Kolegice i kolege želim vam dobro jutro. A već imamo javljanje za stanku. Igor Dragovan.
Stanku u ime kluba SDP-a, tiče se skidanja imovinskih kartica dužnosnika.
Dragutin Lesar.
U ime kluba Hrvatskih laburista tražimo stanku isto u vezi imovinskih kartica i potrebe hitne reakcije Sabora na to.
Kolegica Jadranka Kosor.
Gospođo potpredsjednice, iz istih razloga tažim stanku.
Ivan Šuker.
Gospođo potpredsjednice, iz istih razloga.
Boro Grubišić. Damir Kajin.
Ne, nego zbog u ovoj državi slučaj u kojoj je sve bizarno, vjerojatno jedan od najbizarnijih prijepora je koja referendumska većina obvezuje na referendumima. Da li apsolutna, znači kvalificirana, da li relativna izlaznost? Pa bi između ostalog i o karticama i o ovome volio.
Možete o jednoj temi. Milorad Batinić.
Klub HNS-a isto stanku iz istih razloga, znači imovinske kartice.
Jesmo se svi izredali? Određujem stanku do 9,41. U ime kluba Nezavisnih zastupnika kolega Damir Kajin.
Poštovana potpredsjednice ma jasno da treba objaviti te imovinske kartice. A što se tiče te imovinske kartice svi to znamo sve je to sveta vodica. Nisu problem kartice već nečinjenje DORH-a koji je dopustio da npr. 50 lokalnih dužnosnika samo u Istri, a koliko ima takvih u Hrvatskoj, pretvarajući javno u privatno može se pohvaliti da je danas teže od 2 milijuna eura. E to građane zanima, što je tko imao ušavši u politiku, kako su to stekli i kako lijepo gospoda stoje danas. A građane zanima i to da po standardu građana pred 6 godina iza Hrvatske je bilo 7 europskih zemalja, a danas je recimo samo Bugarska i Rumunjska. Znači, objaviti kartice i načelnika, dobro oni to moraju, i pročelnika i direktora javnih komunalnih poduzeća i šefova policije i ravnatelja bolnica i sudaca itd., itd. Postavlja se i pitanje tko je postavljao te članove agencije? I onaj tko ih je postavio neka ih lijepo i razriješi. Međutim, ono što mene daleko više zanima to su imovinske kartice sudaca i DORH-a. Evo sada na internetu ono na brzinu što sam našao javnost će ipak imati uvid u imovinske kartice sudaca ali one neće biti objavljene na internetu kao što je to slučaj s političarima. To je odlučila Vlada uputivši u Sabor konačan prijedlog izmjene Zakona o Državnom sudbenom vijeću tamo 2013. godine. E tu kada bi se pogledalo što sve naši suci i pojedinci u DORH-u posjeduju tu bi bilo posla i za neovisan DORH i za neovisne agencije i mnoge druge. A mnogi su teži i puniji nego brodovi. O tome gospodo isto tako treba razgovarati. Ali ja se javljam vis-a-vis jednog od najbizarnijih političkih pitanja u RH a tiče se te referendumske većine. Ono što bi valjda svakome u zemlji trebalo biti jasno da li nekoga obvezuje apsolutna izlaznost ili kvalificirana ili relativna izlaznost da bi referendum bio uspješan. Za ulazak u EU bilo je dovoljno 43% građana da izađe na izbore. To je daleko ispod 50%. Za referendum o braku 37,9% i Ustav se kao što znate mijenjao, a zbog onog prvog referenduma ušli smo u EU. Za Plomin izlazi 36%, to ne prolazi ali IDS stranka vladajuće većine koalicioni partneri su SDP-a i HNS-a to tumače otprilike na sljedeći način, doslovce citiram: "Ako je uspio referendum o ulasku u EU na koji je izašlo 43% građana i referendum o ustavnoj definiciji braka s izlaznošću od 37,9% onda je uspio i referendum o ugljenu kao energentu u Plominu s 36% izlaznošću." I ja se apsolutno sa time slažem. Jasno da je Demetliki to sve napisao Macan iz Manjgure koji vodi PR Ivi Josipoviću i IDS-u koji su dva puta, govorim za tu Manjguru izvukli javnog novca od FIMA Medije ali u ovoj zemlji neovisnog pravosuđa i sudstva i DORH-a normalno da se nikome ništa ne može dogoditi. Može se dogoditi onima koji o tome govore. Danas je … [[Govornik se ne razumije.]] Cvitanović zamjenika pa ćemo vidjeti što će se tu napraviti. Znači, iza plominskog referenduma stala je cijela županija Istarska i svi istarski gradovi, sve općine, nevladine udruge, Zagreb, Istra, Split, svi, svi mediji. Županija Istarska i gradovi utrošili su stotine i stotine tisuća kuna, postigli izlaznost od 36% i ja isto kažem to bi trebalo obvezivati Vladu. Ali ista izlaznost otprilike se dogodila u Buzetu i sad ovi iz IDS-a nam neće priznati demokratsku volju građana Buzeta. Od Vlade traže da priznaju a nama, znači oni koji su nametnuli taj standard to ne priznaju i zato bih molio jedno autentično mišljenje pa da nam se već kaže koja je to većina koja bi trebala obvezivati ove preko Učke. 50%, zašto 50% a referendum o braku 37%, za ulazak u EU 43%, ovi kažu u Labinu treba ih obvezivati a obvezivati je relativna izlaznost, a nama u Buzetu jednostavno evo tvornicu gnoja pod nos u centar Buzeta. Znači sve treba, o svemu tome jedanput progovoriti, trebamo konačno postaviti neke standarde da ono što vlada za političare treba vrijediti i za suce, da referendum koji obvezuje Hrvatsku treba obvezivati nekoga i na lokalnoj razini za iste slučajeve isti standardi.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,41 SATI]] Isteklo je vrijeme za stanku koju su tražili klubovi. Sada ćemo čuti mišljenja klubova koji su zatražili stanku. U ime kluba SDP-a kolega Igor Dragovan.
Poštovana potpredsjednice. Klub SDP-a smatra da je skidanje imovinskih kartica sa Internet stranice Povjerenstva o sprječavanju sukoba interesa bilo potpuno nepotrebno, ishitreno i neodgovorno. Različita tumačenja dvaju neovisnih tijela a to su Agencija za zaštitu tajnosti podataka i Povjerenstvo o sprječavanju sukoba interesa u čije motive zašto su tako postupili sada neću ulaziti ali koje nažalost, njene čelnike bira Hrvatski sabor, se prelomila preko leđa svih dužnosnika. Niti parlamentarna većina, niti Vlada s postupkom navedenih tijela nema apsolutno ništa. A ako je postojao ikakav prijepor onda se povjerenstvo pa i agencija trebala obratiti zakonodavcu a to je Hrvatski sabor kojem uostalom i podnose izvješća o svom radu a ne uskratiti uvid javnosti u imovinske kartice dužnosnika. Pogotovo stoga jer je predmetni članak zakona o sprječavanju sukoba interesa bio predmet propitivanja pred Ustavnim sudom i koji je iznio svoj stav u odluci od 7. studenog 2012.. I ako ništa drugo, samo temeljem toga kartice nisu smjele biti maknute. Da li je i jednom i drugom sudioniku ovoga igrokaza trebao medijski prostor, svatko će sam prosuditi ali ponavljam da se ovako neodgovorno ne može i ne smije raditi i dovoditi u zabludu hrvatske građane. A što se tiče sitnog politikanstva HDZ-a o skrivanju podataka u izbornoj godini, podsjetiti ću sve nas, kolegu Reinera i hrvatske građane da je Povjerenstvo o sprječavanju sukoba interesa praktički prestalo postojati 2007. godine kada je HDZ-ova većina u povjerenstvu štitila svog voljenog predsjednika Ivu Sanadera u aferi skupocjenih satova a kako je sve to završilo u Hrvatskoj svi dobro znaju. Da bi što prije imovinske kartice bile dostupne javnosti a ne čekajući odluku i prepucavanje između dvije agencije i odluku upravnog suda, klub SDP-a će danas u proceduru uputiti Prijedlog izmjena Zakona o sprječavanju sukoba interesa kojim će se riješiti potpuno izmišljeni problem. I traži, i od Agencije za zaštitu tajnosti podataka kao i o Povjerenstva za sprječavanje sukoba interesa odgovorno ponašanje i donošenje odluka u interesu hrvatskih građana.
U ime kluba Hrvatskih laburista-Stranke rada, kolega Dragutin Lesar.
