže moguće optužbe. Dakle, kada budem ubeđen da ste kriminalac, gospodine Ristiću, to ću vam reći u oči, sa govornice, u intervjuu ili gde god hoćete. (Predsednik: Vreme.) Nemojte to, to perfidno, to je Tito još radio. To je i Milošević radio. Pojavi se na televiziji i ceo narod optuži sa dve-tri rečenice i niko ne sme da se protivi tome. Ako mislite da me je sramota i da ne smem da vam se protivim kada kažete da je moje komentarisanje onoga što radite na tom suđenju, da je podrška onima koje ste osudili, ne možete uopšte da me sprečite da to komentarišem. Bolje razmišljajte o tome zašto ovaj zakon, donet 2001. godine, nije mogao da predvidi ovako teška krivična dela. Nije mogao da predvidi ko će sve doći na vlast.
Zahvaljujem. Za repliku se javila potpredsednik Skupštine Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu člana 101. Poslovnika, stav 1. Shvatila sam da je pokušao da me uvredi Boško Ristić. Ali, znate, da me uvredi Boško Ristić, ne znam šta bi trebalo da se desi. Prepoznala sam se u tom stavu, ali pre svega u pogrešnom tumačenju. Gospodine Ristiću, ne radi se ni o zgradi ni o građevini, ni o čemu što vam se istumbalo u glavi, jer se ne sećate šta ste počeli da pričate, i zašto sam reagovala sa mesta potpredsednika i zašto sam se javila po Poslovniku, izvinjavam se, po članu 1, koji reguliše prava i obaveze narodnog poslanika, nisam navela član malopre. Da vam objasnim o čemu se radi. Zgrada, dakle, postoji. Niste shvatili šta sam htela da kažem. Ali nesposobna vlast Koštuničina, bivši ministar, ministar pre njega i zbog toga je došlo do odlaganja primene zakona koji ste vi, uzgred rečeno, pomenuli. Što ste pominjali apelacioni sud, ako meni kažete da to danas nema veze sa tačkom dnevnog reda? Gospodine Ristiću, šta vama da kažem, jer verovatno će nešto pravnik i ministar pravosuđa Dušan Petrović uraditi po tom pitanju. Vi kao veliki pravni ekspert, kao veliki stručnjak, predsednik Administrativnog odbora, kada je bilo 308 poslanika, i ne zaboravite to je vaša najslavnija uloga u srpskom parlamentu, vi ste bili na čelu komisije koja je trebalo da uradi novi ustav Republike Srbije. Vi ste taj čuveni Boško Ristić ustavopisac. Niste odmakli dalje ni od prvog slova preambule. Mislim da vam bolje od tog posla ide preprodaja automobila i onaj nadimak koji već imate "Amile" ili već kako beše.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, a neka se pripremi narodni poslanik Momir Marković. Gospodine Baraliću, da vam napomenem da imate samo još 11 minuta kao poslanička grupa.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, svaki put kada se uvaženi kolega Ristić javi za reč postoji realna opasnost da nekog dovede u pravnu i činjeničnu zabludu. Evo sad čitave poslaničke grupe imaju problema sa tim, ali, dobro, regulisaćemo to neki drugi put. U vezi sa ovim što gospodin Ristić spočitava nekima drugima, samo da kažem o oružju. Čak 487 dugih cevi je 5. oktobra ukradeno iz OUP-a Stari grad. Operacijom je rukovodio čuveni demokrata Nebojša Čović. Tim oružjem, u međuvremenu, između ostalog, ubijene su četiri osobe - dve iz Zemuna, jedna iz Batajnice i jedna iz Pančeva. To je sada predmet izvesnih postupaka. Tog 5. oktobra, između ostalog, ukradeno je preko 200 umetničkih slika iz Savezne skupštine (Šumanović, Konjević i drugi). Još uvek 87 nije pronađeno. Da li bi to mogao da bude predmet jednog tužioca u Srbiji, jednog tužioca pripravnika, jednog tužioca koji nema neka druga posla, koji je dokon. Nadam se da će doći taj trenutak. Naročito skrećem pažnju da izuči ovaj problem kako je nestalo 87 eksponata iz "Belog salona" princa Pavla Karađorđevića. To je neprocenjiva umetnička vrednost. Kud su se dele stvari koje nisu izgorele, a nisu na licu mesta? Eto, toliko o tome, zato što ne postoji selektivna pravda i nemojte optuživati neke druge da su podigli revoluciju. Revolucija postoji u istoriji civilizacije. I ovo vaše je bilo revolucija, samo što revolucija ponekad može da bude realna posledica zablude, da oni koji je izvedu veruju da je to bilo na demokratski način. To prosto nije moguće i nije tačno. Revolucija je revolucija. U vezi sa ovim što je danas na dnevnom redu SPS, dr Žarko Obradović, kao ovlašćeni predstavnik, danas je govorio da nećemo glasati i zbog čega nećemo glasati. Nekoliko stvari bih hteo da kažem. Vi tumarate između dve ove pravne škole - anglosaksonske i kontinentalne. Ne znam kome se udvarate. Država u kojoj se svaki čas menjaju ovakvi zakoni, kao što je ovaj čija se primena danas odlaže, nema pravnu sigurnost, građani nemaju pravnu sigurnost. Terate sudije, tužioce, advokate i sve druge da neprestano usavršavaju svoja znanja i da troše vreme, a da pri tome procesi kasne. Kaže gospodin Ristić treba još 400 tužilaca. Koliko još treba tužilaca da biste vi bili demokratska zemlja. Voleo bih da ste rekli treba 400 profesora, treba 400 lekara, treba 400 filozofa, treba 400 slikara; ne, treba 400 tužilaca, pa 2000 policajaca, pa 26.000 činovnika koje ste doveli 5. oktobra ovde. Koliko još treba da biste overili demokratiju. Na koga se ovo tačno odnosi? Ključno je pitanje, da li jedna država jeste država ako nije u stanju da implementira zakon koji je usvojioparlament. Odlažete primenu za godinu i po dana ili 19 meseci. Kolega Andrić nije danas ovde, ali je izrekao jednu rečenicu i želim da s njom polemišem. Nije tačno da poslanici nemaju izbora kada je ova tačka dnevnog reda u pitanju. Osam meseci ovaj parlament nije radio, ne zbog toga što nije imao kapacitet da radi, nego zbog toga što vam je neko rekao da morate da organizujete izbore, zato što je neko bio zaprepašćen jer još nije bio uhapšen Ratko Mladić, a evo on još nije uhapšen, a oni ponovo u vladi. Zbog toga što četiri meseca niste mogli da napravite Vladu, i zbog mnogo čega još, sada niste u stanju da zakon koji je usvojen dođe tamo gde mu je mesto, odnosno da počne da se primenjuje. Građani Srbije su to platili, platili su jednu tonu papira, platili su 5.000 poslaničkih dnevnica, platili su 5.000 km za svaki dan kada ste usvajali ovaj zakon. Ko onda krade građanima pare? Kradete vi, jer niste sposobni da vodite državi i niste sposobni da, na način kako ste govorili u izbornim kampanjama i kako ste u svom političkom programu proklamovali, organizujete živote ove države. Ne vi ste svaki dan laboratorija in vivo, vi se igrate, vi svaki dan eksperimentišete na koji način treba organizovati državu. Treba pošteno da kažete, ne znamo, naučićemo. Kada naučite, skupite ove pare, organizujete kampanju, pa ponovo krenete i napravite izbore, pa onda dođete i kažete, evo sada smo pripravnička vlast u Srbiji. Nije sramota ne znati. Sramota je ne pitati onog ko zna. Izvinjavam se, mislio sam da je gospodin Nikolić obavešten čovek, kada je ove ministre pominjao, ali gospodine Nikoliću, to su sve dobri i pošteni ljudi, mada u kraju gde su rođeni za takve ne važi. Hvala lepo.
Gospodin Vučić, po Poslovniku. Morate reći po kom osnovu, na izlaganje gospodina Baralića ili šta?
Dame i gospodo, dragi prijatelji, nisam ni došao do govornice, nisam stigao da se popnem na ovaj stepenik, a gospodin Albijanić se sekira i nervozno reaguje. Izašao sam, gospodine Albijaniću, po članu 101, upravo zbog onoga što je jedan od narodnih poslanika ovde govorio, a reći ću kako i šta je govorio. Dame i gospodo, građani Srbije, mi smo ovde slušali jutros lekciju, tiradu ministra Petrovića, juče ga je slušala cela nacija kako čita bukvicu i zahvaljuje se sudijama koje su pokazale kako hrabro i po savesti može da se sudi. Kada njemu odgovara presuda, onda je hrabro i po savesti, citat gospodina Petrovića. Jutros kaže, ne, uopšte nisam komentarisao presudu. Nije ništa komentarisao, samo je rekao da sudije koje su donele tu presudu su vrlo hrabre i da su je po savesti donosile. To vam je moral Demokratske stranke. To su oni. Jedan od malopređašnjih govornika je ne znam šta pokušao da govori o politici, zločincima i ne znam šta još. Sada ću da pročitam ovo, današnje ''Večernje novosti'' su donele, režimske novine par ekselans, evo šta kažu, jučerašnje, izvinite. Četvrtak, 24. maj, kaže ovako – (pogledajte šta sudija zaključuje) ''dr Đinđić je ubijen nakon demokratskih promena u Srbiji kada je većina građana verovala da se Srbija može spasti rečju, radom i delom'', započela je usmeno obrazlaganje presude Mesarovićeva. Kakve to ima veze sa pravnim ili bilo kakvim činjenicama, kakve to veze ima sa bilo kakvom pravničkom argumentacijom, kakve to veze ima sa faktima i bilo čim. Ali, naravno, ovo nije baš istina. Ne samo da ovo nije činjenična istina, to građani znaju. Prvo, sudija ne sme time da se bavi. Nije njeno da se bavi politikom. Njeno je da se bavi činjenicama i da presuđuje na osnovu činjenica, poštujući zakone ove zemlje. A ne da bude pametna, da se dodvorava ministru Petroviću, Borisu Tadiću, Milanu Markoviću, Šutanovcu i ko je još bio u Specijalnom sudu toga dana, niti da se dodvorava Sem Nazaru, niti bilo kojem drugom ko im zapoveda kako da sude. Mi smo iz drugih dnevnih listova saznali, ovo je pravda, ali saznali smo sledeću stvar; da je ona na drugačiji način počela čitanje presude. Gospođa Mesarović je, poštovani građani Srbije je rekla: ''Dame i gospodo, dobila sam presuda, uh, pardon, izvinite, donela sam presudu.'' Ne moram da vam kažem šta bi šef Bečke škole psihoanalize Zigmund Frojd rekao o ovome, ali je potpuno jasno da ta gospođa, koja se bavi politkom, nije donela presudu, nego da je presudu dobila. Na stranu to što smo svi mi znali da je ona presudu dobila, ključno pitanje je od koga je dobila tu presudu, da li od Tadića, da li od Solane, Sem Nazara ili od bilo koga drugog. Kako je to moguće? Za vas pitanje, gospodine Petroviću. Vi ste ministar pravde, kao ministar, kao čovek koji bi trebalo da vodi računa o svim građanima Srbije, bilo bi dobro da nam kažete, a po kom osnovu su osuđeni ljudi koji su lepili plakate na kojima piše Bulevar Ratka Mladića, jer neki ljudi.
Gospodine Vučiću, kršite vreme po Poslovniku. Četiri minuta je isteklo. Po Poslovniku je tri minuta, a sada je četiri minuta i 10 sekundi. Isteklo je vreme za Poslovnik.
Gospodine Petroviću, pitam, da li se stidite da zbog vas i vašeg ponašanja, da li vam je malo nelagodno da su ljudi u zatvoru, a da se ne zna zašto su u zatvoru, barem nam kažite zašto. Koja su to krivična dela ili koje su to prekršaje počinili. Dobro je da građani Srbije znaju. Da znaju zašto se to u Srbiji ide na mesec dana u zatvor. U redu je, ako je po zakonu. To je pošteno. Ako idu zbog plakata generala Ratka Mladića, lično očekujem da i mene uhapse, jer samto isto lično uradio, i to sa mnogo većom društvenom opasnošću, pred pet miliona ljudi. To ću vam kasnije i ponoviti ovde. Pošto znam da ne mogu da me diraju zbog skupštinske govornice, to sam uradio na drugom mestu, a da vas obavestim i koristim priliku da pozovem svoje slobodoljubive građane, mi ćemo sutra, i vas obaveštavam, gospodine ministre pravde, pozivamo i vas i računamo da i vi, bar ste nekada pričali o slobodi, ako ništa drugo, iako je sada potpuno ukidate građanima Srbije, sve ljude koji vole slobodu, sutra je akcija za slobodu Srbija, u 11,55, na uglu Ulice Bulevar AVNOJ-a i Španskih boraca, lepićemo plakate Bulevar Ratka Mladića i čekamo policiju da dođe da hapsi svoj narod. Gospodine Petroviću, živela sloboda, slobodu u Srbiji ubiti nećete .
