Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Trinaeste sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 68 prijavljenih poslanika. Radi utvrđivanja tačnog broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Hvala. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 123 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Đuro Perić. Nastavljamo rad i prelazimo na načelni pretres o 3. tački dnevnog reda - PREDLOGU ZAKONA O ZAŠTITI POSLOVNE TAJNE. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju Anđelka Atanasković, ministar privrede, prof. dr Darija Kisić Tepavčević, ministar za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, Dušan Vučković, pomoćnik ministra privrede, Jelica Trninić Šišović, načelnik odeljenja u Ministarstvu privrede, Vladimir Marić, direktor Zavoda za intelektualnu svojinu i Sandra Tasić, šef odseka u Ministarstvu privrede. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o zaštiti poslovne tajne. Pozivam predstavnika predlagača da uzme reč. Reč ima ministarka Atanasković.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, uvaženi potpredsednici, uvaženi narodni poslanici, pred vama je Predlog zakona o zaštiti poslovne tajne, kao zakon od naročito značaja, kojim se štite investicije privrednih subjekata uz sticanje, razvoj i primenu znanja i iskustva i drugih poslovnih i tehnoloških informacija, čijim bi se neovlašćenim otkrivanjem nanela šteta njihovim držaocima. Poslovnom tajnom mogu da se zaštite različite vrste informacija, kao što su: postupci proizvodnje, poslovni i finansijski planovi, reklamne strategije, rezultati ispitivanja tržišta, spiskovi dobavljača i klijenata, arhitektonski projekti i slično. Sve navedene informacije privrednim subjektima obezbeđuju prednost nad konkurencijom i stoga je za njih veoma značajno da im se zakonom garantuje zaštita od akata nelojalne konkurencije, tj. neovlašćenog otkrivanja, pribavljanja i korišćenja poslovne tajne. U uslovima savremenog poslovanja, povećanog korišćenja informacione i komunikacione tehnologije, prekogranične trgovine i povećane mobilnosti radne snage, rizici od povreda poslovne tajne su sve izraženiji, pa je potreba za adekvatnim regulisanjem zaštite poslovne tajne posebno aktuelna. Smisao zaštite poslovne tajne je da se pravno sankcioniše svaki akt neovlašćenog otkrivanja, umnožavanja, sticanja ili korišćenja od strane trećih lica, poverljivih informacija koje zakonito kontroliše držalac poslovne tajne, tj. fizičko ili pravno lice. Osnovni preduslovi za obezbeđivanje ovakvog vida zaštite neke poverljive informacije su da ta informacija predstavlja tajnu, jer nije u celini ili u pogledu precizne strukture i skupa svojih sastavnih delova opšte poznata ili lako dostupna licima u krugovima koji se uobičajeno bave tom vrstom informacija, da ima komercijalnu vrednost zato što je tajna i da je predmet razumnih mera koje preduzima lice koje zakonito kontroliše informaciju da bi je sačuvalo u tajnosti. Predloženim zakonom zaštita poslovne tajne se usklađuje sa relevantnim propisima EU, Direktivom 2016/943 EU Evropskog parlamenta i Saveta, od 8. juna 2016. godine, o zaštiti neotkrivenih znanja i iskustva i poslovnih informacija, tj. poslovne tajne, od nezakonitog pribavljanja, korišćenja i otkrivanja i Direktivom broj 2004/48/EZ Evropskog parlamenta i Saveta od 29. aprila 2004. godine o sprovođenju prava intelektualne svojine. Ciljevi zakona o zaštiti poslovne tajne su: jačanje zaštite zakonitog držaoca poslovne tajne, zaštita investicija privrednih subjekata u sticanje, razvoj i primenu znanja i iskustva i drugih informacija kojima obezbeđuju prednost nad konkurencijom, jačanje zaštite privrednih subjekata čija se poslovna tajna odnosi na postupak proizvodnje robe, smanjenje broja građansko-pravnih postupaka zbog povrede poslovne tajne iz razloga što su novim zakonom postupci i pravna sredstva namenjena za zaštitu poslovne tajne, koncipirana na način da odvraćaju konkurenciju od nezakonitog pribavljanja, korišćenja i otkrivanja poslovne tajne, harmonizacija nacionalnog zakonodavstva sa propisima EU. Ključne izmene, to jest rešenja su: Pod 1 - precizira se koja informacija i pod kojim uslovima uživa zaštitu kao poslovna tajna. Naime, to su informacije koje predstavljaju tajnu, jer nisu u celini ili u pogledu strukture i skupa njihovi sastavni delu uopšte poznate ili lako dostupne licima koja u okviru svojih aktivnosti uobičajeno dolaze u kontakt sa takvom vrstom informacija koje imaju komercijalnu vrednost, jer predstavljaju tajnu i koje su predmet razumnih mera koje preduzima lice koje zakonito kontroliše informacije da bi sačuvalo u tajnosti. Pod 2 – preciziraju se slučajevi u kojima se pribavljanje poslovne tajne smatra zakonitim i to: nezavisnim otkrićem ili stvaranjem, posmatranjem, proučavanjem, rastavljanjem ili testiranjem proizvoda, ostvarivanjem prava zaposlenih ili njihovih predstavnika na informisanje i konsultovanje i bilo kojom drugom radnjom koja je u skladu sa dobrim poslovnim običajima. Pod 3 – preciziraju se slučajevi u kojima se pribavljanje poslovne tajne smatra nezakonitim. Naime, precizira se koje radnje i u kojim slučajevima se smatraju nezakonitim pribavljanjem poslovne tajne, te se polje primene proširuje i na ostale aktivnosti, npr. naučno-istraživačke, u kojima se navedene radnje preduzimaju, a ne samo na industrijske i komercijalne aktivnosti, kao što je bio slučaj do sada. Pod 4. – proširen je broj slučajeva u kojima se pribavljanje poslovne tajne neće smatrati nezakonitim i to: otkrivanje poslovne tajne od strane novinara pod uslovom da je novinar to učinio u cilju obaveštavanja javnosti o pitanjima koja su od javnog značaja. Na taj način se omogućava nesmetan rad novinara istraživača i omogućava zaštita njihovih izvora; otkrivanje poslovne tajne od strane uzbunjivača, lica koja u javnom interesu otkrivaju nezakonite aktivnosti. Njihova aktivnost ne treba da bude ograničena zbog bojazni da će povrediti poslovnu tajnu. Ipak, ukoliko su uz informaciju koje otkriva uzbunjivač sadržani tajni podaci, on je u postupanju sa takvom informacijom dužan da se pridržava zakona koji uređuje zaštitu uzbunjivača. Zatim, otkrivanje poslovne tajne od strane zaposlenih, njihovim predstavnicima u okviru zakonitog vršenja funkcije predstavnika pod uslovom da je otkrivanje poslovne tajne bilo neophodno za zakonito vršenje funkcije predstavnika i slično. Pod 5 – nove mera građansko pravne zaštite. Jača pravna zaštita privrednih subjekata čija se poslovna tajna odnosi na postupak proizvodnje robe. Na njihov zahtev sud će, pored mere obustave proizvodnje robe nastale nezakonitim korišćenjem poslovne tajne koja je bila propisana i važećim zakonom, moći da naloži i mere povlačenja, uništenja robe koja je već u prometu. Tužba zbog povrede poslovne tajne se može podneti ne samo protiv lica za koje se sumnja da je povredila poslovnu tajnu, već i protiv lica čije postupanje predstavlja neposrednu pretnju da će doći do pribavljanja, korišćenja ili otkrivanja poslovne tajne, kao i protiv posrednika, to jest lica koje pruža usluge licima koja nezakonito pribavljaju ili koriste poslovnu tajnu. Mogućnost da tužilac koji zahteva povlačenje robe kojom je učinjena povreda poslovne tajne sa tržišta ima pravo da zahteva i da se takva roba preda imaocu poslovne tajne ili dobrotvornim organizacijama. Prelazne i završne odredbe. Stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u Službenom glasniku Republike Srbije, osim odredbe člana 17. tačka 1) u delu koji se odnosi na primenu propisa EU, koji se primenjuje od dana pristupanja Repbulike Srbije EU. Tačnije, od dana pristupanja Republike Srbije EU pribavljanje poslovne tajne neće se smatrati nezakonitim i u slučaju kada je ista otkrivena radi ostvarivanja prava na slobodu izražavanja i obaveštenost, a u skladu sa Evropskom konvencijom za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda, presudama Evropskog suda za ljudska prava i Poveljom EU o osnovnim pravima. Hvala.
Hvala. Da li se izvestioci odbora javljaju? (Da.) Narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što reče gospođa ministar u vezi ovog zakona, donošenjem ovog zakona usklađujemo naše zakonodavstvo sa određenim direktivama EU. To je svakako važno, pogotovo što je strateški cilj i politika koju vodi Republika Srbija punopravno članstvo u EU. Međutim, jeste važno, ali u ovom trenutku možda nije i najvažnije. Hteo bih da podsetim građane da su prethodnih godina, od sprovođenja fiskalne konsolidacije i privrednih reformi u Srbiji, predstavnici bivšeg režima ovde upinjali da nam dokažu kako su radnici u Srbiji jeftina radna snaga i kako su investitori koji dolaze u Srbiju jedino motivisani jeftinim radnicima da investiraju ovde. Donošenje ovog zakona ukazuje na neke sasvim drugačije ekonomske tendencije, privredne aktivnosti i ovaj zakon je, pre svega, bilo neophodno doneti zbog naše privrede, naše regulative zato što Srbija je sve, ali ne sigurno izvor jeftine radne snage, s jedne strane. S druge strane, privredne aktivnosti koje se dešavaju u ovom trenutku u Republici Srbiji pokazuju da je Republika Srbija interesantna i kao zemlja za investicije, a svakako sa povećanjem standarda života naših građana Srbija postaje interesantno tržište i za sve one koji žele da učestvuju na ovom tržištu i tu se ogleda neophodnost donošenja ovog zakona. Time se i rukovodi Odbor kada je predložio Narodnoj skupštini da prihvati ovaj zakon u načelu. Ima tu još drugih sekundarnih posledica za donošenje ovog zakona koje su jako pozitivne i o kojima ćemo kasnije u raspravi da istaknemo to, ali u svakom slučaju ovo je jedan korak napred ka još boljem poboljšanju investicionog okruženja koje je u ovom trenutku u Srbiji i svakako da ćemo usvajanjem ovog zakona stvoriti sigurnost kod svih investitora u Republici Srbiji, bez obzira da li su oni domaći ili strani. Znači, onaj pravni okvir da ona delatnost sa kojom se oni bave, ono čime oni istražuju određena tržišta, određene proizvode, određene tehnologije budu zaštićeni u skladu sa našim zakonodavstvom, koje je usklađeno i sa zakonodavstvom EU i sa međunarodnim pravom.
Hvala. Reč ima Elvira Kovač kao izvestilac. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedniče, predsedništvo, gospođo ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, kao što smo to čuli, Predlogom zakona o zaštiti poslovne tajne se zaista vrši usklađivanje našeg zakonodavstva na polju zaštite poslovne tajne sa pravnim tekovinama, relevantnim propisima EU. Konkretno, sa dve direktive. Prva je Direktiva 943 Evropskog parlamenta i Saveta iz 2016. godine, 08. juna. To je Direktiva o zaštiti neotkrivenih znanja i iskustava i poslovnih informacija od nezakonitog pribavljanja, korišćenja i otkrivanja, a druga je Direktiva broj 48 Evropskog parlamenta i Saveta još iz 2004. godine, 29. aprila, a to je Direktiva o sprovođenju prava intelektualne svojine. Šta se zapravo štiti? Zaštitom poslovne tajne se štite investicije privrednih subjekata u sticanje, razvoj i primenu znanja i iskustva i drugih informacija, kao što smo čuli, svih onih informacija kojima obezbeđuju prednost nad konkurencijom. Investiranje u stvaranje i primenu intelektualnog kapitala štiti se pravima intelektualne svojine, patentnom, dizajnom ili autorskim pravom, kao i zaštitom pristupa znanju koje je privrednom subjektu dragoceno. Znanje i iskustvo i neotkrivene poslovne informacije predviđene da ostanu kao poverljive čine poslovnu tajnu. Štite se različite vrste informacija. Čuli smo od uvažene ministarke koje one mogu da budu. Zanimljivo je možda još naglasiti da su podaci o testovima i raznim rezultatima ispitivanja da oni takođe predstavljaju posebnu vrstu tajnih podataka koje lice koje ih po zakonu kontroliše mora da objavi, otkrije prilikom podnošenja nadležnom organu. Kreativne tvorevine koje se štite pravima intelektualne svojine mogu u sebi da sadrže takođe poslovnu tajnu koja ima komercijalnu vrednost i koja kao takva treba da bude zaštićena od nelojalne konkurencije. Smisao zaštite poslovne tajne je da se pravno sankcioniše, dakle kažnjava, svaki akt neovlašćenog otkrivanja, umnožavanja, sticanja ili korišćenja od strane trećih lica. Predlogom ovog zakona, koji je, moram naglasiti, sada potpuno nov, definiše se poslovna tajna, precizira se koje informacije i pod kojim uslovima uživaju zaštitu kao poslovna tajna, uređuje se pod kojim uslovima pribavljanje, korišćenje i otkrivanje informacije koje predstavlja poslovnu tajnu, pod kojim uslovima se to smatra zakonitim, a pod kojim uslovima se smatra nezakonitim. Ovim predlogom zakona se predlaže da povreda poslovne tajne bude sankcionisana kao privredni prestup, a ukoliko je sačinjena od strane privrednog subjekta, privredno društvo, odnosno odgovornog lica u tom privrednom društvu, a da se sankcioniše kao prekršaj ukoliko je sačinjena od strane fizičkog lica ili preduzetnika. Mi smo čuli da je zapravo na samoj sednici Odbora za evropske integracije, da je, ukoliko se ne varam, 2011. godine donet zakon, ali sada je to ovo ipak potpuno novi, drugi, i zapravo, posle analize i ovih direktiva, najpre direktive koju sam spomenula iz 2016. godine 943, ali i direktivom 48 se shvatilo da mora da se dođe izrade potpuno novog zakona i da je to sada prvi put zapravo u ingerenciji Ministarstva privrede. I zapravo je cilj donošenja ovog zakona da se pospeši i unapredi zaštita poslovne tajne. Odbor za evropske integracije, naravno, u načelu je podržao ovaj predlog zakona. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala. Pošto nema više izvestilaca, prelazimo na predsednike, odnosno predstavnike poslaničkih grupa. Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, Zakon o zaštiti poslovne tajne spada u red onih zakona čija intencija je zaštititi zdravost privrede, zaštititi ono što je zdravo u privredi od onog što je bolesno u privredi, zaštititi dobre, poštene, profesionalne i korektne privrednike od švercera, mešetara, plagijatora i raznih drugih kriminalaca u privredi. Dakle, ovaj zakon teži određenoj perfekciji u privredi i tretira jednu veoma delikatnu i bitnu materiju, koja svakako u zakonskoj formi predstavlja važan formalno proceduralni aspekt zaštite zdrave privrede, ali s druge strane, on duboko zadire i u suštinu, koja se u određenim oblastima naziva – poslovnom etikom. Dakle, ovim dodirujemo nešto što je važno, suštinsko neopipljivo, nešto što se ne može samo zakonom regulisati, nešto što zadire u ljudskost, nešto što je danas veoma aktuelno i na polju određenih naučnih zanimanja i oblasti, nešto što se pokušava tretirati sa više aspekata, kako bi se zapravo ukazalo na važnost poslovne etike ili etike u poslovanju. Nije slučajno da se interesovanje za etiku u poslovanju pojačava, već je vezano za zapravo opšte, da kažemo, ideološko i sistemsko stanje u svetu, gde je na neki način materija i materijalno doživelo dominaciju u društvu, i tada u takvim okolnostima, a posebno kada je u pitanju privreda, ekonomija i poslovanje, finansije, sve je to vezano za materijalno, odnosno materijalnu dobit i interes, a sve je to opet vezano za onaj materijalni biološki aspekt čoveka. A, materija u svojoj prirodi, ona nema etiku, ona nema metafiziku, ona nema osećaja, ona nema tu stranu ljudskosti koju sadrži, koju zapravo čovek treba da zaštiti određenim mehanizmima, pre svega svešću, a osim svesti, odgoja i duhovnih načina zaštite ljudskosti, potrebno je svakako da te vrednosti dobiju i svoju pravnu formu, odnosno da kroz kvalitetan zakon budu zaštićeni. To je ono što danas činimo i to je ono što je neskrivena namera ovoga zakona i što zasigurno predstavlja važan iskorak u pogledu obezbeđivanja zdravog ambijenta za privređivanje. Zapravo, ono čemu je doseglo savremeno društvo nakon stotina godina raznih iskustava i raznih eksperimenata u pogledu sistemskog odnosa prema privredi, jeste da je zapravo slobodno tržište ono što treba da bude duh zdravog i normalnog privređivanja, ali ne svakako haotično slobodno tržište, već uređeno slobodno tržište, jer zapravo i sama sloboda, ukoliko nije uokvirena principima, a sve to definisano zakonima, dakle, tada sloboda postaje anarhija, postaje haos. Tako je za sve aspekte života kada je u pitanju čovek i njegov odnos prema slobodi, ali je isto tako ta zakonitost važeća i za privredu, odnosno ekonomiju. Prema tome, slobodno tržište da, ali uređeno, suštinski uređeno određenim principima. Naravno da pravno uvek imamo različite teorije po kojima treba da uredimo jedan prostor. Jedan od pravnih principa jeste da pravo jednog čoveka doseže do granice prava drugog čoveka. Međutim, to je, da kažem, jedan formalni, pojednostavljeni okvir, ali uređenje sistema se ne odnosi samo na prava dva čoveka, već je u pitanju kompleksna potreba uređenja odnosa u društvu, gde imamo relaciju između dva čoveka, između čoveka i zajednice i između čoveka i države, i to dvosmerno. Zato u tom kompleksnom paketu uređenja, jako je važno da imamo dobar zakon koji predstavlja okvir. Dakle, ukoliko mi uspemo, a što jeste težnja i nas ovde u Narodnoj skupštini, kroz sve naše zakonodavne aktivnosti, ali isto tako i članova, odnosno predstavnika Vlade koji sa nama ovde zajedno rade, a pre toga potroše sedmice i mesece na pripremu dobrih zakona, sa sve svojim stručnim timovima. I to je ono kao kada dobijete hranu na stolu, pa očito kada vam dobro serviraju hranu na stolu, još ako je dobro aranžirana, niko ne upušta svoje promišljanje šta je sve trebalo u kuhinji uraditi da bi hrana došla do stola i da bi mi uživali u hrani. Tako isto u kuvanju, odnosno pripremanju ovih zakona veoma su komplikovane i kompleksne procedure kako biste došli do dobrih zakonskih predloga. I sve dok se ne usvoje ovde u Narodnoj skupštini, to su zakonski predlozi. Zato, kako su god drugi stručnjaci, članovi radnih grupa, predstavnici Vlade, ministri nadležni za određene zakone uložili važan trud, dakle, značajan trud kako bi ovi predlozi bili što kvalitetniji, jednako smo mi dužni kao narodni poslanici da uložimo maksimalan trud kako bismo sagledali sada sa naše tačke gledišta. Naša tačka gledišta jeste da smo predstavnici naroda, da bi trebalo da smo najupućeniji u potrebe naroda, u osećaje naroda, u probleme naroda i da zapravo taj glas i taj ugao gledanja ovde donesemo, donosimo u Narodnu skupštinu i da zapravo sa te tačke gledišta bacimo određene zrake svetla na zakonske predloge i zapravo tim susretom tih zraka ćemo, nadam se, dobiti najkvalitetnija zakonska rešenja. Dakle, zakon ne može do kraja da uredi jedno polje. Zakon predstavlja okvir. On predstavlja okvir. To je kao i u saobraćaju. Da li ćete kvalitetno da vozite, da li ćete dobro da vozite, da li ćete dobar automobil da vozite, ne mogu da vam pomognu zakonski propisi u saobraćaju. Poštovanje crvenog svetla na semaforu da stanete i zelenog da prođete, kao i poštovanje određenih drugih signalizacija, horizontalnih ili vertikalnih u saobraćaju, ne utiče na vaš kvalitet vožnje u pogledu toga koliko ste vi dobar vozač i koliko imate dobar automobil. To se morate potruditi sami, vežbati u vožnji, dakle možda i biti talentovani, a onda i zaraditi na regularan način, kupiti dobar automobil. Međutim, ono što zakonski propisi i u saobraćaju i u privredi treba da vam obezbede jeste da ne ugrozite sebe i nekoga drugoga u saobraćaju, da ne izazovete udes, da ne sletite sa puta. To je ono što treba da obezbedi ovaj zakon i svi drugi zakoni. U tom pogledu ovaj zakon svakako treba podržati, posebno što sam na početku naglasio da on zapravo ima ambiciju da odvoji žito od kukolja. Dok nemamo uređenu dobru zakonsku regulativu na ovoj i sličnim temama, tada mi imamo jedan prostor koji nije sistematizovan, koji nema dobru regulativu i koji nema dobar okvir, gde je mnogo lakše kukolju da klija i raste, nego žitu. To je ono što je permanentno bio problem. Dakle, ja ću sa vama ponovo podeliti određena iskustva koja nisu tako nepoznata, ali su jako krupna i upečatljiva, pre svega, sa namerom da ako šta možemo popraviti popravimo, a ako ne možemo, onda da barem to imamo u vidu kako se ne bi takve greške ponavljale. Vi se sećate tzv. novopazarskog čuda u maloj privredi koje smo imali devedesetih godina. Dakle, mi koji smo tamo živeli i sada živimo smo zapravo svedoci sa terena. Dakle, dešavalo se nešto što nije kriminal, što nije neka, da kažemo, pojava koju mnogi tako tumače, jer se dešavala u ratnim godinama. Dakle, kriminal se najčešće odvija u spekulativnim privrednim aktivnostima, raznim oblicima nelegalne sive ili crne trgovine, ali teško se kroz kriminal baviti proizvodnjom. Dakle, onaj ko se odluči da proizvodi nešto, pa se odluči da ima legalno registrovanu porodičnu firmu, porodični biznis, da sa svojim članovima porodice osnuje malu firmu i proizvodi pantalone, košulje, cipele, komad nameštaja ili nešto slično, što jeste bio talas koji je zahvatio Novi Pazar i Sandžak uopšteno, devedesetih godina, gde je ta aktivnost narasla do te mere da smo mi imali u jednom trenutku blizu 5.000 proizvodnih subjekata... Dakle, ne nekakvih agencija, mešetarskih, manipulativnih, nego proizvodnih subjekata, malih preduzeća, porodičnih koje su imale celi sistem proizvodnje, koje su znale da naprave pantalone, da naprave razne druge komade odeće. Istina, tome jeste na neki način dunuo u leđa vetar određene krize tog trenutka, embargo itd, tako da je tu dodatno bilo pojačano interesovanje cele zemlje, dakle građana cele zemlje koji su dolazili u Novi Pazar da kupe tu robu. Da, to jeste šansa, to jeste retki trenutak koji Novopazarci jesu iskoristili na način da je kriza nekada i šansa, ali je za to trebalo biti sposoban, trebalo je znati pokrenuti proizvodnju, trebalo je napraviti proizvod koji neko hoće obući. Nije to stvar nestalo hleba, pa jedemo i hleb kakav god, nego odeću ne oblači niko ako mu se ne dopada, ako nije kvalitetna. Znači, radi se o jednom privrednom bumu koji se desilo i koji je možda imao neke sistemske manjkavosti, ali u suštini je bio ogromna pozitivna energija. Dakle, to je funkcionisalo između 15 i 20 godina. To je nešto što je moglo da se koristi kao primer kako dalje razviti malu privredu, kako pokazati celom društvu da je moguće da obični ljudi, kada hoće da rade, kada imaju kreativnost, kada imaju ambiciju i na koncu kada im se omogući… Mi smo se tada hvalili sa tim novopazarskim čudom. Hteli smo to da nudimo ostatku zemlje, ostalim biznismenima i građanima u regionu. Međutim, onog trenutka kada se počelo dešavati normalizovanje stanja u zemlji, umesto da ovaj model dobije podršku od tadašnjih vlasti, nažalost nekome je to zasmetalo. Dakle, prošle vlasti su se pobrinule da, ne samo da se ne podrži taj model, nego da se on guši. Kako se gušio taj model? Gušio se kroz korupciju određenih struktura u vlasti, u poreskoj upravi, u zloupotrebi inspekcija koje umesto da pomažu malu privredu zapravo drastično, brutalno i surovo reketirale te male privrednike, davile ih i samo oni koji bi pristali da im plaćaju veoma skup reket oni bi opstajali. Međutim, s obzirom da su u pitanju jako male firme, da je tržište bilo jako tesno, velika konkurencija, svako manje gušenje je počelo da davi, odnosno da ugrožava one najslabije, njihov se broj počeo smanjivati. Ključni udarac je došao od organizovanog kriminala. Organizovani kriminal je zadao ključni udarac toj maloj privredi, nečemu za čim sada svi žalimo kako smo dopustili da se tako nešto uništi. Određeni kriminalci, narko-dileri, a mi znamo da krupni kriminalci nikada ne mogu biti krupni ako nemaju svoje saradnike u strukturama vlasti. Nije prvi put da o tome govorim da na području Novog Pazara i Sandžaka i dalje imamo jako blisku spregu organizovanog narko-kriminala i ostalih aspekata organizovanog kriminala sa sudijama, tužiocima, određenim strukturama u policiji. Postoje određeni pokušaji da se taj u uticaj eliminiše ili smanji. Nažalost, još nemamo puni fokus države da ona krene protiv tih kriminalaca, kao što kreće ovde u Beogradu protiv velikih kriminalnih grupa, što je za svaku pohvalu i podršku, nešto što ni na koji način ne treba omalovažiti, ali ta energija se mora preliti na periferiju, pogotovo tamo gde je veoma plodno tlo za kriminal, jer su u pitanju pogranična područja, područja sa značajnim komunikacijskim mogućnostima, sa određenim tačkama kriminala i unutar zemlje i izvan zemlje. Šta se dešavalo? Krupni kriminalci su zapravo osnivali proizvodne strukture određene fabrike koje su im bile paravan za trgovinu droge. Sada takvi ljudi kojima je glavna zarada trgovina drogom su zapravo imali potrebu da imaju neku fabriku. Kada oni proizvedu pantalone koje njih koštaju u proizvodnji 15 evra, oni treba da ih prodaju 25 da bi nešto zaradili. Da li je tako? Međutim, oni su prodavali svoju robu, odnosno te pantalone po 10 evra, jer im nije bilo bitno da li će zaraditi, izgubiti, jer njihova zarada nije bila proizvodnja pantalona, nego trgovina drogom. Šta se dalje dešava? Svi oni pošteni, svi oni proizvođači koji nisu kriminalci, koji nisu narko-dileri, moraju da zatvore svoju fabriku. Imao sam prijatelja koji, ne samo da je zatvorio sve svoje proizvodne pogone, nego se iselio, prosto je doživeo potpuni kolaps, poraz. Nekolicina njih je pobegla iz Pazara, nisu mogli da se suoče sa time. Dakle, prepuštali smo grad kriminalcima, narko-dilerima. To se desilo nakon 2000. godine. To se desilo i mi danas ne možemo od toga da se oporavimo. Sa druge strane, prljavi narko-kapital koji je bio najkonkurentniji u procesima privatizacije, gde su prodavani razni pogoni, fabričke hale po Novome Pazaru… Svi oni koji su teško i pošteno došli do svoga kapitala nisu mogli biti konkurentni na tržištu privatizacije i sada te dve, da kažem, nuklearne bombe, zapravo je Pazar privredno razoren. Danas je veoma mali broj tih ljudi ostao na nogama i proizvodi to što su proizvodili tada, što je zaista za žaljenje. Još nije kasno da se mnogi spasu. Još imamo one koji tavore, koji se bore, koji su uporni, koji nisu odustali, ali i dalje još imamo dominaciju kriminalaca i narko-dilera. Tu mi moramo zajedno da delujemo. Preko Ministarstva privrede da se zaštite ovi mali, pošteni koji tavore, krvare, jedva spašavaju svoje privredne subjekte, da se preko MUP-a, Ministarstva pravde krene u konačni obračun sa kriminalcima koji piju krv poštenih ljudi kroz poresku upravu, kroz povraćaj PDV-a. Ljudi, ne trebaju vam posebne kriminalističke službe. Samo uzmite izveštaje kroz Poresku upravu i vidite zašto jedni te isti ljudi vrše povraćaj toliko enormno velikih cifara PDV-a, vrlo jasno sa knjiženjem da je to otišlo dalje negde za Crnu Goru, a svi znaju da nije. Dakle, radi se o stvarima koje su zapisane. Ne treba vam nekakav Eliot Nes koji će to otkriti. Dakle, jednostavno je potrebno da se dobije nalog od Ministarstva finansija, od ostalih drugih nadležnih službi da se uđe u taj obračun. Pominjao sam juče carinu, ponovo je pominjem. Dakle, vrlo jednostavno, zašto su samo neki ljudi privilegovani da carine određenu robu na jednom mestu, a drugi nisu. Znači, gde god postoje ekskluzive, to je kriminal, gde god nisu svi jednako u jednakoj šansi, to je kriminal. Dakle, potrebno nam je sa dve strane da krenemo, oštar obračun sa organizovanim kriminalom koji ne može da bude ni organizovan ni jak ukoliko nema podršku određeni vladajućih struktura, u ovom slučaju su vrlo jasne adrese na lokalnom i srednjem, možda i nekim drugim nivoima, a sve to drugo treba istražiti. Tada, dakle, ukoliko mi bazično, bazično se pozabavimo stopama, pozabavimo se stubovima, pozabavimo se temeljima, onda će i ovi zakoni perfekcionistički ako ih tako mogu nazvati, kao što je zaštita poslovne tajne, onda će oni imati smisla. Znači, to je kao kod zdravlja, ako neko ima maligno oboljenje, a vi se bavite liposukcijom, bavite se njegovom kožom i da li ima neku boru ili nema boru, verujte to nema smisla. Moramo se pozabaviti bazičnim, statističkim, dakle, konstrukcijama, tu popraviti stanje, tu sprečiti pukotine i onda će zasigurno ovaj zakon koji je veoma dobar i potreban dati svoje rezultate. Hvala vam.
Zahvaljujem uvaženom potpredsedniku Narodne skupštine. Sledeća je koleginica Sanja Jefić Branković. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, uvažena ministarka sa saradnicima, danas razmatramo Predlog zakona o zaštiti poslovne tajne. Mi u ovom trenutku već imamo zakon koji reguliše ovu materiju iz 2011. godine i on je tada kada je bio donet bio usklađen sa direktivama EU, konkretno, direktivom iz 2004. godine. U međuvremenu promenile su se i okolnosti, promenilo se tržište, promenio se način poslovanja, ali i uslovi poslovanja i potpuno je bilo logično da će EU posvetiti posebnu pažnju ovom jednom ovako važnom segmentu u poslovanju svakog privrednog subjekta. U tom smislu doneta je nova direktiva, vi ste malopre o njoj govorili, i prirodno se pojavila potreba za usklađivanjem našeg zakonodavnog okvira sa direktivom EU koja je u međuvremenu i doneta. Između ostalog, tom direktivom, a sada i našim Predlogom zakona, preciziraju se određene formulacije, odnosno jasnije se definišu neki pojmovi koji su možda izazivali nedoumicu prilikom same primene zakona i suštinski možemo reći da Predlog ovog zakona, odnosno potreba za usvajanjem, odnosno donošenjem ovog Predloga zakona, jeste harmonizacija domaćeg prava sa pravom EU. Svi mi znamo, a posebno oni koji dolaze iz privrede, šta je poslovna tajna i vrlo često u svakodnevnom govoru suočavamo se sa ovim terminom, ali kada dođemo u situaciju da primenimo isti nismo u potpunosti sigurni da li ta ista informacija, dokument ili roba, bilo koji element predstavlja poslovnu tajnu i zato je veoma važno precizno zakonom definisati na šta se poslovna tajna odnosi da bismo pravilno mogli i da je primenjujemo, odnosno da bi građani razumeli šta je ono šta se smatra zakonitim, odnosno nezakonitim postupanjem. Za početak Predlogom zakona daje se definicija poslovne tajne i pod kojim uslovima određene informacije uživaju pravnu zaštitu. Mislim da je važno istaći da je između ostalog ovim zakonom pojačana i građansko-pravna odgovornost onih na koje se sumnja da povređuju poslovnu tajnu i u tom smislu proširena je definicija samih pojmova zakonitog i nezakonitog pribavljanja informacija. Vi ste malopre pomenuli da je novina u ovom Predlogu zakona i to što su njima obuhvaćeni i naučno-istraživačke institucije i udruženja građana jer oni do sada važećim zakonom nisu imali neku posebnu zaštitu jer se štitila samo komercijalna delatnost, odnosno domen, odnosno doseg zakona se odnosio samo na robu. U tom smislu važno je napomenuti da naučno-istraživački instituti međusobno razmenjuju jako važne informacije sa privredom i to su informacije koje proizilaze iz njihovog uzajamnog poverenja, rada, istraživanja, možda i nekih uzajamnih praksi i zato je važno što je ovaj zakon obuhvatio i taj deo. Do sada se ovom temom vaše ministarstvo nije bavilo. Ono je bilo u ingerenciji Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. Upravo iz razloga koje sam malopre pomenula jeste značajno što se sada ono nalazi u domenu vašeg delovanja. Rad na donošenju ovog zakona započeo je još 2019. godine u okviru Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja koje je u saradnji sa Zavodom za intelektualnu svojinu izradio predlog, odnosno nacrt ovog zakona. On je dalje prosleđen Evropskoj komisiji na mišljenje decembra 2019. godine, nakon što je u martu 2020. godine su stigli komentari na taj naš predlog, nakon toga usledilo je i usklađivanje predloga o kome mi sada govorimo sa mišljenjem Evropske komisije na taj zakon. Malopre sam pomenula da je ovim zakonom pojačana građansko-pravna odgovornost držaoca poslovne tajne sa jedne strane, ali i njegova odgovornost sa druge. Vrlo često zanemarujemo da naspram svakog prava stoji i obaveza i da ono što za jednog titulara nekog prava predstavlja pravo, za sva treća lica istovremeno predstavlja i obavezu i mi se time moramo rukovoditi. Još jedna od stvari na koju bih skrenula pažnju jeste i da je Predlogom zakona došlo do izmene rokova za ostvarivanje zaštite u slučaju povrede poslovne tajne, odnosno za podnošenje tužbe zbog povrede poslovne tajne. Važećim zakonom predviđen je subjektivni rok od šest meseci od dana saznanja, odnosno tri godine od učinjene povrede. Ovim zakonom se sada menjaju rokovi na godinu, odnosno na pet godina, što dodatno stvara, odnosno pruža pravnu sigurnosti i omogućava onima koji smatraju da je došlo do povrede poslovne tajne neki duži vremenski period u kome oni mogu zahtevati i sudsku zaštitu. Još jedna od novina koja je uvedena ovim predlogom jeste i to da je do sada onaj koji je držalac poslovne tajne, odnosno od sada onaj ko je držalac poslovne tajne može zahtevati da se roba povuče sa tržišta u slučaju da neki od elemenata te robe sadrži povredu poslovne tajne i ne samo roba, nego i svi drugi dokumenti bili oni u elektronskom obliku ili nekoj drugoj formulaciji, a koja suštinski predstavlja poslovnu tajnu. Još jedna od bitnih stvari kada govorimo o povlačenju robe sa tržišta koja često može da bude veoma skupa, a koju sada ovaj Predlog zakona daje jeste i to da se ona može predati u dobrotvorne svrhe umesto što će povući sa tržišta kako bi možda poslužila nekim drugim istraživačkim timovima ili u nekom budućem radu i dala neke rezultate za koje možda u tom trenutku na tržištu nema mesta ili nije prilika za iste. Pomenula sam da se Predlogom zakona uvodi i preciznija formulacija u smislu šta se smatra zakonitim sticanjem. Recimo, ukoliko u toku nekog istraživanja ili proizvodnje nezavisno od samog tog procesa proizvođač dođe do određenih rezultata koji predstavljaju poslovnu tajnu, ali u isto vreme je do njih došao na zakoniti način one se neće smatrati kršenjem poslovne tajne upravo iz razloga postojanja njegove savesnosti u postupanju u smislu da je u trenutku kada je došao do određenih saznanja možda paralelno rukovodeći se nekim sopstvenim proizvodnim procesima ili planovima došao do nekim informacija koje istovremeno predstavljaju poslovnu tajnu nekog drugog privrednog subjekta. Osim toga, ovaj zakon obezbeđuje i zaštitu šireg kruga lica, odnosno obuhvata i širi krug lica koji se može podneti tužba i obuhvata ne samo ona lica za koja se sumnja da nezakonito pribavljaju poslovne informacije, odnosno tajne, već i protiv lica koja pružaju usluge takvim licima i ovakvim proširenjem subjekata protiv kojih se može usmeriti tužba jeste u stvari način da se obuhvati što veći broj ljudi, da se samim tim ozbiljnost ove teme stavi na neki odgovarajući nivo. Složićete se sa mnom da je teren razgraničenja zakonitog i nezakonitog pribavljanja informacija veoma, mogu slobodno reći klizav, i on ostavlja dovoljno prostora za interpretaciju koju ne smemo dozvoliti. U tom smislu, član 17. Predloga zakona upravo se bavi ovom temom navodeći izuzetke od slučajeva u kojima se neće primenjivati odredbe ovog zakona, a sve sa ciljem ostvarivanja nekog drugog cilja, odnosno javnog interesa, u konkretnom slučaju kada se te informacije i pribavljaju. Tu mislim na novinare koji dolaze do određenih informacija kroz istraživačko novinarstvo, mislim na advokate koji prikupljaju određene informacije u slučaju zastupanja svojih klijenata i mislim na zaposlene koji su u okviru određene firme prinuđeni da daju, ne bih rekla prinuđeni, možda je grupa reč, koji su dužni da daju određene informacije predstavnicima sindikalnih organizacija u okviru same firme. U tom slučaju oni te informacije daju kako bi se ostvarilo pravo na slobodu izražavanja i obaveštenosti, ali tu istu odredbu treba tumačiti sa dosta opreza. Upravo iz tog razloga, ovaj član 17. Predloga zakona isključuje primenu odredaba ovog zakona ako se informacije objavljuju ili čine javno dostupnim radi ostvarivanja prava na slobodu izražavanja i obaveštenosti, a u skladu sa Ustavom Republike Srbije, Evropskom konvencijom za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda, zatim, presudama Evropskog suda za ljudska prava itd. Njegova primena je sa razlogom odložena do pristupanja Srbije EU, što jasno pokazuje svesnost činjenice da možda nije najbolje krenuti sa primenom ovakve jedne odredbe zakona u ovom trenutku, nego onda kada se dostigne odgovarajući nivo usaglašenosti sa postupanjem, ali i sa dokumentima EU. Složićete se sa mnom da je sa aspekta privrednih subjekata poslovna tajna od ogromnog značaja. Suštinski, ozbiljnost jednog poslovnog sveta se upravo ogleda u zaštiti podataka i informacija koje predstavljaju poslovnu tajnu, a posebno u oblasti finansija. U privredi je takođe značajna i odredba koja se odnosi na sankcionisanje nezakonitog korišćenja poslovne tajne, jer uspeh svake poslovne kompanije i privrednih subjekata u ogromnoj meri zavisi i od načina na koji će ona sačuvati sve one informacije koje jesu sastavni deo njenih proizvodnih ili razvojnih procesa. Ako pođemo od toga da poslovna tajna predstavlja znanje, a da je znanje kapital, u toliko pre ćemo shvatiti i značaj ove teme o kojoj danas govorimo. Da bi bilo jasnije, ja bih iznela samo to da se poslovnom tajnom štite različite vrste informacija, ne samo roba, kao što je to do sada bio slučaj, već su to i procesi proizvodnje, to su poslovni planovi, finansijski planovi, reklamne strategije, rezultati ispitivanja tržišta koji vrlo često mogu biti od značaja za to ka kojim će se klijentima, odnosno kupcima usmeriti poslovanje određenog privrednog subjekata, zatim spiskovi dobavljača, itd. Da bismo govorili uopšte o poslovnoj tajni, poslovna tajna mora da sadrži određene karakteristike. Za početak, ona mora biti poverljiva, to znači da čak i kada je takva ona je poznata određenom krugu lica u okviru preduzeća ili firme koja se bavi tim pitanjem. Složićete se sa mnom da je u praksi vrlo često neka informacija vredna upravo zbog toga što je sakrivena od očiju javnosti. Zato treba jasno razgraničiti koja se informacija u smislu poslovne tajne zaista smatra i bitnom za poslovanje. Dalje, informacija mora biti nedostupna, što znači da nije lako saznatljiva trećim licima i mora biti zaštićena, a to znači da imaoc informacije ima dovoljno jasno izraženu volju da je ne otkriva. Tu dolazimo do jednog preduslova koji se mora ostvariti kako bi se zaštitila određena informacija ili dokument privrednog subjekta koji će se kao takav smatrati poslovnom tajnom. To znači da svi ti takvi dokumenti moraju biti javno, odnosno jasno obeleženi kao poslovna tajna. To onda znači da svaki od njih mora preduzeti razumne mere kako bi zaštitio određenu informaciju, proizvod ili bilo koji segment svog poslovanja od očiju javnosti, odnosno od trećih lica, jer jedino u tom slučaju možemo smatrati da se radi o poslovnoj tajni i sprečavamo mogućnost za zloupotrebe istih od strane samih pravnih lica. Na kraju, malopre sam pomenula sindikalne predstavnike u okviru preduzeća. Mislim da je to jedan od važnih aspekata i da moramo naglas izgovoriti šta u stvari znači, kako se ne bi odredba ovog zakona tumačila drugačije. Nameće se logično pitanje da li sindikalni predstavnik, osim prava da dođe do određene informacije ima i obavezu da istu i sačuva. Ličnog sam mišljenja da sindikalni predstavnici u okviru svake firme, odnosno kompanije mogu koristiti određenu informaciju kao poslovnu tajnu samo u svrhu posla kojim se bave i samo u onim okvirima koji su određeni kao ingerencija sindikalnog predstavnika internim dokumentima svakog privrednog subjekta. Zato se mora uložiti dodatni napor, posebno od strane sudova, da u svakom konkretnom slučaju oceni da li postoji javni interes ili ne za odavanje određene informacije, odnosno ima dovoljno mehanizama da pruži zaštitu i očekujemo do sudova da će zaista uložiti dodatan oprez u ovom smislu. Napraviću jednu kratku komparaciju. Ono što Ustav Srbije garantuje fizičkim licima kada je reč o zaštiti podataka o ličnosti, to ovaj zakon čini sa pravnim licima, odnosno privrednim subjektima i on im omogućava da uskrate svim nepozvanim licima podatke koji za njih predstavljaju poslovnu tajnu. Ukoliko ovako shvatimo predlog zakona, mislim da će nam biti jasnije kog je obima i koji opseg u životu svakog od nas pokriva. Na kraju, rekla bih samo to da ako je „Koka-kola“ čija je receptura obično isticana kao najuspešnija priča o poslovnoj tajni, uspela da sačuva tu tajnu više od jednog veka, ako je boza, napitak koji se na ovim prostorima služi više od 1000 godina uspeo da ostane dobro čuvana tajna koja se i danas poslužuje u poslastičarnicama, zašto mi onda ne bismo na isti način zaštitili informacije i sve druge elemente i dokumente, kao i znanja koja su predmet regulisanja ovog predloga zakona? Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nenad Filipović. Izvolite.