Poštovana potpredsjednice, kolegice i kolege. Agencija za zaštitu osobnih podataka je dio podataka iz imovinskih kartica dužnosnika svrstala u kategoriju zaštićenih podataka. Unatoč toga što je već postojao pravolijek Ustavnog suda na tu temu. Povjerenstvo za sprječavanje sukoba interesa smatra da se time i takvim rješenjem agencije umanjuje mogućnost preventive i da postoji javni interes da ti podaci budu javno objavljeni. Iako se radi o dvije nezavisne institucije koje bira Sabor i koje izvješće o svom radu podnose Saboru niti jedni ni drugi nisu smatrali za potrebnim da se obrate zakonodavcu, dakle Hrvatskom saboru da razriješi ako je postojala dvojba tu dvojbu. Sabor načelno ne bi smio utjecati na rad niti jednih niti drugih. Međutim, ispali smo kolateralne žrtve i saborski zastupnici i svi dužnosnici, dva ovna na brvnu i proširili nepovjerenje građana prema institucijama sistema. Ni krivi ovaj put niti dužni. Nažalost, neki su ovo protumačili kao predizborni potez i time produbili nepovjerenje građana u institucije sistema. Ali dio medija je otkrio i čudesne podatke iz imovinskih kartica čelnika te agencije. I ne mogu ne spomenuti sinoćnji javni nastup čelnika kojemu je bilo strašno smiješno pitanje voditelja da li je istina da državni stan u kojemu stanuje plaća stanarinu 300 kuna, odnosno 303 kune i čovjek se nije mogao zaustaviti i od smijeha. A i saznali smo da smo osnovali Hrvatsku banku za obnovu i razvoj da dodjeljuje kredite svojim službenicima. To ja priznam do sada nisam znao. Dužnosnici, takvo je mišljenje i Ustavnog suda a tako smo se dogovorili kada smo usvajali zakon moraju pristajati na manje privatnosti od običnih građana. I to jeste smisao imovinske kartice. Saznali smo sinoć i to da je agencija taj potez povukla, citiram: "na temelju nekoliko anonimnih telefonskih poziva". Ja bih bio sretan da ta agencija reagira i na pozive građana čije zloupotrebe podataka, recimo preslika osobne iskaznice, zloupotrijebljena i stvorena im velika materijalna obaveza naročito kod nekih teleoperatera. Ali agencija u tome javno nije napravila apsolutno ništa. Kada treba zaštiti interes građana telefonski pozivi nisu dovoljni ali ovdje su anonimni telefonski pozivi za reakciju bili dovoljni. Ali kada su već i išli sa takvim rješenjem, davanje roka od 8 dana za primjenu njihovog rješenja je naprosto nakaradno smiješno iz tehničkih razloga. Provedbu njihovog rješenja nije bilo moguće izvršiti. Takvi rokovi se daju mjesecima a ne danima. S obzirom na situaciju, s obzirom na to da ljudi doista su zbunjeni, doista dio javnosti smatra da iza ovoga postoji i politika, ne čekajući potez Vlade mislio sam pozvati Odbor za zakonodavstvo da po hitnom postupku i Odbor za Ustav predloži intervenciju tekst Zakona o sprječavanju sukoba interesa. Ali čuli smo da je klub vladajuće većine SDP-a spreman predložiti po hitnom postupku taj zakon i mi ćemo ga podržati jer ovaj put Sabor mora hitno reagirati, presjeći ovu situaciju koja je nastala, bez obzira što se radi. Dakle ako postoji a osobno smatram da primjena postojećih zakona da se jedni i drugi drže ne bi bilo sporno, ali očito moramo dopunski intervenirati i onemogućiti dvojako tumačenje ili smatranje da je poseban zakon o zaštiti osobnih podataka jači od Zakona o sprečavanju sukoba interesa. Ovo bi nam morala biti škola i onda kada Sabor imenuje čelne ljude tzv. nezavisnih institucija, a koji nakon toga više nikome ne odgovaraju za svoj rad.
U ime Kluba zastupnice Jadranke Kosor i HGS-a kolegica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Prije svega nešto o odluci Agencije za zaštitu osobnih podataka. Ta odluka je zapravo urušavanje Zakona o sprečavanju sukoba interesa, ona je suprotna zakonu, ona je vrlo štetna, usudim se reći da je ona zapravo glupa jer naravno da Agencija nije uvažavala ni Zakon o sprečavanju sukoba interesa, ali nije uvažavala niti pravorijek Ustavnog suda Republike Hrvatske. Dakle za njih ništa od toga ne postoji. Nevjerojatno je obrazloženje agencije koje kaže da ne dopušta evo dostupnost takvih podataka, citiram globalnoj svjetskoj javnosti. Ali molim vas lijepo, kojih podataka? Podataka koliko imamo djece, podataka o prethodnoj plaći na prethodnoj dužnosti. Koga bi to moglo smetati, kome bi to mogla biti bilo kakva zapreka? O kreditima, o kreditnim zaduženjima. Mi smo ako se sjećate u Zakonu o sprečavanju sukoba interesa jedan dio tih odredbi uklonjen naknadno, donijeli dakle prijašnja Vlada i odluku kroz zakon da i naši bankovni računi mogu biti dostupni, dakle bankovni računi dužnosnika u nekim slučajevima da mogu biti dostupni. Onaj tko želi voditi državu, onaj tko želi sjediti u Hrvatskome saboru i svi drugi dužnosnici moraju biti spremni u svakom trenutku apsolutno pokazati sve podatke, osobito one kroz koje moraju dokazivati kako su nešto stekli i na koji način nešto imaju. Dakle odluka agencije jest podcjenjivanje i Hrvatskog sabora i podcjenjivanje građana i podcjenjivanje zdrave pameti. Ogromna šteta je nanesena tom odlukom. Moje mišljenje je da Povjerenstvo za sprečavanje sukoba interesa nije baš imalo previše manevarskog prostora u tom slučaju i mislim da Hrvatski sabor koji imenuje dužnosnike na čelo ove agencije mora razmotriti i naknadna obrazloženja. Čuli smo čelnu osobu agencije koja kaže na temelju anonimnih prijava mi smo odlučili o anonimnosti nekih podataka državnih dužnosnika. Pa veće smijurije zaista nema i većeg ismijavanja zakona i pravne države teškog da se može sresti. Dapače, gospodin čelnik te agencije jučer evo, referiram se kao i gospodin Lesar na njegov nastup na jednoj televiziji, na pitanje novinara kako to da živi u stanu 20-tak godina koji plaća 300 kuna, on kaže ne, 303. Dakle on ispravlja voditelja i kaže ne, ali 303 kune. Dakle većeg i drskijeg ruganja pravnoj državi i ponavljam Hrvatskom saboru koji je donio Zakon o sprečavanju sukoba interesa teško da smo zabilježili. Još nešto na kraju o radu agencije. Kad su učestali pozivi dok sam bila ministrica hrvatskih branitelja, za objavu Registra hrvatskih branitelja onda je Agencija za zaštitu osobnih podataka koja je radila po istim propisima i prema istom Ustavu Republike Hrvatske donijela odluku višekratno da se Registar hrvatskih branitelja kao zbir osobnih podataka hrvatskih branitelja, dakle građanki i građana Republike Hrvatske ne može objaviti jer su u tom registru osobni podaci i da bez dozvole svakog hrvatskog branitelja koji je na popisu ne možemo objaviti taj registar. Naknadno ta ista agencija vjerojatno u nekom drugom sastavu odlučuje da se registar može objaviti, ali agencija tumači iste propise Republike Hrvatske i to je jedan od velikih problema jer to pokazuje da sustav nismo do kraja ni približno do kraja uredili. Zato podržavam ideju i mislim da je to mogla i Vlada jer sutra je sjednica Vlade, predložiti izmjene Zakona o sprečavanju sukoba interesa, međutim mislim da to nije dovoljno. Mi moramo ovdje, budući da je Hrvatski sabor imenovao čelnike agencije, mi moramo o tome otvoriti ovdje raspravu jer se pokazalo da ti ljudi ne mogu voditi rad te važne agencije koja u nekim osobito osjetljivim trenucima kao što je izborna godina donese zastrašujuće odluke. Hvala lijepa.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a potpredsjednik Željko Reiner.