Molim narodne poslanike da ne krše vreme predviđene Poslovnikom. Reč ima narodni poslanik Momir Marković, a neka se pripremi dr Ninoslav Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada onog 5. oktobra, ona elementarna nepogoda zahvati Srbiju, na vrhu tog talasa, poplave, nalazili su se neki koje prozvaste ekspertima, eksperti za sve i svašta. I, naravno, pošto nije stvarno osvanuo 6. oktobar i pošto niste pobili ono što ste isplanirali da pobijete, pošto niste poapsili i na dugogodišnje robije osudili one koje ste hteli da osudite, ispostavi seposle toga da su od tih eksperata bar dve trećine osvedočene lopuže, a ova jedna trećina još nije otkrivena, neki se ovih dana otkrivaju među njima. A onda, rekoste, do 5. oktobra nije valjalo ništa, nisu valjali zakoni, nije valjala država, svi ti zakoni su morali hitno da budu stavljeni van snage i da budu doneti novi zakoni. Naravno, naredio Veliki brat i onda se krenulo u štancovanje, masovno štancovanje, prepisivanja, po sistemu resavske škole zakona iz belog sveta. Upozoravao sam sa ove skupštinske govornice nekoliko puta donosioce zakona, ne mislim da su ih pisali, upravo su ih donosili preko granice torbi, eventualno prevodili i davali nam ovde na usvajanje, upozoravao sam te, dakle, donosioce zakona da mnogi od tih zakona, a da vas podsetim, oko 260 zakona smo usvojili u prethodnom mandatu, nisu primenjivi kod nas i da donosimo zakone koji će stajati na polici ili eventualno služiti ministru ili nekom autoru tih zakona da potpisuju posvetu prijateljima kada ih budu davali. Sećate se zakona o zaštiti foka, a Srbija ima dve foke u Beogradskom zoološkom vrtu. Sećate se Zakona o zabrani piratstva na otvorenom moru. ''Primerak'', ako imaš nešto dođi za govornicu pa kaži, a imam za tebe, nešto drugo ću reći posle toga. Kako smo sve zakone donosili, tako smo doneli i Krivični zakonik. Krivični zakonik je prepisan iz Bosne i Hercegovine, tamo su takođe doneli donosioci zakona sa Zapada taj zakon i primenjuje se dvojako. Dakle, u Republici Srpskoj je tužilac menadžer i čitav tim iza njega ljudi iz policije radi, prikuplja dokaze, vrši istragu i to u Republici Srpskoj kako tako funkcioniše. U Bosanskoj Federaciji sve radi sam tužilac i tamo se bukvalno ne zna ni ko pije ni ko plaća, a svi pijani, tačno. Onda smo došli u situaciju da smo doneli zakon da je trebalo sad da počnemo ga primenjujemo i tek kada je ministar stupio na dužnost konstatuje nekoliko stvari. Prvo, nema finansijskih sredstava, drugo, tužilaštvo nije opremljeno da se bavi tim poslom, ni ljudstvom, ni opremom, treće, nema zgrade, jer tužilaštvo drastično mora da poveća broj zaposlenih, jer se ukida onaj deo koji se do sada zvao - istraga i gde su radile istražne sudije. Naravno da je prvi korak koji je mogao da uradi je da traži odlaganje primene zakona za godinu i po dana, a mogli se komotno za šest-sedam godina, jer se ni posle toga neće moći primenjivati. Ima jedna stvar koju ste zaboravili, i ona prethodna, i ona pre prethodne, i ona pre prethodne vlade, a to je da je tužilaštvo, da je sudstvo, da je tužilac, da su sudije zanatlije, da se taj zanat peče tako što u tužilaštvo dođe pripravnik, pa se izvesno vreme školuje tako da može da postane saradnik, pa onda protekne izvestan period, on se usavršava, pa dolazi na nivo zamenika opštinskog tužioca, pa onda dalje i to vreme traje nekoliko godina, najmanje šet-sedam godina. Isto tako je i sa sudijama, sudijski pripravnik, on će prvo pisati pozive, pa tek onda otpravke, pa tek posle toga da piše presude onakve kakve nam sudija da. Šta ste vi uradili? Zapošljavali ste na mestima zamenika tužilaca, pravnike doduše, ali sekretare zemljoradničkih zadruga, sekretare škola, osnovnih, osmogodišnjih, jedina kvalifikacija je morala da im bude da imaju vašu člansku kartu. Došli su ti ljudi u tužilaštvo, nemojte da vičete - uuu, nego pogledajte kako nam je u pravosuđu, i onda će vam biti sve jasno. Dođu ti ljudi u sudnicu, veze nemaju, onda moraju od pripravnika i od stručnih saradnika da uče kako se vodi proces, kako se na kraju krajeva i donosi presuda. I prođe izvesno vreme, prođe četgiri-pet godina dok od njih postane kakav-takav, uglavnom nikakav sudija ili kakav-takav, uglavnom nikakav tužilac. Upropastili ste, urušili ste čitav jedan sistem koji je funkcionisao i koji mora da funkcioniše bez obzira koja stranka je na vlasti, bez obzira ko je trenutno preuzeo poluge vlasti. To je nešto što ne sme da bude podložno onim strankama koje preuzimaju kormilo države. I sada da pred sam kraj pređem na ova dva zakona koja su danas na dnevnom redu. Razlozi za donošenje zakona: Budući da ovaj zakonik predviđa uvođenje tužilačke istrage, za njegovo sprovođenje potrebno je stvoriti neophodne materijalne i tehničke uslove, a kako ovi uslovi nisu obezbeđeni, predlaže se odlaganje primene ovog zakona. Da bi ovi uslovi bili obezbeđeni trebaju vam neverovatna sredstva, pre svega u zgradama, treba vam mnogo tužilaca, zamenika i čitava aparatura koja prati to, jer čitav jedan segment iz oblasti pravosuđa, iz oblasti uređivanja i donošenja pravde je sada bukvalno, ovim zakonom prethodnim koji treba ovim da izmenimo, gurnut u zapećak. Naravno, pošto je vreme da se taj zakon primeni, a neprimenjiv je, normalno je da tražite da se po hitnom postupku ovaj zakon donese. Međutim, ima nešto u ovom drugom delu, nešto sa čim bi stvarno trebalo upoznati građane Srbije, a gospoda narodni poslanici su manje-više upoznati, osim pojedinih, ali o njima ne treba govoriti, pri tom mislim, naravno, na ''primerka''. U članu 146. stav 3, koji tražite da se briše, kaže - od podizanja optužnice, pritvor može trajati najduže dve godine. Pri tome, da vas podsetim da je u prethodnom Krivičnom zakoniku mnogo blaža varijanta bila, a onda ste vi, da vam ne pobegnu, eventualno, kriminalci, produžili pritvor. Pa kaže - može trajati najduže dve, odnosno četiri godine. Ovim zakonom ukoliko ukinete ovaj stav 3. ovog člana 146. pritvor može da traje bukvalno neograničeno, jer ćete uvek iznalaziti mogućnost i čak da mu donesete presudu, on će već odležati deo zatvora. Ono što je isto opasno, a ovde se nalazi, to je kod izricanja prvostepene presude, a onda posle toga drugostepena presuda mora da potvrdi prvostepenu, čak iako se sudsko veće drugostepeno ne bude složilo sa ovim, jer će već čovek odležati određeni broj meseci ili godina u zatvor, pa morate to da pokrijete. Na kraju, ova vlada boluje od tzv. ekspertizma. Imamo ekspertsku vladu, neki novi eksperti, pa da podsetim, ministar nauke, Ana Pešikan, izdala je knjigu, doduše, kao koizdavač, jer velika je knjiga, ovako debela, košta 400 dinara, nije mogla sama da smisli, a zove se: ''Kako postati i ostati glup''. Vidim da su neki poslanici iz ovog dela i pročitali knjigu, i vidim da je na neke knjiga i delovala. Naravno, na ''primerka'' se to ne odnosi, on je takav rođen. Hvala.
Gospodine Vučiću, već ste izlazili po Poslovniku. Narodni poslanik Aleksandar Vučić, Poslovnik.
Molio bih vas, gospodine Albijaniću, da pročitate Poslovnik. Nemate pravo da mi kažete da li sam izlazio ili nisam. To vam nigde ne piše u Poslovniku. Vodite računa, ponašajte se u skladu sa Poslovnikom. Želim da obavestim javnost, građaneSrbije, prema poslednjim informacijama koje smo dobili od uglednih advokata, privođenje mladića koji su učestvovali u lepljenju plakata, zamislite strašnog zločina, to je mislim najozbiljniji organizovani kriminal u ovoj zemlji, to je najveća muka za ovu zemlju, to što neki momci zalepiše tri ili četiri kartona na jednu ulicu ili u jednoj ulici, svejedno, dakle to privođenje je nastavljeno i moje pitanje za vas, gospodine Petroviću, jeste kada će to da prestane. Kada će da prestane ili možda neće da prestaje? Pozdravljam i vašu odluku da to ne prestaje. Čak moram da budem sasvim iskren, sa velikim oduševljenjem bih pozdravio tu odluku zato što bi građanima Srbije bilo, ali apsolutno svima, jasno kakvu vlast imamo. Samo nemojte, pozivam vas, da pravite razliku između ljudi. Nemojte da njih hapsite, a da neke druge ne hapsite. Zato vi, gospodine Petroviću, samo svoj posao, ali narodu objasnite - hapsimo ih zbog ugrožavanja javnog reda i mira, hapsimo ih zbog ovoga, hapsimo ih zbog onoga. Ako je to zbog ovog plakata, dakle zbog Bulevar Ratka Mladića, zbog toga sve ljude hapsite, nastavite da hapsite i po Narodnoj skupštini Republike Srbije.
Gospodine Vučiću, već smo viđali taj plakat pre podne. Pozivali ste se na Poslovnik, molim vas da objasnite povredu Poslovnika, a da se ne bavite ulicama, pošto u Skupštini nema ulica. Gde ste dobili plakat prijavite nadležnim službama bezbednosti u Skupštini .
Molio bih vas da mi ovih pola minuta ne računate, gospodine Albijaniću, koje ste mi oduzeli. Nisam zaprepašćen onim što govori gospodin Albijanić. Od njega bolje nisam ni očekivao, ali sam zaprepašćen da ima ljudi koji umiru od smeha na ovakve gluposti gospodina Albijanića. Svašta u životu mogu da očekujem, ali da neko kaže i da me prekida u pola izlaganja, u pola govora sa time - već smo to videli; gospodine Albijaniću, videli smo i čuli milion puta i vaše balone kada ste slavili smrt Slobodana Miloševića, pa vas niko nije hapsio, gospodine Albijaniću. Videli smo kako dižete plakate i svašta radite kada ljudi umru ili kada budu ubijeni, pa to slavite, pa vas niko ne dira. Videli smo, gospodine Albijaniću, da prelepljujete čitave ulice, pa vas niko ne dira, i u Novom Sadu, i u Požarevcu. Videli smo da vaši ljudi, i nekakvi omladinci Demokratske stranke, mnogo hrabri i jaki, došli pa cepaju neke plakate, a onda kada im kažete - dođite pa cepajte kada tu ima ljudi, pošto ste mnogo hrabri i jaki, kažu - to je poziv na tuču. Samo mislim da to što dobacujete i što tako vređate te ljude i nazivate ih budalama, govori o vama. To nisu budale, to su mladi ljudi koji su shvatili da ste im oduzeli ono što je najvažnije, a to je sloboda, i zato ti mladi ljudi imaju ideju koju vi nemate, i zato ne možete da ih pobedite. Ja vas pozivam, pošto čujem da imate dilema kako...
Isteklo je vreme za javljanje po Poslovniku, gospodine Vučiću, četiri minuta i 20 sekundi.
Mislio sam da je izborom Olivera Dulića ova skupština videla najgore, još od pada berze pa nadalje, koji je nezabeležen u istoriji Beogradske berze, ali vidim da bi sutra akcije na Beogradskoj berzi mogle mnogo više da padnu, čim su ugledali ljudi Albijanića na mestu predsedavajućeg. Gospodine Albijaniću, samo još jednom da prekratim muke vašem režimu. Pošto čujem da imate dilema u vrhu vlasti da li da nastavite hapšenje, da li da se to odnosi i na neke od nas, da vam prekratimo muke, požurite, apsite sve u državi, vezujte i ruke i noge ljudima kako god možete, šta god možete, jer sloboda je sve bliže, a tada ćete sve fotelje metlom najureni da napuštate.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Dragan Todorović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 226, koji kaže da narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenje i objašnjenje od predsednika Narodne skupštine, pa između ostalog i od ministra. S obzirom da je ovde ministar pravde, gospodin Dušan Petrović, stvarno postavljam pitanje kada će se prekinuti sa ovakvim načinom funkcionisanja države i sudova za prekršaje, koji su direktno izvršioci političke volje stranaka na vlasti. U ovom slučaju pretpostavljam da je u pitanju DS, jer gospodine Petroviću, a i vi iz DS, morate shvatiti da u Srbiji postoje ljudi koji različito misle od vas, da je to bilo uvek, da će biti i posle vas. Niti je bilo šta počelo sa vama, niti se sa vama završava. Morate razumeti da postoje ljudi koji imaju drugačije vrednosti, drugačije cene određene uloge pojedinih ljudi. Moram da vas podsetim na neku našu dalju i bližu prošlost, moram da vas podsetim na Miloša Obilića. On je, posle određenog vremena, zbog čina koji je izvršio bio zabranjen i samo uz pomoć narodnih gusala i prenošenja s kolena na koleno veličalo se njegovo delo u srpskom narodu i zahvaljujući tome oslobodili smo se od Turaka. Podsetio bih vas na Gavrila Principa. On je u jednom momentu proglašen, čak i osuđen za delo koje je učinio, ali posle određenog vremena postao je narodni heroj. Poštovali su taj čin koji je izvršio. Prema tome, ostavite da vreme proceni svačiju ulogu, posebno ulogu generala Ratka Mladića, koji je dobar deo svog života posvetio odbrani srpskog naroda u Republici Srpskoj. Morate znati da baš u toj ulici postoje mnogi ljudi koji su i poreklom iz Republike Srpske, i njih nikako ne možete da obmanete bilo kakvim pričama, da uplašite bilo kakvim hapšenjima. Oni jednostavno smatraju da ono što vi mislite da treba da uradite i da date ulicu Zorana Đinđića, oni smatraju da to nije primereno. Pojavio se jedan određen broj mlađih ljudi koji smatra da možda treba neko drugačije ime, pa između ostalog i Ratka Mladića, da je potpuno legitimno i da ne možete zbog toga da privodite ljude, da hapsite i prekršajno osuđujete. To samo govori o vašoj slabosti, o vašem strahu i vi to sve vreme pokazujete. Pokazali ste i prilikom izricanja presude. Ukoliko ste sigurni u nepristrasnost suda, ukoliko ste sigurni da će sud suditi na osnovu činjenica, zašto vam je trebalo podmladak da dovodite pred sud sa onim parolama - 40 godina je malo. Za šta ste vi zalažete? Za smrtnu kaznu? (Predsedavajući: Vreme.) Između ostalog i potpredsednik stranke, čiji član sada predsedava ovom skupštinom, izjavio je da mu je žao što je smrtna kazna ukinuta. Morate jednom shvatiti da postoje opšta merila koja treba da važe i za vas i za sve druge. Niste vi iznad toga. Još jedna stvar, na koju bi hteo da vam ukažem. Imali ste danas mogućnosti da to vidite u novinama. Kaže, u godišnjem izveštaju Amnesty international najviše se kritikuje Amerika u kršenju ljudskih prava, posebno kada je u pitanju rat terorizma i rat u Iraku. Takođe, posebno se kritikuju evropske države, koje su učinile sve da pomognu kršenje ljudskih prava od strane SAD, omogućavanjem tajnih zatvora po Evropi ,gde su dovođeni ljudi bez suda, mučeni i terani da priznaju stvari koje nisu učinili. Prema tome, osvestite se i vratite se na tradicionalne srpske vrednosti.
Po Poslovnik narodni poslanik Vjerica Radeta. Molim vas, koristite Poslovnik, tri minuta je po Poslovniku.