Hvala. Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarko sa saradnicima, poštovani građani, danas Skupština raspravlja o Predlogu zakona o zaštiti poslovne tajne. Kao mnogo puta do sada, raspravljali smo o mnogim zakonima, ulagali smo razne amandmane na te zakone i na kraju ih usvajali u izvornom obliku ili ovako unapređenje tj. dopunjene amandmanima. Tako ćemo i sa ovim zakonom. Ako pogledamo šta zapravo svaki zakon radi, on je tu kao određeni korektiv, da spreči da određena ponašanja pređu određene granice, bilo da su to moralne granice, pravne ili dogovorne granice, ali zakon je taj koji ima određene okvire unutar kojih treba postupati. Sve izvan tih okvira on je tu ne da ima ulogu kažnjavanja, već uloga zaštitništva. On je tu koji štiti sve nas koji znamo granice i pristojnosti i mogućnosti od onih koji smatraju da te granice mogu samostalno da pomere zbog navike koju su stekli, najpre na sitnicama koje ne prouzrokuju veliku ili ikakvu štetu, pa sve do stvari koje imaju katastrofalne posledice za pojedince i društvo u celini. Zakon može da bude i savršen, ali će postojati slučajevi gde neće moći da vas tj. nas zaštiti, jer kao što u svakom žitu ima kukolja, tako i u društvu postoje pojedinci koji se od svojih navika teško odvajaju. I danas može da se ide izvan okvira zakona i da se prozivaju i pojedinci i cele organizacije, da se lažno optužuju i da se nude lažni svedoci, da optužbe toliko budu gnusne da ih je teško i slušati, a kamoli izgovarati. Ali, takve koje plene pažnjom i koje same presuđuju, ne dozvoljavajući onome koga optužuju ni da se brani, ni da spere ljagu sa svog imena. Danas, onaj ko ima dovoljno novca ili drugog resursa misli da može da ide izvan okvira o kojima sam govorio, a da svoj stečeni oblik ponašanja nameće celom društvu kao normalan. Za zakone i njegove okvire zaduženi su i tužilaštvo i sudstvo. Od brzine njihovog rada, naravno koja neće uticati na kvalitet, zavisi i šteta koja vam se stvara. Što sporije radi tužilaštvo i sudstvo, šteta je veća. Zato imate pravo da se branite i niko vam to pravo ne može uzeti, čak ni oni koji vas lažno optužuju i odmah presuđuju. Najteže u svemu ovome je što ovakav izlazak iz okvira zakona daje ogromne negativne posledice i za pojedinca i za njegovu porodicu i prijatelje i svi koji ga zaista znaju žele da pomognu, kao sada i ja, ali na kraju dana on ipak u ovom ostaje sam, jer sva težina gnusnih reči je samo na njegovim leđima, koliko god mi želeli da ih skinemo. I ovaj zakon koji ćemo danas doneti, zakon o zaštiti poslovne tajne, je zakon koji treba da zaštiti investicije privrednih subjekata uz sticanje, razvoj i primenu znanja, iskustva i drugih informacija koje će im obezbediti prednost nad konkurencijom. Poslovna tajna se takođe koristi da bi se zaštitio pronalazak u toku postupka podnošenja prijave patenata, kao i podaci koje patent ne obuhvata ili oni ili koji ne mogu biti patentirani. Kada sam malopre rekao i da je zakon savršen, ne može nas u potpunosti zaštititi od onih koji igraju izvan okvira takvog zakona. Imao sam na umu i neke slične situacije koje su se dešavale u skorijoj prošlosti. Naime, naš najveći naučnik Nikola Tesla je imao neprijatna iskustva upravo na ovu temu. Italijanski naučnik Markoni je deo svog radnog veka proveo kao tehničar upravo kod Nikole Tesle i tu je video i radio sa nekim tehničkim pronalascima koje je nastavio da razvija samostalno i uskoro će mu biti priznat patent na radio-prenos. Taj isti patent je kasnije bio poništen, pa opet priznat, da bi 1943. godine, juna meseca, šest meseci posle smrti Nikole Tesle, Vrhovni sud SAD priznao pravo Nikole Tesle na ovaj patent i time je stavljena tačka na nepravdu koju su naneli našem naučniku. Čudno je da i danas u mnogim udžbenicima naših srednjih škola stoji da je Markoni izumeo radio. I zato i pored zakona, za koji mi iz poslaničke grupe Jedinstvene Srbije smatramo da je dobar i koji ćemo u danu za glasanje, naravno, podržati, svako mora da vodi dodatnu pažnju kome sve mogu da budu dostupne informacije koje se mogu okarakterisati kao poslovna tajna. Naravno, poslovna tajna se razlikuje od patenata i autorskog prava, jer i patenti i autorska prava na kraju tog puta, da tako kažem, nalažu da se objave informacije definisane postupkom. Dakle, one na kraju postanu javne, a poslovna tajna traži čak i trajno čuvanje informacija. Jedna od najpoznatijih poslovnih tajni je recept za „koka-kolu“, koji je star 135 godina, gde taj recept zna samo nekoliko ljudi u svetu i do dan-danas taj recept nije otkriven. Ovo je jedan dobar primer kako se čuva poslovna tajna. Iako za njeno čuvanje „brinu“ i lokalni i državni i međunarodni zakoni i propisi, moraju se uspostaviti i lične i dodatne mere opreza, upravo kako je to uradila i kompanija „Koka-Kola“. Takođe, sve više poslovnih tajni imamo i u svetu programiranja, tj. računarskih programa, gde je stalna borba između programerskih kuća i hakera. S obzirom da ja dolazim iz Leskovca, a Leskovac je poznati grad roštilja, što uopšte nije slučajno, jer se kod nas u Leskovcu odavno pravi najbolje roštilj meso, po recepturi koja je slična ostalim recepturama, uz par tajni, poslovnih tajni i trikova u pripremi, zbog kojih je leskovački roštilj i stekao takav status. Naravno, svake godine se u Leskovcu održava velika smotra roštilja, dobro poznata „Leskovačka roštiljada“, gde svoje umeće demonstriraju kako leskovački, tako i ostali roštilj-majstori iz svih krajeva naše zemlje. Ove godine će biti održana 31. roštiljada, a s obzirom da prošle godine zbog pandemije korona virusa nije bila održana u obliku u kome je već tri decenije održavana, nadam se da će ove godine od 23. do 29. avgusta biti održana u punom kapacitetu, gde će svako moći da okusi poslovnu tajnu leskovačkog roštilja. Da se ipak vratimo ponovo na temu. Naravno, kada pogledamo ovaj predlog zakona o zaštiti poslovne tajne o kome danas govorimo, postavlja se logično pitanje – zašto nismo iskoristili već postojeći zakon iz 2011. godine, sa određenim brojem izmena i dopuna, ali kada vidimo promene koje su opisane u ovom predlogu zakona u odnosu na važeći, zaključujemo da su one zahtevale nove formulacije zakonskih odredbi koje nisu mogle da se ostvare izmenama i dopunama važećeg zakona. Ovaj predlog zakona definiše i šta se smatra poslovnom tajnom, ko je držalac poslovne tajne, šta su to razumne mere kako bi se sačuvala tajnost, takođe se definiše i kako se na zakonit način može pribaviti, koristiti i čak otkriti poslovna tajna, a isto to definiše i kada je u pitanju nezakonit način. Ovaj predlog zakona potpuno definiše i građansko-pravnu zaštitu, od podnošenja tužbi i njihovih rokova do odlučivanja, objavljivanja presuda, uvođenja privremenih mera do naknade štete. S obzirom na to da je cilj smanjenje nelojalne konkurencije koja bi se ogledala u neovlašćenom prisvajanju poslovnih tajni konkurenata, ove mere će doprineti sankcionisanju i odvraćanju nelojalnih privrednih subjekata od preduzimanja nezakonitih radnji, čime će se pozitivno uticati na uslove tržišne konkurencije. Dakle, da zaključim, ovaj predlog je sveobuhvatan, kompletan i usklađen sa relevantnim propisima Evropske unije. Njegovim donošenjem ćemo staviti pravne okvire da bi se sankcionisao svaki akt neovlašćenog otkrivanja poslovne tajne, a time zaštitio njen držalac. Zbog svih ovih elemenata, poslanička grupa Jedinstvene Srbije u danu za glasanje podržaće ovaj predlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeći narodni poslanik je Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovana gospođo Atanasković, poštovani predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku gospodin Arsić, kao izvestilac Odbora, rekao je da ovaj zakon, između ostalog, jeste potvrda dobrih ekonomskih tendencija i privrede i da će poboljšati svakako investiciono okruženje i stvoriti jednu poslovnu sigurnost u Srbiji, da će od Srbije napraviti još atraktivniju investicionu destinaciju. Pre nego što započnem da govorim o samom zakonskom predlogu, osvrnuo bih se na ono što smatram da je jako važno, s obzirom na vaše prisustvo, a to je privreda, to je ekonomija, to su brojke, to su pokazatelji. Mislim da je jako važno da javnosti još jednom predstavimo sve ono što je Vlada, što je predsednik, što je Narodna skupština Republike Srbije, što je učinjeno u jednom izuzetno teškom periodu, u periodu kada se i Srbija i čitav svet suočavaju sa najvećim zdravstvenim izazovom čiji se kraj, ja se nadam, nazire. Sistem je u čitavom tom periodu od marta meseca do danas funkcionisao. Ne samo da je sistem funkcionisao, već je ostvarivao jako dobre rezultate. Znate, vi možete da pokušate da prevarite kada govorimo o ovoj kvaziopoziciji, da pokušate da degradirate, da devalvirate, da minimizirate nešto, ali kada govorite o ekonomiji, brojke, cifre, one su egzaktne, tu prosto ne možete da prevarite. Najbolji odgovor na svaku kritiku kada je reč o ekonomiji, kada je reč o privredi, kada je reč o rezultatima koje je u periodu od marta meseca do danas postigla Vlada Republike Srbije jesu upravo rezultati, jesu upravo činjenice. Dakle, u periodu od marta meseca do danas, po mišljenju poslaničke grupe SPS, mi smo mnogo puta do sada o tome govorili, tri su bila ključna pitanja. Prvo ključno pitanje je bilo – da li je bilo otpuštanja u Srbiji? Naravno da nije. Od onog istorijskog maksimuma, kada govorimo o nezaposlenosti u Srbiji, iz 2012. godine, koji je bio 25,9%, došlo se do istorijskog minimuma ispod 9%. Da li je bilo zatvaranja fabrika? Naravno da nije. Dakle, sačuvano je svako radno mesto. Da li su strani direktni investitori odustali od ulaganja u Srbiju, što je izuzetno važno? Naravno da nisu. Jesu prolongirani neki planovi, što je potpuno razumljivo, ali hajde da se bavimo konkretnim stvarima, da izađemo sa konkretnim činjenicama i konkretnim podacima. Da li je japanska kompanija „Nidek“ otvorila svoj pogon u Novom Sadu, koji će najpre uposliti 470 ljudi i da li će od 1,5 milijardi evra koliko su planirali da investiraju u ovoj godini, čak pola uložiti u Srbiju? Da li neko misli na japanski investitori dolaze tamo gde je nestabilno i nesigurno tržište? Ja moram, nemojte mi zameriti, da li će danas konkretno Ministarstvo privrede, moram kao lokal patriote pre svega jer dolazim iz Valjeva, da li će danas Ministarstvo privrede, kada kažem Ministarstvo privrede mislim i na Vladu, mislim i na predsednika, sa predstavnicima nemačke kompanije „Bizerba“ potpisati ugovor o podsticanju za investiranje kompanije u Valjevu? To je 305 radnih mesta u Valjevu. Konačno jedna investicija u Valjevu. Pored obilaznice, pored izgradnje obilaznice koja će omogućiti, ne samo Valjevu, već čitavom tom delu zapadne Srbije da ne ostane slepo crevo. To je magnet za potencijalne investitore. Ako nemate infrastrukturu, bez infrastrukturnog nema ekonomskog razvoja. Mi smo to naučili od našeg druga Milutina Mrkonjića. To je tačno. Bez infrastrukturnog nema ekonomskog razvoja. Ako nemate infrastrukturu, ako nemate industrijsku zonu, ako nemate gradsko-građevinsko zemljište da ponudite investitorima, naravno da neće niko doći. Velika zahvalnost, mene pre svega kao Valjevca i poslaničke grupe, a nadam se da mogu da govorim u ime poslaničke grupe kao Valjevac, pre svega, i kao predsednik poslaničke grupe, za ono što će Vlada danas učiniti, konkretno za grad Valjevo i za građane Valjeva. Jednom prilikom sam se našalio sa gospodinom Momirovićem. Govorili smo o obilaznici, između ostalog, i on je govorio o tome kako je putovao železnicom i kako susreo jednog Valjevca koji putuje vozom i odlazi iz Valjeva za Beograd da bi radio u Beogradu. Ja sam rekao da sam ubeđen da će vrlo brzo, nakon potpisivanja ovog sporazuma, nakon dovođenja još jednog investitora koji je najavljen, nakon završetka obilaznice, Valjevce u vozovima sretati samo u smislu turističke destinacije ka Beogradu, a da će Valjevci moći dostojno da žive od svoga rada u svome gradu i da će to omogućiti i Vlada i predsednik, a da će sve potvrditi i verifikovati Narodna skupština Republike Srbije. Dakle, velika zahvalnost za ono što će Valjevo danas dobiti konkretno potpisivanjem ovog sporazuma. Dakle, kada govorimo o merama. Da li je jedna država, ja nikada ne poredim i nikada ne želim da potcenjujem ni države u regionu, ni u Evropu, ni u svetu, ali nameće se pitanje, da li je jedna država prihvatila ovoliki teret krize na sebe u periodu od marta meseca do danas? Prva dva paketa pomoći 800 milijardi dinara, treći paket pomoći o kojem smo govorili tokom rebalansa budžeta 88 milijardi dinara. Prvi paket je bio 12,7% BDP, drugi paket 4,3%. Kada saberemo iznos, to je otprilike negde oko 17, oprostite, treći paket pomoći je bio 257,1 milijardi dinara, moja greška, a 88 milijardi je za infrastrukturu izdvojeno, što je izuzetno važno. Kada saberemo sve, to je otprilike 17,2% BDP. Da li je i jedna država u svetu ovoliki teret ekonomske krize prihvatila na sebe? Mislim da mere koje je preduzela Vlada Republike Srbije su usmerene u najboljem mogućem pravcu. To upravu potvrđuje ovaj period. Nismo mi rebalans budžeta radili slučajno. Mi smo rebalans budžeta radili da bi zauzeli dobru startnu poziciju za onaj prvi dan posle korone, da nastavimo sa dobrim ekonomskim pokazateljima i da nastavimo sa dobrim rezultatima. Kada govorimo o merama, rekao sam, potpuno opravdano, usmerene ka životnom standardu građana, da se sačuva i očuva životni standard građana. Recite mi i jednu državu koja je povećala plate, penzije, omogućila jednokratnu pomoć građanima od marta meseca do danas. Drugi deo usmeren ka tome da se sačuva svako radno mesto u Srbiji. Ono što je izuzetno važno, a tiče se resora koji vi vodite, usmeren ka mikro, malim i srednjim preduzećima, a poslednjim paketom su obuhvaćena i velika preduzeća. Srbija je u 2021. godinu ušla ekonomski jaka i stabilna, privredno stabilna sa najvećom stopom privrednog rasta u Evropi, odnosno pada od 1%. Preduzeća su sa privredom na potpuno stabilnim nogama i sa potpunim uverenjem da ćemo uspeti da realizujemo onu projektovanu stopu BDP od 6%. Pre nekoliko večeri predsednik je govorio i rekao da će to biti 7%. Smatram da je i to jako dobro u smislu da uvek treba podizati lestvicu, uvek treba podizati ciljeve, nove zadatke davati, jer to je dobro za budućnost Srbije, to je dobro za budućnost građana Srbije. Dakle, ne možete vi ekonomske podatke opovrgnuti i demantovati jer činjenice su prisute, a činjenice kažu, recimo, da je minimalna cena rada 2021. godine bila 183,93 dinara, da smo došli u martu mesecu, sjajna vest za građane Srbije, prosečna neto plata je bila 555 eura. Dakle, to je nešto što mnogi nisu verovali da će se uspeti uraditi baš u periodu korone. Zatim, kada govorimo o ekonomskim pokazateljima, prosečna penzija u dinarima za period januar – mart mesec 2021. godine 29.380 dinara. Sledeći ekonomski pokazatelj koji je takođe važan, rekao sam već, tiče se nezaposlenosti, dakle, od 25,9% došli smo na istorijski minimum 9%. Bruto društveni proizvod 1%, javni dug na dan 31. marta 2021. godine iznosio je 55,7% što je manje od nivoa Mastrihta od 60%. Inače, 60% BDP je kriterijum iz Mastrihta koji je usvojen još 1991. godine unutar tadašnje EU, odnosi se na to koliki je nivo duga koji države maksimalno mogu da imaju da bi bile kandidat za članstvo u evrozoni, odnosno u valutnoj uniji i od tada figurira taj podatak od 60%. Maločas sam govorio o stranim direktnim investicijama, strane direktne investicije su tokom prošle godine iznosile otprilike tri milijarde dinara. A kada govorimo o infrastrukturnim projektima, to je ono što je izuzetno važno, dakle, nije život stao u Srbiji, nastavilo se sa radom, nastavilo se sa aktivnostima. Jedan podatak, od januara do novembra prošle godine, su realizovane investicije u ukupnoj vrednosti, čini mi se, oko 146 ili 147 milijardi dinara, što je ukoliko poredimo sa istim periodom prethodne godine za 14,7% više. To sasvim dovoljno govori na koji način je sistem funkcionisao upravo u periodu kada je bilo najteže. Sada, što se tiče konkretno zakonskog predloga o kojem danas govorimo, a to je Predlog zakona o zaštiti poslovne tajne, novim zakonom, kao što je već rečeno i vi ste o tome govorili u uvodnom izlaganju, zamenjuje se važeći zakon iz 2011. godine. Suštinski razlog za obimnije izmene koje su pretočene u novi tekst zakona jeste obaveza da se pravni okvir zaštite poslovne tajne uskladi sa pre svega relevantnim propisima EU i obezbedi bolja zaštita. Inače, suštinsko pitanje jeste šta je poslovna tajna. Poslovnu tajnu bismo mogli definisati kao podatak o privrednom društvu koji bi mogao izazvati znatnu štetu ukoliko bi postao dostupan nekim trećim licima koji bi dolaskom u posed tog podatka mogao ostvariti određenu ekonomsku dobit. Takođe, možemo reći da je službena tajna podatak o privrednom društvu koji se čuva kao posebna kompanijska vrednost i prednost u odnosu na konkurenciju pre svega. Pitanje čuvanja poslovne tajne dobija sve više na značaju sa industrijalizacijom, a posebno sa novom erom digitalizacije, kada se lakše može pristupati različitim bazama podataka, pa tako lakše doći do poslovne tajne i privrednih društava. Veoma često nelojalna tržišna konkurencija proističe iz krađe poslovnih tajni privrednih društava, odnosno krađe industrijske ili intelektualne svojine. Nažalost, krađa je veoma često dokaziva, naročito kada je u pitanju intelektualna svojina, tako da su falsifikati veoma česti, a falsifikatori vešto izbegavaju slovo zakona. Krađa industrijske intelektualne svojine često poprima obeležja organizovanog kriminala jer se dešava na različitim robnim brendovima, falsifikuju se oni ili kradu kao originalni proizvodi ili plasiraju na tržišta drugih država. Kako je poslovna tajna ključ razvoja i konkurentnosti, to je u Srbiji bilo potrebno formulisati jedan bezbedniji zakonski okvir, odnosno omogućiti adekvatniju zaštitu poslovne tajne, i to upravo u skladu sa relevantnim ekonomskim zakonodavstvom. Dakle, harmonizacija našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom EU. Važno je reči da je Srbija, shvatajući značaj ovog pitanja, donela krovni dokument javnih politika u oblasti pravne zaštite poslovne tajne, a to je strategija razvoja intelektualne svojine, i to upravo za period od 2018. do 2022. godine. Strategijom je predviđeno donošenje novog zakona o zaštiti poslovne tajne, a radi postizanja harmonizacije nacionalnog zakonodavstva iz oblasti intelektualne svojine sa evropskim i radi unapređenja sprovođenja upravo prava intelektualne svojine. Strategija treba i da doprinese stvaranju društvenog i ekonomskog okruženja koje će pogodovati kreativnom i inovativnom radu, boljoj zaštiti poslovne tajne u svim njenim aspektima, čime će se posledično uticati na stvaranje pogodnije klime za brži ekonomski rast Republike Srbije i, naravno, za ono ka čemu zaista napredujemo, a to je dolazak stranih direktnih investicija. Da podsetimo da je Republika Srbija u pregovorima za pristupanje EU otvorila Poglavlje 7 - Pravo intelektualne svojine, tako da je neophodno da se zaštita poslovne tajne u Republici Srbiji uskladi sa relevantnom direktivom EU. Zašto je važno pitanje poslovne tajne i njene zaštite? Zato što se zaštitom poslovne tajne štite investicije privrednih subjekata koje počivaju na primeni znanja, iskustava i drugih informacija koje im obezbeđuju pre svega prednost kod konkurencije. Industrijska intelektualna svojina su dragoceni intelektualni kapital privrednih subjekata, investiranje i stvaranje u primeni intelektualnog kapitala privrednih subjekata, ali i inovatori i pronalazači štite prava intelektualne svojine patentom, dizajnom ili autorskim pravom kao i zaštitom pristupa znanju koje je privrednom subjektu dragoceno a nije opšte poznato. Tako dragoceno znanje i iskustvo, kao i poslovne informacije koje su neotkrivene i predviđene da ostanu kao poverljive čine zapravo poslovnu tajnu, ono o čemu danas govorimo. Poslovnom tajnom se štite različite vrste informacija koje se odnose na privredni subjekt, kao što su proces proizvodnje, poslovni planovi, finansijski planovi, reklamne strategije, rezultati ispitivanja tržišta, spiskovi dobavljača i klijenata, crteži, arhitektonski projekti, građevinski nacrti i još mnogo toga. Takođe, podaci o tekstovima i rezultatima istraživanja i ispitivanja predstavljaju posebnu vrstu poslovnih tajni. Pored navedenog, značajno je podvući da sve kreativne tvorevine koje se štite pravima intelektualne svojine mogu u sebi da sadrže i poslovnu tajnu koja ima komercijalnu vrednost i koja kao takva treba da bude zaštićena od svih akata nelojalne konkurencije. Faktori koji utiču na vrednost intelektualne svojine su različiti i od njih zavisi to koliko oni koji bi se usudili da uzurpiraju nečiju industrijsku ili intelektualnu svojinu ili autorska prava imaju motiva da to i učine, odnosno da tom krađom pre svega profitiraju, što i jeste cilj. Pitanje određivanja vrednosti intelektualne svojine je danas od velike važnosti, budući da se procenjuje da nematerijalna aktiva sa intelektualnom svojinom, kao svojim sastavnim delom, danas čini čak oko 75 do 80% tržišne vrednosti preduzeća. Zato je intelektualna svojina atraktivna za one koji bi na nezakonit način želeli da dođu do profita. Ako znamo da krađa intelektualne svojine, prema podacima Kancelarije za intelektualnu svojinu EU, košta evropske kompanije preko 60 milijardi evra, onda je jasno kakav je značaj zaštite poslovne tajne, odnosno industrijske intelektualne svojine u posedu privrednih kompanija. Smisao zaštite poslovne tajne zapravo jeste da se pravno sankcioniše svaki akt neovlašćenog otkrivanja, neovlašćenog umnožavanja, sticanja ili korišćenja od strane trećeg lica, poverljivih informacija koje imaju status poslovne tajne. Poslovna tajna ima važnu ulogu u razmeni znanja između istraživačkih institucija privrednih društava, posebno malih i srednjih preduzeća, što i jeste cilj i što jeste nešto na šta moramo da stavimo akcenat, pre svega kada je reč o privatnom sektoru, jer mala, mikro i srednja preduzeća su krvotok, ona su budućnost i ona zapravo, hajde da se izrazim tim vokabularom, na svojim plećima drže najveći deo državnog aparata. Ona se takođe koristi da bi se zaštitio pronalazak u toku postupka podnošenja prijave patenta, kao i podaci koje patent ne obuhvata ili koji ne mogu da budu patentirani. Za razliku od drugih prava industrijske svojine, gde se podrazumeva ispunjavanje određenih formalnosti da bi se obezbedila zaštita podataka putem poslovne tajne, ne zahteva nikakvu formalnu registraciju tih podataka i zbog toga zaštita poslovne tajne ne podrazumeva vođenje upravnog postupka kojim bi se poslovna tajna ustanovila. Takođe je važno da se ovim novim zakonom uređuje pod kojim uslovima se pribavljanje, korišćenje ili otkrivanje informacija koje predstavljaju poslovnu tajnu smatra zakonitim, a pod kojim se smatra nezakonitim. Dakle, možemo konstatovati da novi Predlog zakona predstavlja jedan kvalitetniji i kvalitativniji pravni okvir, jedan iskorak napred, ogroman iskorak napred, koji treba pre svega da omogući efikasnije suprotstavljanje zloupotrebi poslovne tajne po usaglašenim standardima sa EU. Naravno da će poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržati ovaj predlog. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Ministar Anđelka Atanasković ima reč. Izvolite.
Zahvaljujem se. Prokomentarisala bih vaše izlaganje u vezi privrede i uopšte stanja u našoj zemlji. Kao što ste i sami konstatovali, ja neću da ponavljam cifre, ali cela Vlada, zajedno sa predsednikom Republike, radi na poboljšanju uslova života svih naših građana u celoj Srbiji. Sami vidite da nemamo čak ni nedelju da je radna i koliko on ulaže sebe, tako da moramo i mi i cela Vlada da ulažu sebe u njegov put i da zajedno pratimo sve to što radi, da se izgradi što više puteva, bolnica, škola, a samim ti i preduzeća. Sami ste rekli da naše investicije i dalje dolaze u Srbiju, svakodnevno imamo dolazak ambasadora svih zemalja koji traže da se ulaže kod nas, što je veoma povoljno. Nema gašenja radnih mesta, nema gašenja firmi i to je vrlo povoljno uz investiciju, tj. samu pomoć preko osam milijardi evra koje je data građanima Srbije kroz sve ove vidove pomoći u kovidu, pokazuje koliko je Srbija napredna, a da je sam pad BDP-a minimalan 0,9%. Znači, ispod 1%, to je prvo mesto, maltene u Evropi. Mi smo jedina zemlja koja je uspela da svoje stanovništvo spasi sa vakcinacijom, da spasi privredu i da ima minimalan pad BDP-a, što stvarno nijedna nije uspela to da uradi. Mislim da nam čak i Švajcarska zavidi na ovakvoj organizaciji, uopšte vakcinaciji u zemlji i spašavanju svog stanovništva, barem ja imam taj komentar, svi ambasadori koji mi dolaze u posetu i u razgovorima kažu da su zadivljeni i da nam čestitaju na svemu tome. Srbija ide krupnim koracima napred, samo trebamo da se još više aktiviramo svi kao građani, da budemo svesni da moramo svi da damo doprinos i vratićemo se na onaj put kada je Srbija bila pojam i u Evropi, a i u svetu, ujedno. U svakom slučaju, hvala na lepim rečima.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Pravo na repliku.