Hvala lijepa poštovana gospođo potpredsjednice Sabora. Uvaženi kolegice i kolege. Ovdje razgovaramo zapravo o nekim vrlo jasnim stvarima koje se hoće zamutiti, ali govorimo zapravo o pitanju poštivanja zakona i odluke Ustavnog suda. U svakoj ozbiljnoj državi zakon i odluka Ustavnog suda se moraju poštivati i ne može nijedno tijelo osim ovog Sabora mijenjati zakone kao što ne može nijedno tijelo osim Ustavnog suda mijenjati odluke Ustavnog suda. Naravno da je važno u politici, a vi svi vrlo dobro to znate, kada se nešto napravi. I potpuno je jasno zašto je jedno tijelo, a to je Agencija za zaštitu osobnih podataka to načinila upravo sada tek nekoliko mjeseci prije izbora, a nije to načinila i nije navodnu suprotnost otkrila prije 6 mjeseci, godinu dana, dvije godine ili tri godine ili na početku svoga mandata kada su imenovani. Zanimljivo je kako su to otkrili tek sada pred sljedeće izbore. I nije nikakvo politikantstvo nego svakom kristalno jasno zašto je to napravljeno. Međutim čuli smo sada kako se to pokušava prikazati od vladajućih da se radi o neovisnim tijelima pa eto Sabor će to riješiti itd. Prvo, neovisna tijela jesu na papiru ali ih imenuje i imenovala ih je saborska većina. Vi ste kolegice i kolege ih imenovali, prema tome nisu neovisni i sasvim je izvjesno da bez volje vladajućih naravno uopće Agencija za zaštitu osobnih podataka ne bi to učinila, a pogotovo to ne bi učinila u ovo vrijeme pred izbore. Stvari su potpuno jasne. Jasno je tim više kada se ovdje govori o neovisnim agencijama i o tome kako treba odmah reagirati na to itd., a nije se isto tako od strane vladajuće većine reagiralo primjerice kada se govorilo o glavnom ravnatelju HRT-a, onda taj kriterij nije važio i ne važi još uvije, ni dan danas još ne važi usprkos svemu što je govoreno u ovoj sabornici. Sasvim izvjesno je da je među vladajućim očito došlo do nekog sukoba i sada ovo što se radi je pokušaj saniranja štete. Napravio se jedan loš potez koji je i od javnosti prozret kao predizborni potez i sada treba popraviti štetu i sada će se šteta popraviti prijedlogom izmjene zakona. Zašto je to uopće napravljeno, zašto je trebalo prikriti primjerice, tko je uzeo kredite prije stupanja na dužnost, a onda možda gotovinom to vratio najedanput tijekom svog mandata, zašto je netko prebacio ili nije prebacio imovinu na djecu, roditelje, supružnike itd. i za što se to ne može transparentno prikazati hrvatskim građanima, ostaje naravno svima da se pitamo. A kada se pokušava skrenuti pozornost na priče iz prošlosti i prebaciti lopticu na područje i na dio igrališta oporbe onda moram ja vrlo jasno reći, neke stvari su se događale u prošlosti, ali one su se događale u prošlosti i s njima je raščišćeno s nizom stvari koje se događaju danas, zadnjih mjeseci, zadnjih godina uopće nije raščišćeno, a postavljene su i ozbiljne sumnje, donesene pravomoćne presude, donesene nepravomoćne presude zbog korupcije, zbog sukoba interesa, zbog zlorabljenja položaja itd. I ne može se skretanjem pozornosti na priče od prošlosti pobjeći od sadašnjosti, a to je kolegice i kolege iz redova vladajućih upravo problem o kojem mi danas govorimo i upravo problem koji se vjerojatno ovime pokušao zataškati, a sada kada je situacija prozreta od javnosti pokušava se smanjiti šteta. Neće vam uspjeti. Hvala lijepo.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Jedni su stornirali, ukinuli rad povjerenstva da bi sakrili skupocjene satove, lovačke trofeje, umjetničke slike da ne kažem galerije. Drugi pred sami kraj mandata donose odluku preko AZOP-a Agencije za zaštitu osobnih podataka koji im pokušavaju sakriti nešto drugo. Zapravo cilj je isti samo su možda metode malo drugačije. Kada netko govori o nezavisnoj agenciji, Agenciji za zaštiti osobnih podataka koju je birao Hrvatski sabor onda je to na prijedlog hrvatske Vlade. Znamo tko vlada, dakle Kukuriku koalicija. Prema tome, AZOP nije potpuno neovisna agencija. pa sam uvjeren da i ova njena odluka nije potpuno neovisna. O tzv. tajnim anonimnim telefonskim pozivima, to je pričam ti priču. Mi smo odnosno svi skupa ovdje zbog toga bez obzira tko bio vladajući ili oporba uglavnom svi u politici navukli daljnji bijes hrvatskih građana uz ono što je već rečeno, a to je da se radi o podcjenjivanju Sabora koji odlučuje o sastavu AZOP-a, navukli smo sumnju građana da se nešto skriva tom odlukom, a nanesena je ogromna politička šteta koju se pokušava prikriti hitnim intervencijama u zakonsku regulativu itd. to je trapava politika koja pokušava sanirati nastalu štetu koja je evo učinjena prije nekoliko dana. Kada je bilo riječi o Registru branitelja ovdje smo lomili koplja. Ja sam govorio da sam ponosan što sam branitelj i dragovoljac Domovinskog rata i da me i ne smeta da budem objavljen u Registru hrvatskih branitelja. Kada smo govorili o registru poreznih dužnika također sam bio zato da se objavi lista poreznih dužnika onih većih od 15.000 ili lista srama tzv. Kada smo govorili o plaći glavnog ravnatelja HRT-a i njegovih suradnika muk. Čini mi se da sve to skupa ima veze i s tim. Dakle glavni ravnatelj HRT-a unatoč svih pritisaka i odluka Hrvatskog sabora ne želi dostaviti nikakve informacije Hrvatskom saboru o tome. Time zapravo je posijano ne samo kažem nepovjerenje negoli i bijes građana na ukupnu politiku i na političare u Hrvatskoj. I ogromna je šteta nastala za sve. Ovdje piše da se putem tih kartica imovinskih vidi koji političar se obogatio u svom mandatu. Zar se mora političar obogatiti u mandatu? Ili može i osiromašiti u mandatu pa da se i to vidi? Zašto bi se političar obogatio u mandatu, a kad postoji mogućnost da ostane na istom ili čak osiromaši u mandatu? Vidite kako se tendenciozno već sad i mediji su se uhvatili naravno, a onda kad pišu mediji govore i građani. Čemu zapravo odluka AZOP-a? Samo za smutnju, samo za prikrivanje nekih i ta odluka nije donesena nikakvim anonimnim telefonskim pozivima nego jasnim naređenjem nekoga, a sada se pokušava prikriti politička šteta time da evo idemo u hitnu proceduru mijenjati zakon itd. Kasno, kasno! I to u zadnjoj godini odnosno godini izbora ili u predizborno vrijeme. Zapravo ovakva odluka je donesena a da je zapravo potpuno nepromišljena, potpuno nesuvisla i kada smo već uspostavili Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa koje odlično radi svoj posao i ja se evo osobno mogao bih pisati tom AZOP-u da slobodno mene izuzme od te svoje odluke, neka Povjerenstvo o sukobu interesa jasno i glasno napiše naravno da imam 2 djece i sve ono što imam. I jesam li se obogatio ili pak osiromašio tijekom ova dva saborska mandata. Nemam ništa protiv da bilo tko poviri u moju imovinsku karticu. Što učiniti sada nakon ovako nanesene štete? Možemo mi mijenjati zakone, možemo smijeniti naravno šefa agencije, dajem punu potporu gospođi Orešković na čelu Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa i mislim da je tema ova danas kojom smo oduzeli vrijeme od redovne plenarne sjednice zapravo dobro potrošeno da neke stvari razjasnimo ovdje.
U ime Kluba zastupnika HNS-a potpredsjednik Milorad Batinić.
Hvala gospođo potpredsjednice.
Kolega Kajin dopustite da kolega govori.
Kolegice i kolege mogu kazati u ime kluba HNS-a i HNS-a u cjelini da naprosto ne podržavamo ovakvu mjeru ili kako već to možemo nazvati Agencije za zaštitu osobnih podataka prvenstveno iz razloga što smatramo da svi koji smo dužnosnici, koji se bavimo javnim poslom, poslom za opće dobro naprosto da smo dužni podastrijeti svojim građanima upravo radi transparentnosti rada, radi kao jednog ključnog faktora borbe protiv korupcije imovinske kartice. Možemo možda raspravljati o tome da li su sadržaji imovinskih kartica što se tiče određenih elemenata, znači ono što je sporno i povjerenici, predsjednici Povjerenstva za sukob interesa, broj djece ili nešto slično, to je tema o kojoj se može raspravljati i svakako može se i promijeniti u tome djelu, ali napominjem ponovno svakako ovaj manevar, ja bi ga tako nazvao, da li je on politički motiviran od strane pozicije odgovorno tvrdim da ne, ili je iz neznanja, ali prvenstveno tu se radi o po meni nekvalitetnom iščitavanju određenih zakonskih odredbi. Naime, u agenciji kao da nisu pročitali dovoljno kvalitetno odredbe zakona koje govore da se osobni podaci ne smiju objavljivati osim ako postoji pristanak onih koji se objavljuje ili je to regulirano zakonom. Ne bi bilo velim sporno da se o toj temi raspravljalo na način kao što sam kazao, znači da li baš svi podaci, osobni podaci trebaju biti izneseni u imovinskoj kartici, broj djece, da ne velim rodbine itd. Mogu se zatražiti možda na inzistiranje, ali da se te kartice maknu sa stranica agencije to je apsolutno nedopustivo. I mi se protivimo tome i inzistirat ćemo na tome da se imovinske kartice što prije vrate na stranice agencije. Tu je bilo nekih rasprava politički motiviranih, u izbornoj godini, ne u izbornoj godini mi u HNS-u ne razmišljamo na takav način. Mogu odgovorno kazati da pozicijske stranke također ne razmišljamo jer prvenstveno to bi radili kontra sebe, kontra sebe. Isto tako ona latinska historia es magistra vita ili "Povijest moramo poznavati da bi nam budućnost bila izvjesnija" što i kako. I sve ove aktivnosti od Agencije za sprječavanje sukoba interesa koje pohvaljujemo, mislim da nam se ne bi dešavalo ono što nam se u povijesti dešavalo negativnosti da treba podržavati, nadalje i prvenstveno velim, smatram da bi Agencija za zaštitu osobnih podataka treba podhitno, da li je Sabor tijelo koje može na neki način odreagirati da se imovinske kartice vrate. Počet ću i od osobnog primjera i primjera mnogih kolega koje poznajem i osobno i u HNS-u, i u pozicijskim strankama i neke poznajem iz opozicije svi smo mi svjesni kad smo polagali i kao lokalnih čelnici, regionalni imovinsku karticu, bilo smo svjesni i željeli smo to podastrijeti što se kasnije pokazalo vrlo dobrim a isto tako mnogi što nam govori povijest pokazalo se kroz imovinske kartice da li protek jednog ili dva mandata također je bilo dobro u cilju sprječavanja korupcije koje je bilo, ima je još. Nikada ali ne u tolikoj mjeri. Nadam se da će ovaj dio prijepodneva koji slažem se nije uludo utrošen ali svakako idemo tražiti način da se odreagira i mi u HNS-u velim ponovno inzistiramo na tome, inzistirat ćemo da se imovinske kartice vrate na stranice agencije. Hvala.