Hvala, gospodine Albijaniću, pa ste mi dozvolili da koristim Poslovnik, baš sam se bila zabrinula malopre kada ste rekli gospodinu Vučiću, već ste se javljali po Poslovniku. Upozoravam vas, gospodine Albijaniću, da ste se ogrešili o član 104. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanik može da govori o Poslovniku kada god hoće, koliko god hoće puta dnevno. Vi kao predsedavajući ili bilo ko drugi ko sedi na tom mestu je u obavezi da narodnom poslaniku, koji se javlja po Poslovniku, po prioritetu daje reč. Čudi me da to niste naučili, ali evo pročitajte dva-tri puta, možda i zapamtite. Dakle, dame i gospodo narodni poslanici, vratiću se nekoliko dana unazad kada se ministar Milan Marković prvi put kao ministar pojavio u javnosti i rekao je da je njegovo prvo javno istupanje to što on daje saglasnost da Bulevar AVNOJ-a nosi ime Bulevar Zorana Đinđića. U članu 120. Zakona o lokalnoj samoupravi kaže da skupština jedinica lokalne samouprave utvrđuje nazive ulica, trgova, gradskih četvrti, zaselaka i drugih delova naseljenih mesta na svojoj teritoriji. Skupština jedinice lokalne samouprave, a u ovom slučaju je grad Beograd, a želim pre svega javnost da obavestim da Skupština grada Beograda nikada nije donela odluku da se Bulevar AVNOJ-a zove Bulevar Zorana Đinđića. Činjenica da su to saznanje imali i ovi mladi ljudi, koji inače misle da Bulevar AVNOJ-a ne treba da se zove Bulevar Zorana Đinđića, već misle da to treba da bude Bulevar Ratka Mladića, oni su na potpuno primeren i demokratski način pokazali svoju volju. Mene su, inače, obaveštavali ljudi koji žive u Bulevaru AVNOJ-a da su ih uznemiravali neki koji su skupljali potpise da se promeni naziv ulice, pa su me pitali, šta možete tu da uradite da nas zaštite. Rekla sam, ljudi to je demokratsko pravo, oni idu od vrata do vrata i traže potpise, ako ste za to potpišite, a ako niste nemojte. Ljudi kažu, kako da potpišemo, za nas je Zoran Đinđić mafijaš, kako da se to Bulevar AVNOJ-a zove njegovim imenom. Naravno, to mišljenje delim i ja, kao što delim mišljenje da je Ratko Mladić heroj, a čula sam jednog poslanika iz ove skupštinske većine, koji na jednoj televiziji kaže da je Ratko Mladić zločinac. Ko je dokazao da je Ratko Mladić zločinac? To je nedopustivo. Mafijaš je drugačija, gospodine, kvalifikacija, Zoran Đinđiđ jeste mafijaš i to ne mora posebno da se dokazuje, to dokazuju činjenice ...
Molim vas, gospođo Radeta, gospođo Radeta, isteklo je vreme i nemojte koristiti uvredljive izraze, molim vas.
Još samo deset sekundi, izvinite, molim vas. Takođe grupa građana iz Bulevara AVNOJ-a me molila da prenesem ovom parlamentu njihovu želju da se Bulevar AVNOJ-a zove umesto po Zoranu Đinđiću, po najperspektivnijem pilotu Radosavljeviću, koji je poginuo u NATO agresiji na teritoriji Republike Srpske, a koji je živeo i danas mu porodica živi u Bulevaru AVNOJ-a. I kažu, ne bi podneli da se taj bulevar zove Bulevar Zorana Đinđića, jer su naši junaci ginuli zato što je Đinđić pozivao NATO bombardere.
Molim vas da se izražavamo dostojanstveno. Reč ima narodni poslanik dr Ninoslav Dimitrijević, a neka se pripremi narodnik poslanik Zoran Krasić. Poslanička grupa ima još pet minuta na raspolaganju.
Hvala lepo, potrudiću se da se uklopim u pet minuta. Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, gospodine ministre, puno je do sada izrečeno i tumačenja, i mišljenja, i zaključaka, ne samo o Zakoniku o krivičnom postupku, čuli smo i pomenuti su i mnogi događaji iz bliže ili dalje prošlosti u Srbiji, kritikovani su i pominjani su mnogi drugi zakoni u Srbiji i stanje zakonodavstva u Srbiji. Pre svega, želim da iz svih tih izrečenih zaključaka, zajedno sa građanima Srbije, donesemo neke opšte zaključke i pozivam ih da zajedno proanaliziramo sve ovo što se do sada pričalo. Želim još jednom da iskažem jasno stav SPS, da mi nikada nećemo glasati za ovaj zakon koji predstavlja izmenu Zakonika o krivičnom postupku, pre svega, zbog toga što se radi o tome da se ovim predloženim zakonima pritvor produžuje. I ovaj dosadašnji pritvor, koji je trajao četiri godine, u principu je previše ostavljao vremena za rad nadležnih organa. Takođe, mi smo protiv toga da se ovaj pritvor praktično i formalno produži na 40 godina. Želimo da obavestimo građane Srbije da se ovim predlogom zakona, praktično, pritvor produžuje na 40 godina. Reći ćete da je 40 godina za nekog ograničeno vreme, ali postoje ljudi za koje 40 godina nije ograničeno vreme, i može da se desi da će pritvor trajati do kraja njihovog života. Interesantna je druga stvar. Interesantan je nesklad koji se javlja između onog što predlaže Ustav i onog što predlaže ovaj zakon. Naime, Ustav predlaže, setimo se, pritvor od tri meseca, Ustav predlaže da pritvor treba da traje najkraće moguće vreme. Ustav je volja naroda, ono što je narod izglasao i ono što narod želi. Zakon predlaže 40 godina. Zakon nije volja naroda. Zakon je volja Vlade. Pitamo se, da li je to moguće da postoji toliki nesklad između vođe naroda i volje Vlade. Da li je to demokratski? Da li je to moralno da se vreme prikupljanja dokaza praktično produži toliko? Da li duže vreme prikupljanja dokaza, da li će duže vreme koje se ostavlja nadležnim organima povećati efikasnost njihovog rada ili neće? Sigurno da neće. Produžavanjem vremena samo se smanjuje efikasnost rada nadležnih organa. Postavlja se jedno pitanje, ne kršimo li mi Evropsku konvenciju o ljudskim pravima. Ne kršimo li mi kodeks ljudskosti i humanizma onih ljudi koji su u pritvoru? Još jednom želim da podsetim građane Srbije da su ljudi koji su pritvoreni ljudi koji su lišeni slobode, ali ljudi protiv kojih postoji optužnica, ali niko ne može da kaže da li su oni krivi ili nisu krivi. Da li oni u toj zabludi treba da budu 40 godina svog života: da li su krivi ili nisu krivi? Za poštenog čoveka, za čoveka koji nije kriv, za nevinog čoveka pritvor je velika kazna. To je nešto što on doživljava na specifičan način. Mnogima će to biti prvi put da budu pritvoreni, ali za onog koji je kriv pritvor može biti i velika nagrada, jer takođe za njega je pritvor samo blaži stepen kazne. Zato SPS sigurno neće učestvovati u svemu ovome i glasati za ove predloge zakona, jer mi nećemo da pratimo tzv. demokratski trend produžavanja dužine pritvora i preko četiri godine, odnosno za narednih 40 godina. Ono što je takođe sigurno i zašto SPS neće glasati, to je takođe da je SPS primetila trend ponovnog javljanja nekih ideja koje su nekada harale Srbijom 2000. godine. Ako se, naime, setimo kako je formirana vlada, ko je vladu formirao, onda ćemo lako prepoznati neke ideje koje su 2000. godine harale Srbijom, neke ideje koje su već sprovodile akciju "Sablja" i koje za zadatak imaju da ponovo možda dovrše onu akciju koju nisu završile, i da čak građanima Srbije pokušaju da opravdaju tu svoju akciju. Normalno, mi to razumemo i mi pretpostavljamo da će ovi zakoni proći volju većine narodnih poslanika u Skupštini, jer samo želim da podsetim građane Republike Srbije da ova većinaparlamentarna ovde koja će izglasati ove zakone nije slobodna volja većine poslanika, nije slobodna volja naroda, radi se o slobodnoj volji nekih drugih centara moći, koji možda žele sabljom da mašu u Srbiji. Samo na krajujoš želim, da ne bih prešao sa vremenom, da podsetim građane Srbije da SPS ima još puno činjenica, dokaza, ali nažalost vremena je malo. SPS sigurno neće glasati za ove predloge.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, neka se pripremi narodni poslanik Božidar Koprivica.
Ono što je izvesno u Narodnoj skupštini, a to je da jedanput godišnje mora da se priča o Zakoniku o krivičnom postupku. Do sada je bila praksa da na dnevnom redu bude jedan zakonik o krivičnom postupku. Međutim, sada imamo dva zakonika o krivičnom postupku. Imamo jedan novi i jedan stari. Imamo jedan novi, koji je stupio na snagu, ali se ne primenjuje, i imamo jedan stari, koji je stavljen van snage, a primenjuje se. Samo čitam šta je napisano u predlogu zakona, ne zbunjujem. To su reči koje su napisane u Predlogu zakona. Nekada su ovde sedeli logičari, profesori, koji su se uvek zgražavali kada konstatuju takvu mentalnu konstrukciju predlagača i obično je gospodin Milošević izlazio napolje da popije čašu vode, da se oladi, jer jednostavno ne može da shvati da tako nešto funkcioniše u periodu procvata demokratije na teritoriji zapadnog Balkana. Sad imamo upravu tu situaciju. Šta se menja od ekspertski najboljeg predloga zakona koji je usvojen prošle godine? Verovatno bi moralo samo da se promeni ekspertiza onima koji su pisali taj zakon. Prošle godine smo mi kritikovali novi zakonik o krivičnom postupku i tada iznosili brojnu argumentaciju. Ne mogu tačno da kažem da li je bilo više od sto ili manje od sto amandmana. Verovatno to Petar Jojić bolje zna. Od člana do člana smo išli, podnosili amandmane i pokušavali da nešto spasimo, da se zadrže neka rešenja iz 2001. godine. A 2001. godine je donet u to vreme novi Zakonik o krivičnom postupku, koji je bio rezultat rada jednog tima profesora, stručnjaka za krivično pravo i krivično-procesno pravo, i tada daje taj zakon ocenjen kao dobar zakon za naše uslove, mada je i on rađen još 1998-999. godine, ali tek 2001. godine se moglo donositi. Prošle godine je usvojen novi Zakonik o krivičnom postupku i promenjen je potpuno koncept. Više istraga nije kod istražnog sudije, nije u sudu, već se predaje tužiocu. Ono što bi se sve dešavalo pre pretresa je kod tužioca, osim rešenja o određivanju pritvora, koje je kod istražnog sudije i, u zavisnosti od ovih sledećih faza, može da bude čak i veće ili najviši sud. Tada smo sa ove govornice, mislim da je sedam dana trajala rasprava, pokušavali da ubedimo takođe sklepanu većinu da to ne može da zaživi u Srbiji. Tada su rekli - pa to vi više ništa ne znate, to Amerikanci finansiraju, taj zakon je radila ekipa, doduše liči malo kao da je prepisan zakonik iz Republike Srpske, sve će to biti u redu, tužioci ima da prihvate posao da vode istragu, u međuvremenu ćemo da ih osposobimo, ne mogu oni nama da diktiraju kako će da se radi, radiće se. Osim SRS, verovatno i SPS-a, svi drugi su bili za usvajanje tog zakona. Tako je došao novi zakon koji nikako da se primeni. Tri-četiri člana iz novog zakona se primenjuju. Koji članovi? Članovi koji regulišu svedoka, je l' tako, nova rešenja koja se tiču svedoka saradnika. Zašto je doneto? Zbog specijalnog suda. Zakon od 2001. godine je takođe menjan u ovoj skupštini 2004. godine. Koji je bio razlog tada promene tog zakona? Danica Drašković, veliki faktor političke scene Srbije 2004. godine. Ona je tražila da se poveća pritvor, da ne bi oni koji su osumnjičeni za Ibarsku magistralu, zato što je isticalo, bili pušteni na slobodu. Nema krivičnopravnog opravdanja za promenu naših zakonika o krivičnom postupku. Uvek se javlja neki lični interes. Jedanput Danica Drašković, drugi put zemunski klan, treći put ko zna šta. Sada je Kljajević u pitanju, da znate. Zna Dušan Petrović zašto mora da pomogne Kljajeviću. Zna, zna, i on i onaj Plazma. Šta je to nama demokratija donela? Donela nam je apelacione sudove u tekstu zakona, ali ih nema u praksi. Batić je čak imao 2003. i 2002. godine stavku u budžetu da se prave nove zgrade. Pare su potrošene, ali nema ih zgrade. Gde je onaj što reče da je Nataša pričala o zgradama, nema ih ni zgrade. Nema ništa, sve je to opljačkano. Je l' vi znate da mi šest godina nemamo završni račun. To je demokratska tekovina, molim vas, to je vaša tekovina. Nema računa, nikome ne