Ne replika, pre svega zahvalnost za to što ste se uključili u raspravu i što ste prokomentarisali ono o čemu sam govorio. Želim u potpunosti da se složim sa vama u konstataciji da je period pandemije pokazao pravu snagu sprske politike. I ne samo da je pokazao pravu snagu srpske politike, već je na jedan određen način, pre svega, ujedinio region, a predsednik se pokazao kao neko ko je faktor političke stabilnosti u smislu ujedinjenja regiona. Nije reč samo o tome da nekome donirate desetine hiljada vakcina, ovde je reč, pre svega, o poverenju. Još jedna sugestija. Dakle, mi ovde govorimo o ekonomskoj politici koja je pre svega, socijalno odgovorna. To je ono što je izuzetno važno za poslaničku grupu Socijalističke partije Srbije i mi ćemo tu politiku uvek podržavati. Šta znači ekonomska politika koja je socijalno odgovorna? To je ekonomska politika koja u svom središtu ima onog običnog čoveka, građanina Srbije. Imali smo mi prilike ovde da razgovaramo sa predstavnicima Fiskalnog saveta, koji uvek imaju analizu. Nikada nismo želeli da vršimo pritisak na nezavisna regulatorna tela. Naš cilj je da ojačamo nezavisna regulatoran tela i potpuno je logično da u određenim trenucima oni imaju suprotno mišljenje od mišljenja Vlade i od mišljenja Skupštine Republike Srbije. Čemu svrha postojanja ako nekada nije tako? Ali, uvek je korisno da razgovaramo i uvek je korisno da vodimo dijalog, pa smo, između ostalog, imali i sugestiju, zapravo kritiku nekakve netransparentnosti. Pa, kada je bilo transparentnije ako ne u periodu od marta meseca do danas? Nekakve neselektivnost? Pa, kada je bilo selektivnije, ako ne ovom periodu? I imali smo kritiku koja je upućena, 100 evra koje je obezbeđeno svakom punoletnom građaninu. Molim vas, pa to nije mera koju je izmislila Vlada Republike Srbije. Pa, sve svetske ekonomije su koristile tu meru, i Japan, i Amerika. I Međunarodna organizacija rada kaže da je to mera koja doprinosi smanjenju siromaštva u Srbiji. Ja mogu samo da konstatujem da su oni koji tako govore protiv siromaštva u Srbiji i predstavnici Fiskalnog saveta moraju da shvate da uskostručna politika nije čarobni štapić. Mi ovde govorimo o živoj politici, a živa politika su ovi rezultati. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Inače, replika je Poslovnikom propisana forma za ovu vrstu dijaloga, pa se razumemo. Pre sledećeg govornika, da podelim jednu informaciju sa vama. Dakle, upravo ste primili ostavku narodnog poslanika Jelice Sretenović na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i Ozveštaj Odbora za administrativno-budžetska i mandatsko-imunitetska pitanja Narodne skupštine povodom razmatranja ostavke, koji je utvrdio da je podnošenjem ostavke nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 3. Zakona o izboru narodnih poslanika i predlaže da Narodna skupština u smislu člana 88. stav 3. i stav 4. istog zakona, konstatuje prestanak mandata ovom narodnom poslaniku. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2. i stav 3. i 4. Zakona o izboru narodnih poslanika Narodna skupština, na predlog Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, konstatuje da je prestao mandat pre isteka vremena na koje je izabrana narodnom poslaniku Jelici Sretenović danom podnošenja ostavke. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Sada bih prozvao koleginicu Anu Čarapić, koja je sledeća po spisku. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana ministarka, poštovani građani, uvažene kolege narodni poslanici, tema današnje rasprave je Predlog zakona o zaštiti poslovne tajne. Uvažena ministarka je na početku današnje rasprave detaljno obrazložila Predlog zakona o kom danas raspravljamo. Takođe, imali smo priliku i od strane kolega ovlašćenih predstavnika iz ostalih poslaničkih grupa da čujemo sve prednosti Predloga zakona o zaštiti poslovne tajne. Ono što želim da kažem na samom početku svoga izlaganja jeste da je Republika Srbija na evropskom putu. U skladu sa tim, obavezali smo se Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju da svoje zakonodavstvo iz oblasti zaštite intelektualne svojine usaglasimo sa pravnim tekovinama EU. Podsetiću sve građane i kolege narodne poslanike da smo 20. juna 2017. godine otvorili Poglavlje 7. Na snazi je trenutno i Zakon o zaštiti poslovne tajne, ali važeći zakon nije usaglašen sa Direktivom EU iz 2016. godine. Takođe, važeći zakon ne štiti na adekvatan način investitore i destimulativno deluje na investicije, posebno kada je u pitanju naučno-istraživačka delatnost i iz tih razloga je neophodno usvajanje potpuno novog zakona iz ove oblasti. Strategijom razvoja intelektualne svojine predviđeno je, dakle, ovde govorimo o Strategiji za period od 2018. do 2022. godine, da usvojimo potpuno novi zakon o zaštiti poslovne tajne do kraja drugog kvartala ove godine. Mi svi jako dobro znamo da od dolaska Srpske napredne stranke na vlast Republika Srbija je postala ozbiljna država. Vlada Republike Srbije poštuje sve rokove i obaveze koje ima i prema građanima i prema privredi, ali i obaveze koje proističu iz međunarodnih ugovora. S tim u vezi, usvajanjem potpuno novog zakona o zaštiti poslovne tajne mi ćemo ispoštovati našu obavezu koja proističe iz pregovora za pristupanje EU. Osim što zakon precizno definiše pojam poslovne tajne, zakonskim rešenjem je regulisano pitanje zakonitog i nezakonitog raspolaganja poslovnom tajnom. Ukoliko novinar istraživač objavi neku informaciju koja je u skladu sa pravom građana na obaveštenost ne smatra se povredom poslovne tajne. Takođe, ukoliko sindikalni predstavnik prilikom zastupanja prava radnika kod poslodavca sazna poslovnu tajnu i to se ne smatra povredom poslovne tajne, s tim što sindikalni predstavnik ima obavezu da se ponaša u skladu sa kolektivnim ugovorom i ne sme da saopštava poslovnu tajnu koju je saznao trećim licima. Novina zakona je da će poslovnom tajnom biti zaštićene informacije kao što su proizvodni proces, kao što su spiskovi klijenata, dobavljača, reklamne strategije. O tome su detaljno govorile moje kolege, kolega Milićević i koleginica Jevtić. Ono što ja želim da vam kažem jeste da bi se neka informacija smatrala poslovnom tajnom, ona mora imati komercijalnu vrednost. Ona mora donositi nekakav prihod poslodavcu u budućem periodu. U skladu sa zakonom, poslodavac je u obavezi da zaštiti poslovnu tajnu i to usvajanjem adekvatnog priručnika o zaštiti poslovne tajne, zatim da određena dokumenta označi kao poslovna tajna, da ograniči pristup poslovnoj tajni i to do sada nije bio slučaj. Ono što je jako važno, a predstavlja novinu zakona je da se držaocu poslovne tajne pruža mogućnost da se tužbom izjasni da se određena informacija objavi u sredstvima javnog informisanja i to o trošku tuženog i to do sada nije bio slučaj. To je, dakle, prednost ovog zakonskog rešenja iz razloga što će se odvratiti budući počinioci, ali i probudiće se svest kod šire javnosti o značaju poslovne tajne. Ono što smatram da je najvažnije kod Predloga zakona o zaštiti poslovne tajne to je što će ovo zakonsko rešenje doprineti suzbijanju nelojalne konkurencije, sa jedne strane, a sa druge strane stimulativno će delovati kako na domaće, tako i na strane investicije upravo da ulažu u oblast naučno-istraživačke delatnosti. Ono što mogu da kažem jeste da je Vlada Republike Srbije od 2014. godine pa na ovamo preuzela zaista niz mera i aktivnosti na suzbijanju i sive ekonomije, ali i nelojalne konkurencije. Ovde prvenstveno mislim na mere digitalizacije koje se aktivno sprovode od 2014. godine, pa na ovamo. Kada je reč o stranim investicijama, Srbija je apsolutni lider u regionu po pitanju privlačenja stranih investicija i od svih investicija, mislim na strane, koje se sliju u zemljama Zapadnog Balkana, čak 65% završi u Republici Srbiji. A, šta to zapravo znači za našu zemlju? Znači da je u Srbiji uspostavljena vladavina prava, znači da nam je bezbednost na visokom nivou, znači da imamo razvijenu infrastrukturu, da raspolažemo stručnim i kvalitetnim kadrovima, zato što su to upravo činioci koji privlače strane investitore, a Srbija prednjači u Zapadnom Balkanu u odnosu na sve ostale zemlje. Za Aleksandra Vučića i SNS privlačenje stranih investitora i strane investicije koje se realizuju znači rast bruto domaćeg proizvoda, znače otvaranje novih radnih mesta, rast životnog standarda, svih građana naše države, a za prethodnu vlast priliv stranih investicija je značio prodaju državne imovine ispod cene, pri čemu je sav novac od takvih investicija, da nazovemo investicije, završavao na računima političara iz prethodnog režima. Za razliku od njih, samo je Aleksandar Vučić u poslednjih nekoliko godinama otvorio preko 230 fabrika i upravo te fabrike su nam omogućile viši životni standard i rast BDP. Sve fabrike koje su otvorene u poslednjih nekoliko godina uglavnom su izvozno orijentisane, a o tome smo najbolje mogli da se uverimo prilikom posete Aleksandra Vučića Češkoj Republici, kada je iznet podatak o našoj trgovinskoj razmeni sa Češkom i ne samo da je udvostručena trgovinska razmena između Češke i Srbije, već Srbija ostvaruje suficit u trgovinskoj razmeni sa Češkom. Najveći izvoznici u Češkoj su nam obrenovačka „Meita“, šabački „Jazaki“, Smederevska železara, „Habis“, zatim niški „Džonson elektrik“ i to su kompanije koje je SNS izgradila od temelja do krova. To su kompanije koje je Aleksandar Vučić doveo u Srbiju i upravo te kompanije su ostvarile izvoz od preko 635 miliona evra. Ovo su zaista odlični rezultati, zato što izvoz znači rast, znači snagu jedne države. Govorila sam, dakle, samo o našoj trgovinskoj razmeni sa Češkom, a da nisam pomenula ni Nemačku, koja je jedan od naših najznačajnijih spoljno-trgovinskih partnera, nisam pomenula ni Rusiju, ni Kinu, ni ostale države. Ono što mogu da vam kažem da su naše investicije, kako domaće, tako i strane, geografski rasprostranjene po čitavoj državi i upravo to nam je omogućilo da se u prvoj polovini prošle godine, tačnije u junu mesecu vratimo na pretkrizni nivo kada je u pitanju robni izvoz, kada je u pitanju industrijska proizvodnja. Što se tiče BDP, mi smo se u prvom tromesečju ove godine vratili na pretkrizni nivo i to su zaista odlični rezultati. U uslovima krize, ekonomskim merama u vrednosti od preko osam milijardi evra, snažnim prilivom investicija, ogromnim ulaganjima u realizaciji infrastrukturnih projekata, uspeli ne samo da očuvamo postojeće proizvodne kapacitete, već smo otvorili i nove. I upravo to nam je omogućilo da u prvom tromesečju ove godine ostvarimo rast robnog izvoza od čak 16,6%. U prvom tromesečju 2021. godine Srbija je ostvarila suficit na računu platnog bilansa, što se nikada nije dogodilo, a vrednost suficita nam je 160 miliona evra. To je za čak milijardu i 100 miliona evra više nego u prvom tromesečju prethodne godine. To su zaista odlični rezultati. Kada pogledamo ostale države, nažalost, koje se suočavaju sa ogromnim gubicima i proizvodnih i uslužnih kapaciteta i sa ogromnim gubitkom radnih mesta, Srbija zaista prednjači u svemu što smo ostvarili tokom 2020. godine i što ćemo ostvariti čak štaviše i krajem ove godine. Ono što želim da kažem, zbog svih tobož dušebrižnika koji se brinu o javnom dugu Srbije, da nam je javni dug pod kontrolom. I Srbija je u uslovima krize tokom 2020. godine imala najmanje povećanje javnog duga. Da bih bila potpuno jasna, izneću podatak da smo tokom 2020. godine uvećali javni dug za samo 5,4%. Zašto kažem samo? Pa, zato što najrazvijenije zemlje Evrope imale su uvećanje javnog duga od preko 20% u odnosu na BDP tokom 2020. godine. Ovde mislim na Francusku, Italiju, Španiju, Kipar, Grčku, takođe i zemlje iz našeg najbližeg okruženja, kao što je Mađarska, Slovenija, Hrvatska, imale su uvećanje javnog duga od preko 15%. Zaista mi je kao ekonomisti degutantno da slušam da nam neki političari i ekonomisti iz prethodnog režima govore o javnom dugu. U vreme njihove vlasti javni dug je dostizao vrednost i do 78% BDP, a ono što je najgore od svega, ni jedan jedini dinar iz kredita nisu uložili u realizaciju infrastrukturnih projekata, kako bi stvorili uslove da te iste dugove i vraćaju. Sav novac iz kredita gurali su u potrošnju, što je zaista suludo i na taj način su nas gurali u začarani krug, gde smo 2020. godinu dočekali, u takvoj situaciji smo bili da nam je pretio bankrot. Danas nam o javnom dugu govore političari u čije vreme je vrednost BDP iznosila, dakle, BDP je bio niži od 32 milijarde evra. Mi smo u uslovima krize izazvane korona virusom, u uslovima kada smo imali 2014. godine katastrofalne poplave, u uslovima kada smo 2012. godine zatekli katastrofalnu situaciju u državnoj kasi, uspeli da povećamo BDP za čak 55% i naš BDP danas premašuje vrednost od preko 50 milijardi evra. To su zaista odlični rezultati. Takođe mi je degutantno da slušam da nam drže predavanje neki ekonomisti i političari koji su imali dok su vladali ovom državom stopu inflacije preko 15%. Mi smo u uslovima krize uspeli da održimo nisku stopu inflacije i ona je tokom 2020. godine iznosila 1,2%. To su zaista odlični rezultati, jer mi smo na taj način sačuvali makroekonomsku stabilnost i sačuvali smo realnu vrednost dohotka građana. Kada smo kod dohotka građana, izneću podatak koji je objavljen pre dva dana, a to je da smo u martu mesecu ostvarili prosečnu zaradu u Srbiji od 555 evra. Setimo se samo 2012. godine prosečna zarada je iznosila 330 evra. To je odgovorna politika Vlade Republike Srbije i SNS. Ono što smatram jako bitno za građane Srbije je da ćemo godinu završiti sa većim privrednim rastom od 6%, inače, 6% je projektovana stopa privrednog rasta, ukoliko nastavimo i sa realizacijom infrastrutkurnih projekata, a nema razloga da ne nastavimo i ukoliko nastavimo da privlačimo i u budućem periodu strane investitore, a nema razloga da ne privlačimo, nema apsolutno nikakvih razloga. Kako bi premašili projektovan rast od 6%, neophodno je da u narednom period nastavimo sa procesom vakcinacije, da bi se u najkraćem mogućem roku oporavili i u uslužnim delatnostima. Jedan od najvećih uspeha Vlade Republike Srbije i NBS smatram da su ekonomske mere tokom 2020. godine koje smo sproveli i koje sprovodimo i tokom ove godine, zato što su upravo ekonomske mere bile pravovremene, dobro skrojene, sveobuhvatne i zahvaljujući njima, mi smo stvorili takav privredni ambijent da nam je privreda ostvarila veću dobit tokom 2020. godine u odnosu na 2019. godinu za čak 433,6 milijardi dinara. To su zaista odlični rezultati koje smo ostvarili. Zahvaljujući tim rezultatima, mi smo stvorili uslove da do sada imamo najveće izdvajanje BDP-a za realizaciju infrastrukturnih projekata, čak 7% BDP opredeljeno je u 2021. godini za realizaciju infrastrukturnih projekata. U poslednje vreme zaista slušamo gomilu, da kažem slobodno, gluposti od pojedinih ekonomista i političara. Sa jedne strane govore nam da ne treba da povećavamo zarade u javnom sektoru, kako ne bi opteretili budžet Republike, a sa druge strane kažu nam da nam stručni kadrovi odlaze iz javnog sektora zbog niskih plata. Smatram da to nema nikakve veze sa realnošću. Prvo, svako povećanje zarada, bilo da su u pitanju zarade u privatnom ili u javnom sektoru, se multipliciraju, i to se vraća u budžet Republike kroz poreze i doprinose i upravo zahvaljujući stvaranju dobrog privrednog ambijenta mi smo ojačali naš privatan sektor i omogućili smo u periodu od 2015. godine da nam se u privatnom sektoru povećaju zarade za čak 42,9%, dok je to povećanje u javnom sektoru bilo znatno manje - 28,4%. Uspeli smo da smanjimo jaz u visini zarada između privatnog i javnog sektora i mnogo više građana nam se danas zapošljava u privatnom sektoru, što i jeste cilj Vlade Republike Srbije. Za SNS uspeh su priznanja koja nam stižu od svih međunarodnih institucija za ekonomske rezultate koje smo postigli u prethodnom periodu. Za nas je uspeh stotine kilometara autoputeva koje smo izgradili u prethodnom periodu. Za SNS je uspeh kada predsednik Republike otvori fabriku u Priboju i tom prilikom pita radnika - koliko vas radi u kući i dobije odgovor - radimo svi. Setimo se samo kakva je situacija bila pre par godina gde nam više od trećine radno sposobnog stanovništva nije radilo i gde smo imali masu porodica gde nijedan član u kući nije radio. Danas gotovo da ne postoji ni grad, ni opština u Srbiji gde nešto nije urađeno ili izgrađeno. Upravo moja opština, opština Kuršumlija, zbog loše političke prethodne vlasti, svrstana je u kategoriju devastiranih područja, a samo u poslednje dve godine dobili smo i fabriku namenske industrije, dobili smo i domaćeg investitora u Kuršumlijskoj banji i Kuršumlijska banja će, nakon 17 godina propadanja, krajem ove godine ugostiti prve turiste. To su zaista odlični rezultati. O ovom što se danas dešava u Srbiji pisaće istorija, učiće se u školama i na fakultetima kao primer dobre prakse. Upravo sve ovo, o čemu sam govorila, upravo zbog ovog poslanička grupa Aleksandar Vulić – Za našu decu podržaće Predlog zakona koji je na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem se ovlašćenoj predstavnici poslaničke grupe Aleksandar Vulić – Za našu decu. Reč ima ministarka privrede. Izvolite.
Ja se zahvaljujem na podršci. Pošto sam skoro 40 godina provela u privredi, mnogi od vas su i mladi, pa i nisu taj period prošli, srećom, ne sećaju se tog vremena, možda samo njihovi roditelji, kada je u prethodnom režimu bilo zatvoreno sve, znači maltene u svakom gradu bar po jedna fabrika, a u mnogima i više. Znači, ne treba da pominjem velike centre i u Nišu, Kraljevu, čak i u Trsteniku kod mene, pa redom svuda, već ovde u Beogradu. Svaki grad je imao bar jednu fabriku i sve su bile zatvorene i uništene. Srećom da je Aleksandar Vučić na čelu naše države i naše stranke i da zajedno sa Vladom radi ubrzanim tempom, svom snagom da svaki grad ponovo dobije bar jednu fabriku, da se ljudi uposle, što kažete i sami, da bar rade mnoge porodice, da više ne bude siromaštva, nego jednostavno da gledamo samo na bolje. Stvarno se radi, moram reći, na dovođenju investitora, ne samo stranih. Ja sam mnoge gradove obišla do sada i ima mnogo dobrih i domaćih privrednika koji odlično rade i dosta ljudi upošljavaju, imate čak i do 300 radnika, koji upošljavaju, imaju izvoz i do 90%, tako da je u Srbiji stvarno stanje ne deset, nego 100% puta bolje, možda i više nego u tom prethodnom periodu. Moram reći da naše Ministarstvo privrede radi, pored tih kapitalnih infrastrukturnih investicija, koje se odnose na puteve, na bolnice, na sve ove druge velike investicije, baš na tom infrastrukturnom lokalnom poboljšanju gde mogu lokalne samouprave da dođu i da prave praktično mesto za investitore. Mi im tu pomažemo sa našim besplatnim sredstvima, delom, i delom preko Fonda za razvoj gde oni prave, praktično, poziciju za nekog investitora koji bi nam sutra došao, jer svaki investitor traži mesto koje mu odgovara i koje ima pored infrastrukture da ima i radnu snagu. Tu moramo da poradimo na toj radnoj snazi. Znači, imala sam mnogo tih razgovora sa privrednicima gde se žale na nedostatak radne snage. Dok, sa druge strane, imate da na birou ima 5.000 nezapošljenih, što nije normalno. Ako imate 5.000 nezapošljenih, a nemate radnu snagu, nešto tu nije u redu ili neće da rade, ima i takvih slučajeva, a ima i slučajeva gde nacionalna služba nije to sve regulisala. Predstoji nam još i taj put, ali toliko investicija koje su došle u Srbiju zadnjih godina, nije došlo ni u jednu zemlju i, što je najvažnije, još traže, još imamo toliko ugovora i predugovora. Danas ćemo potpisati sa nemačkom firmom za Valjevo. To znači samo boljitak u Srbiji. Zajedno sa predsednikom cela Vlada radi na tome. Svi ovi zakoni koji se donose su preduslov za bolje poslovanje i osiguranje svih tih firmi koje dolaze u Srbiju, a ujedno i naš put ka EU. Sav ovaj trud, koji mi svi odradimo iz Vlade, na donošenju novih zakona, novih aneksa zakona, bilo šta da se radi, radi se na poboljšanju uslova i pribavljanju boljih investitora. U svakom slučaju, idemo na bolje. Hvala.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi posle 18.00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone iz dnevnog reda ove sednice. Pošto u sistemu nema više prijavljenih ovlašćenih predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa, prelazimo na listu. Reč ima narodni poslanik Samir Tandir. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovana ministrice, poštovani predstavnici ministarstva, na početku želim da kažem da će Stranka pravde i pomirenja, kao najjača bošnjačka stranka, glasati za sve zakone koji su na dnevnom redu. Želim da se zahvalim ministrici koja je nedavno posetila sandžačke opštine. Videli smo se i u Prijepolju. Imali smo taj radosni događaj u Priboju gde je otvoren hotel i nova kompanija. Bili ste u Novoj Varoši i u Sjenici. Bili smo zajedno na sastanku kome je prisustvovao predsednik Republike Srbije, Aleksandar Vučić. Čuli smo šta je on rekao. Čuli ste i podršku građana politici Vlade, politici predsednika. Čuli ste i moju diskusiju prema predsedniku. Ono što mi očekujemo, ja vas molim, apelujem, sandžačke opštine čekaju jednu veliku investiciju. Radosni smo zbog uspeha lokalne samouprave u Priboju i to je dokaz da može, nemamo autoput, gradi se autoput, ali hajde da vidimo od onoga što može da učinimo da ti građani ne napuste svoja vekovna ognjišta. Imamo dobar odnos građana koji tu žive, jer to je međunacionalna, međuetnička sredina, ljudi dobro žive i hajde da sa pozicije i Vlade i sa pozicije parlamenta pošaljemo jednu poruku. Ja znam, i video sam koliko je predsednik posvećen i predsednica Vlade, vidim to i kod vas, ali vas molim da ne čekamo neku novu posetu, već da vidimo šta možemo da učinimo sa linija sa kojih poseduje ministarstvo, sa pozicija da se utiče na investitore i domaće i strane da otvore neku kompaniju u tim opštinama. Hvala vam još jednom na trudu i energiji i dobroj poruci i dobroj veri koju ste do sada pokazali. Zakon je jako dobar i rekao bih neophodan. Zašto? Znači, neka uža specijalnost kojom se bavim jeste kontrola kvaliteta. Baš nam je trebao jedan ovakav zakon. Vi imate situaciju industrijske špijunaže, imali smo situaciju da radnici snimaju po pogonu, šalju to medijima, pokušavaju da vrše pritisak na svoje vlasnike i drugo, imamo situaciju da radnik radi u kontroli kvaliteta, ode u penziju i onda krčmi na neki način tu recepturu i to je nešto što ne sme da se dozvoli. Zašto rast naše privrede, ozbiljne kompanije koju ovde imamo nisu, kako da kažem, i u regionu i među konkurencijom prihvaćeni na način da se i oni raduju? I mi moramo da sačuvamo brendove koje ovde imamo u svim oblastima, pogotovo proizvodnja hrane kojom se inače usko stručno bavim. Mislim da je ovaj zakon jako bio neophodan, pogotovo u ovom vremenu industrijske špijunaže, apsolutno ga pozdravljam i glasaćemo za njega. Hvala vam.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Samiru Tandiru. Preostalo vreme za poslaničku grupu tri minuta. Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić. Izvolite.
Zakon o zaštiti poslovne tajne je jedan od onih zakona koji usaglašavamo sa pravnim tekovinama EU. U tom smislu ja bi veću pažnju obratio na to da što je stavljeno u obrazloženju, a to je da ovim postupamo saglasno članu 75. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju i u oblasti intelektualne svojine usaglašavamo svoje zakonodavstvo sa pravim tekovinama EU. Međutim, pored ovih zakona na koje ne možemo imati primedbe, zato što predstavljaju ono što je dobra tekovina EU, a to je sređivanje odnosa intelektualne svojine i zaštite ljudi koji nešto u svom životu i radu postignu, steknu neka znanja, imaju pravo da ta saznanja zaštite, to je jedna od tekovina zaštite individualnih prava i svega onoga što je EU u svom korenu i ideologiji, na kojoj je nastala ima, samo da kažem još jednu stvar koja je tu bitna, ne mogu zbog ograničenja svog vremena da to elaboriram, ali tiče se toga da u savremenoj političkoj i socijalnoj teoriji, ideja hiper zaštite intelektualnih prava nije svuda prihvaćena i nije svuda tako dignuta na pijadestal, kao što to nama prikazuju ljudi koji nas guraju u pravcu EU. Pogotovo narodi koji su doživeli kolonijalno ropstvo, koji su gurnuti u nemaštinu i siromaštvo, zato što su ih ovi narodi koji danas čine EU, kao kolonijalni gospodari eksploatisali vekovima nisu raspoloženi da štite intelektualnu svojinu njihovih korporacija, mislim korporacija zapadnog sveta, jer to znači da ovi narodi koji su bili pljačkani kroz vekove nikada neće moći izaći iz svog siromaštva. Ovo izgleda kao jedna načelna rasprava i načelna priča koja ne bi trebala da se tiče Srbije, ali ja hoću da vam skrenem pažnju da Zakon o zaštiti poslovne tajne, kao i ova hiper zaštita intelektualne svojine, pre svega se radi zbog stranih investitora i stranih korporacija. Znači, jedna je stvar da na ovaj način štitite jedno malo, mikro i srednje porodično preduzeća, a druga je stvar kada štite multinacionalnu korporaciju koja dolazi iz zemalja NATO, iz zemalja EU ili SAD. Te korporacije, gospodo, su učestvovale u podršci svojim zemljama kada su čitave devedesete godine bombardovale, tukle naš narod, uništavale našu privredu, zavodile sankcije. Znači, te zemlje bi možda prema nama mogle imati isti tretman kao kolonijalne metropole prema kolonijama gde su iz zadužile, što znači ako mi danas imamo toliko mnogo pozitivne diskriminacije, recimo po pitanju ravnopravnosti polova, zašto mi ako smo suverena zemlja ne bi uveli jedan nivo pozitivne diskriminacije po pitanju korporacija koje dolaze iz zemalja koje su nama ostale dužne ratnu odštetu, koje su ubijale naše ljude i koje su i u onoj pljačkaškoj privatizaciji, koju vi često pominjete, posle dvehiljaditih godina zaradile na pljačkanju naše privrede i našeg naroda. Hajde da pun obim ove zaštite poslovne i svake druge tajne, intelektualne svojine primenimo na našoj domaćoj privredi, na privredi prijateljskih i neutralnih zemalja, na malim, mikro i srednjim i porodičnim preduzećima, a da ovu zaštitu baš i ne damo stranim korporacijama koje dolaze iz zemalja koje su uništavale ovu zemlju. To je jedna ideja koju možete prihvatiti, a ne morate. Ima jedna druga koja je mnogo bolja ideja, a tiče se ovih drugih zakona, ne Zakona o poslovnoj tajni i Zakona o zaštiti intelektualne svojine, koji jesu zakoni koji mogu i da se prihvate, a to je ideja da one zakone koji izazivaju velike probleme u našem društvu, a tiču se usaglašavanja sa pravnim tekovinama EU, kao što su bili prošle nedelje Čomićkini zakoni, kao što je na kraju Zakon o akcizama koji rakiju čini skupljom od viskija pa izlazeći u susret uvozničkom lobiju uništava naš brend, da u svim tim zakonima uradimo nešto što je gospodin advokat Goran Petronijević dao jednom kao ideju, a meni se dopala, a to je da uvedemo neku vrstu klauzule društvene zaštite, da sve zakone koje po nuždi usaglašavamo sa EU, da samo uvedemo da njihovo dejstvo počinje prvog dana posle punopravnog članstva Srbije u EU. Ako smo suverena zemlja, hajde da to tražimo od njih, da kada dođu Čomićkini zakoni mi ih usvojimo, kažemo – prvi dan po učlanjenju Srbije u EU krenuće sa dejstvom. Recimo tako i Zakon o akcizama, pa tako razni zakoni i na taj način zaštitimo naše društvo od onoga što veliki deo naših građana gleda kao štetno za naše društvo. Ako ste raspoloženi za takve ideje, ja sam vam na raspolaganju, a mislim da je krajnje vreme da vratimo suverenitet Srbiji koji su joj davno oduzeli. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministarka Atanasković.
Verovatno niste slušali moje izlaganje, ali to u Zakonu za intelektualnu svojinu i piše. Znači, naš zakon stupa na snagu po ulasku u EU. To je već urađeno, tako da je taj deo urađen. Nema potrebe da dalje polemišemo. Za ostale zakone stvarno nisam u toku. Hvala.
Vladan Glišić. Izvolite.
Hvala. Naravno, i zato nemam spor sa ovim zakonom i neću glasati protiv njega, ali sam govorio o drugim zakonima koji su vrlo problematični i koji bi trebalo da se stave kao i ovaj zakon, pri čemu ovakve zakone, bez obzira na ovu idejnu postavku o kojoj sam malopre govorio, mislim da treba da usvajamo bez obzira da li ćemo ikada biti članovi EU jer treba nama i našem društvu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Zagorka Aleksić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovana potpredsednice. Uvažena ministarko, poštovane kolege, kao što je kolega iz moje poslaničke grupe već napomenuo, mi ćemo podržati donošenje novog Zakona o zaštiti poslovne tajne. U savremenom poslovnom svetu sve je veći značaj poslovne tajne i ekskluziviteta koju ona nosi, opasnosti otkrivanja poslovne tajne realno postoje i u internom okruženju, u samom okruženju privrednog subjekta, ali i od spoljnog faktora. Brojna su nastojanja da se nađu načini i mere zaštite u okviru samog privrednog subjekta koji će omogućiti primarnu zaštitu poslovne tajne, ali ipak te mere zaštite se najčešće pokazuju kao nedovoljne, te zato postoji potreba za čvršćom normom. Što se tiče zaštite poslovne tajne u EU napuštena su stara rešenja, gde je ovaj predmet bio u nadležnosti nacionalnih zakonodavstava i time su se prevazišle razlike i sada postoji jedan jedinstveni sistem propisa. Aktuelni domaći zakon koji uređuje zaštitu poslovne tajne nije usklađen sa evropskom praksom iz ove oblasti i donošenjem novog zakona mi usklađujemo ovu oblast sa zahtevnim i visokim evropskim standardima. Ipak mi iz Jedinstvene Srbije smatramo da osnovni benefit ovog zakona nije u ispunjavanju zahteva koje Evropa ima od nas, već pre svega u mehanizmima koji štite interese domaćih privrednih subjekata. Ovaj zakon će pravno urediti i unaprediti poslovne tajne od nezakonitog pribavljanja, a tzv. držaoci poslovne tajne će imati veću zaštitu, ali samim tim i veće obaveze i odgovornosti. Zakonom se definiše koje odlike treba da poseduje jedna informacija ili podatak da bi mogla da se tretira kao poslovna tajna, preciznije se definišu pojmovi u vezi sa poslovnom tajnom i pravi se jasna razlika između zakonitog i nezakonitog pribavljanja informacija u vezi sa poslovnom tajnom ili otkrivanja poslovne tajne. Ovaj zakon donosi novine i u pogledu same sankcije, jer će povreda poslovne tajne biti smatrana za privredni prestup ili će se posmatrati kao prekršaj, ukoliko je učinjena od strane fizičkog lica i za ove prestupe i prekršaje zakon predviđa odgovarajuće kazne. Izdvojila bih da se kreativne tvorevine štite pravima intelektualne svojine ukoliko u sebi sadrže elemente poslovne tajne, takođe zakonom se štiti i intelektualni kapital, patenti, dizajn i autorska prava. Ono što je novo i što treba istaći je da zakon predviđa zaštitu i za subjekte čija aktivnost nije primarno komercijalna. Tu podrazumevamo neka građanska udruženja, naučno-istraživačke institucije, udruženja koja se bave inovacionom delatnošću. Poslovni svet uvek teži ka zaštiti svojih tajni koje su uvek važne pre svega zbog konkurentnosti. U poslovnom okruženju stalna je ta intencija zaštite određenih podataka, pa je odgovarajući zakonski okvir u ovoj sferi neophodan. Poslovna tajna mora biti maksimalno zaštićena i smatramo da će se donošenjem ovog zakona takav efekat postići. Na kraju, ja bih se osvrnula na situaciju koja traje već duže od mesec dana. Radi se o jednom izmišljenom procesu koji ima za cilj poniženje i totalnu degradaciju predsednika Jedinstvene Srbije i koji je krajnje politički motivisan. Već mesec dana čoveku se sudi u javnom prostoru i spekuliše na osnovu niza laži koje su iznete, a svaka od njih je opovrgnuta pismenim dokazima. Još jednom, verujemo da će nadležni organi ove države raditi svoj posao i verujemo u najskoriji završetak ove lažne afere. U međuvremenu, Jedinstvena Srbija sa svojim predsednikom nastavlja sa svojom politikom, koja je uvek bila i biće po meri građana. Javnost je upoznata da za nedelju dana u našoj organizaciji 600 ljudi, a od toga 500 lekara koji su radili u kovid zoni, idu u Grčku, u Paraliju. Do kraja meseca u Jagodini će u potpunosti biti završena kineska fabrika za proizvodnju plastičnih granula i ono što je važno je da će tu biti otvoreno 100 novih radnih mesta, a 10. juna nemački „Fišer“ otvoriće u Jagodini fabriku koja će zaposliti 350 ljudi. Još jednom, poslanici Jedinstvene Srbije će glasati za ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Zagorki Aleksić. Reč ima narodni poslanik Borisav Kovačević. Izvolite.