I sada ćemo preći na prvu točku današnjeg dnevnog reda: - Konačni prijedlog Zakona o zaštiti novčarskih investicija, drugo čitanje, P.Z.BR.682. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Uvodno će nam prijedlog zakona obrazložiti zamjenik ministra unutarnjih poslova gospodin Evelin Tonković. Izvolite zamjeniče.
… [[Govornik naknadno uključen]] uvjeti zaštite osoba, novaca i vrijednosti za pravne i fizičke osobe koje posluju gotovim novcem i vrijednostima propisani su Zakonom o minimalnim mjerama zaštite u poslovanju s gotovim novcem i vrijednostima koji je stupio na snagu 23. listopada 2003. godine. Primjena odredbi važećeg Zakona o minimalnim mjerama zaštite u poslovanju s gotovim novcem i vrijednostima rezultirala je određenim smanjenjem ukupnog broja kaznenih djela u objektima koji su bili kategorizirani tim zakonom. Međutim, u pojedinim vrstama novčarskih institucija i nadalje se nastavilo kontinuirano bilježiti konstantan broj i porast kaznenih djela. Također je i određeni broj gospodarskih subjekata od kojih su se pojedini pojavili na tržištu nakon stupanja na snagu zakona o minimalnim mjerama zaštite u poslovanju sa gotovim novcem i vrijednostima u kojima se dnevno nadalje bilježi više kaznenih djela, posebice kaznenih djela razbojništva kao što su zlatarnice, poslovnice za otkup plemenitih kovina, poslovnice koje obavljaju platni promet. I drugo, do sad nisu bili obveznici primjene tog zakona. Sa ciljem smanjenja rizika te povećanja zaštite i razine sigurnosti osoba pri obavljanju novčarskog poslovanja u objektima novčarskih institucija kao i pri distribuciji novca i vrijednosti bilo je potrebno propisati vrste novčarskih institucija i za svaku vrstu novčarske institucije propisati i odgovarajuće mjere zaštite te na taj način utjecati na smanjenje broja počinjenih kaznenih djela prije svega razbojništva i krađa, ali i drugih oblika počinjenja kaznenih djela usmjerenih protiv osoba i imovine, te time pojačati, odnosno povećati osjećaj sigurnosti zaposlenika navedenih novčarskih institucija, te građana, prije svega korisnika usluga navedenih novčarskih institucija. S obzirom da bi se izmjenama i dopunama važećeg Zakona o minimalnim mjerama zaštite u poslovanju s gotovim novcem i vrijednostima samo djelomično postigao navedeni cilj pristupilo se izradi ovog novog zakona radi uspostave odgovarajućih prostorno-tehničkih i organizacijskih mjera zaštite, mjera tehničke i tjelesne zaštite, te zaštite podataka za svaku pojedinu novčarsku instituciju čime se smanjuje rizik poslovanja i povećava razina sigurnosti. Sukladno navedenom, te s obzirom na to da se novim zakonom propisuju optimalne, a ne više minimalne mjere zaštite izmijenjen je i sam naziv propisa u Zakon o zaštiti novčarskih institucija. Zakonom se utvrđuje temelj njegovog donošenja, a to je osiguranje i odgovarajuća zaštita osoba u poslovnicama novčarskih institucija. Pri tome je bilo nužno proširiti listu obveznika primjene radi povećanja broja kaznenih djela u poslovnicama koje se pojavio, koje se bave visoko rizičnim djelatnostima prije svega platnim prometom i poslovanjem sa gotovim novcem, te onih koji se bave gospodarskom djelatnošću koja uključuje proizvodnju, preradu i trgovinu plemenitim kovinama i drugim vrijednostima. Osnovno načelo odnosi se na propisivanje osnovnih mjera zaštite pojedinačno za svaku vrstu novčarske institucije u ovisnosti o specifičnostima njezinog poslovanja, a ne kao do sada svrstavanjem institucija u kategorije pri čemu se zanemaruju različitosti gospodarskih aktivnosti, pa i time i teža primjena mjera zaštite. Zakonom se propisuju prostorno-tehničke i organizacijske mjere zaštite koje podrazumijevaju aktivniju ulogu zaposlenika u procesu zaštite i samozaštite poštivanjem obveznih planova i operativnih procedura. Rukovanjem sustavima tehničke zaštite ponašanja u slučaju počinjenja kaznenih djela i druge mjere koje mogu prevenirati počinjenje samih kaznenih djela, odnosno smanjiti posljedice ukoliko se isto dogodi. Također se propisuju osnove suvremene tehničke zaštite koja je dostupna na tržištu i u dosadašnjoj primjeni provjerena sa stanovišta funkcionalnosti i praktičnosti, obveze njihovoj nadogradnji te održavanja i ispravnosti. Jasnije i konkretnije se propisuju obveze zaštitara u obavljanju poslova tjelesne zaštite, njihove odgovornosti i spremnosti na obavljanje prije svega preventivnih radnji, a ukoliko se zahtijeva u određenim slučajevima i aktivnog operativnog postupanja pri štetnim događajima. Zakonom se također propisuje mogućnost uspostave alternativnih mjera zaštite u slučajevima novih tehnoloških rješenja koje će se nedvojbeno pojavljivati na tržištu i koje mogu na istovjetan način zamijeniti osnovne tradicionalne metode ili tehnologije tehničke zaštite. U tu svrhu Ministarstvo unutarnjih poslova aktivnije se uključuje u procese preventive putem izdavanja suglasnosti u upravnom postupku pri čemu inspektori i ministarstva obavljaju pregled tehničke dokumentacije i neposrednim nadzorom u poslovnicama utvrđuju stvarnu razinu zaštite koja je razmjerna visini rizika u tom objektu. Uvođenjem sustava elektrokemijske zaštite u postupak distribucije novca i vrijednosti prijevozom i prijenosom nisu zabilježeni do sada prepadi na ta specijalna vozila i pošiljke od 2009. godine do danas. Zakonom je preciziran postupak provedbe navedene procedure, te propisana osnovna opremljenost zaštitara, njihovih vozila i opreme koja se u navedenom procesu koristi. Isto tako, propisuju se uvjeti i načini obavljanja poslova distribucije novca i vrijednosti u prekograničnom prometu čime se usklađuje sa uredbom EU broj 1214/2011 od 16.11.2011. godine. Zakonom se nadalje propisuje način zaštite podataka u novčarskim institucijama, načini pohrane tehničke i druge dokumentacije koja nosi oznaku tajnosti pri čemu se poziva i na posebne propise o zaštiti podataka osobnih i zaštite tajnosti podataka, te uvodi obveza imenovanja stručnih osoba koje će voditi poslove sigurnosti, odnosno zaštite podataka. Nadzor nad provedbom zakona propisan je posebnim poglavljem pri čemu se u određenim slučajevima osim nadzornika ministarstva u procesu pregleda određenih vrsta poslovnica aktivnije uključuju i policijski službenici u ophodnjama. Konačno, zakon predviđa donošenje popisa normi koji će se koristiti u primjeni tehničke zaštite, te poseban pravilnik o načinju ispitivanja elektrokemijskih sustava zaštite. Prekršajne odredbe u funkciji su odredbe članka zakona. Tijekom jesenskog zasjedanja Hrvatskog sabora 2014. godine u prvom čitanju date su određene primjedbe i prijedlozi sukladnom kojima su odredbe pojedinih članaka dorađene. Hvala vam lijepa.
Replika Damir Kajin.
Pa dobro je da je ovdje sada zamjenik ministra gospodina Ostojića, dobro je da su ovdje čelni ljudi MUP-a, dobro je govoriti o Zakonu o zaštiti novčarskih institucija ali što ćemo ako te novčarske institucije doslovce izreketare hrvatski građani. Vi znate gospodine zamjeniče da je 43 austrijskih posuilnica, mi ih inače zovemo zadrugama bez odobrenja za rad dodijelilo 20 tisuća zajmova prosječne visine 100 tisuća eura. Ponavljam bez odobrenja za rad Hrvatske narodne banke. Tko štiti te građane? Da li ih štiti policija? Ne. Ili Ministarstvo unutrašnjih poslova? Da li ih štiti DORH? Ne štiti ih. Da li štiti vlast? Ne. Da li ih štiti Hrvatska narodna banka? Tako da bi bez obzira što je sigurno zakon koristan bilo jako dobro progovoriti i o tome tko štiti te ljude. Zašto jednostavno institucije ništa ne poduzimaju? Odnosno, kada će se te institucije trgnuti i pokrenuti i kada će stati na stranu malog, običnog čovjeka.
Kolega Kajin, vi znate da ste zloupotrijebili repliku jer to nije tema zakona niti je zamjenik ministra o tome govorio. Zlatko Tušak, replika.
Hvala potpredsjednice. Pa u svakom slučaju dobro je kada Zakonom o zaštiti novčarskih institucija diže se nivo zaštite posebno osoba i njihova sigurnost. I u svakom slučaju to je za podržati i za pohvaliti. Ali moram upozoriti na jednu stvar a to je pitanje, Zagrebačka banka ima ugovor sa Konzumom i Tiskom na negdje 700 mjesta gdje se posluje temeljem uplata i isplata novaca, mogu se plaćati računi i može se vršiti transakcija. Posebno me zanima kada je u pitanju Tisak u kojem rade pretežito ženska radna snaga izloženost tih osoba znajući da ima dosta pljački i dovođenje tih osoba u dosta nezavidnu situaciju. Smatram da pitanje ovakvog poslovanja u tim kioscima u svakom slučaju ne bi bilo dobro da je propisano i mogućnost i zakonom a i zbog same ove sigurnosti tih osoba koje tamo rade jer ti kiosci su stakleni, otvoreni su, svatko može pristupiti tamo a vidimo kakvih sve imamo slučajeva da u sred dana se dešavaju najgora ubojstva i najgore pljačke. Pa unutar toga i taj dio mislim da je trebalo kudikamo zabraniti da se može raditi poslovanje uplata i isplata novčanih sredstava u kioscima.