podnosite izveštaje, drpate gde stignete.To je demokratija u Srbiji u režiji DS, nevladinih organizacija, medija i sistema za podršku. U demokratiji je sve moguće. Čak i razvedeni muž i žena, koji se ne trpe godinama, nisu mogli da se gledaju, sede jedno pored drugog da održe konferenciju za štampu, da prokukaju sa nekim sa "B92". Manipulišete građanima. Sad da se malo vratimo na ove vaše koncepcijske razlike. Da bi građani Srbije to bolje shvatili šta žele demokratori da uvedu u Srbiji, uzeću primer šta se dešava u Haškom tribunalu. Tamo istragu vodi tužilac, Karla del Ponte, sa višim i nižim tužilačkim zastupnicima, i ekipom istražitelja. U fazi istrage gde se pita pretresno većejeste samo potvrđivanje optužnice i donošenje naloga o hapšenju. Znači, isto kao u našem Zakoniku o krivičnom postupku. Kako oni sprovode istragu? Organizovali smo jedan naučni skup, 34 sudske overene izjave postoje, šta se radilo, kako se radilo. Kakav je stav nečega našta se svi pozivate, Evropskog suda za ljudska prava, kad je u pitanju primena člana 5. i 6. Evropske konvencije za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda? Kako oni tumače razumni rok; od slučaja do slučaja. Zašto, zato što se njihova pravna logika zasniva na presedanima, a ne na jakom, čvrstom zakonu i ne toliko na principu zakonitosti, već princip zakonitosti kod njih je rastegljiva kategorija ko ''orbit'' žvakaća. E, tako se kod njih tretira. Samo treba da shvatite da su bile izuzetno dobre odredbe u Zakoniku o krivičnom postupku kojima je bio vremenski ograničen pritvor, izuzetno dobre, jer Evropski sud za ljudska prava pitanje prava optuženog na ekspeditivno suđenje tumači proizvoljno, od slučaja do slučaja. U jednom slučaju je razumni rok bio 17 godina pritvora, a u jednom je bilo 18 meseci. Ne možete vi vreme trajanja pritvora da tumačite van nečega što je prezumpcija nevinosti. Da biste vi bolje shvatili šta je prezumpcija nevinosti, to ću vam to pokazati na jednom primeru. Kada je Zoran Đinđić izabran za predsednika Vlade, Rajko Danilović, ovaj bivši sekretar Saveza komunista Advokatske komore, on je podneo krivičnu prijavu protiv Zorana Đinđića, jer on sprečava da se reši slučaj "Ibarska magistrala" i tvrdio je kako Zoran Đinđić čuva Legiju i druge. Podneta je krivična prijava, Zoran Đinđić je tada bio zaštićen presumpcijom nevinosti, nije kriv jer se u sudskom postupku na zakonit način nije dokazalo da je izvršio neko delo koje može da ima veze sa opstruiranjem pravde. Znate, kada se podigne optužnica, to je samoinicijalni akt da se vodi postupak, ali se ne dovodi u pitanje prezumpcija nevinosti. Možete, ako ga mrzite, da mu kažete optuženi, ali u normalnoj komunikaciji morate da ga oslovljavate sa gospodine. Ima sva prava, svoju posteljinu, svoje odelo, svoju hranu, da čita, da piše, da se bavi svojom profesijom, on je samo lišen slobode kretanja, ali sva prava su mu garantovana dok je u pritvoru. Šta vi sada hoćete da promenite? Vi hoćete da kažete građanima Srbije to da tužioci vrše istragu - to smo se šalili, oni nisu to sposobni jer ih nismo osposobili. Kako ih nismo osposobili? Pa, nismo čak uspeli da ih osposobimo ni onda kada ih je Vlada birala 2003. godine, za vreme "Sablje", jer su nam tada baš ovakvi primerci kao Boško Ristić pričali - to nije ni sudska funkcija, to je više izvršna, šta ima tu da odlučuje Narodna skupština, to Vlada treba da sedne. Mislim da je 160 i nešto ljudi izbačeno iz tužilaštava. Ne znam koliko je sada postupaka još u toku. Veliki broj ljudi je ostao bez posla. Stojković je obećavao - sve ćemo vas da vratimo. Neko se vratio, ali 90% nije. I da znate, vi koji vodite postupak, ovi neće da vas vrate, iako su vas oni izbacili sa posla. DS kada se dohvati vlasti, destrukcija, spaljena zemlja posle njih. Dajem vam primere, u pravosuđu ste sve upropastili, apsolutno ste sve upropastili u pravosuđu kada ste radili. I pravna zabluda profesora Pravnog fakulteta, i kadroviranje gospodine Ristiću, i kadroviranje gospodine Petroviću. Ima tu još ljudi iz Odbora za pravosuđe, evo smeškaju se i Rajko i ostali. Imamo i autentična svedočenja iz nekih sudova kako se za vreme DOS-a određivalo, imamo čak i pisma - vi nama, mi vama, mnogo više naših nego njihovih, ajde da pustimo nekog našeg. A jedan je čak napredovao na dan kada je izdiktirao dogovorenu presudu, izabran za sudiju Okružnog suda. Oni se krstili i levom i desnom rukom kada su videli, nisu mogli da shvate da takav čovek može toliko da napreduje, da bude u Okružnom sudu, jer, po njima, taj čovek ne bi smeo da uđe u sud. Sećam se nešto i u Valjevu beše, čini mi se, je l' beše trgovinski ili ne znam koji? Jeste, ima ih puno. I iz zemljoradničke zadruge je došao, pa deca nekih advokata, pa bio je u prvoj liniji, učestvovao u paljevini Narodne skupštine, zaslužio je da deli pravdu. Znate, nas prosto iskustvo tera da kada dobijemo predlog nekog zakona, i to kojim slučajem predloži ona vlast u kojoj makar i sa promilom učestvuje DS, to mora dobro da se pogleda, tu se krije neka podvala, budite sigurni. Vi koji ste u pravosuđu, da vam nisam u koži, posle ovog izbora za ministra pravde. Da li ste čuli malopre Boška Ristića? Njega uopšte ne interesuje Ustav. On kaže - nadam se da će ministar da vodi računa kada predlaže koga da biramo na pravosudne funkcije. Pa gde tu ima ovlašćenje ministra da predlaže? Nema, teraj. Zašto? Zato što sve što urade oni, to je demokratsko, to je legalistički, to je na osnovu zakona, na osnovu nekog propisa. Evo sada moramo i službeni sat da kupujemo, moramo službeni sat da kupujemo zbog Demokratske stranke. Sve mora zbog DS-a. Vi jednostavno niste podobni za višestranački sistem, vi ne prihvatate tekovine višestranačkog sistema, vi ne dozvoljavate suprotno mišljenje, vi ne možete da prihvatite da koegzistira neko ko se vama ne sviđa, vi hoćete njega da uništite, jednostavno da ne sme da postoji. Ne može, taj ne može da postoji, ne može niko da se suprotstavi DS-u. Ma, možete da pišete ekspertize, naučnici, šta god hoćete da radite - ne valja. Uostalom, najbolje vas je opisao Vilijam Montgomeri pre neki dan, sve je lepo napisao. Ove vaše podele - demokratski blok - kaže, to ne postoji. Takva podela ne postoji na kugli zemaljskoj, ali ovde postoji - B92, Blic, ovi, oni, nevladine, Sonja, kako beše, Liht itd. Ona postavila onog Ješića za predsednika opštine. Oni što su krali pare, on i Rističević, to su njeni kadrovi. Vi ste oruđe u tuđim rukama, ono što je Đinđić znao da kaže o masovnoj organizaciji DS, kaže - izvođači radova. Ono njegovo znate - izvođači radova. Vi ste izvođači prljavih radova nekih, koji smatraju da ne zaslužuju da prljaju ruke. Najprljaviji posao vi morate da uradite ovde u Srbiji i vi ste duboko toga svesni. Imaćete velikih problema sa savešću, ali to je drugo pitanje, za te stvari stvarno nisam nadležan. Sada nešto, eto, ako može da dođe do onih ljudi koje budete angažovali na izradi novog zakonika o krivičnom postupku, pošto je sasvim evidentno da moramo to da imamo i da to treba da bude neki normalan propis, po mogućnosti da bude u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Ne smem da kažem da bude obavezno u saglasnosti, jer sumnjam u vaše viđenje ustavnosti i zakonitosti. Dakle, taj koncept koji se u međunarodnim aktima o ljudskim pravima obično tretira kao razumni rok ili bez nepotrebnog odugovlačenja treba da uslovno prihvatite, iz jednog prostog razloga što, i kada se donosila Evropska konvencija za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda 1950. godine, nije moglo da se nađe terminološko usaglašenje za sve države Evrope, jer su postojali različiti sistemi. Kod nas je zaživeo taj sistem da je zakonom propisana dužina trajanja pritvora. To što je zakonom propisana dužina trajanja pritvora je upravo u funkciji ekspeditivnog suđenja, da onaj koji vrši krivični progon bude što aktivniji u obezbeđivanju dokaza, izvođenju optuženog pred sud i brzi završetak sudskog postupka. Ako naši sudovi budu počeli da tumače razumni rok, bez nepotrebnog odugovlačenja, pravo na ekspeditivno suđenje, pa još kojim slučajem se nađe neko pametan da to tumači u skladu sa odlukama Evropskog suda za ljudska prava, da li je opstrukcija nastala zbog delovanja tužioca, njegove nesposobnosti, da li zbog opstruktivnog ponašanja optuženog ili odbrane, da li zbog objektivne nemogućnosti suda da sprovodi postupak, onda će kod nas pritvori da traju poprilično dugo. Prema postojećem zakonu, ako se uzmu sve faze krivičnog postupka, to je sada, nisam sabirao, oko sedam godina, kada se sve sabere po ovim fazama. To je predugo. Vojislav Šešelj pet godina je u pritvorskoj jedinici. Dva puta je sud konstatovao da je povređeno njegovo pravo na ekspeditivno suđenje. Dva puta je konstatovano da je povređeno njegovo pravo da se sam brani. Dva puta je na taj način konstatovano da nisu ispunjeni uslovi za fer i pravedno suđenje. Ova država je ćutala. Ova država, ova vlast, prethodna pa i ova, saučestvuje sa Karlom del Ponte u kršenju ljudskih prava. Podsećam vas, ljudska prava i oni koji se bore za ljudska prava ne smeju biti selektivni u svom pristupu, pa sad ovaj mi se sviđa, ovaj mi se ne sviđa. Moraju da u sebi imaju neku dozu objektivnosti. A kako stoji kod nas sa dozom objektivnosti kod onih koji se predstavljaju da su nevladini, pa evo, Otpor ceo ušao u Demokratsku stranku, a kako vidimo sada i Cesid ide. Znači, nikad nisu bili objektivni. Uvek su bili neki šraf, neki deo u jednom sistemu koji treba da melje. Moraćete da povedete računa, naravno, mi smo protiv ovih promena jer nas jedanput terate da vam verujemo, pa kad taman počnemo da vam verujemo vi tražite da se to promeni, pa nam onda poručujete, nemojte da verujete u nas. Ne znamo kada govorite istinu. Da li ste govorili istinu prošle godine, da li govorite danas? Ne daj bože ako se desi da vi kojim slučajem budete do decembra 2008. godine na vlasti, evo nama ponovo zakona o izmenama i dopunama zakona. Od 280 i nešto zakona, što se hvalio Marković da je ova skupština donela, mislim da je preko 60% bilo izmene i dopune demokratskih zakona od 2001. godine naovamo. Od Demokratske stranke, od DOS-a dobili smo samo nešto loše. Zašto? Zato što su tu da razore državnu strukturu, da uspostave neki novi sistem vrednosti, što jedan vrlo često zna da priča, a da nikome nije jasno koja je ta vrednost. Pa, koja je to vrednost? Da li je to vrednost da čoveka možeš držati 17 godina u pritvoru? Da li tome treba da težimo? Da li treba da težimo da nam Prijić vodi istragu? Ili Prijić ili takvi kakve bi ovi nabacili da rade u tužilaštvu. Ne zna ni da pročita tekst koji je napisao. Ljudi, o čemu pričamo? Ako pričamo o Zakoniku o krivičnom postupku, onda pričamo o ljudskim pravima, nema šta drugo da se priča. Ako vi pravite improvizacije na temi ljudskih prava po sistemu hoćemo li kilo ili dva, baci ruku da se dogovorimo onda od ljudskih prava nema ništa. Zapamtite vi koji činite većinu, vi činite grešku. Vi činite grešku u kontinuitetu, pa bez obzira na kompoziciju te većine. Ima ovde rezervne koje će da upadnu kad zatreba, ako se poremeti nešto oko čega ne možete da se dogovorite. Ima tu dve-tri grupice koje uskaču kao rezerva, kao što je Otpor ušao, evo i Cesid ulazi. Koji sledeći ulazi da bi se očuvao taj demokratski blok. Menjate promenjene zakone, menjate zakona koji se ne primenjuju, menjate zakone koji nisu stupili na snagu, menjate zakone koji su prestali da važe. Ljudi, kažite šta valja u ovoj zemlji.
Reč ima narodni poslanik Božidar Koprivica.