Poštovana potpredsednice Skupštine, uvažena ministarko sa vašim saradnicima, drage koleginice i kolege poslanici, Predlog zakona o kome danas raspravljamo odnosi se na čuvanje poslovne tajne. Ova oblast predstavlja specifičnu mešavinu privrednog prava, građanskog prava, građansko-procesnog prava, prava intelektualne svojine i drugih oblasti, što dovoljno govori o njenoj složenosti, ali i značaju za savremene ekonomske i privredne tokove. Stoga mislim da je dobro što smo, nezavisno od naše obaveze za usklađivanjem domaćeg zakonodavstva sa pravnim tekovinama Evropske unije, rešili da ovu oblast pravno osvežimo. Po meni, to je urađeno na vrlo dobar način, tako što su znatno šire, ali i daleko preciznije u novom zakonu definisani ključni pojmovi, a pre svega poslovna tajna, kao skup podataka koji nisu opštepoznati licima koja u okviru svoje delatnosti dolaze u kontakt sa takvim informacijama, koje imaju komercijalnu vrednost, a čiji je zakoniti kontrolor preduzeo razumne mere da bi sačuvao njihovu tajnost. Poslovna tajna je samo jedna oblast, bez obzira što je ovako široko postavljena, u ukupnom sistemu tajni ove zemlje, u kojoj oblasti imamo različite stepene ili stepenovanje značaja tajnosti u pojedinim oblastima, u kom delu je u stvari na najvišem stepenu državna tajna, to znamo svi. Mislim da bi, s obzirom na čak i neka obrazloženja ovog zakona, mogla da se primene na ukupan problem ili oblast tajni u ovoj zemlji, što govori da sve ovo danas što je pominjano i na mnogim sednicama, da je napredovanje ove zemlje, od ekonomskog pa i u svim drugim oblastima, izmenilo uslove i potrebe za čuvanje tajne uopšte. Ja ću reći jednu stvar, kada govorimo o poslovnoj tajni, poslovna tajna nije samo u ovim oblastima koje smo ovde naveli i nabrojali, ja ću reći kao čovek koji sam ceo radni vek proveo u tim poslovima, mi smo imali i imamo, u toku je razračun sa do sada nikad tako snažnim organizovanim kriminalnim grupama, a organizovani kriminal podrazumeva u svojoj definiciji obavezno postojanje veze sa državnim institucijama ili organizacijama preko pojedinaca ili funkcionera itd. Sada vas pitam, pratimo Belivukovu bandu, šta organi rade – da li je neki policajac koji je u kontaktu sa takvom grupom otkrivao određene dnevne zadatke koje dobijaju prema toj grupi, da li je to samo državna ili neka druga tajna ili je i poslovna tajna? To jeste poslovna tajna pre svega, u svom korenu. Zato mislim i predlažem da bi Vlada trebalo, ja ću možda i sutra kada budemo imali sastanak sa Vladom oko ovih pitanja nešto o tome reći, kao što je pristupljeno sada ovom segmentu sistema tajni, znači, samo o poslovnoj tajni, da se ista stvar primeni, usavrši, precizira, proširi, objedini, osnaži u svim segmentima tajni kao takvih. Mislim da mi bez toga ne možemo postaviti ovo društvo na jednu sigurniju osnovu i odbranu od halapljivih zveri raznog oblika i kao oblast i način i mogućnost napada i ino-faktora i unutrašnjeg neprijatelja na sve što ova zemlja čini u svom napretku. Zato mislim da, recimo, i kad se radi o strategiji nacionalne bezbednosti, evo kroz ovaj zakon smo sada, Predlog zakona, videli da zaštita tajne svih stepena i oblika jeste jedan od osnovnih stubova nacionalnog sistema bezbednosti. Zbog toga mislim da bi trebalo pristupiti usavršavanju, eto, da uzmem taj izraz, svih zakonskih propisa koji se tiču tajne svih stepena i naravno posebnu pažnju posvetiti krovnom zakonu u toj oblasti. Mislim da i samu Strategiju nacionalne bezbednosti upravo zato i zbog mnogih drugih razloga treba preispitati, postaviti na drugačije osnove. Današnja strategija nacionalne bezbednosti među nosiocima nacionalne bezbednosti vidi i medije, za mene vrlo, vrlo diskutabilno, bar dok ih ne uredimo bolje i ne donesemo zakone u kojima će morati drugačije da se ponašaju. Naprotiv, mnogi mediji su na strani onih koji žele loše ovoj zemlji i oni ne mogu biti nosioci nacionalne bezbednosti. Sve to što navodim, samo neke primere koji zahtevaju promenu u tom smislu. Tako da mislim da je u ovoj oblasti, da je ovaj zakon i njegov značaj i u tome što je pokrenuo, što nas je naterao da vidimo neke stvari na koje nismo do sada obraćali pažnju u zaštiti, celokupnoj zaštiti ove zemlje, njenog napretka i većeg jedinstva. Nove odredbe, ove u zakonu koje su date, donose vrlo značajna poboljšanja u veoma važnom, rekoh, segmentu našeg sistema privrednog prava. Ovim zakonom mi dokazujemo da budno pratimo modernu regulativu iz ove oblasti, što će doprineti da se održi dostignuto poverenje inostranih proizvođača i trgovinskih kuća u naš pravni sistem i tržište, a od svega toga u krajnjoj liniji najviše koristi će imati naši građani kroz jeftinije i kvalitetnije snabdevanje boljim proizvodima. Zato i zbog mnogo čega drugog poslanička grupa PUPS „Tri P“ će u Danu za glasanje dati svoju punu podršku za usvajanje ovog zakonskog predloga. Hvala lepo.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Borisavu Kovačeviću. Reč ima zamenica predsednika poslaničke grupe SPS, narodna poslanica Snežana Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem, potpredsednice Kovač. Uvažena ministarko, sa saradnicima, poštovane kolege, ne može čovek da ostane imun na diskusiju mog dragog Bore Kovačevića, jer jeste to jedan od problema, lepo ste to sagledali, on se možda sa ove distance ne uklapa baš najbolje u ovo što se tiče privrede, ali ste potpuno u pravu, tu je negde izvor problema koji je najštetniji po sistem države. Međutim da se vratim na Predlog zakona o zaštiti službene tajne. Raspravljamo danas i on po mom shvatanju ima dva ključna cilja, osim ovog prvog o kojem su govorile kolege a to je usklađivanje sa, pre svega, evropskim zakonodavstvom u ovoj oblasti, drugi je negde, bolja zaštita naše industrijske intelektualne svojine. Prosto kao kompanijskih vrednosti koje omogućavaju bolje pozicioniranje na tržištu, a koje se definišu i čuvaju kao službena tajna, odnosno kao podaci nedostupni javnosti i konkurenciji. Naše zakonodavstvo definiše službenu tajnu kao podatke čije bi odavanje zloupotrebe ili krađa, prouzrokovali ili bi mogli prouzrokovati štetne posledice po titulara te službene tajne, bilo da je u pitanju kompanija ili određena služba. Ovim zakonom tretira se službena tajna koja je u funkciji privrednih kompanija, time i privrednog razvoja Srbije, dok je službena tajna koja se odnosi na pitanje bezbednosti ljudskih i manjinskih prava regulisano drugim propisima. Tu je ona razlika o kojoj govorim, ali zaista i jedna i druga službena tajna su nemerljivo važne. Ovaj Zakon o zaštiti službene tajne tretiramo kao privredni propis pre svega i njegovu suštinu posmatramo sa aspekta uticaja na privredne potencijale. Složićemo se da intelekutalna i industrijska svojina predstavljaju značajan privredni resurs, a primena pronalazaka i drugih proizvoda industrijske i intelektualne svojine su osnov svakog napretka i tu gotovo da nema dileme. Uostalom da nije bilo industrijskih inovacija i patenata kojima su unapređivani procesi proizvodnje, ne bismo mi danas odmakli mnogo od onoga što je predindustrijsko vreme. Kreativnost i samih radnika inovatora, ali i istraživači i naučnika dovelo je do bržeg industrijskog i privrednog razvoja društva. Značaja inovacija i patenata i drugih oblika industrijske svojine kao intelektualne svojine danas posebno dolazi do izražaja kada na globalnom nivou kapital dobija vrhunsku vrednost, zato je krađa i falsifikovanje možda prisutnije u većoj meri danas nego što smo to imali u nekom ranijem periodu. Tako da danas kada odemo u neku kupovinu uvek se pitamo da li je to original ili je u pitanju neki falsifikat, odnosno kopija. Najčešće se kradu zaštitni znakovi ili patenti i to je primarno kopiranje proizvoda ili negde narodski rečeno, original falsifikata, otprilike tako izgleda. Industrijska špijunaža je postala unosno zanimanje. Kradljivci originalnih dela industrijske ili intelektualne svojine se nažalost bogate mahom na tuđim idejama i projektima. Ta krađa industrijske svojine je danas naročito prisutna u svetu mode. Prosto, mi danas u industriji obuće i odeće po optužbi za kopiranje, ja mislim da su, manje više na dnevnom nivou. Pojava kopiranja postoji na globalnom nivou. Oni koji kopiraju originale uglavnom zarađuju ogromne svote novca i to na tuđi autorskim pravima i teško je to zaštititi. Mi smo svedoci toga da u današnje vreme imamo sve više tih kopija koje se zaista teško razlikujete od originala, naročito ako se tome ne posvetite. Naročito ako ne uložite trud da baš napravite razliku između onoga što je kopija, koja se našla na tržištu od originala, osim što to čak i te kopije umeju cenom da prate originale, pod pretpostavkom da nećemo biti svesni da se radi o kopiji ili bar naivni potrošač ume da kada prepozna cenu možda pre i pomisli da je original nego što je kopija. Tako da svo to kopiranje tuđih patenata, odnosno proizvoda industrijske svojine je prisutno na svim nivoima u prehrambenoj industriji, takođe, određeni proizvodi priznatih i poznatih proizvođača i u toj oblasti kopiraju. Proizvodi se roba identičnog izgleda kao brendirana i čak sa sličnim nazivima i imenima, tako da se kupci nedvosmisleno stavljaju u ozbiljnu zabludu. Mi imamo primer da je porodična firma za proizvodnju kobasica „Hek“ za kopiranje, nedavno njenih proizvoda optužila firmu „Aldi“, što znači da smo negde u korak sa svetom i Evropom kada je u pitanju kopiranje i krađa patenata. Mnogi stručnjaci danas krađu intelektualne industrijske svojine smatraju organizovanim kriminalom. To bi trebalo da se pod to svede. Protiv toga je neophodno boriti se na organizovan način, odnosno zaštiti sve te kreativne autore i kompanije koji su vlasnici dela industrijske intelektualne svojine. Pravni osnov za zaštitu privrede od krađe industrijske intelektualne svojine u Srbiji je, svakako, ovaj zakon, Zakon o zaštiti službene tajne, jer svaki podatak o inovaciji, izumu ili kreativnom delu jeste kompanijska tajna koja kompaniji omogućava konkurentnost i različitost na tržištu. Kada je Srbija u pitanju veoma je značajno što sa ovim zakonom dobijamo unapređen zakonski okvir koji treba da obezbedi stimulativnu, poslovnu i privrednu klimu, modernizaciju privrede i afirmaciju kreativnih kadrova i kompanija. Svakako, smatram da će zakon kojim se štiti službena tajna u privredi po standardima EU biti mnogo stimulativniji i za same investitore, kako domaće tako i strane, jer mogu bezbednije da koriste svoji inovativni potencijal, bez da imaju strah i predrasude. Time, na kraju svih krajeva ili na početku, možda najviše važno, doprinesu bržem razvoju naše privrede, što jeste zajednički cilj zbog koga ste i vi danas ovde, a i svim mi. Mi imamo dosta originalnih brendiranih proizvoda po kojima se prepoznajemo i van granica naše zemlje. Nažalost, tamo gde nismo na vreme imali zakonom zaštićeno poreklo ili brend drugi su nas kopirali pa smo došli do faze da je, neverovano ali istinito, da su Slovenci brendirali ajvar kao svoj proizvod, Česi, Nemci, Italijani šljivovicu, Šveđani futoški sir, Iračani kajmak, itd. Iz svih ovih razloga Srbija mora i treba da povede više računa o brendiranju i zaštiti svojih proizvoda, posebno onih sa oznakom geografskog porekla, jer ja mislim da su značajni i to je naš nemerljivi privredni potencijal. Mislim da ni sami nismo do kraja svesni koliki je potencijal tu. To se odnosi na sve naše firme, preduzetnike, pa i pojedinačne vlasnike autorskih prava, o kojima takođe treba brinuti. Firme se mogu zaštiti jedino ako imaju registrovane zaštitne znake. Dobro je da smo to napokon prepoznali i da ćemo ovim predlogom zakona unaprediti. Podsetiću da je Srbija važeći Zakon o zaštiti službene tajne donela 2011. godine, dakle, koliko je to, deset godina unazad, a u međuvremenu 2018. je doneta Strategija razvoja intelektualne svojine za period do 2022. godine, kojom su i definisani strateški ciljevi. To su harmonizacija nacionalnog sa evropskim zakonodavstvom. O tome smo rekli. To jeste jedan od osnovnih motiva da se ovakav zakon donese u oblasti intelektualne svojine. Treba naglasiti da ova obaveza proističe iz činjenice da smo se opredelili za punopravno članstvo u EU, kao i da smo već značajno unapredili ovu oblast. To negde potvrđuje i činjenica da je otvoreno pregovaračko Poglavlje 7, koje se tiče intelektualne svojine.Drugi strateški cilj, to sam rekla na početku je unapređenje sprovođenja prava intelektualne svojine na domaćem terenu. Treći važan cilj je obrazovanje i podizanje kapaciteta za transfer znanja u funkciji unapređenja primene intelektualne svojine u privredi. Bez potrebe da se sada pojedinim rešenjima iz zakona bavim, na kraju da ilustrujem značaj zaštite službene tajne naših kompanija, kroz podatke iznete u studiji pod nazivom „Doprinos delatnosti zasnovanih na autorskom pravu privredi Srbije“ koja pokazuje da u Republici Srbiji, kao i u svim zemljama postoje čitavi privredni sektori koji počivaju na iskorišćavanju autorskih dela i predmeta srodnih prava. Ukupno učešće svih kreativnih industrija u stvaranju BDP Republike Srbije prema podacima je 4,61%. Najveći udeo od 3,10% daju ključne delatnosti. Tu spadaju štampa i izdavaštvo, muzika, kinometografija i video produkcija, radio i televizija, fotografija, softver i baze podataka, vizuelna i grafička umetnosti, usluge oglašavanja, organizacije za kolektivno ostvarivanje autorskih i srodnih prava. Nabrojane industrije stvaraju više BDP nego rudarstvo ili usluge smeštene u ishrani, približno jednako kao finansijske delatnosti osiguranje ili snabdevanja električnom energijom. Sada u ukupnoj zaposlenosti u Republici Srbiji kreativne industrije učestvuju sa 4%, kreativnim industrijama u kojima radi preko 90.000 radnika, po podacima koje ja imam. Ovi podaci potvrđuju potrebu za donošenjem novog pravnog okvira u sektoru zaštite službene tajne, odnosno zaštite našeg kreativnog sektora iskazano kroz intelektualnu i industrijsku svojinu, kao ogroman razvojni kapital naše privrede. U tom smislu, apsolutno podržavam donošenje novog zakona o zaštiti službene tajne i vaš uloženi trud da regulišemo i ovu oblast koja je, iz svega što je rečeno, ne samo u mojoj diskusiji, nego čak više pre mene, jak potencijal koji treba negovati, ali pre svega treba zaštiti zakonskim okvirima. Poslanici SPS će svakako podržati Predlog izmene Zakona. To je rekao i moj kolega Đorđe Milićević, ali nije to zgoreg ponoviti još jednom. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nebojša Bakarec. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovana gospođa ministarka sa saradnicima, poštovane poslanice i poslanici, poštovani građani, ovim sjajnim zakonom uređuje se pravna zaštita poslovne tajne od nezakonitog pribavljanja, korišćenja i otkrivanja. Ovim država razumnim merama obezbeđuje očuvanje tajnosti i informacija. Naravno, ono što je bitno to je da je ovo nov Zakon i skladu je sa regulativom EU, čak je i preduslov, pa je onda još sjajnije time što ga donosimo. Baciću jedno malo drugačije svetlo na, pre svega zloupotreba i ovog dosadašnjeg zakona, a pretpostavljam i kada ovaj zakon bude bio donet i na zloupotrebe u budućnosti. Dakle, unazad dve godine od kada postoji Đilasova stranka slobodne pljačke, ta stranka i njeni funkcioneri konstantno nezakonito pribavljaju, koriste i otkrivaju poslovne tajne. Dakle, to rade i Marinika i Đilas, a Boga mi Jeremić, Aleksić iz Narodne stranke. Da oni žive u EU u kojoj postoje ovakvi zakoni oni bi bili do sada procesuirani, mogu da budu srećni što žive u Srbiji i što ovaj zakon još uvek nije stupio na snagu. Nadam se da ćemo mi primenjivati ovaj zakon. Dakle, oni osim što nezakonito pribavljaju poslovne tajne, oni ih filuju i lažima i onda ih tako plasiraju u medije. To smo videli u slučajevima „Telekoma“, „Krušika“ MUP-a, ali i mnogim drugim. Đilasova stranka nezakonito, dakle i to su sad odeljci ovog zakona, i tačno se vidi šta đilasovci i Đilas rade. Đilasova stranka nezakonito pristupa, prisvaja i umnožava dokumenta koja su pod zakonitom kontrolom držaoca poslovne tajne, a sadrže poslovnu tajnu ili se poslovna tajna iz njih može izvesti. Đilasova stranka nezakonito postupa zbog toga što funkcioneri SSP znaju da su poslovne tajne koje su pribavili pribavili direktno ili indirektno od drugog lica koje poslovnu tajnu nezakonito koristi ili otkriva. Kada je sam Đilas u pitanju. Dakle, on je poslovanje svojih kompanija od 2004. godine, proglasio totalnom tajnom, pa je tako postupila i tada vladajuća Demokratska stranka. Mislim, to je neverovatno licemerje. Đilas tuđe poslovne tajne zloupotrebljava i objavljuje, a svoje tajne nezakonito krije od četvrte godine. Jedino je Verica Barać tamo negde u onom izveštaju iz 2011. godine, dakle ukupno do 2012. godine malo uspela da razgrne taj veo tajne koja nije smela da bude tajna zbog toga što su DS i Đilas prikrivali mega pljačku tešku 619 miliona evra, mega pljačku budžeta Srbije i Beograda. Zašto? Upravo Verica Barać i Savet za borbu protiv korupcije su rekli da Đilas i njegove kompanije su malo i slabo poslovali na tržištu, a da su bile potpuno oslonjene njegove firme na budžet. Dragan Đilas, inače, to se zbivalo pre tri dana i o tome nije bilo reči, a važno je, putem svog portala „Nova S“, pre tri dana je ponovo targetirao Danila Vučića, najstarijeg sina predsednika Srbije. Dakle, pre dva dana portal „Nova S“ je objavio u sportskoj rubrici u 22.00 časova tekst koji je inače dugačak šest strana, pod nazivom – gde je fudbal beton hale nedužne stradaju, a autora za koga nikada nismo čuli, Strahinje Nikolića. Tekst se bavi tučom navijača u "Beton hali". Tekst je inače besmislica, jedna salata, koja ima samo jedan cilj, a to je da targetira Danila Vučića. Tekst je objavljen na naslovnici portala "Nova S", gde je Đilas suvlasnik, a na početku teksta se nalazi fotografija Danila Vučića. A Danilo Vučić nema nikakve veze sa događajima u "Beton hali", ali su ga urednik sajta i ovaj novinar namerno umetnuli u tekst da bi od njega napravili metu. Iz samog besmislenog i haotičnog teksta, iz izjava Marka Poledice se vidi da Danilo Vučić nema ništa sa pomenutim događajem, ali se onda postavlja razumno pitanje - a zašto su ga umetnuli, njegovu fotografiju i njegovo ime, i zašto su ga doveli u vezu sa ovim nasilnim događajem, sa kojim on nikakve veze nema? Dakle, sa jedinim ciljem - da bi ga targetirali. Već sam ranije dokazao ovde u diskusijama da su portali "Direktno" i "Nova S" portali laži i obmane i da je to utvrdila Komisija za žalbe Saveta za štampu po dve žalbe koje sam ja podneo protiv ova dva portala, pa je jedan od njih morao da to objavi, da su lažovi, a drugi nije, pošto "Nova S", navodni portal demokratije i profesionalizma ne priznaje Savet za štampu. Ovakve lažne vesti se na ova dva portala objavljuju svakodnevno. Znači, svakodnevno oni objavljuju najmonstruoznije laži o Danilu Vučiću, Andreju Vučiću i, naravno, samom predsedniku Vučiću. Oba portala objavljuju laži i izmišljotine mafijaškog klana Belivuk, oružanog krila terora, da je Danilo Vučić umešan u poslove i sukobe navijačkog klana. A zbog čega ovi portali targetiraju Danila Vučića? Pa, zbog toga da bi naudili predsedniku Republike i onemogućili ga u, između ostalog, njegovoj borbi protiv mafije i kriminala. Ovo je sve crtanje mete na čelu sina predsednika Vučića i to radi vlasnik portala "Direktno", a to je Dragan Đilas, on je vlasnik, a inače je suvlasnik Šolakove obe televizije i portala "Nova S". Time se Dragan Đilas direktno obračunava sa porodicom Aleksandra Vučića. Mi iz SNS se nikada nećemo baviti decom Dragana Đilasa. Postavljam pitanje - da li će neki nadležni organ, neka institucija ili neka NVO zaštititi ljudska prava Danila Vučića? Poseduje li Danilo Vučić ljudska prava? Danilo Vučić, sin, unuk, brat, mora da bude zaštićen jednako kao i deca Dragana Đilasa i Marinike Čobanu Živku. Đilasovi portali "Nova S" i "Direktno" su odlučili da Danilo Vučić nema ljudska prava i da ga treba dehumanizovati i likvidirati. Postavljam pitanje - da li je Đilas dao direktne naloge direktoru portala "Direktno" Đorđu Stefanoviću i gloduru "Nove S" Veselinu Simonoviću da objave ove dve laži koje sam naveo o Danilu Vučiću? Pre nekoliko dana, tačnije, opet 22. Đilas je dao intervjuu svom portalu "Nova S". U tom intervjuu naslov je dat namerno - Vučić je mentalno oboleo čovek. To je opet bilo na naslovnici i to je bilo i na televiziji Nova S. Đilas u intervjuu kaže, neistinito, da nikada nikoga ne vređa, a odmah potom u istom intervjuu Đilas kaže dva puta za predsednika Republike da je reč o mentalno obolelom čoveku, i to pazite zbog čega - zbog toga što brine o narodu i u 11.00 sati noću obilazi gradilište nove kovid bolnice. Da li treba da ukažem da je ponašanje predsednika upravo ovo, predsednika Vučića hvale vredno i veličanstveno zbog toga što brine o narodu i brine o zdravlju i u 11 noću obilazi novu kovid bolnicu u Novom Sadu, koja je preko potrebna? Samo bih vas pitao, pošto posedujem informaciju, da li znate šta Dragan Đilas radi u 11 noću? Dragan Đilas u 11 noću obilazi svoj ogromni sef u kome se nalaze milioni evra u kešu, pazite, "u kešu". I u 11 noću, kad to završi, taj obilazak, onda seda za kompjuter i na internetu proverava stanje svojih 57 računa u 17 zemalja gde ima 68 miliona evra. E, to Đilas radi u 11 noću. Za narod ga, naravno, zabole, kao i za kovid bolnice. To da Đilas govori neistinu, da nikada nikoga nije vređao, navešću vam dva od 10 slučajeva. Dragan Đilas je 19. 1. vređao i psovao studente iz grupe "Marks 21" rečima, neću ponoviti, to je psovka, j.… ti mater, pa je homofobnu psovku izrekao. Onda 3. 5. 2020. godine u onoj prilici kada je ridao i njakao kao magarac, kada mu je ceo grad skandirao da je lopov, tad je pretio predsedniku, citiram: "Ti si jedan kreten, kukavica jedna bolesna, platićeš kad-tad." I onda Đilas kaže i besramno govori neistinu da nikada nikoga ne vređa. Đilas u tom intervjuu pominje i gospođu Božić i gospodina Orlića i mene. Đilas kaže: "Šta bih ja povodom dijaloga", gde neće dijalog a inicirao je dijalog, "Šta bih ja mogao da pričam sa Bakarecom, Orlićem, Sandrom Božić i sličnima, nema dijaloga sa njima". Ja lično, a ni mi svi ovde u Skupštini, nemamo ništa protiv dijaloga sa Draganom Đilasom. Ja bih mu tu postavio i nekoliko pitanja. Na početku, pitanje da objasni kako se obogatio obavljajući tri državne funkcije i da li se obogatio zloupotrebom službenog položaja ili trgovinom uticajem? Pored pitanja koje sam naveo, postavio bih Đilasu još nekoliko pitanja - da li je mentalno oboleo onaj lopov i fašista koji sruši kuće hiljadama Roma, a onda ih potrpa u kontejnere po šumama? Da li je mentalno oboleo onaj lopov koji tuče svoju trudnu suprugu i kojoj preti da će joj odrubiti glavu? Da li je mentalno oboleo onaj lopov koji tuče stare roditelje svoje bivše supruge? Da li je mentalno oboleo onaj lopov koji stalno preti drugima da će ostati bez posla? Da li je mentalno oboleo onaj lopov koji stalno nasrće na druge i psuje ih? A to koliki je Đilas lažov dokazao je i 22-og, tog istog dana kada je dao ovaj intervjuu, na svom glavnom odboru, koji je on praktično proglasio, jedva sam došao do tog snimka, službenom tajnom, i navešću samo tri krupne neistine. Đilas je na tom glavnom odboru priznao posle tri godine da su oni njegovi bili glavni ljudi, citiram ga: "u organizaciji protesta 2018. godine". A tri godine ranije, kada su se ti protesti održavali, Đilas je tvrdio da on uopšte nema nikakve veze sa tim protestima i da to organizuju studenti iz pokreta "Jedan od pet miliona". Znači, tri godine kasnije Đilas priznaje da je rekao neistinu. Druga neistina je, Đilas kaže: "Apsolutno ne odgovaraju istini tvrdnje da je opozicija razjedinjena i posvađana. Čak i vrapci na grani znaju da je opozicija nejedinstvena". A čak se ni đilasovski mediji ne trude da to sakriju. Glavna laž koju je Đilas tom prilikom izrekao i proglasio za službenu tajnu tiče se rejtinga SSP. Dakle, sve činjenice i istraživanja, a ima ih dva, i Ipsosa i Faktora Plus govore da Đilasova stranka ima rejting od 4%. Đilas na glavnom odboru tvrdi da bi njegova stranka slobodne pljačke, da su izbori sada, kaže da bi oni osvojili 40 poslanika, što znači da bi imali najmanje 12%. Znači, Đilas je već u startu sebi dao tri puta veći rejting nego što ima. Potom, pet minuta kasnije u intervjuu, odnosno na glavnom odboru u svom govoru Đilas ide dalje i kaže – pobedićemo na izborima. Da biste pobedili na izborima u Srbiji morate da imate najmanje 40%. Znači, vidimo kako je jednim lakim postupkom potpuno providne obmane Đilas podigao sebe sa 4% na 40%. Pri tome je Nikola Tomić, urednik u Listu „Vreme“, dakle opozicioni novinar, gostujući na TV N1, lepo rekao da je ovo čisto samozavaravanje i da opozicija nema šanse da pobedi čak ni u Beogradu na sledećim izborima. Dakle, tako se Đilas junači sopstvenim obmanama. Da je hrabar, a nije, on bi se kandidovao sa predsednika Srbije, ali, pošto je kukavica, on potura Mariniku kao žrtveno jagnje. Završavam sa ovim. Znači, mi smo svedoci da je unazad nekoliko meseci kao priprema za izbore na scenu stupila koalicija smrti, to jest simbioza kanibala, lopova, njegovog portparola pedofila i njegovog kasapina. To je koalicija političkog i oružanog krila mafije i terora. Koaliciju, naravno, predvodi tajkun i lopov. Na predstojećim izborima program te koalicije će biti kanibalizam, kasapljenje, „ćevapi“, lopovluk i pedofilija, pa ko voli, nek izvoli. Lopov je inače okružen ženom bez prezimena koja vozi bicikl, okružen je čovekom bez imena i kriminalcem vozačem koji voz 66 kilograma marihuane u kamionu, kriminalcem šurakom koji vozi tri kile kokaina u automobilu i nakeženim kriminalcem Japancem. Inače, glavni ljudi lopova za obračun sa državom su već pomenuti kanibal, kasapin i profesor pedofil portparol. Kanibal, inače, je zadužen da delimično finansira rušenje države novcem od trgovine narkoticima, a taj isti kanibal voli „ćevape“. Po prirodi posla, kasapin priprema te, pod znacima navoda, ćevape, za kanibala, a sam kasapin je bio sam zadužen… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, vratite se na temu.) Završavam. A, sam kasapin je bio zadužen da okupi vojsku kriminalaca. Cilj je bio preuzimanje države za račun tajkunskog lopova. Za kraj, poslednja rečenica, da parafraziram čuvenu pesmu Psihomodo pop - tamne mrlje prošlosti na Đilasovoj beloj košulji, veš mašina budućnosti nikad neće oprati. Da završim sa nečim svetlijim, predsednik Aleksandar Vučić u sadašnjosti leči prošlost, u ime budućnosti. Živela Srbija. Hvala vam.
Poštovani narodi poslovni, molim vas da uz saradnju svih nas podignemo ugled ove institucije i da stoga svi vi vodite računa o rečima, izrazima, navodima itd. koje koristite, bez obzira na to da li nekoga citirate ili ne, i da zaista pričamo o temi dnevnog reda. Reč ima ministarka. Izvolite.
Samo sam htela da iznesem svoje mišljenje na osnovu izlaganja gospodina Bakareca. Znači, lično sam i u politici i u ličnom životu protiv uvlačenja porodice u bilo kakav okršaj ili raspravu. To smatram stvarno nepristojnim i nije u čovekovoj prirodi. Ako imate duel sa nekim, onda sa njim treba i da raspravljate, a ne sa drugima. Što se tiče pisanja ili uopšte navoda opozicije, mogu oni da pišu šta god hoće, da pričaju šta god hoće. Predsednik Aleksandar Vučić je lider ove zemlje i sigurno će sa svojom Vladom da pobedi na izborima. Sa svojim delima se to dokazuje i sa svim onim što je izgradio, i pokazuje svojim delima, i tim što pričate da u 11 uveče obilazi radnike, to je dokaz koji svi građani ove zemlje vide. Jednostavno, onaj doček koji on doživi u bilo kom gradu, u bilo kom mestu, da li je to Beograd ili neko manje mesto na jugu Srbije ili gore u Vojvodini, dokaz je koliku on ima moć i koliku podršku naroda, a to je najbitnije. Znači, i Đilas i svi ostali mogu da rade šta god hoće, ništa im neće pomoći. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik prof. dr Jahja Fehratović.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Ovi zakoni idu u prilog poboljšanju ukupnog ekonomskog ambijenta i poslovanja, što jeste nešto što je u temelju programa Stranke pravde i pomirenja i jedan od ključnih razloga zbog kojih, naravno, sve ostalo podržavamo kao narodni poslanici ovaj i sve druge zakone koji idu u prilog tome da damo jednake šanse onim ljudima koji žele da menjaju, u pozitivnom smislu da kreiraju novu stvarnost i da proizvode ono što je kvalitetno, što je dobro, što će omogućiti poboljšanje ukupnog standarda svih građana Republike Srbije. Ovde je vrlo važno, po meni, i najznačajniji deo ovih zakonskih okvira jeste upravo zaštita intelektualne svojine, jer je to bio prostor koji do nismo imali u ovom obliku zaštićen i u ovom obliku dati šansu mladim ljudima, pre ostalih, koji se bave biznisom, privredom, da ta svoja kreativna dostignuća zaštite u toj meri i da imaju benefite pre toga. Ovde, pre svega, mislim kako na personalnu intelektualnu svojinu, u pogledu različitih vrsta patenata i ostalo, tako i na nešto što je kolektivno vlasništvo određene kompanije ili firme, a naročito u IT sektoru, koji jeste jedna najznačajnija brzorastuća ekonomska grana u našoj državi. Ukoliko im ne obezbedimo ovakvu vrstu zaštite, mislim da će biti u opasnosti da budu progutani od velikih mega giganata svetskih u ovoj oblasti. Tako da je ovo vrlo važno i da će im omogućiti dodatno da se one kreacije, a fantastični smo po kreacijama, i u mnogočemu doprinose i ovi tehnološki parkovi. Zapravo, to treba da bude jedna od intencija i naravno, iščekivanje da se to raširi po celoj državi, da mi u Sandžaku i Novom Pazaru dobijemo jedan takav tehnološki park i da u stvari sve ovo što se radi za ukupno poboljšanje ekonomskih uslova življenja osetimo na prostoru celokupne države, a ovo je put ka tome. Dakle, ozdravljenje ekonomskog ambijenta, davanje jednakih šansi i mogućnost svim mladim ljudima, ljudima od ideje, od kreacija, da zaštite svoju intelektualnu svojinu, jer na tome, u stvari, grade vizije vlastite budućnosti i vizije budućnosti svog naroda i društva u celini. Bez ovakvih vrsta zaštite, oni su izloženi udarima, sa kojima samostalno, individualno ne mogu da se nose i ne mogu da budu jednako konkurentni sa onima koji imaju izuzetno velike finansijske i druge uticajne moći i koji vrlo često za nikakav novac uzimaju njihovu ideju, a u poslu je ideja, kao što znamo, najvažnija stvar. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica dr Vesna Ivković.
Poštovana predsedavajuća, uvažena ministarko sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, više je razloga za donošenje ovog zakona. Jedan od njih je harmonizacija nacionalnog zakonodavstva sa zakonodavstvom EU. Kao i većina zakona koje smo do sada doneli u ovom domu, donećemo i ovaj, nadam se. Drugi razlog je unapređenje sprovođenja prava intelektualne svojine. Ostale razloge koji govore u prilog ovog zakona objasniću dalje u svom izlaganju. Da bi građanima bilo jasno o čemu pričamo, objasniću pojam poslovne tajne. Poslovnom tajnom se štite različite vrste informacija, kao što su proces proizvodnje, poslovni planovi, finansijski planovi i reklamne strategije, rezultati ispitivanja tržišta, spiskovi dobavljača i klijenata, crteži, arhitektonski i građevinski projekti i nacrti i slično. Takođe, podaci o testovima i rezultatima ispitivanja predstavljaju posebnu vrstu tajnih podataka koje lice koje ih po zakonu kontroliše mora da otkrije prilikom podnošenja zahteva nadležnom državnom organu za izdavanje odobrenja za stavljanje u promet lekova, odnosno medicinskih sredstava ili pak poljoprivrednih i hemijskih proizvoda koji koriste nova hemijska jedinjenja. Poslovna tajna i poverljive informacije su žila kucavica mnogih kompanija i gotovo sve ih imaju, a statistički podaci pokazuju da je većina podataka proglašenih za poslovnu tajnu ugrožena interno neadekvatnim mehanizmima zaštite kompanije. Patenti i autorska prava često su vidljivi oblici korporativne intelektualne svojine. Poslovna tajna treba biti maksimalno zaštićena pravnim mehanizmima i podizanjem svesti o značaju iste. Da bi bili poslovna tajna, predmetne informacije ne smeju biti opšte poznate javnosti ili osobama van kompanije. Informacije moraju biti dovoljno tajne da pružaju stvarnu ili potencijalnu ekonomsku i poslovnu prednost ili korist onome ko informaciju poseduje. Novim zakonom unapređuje se postojeći sistem zaštite poslovne tajne, te se na taj način štite investicije privrednih subjekata, čime im se obezbeđuje prednost nad konkurencijom. Takvo dragoceno znanje i iskustvo kao poslovne informacije koje su neotkrivene i predviđene da ostanu kao poverljive čine poslovnu tajnu čija je zaštita preduslov za zaštitu interesa lica koje predmet poslovne tajne ekonomski iskorišćavaju. Zakon daje jasnu definiciju koji podaci se mogu smatrati poslovnom tajnom i koje uslove treba da ispune kako bi se smatrali istom i bili zaštićeni ovim zakonom. Takođe se uređuje pod kojim uslovima se pribavljanje, korišćenje i otkrivanje informacije koja predstavlja poslovnu tajnu smatra zakonitim, a pod kojim uslovima se smatra nezakonitim. Odredbe sadržane u ovom zakonu predstavljaju pravni osnov za građansko-pravnu zaštitu u slučaju povrede poslovne tajne. Predlog je i da povreda poslovne tajne bude sankcionisana kao privredni prestup ako je učinjena od strane privrednog društva, odnosno odgovornog lica u njemu, a kao prekršaj ako je učinjen od strane fizičkog lica, odnosno preduzetnika. Zakon je koncipiran tako da će za cilj imati potencijalno smanjenje broja građansko pravnih postupaka zbog povrede poslovne tajne, jer će odvraćati konkurenciju nezakonitog pribavljanja, korišćenja i otkrivanja poslovne tajne. U odnosu na važeći zakon propisan je veći broj izuzetaka od slučajeva koji se mogu smatrati nezakonitim pribavljanjem poslovne tajne. Neće se smatrati nezakonitim kada je poslovna tajna pribavljena nezakonitim otkrićem ili stvaranjem ili posmatranjem, proučavanjima, rastavljanjem ili testiranjem proizvoda ili predmeta koji je dostupan javnosti. Takođe, neće se smatrati nezakonitim pribavljanje poslovne tajne otkrivanjem iste od strane novinara u cilju obaveštavanja javnosti o pitanjima koji su od javnog značaja, kao ni otkrivanje poslovne tajne od strane radnika njihovim predstavnicima u okviru zaštite vršenja funkcije predstavnika, a pod uslovom da je otkrivanje poslovne tajne bilo neophodno za zakonito vršenje funkcije predstavnika. Predlog zakona imaće direktan uticaj na sve privredne subjekte koji imaju interes da određene informacije čuvaju kao poverljive ili koji u javnom interesu treba da imaju neometan pristup navedenu informacijama. Radi se o privrednim društvima, naučno-istraživačkim organizacijama, agencijama koje vrše marketinške usluge, sindikalnim udruženjima, novinarima i slično. Predlog zakona ima mnoge benefite od kojih su neki unapređenje zaštite poslovne tajne, kao i postupka ostvarivanja prava u slučaju nezakonitog otkrivanja, pribavljanja i korišćenja iste, a sve to povećava pravnu sigurnost i značajno štiti ekonomske interese lica koja ekonomski eksploatišu informacije koje su kvalifikovane kao poslovna tajna, kao i pozitivnu poslovnu klimu. Predlog ovog zakona, i nadam se njegovo donošenje, još jedan je dokaz da smo mi pravna i uređena država. S obzirom da se SPS od svog nastanka, pa do danas, zalaže za pravnu i uređenu državu, poslanička grupa SPS će glasati za ovaj zakon. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici. Reč ima narodna poslanica Adrijana Pupovac.
Zahvaljujem, poštovana potpredsednice Narodne skupštine. Uvažena gospođo ministar sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici i na prvom mestu cenjene građanke i građani Republike Srbije, s obzirom da dolazim iz grada koji je, zahvaljujući našem predsedniku Aleksandru Vučiću, opstao i postao rudarsko-industrijski centar domaćeg evropskog, ali i svetskog značaja, Predlog zakona o zaštiti poslovne tajne je od izuzetne važnosti kako za poslodavca i zaposlene u RTB „Bor“, sada Serbia Zijin Copper doo, tako i za Institut za rudarstvo i metalurgiju u Boru. Saradnja koja će se pospešiti ovim zakonom između ovih privrednih subjekata ogleda se u sledećem. Kompanija Serbia Zijin Copper doo Bor ima idejne projekte, dok Institut za rudarstvo i metalurgiju vrši potpuno integrisanje studije izvodljivosti, konsalting, ekonomske evaluacije, procene rizika, kao i nostrifikaciju projekta, prevođenje i usaglašavanje sa zakonima Republike Srbije iz oblasti geologije, rudarstva, metalurgije i tehnologije. Ozbiljnost projekata i sigurnost kako domaćih tako i stranih investitora ogledaće se u ovom zakonu koji će pojačati građansko-pravnu zaštitu držilaca poslovne tajne, sa jedne strane, ali i njihovu odgovornost, sa druge. U sistem zaštite poslovne tajne prvi put su uvedene naučno-istraživačke institucije i udruženje građana, jer se ranije, postojećim zakonom, štitila pre svega komercijalna, tj. industrijska aktivnost kod onih koji proizvode proizvode, dok informacije koje naučno-istraživačke institucije razmenjuju sa privrednim institucijama nisu bile zaštićene kao poslovna tajna. U vremenu u kome živimo informacija postaje presudan, često i daleko najvažniji, ali i najskuplji resurs. Kroz poslovnu tajnu se štite investicije i upravo investicije i znanje omogućavaju bolju konkurentnost na tržištu sa kvalitetnijim i inovativnijim proizvodima. Sada su uvedene, osim privrednog prekršaja i sankcije u vidu prekršaja za fizička lica, preduzetnike, ali i za fizička lica koja dođu do poslovne tajne, a ne bave se nekom privrednom ili drugom istraživačkom delatnošću. Držaoci informacija koje se smatraju tajnim u obavezi su da označe dokumenta terminom „poslovna tajna“ ili „strogo pov.“, izrade pravilnik o poslovnoj tajni, ograniče pristup i fizički i elektronski određenim datotekama ili objektima, stvarima, materijalima i zaključe ugovor o poverljivosti. Bez tih elemenata, razumne mere zaštite, da se razumemo, nema poslovne tajne. Upravo u ugovoru o radu, internim aktima firme, kolektivnom ugovoru uvodi se i ta klauzula. Svaka od tih informacija mora da ima komercijalnu vrednost. Sasvim je logično zato što, ukoliko veliki novac uložite u nešto, s pravom očekujete određeni profit i dobit. Imperativ o zaštiti javnog interesa ogleda se u sledećem. Otkrivanjem poslovnih tajni velikih privrednih subjekata može biti jako ozbiljno, čak i do tih razmera da može poremetiti ekonomske, socijalne, ali i društvene tokove. U tom smislu, nema upravnog postupka, nema upliva državne administracije u tom segmentu, već sud procenjuje važnost postupka tj. dokumenta. Pored zaštite privrednih subjekata, poslodavaca, država je ovim zakonom prvi put mislila i na zaposlene. Naime, u zakonu koji je pred nama postoje određeni izuzeci kada se neće smatrati nezakonito otkrivanje tajne. To su slučajevi koji su predviđeni članom 17. zakona. Oni su novi tj. nisu postojali kao takvi u važećem zakonu, a to se odnosi na advokate u procesu zastupanja klijenata i na ono što je naročito važno, to je, što sam posebno izdvojila i pohvalila na sednici odbora, da su postojali slučajevi da su zaposleni, posebno u doba demokrata, bili prinuđeni da potpisuju dokumenta u čiju su ispravnost sumnjali, kako ne bi ostajali bez posla. Sada mogu u postupku zastupanja da otkriju poslovnu tajnu svom sindikalnom predstavniku, bilo da je vođenje disciplinskog postupka u pitanju ili vid nekih drugih pregovora sa poslodavcem. Zbog naših građana moram naglasiti i sledeće. Ove odredbe će se primenjivati u roku od osam dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. Ozbiljnost poslovnog sveta ogleda se upravo u zaštiti poslovnih informacija i čuvanja poslovne tajne. To je veoma važno, kako za kompaniju koju radite, tako i za poslovne partnere sa kojima sarađujete, posebno kada je u pitanju zaštita nacionalnog interesa. Upravo zbog toga ću navesti jedan primer iz prakse. Proces isporuke, transporta zlata Narodnoj banci Srbije vrši se pod obezbeđenjem MUP-a, tako da čak ni zaposleno lice u kompaniji, koje je zaduženo za prevoz, ne zna koju količinu vozi i kada vozi. Informacije o prodaji su dostupne na sajtu, ali proces isporuke je strogo poverljiv. To pokazuje da u poslovnom svetu međusobno poverenje privrednih subjekata ima najvažniju ulogu. S obzirom na njegovu važnost, u danu za glasanje sa svojim stranačkim kolegama iz poslaničke grupe Aleksandar Vučić, ono što je nama najsvetije, Za našu decu, podržaću ovaj izuzetno kvalitetan Predlog zakona o zaštiti poslovne tajne i izneću sve pohvale ministarki Atanasković i njenom timu za zakon koji će u skladu sa direktivom EU upravo uskladiti pravni okvir Republike Srbije sa međunarodnim pravom. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici. Reč ima narodni poslanik Uglješa Marković. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajuća. Uvažena ministarko, sa saradnicima, poštovane kolege, uvaženi građani Republike Srbije, danas razmatramo Predlog zakona o zaštiti poslovne tajne, čija je osnovna uloga pravna zaštita poslovne tajne, od svih radnji i nelojalne konkurencije, koja predstavlja svaku radnju poslovnog subjekta učinjenu u poslovnom nadmetanju, koja je protivna dobrim poslovnim običajima i kojom se nanosi ili se potencijalno može naneti šteta konkurentu, potrošačima ili opštem društvenom interesu. Zaštitom poslovne tajne štite se investicije privrednih subjekata koje se tiču sticanja, razvoja i primene znanja i iskustva i drugih informacija, koje im obezbeđuju prednost u odnosu na konkurenciju, a sve je uređeno pravom intelektualne svojine. U skladu sa navedenim, znanje i iskustvo i neotkrivene poslovne informacije, za koje je predviđeno da ostanu poverljive, čine poslovnu tajnu, a smisao njene zaštite je da se pravno sankcioniše svaki akt neovlašćenog otkrivanja, umnožavanja, sticanja ili korišćenja od strane trećih lica. Poslovna tajna je informacija, ne bilo koja, već ona koja svom nosiocu obezbeđuje konkurentsku prednost na tržištu i na osnovu koje ostvaruje neku konkurentsku vrednost. Neke od primera su informacije koje se tiču finansija, računarski programi, internet marketinški podaci, poslovni planovi, liste kupaca ili dobavljača. Na primer, zamislimo privredno društvo koje se bavi proizvodnjom mobilnih telefona i to društvo da sprovode istraživanja zahvaljujući kojem otkrije mehanizam kojim može da se sa manje materijala i manje vremena proizvede isti broj mobilnih telefona na dnevnom nivou, a da se pri tome ne utiče na sam kvalitet proizvoda. Privredno društvo koje bi to uspelo bi na taj način smanjilo troškove, održalo kvalitet proizvoda i sa druge strane povećalo svoje prihode. Normalno je da će takvo jedno privredno društvo želeti da svoj mehanizam, koji je otkrio, zaštiti i proglasi poslovnom tajnom. Poslovna tajna treba da bude maksimalno zaštićena pravnim mehanizmima u odnosu na interne i eksterne aktere. Način čuvanja poslovne tajne zavisi od forme u kojoj se ona nalazi, papirnoj ili u elektronskom obliku. Elektronski dokumenti po pravilu se čuvaju u kompjuterskim fajlovima, šifrovano i bez pristupa neovlašćenim licima. Rizik od krađe takođe zavisi i od procene vrednosti same zaštićene informacije. Na vlasniku je da preduzme odgovarajuće mere zaštite postavljanjem lozinke ili neke druge prepreke za pristup podacima na kompjuteru, ograničavanjem pristupa informacijama samo ona lica koja u cilju obavljanja svog posla moraju sa njim da budu upoznata, potpisivanjem ugovora o poverljivosti, oznakom da je sam dokument poverljiv. Preduzimanje mera je neophodno, jer je to predstavlja uslov za pravnu zaštitu same poslovne tajne. Takođe i ministarka je govorila o tome i mislim da se ovim zakonom preciziraju slučajevi pod kojima se pribavljanje, korišćenje i otkrivanje informacije koja predstavlja poslovnu tajnu smatra zakonitom, a pod kojim uslovima to neće biti zakonito i samim tim se na određeni način stvara pravna forma i očekivanja i kako za poslodavce tako i za one koji su zaposleni, koji potpisuju određeni akt o poslovnoj tajni, šta je to što jeste poslovna tajna, odnosno šta smeju ili ne smeju da otkrivaju. Nažalost, u praksi često dolazi do zloupotrebe poslovne tajne i svakodnevno imao brojne primere. Ovim zakonom poslovna tajna će biti sankcionisana kao privredni prestup, ako je učinjeno od strane privrednog društva, a prekršaj ako je učinjen od fizičkog lica, odnosno preduzetnika. Nadam se da ćemo i u praksi imati mehanizme da upravo ovaj zakon sprovodimo u delo. Kada pričamo o krađi intelektualne svojine, ona predstavlja noćnu moru za mnoge kompanije i poslovne ljude koji vode svoje firme i može značiti oduzimanje prednosti prvo ulaska na tržište, gubitak profitabilnosti u najekstremnijim, odnosno najgorem slučaju celokupnog poslovanja u korist konkurencije ili falsifikatora. Tvorac određenog dela intelektualne svojine ima pravo da uživa u benefitima svog rada i apsolutno pravo da odluči ko kada i na koji način može da koristi njegovo delo. Neovlašćenim korišćenjem i upotrebom nanosi se šteta tvorcu dela, što se dalje negativno održava na poslovanje kompanije i njenu poziciju na tržištu. Živimo u svetu digitalnih tehnologija, a upotrebom interneta nikada nije bilo lakše pristupiti informacija i neovlašćeno ih koristiti. Iz svega navedenog danas zaštita intelektualne svojine ima sve veći značaj, možda čak i više nego ikada ranije. Prema podacima Kancelarije za intelektualnu svojinu EU krađa intelektualne svojine samo evropske kompanije košta svake godine oko 60 milijardi evra. Obično se ova dela odnose na krađu patenata, zaštitnog znaka, neovlašćenog kopiranje u modnoj industriji. U smislu pravne zaštite poslovne tajne važno je reći da u našoj državi postoji dokument javnih politika, a to je Strategija razvoja intelektualne svojine za period od 2018. do 2022. godine. Strategijom je predviđeno donošenje novog zakona o zaštiti poslovne tajne, što je takođe neophodno radi daljeg usklađivanja našeg zakonodavstva sa pravom EU i u ovom slučaju pregovaračkog Poglavlja 7. koje se odnosi na pravo intelektualne svojine. Usvajanjem i primenom zakona o kome danas govorim i primenom Strategije doprineće se stvaranju društvenog i ekonomskog okruženja koje će uticati na brži ekonomski rast Republike Srbije i dolazak stranih investicija. Mi smo još uvek zemlja koja nema dovoljno razvijenu svet o važnosti zaštite intelektualne svojine i poslovne tajne. Iz svega navedenog važno je što o ovoj temi govorimo danas i još jednom želim da ukažem na to koliko je važna zaštita poslovne tajne u cilju ostvarivanja benefita kako naših građana, tako i kompanija koje posluju na našem tržištu. Tako da moramo nastaviti da stvaramo fer tržišne uslove kako bismo omogućili da oni koji su najbolji i koji posluju na njemu i pobeđuju i svima nama i državi i njenim građanima donose naravno i benefite kroz to. U svakom slučaju, Poslanički klub SPS će u danu za glasanje podržati ovaj zakon i glasaćemo za usvajanje istog. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u velikom delu diskusije koje su iznele moje kolege ja bih mogao da se složim sa njima, ne baš sa svima, sa jednim delom o kome je govorio jedan poslanik koji ne podržava ovu Vladu ima mnogo razloga zašto se ne bih složio. Čini mi se da uvek u nekoj političkoj borbi koju neko ima treba da, čini mi se po njihovoj nekoj proceni, se napadne EU i na taj način sticati neke određene poene. Ne slažem se da je EU apsolutno uređena u smislu da tamo ima svega onoga što se nama sviđa, ali u jednom delu moram da se složim da je to društvo koje u ovom trenutku ima određene standarde koji i te kako odgovaraju Republici Srbiji. Druga stvar koja je bitna u vezi ovog donošenja zakona jeste ta da sam zakon reguliše jednu materiju koja, čini mi se, da u Srbiji u poslednjih 20, a možda i više godina, potpuno je bila u drugom planu. Nas bivši režim napada kako veliki broj mladih visokoobrazovanih ljudi napušta Srbiju. Sa tim se ja ne bih složio. Toga ima sve manje i manje, ali bih i hteo da se vratim u ono vreme koje je uzrokovalo jedan veliki broj problema koje danas imamo i sa kojima se i pored svih ovih rezultata, koje ima i Vlada Republike Srbije i njen predsednik Aleksandar Vučić, i dalje imamo probleme sa kojima se suočavamo. Znači, za vreme vlasti bivšeg režima naši građani nisu odlazili iz Srbije da bi sticali nova znanja, nego su bežali iz Srbije da bi ostvarili bilo kakvu egzistenciju. To je nažalost bilo i sa našim mladim stručnjacima i ljudima koji su tek završili svoje fakultete i koji su očekivali priliku da u privredi ili nekom drugom naučno-istraživačkom institutu daju svoj doprinos razvoju srpskog društva. Za vreme bivšeg režima i vlasti Dragana Đilasa to u Srbiji nije bilo moguće. Da bih napravio paralelu između naše vlasti i njihove vlasti i po pitanju tih migracija i stanovništva i radne snage i investitora, pa dovoljno je samo reći da je za vreme vlasti bivšeg režima, recimo, „Ju-es stil“ napustio Srbiju, pobegao iz Srbiju. Da je čak i njihov i te kako veliki saveznik, čovek koji je najviše novca stekao za vreme vlasti bivšeg režima Miodrag Kostić pobegao iz Srbije u Ukrajinu. Sada pazite na kakvom je stanju bilo srpsko društvo, srpska privreda, kada jedan srpski privrednik tajkun, doduše, mora da pobegne u Ukrajinu. Da se razumemo, ja Ukrajinu doživljavam kao prijateljsku zemlju, ali zbog njenih unutrašnjih problema uređenost tržišta je daleko slabija nego danas u Srbiji. Onda možete da zamislite kada njihov saveznik, čovek koji utiče na kreiranje politike u Srbiji, na kraju pobegne u drugu zemlju. Kako je to izgledalo? Kako je izgledalo sa običnim građanima? Desetine hiljada ih je godišnje napuštalo Srbiju, 70, 80, 90 hiljada je čak bilo za godinu. Ne treba se čuditi, za vreme te četiri godine blizu pola miliona naših građana je ostalo bez posla. Kakve to sada veze ima sa ovim zakonom koji reguliše zaštitu poslovne tajne? Pa, znate šta, poslovna tajna i jeste istraživanje vezano za tržište, ali to je najčešće neka promenljiva kategorija i ona je za određeno vreme u određenom trenutku svakako da ima svoju cenu, ali ono što ima jednu mnogo trajniju vrednost jeste naučno-istraživački rad. Naučno-istraživački rad je do sada bio poveren uglavnom našim državnim naučno-istraživačkim institutima, prosvetnim ustanovama i jedan veliki broj mladih, ne više kao vreme bivšeg režima, kada su mladi odlazili iz Srbije, jer su imali isključivo finansijski momenat, motiv da odu iz Srbije, danas imamo jednu sasvim drugačiju situaciju. Finansijski momenat nije više odlučujući, čak šta više, mnogim mladima i odgovara, a razlozi zašto odlaze iz Srbije jeste taj da su željni novog znanja, nastavka svog osposobljavanja i svoje stručnosti, a jednostavno u Srbiji nismo dosad imali institute koji bi omogućili njima to jedno usavršavanje i znanje. Samim ovim zakonom mi u stvari dajemo podsticaje da oni investitori koji se nalaze u Srbiji, bez obzira da li su iz Srbije, da li su strani investitori, da napravimo pravni okvir da bi oni započeli svoju naučno-istraživačku delatnost. Naravno, to je njihov interes. Vi gospođo ministre, dolazite iz jedne kompanije koja je imala ranije svoj sektor naučno-istraživačke delatnosti i dokazali smo da naši ljudi koji su radili u to vreme, u toj kompaniji, da su mogli da se nose sa kompanijama koje su imale daleko više novca i resursa i da svoje znanje pretočeno u neki proizvod prodajemo na međunarodnom tržištu. Čini mi se da je baš i zbog vaše kompanije i saradnje sa „Boingom“, tadašnji JAT dobio prvi serijski proizveden „boing 737“. To samo govori koliko je važna naučno-istraživačka delatnost i koliko je važno da mlade ljude, mlade stručnjake zadržimo u Srbiji. Naši domaći instituti nisu dovoljni za tako nešto. Hvala Bogu, imamo mnogo jako pametnih i jako školovanih ljudi i cilj nam je da kroz ovaj zakon napravimo pravni osnov za zaštitu naučno-istraživačkog rada. Ne samo državnih instituta, već i privatnih kompanija koje se nalaze ovde u Srbiji. Već imamo prve korake u vezi toga, već se otvaraju naučno-tehnološki parkovi itd. i to je jedan od najvažnijih posledica. To sam govorio u prepodnevnom delu. Možda je čak važnije nego sama finansijska zaštita intelektualne svojine, sekundarna posledica da će mladi ljudi da ostaju u Srbiji, da rade u naučno-istraživačkim institutima i na taj način da daju doprinos razvoju srpskog društva. Bez obzira da li su kompanije strane ili domaće, to ostaje u Srbiji, njihovo znanje ostaje u Srbiji. Čini mi se da niko iz bivšeg režima nije razumeo da bez ozbiljnog naučno-istraživačkog rada, bez ozbiljnog ulaganja u nauku, bez obzira ko ulaže, nema razvoja jednog društva. Zato smo imali ranijih godina za vreme bivšeg režima situaciju da su desetine hiljada mladih, školovanih, obrazovanih ljudi napuštali Srbiju. Da žalost bude veća, to su ljudi koji su najveći doprinos tek trebali da daju društvu iz koga su potekli, ali nisu imali priliku, jer im sistem koji je uspostavio Dragan Đilas, Mišković i ostali nisu davali tu priliku da ostanu u Srbiji i daju svoj doprinos razvoju srpskog društva. Koliko god da moj kolega koji ima nešto protiv EU, to je njegova stvar, napada jedan ovakav zakonski predlog, baš naprotiv, koliko god da je zakon evropski, on jača srpsku privredu, srpsku ekonomiju, jača naše društvo i daje ono što je najvažnije, motiv i priliku da naši mladi, željni znanja, željni usavršavanja, željni nauke ostanu u Srbiji i da svoje želje ispune u Srbiji. Ko to ne shvata, to je njegov problem, a na nama je, kojima su građani ukazali poverenje, pre svega predsedniku republike Aleksandru Vučiću, nama kao narodnim poslanicima, da radimo isključivo u interesu tih građana, a ne da kao što je to bilo za vreme bivšeg režima, naši građani napuštaju Srbiju, a i novac koji je pripadao tim istim građanima završava na privatnim računima onih koji su tada vršili vlast u Srbiji. Pre svega tu mislim na Dragana Đilasa, ali nije on jedini. Nažalost, ta vremena su prošla, na nama je da gradimo modernu Srbiju, modernu državu, da ta država zauzme mesto u Evropi i u svetu koje joj pripada.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Danijela Veljović. Izvolite.