Ivan Šantek replika.
Hvala. Poštovani zamjeniče ministra, rekli ste u svom uvodnom obrazloženju da ovaj zakon propisuje optimalne a ne minimalne mjere sigurnosti za razliku od prijašnjeg zakona. Međutim, ovdje u članku 19. u Glavi V. izdavanje suglasnosti za alternativne mjere zaštite su propisani izuzeci od ovoga zakona koje pravne osobe i fizičke mogu podnijeti da bi se izuzeli iz strogih mjera ovoga zakona. Međutim, evo prije nego što je uopće ovaj prijedlog zakona i prihvaćen u ovom Saboru stigao je i amandman Vladi koji još dodatno ublažuje te mjere. Dakle kako tumačite, zašto je podnesen ovaj amandman Vlade ako je sve bilo jako dobro izregulirano ovim prijedlogom zakona? Hvala.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne žele. Otvaram raspravu. U ime Kluba nezavisnih ljevičara kolega Slavko Linić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, zamjeniče ministra sa suradnikom, kolegice i kolege. Iako sam ekonomista i uvijek smatram da u svakom poslovanju treba štedjeti, treba racionalizirati da bi jednostavno imali što više novaca za ulaganje i razvoj. Osobno a i klub podupire ovako povećavanje restriktivnosti kada je u pitanju poslovanje s gotovinom i zaštita novčarskih institucija. Jer nije u pitanju samo ljudski život ljudi koji rade za pojedine tvrtke nego je i u pitanju građana koji se u tom trenutku zateknu u tim prostorima. Prema tome, nema ništa vrednijeg od ljudskog života i zato svaka kuna koja se treba dodatno uložiti je itekako opravdana kuna. I zato smatram da moramo naše aktivnosti usmjeriti u dva pravca. Jedno je ovo što je fizička, tehnička i organizacijska sigurnost i ulaganje a drugo je umanjiti poslovanje sa gotovinom da bi u pravnom smislu na najjeftiniji način izbjegli rizike za ljudske živote. Dobro je da je Ministarstvo unutarnjih poslova i Vlada prepoznalo da se povećava rizik u poslovanju sa gotovinom i da je potrebno proširiti pojam novčarskih institucija i da ih zahvatimo i van onih koji su tradicionalno bili a to su bankarski sustav, štedionice, FINA. I isto tako da polako još jaču aktivnost metnemo na probleme transporta gotovine. Mislim da je itekako važno dati dozvole da vidimo tko se bavi transportom gotovinom jer sve više transport gotovina nije profesionalan, nije organiziran, a samim tim ugrožava se ne samo ljude koji se bave transportom nego i sve one koji se slučajno nađu u blizini eventualnog prepada na transport novca. I zato smatram da je itekako važno pojačati kontrolu tko se time bavi što je prije svega mogućnost kroz davanje dozvola, pregleda, nadzora i kontrole od strane Ministarstva unutarnjih poslova. Ali ocjenjujem da prijedlog zakona ćemo podržati, ne bi trebalo ublažavati nikakve mjere. Mislim da su ove mjere dosta teške za one koji posluju sa novcem, da će iziskivati dodatna ulaganja, ali neovisno o tome ne bi trebalo ublažavati zahtjeve po ovom zakonu. Ostaje uvijek ono osnovno pitanje da Ministarstvo unutarnjih poslova kroz nadzore utvrdi da pojedina trgovačka društva su prestala djelovat sa gotovinom, prema tome ne naplaćuje se u gotovini, ide se na bezgotovinsko plaćanje i da se tada njihov status drukčije ocijeni, znači uz postojeći zakon drukčije ocijene i tada ih se rastereti dodatnih ulaganja u ove poslove. I naravno tu je sada Ministarstvo financija koje bi trebalo u biti raditi na tome da što više poslova se obavlja bezgotovinski, upravo zato da ne ugrožavamo ljudske živote i ne izazivamo ja bih rekao sve one koji su skloni nekakvim brzim zaradama i nezakonitim zaradama. A mislim da u Hrvatskoj još uvijek gotovinski promet je prevelik i da možemo sa niz dodatnih zahtjeva naći način da smanjimo taj gotovinski promet, a samim tim smanjimo i dodatne rashode. Prema tome, ja bih rekao veliku pomoć u tom dijelu bitke za bezgotovinski promet je i ovaj prijedlog zakona koji smo dobili jer on traži dodatna ulaganja, dodatne sigurnosti, jednostavno dodatne troškove i vjerujem da će se mnogi opredijelit da se maknu od takvih djelatnosti. Ono što je prepoznatljivo, vidite da se pojedini trgovački lanci sve više počinju baviti novčarskim poslovima i zato je potrebno da se i kod njih vrlo, vrlo restriktivno, ovisno o iznosima koji se dnevno prometuju kroz takve trgovačke lance također povećaju fizičke, tehničke i organizacione zahtjeve kako to se predviđa i ovim zakonom. Naravno, vrlo veliku ulogu u tome treba imati nadzor koji je ovdje sada predviđen po zakonu, a samo zato da budemo svjesni da je itekako važno u poslovanju gotovinom imati veliku sigurnost i zaposlenih i građana Republike Hrvatske. Prema tome, nakon ovog zakona očekujem ipak nešto restriktivnije propise vezano za poslovanje s gotovinom koje bi trebalo predložiti druga nadležna ministarstva, a vjerujem da će itekako ovaj zakon doprinijeti većoj sigurnosti građana Hrvatske.
Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepo. Kolega Linić, vi ste se dobro dotakli, doduše malo površinski oko bezgotovinskog plaćanja i ono što nažalost u Hrvatskoj nije saživjelo da se sa gotovinom radi čim manje jer upravljati sa gotovinom je ustvari najskuplje jer transport, čuvanje i sve to skupa. Međutim, kod nas se nažalost vrlo često događa da lijeva ne zna što radi desna. Dakle mi smo maksimalno liberalizirali recimo naplatu računa, praktički pa skoro danas će ispast da oprostite mi na izrazu, u javnom wc-u će se moći platit račun. A s druge strane, naknada koju građani plaćaju je izuzetno visoka i uzmite on najsiromašnije naše penzionere koji kad dobiju mirovinu, digne novce, ide platit prvo režije. Oni su najredovitiji platiše računa i oni idu u principu plaćat tamo gdje im je provizija najniža. Druga stvar, u bankama je toliko iskompliciran platni promet da kad trebate plaćat virmane da građani u principu bježe od toga. Isto tako nisu svi građani informatički pismeni da mogu dati trajne naloge i plaćat na takav način. Možda kad govorim o ovoj zaštiti, u principu nemaju svi jednake obveze zaštite ljude koji se bave s novcima jer vi imate pojedinih mjesta gdje se okreću daleko veći novci nego što se okreću u nekakvim zlatarnama. Pa na kraju krajeva idemo vidjeti u poreznoj upravi koliki je promet u hrpu hrvatskih zlatarni, osobito na Jadranu kad zanemarimo turističku sezonu pa ćete vidjet da je to zanemarivo za promet, gotovinski promet u nekim kioscima. Zato kažem možda neke stvari trebamo drugačije urediti i postaviti i možda ćemo usmjerit onda hrvatske građane ka nečem drugom, a na takav način i smanjit mogućnost onima koji žele na lak način doći i nepošten način do nekakve zarade.
Slavko Linić, odgovor na repliku.