Poštovani narodni poslanici, pred nama su dva zakona, odnosno dva predloga zakona o izmeni zakona o krivičnom postupku. Jedan je izmena novog Zakona o krivičnom postupku, koji, istina, je stupio na snagu, ali sa odloženim dejstvom. Drugi je izmena starog Krivičnog zakona. Radi javnosti da kažem da prvi ima dva člana, a ovaj drugi čitavih četiri. Eto kakve zakone donosi ova i ona prva DOS-ova većina. Mi smo, srpski radikali, veoma stručno ukazivali i davali kritike, kao i ukazali koji su zadaci naručioca zakona o krivičnom postupku, a u stvari skoro svih zakona koje ste vi doneli u ovoj skupštini, da ta marionetska vlada postepeno, ali sigurno, napusti tradicionalno evropsko pravo i prihvati pravo anglosaksonskih zemalja, koje odlikuje velika uloga običajnog prava i sudske prakse. Naravno, svi vi znate da kvalitet je na strani našeg evropskog prava i na mehanizmima primene u praksi. Vi ste razdružili i uništili zajedničku državu. Dakle, požurili ste prošli put da usvojite ovaj zakon, koji je bio još jedna manipulacija vlasti, jer za njegove izmene nije bilo ni jednog valjanog razloga. Ovim zakonom, da vas podsetim, ukinuli ste osnovna načela i uveli ste pravila postupka. Postojeći zakon je bio daleko bolji, kako u pogledu nadležnosti sudova, tako i u pogledu sastava veća. Ovim zakonom ste propisali da o izuzeću predsednika suda odlučuje zamenik predsednika tj. sam niži organ, što je naprosto neshvatljivo i nedopustivo, predstavlja jedno najobičnije pravno nasilje i vrhunac samovolje. Kako će sudija utvrditi istinu ako je pristrastan, ako je sam, tj. njegov zamenik učestvuje u njegovom izuzeću. Zakonom, to veoma stručno ukazivali, gospodine ministre, data je previše ovlašćenja javnom tužiocu, a to je naročito vođenje prethodnog postupka, odnosno prethodne istrage i sprovođenje postupka, čime ste praktično eliminisali sudije po onom starom principu ''kadija te tuži - kadija ti sudi''. Dali ste mu ingerencije koje on jednostavno nije mogao imati, kao, na primer, pokretanje disciplinskog postupka protiv pripadnika organa unutrašnjih poslova. Tim istim zakonom uveli ste isključenje branioca, odnosno njihovo drakonsko kažnjavanje, pa čak i krivični progon ste predvideli tim zakonom, čime ste praktično oskrnavili, odnosno ukinuli odbranu. Tim nakaradnim zakonom uveli ste da pritvor traje šest godina tj. teoretski i do devet godina. Starim ste predvideli dve odnosno četiri godine. Ako se zna da je pritvor samo preventivno lišenje slobode radi vođenja krivičnog postupka, dakle, pritvor je samo nužna mera koja mora trajati što kraće. Pritvor nije kazna, jer u protivnom između instituta pritvora i kazne zatvora ne bi bilo nikakve razlike. Za pritvoreno lice, lepo vam je ukazao moj uvaženi kolega Krasić, vlada prezumpcija njegove nevinosti, jer se ono ne smatra zatvorenikom, već licem u pritvoru. Pazite, oni su tu meru tada vulgarizovali da poprima elemente kazne što, siguran sam da ćete se složiti, ona ne sme biti. Međutim, nije za vas šest godina, tj. devet godina kratko vreme, jer se ono uklapa u vaše uplitanje u rad pravosudnih organa, a time te organe višestruko potcenjujete, što ste pokazali i na zadnjem suđenju u Specijalnom sudu. Prvo, ne date im da rade po zakonu, drugo, nemate poverenja u pravosudne organe, sem u vaše predsednike i članove veća. To će se, siguran sam, nametati kao stalni problem, iako ste im, mogu otvoreno ovde da kažem, odavno vezali ruke. Vi ste, gospodo iz DOS, uprljali i stalno prljate naše zakone, tj. donosite zakone koji su neprimenjivi. Na sve ovo je SRS ukazivala otvoreno. Uzalud smo sa ove govornice iznosili da je ovaj zakon o krivičnom postupku loš, a pojedine odredbe nisu primenjive. Ovi prethodni nisu čuli glasove SRS, odnosno glasove razuma, tj. glasove naroda, jer se ponovilo mnogo puta da je uzalud "gluvome šaputati i uzalud je slepome namigivati". Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Neka se pripremi narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, očekivala sam malo više ozbiljnosti od Solanine vlade. Očekivala sam da će Narodnoj skupštini da stave na uvid i na razmatranje izveštaj pregovaračkog tima za Kosovo i Metohiju. Očekivala sam predloge zakona o kojima smo u obavezi da raspravljamo i da ih donosimo po Ustavnom zakonu. Takođe, očekivala sam zakon o budžetu, ali je očigledan kontinuitet ove vlade, ceo prethodni saziv Skupštine, ceo mandat bavili smo se izmenama zakona već izmenjenih po nekoliko puta. Onda nam se u nekom izveštaju hvali, tada predsednik, verovatno će to da radi i ovaj sada, koliko smo stotina zakona usvojili, a sve skupa je u pitanju možda stotinu članova izmena i dopuna nekog od zakona. Dakle, vi nastavljate istu praksu. Naš narod bi rekao - "dokon pop i jariće krsti". Tako i vi Narodnu skupštinu zamajavate nečim za čim baš nešto i nema potrebe. Podsetiću vas na ono što su vas već podsećale neke kolege iz SRS. Kada smo raspravljali o Zakoniku o krivičnom postupku, tada smo vam mi srpski radikali govorili, upozoravali skupštinsku većinu, da donosite neprimenjive zakone, da donosite zakone koji nisu u duhu našeg pravnog sistema. Tada nas niste slušali. Govorim o onom prvom zakonu kada ste vi učestvovali u radu parlamenta. Kada je ovaj drugi donošen, tada DS nije učestvovala, da podsetim, u radu parlamenta. Mi smo i tada, ne samo upozoravali, nego smo uložili i amandman i predložili tada našim amandmanom da Zakonik o krivičnom postupku stupa na snagu osam dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku", a da se primenjuje od 1. januara 2009. godine. Naravno, obrazložili smo da je to neophodno zbog složenosti postupka, zbog mnogo obaveza koje treba ispuniti da bi se ovaj zakonik primenjivao. Naravno, skupštinska većina tada nije imala sluha. Smejali su nam se kolege poslanici kada smo rekli da je nemoguće pre 1. januara 2009. godine obezbediti uslovi za primenu ovog zakona, kao što se danas smeje skupštinska većina na sve što mi ovde iznesemo. Nažalost ili na sreću, sve što mi kažemo za nekoliko meseci se ispostavi da je tačno i ono što bude naš amandman, vi nam kasnije dajete kao predlog Vlade. Zato vas upozoravam, vi to znate, gospodine Petroviću, da sam vrlo često i da smo vrlo često na tu temu ovde govorili, pa vas na vreme sada upozoravam da slušate poslanike SRS, da prihvatate naše amandmane, jer ako to budete radili ima neke šanse da taj posao, na koji ste se samoizabrali u momentu kada niste bili narodni poslanik, možda solidno i radite. Bez toga, bogami, mrka kapa. Što se tiče ovog drugog predloga zakona, rečeno je ovde i istina je da je ovaj zakon kopija Pravilnika Haškog tribunala. Na to smo takođe upozoravali narodne poslanike i tadašnjeg ministra. Upozoravali smo vlast Srbije da ne treba da izlazimo iz pravnih okvira srpskog pravnog sistema, da nam ne trebaju loši primeri Haškog tribunala, da nam ne trebaju svedoci saradnici, koji su u međuvremenu ostali najunosnije zanimanje. Svedoci saradnici, čije izjave se inače unapred dobro unovče, a od kojih zavisi nečiji život, zavisi donošenje presuda vaših specijalista, sudija specijalnih odeljenja, koji su specijalni samo po tome što, za razliku od svojih kolega, koji takođe rade vrlo komplikovane i vrlo ozbiljne postupke, imaju tri puta veću platu. U tome su specijalni i po tome je specijalna i Nata Mesarović, koja je pre dva dana, onako u dubokoj crnini, počela sa obelodanjivanjem presude optuženima za ubistvo Zorana Đinđića rečenicom: "Dame i gospodo dobili smo presudu...", pa se onda predomislila i rekla: "doneli su presudu...", ali ostalo je zapamćeno ono prvo: dobili su presudu, a ostaje široj javnosti Srbije nejasno, od koga su dobili presudu. Kad je reč o samostalnosti i nezavisnosti pravosudnih organa, podsetila bih da su prilikom izricanja te presude u sali bili ministri, bio je i Boris Tadić, predsednik Republike. Pitam, koji je sudija mogao da bude opušten, da može da iznese presudu, ako zna da ga tako izbliza gleda predsednik Republike i naravno da zna kakvu presudu predsednik Republike očekuje. Mada, nisam baš sigurna, kada sam videla ko sve sedi, ko je sve sedeo na toj galeriji, odnosno setila sam se jedne presude ovih specijalaca sudija, gde su potpuno suprotno zdravom razumu u dispozitivu odluke izrekli presudu kakvu su izrekli. Dalje u obrazloženju su naveli ko je sve eventualno kriv, a nije obuhvaćen tom presudom, pa se pitam da nisu možda i Tadić i ministri sedeli tu, da čuju da li će u obrazloženju presude Nata Mesarević pomenuti neko od imena, koja su inače u Srbiji javna tajna, koji su eventualno umešani u ubistvo Zorana Đinđića. Kao pravnik sa iskustvom i znanjem, ne bih sebi dozvolila da komentarišem prvostepenu presudu, jer znam da je to nedopustivo. Ali, ako to radi ministar pravde, vi gospodine Petroviću, ako to radi predsednik vaše stranke, koji je, s vremena na vreme, i predsednik države, Boris Tadić, ako to rade i ostale vaše kolege ministri, onda zaista moram i ja, kao predstavnik naroda, da kažem da je sve ono što ste radili do donošenja te presude bio i te kako pritisak na sud, pritisak na sudsko veće, pritisak na one koji su doneli Nati Mesarović presudu i njenom veću. Ono što je uradila demokratska omladina, kada je sačekala porodice ljudi koji su optuženi i prvostepeno osuđeni za neko krivično delo, nedopustivo je takođe, i sada vam se obraćam kao potpredsedniku Demokratske stranke ili zamenik predsednika ili šta ste već. To je nedopustivo. Podsećam da je to ista demokratska omladina, koja je u vreme kada je G17 plus pokretao inicijativu za gašenje Srpske radikalne stranke, tada je na sajtu te demokratske omladine jedan od odgovora na pitanje, da li treba ugasiti Srpsku radikalnu stranku bio, ne ugasiti nego pobiti. To je demokratska omladina. To je Demokratska stranka i to je demokratski uticaj na pravosudne organe. Naravno, ne želim da kažem da je ova presuda ispravna ili neispravna, ni dobra ni loša. To prepuštam Vrhovnom sudu Srbije i ubeđena sam da će se prestati sa pritiscima i da će se prestati sa specijalnim emisijama na B92, vaše televizije, i verujem da ćete omogućiti ljudima da profesionalno rade svoj posao i da ih nećete ubeđivati kao ovo prvostepeno veće da donose političke presude, sa političkim obrazloženjem, što je apsolutno nedopustivo u demokratskom sistemu, gospodine Petroviću. Verujem da se vi sa ovim slažete, ali kada budete govorili reći ćete da tu nije bilo nikakvog pritiska. Javnost Srbije sve je videla i sve čula, ali javnost Srbije očekuje takođe od suda, koji se upustio i koji je doneo ovu presudu, da možda da neko šire obrazloženje u onom pisanom delu presude, jer nisam baš sigurna da su sva lica koja su trebala obuhvaćena ovom presudom i obuhvaćena. Kao što nisam ni sigurna da su svi koji su osuđeni zaista i krivi. Ponavljam, očekujem od Vrhovnog suda pravičnu i na zakonu zasnovanu presudu. Možda će vaš sada koalicioni partner Dejan Mihajlov, pošto se sećate on je rekao, ako vi ne kažete, reći će on, i možda će on da šapne ko su zaista inspiratori i nalogodavci ubistva Zorana Đinđića. Vratiću se na izmene ova četiri člana Zakonika o krivičnom postupku, još malo da uporedim ovo sa Haškim tribunalom i sa Pravilnikom Haškog tribunala. Tamo je, podsetiću vas, građani Srbije to odlično znaju, već petu godinu, predsednik srpskih radikala, dr Vojislav Šešelj, zatočen i postoji nagoveštaj da će suđenje da mu počne u novembru. Ono što je tužilaštvo do sada uradilo ne pokazuje nam da će biti moguće da i u novembru počne suđenje i vi ovim zakonom radite nešto analogno Haškom tribunalu. Podsećam vas, da je Vojislav Šešelj svoja prava u Haškom tribunalu morao da izbori bukvalno stavljajući svoj život na kocku. Tada niko iz vlasti Republike Srbije nije reagovao, nisu reagovali ni razni borci za ljudska prava, naravno reagovala je većina građana Srbije, reagovala je bratska Rusija i, hvala bogu, Vojislav Šešelj je ostao živ i izborio se za svoja ljudska prava. Potpuno spreman čeka Haško tužilaštvo. Potpuno spreman da uradi ono zbog čega je tamo otišao, da odbrani Srbiju i srpske nacionalne interese. Samo želim još u jednoj rečenici da obavestim i zamolim građane Beograda, pre svega Novog Beograda, da se pridruže poslanicima Srpske radikalne stranke sutra u 11,55 na uglu Bulevara AVNOJ-a i Španskih boraca. Sutra ćemo u 11,55 da oblepimo ceo Bulevar AVNOJ-a plakatima na kome će pisati Bulevar Ratka Mladića. Čekamo, gospodine Petroviću, i vas i vašeg kolegu Jočića, evo sada se javno u ime svih poslanika koji će biti prisutni odričemo i odričem poslaničkog mandata, pa da vidim, kao što je rekao jedan poslanik koji danas nije u sali, sinoć u jednoj emisiji, u kojoj ga je inače Vučić pregazio, da nisu znali na koja vrata da izađu. Reče da su ovi ljudi koji su uhapšeni, uhapšeni po nekom člana nekog zakona. Sutra kada budete došli da nas eventualno hapsite, moraćete tačno da kažete po kom članu i kog zakona.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, neka se pripremi narodni poslanik Tomislav Nikolić, predsednik Poslaničke grupe Srpske radikalne stranke. Kažite ko je prekršio Poslovnik i po kom članu.
Moje izlaganje nije u direktnoj vezi sa izlaganjem mog prethodnog govornika, gospođe Vjerice Radete, koja je zaista stručnim i veoma argumentovanim obrazloženjem objasnila zbog čega je ovo veoma loš zakon. Evo, upravo dolazim do toga. Prekršen je član broj 104, koji govori o dostojanstvu Narodne skupštine.
To su govorili poslanici Srpske radikalne stranke. Nemojte da pogrešite nešto.
Molim vas, dozvolite mi samo da objasnim. Dostojanstvo Narodne skupštine povređeno je kada je povređeno dostojanstvo srpskog naroda. Dostojanstvo naroda je povređeno u trenutku kada su građani počeli da bivaju hapšeni na ulicama samo zato što iznose drugačija mišljenja od onog koga zastupa Vlada. Dolazim iz Novog Beograda, poslanik sam sa ove opštine, gde se nalazi Bulevar AVNOJ-a. Građani me zovu, i hoću sutra, i građani će sutra biti tamo, kao što me zovu svih ovih dana i zovu Srpsku radikalnu stranku, i kažu, mi nećemo da živimo u mraku, pa makar on bio demokratski. Nećemo da živimo u zemlji gde se mladi ljudi, umesto na fakultete i na posao, šalju na robiju, ekspresno im se sudi i šalju na 30 dana izdržavanja, jer su se usudili da izraze drugačije mišljenje, jer su se usudili da nalepe karton sa nazivom ulice Bulevar Ratka Mladića. Da li je to krivica tih mladih ljudi? Kako vidimo danas na raspravi uskoro ćemo doživeti u zemlji, gde će neko od tih mladih ljudi ili neko od onih koji drugačije misle od gospode s leve strane, od vladajuće većine biti doživotno u pritvoru, bez početka suđenja. Poput onoga što se dešava našem predsedniku dr Šešelju. Da li su to te demokratske tekovine koje treba preneti iz Haškog tribunala? Zbog toga posebna mi je čast da mogu da pozovem sve građane koji misle slobodno i koji se ne plaše da iskažu svoje mišljenje, da dođu sutra u 11,55...
Molim vas, gospodine Stefanoviću, da ne zloupotrebljavate govornicu. Javili ste se po Poslovniku i to morate da objasnite.
Evo, završavam. Da dođu sutra u 11,45 i da se pridruže akciji koju će Srpska radikalna stranka izvesti – Sloboda u pet do 12. Jer je vreme za slobodu, jer je građanima dosta mraka, dosta tiranije i hoće da žive slobodno, a to je ono za šta će se Srpska radikalna stranka uvek boriti.