Hvala predsedavajuća. Uvažena ministarka sa saradnicima, koleginice i kolege, Predlog zakona o zaštiti poslovne tajne predstavlja jedan potpuni nov i moderan pristup problematici u skladu sa razvojem tehnologije i digitalnog sveta. Najznačajnija promena u novom zakonu je ona koja se odnosi na samu definiciju nezakonitog pribavljanja poslovne tajne. Tačnije, proširuje je u odnosu na zakone iz 2011. godine, obuhvata sve slučajeve, a prema direktivi EU u naučno-istraživačkim radovima, industrijskim, komercijalnim aktivnostima, udruženjima građana. Dakle, precizira se ne samo definicija poslovne tajne, već i situacije u kojima se ona štiti. Zakonom o zaštiti poslovne tajne se jednostavno štiti znanje u koje je potrebno investirati. Ovim zakonom će doći do usklađivanja sa direktivama i zakonima EU i unapređenja prava intelektualne svojine, samim tim i zatvaranja Poglavlja 7. u pregovorima o pridruživanju EU. Promene su važne i neophodne kada govorimo o zaštiti prava intelektualne svojine, o čemu govori i Strategija koju je donela Vlada Republike Srbije za period od 2018. do 2022. godine. Kao glavni ciljevi strategije su izdvojeni harmonizacija sa evropskim zakonodavstvom, podizanje znanja kada je reč o zaštiti intelektualne svojine, zaštita pred sudovima, tužilaštvom, inspekcijskim organima, policijom, carinom. Povrede prava nisu retkosti. Dešavaju se svaki put kada neko objavi fotografiju, citat iz nekog dela, da ne potpiše autora, uzme logo, dizajn bez dozvole autora. Zato bih podsetila da se pojam intelektualne svojine odnosi na književna, umetnička, naučna dela, izvođenje, interpretaciju umetničkih dela, na pronalaske, naučna otkrića, industrijske uzorke, modele, žigove, nazive biljne sorte. To su apsolutna prava nad duhovnim, nematerijalnom tvorevinom čoveka i kao takva daju mogućnost vlasniku da nad njima vrši vlast, tako da treća lica moraju tražiti dozvolu od titulara, tj. vlasnika za korišćenje njegovog intelektualnog dobra. Izdavač ne sme da objavi knjigu dok mu autor ne dozvoli. Proizvođač tašni, cipela ne sme da koristi tuđe modele kao uzorke, tj. da pravi iste modele kao njegov poslovni konkurent. Onog trenutka kada autor stvori delo nastaje autorsko pravo. Autorska prava najčešće krše mediji objavljujući fotografije bez dozvole, jer činjenica da se nešto nalazi na internetu ne znači da se može i koristiti tek tako. Značajnom i doslednom zaštitom intelektualne svojine jača i ekonomija, sigurna sam, Republike Srbije. Ukupno učešće svih kreativnih industrija u stvaranju BDP-a je 4,61%, tu spadaju: štampa, izdavaštvo, muzika, kinematografija, softverski inženjering, grafička i vizuelna umetnost. Sada bih se nadovezala i na priču koleginice Snežane Paunović iz SPS, koja je govorila o značaju zaštite geografske oznake i o tome koliko je to važno za našu teritoriju. Pa, evo, lepa vest dolazi iz Šumadije, zaštićene kao posebna vrsta rakije - šumadijska šljivovica, Regionalna asocijacija proizvođača rakije prva je dobila na korišćenje geografske oznake o poreklu šljivovice sa podneblja Šumadije, kao jedinstvene rakije. Pošto govorimo i o zaštiti poslovne tajne, kao primarnoj zaštiti intelektualne svojine, mislim da je važno da se radi na edukaciji sudija zbog noviteta, ali i dolaska potpuno novih digitalnih tehnologija. Ono što bih izdvojila, što je posebno važno za na nas socijaldemokrate, jeste to da predložen Zakon o zaštiti poslovne tajne neće uticati na stečena prava i obaveze radnika propisanih Zakonom o radu. Precizno, ne smatra se nezakonitim otkrivanje poslovne tajne od strane radnika ukoliko je to bilo neophodno za vršenje funkcije predstavnika, odnosno sindikata. Zbog svega navedenog, kao i zbog značaja uređenja poslovnog ambijenta i zdravog tržišta i zdrave konkurencije, poslanici SDPS će podržati predloženi zakon. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Svetlana Milijić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Poštovana ministarko sa saradnicima, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, poslovna tajna je žila kucavica neke kompanije, preduzeća, organizacije ili privrednog društva. Ona predstavlja svaku informaciju koja ima komercijalnu vrednost, koja nije opštepoznata, niti dostupna trećim licima, a koji bi njenim korišćenjem, odnosno saopštavanjem mogli da imaju neku korist. Poslovna tajna može se odnositi kako na ekonomske, finansijske proizvodne procese, svakako naučno-tehnološke procese, na rezultate istraživanja, studije, testove i projekte. Poslovna tajna jeste jedna bitna karakteristika svake kompanije, ali ono što moramo da kažemo jeste i mora se uzeti u obzir i činjenica da svaka informacija koja ne može biti poslovna tajna, ne može biti poslovna tajna ona informacija koja se koristi za prikrivanje nekog krivičnog dela ili zloupotrebe službenog položaja ili nekog nezakonitog akta ili čina od strane pravnog ili fizičkog lica. Kada sam čitala Predlog zakona o zaštiti poslovne tajne, upravo u ovom segmentu pao mi je na pamet Most na Adi. Most na Adi dužine 996 metara, napravljen od betona i čelika, visine 20 metara, koštao je blizu 400 miliona evra. Tadašnja Skupština grada Beograda, čiji je gradonačelnik bio gospodin Dragan Đilas, su nekako sakrili tu činjenicu iz kog razloga je taj most toliko koštao. Znamo da možemo da napravimo onoliko kilometara auto-puta, recimo Preljina-Požega ili, poređenja radi, s obzirom da vrlo često prelazim Most na Adi, a nekoliko puta sam bila u Istanbulu, pa prešla preko trećeg mosta na Bosforu koji spaja dva kontinenta, azijski i evropski deo Istambula, spaja civilizacije, čija dužina iznosi preko 2,2 kilometra, ima raspon 1,5 kilometar i visina je preko 350 metara, košta malo više od ovog našeg Mosta na Adi. E, tu poslovnu tajnu to društvo nije smelo da sakrije. To je informacija od javnog značaja, informacija koja može da posluži kao zloupotreba službenog položaja tadašnjeg rukovodstva ili bivšeg režima. To bi, dragi građani moji, značilo da Dragan Đilas voli onu staru izreku – leva ruka, desni džep, odnosno leva ruka, račun na Mauricijusu. Upravo iz tog razloga, poslovna tajna od strane kompanije mora biti zaštićena, u skladu sa zakonom i poslovnom politikom kompanije, i to ugovornim obavezama i odgovarajućim standardima, čime se štiti njena tajnost i čime bi njeno saopštenje moglo da izazove štetu držaocu poslovne tajne. Svaka kompanija treba da dokumentuje poslovnu tajnu, da napravi pravilnik o poslovnoj tajni, da ima sisteme njene zaštite, a takođe i svaki zaposleni bi trebalo da bude upoznat sa datim pravilnikom i da bude upoznat sa konsekvencama u slučaju odavanja poslovne tajne. Predlogom zakona daje se definicija poslovne tajne, odnosno precizira se koje to informacije i pod kojim uslovima mogu se smatrati poslovnom tajnom. Ovim zakonom daje se predlog da ukoliko se prekrši poslovna tajna, odnosno ukoliko se izvrši povreda poslovne tajne, u smislu privrednog društva, to bude privredni prestup ili pak prekršaj ukoliko bude učinjen od strane fizičkog lica, odnosno poslodavca. Poslovna tajna jeste, kao što rekoh, žila kucavica svakog preduzeća. Njime se štite investicije privrednih subjekata, jer poslovna tajna jeste zapravo jedno od najznačajnijih i najspecifičnijih sredstava zaštite znanja, informacija, procesa i tehnologija. Evropski parlament je 8. juna 2016. godine, na inicijativu Evropske komisije, doneo Direktivu o zaštiti poslovne tajne koja je inkorporirana u nacionalno zakonodavstvo zemalja članica Evropske unije, sa ciljem upravo zaštite od nelojalne konkurencije. Predlogom zakona koji je danas pred nama inkorporira se i u naše zakonodavstvo Direktiva Evropske unije, što i jeste jedan korak ka našoj evropskoj budućnosti, te ću ja u danu za glasanje, skupa sa ostalim poslanicima iz poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – Za našu decu“ podržati Predlog ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Svetlani Milijić. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15.00 časova.
Dame i gospodo nastavljamo sa radom. Pozdravljam ministarku Dariju Kisić Tepavčević. Sledeći je Marjan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću da pričam o nenormalnom stanju, o tajnama. Zemlja u kojoj su vojne tajne i državne tajne bile javne, a javne nabavke su bile tajne. Dakle, ta praksa koju su uveli ovi nesrećnici, koji navodno bojkotuju Narodnu skupštinu, za njih još uvek važi, za mene ne. Ja ću vam i navesti primere, kako su vojne tajne postale javne, a kako su javne nabavke postale tajne i to iz bliže prošlosti, čisto da opišem model ponašanja ovih nesrećnika koji služe novcu, a ne svojoj državi. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Martinoviću, vi imate dobru memoriju, svakako se sećate Aleksandra Obradovića. To je slučaj da se desilo u SAD ili nekoj drugoj zemlji, koje vrše pritisak na našu zemlju i na našu državu i na naše rukovodstvo, po raznim osnovama, svesni toga da u Srbiji imaju pomagače i svako ko želi Srbiju da obori, ne može je oboriti spolja, ako ne nađe nekoga ko će im pomoći iznutra. Slučaj Aleksandra Obradovića, lažnog uzbunjivača. Zašto lažnog? Zato što neko ko radi u vojnoj industriji ne može da bude uzbunjivač, u smislu obaveštavanja medija itd. o nepravilnostima, taj neko mora da ide kod nadležnih organa, u tužilaštvo da prijavi taj slučaj, što on, naravno, nije učinio. Za njega, organi ove zemlje ništa nisu predstavljali, ali recimo bugarski portal, koji je radio za svoju državu, dok je on radio protiv svoje države, je našao da to štampa i to objavljuje u vestima koje su bile onako baš propagandne i poslužile su svojoj svrsi. Kada od špijuna pravite heroja, onda NUNS, zamislite NUNS, NUNS, vojna industrija, državne vojne tajne itd, NUNS ga daruje nekom medaljom ili nekim posebnim priznanjem Aleksandra Obradovića, koji je izdao države i vojne tajne. Ako neko Bugarima da podatke od svojoj firmi, pri tome kradući od kolega, iz kompjutera, to nije samo poslovna tajna, s obzirom da se radi o vojnoj industriji, a za mene je to i vojna i državna i poslednja tajna, u tri smisla. Znači, mora da bude zaštićena trostruko. Ako neko kaže vrstu proizvodnje, stranoj bugarskoj firmi, odnosno stanom bugarskom glasilu, bugarskoj novinarki, ako kaže potencijalne kupce, ako kaže vrstu oružja koju kupuju potencijalni kupci, ako odaje spisak svih trgovaca koji trguju naoružanjem, koji su veoma osetljivi i ne žele da se zna ime i prezime, naziv firme itd, jer trguju oružjem, a oružje ide u ratove, u ratovima se ubija, oružje ide za lov, gde se ubijaju životinje, ali u glavnom Kuršik je proizvodio naoružanje koje je služilo za vojsku. Nismo mi izmislili ratove, mi smo uvek žrtve ratova, mi smo uvek, umesto da živimo za sebe, ratovali za druge i prolazili, kao žrtve, ali to vojno naoružanje, naravno ide tamo gde ratova ima i tamo gde treba da se popune zalihe, da se ratovi spreče. To je veoma osetljiva industrija, i gle čuda, bivši režim, od jednog kasičnog špijuna koji ne može po definiciji zakona da bude uzbunjivač, su pokušali da naprave heroja, i gle čuda NUNS, generale, NUNS nagrađuje jednog špijuna. A ja malo pretresem i taj NUNS i saznam da njega finansira Dragan Đilas sa šest miliona dinara, NUNS je postao kućna pomoćnica Dragana Đilasa, Marinike Tepić i tako dalje. Ni Beta nije daleko otišla, ali to ću opisati u marketingu onom, u RTS-u, kada je gospođa iz Brisela, a ugovore pravila sa određenom gospođom koja je supruga urednika Bete i tako dalje. Razna se preplitanja u javnom sektoru dešavaju i mi se nismo rešili bivših kadrova čak su dopunjavali. Zamislite nek ko je izdao vojnu i državnu tajnu i postao heroj, ponosni vlasnik značke NUNS, odlikovao ga NUNS zato što je izdao državu, zato što je izdao Krušik i tako dalje. Hajde da vidimo šta je pozadina. U to vreme Bugarska namenska industrija, gospodine generale, vi to znate, imala je pad 40% prodaje, a Srbija je imala rast. Krušik je za vreme vlasti ovih nesrećnika koji nisu ni za di su sada, dakle, za vreme njihove vlasti Krušik je imao 1500 zaposlenih, promet je bio dve i po milijarde, prihod, u dinarima, a posle njihovog odlaska sa vlasti, Krušik je rastao. Bugari su padali, namenska industrija Srbije je rasla i Lučane su oni napadali. Poraslo je na 11 milijardi, pet puta veći prihod nego što je bio dok su firmu vodili, gle čuda, majka navodnog uzbunjivača, a u stvari špijuna. Pazite, majka špijuna je bila direktor, zaposlila njega i ćerku i dok je ona radila, ko zna šta su radili, verovatno su te informacije mogle legalno da izlaze, ali od kada majka nije bila direktor, Bugarska namenska pada, srpska raste. Gle čuda, uzbunjivač ne obaveštava ni naše, možda mu je to zabranjeno, uzbunjivač pod znacima navoda, špijun. To bi svugde, u Americi, u bilo kojoj državi bi ga nazvali kada bi takvu vrstu informacija pokupio od kolega iz kompjutera, dao stranim novinarima, svaka zemlja bi ga smatrala špijunom i izdajnikom. Jedino u ovoj zemlji neki koji su vodili državu, pretapali tenkove i oružje, koji su od naše vojske napravili dobro razoružanu vojsku. Mi više za njihove vreme vlasti nismo bili vojno neutralni, generale, mi smo bili vojno neutralisani, imali smo jedan mig bez akumulatora. To je bila njihova politika, odbrane zemlje i tako dalje, sa velikim Šutanovcem, sa pašnjaluka beogradskog, kome su više bile važnije nekretnine i tako dalje, nego da odbrana ima odgovarajuće oružje, da ima bojevu gotovost i tako dalje, da bude sila obraćanja tako dobro naoružana. Umesto da dobro naoružaju vojsku oni su je dobro razoružali. Umesto da budemo vojno neutralni, mi smo bili vojno neutralisani. Maltene, vojska je bila vojni orkestar ili družina Pere Kvržice, ništa više. I, gle čuda, mi rastemo, Bugari padaju i pojavi se majčin sin, čija majka više nije bila direktor, više Krušik nije bio u padu, nego sa 1.500 radnika na 3.500, znači 2.000 porodica dobija hleb, ponos itd, platu, ali oni žele to da obore. Prihod sa dve, dve i po milijarde raste na 11 i očigledno je da ovi spolja Bugari nisu bili zadovoljni. Da bi oni ponovo rasli moralo je nešto da se desi. I posle navodne afere Obradović-Krušik, Marinika-Đilas, šta se dešava, dešava to da Arapski Emirati, čini mi se Saudijska Arabija, otkazuju ugovore, s obzirom da je trgovina oružjem veoma osetljiva i ne voli pompu u javnim medijima, što su Bugari veoma dobro znali. Oni to lepo otkazuju i Krušik gubi posao od 80 miliona evra. S obzirom da se radilo o raketama „Alas“, kooperant Krušika ostaje bez 120 zaposlenih radnika. Znači, 120 ljudi je prestalo da jede hleba u Krušiku u proizvodnji, kooperantska firma, ne znam tačno kako se zove ima neka skraćenica, ali tu štetu niko nije platio. Naše pravosuđe se poplašilo političkih pritisaka Marinike. Ne može politička aktivnost da bude amnestija za izdaju i špijunažu, to je nemoguće u bilo kojoj zemlji, to niko ne bi dopustio, ali naše tužilaštvo i naši sudovi rastežu. Oni šetaju, vode kao heroja i ja mislim čak i da ove naše sudije i tužilaštvo ko zna, možda neki od njih i oni vrše kooperaciju o toj špijunaži itd. Za šaku para, ne valja izdavati svoju državu. Sada malo da govorimo o onom drugom delu. Znači, pričao sam da su u Srbiji za vreme bivše vlasti vojne tajne bile javne, a javne nabavke kad se oni pitaju javne nabavke su tajne. Naime, vama je poznato, Dragan Đilas je bio trgovac maglom, odnosno da čovek danas priča o slobodi medija, a da je svojevremeno zarobio sve medije, marketinški, na tržištu je on jedini plasirao reklame, jedini imao ekskluzivne ugovore sa svim medijima pa i Studiom B, koji je bila gradska kuća na kojoj je on bio gradonačelnik i sa RTS. Dakle, tamo su bile emisije Produkcija, Multikom, Emoušens, Dajrekt Media, Sveti Petar, nema ko nije navalio na kasu javnom servisu. Javni servis vaše pravo da znate sve. Ali, recimo, više emisija je tamo plasirao, pa množite vi sa 13.000 evra plus deo reklamnog tržišta, kaže ovako: „48 sati svadba“ to je njegova, koju je kupio RTS, jer nisu, eto, imali tri kamere da idu da snimaju svadbe i da tako uzmu pare, već je te tri kamere imao Emoušn, Multikom itd. pa su oni išli, snimali svadbu, pri tome se sve vreme radilo o prikrivenom reklamiranju. Lepo oni odu, snimaju svadbu, to su naučili od onih fotoreportera, svako ko je imao svadbu, uzme neku kameru itd. on uzme tri kamere, hajde da vidimo kako će se mlada obući itd, obučena je u tom butiku, ovde je piće nabavljeno u ovoj firmi itd. Sve je to prikriveno reklamiranjem. Recimo, ukupno emitovanih epizoda 670, od toga, pazite, i na Pinku je on gazdovao, od toga na Pinku bilo negde 34, 16, negde preko 500, gotovo 600 epizoda je išlo na RTS-u njegovih „48 sati svadba“, to je njegova produkcija navodno proizvodila. E to kad pomnožite sa 13.000 evra, to dobijete negde 7,5 8 miliona evra je prihodovao tako što je on RTS-u koji je prepun tehnike prodavao emisije, ne samo „48 sati svadba“ već i druge. Pomnožite to sa 13.000 evra, plus određeni reklamni prostor koji je dobijao veoma jeftino a prodavao veoma skupo. Pošto je njegov reklamni prostor bio najjeftiniji, jeftiniji nego u RTS, onda je on sa jedne strane zarobio medije, štampane i elektronske, ko god je nešto loše govorio, nije mogao od njegove agencije Dajrekt medije, da dobije pravo da koristi reklamu da je štampa i emituje i na takav način da prihoduje novac, već tamo gde Đilasa nisu dirali, gde žute nisu dirali, e onda su te medijske kuće, dobijale, to se zove zarobljavanje medija, i to se zove cenzura medija. Cenzura medija kroz reklamno tržište, tako što je on, zahvaljujući tome što je imao najjeftinije reklame, mogao jeftinije da da reklamu određenim velikim firmama, nego što su one to mogle da kupe u RTS. On je bio jeftiniji. One su kupovale od njega. On je onda zastupao najbolje brendove, imao prodor u svim medijima i kaže, znaš šta, vi ako hoćete reklamu, onda morate da pišete da sam ja najbolji, najlepši, da sam najbolji političar, da je most na Adi, veoma jeftin, iako je proračunata vrednost bila 112, pa 160 miliona evra, a na kraju koštao 450 miliona evra, pa još bez tunela, još nam treba milijarda, da bi on bio u punoj funkciji, pa pišite da je to najbolji projekat, pa ćemo Tadić i ja da prošetamo sa građanima, pa ćemo time da pokrijemo najskuplji most na svetu, koji spaja dve Beogradske mesne zajednice, koji u principu prevodi žedne preko vode, i sve je lepo pisano o tom mostu, iako se radilo o klasičnoj pljački. Ona firma za savetovanje, ja sam ovde pokazivao, dobila je desetine miliona evra, a da pri tome ništa veliko nije radila, radilo se o ispumpavanju para da bi se tamo negde na Kipru, podelio profit. Taj je radio sve i svašta, ali nije radio ništa za grad, koji je zavalio 1,2 milijarde evra, jel tako gospodine Martinoviću, neizmirenih obaveza i kredita. On posle kaže, znaš šta, kredita je bilo toliko, a zaboravio je da nije platio oko 700, 800 miliona, obaveza koje je nova vlast morala da izmiri, dugovi i krediti su obaveze koje je Grad Beograd imao. E sada kada je bio neuspešan u javnom poslu, bio je veoma uspešan u privatnom biznisu. Znači, javne nabavke su bile tajna, i to ću i dokazati. O ovome se ništa veliko nije znalo i ja lepo uzmem i postavim pitanje Bujoševiću, a kod Bujoševića radi Neša kauboj. Nenad Janković kauboj, bio je član RRA. On je suosnivač SBB, Šolakove firme, verovali ili ne. Kako je on došao do upravnog odbora RTS, prehtodno od RRA, može Goran Petrović da potvrdi koji je drugi osnivač SBB u Kragujevcu i može i on to da potvrdi, a on je sada u REM, i lepo su se oni rasporedili da paze na posao firme Đilasove i Šolakove, koje su u suštini oni 1996, 1997. godine, osnivali u Kragujevcu. Lepo su se oni rasporedili, bivša vlast i ja zameram vladajućoj većini što mi to ne raščistimo, tu ima hiljadu prepreka, su oni napravili u zakonu, da ne mogu da budu smenjeni i oterani. Mi treba da počistimo to velikom lopatom, jer se radi o velikom kriminalu i pljački. Već sam govorio da SBB, Junajted medija, na prevarama sa prekograničnim televizijama i prepravljanjem programa, klasičnih prekograničnih televizija, tipa FOKS, HISTORI, itd, uzimaju i otimaju preko 200 miliona evra, nelegalno i nezakonito godišnje, i time ugrožavaju slobodu domaćih medija, jer kada uzmu deo reklamnog tržišta domaćim medijima, koji sve plaćaju ovoj državi, kada to otmu lažne prekogranične televizije, i prekrojeni prekogranični mediji kada to Cas, Dajrakt medija, uzme, ona ostavi domaće medije bez novca, ostave bez mogućnosti da posluju da budu nezavisni i isključivo onda zavise od opština, od raznih javnih konkursa, pri tome se i političari hvale, kada daju pare, normalno je da onda ti mediji posvećuju pažnju lokalnim političarima i onoliko koliko ne zaslužuju. I gle čuda, postavim ja tako pitanje, Dajrek mediji, da vidim šta će Bujke da kaže, kaže Bujke i zato ovaj o poslovnim tajnama podržavam zakon, ovako, na pitanje, razna pitanja, a ovo je najzanimljivije. Da li je nacionalni servis kupovao sportska prava od onih koji nemaju prava da ih emituju, a kupuju da bi ih preprodavali? Kaže ne. Ukoliko je RTS kupovao sportska prava, drugo moje sledeće pitanje, od SBB Junajted grupe, Junajted medije i drugih pravnih lica povezanih sa Đilasom i Šolakom, za koji novac je to učinio? Prava su kupljena novcem iz komercijalnih prihoda. Radio televizija Srbije, ja mislim, ima zajednički račun, ne mogu da podele komercijalne prihode, mogu da ih iskažu, ali se novac pomeša javni i komercijalni od reklama. Pri tome im ovi uzimaju deo reklamnog tržišta. Tu gube novac. Ali, gledajte kako ga žuti Bujke brani. Ugovorom o sticanju prava prenosa ugovorne strane su se saglasile da uslovi, podaci i informacije u vezi sa realizacijom ugovora i posla predstavljaju poslovnu tajnu. Javni servis, vaše pravo da znate sve, sem za skrivene biznise Šolaka i Đilasa. Vi mislite da su oni pali sa vlasti. Ne. Oni su se malo pritajili, imaju svoje ljude u ovoj vlasti. Oni imaju ... organizacije koje služe, koje su parapolitički delovi stranaka na vlasti, oni imaju kamuflirane novinare koji su u stvari samo kamuflirani politički protivnici, oni imaju sve, oni drže sud posebno, oni drže tu treću granu vlasti koja bi trebala da arbitrira između ove dve, pa oni drže pola vlasti u Srbiji. Pri tome, drže kablovsku, najmoćniju kablovsku mrežu. U njihove poslove se ne može pitati ni pričati. Ovo je od 25. jula 2019. godine. Više nisu bili na vlasti, ali su bili na vlasti. Po pitanju para oni su uvek na vlasti. Oni rade za državu, uključujući onog špijuna, ali ne za našu. Dokazao sam da su radili za Bugarsku i ko zna koju sve, ali ne za našu. Ja ne branim vlast, ja branim državu. Meni je čast da državi služim, a oni su se državom služili. Meni je čast da državi služim. Bolje da me zbog te službe kazne, zbog vernosti i službe kazne, nego da me zbog izdaje, koju sam opisivao, nagrade. I NUNS da me nagradi, odbijam. Hvala
Hvala, gospodine Rističeviću. Reč ima Viktor Jevtović.