Slažem se s vama kolega Šuker i zato sam napomenuo da očekujem da Ministarstvo financija ide sada sa novim prijedlogom o poslovanju gotovine jer je to itekako bitno. Sjetite se samo, jedno vrijeme su bili vrlo česti napadi na poštare koji su nosili umirovljenicima njihove mirovine. Vidimo da je to još uvijek učestala pojava, a samo razmišljanje o tome da umirovljeniku ne damo gotovinu je nešto što kod nas u Republici Hrvatskoj izaziva sablazan i jednostavno ljudi nikako da shvate da je gotovina nešto što im zaista nije potrebno i da u biti sve više i više bi trebalo počet razmišljati u Mirovinskom zavodu da li davat ljudima čekove, na koji način i početi bezgotovinski plaćati i ovakve obveze ali onda sama mirovina neće više biti gotovina nego će biti hrpa čekova ili nečeg drugog. Prema tome, mi polako moramo shvatiti ne samo da smo došli u vrijeme interneta i ja bih rekao računskog plaćanja nego da na neki način radi sigurnosti građana, a zbog sve većeg ekonomskog siromaštva i sve više problema koje je proizvela kriza itekako ćemo morati naći druga rješenja. I zato smatram da eto Ministarstvo unutarnjih poslova je povećalo troškove u interesu građana Hrvatske i zahtijeva ozbiljnost u poslovanju gotovinom. Sad bi ostala ministarstva morala razmišljati koja su to druga rješenja da sigurnost građana bude i nadalje visoka.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Ivan Šantek.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani zamjeniče ministra sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo pred nama je Konačni prijedlog Zakona o zaštiti novčarskih institucija na koga je u prvom čitanju bilo nekoliko primjedbi, a što je zanimljivo nitijedna od tih primjedbi nije prihvaćena bilo da su je dali zastupnici ili da ju je dao saborski odbor. Sve to kao što sam već i rekao u replici upućivalo je na to da predlagač smatra da je zakon jako dobar, ako ne i savršen, ali prije nego što je prijedlog zakona uopće i usvojen u Hrvatskom saboru već je stigao amandman Vlade koji to znatno ublažava sadržaj zakona. Pošto je, kao što sam rekao i u prvoj raspravi oko prvog čitanja zakona, da je ovaj zakon previše tehnički detaljan i dalje smatram da je on previše tehnički detaljan pa sam se evo osvrnuo i na neke tehničke detalje koji evo vrve iz ovoga zakona. I u prvoj sam raspravi imao nekoliko primjedbi koje nisu prihvaćene ali ono što me još više zbunilo su ustvari objašnjenja koja sam dobio u prilogu ovoga zakona. I dalje se inzistira na mjernoj jedinici piksel po metru pa sam uvjeren da je predlagač ispravno postupio i u jednu internetsku tražilicu unio tekst horizontalna rezolucija kamere kao što propisuje i članak 8. zakona. Izašlo je preko 900 tisuća rezultata od kojih sam pregledao nekoliko desetaka i tipični rezultati su bili ovo visoka horizontalna rezolucija 540 tv linija itd., da ne čitam ostale. Ili domet je 20 metara, efektivni piksel je 976 visina puta 496 širina, horizontalna rezolucija 700 tv linija itd., itd. Nigdje se dakle horizontalna rezolucija kamere ne izražava pikselima po metru nego tv linijama ili megapikselima. Zaista nije jasno zašto predlagač inzistira na mjernoj jedinici koja očito nije životna i zašto se nepotrebno detaljizira u članku 8. ovoga prijedloga zakona ako je već na samom početku rečeno u članku 8. da uređaji za obradu, snimanje i pohranu snimljenog materijala kojima se štite novčarske institucije moraju biti minimalno one rezolucije koja će omogućiti detekciju, prepoznavanje i identifikaciju osoba u štićenom prostoru. Dakle, čemu u zakon unositi nekakve detalje koji su obično dio nekakvog pravilnika ili nešto slično? Isto tako u istom članku 8. u stavku 4. se kaže da tehničke karakteristike i zahtjeve za uređaje i sustave tehničke zaštite propisuju se posebnim propisom kojim se uređuju uvjeti i način provjere tehničke zaštite. Nije rečeno koji je to propis niti tko ga donosi, niti u kojem roku će biti donesen. Nadalje, u članku 6., stavku 4. propisuje se imenovanje osobe zadužene za provedbu mjera tehničke zaštite ali se ne propisuje koje uvjete ta osoba mora zadovoljiti. S obzirom da smo i uvodno čuli da su sada i obrtnici dio ovog zakona, dakle i za njih se primjenjuju odredbe ovog zakona a naročito se na njih primjenjuju i one kaznene odredbe koje su drastične moramo se ovdje upitati što je sa obrtnicima vlasnicima zlatarnica, srebrnarnica na koje se ovaj zakon odnosi? Koga će oni imenovati? Da li će to biti zaposlenik ili će to biti osoba izvan toga sustava? Tko je taj tko je dovoljno stručan da to donosi? A kazne nisu male. Rekao sam da je kazna od 5000 do 100 000 kuna za pravnu osobu i 1000 do 15 000 kuna za odgovornu osobu u pravnoj osobi ili obrtnika. Isto tako, kao što sam rekao da se isti zakon odnosi i na HNB, FINA-u i zlatarnicu te novčarske institucije su dužne voditi evidencije. Pa tako ću ovdje naglasiti jedan članak 41., stavak 2. koji kaže da su dužni voditi i popise i smještaj tehničke i ostale poslovne dokumentacije, sigurnosni plan novčarske institucije, sigurnosne procedure prosudbe ugroženosti, projekti tehničke zaštite, izvješća o ispitivanju materijala i certifikate, zapisnike o tehničkim previdima sustava tehničke zaštite i potpune isključenosti, jamstvene listove i dokumentaciju o održavanju i rukovanju sustavima tehničke zaštite, zapisnike o prethodnim nadzorima nadležnih inspekcija itd. Sve to dakle je obrtnik dužan voditi isto kao i nekakve velike institucije kao što je rekao sam FINA, HNB, banka ili netko sličan. Već sam spomenuo članak 19. koji uvodi izuzeća koja po mom sudu dovode u pitanje svrhu zakona pa tako npr. zahtjev iz članka 19. ovog članka za izuzećem temelji se na izrađenoj snimci postojećeg stanja poslovnice s analizom problema, prosudbi ugroženosti, elaboratu sigurnosti, projektnom zadatku o izvedbenom projektu koji zajedno čine projektnu dokumentaciju. Projektnu dokumentaciju izrađuju pravne i fizičke osobe koje imaju odobrenje za obavljanje djelatnosti privatne zaštite izdane od strane ministarstva. E sad dolazimo do nečega što je meni naročito zanimljivo. U prijelaznim i završnim odredbama, to je članak 45. se govori da će za ormare, brave, cilindre, videonadzor, protuprovalna i protuprepadna zaštita ministar donijeti pravilnik u roku od 60 dana od dana stupanja ovoga zakona. Za pravilnik o uvjetima i način ispitivanja elektorkemijske zaštite da će se donijeti u roku od 6 mjeseci, ali će ministar u roku od godine dana od dana nastupanja ovoga zakona donijeti pravilnik o uvjetima koji moraju zadovoljiti pravne odnosno fizičke osobe koje izdaju certifikate i postupcima ovlašćivanje certificiranih pravnih odnosno fizičkih osoba za norme navedene u popisu iz stavka 1.ovog članka. Dakle, u roku godine dana će se donijeti pravilnik koji će propisati uvjete koje moraju osobe koje su ovlaštene za izdavanje certifikata ispuniti da bi onda ministarstvo moglo njih imenovati da bi onda oni mogli napraviti te certifikate koje će novčarske institucije manje, recimo obrtnici od njih moći tražiti da im naprave a da bi ih ministarstvo izuzelo iz ovoga zakona, odnosno da bi im ublažilo uvjete ili da bi se primijenile nekakve alternativne mjere zaštite. Dakle, danom stupanja na snagu ovog zakona prijašnji zakon neće važiti a onda će u roku godinu dana se donesti pravilnici koji će omogućiti primjenu ovoga zakona. Ovim ću završiti. Na kraju želim reći da klub HDZ-a smatra da je potrebno regulirati područje zaštite novčarskih institucija i uskladiti ga s vremenom i tehničkim mogućnostima ovog vremena, ali nismo sigurni da će ovaj prijedlog zakona to omogućiti zato što je po našem sudu neživotan, proturječan i zbunjujući. Hvala.
Davor Bernardić replika.
Poštovani kolega Šantek, mi smo sad tu čuli niz specifičnih tehničkih detalja. Sasvim sigurno mislim da je svima u interesu da se ova materija bolje regulira jer je tu interes i prije svega hrvatskih građana i hrvatske države, ali ako mislite da nešto treba popraviti ja mislim da je dužnost svakog zastupnika da podnese amandmane. Prema tome, podnesite amandmane i dajte prijedlog kako da se to riješi, pogotovo ovo što se tiče ovih tehničkih detalja koje ste vjerujem dobro uočili.
Ivan Šantek odgovor na repliku.
Poštovani kolega, pa ja sam sve što sam govorio sada otprilike sam govorio i u prvoj raspravi prilikom prvog čitanja ovoga zakona i kao što vidite ovdje pri kraju ovoga materijala kojeg smo dobili sve to je odbijeno. Prema tome, ako bi i podnio amandman znam kakva mu je sudbina jer se ministarstvo očitovalo na moju raspravu iz prvog čitanja.
U ime predlagateljice zamjenik ministra gospodin Evelin Tonković. Izvolite za govornicu. Imate 5 minuta.
Hvala potpredsjednice Sabora. Uvaženi zastupniče ja bi vam samo kazao ovdje se radi o minimumu tehničkih uvjeta. Znači nije se išlo propisivat ovo i ono, nego minimum ispod kojega se ne može ići da ne bi došlo do disharmonije u primjeni pa neko ugradi nešto što je neupotrebljivo i ko ne može služiti niti za zaštitu, niti za identifikaciju mogućeg počinitelja. I ovo je zato, postoje od do, ovo je minimum, standard, minimalno.
Ivan Šantek replika.
Pa Zakon o minimalnim uvjetima smo imali pa ste rekli da je to premalo i da je ovaj optimalan. Pa onda kad imao optimum onda od toga optimuma radimo izuzeće pa se opet svede na minimum. Međutim ono što sam rekao i u raspravi ima previše tehničkih detalja u ovom zakonu i zato je on zbunjujući. I ja nisam siguran da će se on moći primijeniti i nisam siguran da će ovaj zakon imati dug životni vijek, a evo intervencija Vlada amandmanom prije nego što je zakon uopće i prihvaćen u Saboru govori da neće imati dugi vijek.