Reč ima Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ukidanje pritvora u prvostepenom i drugostepenom krivičnom postupku predstavlja drastično kršenje Ustava Republike Srbije, koji u članu 31. stav 2. kaže da posle podizanja optužnice trajanja pritvora sud svodi na najkraće moguće vreme, u skladu sa zakonom. Podsećam vas da izmenama Zakonika o krivičnom postupku Vlada u stvari ukida rokove za trajanje pritvora u prvostepenom i drugostepenom krivičnom postupku. Takođe, usvajanjem izmenama i dopunama ovog zakonika, ukoliko bi se to desilo, došlo bi do drastičnog kršenja Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima iz 1966. godine, koji propisuje da pritvor može da se odredi i da traje u razumnom roku. Obrazloženje koje je dao ministar Petrović da, u slučaju najtežih krivičnih dela za koje je propisana kazna zatvora od 40 godina, odnosno za dela organizovanog kriminala, pritvor ne može da traje duže od vremena koje je propisano za izdržavanje kazne za ta krivična dela, takvo obrazloženje je potpuno besmisleno, jer bi to onda značilo da ljudi mogu da se drže u pritvoru 40, odnosno 10 godina. Ukidanjem rokova trajanja pritvora u prvostepenom i drugostepenom krivičnom postupku otvaraju se vrata sudskoj samovolji, arbitrernosti, neefikasnosti i neažurnosti. Jer, ministar Petrović bi morao da zna, jedno od osnovnih načela prava, pa i krivično-procesnog prava, da je rok taj koji obavezuje, pa između ostalog obavezuje i sudiju. Ako sudija nema ispred sebe rok koliko pritvor može da traje, to znači da krivični postupak može da se odugovlači unedogled. Moram da vas podsetim, gospodine ministre, a to su i moji uvaženi prethodnici istakli, da postoji jedan državljanin Republike Srbije, koji je na svojoj koži već osetio kako je to kada se vodi krivični postupak u kome nema rokova za ograničenje trajanja pritvora, a to je predsednik SRS, dr Vojislav Šešelj, koji se duže od četiri godine nalazi u Haškom tribunalu, a da mu suđenje nije ni počelo. Očigledno je da ovim izmenama vi u stvari prihvatate krivično-procesnu logiku Haškog tribunala, ali ne samo Haškog tribunala. Slobodan Jovanović je u svom delu ''Vlada Milana Obrenovića'' opisao slučaj jedno ministra, koji je bio ministar unutrašnjih dela na početku vlade Kralja Milana Obrenovića, a zvao se Radivoje Milojković. Taj Radivoje Milojković je imao čuvenu uzrečicu ''najpre ga udri, pa mu onda traži paragraf''. Tako radi i Haški tribunal. Najpre je optužio dr Vojislava Šešelja, a onda duže od četiri godine traži dokaze za njegovu krivicu. Naravno, ukidanjem rokova za trajanje pritvora drastično se krše ljudska prava i slobode. To znači da ljudi mogu unedogled da se drže u pritvoru, a da se postupak ne završi. Što se tiče ovog drugog zakona, kojim se produžava rok za početak primene Zakonika o krivičnom postupku, ovo nije prvi slučaj. Moram da vas podsetim da je i prva vlada Vojislava Koštunice nekoliko puta produžavala rokove za početak rada apelacionih sudova. koji do danas nisu počeli da rade. Nekoliko puta je produžavan rok za početak rada Upravnog suda. Upravni sud je trebalo da funkcioniše 1. januara 2007. godine, a pitam gospodina Petrovića da li je taj sud do danas počeo da radi. Ima jedan drastičan primer kršenja zakonitosti u Republici Srbiji koji se desio 2006. godine, a verujte mi da za taj slučajne bih znao da mi studenti na vežbama to nisu rekli. Naime, 2005. godine donet je Zakon o prekršajima, koji je trebalo da počne da se primenjuje 1. januara 2007. godine. U međuvremenu, prošle, 2006. godine, internim aktom bivšeg ministra pravde, Zorana Stojkovića, suspendovana je primena Zakona o prekršajima. Pitajte danas sudije za prekršaje po kom zakonu rade, rade po starom zakonu, a da u međuvremenu nije donet zakon o izmenama i dopunama Zakona o prekršajima iz 2005. godine, kojim bi se prolongirao rok za početak primene tog zakona, već je to urađeno jednim internim aktom ministra, što je potpuno nedopustivo. I na kraju, gospodine Petroviću, ne sumnjam da i vi i članovi Vlade radite po nekim zakonima, ali to nisu zakoni Republike Srbije već, kako reče Vuk Karadžić, zakoni Babe Smiljane.
Izvolite, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 226. Poslovnika. Naime, u trenutku dok mi ovde raspravljamo o izmenama ovog zakona, samo 15 kilometara odavde, hitna pomoć spasava živote građana koji štrajkuju već nekoliko dana glađu u naselju Grmovac zbog samovolje gradskih vlasti Beograda. Vi ste, gospodine ministre, iz te stranke koja vodi Beograd. Već 10 godina DOS-manlijska vlast u Beogradu maltretira nekoliko hiljada ljudi u Grmovcu ne puštajući struju kroz dalekovod koji su oni svojim sredstvima izgradili, kroz niskonaponsku mrežu koju su svojim sredstvima izgradili, kroz čitavu instalaciju koju su debelo platili. Deo nedoklanog naroda srpskog, koji je došao iz Republike ... Šta se smeješ, idiote? Deo nedoklanog naroda srpskog koji je iz Republike Srpske došao ovde i skućio se zahvaljujući hiru žute monarhije po Beogradu, već 10 i više godinai nemaju struju.
Zahvaljujem. Molim vas da ne koristite tu reč.
Gospodine predsedniče, kada njega budete ućutali i naučili kako da se ponaša, ovoga što je promenio 14 stranaka, ne znam ni kako se zove, ali znam sve stranke koje je promenio, onda možete i meni oduzeti pravo da kažem. Dame i gospodo poslanici, zahtevam u ime SRS, u ime poslaničkog kluba i u ime onih ljudi koji štrajkuju glađu da se hitno objasni i narodnim poslanicima i građanima Srbije ko je to sebi dao za pravo da maltretira nekoliko hiljada građana Srbije, nekoliko hiljada Srba već 10 i više godina. Zahtevam, obzirom da se radi samo o jednom potpisu nekog od podsekretara Gradske skupštine, da se taj deo posla hitno završi i da ljudi konačno dobiju struju i da žive životom dostojnim građana.
Po Poslovniku, gospodin Slavko Jerković.
Iskoristio bih priliku, pošto je uvaženi ministar tu, gospodin Petrović, da postavim pitanje vezano za Bruna Vekarića, portparola Specijalnog tužilaštva za ratne zločine u Beogradu. Taj čovek, po nekim saznanjima SRS, vrši pregovore sa Ministarstvom pravde oko nekog njegovog unapređenja, pa bih želeo da mi ministar pravde, ako je to moguće, kaže ili obrazloži da li je u njegovoj funkciji portparola Specijalnog tužilaštva i prikupljanje dokaza na teritoriji Srbije. Jednim delom ću vam pročitati razgovor u par rečenica, molim malo strpljenja, ovo je izjava jednog lica s kim je razgovarao Bruno Vekarić 13. aprila 2005. godine: ''Kada je u prostoriju ušao Bruno Vekarić, takođe je konstatovao - da ne zaslužujem da živim tako siromašno. Nakon toga, Vekarić me je pitao da li posedujem neka saznanja o ratnim zločinima koje su tobože počinili dobrovoljci SRS u Čelopeku, Zvorniku, Sarajevu, Višegradu, Srebrenici, Mostaru i drugim mestima obuhvaćenim ratnim dejstvima. Vekarić mi je, takođe, obećao da ću, ako budem zaštićeni svedok, biti u potpunosti materijalno obezbeđen, kao i članovi moje porodice. Brunu Vekariću, kao i itd. da ne navodim, rekao da ne želim da budem zaštićeni svedok.'' Da li je to uloga Brune Vekarića u Srbiji kao portparola Specijalnog tužilaštva? Zamolio bih vas da odgovorite na ovo pitanje, ako je moguće, i da mi odgovorite na pitanje da li ste vi, kao ministar pravde, u pregovorima sa Brunom Vekarićem oko njegovog unapređenja za zasluge koje je činio za Tužilaštvo za ratne zločine?
Izvolite, po Poslovniku. Molim da se predstavite zbog stenograma i da pročitate član Poslovnika koji reklamirate.
Reklamiram član 226. Poslovnika. Gospodine ministre, da vas pitam, dokle će vlast kojoj vi pripadate kao ministar da krši Ustav? Koliko znamo, Ustav ne poznaje povlašćene kategorije. S jedne strane, hapsite mlade ljude koji izražavaju svoju slobodnu političku volju, a da vas podsetim da je u sredu u Bujanovcu direktno povređen Ustav, i to član 7, koji se odnosi na grb, zastavu i himnu, gde je pri proslavi svečanosti otvaranja nove srednje škole u Bujanovcu intonirana albanska himna. Tražim objašnjenje zašto se u ovim slučajevima krši Ustav i daju povlašćene kategorije nekim ljudima, a neki se hapse zbog slobodnog izražavanja svoje političke volje.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, a neka se pripremi narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo bih svima nama da uputim jednu poruku povodom ovih naših produžavanja sednica Narodne skupštine, da vas upozorim da time povređujemo Ustav. Vama nije ni to svetinja. Član 60. stav 4. kaže - svako ima pravo na poštovanje dostojanstva svoje ličnosti na radu, bezbedne i zdrave uslove rada, potrebnu zaštitu na radu, ograničeno radno vreme. Niko se tih prava ne može odreći. To je Ustav, pa bih vas zamolio da ubuduće, kada predlažete produženje radnog vremena, pomislite na Ustav koji vam to zabranjuje, i vi koji za to glasate, kada nekada treba da glasate, pomislite na to da nemate prava da se odreknete prava na radno vreme, i videćete kako bi Skupština efikasnije radila kada biste znali da ne možete unedogled jednu sednicu da održavate. Kako izgleda kada vlade kratkih mandata vode državu? Ova dva zakonika su tipičan primer. Prvo da vam pročitam ono što je ministar potpisao, potpisao Božidar Đelić, ali ono što je izašlo, pretpostavljam iz kabineta ministra, dve nelogičnosti, jedna jezička, a jedna koja pokazuje da ovaj zakon nije razmišljao o smislu. Naime, vi u razlozima za donošenje zakona kojim se odlaže primena jednog zakona za 19 meseci, ali zato hoćete da promenite neke odredbe u zakonu koji ne važi, kažete - predlažemo ove izmene da bi već sada obezbedili njihovo usaglašavanje sa sistemskim rešenjima koje predlaže novi Zakonik o krivičnom postupku. Znači, danas usvajamo izmene kako bismo obezbedili usaglašavanje sa zakonom koji će stupiti kroz 19 meseci na snagu. Apsolutno besmisleno. Poznajem vaš stil rada, gospodine Petroviću, ovo vi nikada ne biste odobrili da ste videli. Slušajte sada ovu rečenicu, koja bi trebalo onoga ko je napisao da vrati negde u drugi razred osnovne škole. "Razlozi za donošenje zakona po hitnom postupku - predlaže se donošenje zakona po hitnom postupku budući da bi se sprečile štetne posledice po rad državnih organa". Sada treba da pričam nešto o tom zakonu koji mi predlažu ovakvi ljudi. Hajde sa malo o tome progovorim. Vi vozite sami kola do provalije, a onda kažete - stoj Srbijo, Skupštino, pomaži da ne padnemo u provaliju. Otprilike na to vam liči donošenje ovog zakona, a pokazuje apsolutnu nesposobnost Vlade pre vas, apsolutnu, ali nešto govori i o vašem karakteru kada sa tom vladom pravite novu vladu. Jeste li vi sigurni da ta vlada može da vam obezbedi do 31. 12. 2008. godine sprovođenje Zakonika o krivičnom postupku? Niste i neće. Sami ste rekli, gospodine ministre, u svom obraćanju poslanicima da uopšte ne razmišljate o tome da vršite pripreme da bi Zakonik mogao da bude sproveden, nego da ćete ovo vreme iskoristiti za potpuno novi zakonik o krivičnom postupku. Znate na koliko je otpora naišao ovaj zakonik kod stručne javnosti. Prva zamerka da uopšte nije konsultovana, zato što je jedan profesor rešio da je on alfa i omega i da će sam da napiše, bez konsultacija sa bilo kime, a onda ste raspalili da mešate babe i žabe, anglosaksonsko i kontinentalno pravo, da naše vrednosti utapate u vrednosti onoga što ste prepisivali po nalozima iz Evropske unije i došli do rešenja koja su u potpunosti suprotstavljena zakonodavstvu Evropske unije. Na stranu to što odlažete primenu tog zakonika. Govorilo se nekoliko meseci unazad da niko ne osposobljava posebno tužilaštvo za novu ulogu koja mu je zakonikom pripremljena. To na stranu, nešto drugo me interesuje. Sami ste rekli 2001. godine, kada je donošen ovaj zakonik, to je rekao jedan vaš vrli poslanik ovde, niko nije mogao da pretpostavi kakva će sve krivična dela da budu od tada naovamo izvršena, pa je pisan normalan zakonik, posebno o dužini trajanja pritvora. Onda vam je poslanik Krasić ukazao kada se Vlada lupala po čelu, najčešće pod pritiskom javnosti koja bolje prati kada kome ističe pritvor, pa smo nekada i noćne sednice održavali da bismo produžili rokove za pritvor. Čini mi se da je ovaj predlog zakona nastao u vreme kada niste bili sigurni da će biti izrečena prvostepena presuda u slučaju ubistva Zorana Đinđića. Možda je postojala mogućnost, nisam baš do detalja to proučio, da neko od njih izađe iz pritvora na slobodu. Vi ste nam naravno rekli - šta hoćete, da izađu iz pritvora ovi koji još nisu osuđeni? Ne postavlja se pitanje šta ti ljudi koji su u pritvoru žele. Oni isključivo žele da se nađu na slobodi, čak i oni koji su počinili najteža krivična dela. Ljudska je, normalna želja svakog čoveka da se nađe na slobodi. Mene interesuje kako vi možete da prihvatite činjenicu da će neko suđenje da traje šest, sedam godina? To nije parnica oko međe i da ćete sve to vreme čoveka držati u pritvoru. Nemojte da se ugledate na Haški tribunal. On ima jednu odrednicu u kojoj kaže da ne nadoknađuje štetu, tako da Vojislav Šešelj, kad bude oglašen nevinim i kada bude pušten na slobodu, neće imati pravo ni na kakvu materijalnu ili bilo koje druge vrste nadoknadu. Tako radi Haški tribunal. Ali vas upozoravam na slučajeve iz "Sablje", u kojima ste tako grubo postupali prema građanima Srbije pod firmom da su svi kriminalci, a sada država plaća velike odštete onima koji su utamničeni bez ikakvog osnova i držani u pritvoru bez ikakvog osnova. Neko je ovde pomenuo izraz - da izjednačimo dželata i žrtvu. Dželat je izvršilac ubistva zato što mu je to profesija. On nije ubica, on je državni izvršilac smrtne kazne, a mi ovde treba da pričamo o ubicama koje zakon nije ovlastio na to. Šta ćemo mi sada da radimo? Da kažemo - nećemo da vam izglasamo ovaj zakon? Šta to vredi kada ne može da se primenjuje? Da kažemo da ćemo glasati za taj zakon, onda i radikali kažu - vidimo nesposobna je Vlada, dajemo joj novi mandat u kome će pokušati ta vlada da se popravi. Pošto su u ovu vladu ušli nedozvoljeno mladi ljudi, znam da će njihov osnovni interes biti da četiri godine vladaju. Nezrelost i ozbiljnost da shvate kada su dojadili narodu, nego želja da budu četiri godine na vlasti. Za očekivati je da u te četiri godine vi ponešto i otklonite, da ponešto i ispravite. Nemojte da mi se pozivate na entuzijazam, ako ga je neko imao 2001. godine, to ste ga imali vi koji ste sada u nekom drugom sastavu na vlasti, a kada saberemo rezultate svega onoga što ste uradili ne bismo našli dovoljno posla za jednu ozbiljnu vladu. Zaboravili ste da je imperativ održavanja sednice bio izveštaj o Kosovu i Metohiji, zaboravljate da je imperativ funkcionisanja države, sami ste podneli ustavnu prijavu, donošenje novog budžeta. Samo što ste položili zakletvu, zaboravili ste sve imperative. Sada počinjete da vladate. Upali ste u mašinu. To je uglavnom činovnička mašina, ali jako dobro opremljena u poslednjih nekoliko godina kadrovima Vojislava Koštunice, koji je sebi i zakonom predvideo mogućnost da sve nas, koji možemo da pobedimo na izborima, sačeka sa svojim kadrovima, koje ne možete da otpustite iz službe. Vi ćete sada ući u mašinu, gospodine Petroviću, u mašinu državnih ministarstava koja će vam nalagati šta su vaši prioriteti. Počeli ste jako lošim zakonom, zakonom kojim priznajete da vaš prethodnik nije uradio posao koji mu je propisan Zakonom o ministarstvima i Zakonom o Vladi. Sve što od vas očekujem, gospodine Petroviću, na šta sam upozoravao sve dosadašnje ministre pravde, jeste da se bavite sudovima kao objektima i kao mestima u kojima se održavaju suđenja, da ih organizujete, da ih opremite, da im obezbedite budžet kojim će sami da raspolažu da bi primali plate. Ne kao što je neko od vaših poslanika rekao, mi ćemo da im obezbedimo dobre plate. Ne, oni će sami sebi da obezbede dobre plate. Nemate, naravno, Vrhovni sud, nemate kasacioni sud, pitanje je ko bi sada raspolagao tim budžetom, to može da vam bude izgovor, ali kažem vam, ako se držite toga, gospodine Petroviću, bićete dobar ministar. Ako opremite sudove, ako se pobrinete da sudije rade i sude po zakonu, vi ćete biti dobar ministar. Ako počnete da hvalite sudije ili da ih hudite zbog nekih presuda koje su doneli, bićete jako loš ministar. Videli ste, jako loši ministri se uopšte dugo ne zadržavaju na funkciji ministra i niko više ne računa sa njima. Prava su vremena kada ministar snosi sudbinu svoje stranke, pređe u opoziciju, ali ako njegova stranka pobedi ponovo, narod zna da će on ponovo biti ministar. Kada će narod sada da kaže da bi Batić trebalo da bude ponovo ministar pravde? Nikada. Stojković. Nikada. Iskreno vam od srca želim da ne doživite tu sudbinu njihovu. Kako to ne biste doživeli, poslušajte me, ne mešajte se u rad sudova, samo im omogućite da rade. Kada vam stranački aktivisti i ulični demonstranti, kada vas svi pozovu i kažu, izađi Petroviću i kaži ovde je trebala smrtna kazna, vi im recite, izvinite, to nije moj posao, imamo mi sudije, imamo mi sudove. Ako to ostvarite, to će biti vaš najveći uspeh. Mi vam nećemo pomagati da dobro radite, jedva čekamo nove izbore, a što sam mislio i za vas, a što vam od srca ponovo želim. Dakle, nove izbore, da Srbija odluči ili će vladati SRS, što će prvo biti, izvinite, nemojte da se ljutite, ili će vladati DS, što po prirodi demokratije verovatno će biti posle našeg jednog, najviše posle dva naša mandata. Ako vam treba savet pre sednice, izvolite, slobodno dođite, videli ste, ima ovde vrsnih pravnika, rado ćemo vam pomoći.