Hvala vam. Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, Predlogom zakona o zaštiti poslovne tajne vrši se usklađivanje sistema zaštite poslovne tajne sa relevantnim propisima EU i Evropskog parlamenta od 8. juna 2016. godine o zaštiti poslovnih informacija od nezakonitog pribavljanja, korišćenja i otkrivanja. Ovim zakonom se štite investicije privrednih subjekti u sticanju, razvoju i primeni znanja i iskustava i drugih informacija koji im obezbeđuju prednost nad konkurencijom. Politika koju sprovodi Aleksandar Vučić i Vlada Srbije jasno je deklarisana ka EU. Na tom pravcu koračamo snažno napred kao suverena država. Obezbedili smo investicije kompanija iz EU koje čine gotovo 70% ukupnog priliva SDI ili direktnih stranih investicija u Srbiji u prethodnih devet godina sa zbirnim iznosom od preko 13 milijardi evra. Evropska unija je daleko najveći donator u Srbiji, jer je obezbedila bespovratna sredstva u visini od 3,6 milijardi evra, u svim oblastima, od reforme javne uprave, društvenog razvoja, životne sredine i poljoprivrede. Finansijska pomoć obezbeđena kroz instrument EU za pretpristupnu pomoć IPA čiji je cilj da pomogne Srbiji da se pripremi za preuzimanje i efikasno sprovođenje obaveza budućeg članstva u EU. Ovo je obezbedio svojom politikom Aleksandar Vučić. Sve to, kao i fabrike u celoj Srbiji, gde je otvoreno hiljade radnih mesta. Republika Srbija će graditi železnicu od Beograda do Niša i od Niša do Severne Makedonije. To su fantastične vesti za građane Srbije jer je to direktna investicija u vrednosti od 700 miliona evra, koja se direktno sliva u džepove građana Srbije. To je obezbedio lično Aleksandar Vučić, sve nasuprot bivšem žutom tajkunskom preduzeću koje je vodio Dragan Đilas. Srbija se sada može pohvaliti činjenicom da je prosečna plata u Srbiji u martu mesecu iznosila 555 evra, što je u vreme žutog tajkuna bilo nezamislivo, a on se hvalio prosekom plate u iznosu od 330 evra, gde smo bili na dnu evropske lestvice. Kako pokazuju podaci Republičkog zavoda za statistiku stopa nezaposlenosti u 2020. godini je iznosila 9%, dok je 2012. godine, iznosila 25,5%. Sam smisao zaštite predložene ovim zakonom otkrivanja poslovnih informacija je da se i pravno sankcioniše svaki akt neovlašćenog otkrivanja, umnožavanja sticanja ili korišćenja od strane trećih lica. Ali, šta je za bivši režim i Dragana Đilasa i njegove satrape zaštita poslovne tajne, zaštita lopova u nameštanju tendera, tajni računi na egzotičnim destinacijama, da, jesu bili dobro zaštićeni dok su grčevito čuvali svoje tajne račune koji su punili novcem građana Srbije i uživali u blagodetima svog nelegalno stečenog novca, a od javnosti prikrivali preko svojih tajkunskih medija patnju naroda koji su vodili u sunovrat. Nesvesni činjenice da je pravda možda spora ko kornjača, ali zato kida kao lav i da neće doveka biti tajno ušuškani u komforu svojih vila i kamarama novca zaštićeni kao polarni medvedi, u luksuzu od 619 miliona evra prihoda, tokom boravka na vlasti Đilas zna o čemu je reč, baš kao što zna za 57 tajnih računa, zato u paničnom strahu napadaju kao potparoli klana Veljka Belivuka. Najglasniji ovih dana, tzv. profesor Vuletić na jedan morbidan način grickajući ćevape podsmeva se žrtvama, a znamo da je to bio najgnusniji čin surovog klana ubice i narkodilera, jezivo se podsmeva i žrtvama i borbi protiv kriminala, odbivši poligraf da ne prizna ko je i šta je, uveren da će satanizovanjem Danila Vučića slomiti i Aleksandra Vučića, crtajući na tuđe čelo metu misleći da time zamaskira sva zlodela, a samo prikriva strah od lica pravde koja će ga stići. Da li je to primetio i Dragan Đilas? Da li je razumeo šta mu narod poručuje? Narod je rekao – ne, lopovluku, banditima koji su opljačkali i devastirali Srbiju gde god su mogli, hvaleći se neradom. Narod Srbije to vidi, kao što vidi i fabrike, radna mesta, investicije, puteve, rast BDP-a, na 7% u doba najveće pandemije, muzeje, spomenike i neka narod Srbije ne brine, jer put kojim Srbiju vodi Aleksandar Vučić jeste da bude najbolja i po prvi put pobednik u mnogim segmentima društvenog života. Promenila se Srbija, neće nazad nikad više. Živela Srbija.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Ana Beloica.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici Vlade, poštovani građani Srbije, dosta toga je već rečeno o zakonskom rešenju koje se danas nalazi na dnevnom redu pred cenjenim narodnim poslanicima i zato ću ja svoje izlaganje da započnem malo drugačije, a vi mi, gospodine predsedavajući, nećete zameriti na tome. Imajući u vidu da se trenutno nalazimo u najvećoj, kako ekonomskoj tako i zdravstvenoj, krizi koja je u poslednjih nekoliko decenija zahvatila čitav svet, ja moram da istaknem da je Republika Srbija zemlja koja se od početka ove pandemije zaista uspešno bori protiv korona virusa. Mi smo na vreme započeli proces vakcinacije i sam taj proces za nas nije bio stvar politike, već je bio isključivo stvar spašavanja ljudskih života. Iz tog razloga, struka predviđa da ćemo do kraja juna 2021. godine da proglasimo pobedu nad korona virusom, naravno, ukoliko nastavimo istim ovim tempom proces vakcinacije i ukoliko se i dalje budemo pridržavali propisanih mera. Pre samo nekoliko dana započela je kampanja za vakcinisanje mladih ljudi starosti od 16 do 30 godina, koju sprovodi gospođa Ana Brnabić i ja ću iskoristiti priliku sa ovog mesta da apelujem na sve mlade ljude, kao neko ko je tu svoju građansku dužnost već ispunio, da se vakcinišu, da ispune tu svoju moralnu obavezu, moralnu odgovornost i da na taj način zaštite i sebe i sve ljude oko sebe koje vole. Od svih nas zajedno zavisi kada ćemo moći da se vratimo normalnim tokovima života i, naravno, zavisi kako ćemo dalje nastaviti borbu protiv ovog nevidljivog neprijatelja, neprijatelja koji je odneo mnoge mlade živote, složićete se sa mnom, živote naših bližnjih, roditelja, baka i deka. Dakle, još jednom, apel na sve mlade ljude da se vakcinišu i da na taj način zaštite i sebe i druge. Da se vratim na dnevni red. Danas govorimo o Predlogu zakona o zaštiti poslovne tajne i to je zakon koji, sa moje tačke gledišta, ima veoma veliku ulogu i značaj kada govorimo o jednoj savremenoj i modernoj ekonomiji kakva je Srbija i to je svakako imala u vidu Vlada Republike Srbije kada je radila na jednom ovakvom zakonskom rešenju i kada ga je uputila u skupštinsku proceduru. Zato je potpuno nesporno da će poslanička grupa SNS prihvatiti ovako definisano zakonsko rešenje u danu za glasanje. Zaštita poslovne tajne je nužnost u modernom poslovanju, složićete se sa mnom, iz razloga što je informacija ta koja danas ima izuzetno veliku vrednost. Vi imate primer kompanija koje trguju određenim informacijama, poput Gugla, Fejsbuka, Tvitera i koje danas predstavljaju najvrednije kompanije na čitavom tržištu. Kao takve, preuzele su primat kompanijama iz oblasti naftne industrije, koje su godinama unazad imale tu laskavu titulu. Iz tog razloga se javila potreba da se jednim ovakvim zakonskim rešenjem zaštiti poslovna tajna od nezakonitog korišćenja, upotrebe, pribavljanja i otkrivanja. Pod poslovnom tajnom se podrazumevaju različiti tipovi informacija, počev od onih informacija koje se odnose na sam proizvodni proces, zatim na određene finansijske planove, spiskove klijenata, spiskove dobavljača, itd. Ovim zakonom je striktno propisano kada se određene informacije mogu legalno, dakle zakonito, koristiti a kada je to protivzakonito. Ovakvim i sličnim zakonskim rešenjima mi nastavljamo borbu za jednu modernu ekonomiju, nastavljamo borbu za ekonomski napredak, ubrzani ekonomski rast i razvoj i, naravno, za prosperitet i razvoj čitavog našeg društva. Ja ću podsetiti građane Republike Srbije da je Evropska komisija u svojoj prolećnoj prognozi predvidela da će stopa ekonomskog rasta Republike Srbije da bude 5,3%, što je za 0,5 procentnih poena više nego kada govorimo o njihovoj jesenjoj prognozi. Tako da je sa ove tačke gledišta potpuno neminovno da će Republika Srbija i 2021. godinu da završi kao jedna od najuspešnijih ekonomija u čitavoj Evropi. Tome su svakako doprinele adekvatne i pravovremene mere monetarne i fiskalne politike, kao, naravno, i tri paketa mera podrške, kako građanima tako i privredi, ali i jedan stabilan poslovni ambijent koji smo imali tokom čitavog perioda krize. Iskoristiću priliku da podsetim građane Srbije da SNS, uprkos pandemiji korona virusa, nastavlja da vodi jednu stabilnu politiku ujednačenog regionalnog i ujednačenog ruralnog razvoja. To se ne odnosi samo na izgradnju puteva, pruga, saobraćajnica, o čemu sam i sama više puta govorila u ovom visokom domu, već se odnosi na to da svuda širom Srbije gradimo nove fabrike i nove kompanije. Podsećam ovom prilikom građane Republike Srbije da je predsednik Aleksandar Vučić pre nekoliko dana obišao i Priboj i Prijepolje i da je u Priboju otvorio dve nove kompanije, nemačka kompanija AFT, kao i hotel "Terme 36,6". Time je pokazao da uprkos prljavoj kampanji koja se vodi protiv njega, protiv njegove porodice, da mu je bitno samo jedno, a to je borba za modernu, lepšu i stabilniju Srbiju. Bez obzira kojoj političkoj opciji da pripadamo, uvek u politici moramo da sagledavamo šta je to realnost. Iskoristiću priliku da upitam sve moje cenjene kolege narodne poslanike, sve građane Republike Srbije koji se možda i mnogo bolje nego mi mladi sećaju tog režima bivše vlasti - da li je realnost da je za vreme bivšeg režima zatvoreno na stotine fabrika i da je pola miliona ljudi ostalo bez posla? Da li je realnost da je za vreme vladavine Aleksandra Vučića, protiv koga se oni tako besomučno bore, da je za vreme njegove vladavine sa druge strane otvoreno na stotine fabrika, da je zaposleno preko pola miliona ljudi i da je na hiljade i hiljade dece spašeno gladi, nemaštine, bede i ulice? Da li je, cenjene koleginice i kolege, istina to da se bivši režim protiv Aleksandra Vučića bori zahvaljujući enormnom bogatstvu koje su sticali godinama dok su bili na vlasti? Da li je istina i to da usled bezidejnosti, usled nedostatka nekakvog političkog programa, plana, da se bore tako što mu na najgnusniji mogući način kriminalizuju porodicu, crtajući metu na čelo i njemu i njegovoj porodici, pa čak i maloletnoj deci? Ja im sa ovog mesta poručujem da u Srbiji nećemo dozvoliti da nijedno dete više bude žrtva političke borbe, jer su za nas deca i porodica svetinja i nećemo im na zlo uzvratiti zlom, već ćemo uzvratiti novom borbom za našu decu, za našu privredu i za našu Srbiju. Kao što je Nikola Tesla rekao - čovek je rođen da radi, trpi i da se bori. Ko tako ne čini, mora propasti i zato se mi borimo iz dana u dan da našoj deci ostavimo nešto po čemu će nas pamtiti. Čitav ovaj svet je poput jedne knjige gde mi svi predstavljamo po jednu stranicu i svi zajedno predstavljamo celovitu sliku života. I život i ljudi su prolazni. Dela su ta koja ostaju za nama i koja su večna. Zato se borimo da našoj deci ostavimo dela po kojim ćemo biti upamćeni. Život prolazi, dela su večna. Živela Srbija! Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Miloš Banđur.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovana gospođo ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, danas je na dnevnom redu Zakon o poslovnoj tajni, koji se donosi, odnosno menja ili usvaja nova verzija posle čitavih 10 godina. Naime, zakon je usvojen 2011. godine, ali je zbog potrebe harmonizacije našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom EU i potrebe popravljanja onoga što u zakonu od 2011. godine nije bilo formulisano i obrađeno na najbolji mogući način, donosi nov zakon. Mi imamo Strategiju razvoja i čuvanja intelektualne svojine od 2018-2022. godine, koja predviđa i donošenje novog Zakona o poslovnoj tajni, što mi upravo i činimo. Takođe, 2017. godine otvoreno je Poglavlje 7 - intelektualna svojina, u pregovorima sa EU i donošenje ovog zakona nam omogućava da to poglavlje zatvorimo ili približimo zatvaranju na najbolji mogući način. Naime, u zakonu koji smo doneli 2011. godine, ili koji je donesen tada, kaže se da poslovna tajna je nešto što ima komercijalnu vrednost, ali se to, pre svega, odnosilo, tako je bilo formulisano, da se odnosilo na industrijske i komercijalne organizacije. Na način na koji je bila definisana poslovna tajna, ona nije štitila intelektualnu svojinu, nije štitila rad naučno-istraživačkih laboratorija i instituta, što je bila manjkavost tog zakona. Bilo je teorijski moguće da jedan institut na određen način, preko saradnika ili drugi način, preuzme određena znanja iz drugih instituta i da ih patentira kao svoja. Ukoliko nema registrovanu komercijalnu delatnost, to se nije smatralo povredom poslovne tajne, a naravno, registrovanjem patenta i kasnije davanjem prava nekome na proizvodnju i komercijalizaciju, naravno da postoji i komercijalni efekat. Ovaj zakon je bolji, on to definiše mnogo ispravnije i prosto, onemogućava takve situacije. Znači, da bi nešto bilo poslovna tajna, to mora da ima komercijalnu vrednost. To je znanje, iskustvo, poslovna informacija, tehnička informacija. Zaista, kad se pogleda, poslovna tajna je vrlo raznorodna, odnosno može biti skup raznorodnih informacija, počev od tehničkih rešenja, crteža, projekata, određenih formula, formula hemijskih, formula lekova, pa sve do određenih istraživanja tržišta, spiskova klijenata, spiskova agencijskih usluga itd. Osim ove komercijalne vrednosti, poslovna tajna da bi bila zakonski zaštićena, ona mora da bude štićena od svog držaoca razumnim merama. Pod tim razumnim merama se podrazumeva da je držalac tajne te podatke ili informacije, pre svega, proglasio za poslovnu tajnu, da postoji pravilnik o rukovanju poslovnom tajnom, da se tačno zna koji pojedinci, odnosno fizička lica, u kojoj situaciji, kada, kako mogu da pristupe tim podacima, da eventualno postoji evidencija onih koji su tim podacima pristupali sa vremenom pristupa, da podaci, odnosno, informacije budu štićene, kako fizički, tako i elektronski, da se nalaze u posebnoj prostoriji ili pod ključem itd, i da budu obeležene sa oznakom poslovna tajna. Tako da, svako ko dođe u dodir, u slučajni kontakt sa tom, recimo, informacijom, zna da je to nešto što ne bi trebao da iznosi, odnosno što ne treba da preda onome ko nije ovlašćen. Prema tome, komercijalna vrednost u kombinaciji sa razumnim merama čini da nešto bude poslovna tajna. Mi imamo situaciju da privredni subjekti i instituti koji hoće da se zaštite, oni uglavnom donose pravilnik o poslovnoj tajni, koji podrazumeva i predviđa sve ovo o čemu sam govorio, kako se rukuje, pristupa poslovnoj tajni, kako se ona štiti. A, sve češće imamo i slučajeve da privredni subjekti i kompanije sa zaposlenima potpisuju ugovore o poverljivosti, što znači da zaposleni i posle odlaska iz kompanije nema pravi da poslovne informacije do kojih je došao na tom radnom mestu preda novom poslodavcu. Nažalost, neka svetska statistika kaže da 85% poslovnih tajni se otkrije tako što ili neko ko radi u kompaniji ili neko ko je radio u kompaniji novom poslodavcu preda informaciju, odnosno poslovnu tajnu. Poslovna tajna se štiti i u sudskom postupku, dokazuje se povređivanje poslovne tajne i tu se izriču mere koje mogu da se odnose i na zaplenu proizvoda koji je napravljen zloupotrebom, odnosno otkrivanjem i korišćenjem poslovne tajne, pa sve do uništenja tih proizvoda, znači, povlačenje sa tržišta, uništenja ili, što stari zakon nije predvideo, da se ti proizvodi predaju držaocu poslovne tajne kao neka vrsta buduće kompenzacije ili da se predaju u dobrotvorne svrhe. Mi imamo da držalac poslovne tajne, ukoliko utvrdi ili sumnja da je povređena njegova poslovna tajna, ima pravo da sudskim putem zatraži da se donesu privremene mere, a te privremene mere znače, takođe, i povlačenje robe sa tržišta, odnosno onemogućavanje proizvodnje određene robe koja sadrži poslovnu tajnu. Ono što je zanimljivo je da predlog zakona dozvoljava da onaj za koga se sumnja da povređuje poslovnu tajnu može da uloži određeni depozit za koji sud proceni da je dovoljan i da nastavi sa proizvodnjom ukoliko se na kraju ispostavi da on poslovnu tajnu nije povredio. Ako je povredio, onda ta sredstva idu držaocu poslovne tajne. Takođe, držalac poslovne tajne koji smatra da je njegova tajna povređena, sud od njega može da zatraži da položi depozit ukoliko traži prekid proizvodnje onoga za koga se sumnja da je povredio njegovu poslovnu tajnu. U svakom slučaju, nakon 30 dana, odnosno najdalje 30 dana od izricanja privremenih mera od strane suda, mora da se podnese tužbeni zahtev ili u protivnom sve propada. Takođe, u roku od 30 dana od zahteva za obezbeđenje dokaza i obezbeđenjem dokaza mora da se podnese tužbeni zahtev. Zanimljivo je da zakon predlaže da sud prilikom donošenja odluke ceni vrednost, što je sasvim logično, vrednost povređene poslovne tajne, znači, njenu komercijalnu vrednost i da sudska odluka treba da bude srazmerna, odnosno proporcionalna šteti koja je nastala. Sama naknada štete podrazumeva izgubljenu dobit držaoca poslovne tajne, odnosno izgubljenu korist, neostvarenu korist, ostvarenu korist onoga ko je povredio poslovnu tajnu i nematerijalnu štetu. Ukoliko nije moguće precizno utvrditi koliko to sve iznosi, smatra se da sud treba da donese odluku o naknadi štete koja nije veća od, recimo, legalno kupljene licence od držaoca poslovne tajne za proizvodnju određene robe. Ovaj zakon, koji je usklađen sa direktivom EU iz 2016. godine, ima i određeni broj izuzetaka od pridržavanja, odnosno čuvanja poslovne tajne i to je možda nešto što ovako izaziva najveće polemike ili dileme kod određenih ljudi ili određenog broja ljudi, ali mislim da su ti izuzeci potpuno opravdani. Na prvom mestu to je pravo da uzbunjivač u određenim situacijama, opet držeći se nekih drugih zakona u postupku kada dokazuje da je privredni subjekt radio protivzakonito i da se nije držao zakona ili da je u pitanju vršenje određenog krivičnog dela, ima pravo da na određeni način progovori i o poslovnoj tajni. Takođe, daje se pravo novinarima, pogotovo novinarima istraživačima da objektivno i korektno izveštavaju javnost i pri tome oni mogu da zadiru i u materiju koja podrazumeva poslovnu tajnu, naravno, vodeći računa da ne povrede njenu suštinu. Ovaj zakon daje pravo i sindikalnim predstavnicima da u procesu zastupanja nekog zaposlenog pred organima poslovodstva ili na sudu, takođe, budu upoznati sa poslovnom tajnom, ali da je ne predaju drugima i ne koriste na način koji nije korektan odnosno koji je u suprotnosti sa čuvanjem poslovne tajne. Takođe, advokati su uključeni u tu grupu ljudi koji imaju pravo da budu upoznati, uz obavezu da vode računa i čuvaju poslovnu tajnu i sud reguliše postupak sudski na način da se poslovna tajna čuva. Jedan broj privrednih subjekata se nije uopšte usuđivao da krene u sudski postupak za povredu poslovne tajne zato što jednostavno sam sud i postupak na sudu nije bio takav da obezbeđuje čuvanje poslovne tajne. Sada je propisano da sud može da na određenim ročištima u potpunosti isključi javnost, da ograniči broj ljudi na ročištima svakoj od strana u postupku, da izvrši posebno čuvanje zapisnika, originala sudskog zapisnika, da izreka presude bude takva da oni delovi koji se odnose na poslovnu tajnu budu zatamnjeni i da postupa na sve načine koji će očuvati poslovnu tajnu bez obzira što se sudski postupak vodi o povredi poslovne tajne. Ono što je novina po Direktivi iz 2016. godine je pravo strane kojoj je povređena poslovna tajna da traži da se javno objavi sudska presuda o povredi poslovne tajne. To pravo ima za cilj odvraćanje nekih drugih od povreda poslovne tajne. Znači, to pravo na javnom objavljivanju u sredstvima informisanja ima, da kažem, jednu preventivnu ulogu i naravno da se opet vodi računa o tome da se suština poslovne tajne ne objavljuje, nego samo izreka sudske presude i onaj deo koji se odnosi na suštinu presude bez detalja koji se tiču same tajne ili ličnosti koje su učestvovale u tom procesu, a štiti ih Zakon o zaštiti podataka o ličnostima. Naravno da nezavisno istraživanje i nezavisno naučno otkriće ne predstavlja povredu poslovne tajne i ovom formulacijom se u stvari stimuliše konkurencija u oblasti naučno-istraživačkog rada, stvaralaštva itd. U mnogim slučajevima obrnuti inženjering, kada se legalno nabavljen proizvod rastavi na sastavne delove i testiranjem pokušava da se utvrdi kako je on napravljen, kojim postupkom, kojim procesom, od kojih supstanci, takođe u velikom broju slučajeva, osim ako je to izrekom zabranjeno, ne predstavlja povredu poslovne tajne. Stranci su zaštićeni kod nas, odnosno strane kompanije, na način na koji smo mi zaštićeni, odnosno naše kompanije kod njih - međudržavnim ugovorom ili načelom uzajamnosti, ali na strani onoga je ko se poziva odnosno ko traži zaštitu poslovne tajne da dokaže i načelo uzajamnosti. Ovde imamo dve vrste kazni, odnosno pravna lica i odgovorna lica u pravnom licu, ukoliko se dokaže da su izvršili povredu, oni se kažnjavaju za privredni prestup, preduzetnici i fizička lica se prekršajno kažnjavaju. Ono što je ovde možda i bitno da kažem, a možda sam već i rekao, a to je da ove privremene mere i obezbeđenje dokaza padaju ukoliko se u roku od 30 dana ne podnese tužba odgovarajućem sudu. Važno je zaključiti da se ovim propisom, ovim zakonom naše zakonodavstvo u ovoj oblasti u potpunosti usaglašava sa Direktivom EU iz 2016. godine, što će na neki način biti i stimulacija… Mi ovde imamo veliki broj fabrika koje su napravljene u poslednjih 7-8 godina. Mnoge od tih fabrika imaju svoje razvojne i imaće naučno-istraživačke centre. To je sada stimulacija i ohrabrenje svima njima da se bave tim poslom, jer će imati zakonsku zaštitu koja je potpuno adekvatna zaštiti u njihovim zemljama. Ja se zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Ana Pešić.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, uvažena ministarka sa saradnicima, poštovani građani Republike Srbije, pred nama se nalazi Predlog zakona o zaštiti poslovne tajne i on predstavlja nužnost u modernom poslovanju, jer su informacije danas imovina od velike vrednosti. Suština donošenja ovog zakona je da se unapredi zaštita poslovne tajne i ovim zakonom ćemo zaštiti znanje i iskustvo koje obezbeđuje prednost nad konkurencijom. Ovaj zakon daje sigurnost i stabilnost, kako domaćim, tako i stranim investitorima za sve vrednosti ili posebnosti koje se mogu tretirati kao poslovna tajna. Zakon iz 2011. godine nije bio baš najprecizniji. Iskreno rečeno, nije imao mnogo smisla, jer u tom periodu industrija u Srbiji je bila potpuno razorena, radnici su ostajali bez posla i svedoci smo mnogobrojnih pljačkaških privatizacija u tom periodu. U jednoj takvoj zemlji, posustaloj srpskoj privredi, bilo je potpuno besmisleno baviti se zaštitom poslovne tajne. Međutim, danas je Srbija lider u privlačenju direktnih stranih investicija. Stopa nezaposlenosti je jednocifrena. Činjenica je da predsednik Aleksandar Vučić i uprkos pandemiji svakodnevno otvara nove fabrike, nova radna mesta i dovodi investitore. Iz svih tih razloga, jedan ovakav zakon nam je izuzetno potreban i država je prepoznala potrebu da ovu oblast uredi i reši. Zaista je jasna razlika kako su se nekadašnji predstavnici vlasti ophodili prema privredi i građanima, a kakva je situacija danas. Ja ću uzeti kao primer Namensku iz Trstenika, fabriku koja je bila na rubu propasti, grcala u dugovima, radnici su radili u neadekvatnim uslovima, nisu imali redovna primanja i doprinose. Bivšeg predsednika opštine Trstenik, Miroslava Aleksića, najmanje su interesovali građani, njihova radna mesta i budućnost privrede u opštini Trstenik, ali i u okrugu. I sada taj isti Miroslav Aleksić zajedno sa Vukom Jeremićem obilazi turistički Srbiju, nudeći lažna obećanja, kao da su građani zaboravili na sva ta otpuštanja i njihove krađe. Svedoci smo da je uz podršku predsednika Aleksandra Vučića, ali i bivšeg ministra odbrane Bratislava Gašića, koji je fabriku na izdisaju vratio odbrambenoj industriji, kao i gospođi Atanasković, koja je hrabro preuzela sve probleme, ova fabrika za kratko vreme počela da ostvaruje profit. Sada, uz odgovoran odnos prema privredi, radnicima, zaradama, možemo da kažemo da je ova fabrika pokretač Rasinskog okruga, ali i Srbije. Nije samo ova fabrika primer oživljavanja privrede. Pokrenuli smo i promenili Srbiju, stvorili smo uslove za buduće investicije i svakodnevno pružamo podršku preduzetnicima u poslovanju i, evo, u opštini iz koje ja dolazim, u opštini Ćićevac, u saradnji sa Privrednom komorom Srbije, Regionalnom privrednom komorom Kruševac, otvorićemo šalter za preduzetnike kao podršku i podsticaj preduzetništvu, kao i mladim ljudima za stvaranje sopstvenog biznisa. Pored podsticaja razvoja preduzetništva, od velike važnosti je i to što je Ministarstvo privrede prepoznalo značaj ulaganja u putnu infrastrukturu, kao i benefite koje će doneti put Braljina-Trubarevo, kako opštini Ćićevac, tako i razvoju turističkog potencijala Mojsinjske Svete Gore. Pored privrede koja ide u pravom smeru, novih puteva, pruga, direktnih stranih investicija, od izuzetne važnosti je i unapređenje svake od pomenutih oblasti u zakonskim okvirima. Iz tog razloga, u danu za glasanje, ja ću podržati ovaj predlog zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Adam Šukalo.
Zahvaljujem potpredsedniče. Na samom početku želim da pohvalim izradu ovog Zakona o zaštiti poslovne tajne u kontekstu njegovog normativnog uređenja jer zaista praviću jednu mini komparaciju sa svim materijalima koji smo do sada dobijali u vidu zakonski, da kažem, akata, čini mi se da odavno nismo videli ovakvo zakonsko rešenje koje je na vrlo jednostavan i plastičan način prvo objašnjeno, a prethodno i normiran, pa mi se čini da bilo ko da ovaj zakonski tekst sutra ko uzme, ako ima veze i sa privrednim aktivnostima o bilo kojoj oblasti, ne mora biti bilo kakav ekspert u oblasti prava, u oblati, ne znam ni ja, različitog istraživanja ili konkurencijskih, da kažem, borbi na tržištu da će dobro konačno razumeti u tome šta je poslovna tajna na koji način se ona štiti, a na koji način se može doći u poziciju da neko prekrši odredbe ovog zakona. U svakom slučaju ovaj zakon u tom kontekstu će dovesti do još većeg stepena pravne sigurnosti i smanjiće visinu šteta koje je do sada, kako smo u obrazloženju mogli da pročitamo, nismo mogli kroz različitu sudsku praksu i evidencije i baze koje su u sudovima formirane da znamo kolika je to šteta, a pretpostavka je da je to ogromna šteta koju privredni subjekti bez obzira da li je o državnim ili privatnim subjektima reč, pojedincima, fizičkim licima u kontekstu stvaranja intelektualne svojine, tako da i u tom smislu mi ćemo imati još jednu složenu celinu koja će u kontekstu priče boljeg privrednog ambijenta svima dati bolji ugao i veću pravnu sigurnost. U tom kontekstu moram da kažem da u članu 2. u smislu značenja izraza koji govore, pre svega o tome šta je poslovna tajna i šta to predstavlja komercijalnu vrednost tajne i na koji način se uopšte tretira šta je to poslovna tajna i te kako je važno uočiti nešto i period u kojem se mi nalazimo danas i da mnogi poslovi, mnoge inovacije u različitim oblastima napreduju mnogo brže nego što to normativa koju smo imali u prethodnom periodu je mogla i da zamisli. Sada bi ako bi samo jedno plastičnom primeru pričao mogao recimo pričati o različitim softverskim rešenjima koja su i te kako važna za unapređenje kako poslovnog tako i unapređenje ambijenta koji se tiče ostvarivanja prava koje imaju građani, pogotovo smo to mogli da vidimo u periodu pandemije u kojem se nažalost još nalazimo, ali evo, Bogu hvala nekako svi imamo taj već preuranjen subjektivni osećaj da polako pandemija jenjava i da se i privredne aktivnosti i sve druge aktivnosti postepeno vraćaju u normalu. Pa u tome kontekstu i ovo uređenje novog zakonskog rešenja o zaštiti poslovne tajne je nešto što će i te kako dobro doći, a u smislu opet zloupotreba, pa znate li koliko je danas važno, da kažem, imati jednu ne samo poslovnu ideju, već i određenu softversku ideju koja u nekom kontekstu određenom privrednom subjektu, pravnom licu, pa da kažem i nekoj državnoj našoj kompaniji koja je razradila određeno softversko rešenje znači zaštiti neku poslovnu tajnu u smislu konkurencijskih borbi na tržištu u svemu ostalom? Ja bih samo naveo tu primer recimo operatera različitih i tržišne utakmice koja je tu preintenzivna u svakom smislu reči i da tu imamo u svakom slučaju u ranijem vremenskom periodu različitih zloupotreba koje su u svakom slučaju nanosili veliku štetu i privrednim subjektima koji su još uvek u većinskom vlasništvu države Srbije. O tome ću nešto posle da kažem. U kontekstu člana 3. koji je po meni izuzetno važan po prvi put mi imamo vrlo precizno definisanje svega onoga što se zove zakonito pribavljanje i korišćenje i otkrivanje poslovne tajne, ali i vrlo jasno da kažem da se razgraniči šta to znači nezavisno otkriće i stvaranje i pogotovo što se u ovom kontekstu u pisanju ovog člana zakona vodilo računa o tome kada neko dođe na drugačiji način do poslovne tajne pa čak i svi oni koji istražuju, pokušavaju da možda pronađu neki ugao koji nije dobronameran kada dođe do tih izvora, bilo da je reč o istraživačima, bilo da je reč o uzbunjivačima, da u svakom slučaju ne ulaze u ovu kategoriju, da ne bi nekome večeras ili sutra u ovim medijima koji se navodno brinu o javnom interesu palo na pamet da neko ovo zakonsko rešenje usvaja zbog toga. Upravo su ti pojedinci, te organizacije isključene iz ovog konteksta nelegalnog pribavljanja poslovne tajne. Oni su stavljeni u kategoriju zakonitog pribavljanja poslovne tajne. Takođe, ako govorimo o članu 4. nezakonitom pribavljanju i otkrivanju poslovne tajne jedan ugao koji sam primetio čitajući ovaj zakon koji po meni bi trebalo još uvek, s obzirom da nismo usvojili ova zakonska rešenja, razmisliti a to su kaznene odredbe. Čitajući kaznene odredbe i dovodeći u poziciju da neko recimo otkrije određenu poslovnu tajnu, a ja sam naveo možda samo jedan primer, ako pročitamo koja je kaznena odredba recimo za fiziko lice da je ona maksimalno do 150 hiljada dinara, onda se postavlja pitanje – da li će oni koji svesno žele da zloupotrebe svoje položaje namerno tako nešto uradi zato što je kazna minimalna? Neki tajkuni koji su nama dobro poznati za jedan ručak ili za dve ili tri boce vina potroše toliko novca dogovarajući neku kombinaciju i pokušavajući da izvuku u svoju mrežu podrške koju imaju nažalost i dan danas u određenim javnim preduzećima kao postavljene punktove godinama finansiraju određene pojedince, ljude koji će im upravo dojavljivati stvari koje su inovacije i poslovne tajne ne bi li njihove firme u ovom slučaju bolje napredovale. Prvenstveno mislim na grupaciju Đilas Šolak koja se rasporedila svuda po Srbiji i izuzetno dobro na tržištu od kojeg enormno dobro žive imaju postavljene svoje emisare, svoje punktove, sve one koje su godinama finansirali, a koji čitajući ovaj zakon sutra u poziciji mogu možda biti stimulisani da nastave sa takvim radom, pogotovo zato što čitajući opet ovaj materijal možemo da vidimo da u smislu sudske prakse kada čitam o tome vidim da nismo imali određena procesuiranja, da je to još uvek posao koji je zahvalan. Prema tome, odštetiti državnu imovinu, raditi za suprotni interes, ta poslovna tajna u suštini može biti upravo ključan segment da bi sutra bili uspešniji, da bi imali određeno pravo prvenstva ili da bi prosto na tržištu bolje bili pozicionirani. U tom kontekstu još jednom potvrđujem i smatram da je izuzetno važno da ovo normiranje definišemo što kvalitetnije, a kaznene odredbe i za fizička lica ne samo pravna lica izjednačimo. Zašto bi neko ko je fizičko lice a u ovom slučaju ima određeno javno ovlašćenje jer radi u javnom preduzeću imao manju kaznu nego pravno lice, bez obzira što u ovom slučaju definisanje pravnog lica ne možemo nikako staviti u kategoriju fizičkog lica, ali podrazumeva se da za pojedinca koji ima takvu mogućnost moramo odrediti preciznije i više kazne? U tom smislu reč, s obzirom da sam se referisao samo na jedan primer ne bi išao dalje u širinu i stavljao određene digresije na ovu temu, daću još jedan primer da napravimo paralelu u svemu tome. Znamo kako ova ekipa Đilas Šolak je radila i kako se rasporedila po Srbiji. Svaki dan u različitim medijima možemo čitati, pa evo danas možemo da čitamo u jednoj od dnevnih novina, da je ne reklamiramo, kako je Dragan Đilas lagao i na koji način je radio sa državnim firmama, pre svega sa „Telekomom Srbije“ i kako tek sad isplivaju određeni dokumenti o svemu ovome, pa je to razlog upravo zašto sam malopre o ovome govorio. I dalje određeni pojedinci sede na određenim mestima gde mogu da dojavljuju određene poslovne tajne, a kao što vidite određeni pojedinci koji se danas, poput Dragana Đilasa, ponovo žele da kvalifikuju da butu sutra kandidati za ne znam ni ja neke gradonačelnike ili ministri ili predsednike, ne daj bože, da smatraju da imaju kredibilitet da mogu da to ponovo obavljaju. Oni formalno pravno sve preduslove imaju da se kandiduju na izborima, njihovom voljom oni nisu prošli put hteli da izlaze, ali u svakom slučaju nemaju kredibilitet, nemaju moralno pravo, a nadam se da ćemo uspeti normirati i ustanoviti sudsku praksu da krijući poslovne tajne, koje su oni tada imali čerupaju državne budžete, budžete javnih preduzeća i svih ostalih. E, tu je ta razlika između nas i njih. Njihova poslovna tajna je bila kako da svoje kombinacije stave sebi u džep i naprave takvu situaciju kad siđu sa vlasti da imaju poslove, jako dobre i unosne, da mogu da nastave komotno da to rade i u opoziciji, pozivajući se onda na neko moralno pravo i na to kako oni znaju da upravljaju javnim resursima. Znaju upravljati javnim resursima ako govorimo o tome kako da naprave dobru kombinaciju, da je sakriju i da je usmere u privatne džepove. I, imamo pandam tu vrstu pozicije ono što je radila SNS i prvenstveno Aleksandar Vučić. Evo, ja ću dati samo jedan primer, 2012. godina kada je bila kampanja za opšte izbore i za lokalne beogradske izbore. Ideja predsednika Aleksandra Vučića je bio projekat koji je najviše napadan u Srbiji i Beogradu to je projekat „Beograd na vodi“ i taj projekat koji danas možemo u ovom velelepnom izdanju da vidimo imao je različite razvojne faze. Imao je faze koje su imale i tendenciju poslovne tajne zato što je imao komercijalnu i svaku drugu stratešku važnost. Ovde u Narodnoj skupštini su morali različiti zakoni u kontekstu „leks specijalisa“ da se donosi da bi takva jedna investicija morala da ide. Rezultat te priče je javno i privatno dobro. Beograd, kao još izraženija metropola, visoka cena nekretnina, jedno novo lice Beograda kada prelazite mostove i kada vidite „Beograd na vodi“ i sve ono što danas možemo sa ponosom da izgovaramo. Prema tome, iza nas, iza predsednika Vučića, prethodno je bila vizija, a danas, s obzirom da se iz te vizije izrodilo ovo što imamo u ovom konkretnom slučaju to je projekat „Beograd na vodi“ je kredibilitet. Kredibilitet koji se ostvario ne samo izgovorenim rečima, recimo u kampanji 2012. godine, već u završetku jedne investicije koja je samo sada jedan početak svega onoga što ćemo moći u Beogradu još da vidimo. Prema tome, mi smo se kvalifikovali da idemo napred, kvalifikovali smo se da možemo i dalje da nastavimo ovaj posao da radimo, a ekipa oko Dragana Đilasa, oko Šolaka i svih onih koji njih prate su se kvalifikovali ne samo da idu dugogodišnju robiju, oni su se kvalifikovali pre svega za ovu vrstu priče da ih građani Republike Srbije kazne na svim izborima koji budu na narednom vremenskom periodu išli. U tom pravcu, u danu za glasanje, u svakom slučaju kao narodni poslanik, a i kao čovek koji veruje u sve što je rekao malopre, ću podržati ova zakonska rešenja. Toliko i hvala.
Zahvaljujem gospodinu Šukalu. Reč ima Mirela Radenković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani narodni poslanici, uvaženi ministarsko sa saradnicima, uvaženi građani Srbije, veliki je uspeh državne politike što je Srbija među prvim zemljama obezbedila vakcine. Pored zdravlja stanovništva vakcinacija je od presudnog značaja i za oporavak ekonomije. Važno nam je da epidemiju stavimo pod kontrolu i samim tim obezbedimo normalne uslove poslovanja. Otišli smo i korak dalje obezbedili smo vakcine za privrednike u regionu, svesni da je regionalna saradnja, od velike važnosti za rast i razvoj privrede. U ovim teškim vremenima kada se ceo svet bori sa krizom izazvanom pandemijom korona virusa, pokazali smo spremnost da gradimo, proizvodimo, ulažemo u infrastrukturu, realizujemo započete projekte, pomažem privredu i građane, povećavamo plate i penzije. Srbija se danas razvija na svim poljima. Veliku zahvalnost dugujemo i našim zdravstvenim radnicima, jer njihov trud i borba u ovim teškim vremenima su od nemerljivog značaja. Država ulaže u izgradnju novih bolnica, povećanje plata i nova radna mesta zdravstvenim radnicima. Takođe, naša privreda beleži najbolje rezultate u Evropi. Srbija ima najmanji pad BDP. Sve ovo što sam pomenula nije se desilo preko noći. Iza ovoga stoji rad predsednika Aleksandra Vučića, mudre i hrabre odluke sprovedene reforme, ulaganje u infrastrukturu, a rezultat svega toga su nova radna mesta i u ovim teškim vremenima investitori nastavljaju da investiraju u našu državu. To je najbolji pokazatelj koliko neko veruje u budućnost naše zemlje. Kroz paket mera podrške privredi i građanima, naša država je pokazala spremnost da pomaže i privredu i građane i da nastavi putem razvoja. Na današnjem dnevnom redu nalazi se veoma važan zakon, zakon o poslovnoj tajni. Ovaj zakon se odnosi na sve privredne subjekte, novinare, marketinške agencije, a ujedno se vrši i usklađivanje sa svim relevantnim propisima EU. Kroz ovaj zakon jasno će se definisati koje informacije uživaju zaštitu poslovne tajne. Poslovna tajna je informacija koja omogućava konkurentnu prednost na tržištu kojom se ostvaruje komercijalna vrednost. Kroz poslovnu tajnu se štite različite vrste informacija, od procesa proizvodnje do finansijskih planova, prava intelektualne svojine, kao i pronalasci u fazi podnošenja prijave patenta. Svrha zaštite poslovne tajne je svakako da se pravno sankcioniše svaki akt neovlašćenog otkrivanja, umnožavanja, sticanja i korišćenja informacija od strane trećeg lica. Način sankcionisanja povrede poslovne tajne od strane privrednog subjekta će se sankcionisati kao privredni prestup, a od strane fizičkog lica, odnosno od strane preduzetnika smatraće se prekršajem. Ozbiljnost poslovnog sveta ogleda se baš u čuvanju poslovne tajne. Odredbama ovog zakona će se jasno definisati mere čuvanja poslovne tajne koje će poslodavci kroz ugovore sa svojim radnicima primenjivati i u praksi. Naša država je pokazala da može i da hoće da sačuva ono što je najvažnije, pored zdravlja, a to su radna mesta i ulaganje u infrastrukturu. Da se ne gradi i ulaže samo u Beogradu, pokazatelj je i privreda Šumadijskog upravnog okruga, koja za prvih sedam meseci u 2020. godini beleži najveći spoljno-trgovinski suficit u Srbiji koji iznosi više od 339 miliona evra. Glavni izvozni proizvodi su automobili, nameštaj, delovi šinskih vozila. Šumadija se danas gradi i razvija zahvaljujući predsedniku Aleksandru Vučiću. Ulaže se u infrastrukturu, u fabrike za prečišćavanje otpadnih voda, energetsku efikasnost, nova radna mesta. Šumadija danas postaje moderan okrug i verujte mi da nema mesta u našoj Šumadiji gde se danas ne gradi. Prošle nedelje u opštini Lapovo iz koje dolazim, položen je kamen temeljac za izgradnju logističko distributivnog centra „Lidl“ koji će u narednom periodu zaposliti 250 radnika, a vrednost te investicije je 70 miliona evra. Takođe, želim da pomenem i kapitalne investicije koje će se u 2021. godini realizovati uz podršku naše države u gradu Kragujevcu. Jedna od najvažnijih investicija je svakako zamena kotlova u energetici, odnosno prelazak sa uglja na gas. Takođe, izgrađena je i palata pravde, ulaže se u fabrike za prečišćavanje otpadnih voda, rekonstrukcija kliničkog centra, izgradnja stanova za pripadnike snaga bezbednosti. Verujte mi da je ovo samo jedan deo investicija koje se realizuju u gradu Kragujevcu. Ne mogu, a da vas ne podsetim da je Šumadija u vreme vlasti bivšeg režima bila dolina gladi. Zahvaljujući našem predsedniku Aleksandru Vučiću, Šumadija danas postaje moderan region. Onima koji danas crtaju mete na čelo predsednika Aleksandra Vučića i na čelo njegovog sina Danila, mi iz Šumadije poručujemo da verujemo u našu državu i da verujemo u našeg predsednika. Rezultati predsednika Aleksandra Vučića su vidljivi na svakom koraku i to vide naši građani. Srbija je danas jaka i snažna da se odupre svim nedaćama i da ponese titulu kako po broju vakcinisanih građana, tako i po razvoju ekonomije i po razvoju infrastrukture. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Boban Birmančević.