U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Boris Blažeković.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospodine zamjeniče sa suradnikom. Povijest pljačkanja banaka i novčarskih institucija je dugi i zabilježena je i u svjetskoj književnosti, kazalištu, filmu. Borba vlasnika i država protiv pljačkaša je stalna i nesmiljena. Najveća poznata pljačka neke banke u svijetu ikada desila se u više navrata neposredno prije napada Sjedinjenih Američkih Država na Irak. Iz Centralne iračke banke ukradeno je milijardu dolara. Pretpostavlja se da je većinu ukrao Sadam a oko 250 milijuna dolara da su ukrali neki razni nepoznati počinitelji. No, to je bila pljačka pred rad, odnosno zbog predratnog stanja. Druga najveća pljačka u iznosu od danas preračunatih 111 milijuna dolara učinio je slavni pljačkaš talijanski emigrant Valerio Vicceia koji je nakon uhićenja o tome napisao knjigu. Poznate su velika pljačka vlaka sa 74 milijuna dolara, kopanje tunela do Brazilske nacionalne banke 70 milijuna dolara, pljačka dijamanata na … [[Govornik se ne razumije.]] aerodromu itd. No, ipak najsuvremenija pljačka izvršena je u veljači ove godine i to na način kako se to danas i može zamisliti hakerskim napadom u sisteme više banaka iz raznih zemalja i to tako da u konačnici pljačkaši prebacili na svoje račune u brojne druge banke, u raznim drugim zemljama po jednoj procjeni oko 300 milijuna dolara, iako neki tvrde da je šteta i četiri puta veća pa bi to mogla biti i najveća pljačka u povijesti s ukradenih preko milijardu dolara. Sve su savršenije i savršenije tehnike i tehnologije pljački ali sve su savršenije i savršenije tehnike i tehnologije zaštite od pljački. Na nesreću Hrvatska je u svojoj kratkoj povijesti imala loša iskustva, ima loša iskustva s pljačkama novčarskih institucija. Pljačkane su pošte, banke, mjenjačnice, FINA. Većina tih pljački bile su oružane pljačke, nažalost u nekim slučajevima sa smrtnim posljedicama i ranjavanjima zaštitara, službenika odnosno službenica ili slučajnih vinovnika. Osnovna funkcija države je zaštita tijela i imovine građana. Čuvanje novaca građana u bankama je danas opća tema i notorna pojava. Osim transfera velikih količina virtualnog, elektronskog, nevidljivog novac banke u svojim trezorima imaju velike količine gotovine, tj. pravog novca koji su prikupile od građana i tvrtki koje posluju gotovinom. To novčarsko bogatstvo treba zaštiti. S ciljem smanjenja rizika, te povećanja zaštite i razine sigurnosti u obavljanju novčarskog poslovanja u objektima novčarskih institucija koje pri … [[Govornik se ne razumije.]] novca i vrijednosti bilo je potrebno propisati vrste novčarskih institucija i za svaku vrstu, odnosno za svaku novčarsku instituciju propisati odgovarajuće mjere zaštite, te na taj način utjecati na smanjenje broja počinjenja kaznenih djela prije svega razbojništava i krađa ali i drugih oblika počinjenja kaznenih djela usmjerenih protiv osoba i imovine, te time ujedno povećati osjećaj sigurnosti zaposlenika navedenih novčarskih institucija, te građana prije svega korisnika usluga i novčarskih institucija. Nama u Hrvatskoj narodnoj stranci Liberalnim demokratima čini se ispravnim da se kategorizacijom novčarskih institucija propisuju mjere zaštite točno određene za svaku pojedinu novčarsku instituciju. Zbog javnosti nije zgorega pročitati koje su to novčarske institucije koje su obveznici primjene ovoga zakona. To su prvo Hrvatska narodna banka, zatim Hrvatski novčarski zavod, FINA-a, banke i štedne banke s pripadajućim internim i eksternim bankomatima, dnevno-noćnim trezorima i sigurnosnim depozitnim spremnicima, te interni eksterni bankomati drugih pravnih osoba, stambene štedionice, poštanski uredi, poslovnice Hrvatske lutrije, mjenjačnice i mjenjačka mjesta, kladionice, kreditne unije, automat klubovi, zlatarnice, srebrnarnice, filigranske radnje, poslovnice za otkup plemenitih kovina i dragocjenosti, te pravne osobe i obrti za preradu plemenitih kovina. Dalje to su casina i na koncu pravne osobe i obrti koji obavljaju novčarsko poslovanje putem uplatno-isplatnih transakcija gotovim novcem. U članku 4. govori se da zaštita novačkih institucija se ostvaruje primjenom odgovarajućih prostorno-tehničkih i organizacijskih mjera, te primjenom mjera tehničke i tjelesne zaštite. Novčarske institucije, institucija odgovorne za provedbu propisanih mjera zaštite, a mjere zaštite su prostorno-tehničke organizacijske tehničke i tjelesne. U članku 15. navodi se da je novčarska institucija dužna osigurati da se ugradnja svih elemenata iz sustava tehničke zaštite, protuprovalnih i protupregradnih sustava, sustav video nadzora, sustava kontrole, ulaza, izlaza i kretanja, protubalističke pregrade i drugih uređenih elemenata i sustav poslovnici, te na uređajima za uplatu, isplatu i pohranu novaca i pri distribuciji gotova novca i vrijednosti provede sukladno posebnim propisima koji uređuje djelatnost tehničke zaštite propisani su svi ovim zakonom. Tjelesna zaštita novčarskih institucija provodi se sukladno propisima koji uređuju područje privatne zaštite, a provode je zaštitari novčarskih institucija može u okvirima propisa koji uređuje područje privatne zaštite zatražiti dodatne uvjete specijaliziranosti, stručnosti, psiho-fizičke spreme i opremljenosti zaštitara koji će obavljati poslove tjelesne zaštite. U poglavlju 6. posebno se propisuju mjere zaštite prilikom distribucije, prijevoza novca i vrijednosnice. Zaštitu gotovog novca i vrijednosti pri distribuciji i prijevozom novčarske institucije provode putem trgovačkog društva s odobrenjem za djelatnost privatne zaštite ili vlastite unutarnje čuvarske službe koji imaju posebno odobrenje za obavljanje poslova osiguranja i pratnje novca i vrijednosti sukladno posebnim propisima. Zaštita gotovog novca, novčanica pri prijevozu provodi se na način da se novčanice smještaju u specijalne sigurnosne spremnike s elektrokemijskom zaštitom čijom aktivacijom se trajno označavaju i uništavaju novčanice. Sigurnosni spremnici prevoze se u teretnom odjeljku specijalnog vozila koje mora zadovoljavati precizno određene sigurnosne uvjete. Poglavlje osmo govori o nadzoru nad provedbom mjera. Nadzor nad provedbom mjera zaštite vrše inspektori MUP-a. U članku 40. precizno su opisana ovlaštenja inspektora. Novčarske institucije, tj. njihove podružnice ne smiju poslovati dok nisu ispunjeni svi uvjeti iz ovog zakona. Propisane su brojne norme vezane uz prekršaj ukoliko se ne udovolje uvjeti iz ovog zakona. Nama se čini u HNS-u da su s obzirom na vrstu posla i važnost postupanja iz ovog zakona novčane kazne možda mogle biti i više, a vrijeme zabrane poslovanja i nešto dulje. No, ujedno nam se čini da nedostaje poglavlje elektroničke i kompjuterske, odnosno cyber zaštite. Naime, čini se da će se u sadašnjosti ili u budućnosti većina pljački novčarskih institucija posebice banaka vršiti hakerskim upadima u račune banaka. Jasno je i zašto. Ogroman je broj elektroničkih novčarskih transakcija i sve je više tzv. virtualnog novca u eteru, a i fizičko-tehnička zaštita je sve kvalitetnija i učinkovitija. Pljačkaši će se sve više orijentirati na virtualne pljačke, odnosno kao što je već rečeno na hakiranje računa, odnosno na elektronski prijenos novaca na neke druge njihove kriminalne račune. U svakom slučaju, dobro je da se donosi ovaj sveobuhvatni Zakon o fizičko-tehničkoj zaštiti novčarskih institucija s normama najviših standarda zaštite. Time se povećava sigurnost depozita građana, ali i fizička sigurnost djelatnika i zaštitara uz ufanje da će ovaj zakon pridonijeti ukupnom smanjenju kriminaliteta u Hrvatskoj, te spomenutoj većoj fizičkoj sigurnosti svih učesnika u prometu gotovinom, novcem i vrijednostima klub Hrvatske narodne stranke Liberalnih demokrata će prihvatiti navedeni prijedlog zakona. Hvala.
Stjepan Milinković, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa kolega Blažeković, govorili ste o novčarskim institucijama koji su obveznici primjene ovog zakona u smislu članka 5. i u tom dijelu suglasni smo svi da je potrebno zaštititi sve te novčarske institucije zbog svih okolnosti, ali i s obzirom na vrijeme u kojem živimo, s obzirom na sve veće mogućnosti vi ste konkretnije govorili o svim tim mogućnostima one druge strane. Ali meni je posebno palo u oko u tom članku pod točkom 6. poštanski uredi. I ajmo reći sada svaka čast i ovim namjerama bezgotovinskom plaćaju, sve, ovim modernim elektroničkim tehnologijama ali moramo znati da mi imamo kao što je govorio kolega Šuker mi imamo umirovljenike ili možda na našim selima poljoprivrednike koji nisu u tim tehnologijama, ne vladaju sa tim tehnologijama i za njih su poštanski uredi život. Ali znate što se događa? Sve veći broj ih se ukida. Govori se ovdje o ministarstvima drugima ali meni je zato prilika da to kažem, sve veći broj ih se ukida. I u tom smislu se ugrožava dostupnost tih institucija za one koji jednostavno nemaju druge mogućnosti i dovode se u neravnopravnost građana u našim ruralnim područjima i zato je potrebno na ovom mjestu reći, bez obzira svaka čast tim tehnologijama, zaštitama i svemu skupa, ali isto tako je potrebno zaštititi i one koji trebaju imati dostupnost da mogu pristupiti tim institucijama. Hvala lijepo.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Nadica Jelaš.