Hvala puno. Aleksandar Vučić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, od 2001. godine kada je krenula reforma krivičnopravnog zakonodavstva, i pored svih upozorenja predstavnika SRS da je potrebna kodifikacija krivičnopravna da se izvrši u našoj zemlji, pored slaganja najvećeg dela predstavnika tadašnje skupštinske većine, a pretpostavljam i sadašnje, mi smo pored formalno i delimično izvršene kodifikacije, dakle, u dva navrata, 2001. godine i 2006. godine, napravili desetine krivičnih dela koja se nalaze u tzv. sporednom zakonodavstvu, koje ne možete da pronađete u krivično-pravnom zakoniku, već možete da pronađete po ko zna kojim sve zakonima, koji uglavnom služe vlastima za različite vrste zloupotreba ili za delovanje i delanje u pojedinim trenucima protiv pojedinih društvenih grupa ili pojedinaca. Naravno, zakoni su opšti akti, nikada ne bi trebalo tako da se donose, ali vlast u Srbiji je još od 2000. godine, po svaku cenu, pokušavala da stavi do znanja svima da je moć, a ne zakon, dakle, da je snaga njihove sile neuporedivo važnija od snage njihovih ili naših zakona. Ono što jeste posebno bolno i teško pitanje i što jeste problem i za ljudska prava i slobode u svakoj zemlji, jedno od najvažnijih, koje se čak ustavima gotovo svih zemalja sveta, i pisanim i nepisanim, dakle, najvišim pravnim aktima reguliše, jeste pitanje određivanja i trajanja pritvora. Tu se uvek ide na najuže moguće norme. Nema široko tumačećih normi. To su norme koje moraju da budu jasne, precizne i da daju najšira prava optuženima ili osuđenima u prvom stepenu. Dakle, oni koji se nalaze u pritvoru, bilo posle podizanja optužnice, bilo posle izricanja prvostepene presude, moraju da znaju da je mera pritvora, dakle, to nije kazna, kao što su neki govorili, pritvor je mera, mora da bude ograničen. U mnogim zemljama, dakle, u uporednom zakonodavstvo imamo ograničenje precizno navedeno u broju godina. U nekim zemljama se ne navodi precizno broj godina, već se govori o razumnom roku. Sasvim je jasno, čak i neke sudije zloglasnog Haškog tribunala su sebi dalo za pravo da kažu da je taj razuman rok šest meseci. Danas, posle roka koji smo imali dve, odnosno četiri godine, u zavisnosti od toga da li pritvor ide posle podizanja optužnice ili posle prvostepene presude, mi više nemamo nikakav rok. Potpuna arbitrernost u onome šta će i kakvu odluku veće da donese. Nikada tako nešto nije postojalo u srpskom pravnom sistemu. Da li je kriv onaj koji je 2001. godine "zaboravio" na apelacione, kasacione sudove, na to šta nam je sve potrebno da se unese 2006. godine ili onaj koji nije sproveo u delo 2006. godine? Nisam spreman da do kraja i toliko loše govorim o onome što je Stojković radio, jer je za neke stvari imao mnogo više razumevanja od predstavnika DS, pa makar im nije na najširi način otvarao vrata zloupotrebama i mahinacijama u pravosuđu, kao što su to činili ranije. Ono što jeste najvažnije, to je da znate da ovo što mi večeras radimo, što donosimo, jeste materija koja spada u domen ljudskih prava i sloboda, i to u drugu generaciju ljudskih prava i sloboda. Dakle, jedna od najznačajnijih ljudskih prava i sloboda, i sasvim sam siguran, sasvim sam uveren, bez obzira na to što bi neko rekao da su u pitanju samo tehničke norme, da mi ostavljamo jednu veliku i pravnu prazninu, ali i veliki problem istovremeno i za one koji treba da sprovode zakon, ali i za one nad kojima se zakon primenjuje. Naime, želim da vas podsetim samo na jednu činjenicu. Gospodine Omeroviću, znam da vi imate pametnija posla, ali bih vas zamolio za samo malo pažnje. Kad predsedavajući neće da radi svoj posao, ja ću, gospodine Mićunoviću, ne brinite, nije strašno teško. Dakle, mi moramo da vidimo kako i na koji način u našoj zemlji moramo ljudima da garantujemo ograničenost pritvora, te mere, jer nemoguće je da u skladu sa političkim oportunitetom, sa onim što je vama potrebno u jednom trenutku, u jednom trenutku zbog Ibarske magistrale, u jednom trenutku vam je to potrebno zbog onih koje ste optužili za ubistvo Zorana Đinđića, pa je onda bila drama hoće li se stići ili neće, sutradan će da bude zbog ne znam čega, zbog toga što je neko lepio plakate na kojima piše "Bulevar Ratka Mladića", dakle, ko zna na šta ste sve spremni, ali to ne može da traje beskonačno. Ljudi, skoro pet godina! Zamislite šta bi bilo da recimo nekome od vas neko kaže jedan dan da provedete u Padinskoj Skeli? Drama, pola zemaljske kugle biste okretali zato što ne znam kako biste se navikli na tako nešto, da iz udobnih fotelja se preselite jedan dan da provedete u pritvoru, eto zato što je neka vlast to tako odlučila. Vojislav Šešelj, predsednik SRS je, iako je sam otišao u Haški kazamat, pet godina gotovo tamo, a da mu postupak nije ni počeo. Je l' hoćete da kažete da se na njih ugledate? Je l' hoćete da kažete da je to budućnost u Srbiji? Da nam kažete: "Da, mi ćemo ovde da imamo pet godina pritvor zato što se ne sviđate Borisu Tadiću ili Vojislavu Koštunici", pa je on rešio da nekoga stavi iza rešetaka, kao što stavljate sad ovu decu, koja su parče kartona okačila pored natpisa na kojem piše Bulevar ANOJ-a. Da, deca su od 23 godine i mladi ljudi. To je budućnost Srbije, a ne vi koji hapsite, a ne vi koji ih maltretirate. To jeste suštinska razlika između nas i vas. Molim? Hapsite. Nisam rekao i nisam se obraćao ad personam, hapsi vaša vlast, hapsi vaša vlada, potpuno protivzakonito, potpuno protivpravno i, što je najgore, apsolutno na nemoralan način. Sad ću da vam dokažem zašto. Danas, dame i gospodo narodni poslanici i poštovani građani Srbije, u onome što su neki lažno nazvali Preševskom dolinom, pošto takav geografski pojam u Srbiji nije postojao, a pogotovo ne politički kakvim su ga DOS-ovci napravili, održava se, zanimljivo je to reći, ne neka vrsta parastosa ili obeležavanja, već čitava svetkovina povodom ubistva teroriste i zločinca kojeg su oni nazvali kapetan Leši 2001. godine, kad ga je vaša vlast, valjda štiteći teritorijalni integritet, u borbi za očuvanje poretka ustavnog u Srbiji, likvidirala. Oni danas to obeležavaju, uz albanske zastave, uz albansku himnu, uz njihova državna obeležja i nema reakcije države Srbije. Ni jedan nije priveden na informativni razgovor i osuđen u prekršajnom postupku. Zato osuđujete ovde srpsku decu, koja misle da vi grešite što hoćete da menjate ime jedne ulice, a oni bi ime toj ulici dali nešto drugačije nego što vi mislite. To je zločin. Takvu Srbiju vi danas vodite, na takav način je vodite. Zato što vi mislite da je to pravda, zato što vi mislite da ćete time da se dodvorite onima koji dolaze svaki dan da vam čitaju lekcije. Van der Linden vam na svakommestu kaže - ja sam za nezavisno Kosovo, vi morate da prihvatite nezavisno Kosovo. Vi namerno to isečete iz svih medijsko buzdovanskih vesti, televizija itd. Saopštava se - mi hoćemo evropsko rešenje, na evropski način, koje želimo evropskim metodama, za evropsku Srbiju i evropsko Kosovo i Metohiju. Priznajem, evo, nisam naročite inteligencije, nisam razumeo to. Je l' to znači da je Kosovo u Srbiji ili to znači da Kosovo i Metohija nisu u Srbiji? Mene to interesuje. Pošto nisam na nivou vaših kontemplativnih sposobnosti, prihvatam da mi objasnite, je l' to znači da je to u Srbiji ili nije u Srbiji? Mene samo to interesuje. Građane Srbije samo to interesuje. A to kakvo vam je evropsko rešenje, to smo videli. Evropsko rešenje za Kosovo i Metohiju je nezavisno Kosovo. Zato smo mi protiv evropskog rešenja, a za rešenje u skladu sa međunarodnim javnim pravom. Tako biste morali svi da budete, zato što tako piše u Ustavu Republike Srbije, zato što je to propisao najviši pravni akt ove zemlje, ali to vas ne interesuje. Baš vas briga, predsednik Narodne skupštine kaže - nećemo mi da pretpostavljamo Kosovo i Metohiju evropskoj budućnosti Srbije, i baš ga briga. To može da kaže, ali je mnogo važno da li je dobio 300, 200 ili ne znam koliko poruka. Time se vi bavite i zato nam je zemlja toliko neozbiljna. Vi mislite da je za sve opravdanje u tome što ćete da kažete - imali smo problem sa zlikovcima, sa, ne znam, Legijom, sa ovim ili sa onim. Lično više vam ništa ne verujem, ali apsolutno ništa. Kad sam video da Nata Mesarović kaže, dobila sam presudu, umesto donela sam presudu, kad sam video da je njen argument taj da je Zoran Đinđić vratio nadu Srbiji. To nije pravnički argument, to nije činjenica, to je njeno sholastičko, loše i netačno logičko zaključivanje. Potpuna besmislica. Nikakve veze nema sa predmetom koji vodi, ali apsolutno nikakve. Sad kao to je najhrabrija, najpametnija žena, hajde da joj dignemo spomenik negde. Ne, nije. To je zemlja koja zloupotrebljava zakon, to je žena koja nije donela nego dobila presudu, kako sama kaže. To je nešto što mislim da građani Srbije treba i moraju da znaju. Drugo, ne važe, ljudi, zakoni samo za jednog, dvojicu ili petoricu, ili samo za radikale, ili samo za demokrate. Zakoni moraju da važe za sve. Svi građani moraju da budu jednaki pred zakonom. Ovde, očigledno, nisu jednaki pred zakonom. Ovde neki mogu da dođu u sudnicu i da prete ljudima, mogu da prete i porodicama, mogu i da linčuju nekoga, to je sve dozvoljeno, to je sve dozvoljeno zato što ste vi ti koji sprovodite linč. Ne daj bože da vam se neko suprotstavi, da samo kaže - ej, u redu, ja ću da se branim, neću da bežim, neću da se sklanjam, samo ću da se branim. Onda će neki izlečeni ili neizlečeni narkoman negde da se pojavi pa da kaže - ej, sad ima neko drugo zanimanje, tobože, ovi hoću da se tuku, je l' ste videli, je l' ste videli, ovi hoće opštu makljažu ili ne znam šta. Ne, samo nećemo da dozvolimo da nas maltretirate. Nećemo da vam dozvolimo da nas ponižavate, nećemo da vam dozvolimo da ubijate i da uništavate Srbiju, a da vam niko ne kaže stop, da vam niko ne kaže hoćemo da vam se suprotstavimo u tom ubijanju i uništavanju Srbije, hoćemo da vam se suprotstavimo i od toga nikada odustati nećemo. To je ono što morate da znate. Kao i sa ovim, vidim smešno je svima, svi samo čekaju kad će kraj rasprave i da odu, da završe posao, baš ih briga za sve. Može, nije nikakav problem. Pritvor, kol'ko hoćete. Hapsimo koga hoćemo, šta ste digli dreku, što dramite? Novinari danas pitaju čemu drama, u čemu je tu problem. Ništa, kad vi ne vidite, kad neki od vas ne vide ili neće da vide, onda ništa. Izvinite što smo rekli da nije baš u redu da nekoga hapsite zbog parčeta kartona i zbog drugačijeg mišljenja, naravno. To parče kartona figurativno upotrebljava zato što je u pitanju sloboda savesti i mišljenja koju vi ne dozvoljavate. Građani Srbije moraju da znaju jednu stvar. Mi od 2000. godine imamo partijski dirigovano pravosuđe. Podsetiću vas da su svojevremeno iz Gradskog odbora DS direktno članove Gradskog odbora DS dovodili na mesto članova Vrhovnog suda Srbije. Da su ih dovodili za predsednike okružnih sudova, da danas samo partijski poslušnici DS i njihovih koalicionih partnera DSS i G17 mogu da budu i u tužilaštvima, i u sudovima, i na svim drugim mestima. Vi vidite, mi imamo nekakve portparole danas koji ne znam šta izigravaju, od ne znam Zorića, Vekarića, do bilo kojeg. Koje je obrazloženje za to da imate specijalnog tužioca koji podiže optužnicu, dakle, u pitanju je krivičnopravni postupak, protiv Slobodana Miloševića koji je mrtav godinu dana. Taj, postoje sledeće mogućnosti, ili nije normalan, ili ništa ne zna ili je, kao što je svojevremeno rekao gospodin Nikolić, ako se ne varam, pre za ludnicu nego za sudnicu, ili treći argument da je neko tu mnogo pokvaren, pa da hoće od svih nas da pravi nenormalne ljude i sve nas da smesti u ludnicu i da kaže - e pa odlično, sada ću da vodim postupak protiv mrtvog Slobodana Miloševića. Da, možda je i preučio. To što ste vi uveli u pravosudni sistem Srbije, uz sve to što neki govore o pravosuđu... U prethodna dva dana naslušali smo se gluposti na B 92, RTS-u i Pinku, to je bila epopeja gluposti