Poštovana predsedavajuća, poštovana ministarko sa saradnicima, poštovane kolege poslanici i poštovani građani Srbije, vrlo značajan zakon, zakon o poslovnoj tajni, i to zakon koji je napisan nov, nije menjao postojeći zakon, upravo da bi dao odgovore na sva pitanja koja ovo privredno okruženje i ovaj privredni ambijent u ovom trenutku postavlja i državi i Ministarstvu i svima onima koji se bave privredom. Zašto ovaj zakon, zašto u ovom trenutku? Pa, upravo novi investitori, nova radna mesta, novi ugovori i situacija u kojoj korona kao globalni problem i najveći problem posle Drugog svetskog rata koji je svima na svetu poslužio kao neka vrsta izgovora za probleme u kojima se nalaze i država i privreda, mislim da smo jedni od retkih, ali nismo jedini, koji su dali pravi odgovor na krizu i taj odgovor je Aleksandar Vučić pretvorio u novu priliku i realizacija svih onih projekata koji su bili nemoguća misija i delovali su kao bajka, ali u vreme Aleksandra Vučića oni su stvarnost. Ti projekti i ugovori koji se već sada realizuju i koji su u planu da se realizuju traže da zaštitimo poslovnu tajnu. Pitanje je kako i gde je mera između poslovne tajne i gde je granica između poslovne tajne i one tajne koja se može izneti i, ako ćemo pošteno, a hoćemo, u Skupštini smo, ovde smo zato što su nas birali građani Srbije, poslovna tajna koja se vezuje za Dragana Đilasa, e, to više nije poslovna tajna, to je krađa. I kada neko ustanovi da bivši prvi čovek Demokratske stranke, neko ko pretenduje da povede Srbiju ne zna ni on gde i ne zna ni kada, želi da je povede u prošlost, koja je toliko jasna i koja je toliko neprivlačna i njemu koji priča, a kamoli građanima Srbije, u tu prošlost Đilas želi da povede građane, pri čemu te poslovne tajne više nisu poslovne tajne, pokazuju da je u pitanju obična krađa, zloupotreba budžeta, i državnog i beogradskog, i zloupotreba svih mogućih institucija u državi Srbiji. Kada neko zloupotrebi državu, taj neko treba da odgovara. Ako nije bilo dovoljno dokaza za sud, bilo je dovoljno dokaza za građane, građani su mu presudili kratko, jasno, sa jednim velikim „ne“ i to veliko „ne“ je trajna presuda, verovatno presuda doživotno za Dragana Đilasa i tu lopovsku ekipu. Imali smo juče u ovom visokom domu sastanak Grupe prijateljstva sa Mađarskom, Njegova ekselencija ambasador upravo je potvrdio da nikada u istoriji odnosa Mađarske i Srbije ti odnosi nisu bili na višem nivou nego što su sada. Na sastanku Grupe prijateljstva sa Kiprom, ambasador je takođe rekao da nikada bolji odnosi između Kipra i Srbije. Bilo koji ambasador, da ne nabrajam, svi oni koji su bili u ovoj Skupštini, a i oni koji nisu, saglasni su da odnosi između države Srbije i bilo koje druge države u Evropi i u svetu nikada nisu bili bolji, a nikada nisu bili bolji isključivo i samo zahvaljujući Aleksandru Vučiću. Dok upravo pomenuti Dragan Đilas, Jeremić, bivši gradonačelnik nesrećni Zelenović, Boško Obradović, da nekog ne preskočim, spisak srećom nije tako dug, obilaze strane ambasade i kroz njihove medije pokušavaju da plasiraju neistine i laži, neko drugi obilazi državu Srbiju, obilazi građane Srbije i pita upravo te građane šta je ono što država Srbija njima može da uradi i kako da im pomogne. Bio je predsednik u Prijepolju, bio je u Ubu, bio je u Šapcu, bio je i u Nišu, i u Subotici i prošle nedelje bio je u Dobriću, bio je i u Radovašnici, ali jedino pitanje koje je on imao za građane koji su ga dočekali u svim tim mestima je – poštovani građani, kako možemo da vam pomognemo, šta je ono što vam treba? Naravno, niko nema čarobni štapić i niko ne može uraditi nešto za 20 dana ili dva meseca ili dve godine. Sve ima svoj redosled i sve ima svoj prioritet. Ali upravo odgovor na sva pitanja je u tome da predsednik dođe kod svakog građanina i da ga pita – ljudi, šta vama treba, ja kao predsednik sam tu da vas pitam i da vam pomognem u tome. Projekat 2021-2025. će upravo dati odgovore na sva ta pitanja i realizovati sve ono što je obećano. Ono čime se ponosim, i to je jednostavno tako, je upravo što sam pripadnik stranke čiji predsednik, a u isto vreme i predsednik Srbije je pre nekoliko dana izjavio da je spreman da žrtvuje i sebe i svoju glavu – glavu dajem, Srbiju ne dajem. To je rekao Aleksandar Vučić, i to je sigurno tako. Ja ponosno stojim iza takvog čoveka. Ono što drugi nisu mogli, a to je da upravo kažu ono što su radili, a radili su sve ono što nije dobro i što nije u interesu građana Srbije. Ono što je jako bitno za današnju sednicu, to je da apsolutna podrška ne samo ovom zakonu, nego svim onim zakonima koji u kontinuitetu nastavljaju da daju odgovore na pitanja kako da idemo dalje, u kom pravdu ide ova Srbija. Naravno da je ovaj zakon usklađen sa zakonima Evropske unije, jer mi smo narod, mi smo država koja je na evropskom putu. To je jednostavno tako i mi od tog puta nećemo odustati. Ali nećemo odustati ni od puta da zaštitimo državu Srbiju, to je najviši interes i ovog zakona i svakog drugog zakona. Nije tajna ni da su kupovali glasove, evo, upravo iz moga grada iz koga dolazim, bivši gradonačelnik je kupovao glasove, i to nije poslovna tajna. Kada je uhvaćen 2016. godine u kupovini glasova, kada je aktivista koji je kupovao glasove, a kupovao je u kešu, za bivšeg gradonačelnika Nebojšu Zelenovića, 2020. godine nisu mogli da kupuju glasove i nisu mogli ni da osvoje više od 18.000, a podsetiću, SNS je u Šapcu dobila podršku od 30.200 glasova, što je za 12.000 više od Nebojše Zelenovića, Dušana Petrovića i cele te lopovske ekipe. Poslovna tajna je na koji način i po kojoj ceni nabavlja materijal za izgradnju mosta preko reke Save, ali nije poslovna tajna da će taj most preko reke Save, auto-put od Rume do Šapca, nova saobraćajnica od Šapca do Loznice, koštati 480 miliona evra. Nije poslovna tajna da će se raditi auto-put od Novog Sada do Šapca, odnosno od Novog Sada do Rume, pa od Rume do Šapca, i da će upravo taj put sa tunelima kroz Frušku goru koštati od Rume do Novog Sada koštati oko 600 miliona evra. Sve ono što treba da bude poslovna tajna i treba da bude poslovna tajna obezbediće ovaj zakon. Ali ako ljudi u „Koka-koli“ imaju pravo da zaštite svoj recept i način na koji proizvode „koka-kolu“, pa i neki naš koji proizvodi pljeskavice u STR „Pera Ždera“, neka zaštiti način na koji je on pravio tu pljeskavicu i na koji način peče roštilj. Ali ono što je istina, i time ću završiti, to je da u ovom trenutku Srbija daje odgovore na sva potrebna pitanja. U ovom trenutku Srbija je najperspektivnija zemlja ovog dela Evrope, ako ne i cele Evrope. Budućnost građana Srbije je jasna, budućnost svih projekata koji su trenutno u realizaciji i onih koji su obećani je izvesna i budućnost naše dece je sigurna. U danu za glasanje podrška i ovom zakonu i setu zakona koje smo upravo izglasali na prošloj sednici i koje predlaže ova Vlada Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Milica Dačić.
Zahvaljujem poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Orliću. Poštovani građani Srbije, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, uvažena ministarka. Danas u plenumu govorimo o zaštiti poslovne tajne. Smisao donošenja ovog zakona je pravno sankcionisanje svakog akta neovlašćenog otkrivanja, umnožavanja, sticanja ili korišćenja od strane trećih lica poverljivih informacija koje zakonito kontroliše držalac poslovne tajne, čime se sledstveno regulišu situacije kada se pribavljanje poslovne tajne smatra zakonitim, a u kojim slučajevima je to nezakonito, takođe nam ovaj zakon definiše. S obzirom da se Srbija nalazi na evropskom putu, Predlog zakona je i rezultat usklađivanja sistema zaštite poslovne tajne sa relevantnim propisima EU. Promena Zakona o zaštiti poslovne tajne i donošenje novog zakonskog akta je neophodno jer bez izmene postojećeg režima zaštite poslovne tajne neće biti adekvatno zaštićene investicije privrednih subjekata uz sticanje, razvoj i primenu znanja i iskustva i drugih informacija kojim obezbeđuju prednost nad konkurencijom. Takođe, nedonošenje jednog ovakvog zakonskog akta moglo bi da predstavlja prepreku za učešće u zajedničkim istraživačkim projektima sa institucijama zemalja članica EU. Mnogo toga je urađeno na polju unapređenja poslovnog okruženja i stvaranja povoljnog privrednog ambijenta u Srbiji u poslednjih osam godina, zbog čega danas imamo investitore koji ne odustaju od investicionih ulaganja u Srbiju uprkos pandemiji. Ovo je način da u većoj meri doprinesemo pravnoj sigurnosti i vladavini prava u Srbiji i pokažemo da je Srbija spremna da se svakodnevno menja, u čemu doprinos pruža i ovaj saziv parlamenta donoseći jasne, precizne, sistemske zakonske akte kao što je i ovaj. Kako je Srbija u periodu od 2014. godine privukla brojne strane investicije, ali i stvorila uslove da domaće privredne subjekte podstakne na veće ulaganje u nove procese proizvodnje i različita ispitivanja, razvoj i primenu znanja i iskustva, to je ovaj zakon utoliko značajniji. Investitori koji dolaze u Srbiju donose nova znanja, nove tehnologije, drugačije modele i procese proizvodnje, a još jedan doprinos ovih investicija da stvaraju domaćoj industriji nove poslove, podstiču je na inovativnost, preuzimanje inicijative i stvaranje zdrave konkurencije i pospešuju spoljno-trgovinsku razmenu. Kada govorimo o spoljno-trgovinskoj razmeni, recimo privreda grada Čačka. Čačanska privreda u 2020. godini ostvarila je rast izvoza od 5,4%, pri čemu je suficit u spoljno-trgovinskom poslovanju ostvarila upravo sa Nemačkom, kao i sa zemljama iz okruženja. Podsetiću da u Srbiji posluje oko 400 nemačkih kompanija koje zapošljavaju oko 67.000 naših radnika. Zahvaljujući predsedniku Aleksandru Vučiću u Čačak je, baš kao i u mnoge druge delove zemlje stigla investicija nemačkog „Forverka“ koji već sada zapošljava oko 600 radnika, a plan je da ih bude 1.000. Podsetiću, naravno, da od pre dva sata imamo joj jednu nemačku kompaniju koja će poslovati u Srbiji, a to je u Valjevu, kompanija „Bizerba“. Klauzula koja reguliše zaštitu poslovne tajne postala je skoro neizostavni deo ugovora o radu koji se u savremenu trenutku zaključuju. Ono što je još jedan pozitivan efekat ovog Predloga zakona je da predložena rešenja neće uticati na stečena prava, obaveze i odgovornosti radnika. Da se podsetimo, Srbija je 2012. godine imala 1.850.000 radnih mesta. Danas zahvaljujući odgovornoj politici SNS taj broj je veći za oko 400.000 novih. I mnoga od tih radnih mesta pripadaju delatnostima u kojima privredni subjekti jako vode računa o svojoj konkurentnosti i uspešnosti na tržištu putem zaštite poslovne tajne. Takođe, ono što je bitno i treba da znaju poštovani građani Srbije je Zakon o zaštiti poslovne tajne, pozitivno utiče na pravednu raspodelu društvenog bogatstva. Međutim, postoje i neke tajne koje to ne čine. Postoje tajni računi po egzotičnim destinacijama na kojima se nalazi novac građana Srbije, upravo iznesen iz Srbije. Mi smo nedavno zahvaljujući istraživačkom novinarstvu bili obavešteni o njima, saznavši da oni pripadaju određenom bivšem političaru koji, zaista treba da postane politička prošlost jer su mu takvu poruku u mnogim situacijama uputili građani Srbije. Ali, da se vratimo savremenom trenutku. Srbija je u 2020. godini imala 3,015 milijardi evra stranih investicija, a Crna Gora, BiH, Makedonija i Albanija su u istom periodu zajedno imale 1,7 milijardi evra. Setimo se da je minimalna plata pre osam godina iznosila 15.000 dinara, danas ona iznosi 32.000 dinara. Prosečna plata 2014. godini iznosila je 330 evra, danas ona iznosi 560 evra, a nadamo se i čvrsto verujemo, do kraja godine uspeti da dostignemo cifru od 600 evra, baš kao što verujem da će građani Srbije moći da do 2025. godine da računaju na platu, prosečnu platu 900 evra. Mi nastavljamo da se borimo za budućnost Srbije i da čvrstim korakom grabimo napred predvođenim liderom kakav je predsednik Srbije, Aleksandar Vučić. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima, Uglješa Mrdić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi potpredsedniče, gospodine Orliću. Uvažena ministarko, gospođo Kisić Tepavčević sa svojim saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici i uvaženi građani Republike Srbije, sreća je naša, to je sreća svih građana Srbije što je na čelu naše države predsednik Aleksandar Vučić, jer sada imamo vreme i kada se čuvaju i poslovne tajne i državne tajne i vojne tajne. Setimo se ne tako davno period od 2000. do 2012. godine kada su prodavane tajne i strancima i tajkunima i kriminalcima. Isto je tako bilo i u Beogradu do 2013. godine, a da ne govorimo kako se širila kompanija SBB na štetu Telekoma, tako što su odavane određene poslovne tajne, određene državne tajne, kako preko Đilasovih portala i preko medija, kako su curili ugovori sa oznakom poverljivosti u javnost ne bili na taj način neke određene kompanije koje su kontrolisali ili vlasnici tih kompanija bili tajkuni ili stranci ili kriminalci ili zajedno kriminalci i tajkuni, ne bili ostvarili svoj poslovni interes na štetu građana Srbije. Da ne govorimo kako je to bilo kada su do 2012. godine odavane vojne tajne, kako se uništavala vojna industrija Republike Srbije, kakva je bila situacija sa izvozom našeg vojnog naoružanja i opreme, kako su uništavani tenkovi i kako je neko i stranim silama i stranim vojskama iz Srbije dostavljao podatke o svim vojnim tajnama do 2012. godine. Na sreću, to vreme je prošlo, ali to vreme ne smemo da zaboravimo, zato što takve stvari kad se dešavaju, kad se odaju, državne tajne, vojne tajne, poslovne tajne, to vodi ka uništenju države. U novijem periodu, posle 2012. godine, imali smo, nažalost, situaciju da su određeni pojedinci odavali državne i poslovne tajne i nadam se da će svi oni koji su učestvovali u tome, koji su radili i protiv predsednika Republike i protiv države Srbije, protiv Ustava i zakona, da će odgovarati u skladu sa zakonom i da će to biti najbolja poruka svima onima kojima nije sveta Srbija, kojima nije svet Ustav, koji žele samo da ostvare svoj poslovni interes. A na koji način su svi oni koji su učestvovali u odavanju i državnih i vojnih i poslovnih tajni ostvarili svoj milionski interes, sve to potvrđuje ovo što možemo da vidimo u javnosti prethodnih meseci. Svi smo mi videli tajne račune Dragana Đilasa u preko 15 država u svetu, čini mi se 17, i na koji način je on ostvario ne zaradu od milion, ne zaradu od desetine miliona, nego su u pitanju stotine miliona evra. Ista je situacija i sa Draganom Šolakom i SBB, ista je situacija i sa Vukom Jeremićem. Setimo se šta je Vuk Jeremić radio sa pojedinim svetskim tajkunima i na koji način je u svoje džepove stavio milione dolara ili evra, i sve je to radio na štetu ne samo Srbije, nego na štetu i nekih drugih država. Pitanje je šta bi bilo da je ona vlast, ona žuta vlast, predvođena Draganom Đilasom i Borisom Tadićem i njihovim saradnicima sada bila na vlasti, prošle i ove godine, u vreme korona virusa? Pitanje je kako bi se nabavljali respiratori. Najverovatnije bi Đilas i njegovi saborci neku burazersku firmu osnovali, preko koje bi se nabavljali respiratori i sebi tu stavljali milione u džepove, jer im ni zdravstvo nije bilo sveto. Znamo kako su uništavali zdravstvo oni i njihovi ministri do 2012. godine. Pitanje je kako bi Srbija uspela i da li bi uspela da nabavi dovoljno vakcina da je žuta vlast danas u Srbiji? Ne verujem da bi Dragan Đilas dopustio da mi nabavljamo vakcine na ovakav način, i od Rusije i od Kine i od Amerike i od Velike Britanije i da sami pokrećemo i gradnju kovid bolnica i fabrike vakcina. Ne bi oni to dozvolili. Ili bi dozvolili tako što bi sebi ostvarili ogromne bilanse, tako što bi imali ozbiljne profite i tako što bi i na respiratorima i kovid bolnicama preko svojih burazerskih firmi i preko raznih inostranih računa, i kad je u pitanju nabavka i proizvodnja vakcina, i tu bi oni stavili milione u džepove. Ali, na sreću zdravlja svih građana Srbije, prvenstveno zdravlja svih građana Srbije, mi danas na vlasti imamo i odgovornu Vladu Republike Srbije, kojoj vi gospođo Kisić Tepavčević pripadate, i imamo predsednika Aleksandra Vučića na čelu naše države. Ali, to ne znači da treba da se opustimo. Treba da damo podršku svim ovim dobrim zakonima koji su usklađeni sa tekovinama EU, kao što je i ovaj zakon koji se tiče zaštite poslovne tajne, zato što mi danas u Srbiji imamo one na vlasti, i Vladu Srbije i predsednika Vučića, koje i štite poslovnu tajnu, ali štite i zdravlje svih građana Srbije. Imamo sreću što je prvi čuvar Srbije Aleksandar Vučić. Dok nam je Aleksandar Vučić predsednik, mi ne moramo da brinemo. I nadam se da će dugo, dugo, biti predsednik naše države i da će naša država nastaviti da ide ovim sigurnim putem u bolju budućnost. Jer mi danas alternativu nemamo. Mi ne smemo kao država da rizikujemo. Mi ne smemo da rizikujemo da se na vlast vrate oni koji su otimali od građana Srbije, koji jedino što se tiče tajnosti, to je bila tajnost njihovog novca na njihovim tajnim računima u svetu. Eto, to je za njih bila formulacija tajne, i što su krili od građana Srbije koliko su se obogatili na štetu građana Srbije. Ništa im nije bilo sveto, ni zdravlje građana Srbije i što su lagali narod. Mi danas ne samo da imamo vlast koja ne laže narod, nego i koja čuva narod, koja vodi računa i o zdravlju građana i što se tiče borbe protiv korona virusa, ali i što se tiče ulaganja u zdravstvo. Da se ne bih ponavljao sa mojim kolegama narodnim poslanicima iz poslaničke grupe "Aleksandar Vučić - Za našu decu", mi danas imamo ozbiljna ulaganja. Evo, i danas, naš predsednik Srbije Aleksandar Vučić u Valjevu je, sa našim prijateljima iz nemačke kompanije, "Bizerba", najavljeno je otvaranje 305, i to samo za početak, novih radnih mesta. Kolega Birmančević je govorio o ulaganjima u Šapcu, koleginica Dačić što se tiče Čačka. I tako širom Srbije, bez obzira da li je reč o privredi, o vojnoj industriji, o saobraćaju, infrastrukturi, rudarstvu, energetici, ulaže se. Ulaže se u Srbiju. Neko danas vodi računa o interesima građana Srbije. Neko danas vodi računa i da se čuvaju tajne i da se čuva Srbija. I mi zato treba da nastavimo tim putem. Sva ova borba protiv mafije, svedoci smo te borbe, ta borba protiv mafije se vodi zato što su se pojavili i među tajkunima i njihovim saradnicima u svetu organizovanog i privrednog kriminala oni kojima smeta jaka Srbija, a smeta im jaka Srbija jer im ne dozvoljava da zarađuju milione, da ubijaju građane, da kradu, da otimaju, zarad svojih bolesnih ambicija i finansijskih interesa. E, zato uvek moramo da damo i punu podršku borbi protiv mafije i Vladi Srbije i predsedniku Aleksandru Vučiću. Prema tome, dragi građani Srbije, naravno da ću u danu za glasanje glasati za ovaj predlog zakona, koji se tiče zaštite poslovne tajne, zato što smatram da je i ovaj zakon, i oni zakoni o kojima smo juče raspravljali i prethodne nedelje i oni o kojima ćemo raspravljati, vode ka tome da Srbija bude još jača, još stabilnija, a ponavljam, Srbija je još jača i još stabilnija kada je čuva i vodi naš predsednik Aleksandar Vučić. Hvala.
Hvala gospodine Mrdiću. Reč ima Rajka Matović.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući, poštovana ministarko sa saradnicima, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, pred nama se nalazi predlog zakona o zaštiti poslovne tajne, kao zakon od izuzetnog značaja. Ovim zakonom se štite investicije, a svako neovlašćeno otkrivanje poslovne tajne je kažnjivo. Ovo je veoma značajno za proizvođački sektor jer na ovaj način se štite upravo proizvođači. Zakonom o zaštiti poslovne tajne, štite se privredni subjekti od nelojalne konkurencije. Poslovna tajna mora imati komercijalnu vrednost, da bi bila okarakterisana kao takva. Cilj ovog zakona je zaštita investicije, i zaštite privrednih subjekata koji se nalaze u proizvodnji upravo od nelojalne konkurencije. Ovim zakonom štitimo i male proizvođače, ali i naše velike kompanije i poboljšavamo poslovni ambijent u Srbiji, te tako postajemo atraktivnije mesto za direktne strane investicije. Samim zakonom je definisano koja forma predstavlja poslovnu tajnu, preciziraju se slučajevi odavanja i otkrivanja poslovne tajne. Preciziraju se slučajevi nezakonitog otkrivanja poslovne tajne, ali i proširuje se opseg otkrivanja poslovne tajne, koje nije kažnjivo, kada poslovnu tajnu otkriva uzbunjivač ili novinar. Ovo je veoma bitno da naglasimo, upravo zbog tzv. istraživačkih novinara, ali i sve češće pojave lažnih uzbunjivača. Smisao ovog zakona je definisanje poslovne tajne, i zaštita privrede, od svakog neovlašćenog odavanja, kopiranja, umnožavanja poslovne tajne kao takve. Mi ovaj zakon donosimo, kako bi poboljšali poslovni ambijent u Srbiji, i koji direktno utiče na standard svakog građanina Republike Srbije, stvarajući bolju i lepšu Srbiju, kakvu njeni građani zaslužuju. Bivši režim je poslovnu tajnu koristio kao idealno pokriće za sve njihove pljačkaške privatizacije, pod velom poslovne tajne, sklapali su štetne ugovore i privatizovali na desetine javnih preduzeća, pred građanima im je bilo idealno da kažu kako ih poslovna tajna obavezuje da ne mogu da otkrivaju pojedine podatke iz ugovora, a narod je ostajao bez posla, država bez fabrika, a oni su se za to vreme besomučno bogatili. Ne znamo sa sigurnošću da li je Dragan Đilas najbogatiji predstavnik bivšeg režima, ali da je najgramziviji, možemo sa sigurnošću da potvrdimo. Nije mu bilo dovoljno što je za vreme dok je bio gradonačelnik svoj profit i kapital uvećao za 619 miliona, što se i na projektima Most na Adi, ali i rekonstrukcija Bulevara kralja Aleksandra, ali i na mnogim drugim projektima koji su plaćeni po nekoliko puta desetina više nego što je njihova realna cena besomučno obogatio. Dok je za se to vreme ostavio dug u gradskoj kasi duplo veći od njegovog kapitala, preko 1,2 milijarde evra, danas je njemu jedino bitno da njegove privatne televizije koje služe isključivo kao njegova javna glasila dobiju nacionalnu frekvenciju, verovatno kako bi se još malo obogatio. Za razliku od bivšeg žutog tajkunskog režima koji je devastirao ovu državu i koji je koristio svaku priliku da državni novac prelije u svoje džepove, Aleksandru Vučiću i SNS prioritet je jaka i stabilna Srbija koja jasno stoji na evropskom putu, ali koja ima isto tako prijatelje i na istoku i na zapadu, koja predstavlja stožer u regionu. U prethodnom periodu pokazali smo odličan krizni marketing i naša država nije stala tokom teške 2020. godine, iako je naša privreda bila zaključana tokom 45 dana, već naprotiv, uspeli smo da smanjimo nezaposlenost, povećali smo prosečnu zaradu u Srbiji, direktne strane investicije nisu stale, nego naprotiv, imali smo mnogo više od očekivani, imali smo u ukupnom zbiru duplo više direktnih stranih investicija nego sve zemlje i države regiona zajedno. Završili smo jednu jako tešku godinu i iscrpnu, koja je paralisala čitav svet pandemijom korona virusa sa najmanjim padom BDP. Kao što rekoh, poverenje građana koje su nam ukazali, koje nam ukazuju na svakim izborima, obavezuje nas da radimo još više i još bolje kako bi Srbiju učinili lepšim mestom za život. Poverenje građana je velika nagrada, ali i velika kazna. Danas su predstavnici žutog tajkunskog režima na političkom smetlištu voljom građana, i ja lično smatram da im je tamo i mesto. U danu za glasanje zajedno sa svojim kolegama predložiti, predloženi set zakona. Hvala.
Hvala, gospođo Matović. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Mirković.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarka, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, nakon više od 30 kolega narodnih poslanika koji su diskutovali o ovoj temi, malo šta je ostalo reći o predloženom zakonu o poslovnoj tajni i mislim da i sve diskusije koje su danas mogle da se čuju iz plenuma jasno su pokazale koliko je ovaj zakon bitan. Međutim, pokazale su i nešto drugo što svako ko je mogao da prati ovaj prenos jasno ukazuje koliko je taj termin i uopšte ta poslovna tajan u nekom prethodnom periodu bio zloupotrebljavan, iskorišćavan i zašto se ljudi sa pravom zabrinu kada čuju da se neko krije iza te izjave - ne mogu da kažem, to je poslovna tajna. Ono što je dobro jeste činjenica da ćemo ovim zaštiti intelektualnu svojinu određenih ljudi, firmi i preduzeća i što se radi na tom planu. Mislim da je to više puta istaknuto. Međutim, svako ko je danas diskutovao, pažljivo sam slušao, gotovo svaku diskusiju, naveo je makar po jedan primer kada je to zloupotrebljeno ili kada se iza toga sakrio sa željom da na taj način profitira ili prikrije nešto svoje što je činio. Uzimajući u obzir da je mnogo kolega pre mene diskutovalo, nekako kada ste pri kraju liste govornika, tako vam se i menjaju teme o kojima želite da pričate. Ali, svakako mislim da sve ono što smo čuli ovde danas jasno pokazuje da koliko god pričamo o tome da je neka tema zloupotrebljena, da je došlo do nekakve malverzacije, opet nam pokazuje koliko smo u prethodnom periodu takvih primera imali, da uvek ostaje još nešto da se kaže, neka dodatna informacija, da se nešto dodatno pojasni. Ono što je jako bitno za građane koji gledaju ovaj prenos, koji iz svog ugla posmatraju zakone koje mi donosimo jeste i činjenica da poslovna tajna kao poslovna tajna služi za benefit i korist tog preduzeća ili pojedinca, da se zaštiti njegov interes, ali, nažalost do 2012. ili 2013. godine, to je služilo samo da se prikrije i sakrije nekakav manifetluk finansijska malverzacija, ili da se prikrije nekakvo nelegalno poslovanje. Mislim da je kolega Rističević prvi načeo tu temu oko zloupotreba bivšeg gradonačelnika, Dragana Đilasa u Beogradu i on je samo naveo sve ono što se dešavalo u periodu dok je predstavnik jednog dela opozicije bio u prilici da vedri, oblači i ponaša se kao šerif u našem glavnom gradu. Dok je on zajedno sa svojim satrapama iz Demokratske stranke, ne samo Beograd, već Srbiju uništavao, on je Beograd posmatrao kao svoje lično privatno preduzeće, ali ne kao ono njegovo privatno preduzeće koje je obogatio i čiji je finansije uvećao za više od 619 miliona evra, već kao preduzeće iz koga treba ispumpati novac i upumpati ga na one privatne račune. Da ne bude sad ovo neka prazna priča ili nešto što mi govorimo samo zato što mrzimo Dragana Đilasa, ja samo želim sa građanima Srbije da podelim nešto što će za njih biti vrlo jasno i činjenicama i dokazima uverljivo. Pričanje o poslovnoj tajni sa tim primerom sam se prvi put susreo još 2011. godine, kao odbornik u Skupštini grada kada smo bili u situaciji da bilo koje pitanje postavimo koje se nama učinilo sumnjivim ili ako prenesemo bilo kakvu kritiku građana Beograda, uvek su se nadležne institucije u to vreme, predstavnici Demokratske stranke krili iza toga kako ne mogu baš da nam odgovore, jer je to poslovna tajna. Sada želim samo sa građanima Srbije da prođem kroz tri egzaktna primera gde se to kršilo. Takođe, ovde je više kolega pomenulo primere da li od Bulevara kralja Aleksandra ili podzemnih kontejnera, pa i tih nezakonito više puta, tj. duplo puta, pa negde u nekim situacijama duplo više primera egzaktnog kršenja zakona. O čemu se radi? Prema nekakvim odlukama koje je Dragan Đilas doneo sam po svom nahođenju, a prema svedočenju ostalih njegovih saradnika koji su ukazivali da to nije dobro i da nije u skladu sa zakonom, Dragan Đilas je 15.000 porodica oštetio tako što im je duplo naplaćivao vrtiće. Koliko god se on puta obratio javnosti, navodeći da je to laž, da to nije istina, Prvi osnovni sud je jasno pokazao da je to istina i najbolji dokaz za to su vam presude koje dolaze na naplatu iz godine u godinu i do sada je grad Beograd isplatio 3.6 milijardi dinara oštećenim porodicama. To vam samo pokazuje da smo zarad bahatosti jednog čoveka koji na taj način, nismo i dalje sigurni šta je želeo da postigne, sem da uveća svoj nekakav konto, oštetio je grad Beograd, tj. građane Beograda za preko 30 miliona evra, što vam je negde oko 15 vrtića, u zavisnosti koje su kvadrature. Ovo ne pričam ja kao Aleksandar Mirković, niti o ovome priča neko kao poslanik Srpske napredne stranke, ovome je jasnu presudu dao sud. Možete pitati te porodice da li im grad isplaćuje to. Još nismo završili sa isplatama. Do kraja godine ćemo morati još novca da izdvojimo kako bi isplatili sve ono što je iza sebe ostavio Dragan Đilas. Kada smo tada postavljali pitanje zašto je to urađeno, nismo dobili odgovor, ali u nemuštim odgovorima se često provlačilo da je to ipak do nadležnih službi i da ta dokumenta nisu javna. Čitajte – poslovna tajna. Ako ovaj primer nije dovoljan preći ćemo na sledeći. Čuvena afera Bulevar kralja Aleksandra, svako ko živi u Beogradu ili dolazi u Beograd zbog posla ili turistički mora makar jednom da prođe kroz taj Bulevar. To je projekat kojim se Dragan Đilas i danas hvali, iako pokušava na svaki način da nipodaštava situaciju da će se u našoj zemlji do kraja ove godine graditi čak osam autoputeva. On kaže da je ta rekonstrukcija Bulevara kralja Aleksandra uspešnija od svega onoga što mi danas radimo. Rekonstrukcija kao rekonstrukcija bilo čega, apsolutno je poželjna u našoj zemlji i dobro je da se to radi, međutim šta je problem? Problem je kada imate ljude koji u svakoj rekonstrukciji ili svakom renoviranju ili izgradnji bilo kakvog novog projekta, kao što je bilo u njihovom slučaju i u njihovo vreme, u vreme režima Demokratske stranke, to vidite kao izvor ekstra prihoda za sebe i vaše saborce. Čudna situacija se desila kada je raspisan tender dve firme. Dakle, „Svitelski“ i „Pol“ su dali svoju ponudu i rekli, plastično rečeno, da mogu to rekonstrukciju da izvrše za 1,1 milijardu dinara. Očekivali su ljudi da će dobiti posao, jer je njihova ponuda bila najpovoljnija. Ispunjavali su sve uslove, kako je tada rečeno. Međutim, dolazi do vele obrta i taj posao dobija „Balkan gradnja“, čija je ponuda iznosila 1,7 milijardi dinara. Dakle, više od 600 miliona dinara je njihova ponuda bila veća. Niko nije mogao da poveruje da će komisija i da će nabavka tako proći da posao ipak dobije ova skuplja ponuda, odnosno „Balkan gradnja“. Svima je bilo jasno da se radi o tendenciji i da se radi o nekakvoj nameštaljci, ali onome kome do tog trenutka nije bilo jasno sve je postalo jasno kada, zamislite sada šta se desilo, obaveštenje o tome ko je dobio posao, ko je dobio tu javnu nabavku, ovim firmama je poslato 31. decembra 2009. godine. Pomislili bi ljudi, eto, tendencija je zato što je 31. decembar poslednji dan u godini, veće praznično raspoloženje, neko ne radi taj dan ili neko radi skraćeno, ali obično je opuštenija atmosfera, pa zašto se baš čekao taj dan? Međutim, nije ni tu kraj paradoksa. Ugovor sa „Balkan gradnjom“, dakle firmom koja je ponudila najveću moguću cenu, potpisan je osam dana ranije. Dakle, 23. decembra je sa njima potpisan ugovor, sve je završeno bilo, a obaveštenje je poslato tek osam dana kasnije. Kada smo postavljali pitanje zašto je to tako urađeno i da li je ovde došlo do zloupotreba, odgovor je bio – to je poslovna tajna. Kada vidite kako se ova terminologija zloupotrebljavala u tom periodu, sa pravom se građani danas pitaju šta ovaj zakon donosi, a šta prikriva? Kada pomislite da je to možda jedan u nizu primera, a, evo, već smo naveli dva, na tome se ne zaustavlja sve i ne zaustavlja se vladavina Dragana Đilasa samo na tome što je oštetio 15 hiljada porodica zbog vrtića, ne zasniva se samo na tome što je pribavio ekstra dobit sebi i svojim saradnicima u aferi Bulevar Kralja Aleksandra, već imate i primer čuvenih podzemnih kontejnera. Podzemni kontejneri u gradu Beogradu koštali su građane Beograda više od šest miliona evra. Dakle, 1.800 podzemnih kontejnera koštali su šest miliona evra. Ekonomska isplativost nikako ne postoji, ali ono što je posebno sumnjivo i o čemu smo više puta govorili, a krili su se iza poslovne tajne jeste činjenica da je sam projekat, sama isporuka, sama izgradnja i ugradnja tih podzemnih kontejnera prošla bez odluke Upravnog odbora „Gradske čistoće“, koja je bila zadužena za ovaj projekat. Dakle, ceo posao je završen, a da upravni odbor nije dao saglasnost, niti su doneli bilo kakvu odluku. Da ne govorimo o tome da nikakav definitivni projekat nije urađen iz prostog razloga što su planirali da te podzemne kontejnere urade samo u centru grada Beograda, ali kako im je to bilo malo novca, onda su proširili nabavku, pa su tako podzemni kontejneri završavali i u prigradskim naseljima, gde apsolutno nisu ispunili svoju svrhu. Kada smo postavili pitanje i na ovu temu, odgovor je bio - to je poslovna tajna i onda vidite koliko puta su građani bili uskraćeni za nekakav odgovor od suštinskog značaja za njihove finansije, za njihov život samo zato što je to Dragan Đilas video kao priliku da sakrije i zamaskira sve svoje finansijske manifetluke. Za sam kraj nešto što je ostalo najupečatljivije svima nama, nešto o čemu smo mi govorili mnogo pre nego što su te informacije dospele u javnost - činjenica da je Dragan Đilas svoju poziciju direktora nekakve kancelarije, funkcionera kod Borisa Tadića, pa onda samim tim i funkciju gradonačelnika Beograda iskoristio da državne resurse upumpa u svoje privatno preduzeće. Dakle, zamislite situaciju, on je tada bio gradonačelnik Beograda, a njegova firma je direktno poslovala ne samo sa Radio-televizojom Srbije, već i sa Studiom B, koji je gradska televizija i reklamni prostor je naplaćivao na obe te televizije iako je bio državni funkcioner. Kada smo konačno postavili pitanje i na tu temu, tražili odgovor, pretpostavljate, i tada sa njegove strane je sve to podvedeno kao na nekakva poslovna tajna. Ja samo želim da još jednom skrenem pažnju javnosti na činjenicu da sve ovo o čemu mi danas govorimo i ovi konkretni primeri koje sam ja danas izneo su omogućili Draganu Đilasu da postane jedan od najbogatijih ljudi u ovom delu u Evrope i omogućili su mu da od Mauricijusa do Hong Konga preko Švajcarske ima više od 68 miliona evra, 17 različitih zemalja preko 53 računa. Omogućili su mu i to da danas ima svoje i štampane medije, da ima svoje televizije preko kojih targetira i satanizuje i Aleksandra Vučića i njegovu porodicu, pa u toj prljavoj kampanji najčešće se na udaru u poslednje vreme nalazi i njegov sin Danilo Vučić. Sa ovog mesta želim da im poručim još jednu stvar. Koliko god se trudili na taj način da naprave situaciju u kojoj će Aleksandar Vučić usporiti ili pokleknuti pred njima i pred njihovim lažima, u tome neće uspeti. Porodica je svetinja, a mi ćemo kao odgovorni ljudi, uveren sam, u ovoj Skupštini donositi zakone koji su, pre svega, od opšteg interesa za građane Srbije. Poštovana ministarka, pošto ste vi danas ovde pred nama, vama želim mnogo uspeha i želim da kao neko ko predstavlja našu Vladu, zajedno sa premijerkom, sledite put koji trasira predsednik Aleksandar Vučić i da svi zajedno nastavimo da od Srbije stvaramo još lepše i još bolje mesto za život za svu našu decu i generacije koje dolaze. Hvala vam i živela Srbija!
Hvala. Reč ima Mladen Bošković.
Zahvaljujem, potpredsedniče Narodne skupštine gospodine Orliću. Poštovana ministarka sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici i uvaženi građani Republike Srbije, Predlogom zakona o zaštiti poslovne tajne, koji je podnela Vlada, Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku je predložio narodnim poslanicima da prihvate Predlog zakona. Ovim zakonom uređuje se pravna zaštita poslovne tajne od nezakonitog pribavljanja, korišćenja i otkrivanja. Predlogom zakona o zaštiti poslovne tajne vrši se usklađivanje sistema zaštite poslovne tajne sa relevantnim propisima EU. Zaštitom poslovne tajne se štite investicije privrednih subjekata u sticanje, razvoj i primenu znanja i iskustva i drugih informacija koje im obezbeđuju prednost nad konkurencijom. Investiranjem u stvaranje i primenu intelektualnog kapitala štiti se pravo nad intelektualnim svojinama patentom, dizajnom ili autorskim pravom, kao i zaštitom pristupa znanju koje je privrednom subjektu dragoceno, a nije opšte poznato. E takvo dragoceno znanje i iskustvo, kao i poslovne informacije koje su neotkrivene i predviđene da ostanu kao poverljive, čine poslovnu tajnu. Poslovnom tajnom se štite različite vrste informacija kao što su proces proizvodnje, poslovni planovi, finansijski planovi, reklamne strategije, rezultati ispitivanja tržišta, spiskovi dobavljača i kupaca, projekti itd. Smisao zaštite poslovne tajne je da se pravno sankcioniše svaki akt neovlašćenog otkrivanja, umnožavanja, sticanja ili korišćenja od strane trećih lica, poverljivih informacija koje zakonito kontroliše držalac poslovne tajne, fizičko ili pravno lice. Osnovni preduslovi za obezbeđivanje ovakvog vida zaštite neke poverljive informacije su da ta informacija predstavlja tajnu, jer nije u celini ili u pogledu precizne strukture i skupa svojih sastavnih delova opšte poznata ili lako dostupna licima u krugovima koji se uobičajeno bave tom vrstom informacija, da ima komercijalnu vrednost zato što je tajna i da je predmet razumnih mera koje preduzima lice koje zakonito kontroliše informaciju da bi je sačuvalo u tajnosti. Predlogom zakona daje se definicija poslovne tajne, to jest precizira se koje informacije i pod kojim uslovima uživaju zaštitu kao poslovna tajna. Takođe, uređuje se pod kojim uslovima se pribavljanje, korišćenje i otkrivanje informacije koja predstavlja poslovnu tajnu smatra zakonitom, a pod kojim uslovima se smatra nezakonitim. Odredbe sadržane u predloženom zakonu predstavljaju pravni osnov za građansko-pravnu zaštitu u slučaju povrede poslovne tajne. Takođe, predlaže se da povreda poslovne tajne bude sankcionisana kao privredni prestup ako je učinjena od strane privrednog društva ili odgovornog lica u tom privrednom društvu, a kao prekršaj ako je učinjena od strane fizičkog lica ili preduzetnika. Da bi se jedna informacija smatrala poslovnom tajnom, ona mora biti poverljiva, odnosno tajna. Opšte poznate informacije ili informacije koje su licima koji u okviru svojih aktivnosti uobičajeno dolaze u kontakt sa takvom vrstom informacija, lako dostupne, ne mogu se zaštititi poslovnom tajnom. Da bi se jedna informacija smatrala poslovnom tajnom ne zahteva se apsolutna tajnost, već je bitno da ta informacija nije opšte poznata ili je lako dostupna relevantnim krugovima javnosti. Tako, na primer, moguće je određenu informaciju saopštiti drugim licima da se time ne ugrozi njen status poslovne tajne pod uslovom da se lica kojima se informacija otkriva obavežu određeni pravnim sredstvima da istu neće otkrivati nekim drugim, trećim licima. Opšte poznate činjenice koje nisu poslovna tajna, a moram da ih naglasim, jeste da su tajkuni uložili preko milijardu evra da pokušaju da sruše predsednika Srbije Aleksandra Vučića. A, koji su to tajkuni? Mnogi spolja, ali i mnogi unutar države, tako što ulažu novac u medije, organizacije koje podržavaju i kojekakve analitičare. Pokušavaju, takođe, i da ucene predsednika Aleksandra Vučića i emocionalno da ga povrede, tako što pričaju notorne laži o njegovom sinu Danilu, o bratu Andreju i celoj porodici Vučić. Mi ćemo se pravim argumentima i činjenicama koje stoje iza našeg rada boriti. Srbija, na čelu sa predsednikom Vučićem, neće dozvoliti da je neko zgazi i otme Kosovo i Metohiju. Oni znaju da Srbija nije ona iz 1998. godine i nije slaba i jadna kao iz 2008. godine, dok su na čelu bile žute egzotične tajkunske hobotnice Dragan Đilas, Vuk Jeremić, Boris Tadić i drugi. I žele opet da dođu na vlast, ali neće uspeti u tome, jer nemaju nikakve ideje, već bi samo da sruše predsednika i nasilni putem preuzmu vlast, kao što su i pokušali jula 2020. godine upadom u Narodnu skupštinu. Srbija korača snažnim koracima napred, među najbržim u Evropi, sa jedne strane su vrednosti, a sa druge strane pragmatična politika očuvanja veza sa svim prijateljima, ali najvažnija je ekonomija. Srbija je od 2012. godine izgrdila 315 kilometara autoputa, a da ne pričam o kilometrima magistralnih i lokalnih puteva. Ovo su sve putevi o kojima su naši građani više od pola veka mogli samo da sanjaju, a sada se ti snovi ostvaruju zahvaljujući prevashodno vama, poštovani građani Republike Srbije, jer bez vaše podrške ne bismo ništa od ovoga mogli da uradimo. Na kraju, apelujem i molim sve građane Republike Srbije koji se nisu vakcinisali, da se vakcinišu i zaštite svoje zdravlje i zdravlje svojih najbližih i tako dođemo do kolektivnog imuniteta. Dolazim iz opštine Negotin, gde ima mnogo naših ljudi koji su otišli na privremeni rad u zemlje zapadne Evrope i oni se sada vraćaju u Srbiju, žele da pokrenu biznise u Srbiji, vraćaju se na svoju dedovinu i započinju poljoprivrednu proizvodnju, vakcinišu se u Srbiji, jer tamo moraju da čekaju tri do šest meseci kako bi se vakcinisali, jer nema vakcina. Ovde odmah odu na vakcinalni punkt i mogu da biraju između četiri vakcine koje žele da prime zahvaljujući predsedniku Aleksandru Vučiću i celom zdravstvenom timu, koji bi ovog puta pohvalio i zahvalio im se za sve što čine za naše zdravlje. Živela Srbija.
Hvala. Narodni poslanik Dušan Radojević ima reč.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani i građanke Republike Srbije, ja kada analiziram zakone, volim da uđem u njihovu suštinu i u razgovoru sa kolegama narodnim poslanicima i građanima, želim da vidim šta su to benefiti i interesi koje dobijaju građani i dobija država Srbija njihovom implementacijom i sprovođenjem iz tih zakona. Kao država smo se obavezali da ćemo Sporazumom o pridruživanju i stabilizaciji EU uspostaviti saradnju, dakle, uskladiti i naše zakonodavstvo sa pravom EU i ovaj Zakon o zaštiti poslovne tajne, da ćemo načiniti još jedan korak na tom putu i to jako dobar i kvalitetan korak, jer iako ovaj zakon evropski, on u velikoj meri štiti interese Republike Srbije, naše privrede, a opet, samim tim i naših građana. Zašto to kažem? Pa, dve trećine svih proizvoda i usluga koje izvozimo usmerene su na područje EU i naši najveći partneri upravo dolaze sa područja EU. Koleginica Milica Dačić je spomenula fabriku „Forverk“ koja je jedna od najvećih stranih investicija koja je došla u Čačak u zadnjih 30 godina. To je fabrika koja trenutno zapošljava 600 naših sugrađana, sa daljom tendencijom rasta zaposlenih. To je pravi način kako mi možemo da iskoristimo saradnju i sve evropske zakone i da uskladimo naše zakone u oblasti privrede i prava kada je u pitanju otvaranje novih radnih mesta. To je nešto što građane zanima. Zato ja smatram da je ovaj zakon dobar. Ne smemo da zaboravimo da je od 2000. do 2012. godine bila jedna loša vlast u Srbiji i rezultat te vlasti je 2012. godine bilo 27% nezaposlenih naših građana, a da smo mi od 2012. godine, nakon fiskalne konsolidacije i uređenja javnih finansija, planiranjem jasne strategije, pa i formiranjem i izglasavanjem ovako kvalitetnih zakona stvorili uslove da se otvore nova radna mesta i da se na taj način zaposli toliko građana da je danas nezaposlenost negde između 7% i 9%, varira zbog korone, ali smo i pokazali da se u svim ovim izazovima koje je korona donela, da smo se odlično snašli, da smo sačuvali naše državne i nacionalne interese, da smo sačuvali privredu i ono što je najbitnije, što je predsednik Aleksandar Vučić istakao, sačuvali živote naših građana. Najveći doprinos koji sada građani, a i mi kao pojedinci možemo u ovom trenutku da donesemo, da se odazovemo pozivu na vakcinaciju, pogotovo mi mladi, na kojima sve ovo ostaje. Stariji sugrađani su dali svoj doprinos. Na nama se zalomilo to da sada damo doprinos, da se vakcinišemo i da se život vrati u normalu. Džaba sva ulaganja u infrastrukturu, džaba sve fabrike ako budemo morali i dalje da trpimo sve ove posledice koje nam korona donosi. Mi kao ozbiljna država, koja je jasno pokazala da je put naše zemlje trasiran ka EU, ali ujedno i da pokazujemo na mnogim poljima samostalnost i nezavisnost, pokazala se kao dobra, jer smo zahvaljujući toj politici obezbedili dovoljno vakcina i uspeli da se izborimo sa svi ovim nedaćama. Voleo bih samo da iskoristim priliku sada da se obratim jednoj organizaciji u okviru Dveri, ne znam kako se već taj pokret njihov zove, vezano za žene, pošto su prethodnog vikenda kritikovali nas poslanike iz Čačka kako nisu razumeli šta mi u stvari donosimo ovde, zakone vezano za diskriminaciju i šta se time postiže i zaštiti porodice i svakog oblika nasilja u porodici, da je mene začudilo da tako nešto postoji, jer sam ja očekivao od njih u prethodnom sazivu da bar osude ponašanje njihovog lidera Boška Obradovića kada je u pitanju nasilje koje je bilo usmereno prema Maji Gojković, tadašnjoj predsednici Narodne skupštine, a današnjoj ministarki, ili možda čak da osude nasilje i napad na novinarke Maru Dragović i Gordanu Uzelac. Sve je to nekako izostalo, pa sam ja mislio da je to njihova politika, da neće osuđivati svog lidera, ali danas definitivno u njihovih saopštenjima ja vidim da oni ne razumeju i uopšte se ne bore za potrebe i prava porodice, ne smeta im bilo koji oblik diskriminacije, ne smeta im nasilje prema ženama i jednostavno, ne zalažu se za jednakost žena i muškaraca u ovom društvu. Mogu da im kažem da ako su i želeli da se upoznaju sa tim zakonima ili da daju neki svoj doprinos izradi tih zakona, mogli su se odazvati na javni poziv i dati neke svoje primedbe. Tako da, nećemo se baviti time i iskreno, nećemo ih mi učiti nečemu što oni treba da znaju i što treba da bude i njihov program i borba u normalnoj, savremenoj i modernoj državi Srbiji. Tako da, ako šta mogu da urade, neka se uključe i pozovu građane na vakcinaciju. Ako i toliko ne mogu, neka nas ostave na miru, jer njihovi koalicioni saučesnici su pokazali brigu i šta znaju, kada su bili na vlasti punih 12 godina. Što je rekao kolega Mrdić - kako bi danas Srbija izgledala da su oni na vlasti usled ove korone? Daleko bilo da smo to doživeli, da nam DS danas vodi politiku u vreme ovih najvećih izazova sa kojim se suočava ceo svet i Evropa. Mi imamo sreću da je narod izabrao predsednika Aleksandra Vučića. Mi sledimo jasno tu politiku, jasno je zastupamo i donosimo kvalitetne zakone kojima štitimo interese i zdravlje naših građana, ali čuvamo privredu i ovim zakonima branimo naše privrednike, jer ne samo da usklađujemo naše zakone sa evropskim zakonima, kada je u pitanju privreda, već i stvaramo nove uslove i kvalitetniju zaštitu za naše privrednike kad je u pitanju zaštita intelektualne svojine ili poslovne tajne, sprečavamo nelojalnu konkurenciju i stvaramo im uslove da budu bezbrižni, jer znamo da je postojalo dosta primera da su neki ljudi imućniji zloupotrebljavali to, krali tuđe ideje, realizovali ih i stvarali veliki kapital. Danas država brine o tim privrednicima nizom zakona to pokazuje, nizom mera kojim podržava privredu i sve ono što radimo, ponovo kažem, radimo u interesu naroda ove države i pozivam još jednom mlade i sve moje generacijski bliske mlade ljude da se odazovu pozivu na vakcinaciju, da daju svoj doprinos da bi se što pre vratili u normalu i da bismo ponovo slavili pobede i da bi nastavili da radimo onako kako smo radili pre korone, da otvaramo nova radna mesta i da gradimo sigurnu budućnost za nas, ali i za svu našu decu. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Nevenka Kostadinova.
Zahvaljujem, uvaženi predsedniče Narodne skupštine. Uvažena ministarko sa saradnicima, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, danas na dnevnom redu imamo raspravu o Zakonu o zaštiti poslovne tajne. Ovim zakonom se omogućava pravna zaštita poslovne tajne od nezakonitog pribavljanja, korišćenja i otkrivanja. Zaštita poslovne tajne uređena je Zakonom o zaštiti poslovne tajne koji je donet 2011. godine. Ovim Predlogom zakona o zaštiti poslovne tajne vrši se usklađivanje sistema zaštite poslovne tajne sa regulativom i propisima EU. Zaštitom poslovne tajne se štite investicije privrednih subjekata u razvoj, sticanja i primenu znanja i drugih informacija, a koje im pružaju prednost u odnosu na konkurenciju. Poslovnom tajnom se štite informacije koje se odnose na proizvodne procese, na finansijske, razvojne i poslovne planove, na marketing strategije, istraživanja tržišta i slično. Takođe, ovim zakonom se štiti intelektualna svojina, patenti, dizajn i autorsko pravo, kao i pristup znanju koje je privrednim subjektima dragoceno. Ovaj zakon će uneti red u čuvanju i razmeni informacija i obezbediti garanciju i sigurnost kako velikim kompanijama, tako i malim i srednjim preduzećima. Time će se stvoriti mogućnost za još veća ulaganja u nove tehnologije i inovativni razvoj na tržištu Srbije, što će dalje pospešiti ekonomski rast, stvoriti mogućnost za jačanje i osnaživanje realnog sektora, kao i sektora inovacije, čime će se dalje stvarati uslovi za zapošljavanje mladih i kvalitetnih kadrova i njihov ostanak u našoj zemlji. To će dalje jačati našu ekonomiju koja je u periodu za nama zabeležila izvanredne rezultate i napredak uprkos veoma teškim uslovima. Dovođenjem velikih investitora na državnom nivou stvoriće se uslovi za investiranje u manje sredine kakvi su jug i jugoistok Srbije i kakva je moja opština Bosilegrad, odakle ja dolazim. Zašto sve ovo pominjem? Zato što su se u nedelju, 23. marta, u Dimitrovgradu, koji je naseljen uglavnom pripadnicima bugarske nacionalne manjine, susrela dva predsednika - predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić i predsednik Republike Bugarske Rumen Radev, a povodom praznika slovenske pismenosti i zajedno otkrili spomenik braći Ćirilu i Metodiju, tvorcima našeg pisma koje mi danas koristimo. Tom prilikom oba predsednika su još jednom potvrdila da su Srbi i Bugari bratski narod, da su odnosi između dveju država na visokom nivou i da bugarska manjina, kojoj i ja pripadam, treba da bude most saradnje i povezivanja. Predsednik Bugarske Rumen Radev je poručio bugarskoj nacionalnoj manjini u Srbiji da se ponose time što su Bugari, da čuvaju svoje korene, da čuvaju svoju kulturu i tradiciju, da čuvaju svoj jezik, da budu lojalni građani Republike Srbije i da poštuju njene zakone. Bugarska nacionalna manjina koja živi u Srbiji upravo i jeste takva. Na zadovoljstvo pripadnika bugarske nacionalne manjine predsednik Aleksandar Vučić je najavio investicije upravo u krajevima gde živi bugarska manjina, jer oni su skoncentrisani u najsiromašnijem delu južne i jugoistočne Srbije. Moja opština Bosilegrad je u jako nezavidnom položaju po tom pitanju, jer zbog udaljenosti i nedostatka infrastrukture već godinama unazad ne postoji zainteresovanost investitora za ulaganja u mojoj opštini, pa je migracija toliko izražena da preti da opustoši moj kraj, jer je Bosilegrad godinama unazad zapostavljen kao slepo crevo, tamo negde na kraj sveta. Po rečima predsednika Srbije Aleksandra Vučića dobre odnose u budućnosti između Srbije i Bugarske možemo razvijati na radost ljudi koji ovde žive, dakle blizu granice, i koji dele ljubav prema dvema država, a to su upravo pripadnici bugarske manjine i oni mogu, po rečima predsednika, da računaju na raširene ruke države Srbije. Dva predsednika su se dogovorila da se zajednički potrude da dovedu investitore u krajeve Srbije gde žive moji sunarodnici, kako bi se tim ljudima pružila šansa da ostanu na svojim vekovnim ognjištima, da žive i rade u okviru države Srbije, da tu grade budućnost za sebe i svoju decu. Ovo potvrđuje činjenicu da je država Srbija država koja brine o svim svojim građanima bez obzira na njihovu versku, nacionalnu ili bilo koju drugu pripadnost, bez obzira u kom delu države Srbije oni žive. Da zaključim, u danu za glasanje ja ću podržati zakon koji danas imamo na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Zoran Tomić.
Zahvaljujem, predsedniče Narodne skupštine. Uvažena ministarko sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, dragi građani Republike Srbije, imali smo prilike u diskusiji mojih uvaženih kolega narodnih poslanika da čujemo puno toga o rezultatima koje smo ostvarili na polju razvoja naše ekonomije, čime smo jasno pokazali da smo, od države pre 2012. godine koja nije uopšte bila interesantna investitorima, postali država koja je šampion u privlačenju direktnih stranih investicija, ali i država u kojoj se ulaže u razvoj znanja i koja razvija svoju ekonomiju baziranu na znanju. Dosta vremena je prošlo dok smo uspeli ovakav ambijent da izgradimo, ali svakako da tu nećemo stati, da ćemo dalje raditi na njegovom nadograđivanju, tako da od aktivnosti na podizanju same infrastrukture, preko usaglašavanja zakona sa evropskim direktivama i prihvatanja primera dobre prakse, pa do procesa digitalizacije o kojoj sam i juče pričao, uradili smo zaista dosta i što je dovelo do efekta da smo na Duing biznis listi zaista visoko plasirani u brojnim segmentima gde su sprovedene reforme. Ako pogledamo samo da smo od države gde skoro da nismo imali nikakva gradilišta postali država gde ćemo do kraja godine imati osam autoputeva koji se grade, dosta govori o našem razvoju. Jako sam ponosan na Moravski koridor koji se gradi. Pored toga što će biti najsavremeniji autoput, ne samo u Srbiji, već u ovom delu Evrope, biće i autoput koji će sa sobom dovesti i nove ekonomske zone, odnosno industrijske zone koje će značajno pomoći da se dalje unapredi poslovni ambijent u slivu Zapadne Morave gde živi oko 500 hiljada naših građana, što će pomoći da se život i kvalitet života unapredi. Kada govorimo o investicijama, one naravno da nisu male, imamo veliki broj novih firmi koje su došle i mi smo prošli fazu od zemlje koja je bila interesantna za investicije koje su bile uglavnom bazirane na radno-intenzivnim delatnostima, sada smo postali država koja privlači investicije koje će koristiti znanje naših ljudi, naših studenata, kojim se naravno možemo i te kako pohvaliti, odnosno investicije koje će dosta ulagati u taj sektor istraživanja i razvoja čime ćemo zapravo unaprediti i naš intelektualni segment kada govorimo o našoj privredi. Pored toga, videli smo i da država dosta sredstava ulaže u razvoj nauke, u razvoj instituta. Konkretno kada pričamo o institutu, juče, kao što znamo, je položen kamen temeljac za izgradnju nove zgrade „Biosens“ instituta u Novom Sadu sa kojim možemo i te kako da se ponosimo, da je to institut koji, kao što znamo, razvija proizvode koji će pomoći daljem unapređenju poljoprivredne proizvodnje u Srbiji jer radi na tome da se savremene tehnologije i digitalizacija implementira u proces poljoprivrede. Ali, pored toga, kada govorimo i o snu da naša ekonomija da doprinos i u razvoju istraživanja svemira, pa, eto, „Biosens“ institut je taj na kome se radi na razvoju tehnologije koja će sutradan biti sastavni deo satelita koji će leteti ka Jupiteru 2022. godine i istraživati ovu najveću planetu u našem Sunčevom sistemu. Inače, za izgradnju ovog instituta opredeljeno je 4,5 miliona za samu izgradnju, dok će 9,5 miliona evra biti uloženo u nabavku najsavremenije opreme i ako kažemo da je podršku dala Evropska investiciona banka, to je dokaz koliko je Srbija napredovala i kao područje za investicije i podršku investicija ne samo stranih, već i domaćeg, da kažemo, domaćeg privrednika i domaćih institucija. Tako da je ovaj zakon o kome govorimo danas, a to je Zakon o zaštiti poslovne tajne jedan dodatni korak koji će pomoći da se poslovni ambijent u Srbiji unapredi, jer kao što znamo, da bi neko bio zainteresovan uopšte da posluje on traži da ima stabilni poslovni ambijent. Uradili smo na makroekonomskom planu da imamo stabilan devizni kurs, imamo nisku stabilnu inflaciju, država je tu koja pomaže i svojim subvencijama i svojim programima da se nove firme formiraju, da firme koje posluju mogu da unaprede svoje poslovanje, stimulišemo mlade ljude da se bave preduzetništvom, a takođe ovaj zakon će značajno unaprediti podizanje nivoa konkurentske borbe na samom tržištu jer mi na putu ka EU, na putu ka razvoju tržišne ekonomije smo zaista odlučni ne samo na rečima već i konkretno na delima. Tako da ovim zakonom obezbedićemo da se pored zaštite naravno intelektualne svojine vrši i zaštita poslovne tajne koja, kao što znamo, podrazumeva i procese proizvodnje, poslovne planove, finansijske planove, reklamne strategije, rezultate ispitivanja tržišta, spiskove dobavljača i klijenata, crteže, arhitektonske projekte, građevinske nacrte i slično. Sve ono što može značajno da utiče na poslovanje određene firme, a čije pribavljanje može na nekonkurentski način da utiče na promenu samog poslovnog ambijenta. Pored toga i sve kreativne tvorevine koje se štite pravom intelektualne svojine koje u sebi mogu da sadrže elemente poslovne tajne ovim zakonom će takođe biti zaštićene. Ono što je takođe bitno da kažemo da su precizirane i procedure kod zaštite samih poslovnih tajni, ali takođe i kod vođenja postupaka oko zaštite i važno je napomenuti da ovim zakonom su za razliku od prethodnog koji je bio na snazi produženi rokovi kojima će se naravno omogućiti da u slučaju da dođe do nelegalnog pribavljanja poslovnih tajni i njihovog odliva iz firme mogu da se preduzmu adekvatni pravni koraci kako bi se firme zaštitile. Tako da je ovo još jedan od niza zakona koji dodatno potvrđuje našu odlučnost na putu ka EU s obzirom da je usaglašen sa svim evropskim direktivama i da na ovaj način jasno stavljamo do znanja da smo zaista država koja kao što kažem nije samo na rečima, već i delima ide ka EU, a inače sve ovo zahvaljujući politici koju vodi naš predsednik Aleksandar Vučić, a to je politika konstantnog unapređenja naše države i kao što kažem, ovo je važan segment koji će podići našu ekonomiju koja će se okrenuti ka razvoju ekonomije bazirane na znanju, a ekonomija bazirana na znanju je ono što je budućnost svih država i sve one države koje krenu da implementiraju ovakav koncept razvoja svoje ekonomije mogu i uspešno da se izbore sa brojnim problemima kao što je i korona kriza sa kojom, kao što vidimo po rezultatima, mi se uspešno borimo. Tako da realizacijom Plana „Srbija 2025“ ćemo uspeti da razvijemo našu ekonomiju baziranu na znanju i zahvaljujući tome i jesmo šampioni i u privlačenju investicija, zbog toga je u martu prosečna plata bila 555 evra, kao što rekoh, imamo nisku inflaciju, nikada više gradilišta nismo imali u Srbiji, razvijamo i našu železničku infrastrukturu, ulažemo u razvoj naučno-tehnološke parkove, ulažemo u razvoj naših naučnih instituta i zato ćemo zaista na kraju ove godine i imati realnu stopu rasta BDP od 6%. To nije nešto što samo mi tvrdimo. To je nešto što i međunarodne institucije poput MMF i drugih institucija na osnovu svojih prognoza i istraživanja potvrđuju da će se tako desiti. Zbog toga i ono što predsednik Vučić traži i od ministara i od predstavnika lokalne samouprave i od nas samih a to je da stalno učimo, da se stalno usavršavamo i da stalno radimo jer to je ono što je karakteristika i ekonomija bazirane na znanju i ono što na kraju samo mogu da kažem da rezultate koje smo postigli u vreme pandemije i u borbi protiv korone i na ekonomskom planu i bilo kom drugo je nešto što svi u svetu priznaju i u svojim istraživanjima, kao što kažem, i prognoze to dokazuju i ono što je prognoza od ovih 6% jeste nešto što će se ostvariti, a sve je to zahvaljujući politici koju predsednik Aleksandar Vučić nama trasirao, a koju mi treba da sprovedemo do kraja i u sprovođenju ove politike niko nas na tom putu neće zaustaviti, tako da u danu za glasanje sa zadovoljstvom ću sa kolegama iz Poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu podržati predlog ovog zakona. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Milimir Vujadinović. Imate 14 i po minuta. Izvolite.
Hvala predsedniče. Dovoljno je to vremena da bismo rekli stvari. Može se to reći i u nekoliko sekundi, ali potrudiću se i ja da budem što kraći. Naime, poštovane kolege, uvažena predstavnice Vlade Republike Srbije, uvaženi građani, evo ga danas pred nama jedan nov zakonski predlog. Dosta je tu napisano u samom obrazloženju ovog zakona i definisana je možda po prvi put na pravi način poslovna tajna, šta je ona, kako se može ugroziti, kako se čuva itd. Dosta je tu i predstavnica Vlade koja je bila u jutarnjim časovima, ministarska Atanasković, rekla u svom usmenom obrazloženju ovog zakona, a glavne stvari koje je izgovorila tiču se zaštite i procesa proizvodnje i kako je rekla zaštite postupka proizvodnje, štite se spiskovi i arhitektura, informacioni sistemi i razne druge informacije koje prate svakodnevno poslovanje. Reći će ministarka u svom usmenom izlaganju da se radi o harmonizaciji ili ti usklađivanju zakonskih propisa sa zakonskom normativom EU. Međutim, ono što je važno ovde reći u zemlji Srbije se harmonizacija ne radi samo radi harmonizacije i radi pukom pristupanja EU. U Srbiji se ovakve stvari rade pre svega radi uređenja samog srpskog društva, a činjenica je da zakonski postulati i principi na kojima je uređeno društvo EU kao zajednice najrazvijenije naroda na tlu Evrope je dobar primer kako bi trebalo urediti srpsko društvo i to se svakako ne može negirati. Smatrao sam da je važno da to razjasnimo. Međutim, čini mi se da je najvažnija stvar koju je ministarka Atanasković jutros rekla to da se ovim zakonom u Srbiji štite investicije. Naime, investicije su ako ćemo realno ono na čemu počiva vaskrs i oporavak Srbije. Samo u 2020. godini Srbija ima blizu 2,9 milijardi evra direktnih stranih investicija, što je ako sabiramo u četiri zemlje okruženja više nego u zbiru te četiri države. Naime, to je upravo ono što Srbiju diže iz pepela i diže na noge. Međutim, nije tu kraj priče. Ne radi se tu samo o Srbiji. U prethodnim danima sam kao predsednik Odbora za dijasporu i Srbe u regionu, zajedno sa pomoćnikom generalnog sekretara posetio našu zajednicu u regionu, pre svega u Mostaru gde smo razgovarali sa ljudima iz srpskih udruženja i političkim predstavnicima, u Trebinju gde će se okupiti jedan veći broj srpskih političkih lidera, pre svega onih iz opština u Federaciji i BiH, zatim Podgoricu, odnosno Srpsku kuću i sve organizacije koja Srpska kuća okuplja i samu srpsku kuću koju je finansirao predsednik Republike, tj. na čiju inicijativu je ona i osnovana kao krovna institucija srpskog naroda u Crnoj Gori, a zatim i Tiranu i Skadar, gde verovali ili ne i dalje živi jedna malobrojna srpska zajednica. Ako me pitate za utisak mogao bi se podeliti na dvoje. Težak položaj naše zajednice gde god ona živi, pogotovo tamo gde nema političke predstavnike i direktne donosioce političkih odluka i veliki ponos i zagledanost u uspeh Srbije. To je ono što je jedinstveno i taj ponos i uspeh i zagledanost u napredak Srbije je upravo ono što im daje nadu i što ih drži na njihovim vekovnim ognjištima. Nije ta zagledanost bez osnova. Polako se i u tim sredinama oseća ono što radi Republika Srbija i što radi njen predsednik. A, šta je u osnovi tog uspeha, opet vas vraćam, investicije. Da nije investicija u Srbiji teško da bi se osećao uspeh i u Srbiji i u okruženju. Uvažena ministarka, pošto je upravo ovaj zakonski predlog u funkciji zaštite, pre svega investicija, kao jednog malog segmenta ukupne politike koju danas vodi predsednik države i Vlada, mi poslanici SNS ćemo ovaj zakonski predlog podržati. Drage kolege, Srbijo, ja sam dužan da vam prenesem pozdrave od naših ljudi iz Mostara, Trebinja, Podgorice i Tirane. Pet minuta dovoljno. Hvala vam predsedniče.
Hvala, gospodine Vujadinoviću. Ostavili ste devet minuta prostora dr Marku Atlagiću. Nadam se da može Marko devet minuta.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, što se mene tiče možemo i tri sata još ostati.
Nisam ja pitao koliko može u dužinu, koliko može kratko da bude.
Hvala vam na informaciji. Znam šta ste mislili s tim da kažete, ali neću o tome da diskutujem. Dozvolite da kažem samo nekoliko rečenica pošto su moje uvažene kolege i koleginice danas uglavnom sve rekli o ova dva zakona. Dozvolite da naglasim da ovi zakonima mi u stvari usklađujemo sistem zaštite poslovne tajne sa određenim propisima EU, evropskog parlamenta i Saveta od 16. juna 2016. godine. Daje se definicija poslovne tajne, precizira se koje se informacije i pod kojim uslovima mogu uzimati u obzir kao poslovna tajna i šta se štiti poslovnom tajnom. Međutim, dozvolite da kažem da su mogli naši politički protivnici još i ranije doneti ovaj zakon i uskladiti sa EU, međutim, njih to nije interesovalo, pogotovo ovih iz Saveza za Srbiju, Dragana Đilasa. Njega i ne interesuje to. Dragan Đilas i njegovi mediji stalno se hvale objektivnim informisanjem. To je njima preče. Ovih dana prestavili su ekonomistu Vladimira Vučkovića kao člana Fiskalnog saveta. A gle čuda, hvale se da objektivno informišu, a Vučković je napustio Fiskalni savet još 2020. godine i postao radnik jedne privatne lokalne banke. E tako su slagali i obmanuli svoje malobrojne gledaoce, a sve u cilju da Dragan Đilas podigne rejting sebi, ali bezuspešno. Imam poštovani predsedniče malo vremena, ali ću ipak započeti. Iskoristiću ovo vreme, a ako ne završi sutra ću da nastavim. Neću odustati da kažem da iz časa u čas, iz dana u dan Dragan Đilas i njegovi saradnici na najprizemniji način, rečnikom najprizemnijim vređaju predsednika Vučića, a ovaj put ne samo njega, nego i sve građane Republike Srbije, verovali ili ne i državu Srbiju i njegovi saradnici. Jedan od njih je gospodin Petričić. Uvredio je srpski narod i građane Srbije, uvredio je predsednika države, a prekjuče se javlja i kritikuje nas na jedan krajnje primitivan način koji ne dolikuje čoveku kada je rekao, citiram: „Ovaj narod je neprosvećen i naivan“. Zamislite šta govori. „Prvi put nam se dogodilo da imamo vođu sa kojim se sprda. On služi za sprdnju. Imamo vođu sa kojim se sprdam“, završen citat. Ima li ovo zaista nivo kulture, a kulturni je radnik? Da li je ovo dno dna tog čoveka, Dragana Đilasa i njegovog najbližeg saradnika, gospodina Petričića? Gospodine Petričiću, nije vam kriv predsednik republike Aleksandar Vučić, niti narod, ni građani Srbije, što vas je urednik „Politike“ najurio zato što ste građanima uzimali dve do tri hiljade evra mesečno, samo zato što ste napravili četiri do pet karikatura mesečno. Nije vam kriv predsednik Vučić, ni građani Srbije zato što ste se vratili iz Kanade kao propali karikaturista, jel tako gospodine Petričiću, jel tako gospodine Đilas? Naravno da je tako. Voleo bih da demantujete to. Da je gospodin Petričić operisan od moralnih kvaliteta, pokazuje i njegova izjava kada je rekao da je predsednik Srbije jedan od inspiratora fašizma. Petričić je doslovno kazao, citiram: „Vučić je jedan od inspiratora fašizma“, završen citat. Poštovani građani Republike Srbije, predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić je dokazani antifašista. Koji su motivi gospodine Petričiću vaših laži, izmišljotina sa dna kace? Da niste možda dobili nagradu od gospodina Đilasa ili Jeremića ili su vam motivi u vašoj strukturi ličnosti. Možda jedno, a možda i jedno i drugo. Vaš rečnik kojim vređate predsednika Republike je ispod nivoa minimuma ljudskog dostojanstva, kada ste kazali, citiram: "Aleksandar Vučić je ludak i manijak sa stadiona", završen citat. Poštovani građani, prepoznajete li ove reči čije su, ko ih je izgovorio ovih dana? Niko drugi nego Dragan Đilas, to ste čuli prekjuče. Evo, vidite saveza Petričića i Đilasa, njihovih uvreda. Kada smo mi, predsedniče Narodne skupštine, uvredili bilo koga u ovom visokom domu ili van ovog visokog doma? Oni smatraju da ih vređamo ako im citiramo ove reči. E, moraćete mnogo da čitate i da zapamtite, poštovani politički protivnici, šta izgovarate, jer ću vam citirati stalno, stalno unazad 12 do 15 godina šta ste izgovorili, ne u ovom visokom domu, nego u ovoj državi Srbiji i bivšoj Jugoslaviji. Ima nekog ko to prati i stalno ću vas podsećati, pogotovo kada ste radili protiv interesa države i danas kada dajete izjave. Dozvolite dalje da kažem. Zamislite šta je rekao gospodin Petričić: "Srbija je zemlja u kojoj živi glupo slepo roblje, u njoj nema ničega dobrog", završen citat. Poštovani građani Srbije, zamislite ko vas vređa, Dragan Đilas i Petričić. Da ste slepo roblje, da smo svi slepo roblje, da nema ničega dobrog. Ima, gospodine Petričiću i gospodine Đilas, dosta toga dobrog i lepog - dobri građani Republike Srbije, koji nemumorno rade od danas do sutra, u kojoj se gradi i radi stalno, auto-putevi, ceste, bolnice, škole, domovi zdravlja, vodovodi, kanalizacije i dalje ne nabrajam. Zašto govorite to, gospodine Petričiću i gospodine Đilas? Zašto ne kažete da je ovo izgrađeno za vreme SNS-a? A šta je izgrađeno za vaše vlasti? Pa građani znaju, doveli ste zemlju na ivicu bankrota, uništili ste našu prošlost, uništili ste našu sadašnjost, a da ste ostali na vlasti samo još godinu dana posle 2012. godine, uništili bi i našu budućnost. Dok Aleksandar Vučić svakodnevno vraća međunarodni ugled naše zemlje, bori se za mir, ne samo u regionu nego u čitavom svetu, vodi bitku za ekonomski prosperitet naše zemlje, vodi politiku mira, politiku solidarnosti, ne samo u Evropi nego širom sveta i politiku modernizacije, dokle ti, gospodine Đilas i Petričiću, pare koje ste ispumpali iz džepova naših stavljate ih na 67, bar do sada poznatih računa, u 17 zemalja, počevši od Srbije, Mađarske, Bugarske, Hong Konga, Mauricijusa, Holandije i bog zna kojih sve. Poštovani građani Republike Srbije, pobedićemo mafiju, neka živi Srbija.
Hvala, gospodine profesore. Bili ste tačni. Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo? (Ne) Zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona. Nastavljamo sa radom sutra u 10.00 sati. Želim samo da vas podsetim da sutra imamo raspravu u pojedinostima o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o ličnoj karti, a u popodnevnim satima poslanička pitanja Vladi Republike Srbije i na kraju, posle toga, posle 19.00 časova, imamo dan za glasanje. Hvala. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Trinaeste sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti, konstatujem da sednici prisustvuje 86 prijavljenih poslanika. Radi utvrđivanja tačnog broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno, u ovom trenutku prisutno 114 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži objašnjenje ili obaveštenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Pošto se prijavio gospodin Bakarec, pitam da li ima neko pre njega, pošto se uvek javlja Milija? Izvolite, Milija.