kojih smo se naslušali oko suđenja, gde ljudi ne znaju da tužilačka funkcija nema veze sa sudijskom funkcijom, gde ne znaju šta mora da bude nezavisno, a šta samostalno, gde elementarno znanje nemaju, ali elementarno iz osnovne škole, da ne kažem da su prošli trolejbusom pored Pravno-birotehničke srednje škole u Beogradu da bi takvo znanje imali. Ne, oni se pojavljuju kao eksperti da lupaju gluposti na svim tim televizijama. Čujem uzgred da ćete sada još jednog velikog eksperta za Biju da kandidujete, onog Zorana Dragišića, blago nama, majko rođena, onog NATO analitičara, taman da još malo Srbiju razori. Izvinjavam se što imam informacije iz kabineta predsednika Republike, pošto je njega namerio da kandiduje, ali, šta ćete, sve je u ovoj zemlji moguće, sve što je najgore i sve što je protiv Srbije vi ste rešili da nam podmetnete. Tačno vidite, koga B 92 pušta, taj će da bude neki okupacioni namesnik. Samo čekam šta će da vam postane onaj Slaviša Orlović, sad je i on postao nekakav analitičar, šta će da vam bude onaj drugi, kako mu je ime, Radić, vojni, šta će da bude neki treći, zato što tu nema nikog koga bi Srbi ili drugi građani Srbije bilo koje nacionalnosti izabrali. Ne, nego tu ima koga bi da izabere Đerđ Sereši, koji se lažno predstavlja kao Soroš, ili neki drugi koji u njegovom interesu i za njegov račun rade. Dakle, pitanje je ovde - imamo li mi državu ili ne? Sem što je potpuno jasno i očigledno da se iz korpusa ljudskih prava neka odstranjuju, da je širina korišćenja ljudskih prava sve niža i sve manje dozvoljena u našoj državi. Plašim se da uskoro nećemo moći, inače sam, ako neko ima primedbi, veoma precizno naveo ime čoveka. Dakle, nisam pogrešio ni za jedno slovo, te bih molio da mi ništa po tom pitanju ne prigovarate, gospodine predsedavajući. Za nas je ključni problem što mi danas nemamo državu, što se nama država svela na to - evropsko rešenje za evropsku Srbiju, u evropskom Kosovu, u evropskom Marsu, u evropskom Jupiteru, u evropskom ne znam ni ja čemu više, a sve nam se to svelo na to da nam se Evropa preslikala u tome što ćemo da hapsimo nekog ko drugačije misli. Vreme je da se sa tim prekine. Ako ćete da štitite državu, ne može Riza Halimi da ima albansku zastavu i albansku himnu, i neki njegovi saborci, a da istovremeno i za to nikome ništa u ovoj zemlji, baš lepo što pevaju himnu druge države, i to je pevaju na velikim skupovima, i to sa direktnom namerom da odvoje deo teritorije Srbije, a da za to vreme hapsite neke druge ljude koji ništa od toga nisu učinili, naprotiv, koji to sve rade iz ubeđenja da čine nešto dobro za svoju Srbiju, poštujući i ustavni poredak i zakone ove zemlje. Zakoni moraju da važe jednako za sve, i kakav god da je zakon, on mora da se poštuje, "dura lex, sed lex", ali mora na svakog jednako da bude primenjen. To je ono o čemu morate da vodite računa, zato vas pozivam, gospodine ministre, pošto, da obavestim građane koji to nisu čuli, privođenje ljudi koji su lepili plakate u Bulevaru AVNOJ-a se nastavlja, policija je sa tim nastavila. Ne znam šta vam je tu smešno i ne znam šta vas tu raduje, to mi samo govori koliko ste neozbiljni, a i koliko baš nemate ni ljudskosti, pošto bi neki od tih mogli sinovi da vam budu, ali, svejedno, baš vas briga. Pozivam vas, gospodine Petroviću, da primenjujete zakon na sve, ja sam to sinoć učinio, ne sa skupštinske govornice nego u emisiji Televizije Pink. Koliko sam video, bio je veoma visok rejting, dakle, velika društvena opasnost dela. Pozivam vas da uhapsite i mene, u protivnom, goniću u svim mogućim pravnim postupcima i vas, i druge ministre u Vladi Srbije, zbog toga što ne poštujete princip jednakosti građana pred zakonom, a za nas je najvažnije da ljudi u Srbiji što pre, u ogoljenom vidu i obliku, vide da je Srbija okupirana, da ovde građani Srbije nemaju elementarna ljudska prava i slobode, da im ništa od toga nije zagarantovano. Pa, neće biti prvi put da se Srbi za svoju slobodu bore, hvala vam na tome, navikli smo, naučili smo i svim demokratskim i dozvoljenim sredstvima radićemo to i ubuduće.
Hvala puno. Po Poslovniku Vjerica Radeta. Samo koji član, molim vas?
Član 225. Gospodine Duliću, kad ste se pre neki dan, ničim izazvani, obraćali narodnim poslanicima rekli ste da ćete, za razliku od vaših prethodnika, omogućiti narodnim poslanicima normalnu komunikaciju sa ministrima u skladu sa Poslovnikom i u tom smislu želim da postavim pitanja ministru, gospodine Petroviću vama, i bilo bi lepo da me slušate, jer tražim da odgovorite odmah. Dakle, tim koji pomaže pripremu odbrane gospodinu Vojislavu Šešelju pribavio je 34 sudski overene izjave ljudi, građana Srbije, koje su predstavnici Karlinog tužilaštva ucenjivali, podmićivali, pretili itd, ne bi li ih naterali da svedoče protiv Vojislava Šešelja. Sve se to dešavalo, ili uglavnom se dešavalo, u Gospodar Jevremovojbr. 11 u Beogradu. Tražim od vas, ministre, prvo odgovor na pitanje po kom osnovu su predstavnici Haškog tužilaštva, odnosno istražitelji smešteni u Beogradu u ul. Gospodar Jevremovoj br. 11, ulica Jevrema Grujića, izvinjavam se, Jevrema Grujića br. 11, koju inače čuva srpska policija. Drugo pitanje, gospodine ministre, možda ćete za to morati da konsultujete specijalnog tužioca za ratne zločine, onog Vučkovića, poznatog po tome da će da hapsi golubove pismonoše ako prenose neke poruke Ratku Mladiću, da ga pitate na osnovu čega, na osnovu kog propisa, samo nemojte da vam kaže kao sinoć jedan poslanik - na osnovu nekog člana nekog zakona, on sada bukvalno juri sve te ljude koji su dali overene izjave timu za odbranu Vojislava Šešelja i svakodnevno pozivaju te ljude u Specijalni sud za ratne zločine. Da li ima nameru sada da ih on ovde goni zato što su pokazali da su časni i pošteni, da nije mogla Karla del Ponte da ih kupi, da ih uceni, da su rekli pravu istinu, na osnovu koje su Vojislav Šešelj i njegov tim podneli prijavu protiv Karle del Ponte Haškom tribunalu. Dakle, tražim od vas, gospodine Petroviću, odgovor na ta dva pitanja? I molim vas da sa mesta ministra obavite ozbiljan razgovor sa tim tužiocem, ne naravno da utičete na njega, jer na to nemate pravo, ali da mu skrenete pažnju da mora da se ponaša u skladu sa zakonom i da ga upozorite, i sada ga ja upozoravam, da će SRS stati i zaštititi svakog od tih časnih ljudi koji su nama dali te overene izjave i da nećemo dozvoliti da se Vučković, niti bilo ko od vas dosmanlija, iživljava nad tim ljudima samo zato što su bili časni i pošteni.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? Da li resorni ministar želi reč? Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, vrlo sam pažljivo saslušao današnju debatu o predlogu dva zakona koji bi trebalo da dovedu do toga da, ukoliko budu prihvaćeni u ovom parlamentu, imamo održiv sistem u jednom od vitalnih delova našeg javnog života i naše države, to je u krivično-procesnom pravosuđu. Ono što je svakako stvar oko koje postoji potpuno saglasje u današnjoj raspravi jeste da je potrebno odložiti primenu Zakonika o krivičnom postupku, koji je usvojen u Narodnoj skupštini Republike Srbije pre nešto više od godinu dana. U ovoj debati su se čuli različiti pogledi na to kako bi trebalo postupati dalje. To potpuno razumem. Postoje vrlo različiti pogledi u stručnoj javnosti, naučnoj javnosti, temeljna pitanja su i ovde danas u parlamentu otvorena. To će svakako biti tema na koju ćemo vrlo brzo svi zajedno morati da damo odgovor, jer 31. decembar 2008. godine je datom koji je Ustavnim zakonom propisan kao trenutak kada bi trebalo usaglasiti sve zakone države Srbije sa novim Ustavom. Zbog toga je ovaj rok utvrđen i u Predlogu zakona. Druga velika tema jeste dužina trajanja pritvora. Ono što želim da kažem i da uklonim sve nejasnoće koje su možda proizašle iz ove debate, da nije u pitanju trajanje pritvora do podizanja optužnice u vreme trajanja istrage, već veoma dugo vremena, unazad godinama, to oni koji se krivičnim pravom bave praktično znaju, znaju i svi oni koji su se ovim bavili tokom svog školovanja, građanstvo naravno da manje s tim dolazi u dodir, potpuno je jasno utvrđeno trajanje pritvora i istraga ne može da traje duže od šest meseci, do tog trenutka mora da stupi optužnica na snagu, inače se pritvor po sili zakona ukida. Nije moguće održavati sistem jedne države u stanju održivosti ukoliko ne odgovara prilikama u kojima se jedna država nalazi. Danas nisam želeo ni da ulazim u razloge, niti je to predmet ove rasprave, ali u toku su krivični postupci za najteža krivična dela. Desila su se krivična dela koja se nisu dešavala u Srbiji tamo negde, u 20. veku svakako ne. Jedan ministar unutrašnjih dela je stradao pre Prvog svetskog rata, to je bio razlog za uvođenje vrlo dramatičnih državnih mera u tom trenutku. Nažalost, u našoj zemlji su ginule i krunisane glave, pa je to proizvodilo posledice, ali od Drugog svetskog rata, pa evo doskoro nikad se nije desilo tako teško i strašno krivično delo kao što je ubistvo predsednika Vlade. Naravno da je to onda jedan sasvim nov sticaj okolnosti na koji država mora da nađe odgovor, jer nije to stradanje političara i nije to stradanje predsednika jedne stranke, već predsednika izvršne vlasti, odnosno prvog čoveka izvršne vlasti jedne zemlje. Naravno da se posle ubistva Zorana Đinđića Srbija našla u drugim okolnostima. Neću više govoriti o suđenju, vodili smo ovde debatu o toj stvari, ali vrlo bitno da se stvori takav kontekst da krivični postupak može da bude završen. Naravno, ne radi se samo o ovom krivičnom delu, radi se o svim delima koja se odnose na organizovani kriminal i na ratne zločine. Zbog toga je vrlo važno da okrivljeni budu dostupni pravosuđu, jer postoji realna opasnost da bi oni iskoristili ukidanje pritvora i da bi nestali, jer mnogi od njih nisu se dobrovoljno predali nego su uhapšeni posle dugotrajnih potraga. To su razlozi zbog kojih se ova tačka danas našla na dnevnom redu. Moje duboko uverenje je da je izglasavanje ovih izmena i dopuna zakona u najboljem javnom interesu. Što se tiče drugih pitanja koja su ovde postavljena, vrlo rado ću odgovoriti na njih. Pre svega, tužilac za ratne zločine jeste državni funkcioner, sa vrlo velikim ovlašćenjima, koga bira Narodna skupština Republike Srbije. On je, kao i celo Tužilaštvo za ratne zločine, institucija koja odgovara Narodnoj skupštini Republike Srbije. Nema nikoga ko na bilo koji način krši propis, a da ne postoji sasvim jasna procedura kako bi to kršenje ili eventualno kršenje propisa moglo da bude utvrđeno. Svako ko smatra da je oštećen ili ko smatra da postoje osnovi sumnje, ili osnovana sumnja, naravno da osnovanu sumnju utvrđuju tužioci za činjenje krivičnih dela, pa ima priliku da se odmah obrati nadležnim državnim organima i započeće odgovarajuće procedure. Pozivam vas da za izmene i dopune ovih zakona glasate. Ono što mogu da kažem jeste da ćemo učiniti sve što je u našoj moći, govorim u ime Vlade Republike Srbije, da unapredimo funkcionisanje pravosuđa, stvarajući materijalne preduslove za to i otvarajući mogućnost da se ustavna rešenja, koja su doneta, sprovedu u život u najkraćem mogućem vremenu. Pred nama se nalazi usvajanje budžeta Republike Srbije za 2007. godinu. To će biti prva prilika da učinimo jedan vrlo značajan korak koji će pomoći, ne samo pravosuđu u Srbiji, nego pomoći državi Srbiji, a samim tim i stvoriti mogućnost da se interesi građana štite na najbolji mogući način. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmeni Zakonika o krivičnom postupku i Predlogu zakona o izmenama Zakonika o krivičnom postupku. Nastavak sednice zakazujem u ponedeljak u 10,00 sati. Dobro jutro vam želim, nadam ste da ste imali prijatan vikend. Nastavljamo rad Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 140 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 92 narodna poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Po Poslovniku, gospođa Radeta. Izvolite.