Poštovana potpredsjednice Sabora, poštovani zamjeniče ministra sa suradnikom, poštovane zastupnice i zastupnici. Dakle danas raspravljamo o Konačnom prijedlogu Zakona o novčarskim institucijama pa ću ja iznijeti samo one neke temeljne postavke ovoga zakona jer smo o detaljima raspravljali u prvom čitanju i određene primjedbe i prijedlozi koji su tom prilikom izneseni usvojeni su od strane Vlade i ugrađeni u konačni prijedlog zakona. Dakle kada govorimo o novčarskim institucijama onda govorimo o institucijama i objektima koji posluju gotovim novcem, vrijednostima i dragocjenostima velikih iznosa. Sreća u nesreći ako se dogodi razbojstvo jest u tome što se šteta na imovini koja je u tom slučaju pretrpljena uglavnom može nadoknaditi iz razloga što su objekti osigurani kod osiguravajućih društava. Međutim to nije slučaj s građanima, bilo da je riječ o zaposlenicima novčarskih institucija, bilo da je riječ o zaštitarima, bilo da je riječ o građanima dakle klijentima tih novčarskih institucija. Ljudski život je nenadoknadiv. Znamo da već i sam pokušaj razbojništva izaziva teške i dugotrajne psihičke traume i kod djelatnika i kod građana koji su se zatekli u prostoru izvršenja kaznenog djela. I zato je prva i osnovna vrijednost koja se treba zaštititi u novčarskim institucijama upravo ljudski život. I to je pravo i ono osnovno što štiti ovaj zakon. Dakle najvažnija promjena koju donosi novi zakon je definiranje i utvrđivanje vrsta novčarskih institucija, čime se ukida kategorizacija novčarskih institucija po do sada važećem Zakonu o minimalnim mjerama zaštite u poslovanju gotovim novcem i vrijednostima kojeg znamo imamo iz 2003.godine. U zakonski prijedlog dodane su i nove novčarske institucije koje su se pojavile u posljednjih desetak odnosno dvanaestak godina dakle od 2003.i samim time nisu mogle biti obuhvaćene postojećim zakonom. Dakle riječ je o zlatarnicama, srebrnarnicama, filigranskim radnjama, poslovnicama za otkup plemenitih kovina i pravnim osobama i obrtima za preradu plemenitih kovina, zatim tu je i Hrvatski novčarski zavod kao i niz specijaliziranih institucija, tvrtki pa i obrta koje za banke ili druge klijente ugovorno obavljaju poslove obrade, pohrane, distribucije i u platno-isplatnog poslovanja uz upotrebu gotovog novca. Jednom riječju novi Zakon o zaštiti novčarskih institucija imat će otprilike između 2 i 3 tisuće novih obveznika koji će u roku od sljedećih 6 mjeseci od stupanja zakona na snagu morati osigurati predviđene sigurnosne mjere zaštite osoba, novca i vrijednosti. Kada kažem da će morati osigurati predviđene sigurnosne mjere zaštite osoba, novca i vrijednosti onda želim naglasiti da se novim zakonom definiraju optimalne kao što je naglasio zamjenik ministra, dakle optimalne, a ne više minimalne mjere zaštite kao što je to slučaj sa dosadašnjim zakonom. To konkretno znači, da se za svaku vrstu novčarske institucije taksativno propisuju optimalne i odgovarajuće prostorne, organizacijske, upravne i tehničke mjere zaštite kao i mjere tjelesne zaštite sve u skladu sa specifičnostima poslovanja tih novčarskih institucija i njima uvjetovanom razinom rizika u poslovanju. Dakle svaka novčarska institucija dužna je donijeti sigurnosni plan zaštite odnosno opći akt kojim će za svaku poslovnicu i svaki eksterni uređaj za uplatu odnosno isplatu i pohranu gotovog novca propisati sve potrebne mjere zaštite. Isto tako svaka novčarska institucija mora imati i osobu koja je zadužena za provedbu mjera sigurnosti u svim njezinim poslovnicama. I tu je sada odgovor kolegi Šanteku na njegovo postavljeno pitanje, tko će to biti kada su u pitanju obrtnici, dakle zlatarnice, srebrnarnice, filigranske radnje itd. dakle to će u njihovom slučaju biti najvjerojatnije vlasnici tih radnji, dakle vlasnici, dok će u većim tvrtkama biti određen menadžer sigurnosti ili drugi specijalist za sigurnost odnosno voditelj same poslovnice. Zakon omogućava novčarskim institucijama da za svoje poslovnice te uplatno-isplatne uređaje zatraže od MUP-a izuzeće od primjene propisanih mjera i uspostavu tzv. alternativnih mjera zaštite. Te alternativne mjere vrijede tako dugo dok se na tom mjestu ne dogodi kazneno djelo krađe ili razbojništva. Dakle u tom slučaju ako se takve neželjene pojave dogode u tom slučaju ministarstvo nalaže donošenje povećanih mjera zaštite. Kada je u pitanju distribucija novca, a kolega Linić je govorio o tome da bi bilo potrebno ojačati mjere zaštite vezano za distribuciju novca, tu u ovom konačnom prijedlogu nema promjena, dakle ostaju praktički na snazi dosadašnji načini zaštite novca i vrijednosti u distribuciji kakvi su uspostavljeni 2007.godine. Očito je taj model zaštite dobar budući da od njegove uspostave praktički od 2007.godine do danas nisu zabilježeni napadi na vozila pri prijevozu odnosno distribuciji novca. Novim zakonom propisuju se i uvjeti i način prekogranične distribucije gotovog novca, svih pravnih i fizičkih osoba iz inozemstva koje imaju namjeru transportirati novac, stranih komercijalnih banaka i drugih novčarskih institucija u Hrvatsku ili preko teritorija Republike Hrvatske. I samo vrlo kratko o promjenama konačnog zakonskog teksta u odnosu na prvo čitanje. Dakle kao što sam rekla već uvodno, u cjelini gledano, nema bitnih promjena što znači da je zakonski tekst već u samom začetku, dakle u svom prvom čitanju bio kvalitetno pripremljen. Promjene su uglavnom nomotehničke prirode. Međutim, ipak bih izdvojila nekoliko najinteresantnijih u ovom konačnom tekstu. Dakle prva od takvih vezana je za mogućnost uspostave alternativnih mjera zaštite. I u tom smislu pohvaliti ću Ministarstvo unutarnjih poslova što je u konačnom tekstu zakona dodatno dakle pojednostavilo, odnosno skratilo proceduru ishođenja suglasnosti za te alternativne mjere zaštite. Druga stvar koju želim istaknuti je promjena da zaštitu objekata Hrvatske narodne banke i Hrvatskog novčarskog zavoda zbog značaja tih institucija za Republiku Hrvatsku provodi pravna osoba u državnom vlasništvu koju odredi Vlada Republike Hrvatske. I treća stvar koju bih eto željela posebno istaknuti je da novčarske institucije svoje sustave video nadzora kao i protuprovalne i protuprepadne sustave mogu spajati na tehničke sustave MUP-a naravno pod uvjetom da imaju takve tehničke mogućnosti. I da zaključim, dakle područje privatne zaštite a onda i zaštite novčarskih institucija kao dijela te privatne, segmenta privatne zaštite jedno je od rijetkih područja koja u postupku ulaska Hrvatske u Europsku uniju nismo trebali usklađivati sa pravnom stečevinom Europske unije iz jednostavnog razloga što europsko zaštitarsko pravo zapravo i ne postoji. Dakle postoje nacionalna zaštitarska prava država članica Europske unije koja su zapravo međusobno vrlo različita ali to područje kao što sam rekla još uvijek nije europski u cjelini usklađeno. Dakle sve zakonske promjene koje su se na području privatne zaštite događale u Hrvatskoj od 1996. godine kada je donesen prvi Zakon o zaštiti imovine i osoba nisu bile uvjetovane europskim zahtjevima i europskim direktivama već isključivo tehnološkim razvojem, gospodarskim prilikama i sigurnosnim stanjem u našoj državi. Ovo je dakle zakon kojeg donosimo po svojoj volji, ako tako mogu reći i mislim da donosimo jedan dobar zakon. U njemu je naglasak prvenstveno na zaštiti osoba a onda i imovine. I u tom smislu usprkos stalnim raspravama pa i negodovanjima na porast troškova zaštite zakon šalje nedvosmislenu poruku da se ulaganje u sigurnost, prvenstveno u sigurnost ljudi nikada ne bi trebalo doživljavati kao trošak. Hvala.
Ivan Šantek, replika.
Poštovan kolegice, rekli ste da je u drugom čitanju prihvaćena većina prijedloga iz rasprave sa prvog čitanja. Evo ja sam dok ste vi to govorili, pročitao, pobrojio što piše u ovom materijalu koji nam je ovdje dan na klupe. Dakle 14 prijedloga nije prihvaćeno iz rasprave u prvom čitanju, od toga 7 Odbora za financije i proračun. A ako pogledamo sukus njihovih prijedlog radilo se o tome ustvari da se pojednostave procedure a što je Vlada amandmanom i napravila sada prije čitanja ovoga konačnog prijedloga zakona. Druga stvar koja mi nije jasna iz vaše rasprave na temelju čega ste vi došli do zaključka da će vlast biti odgovorna osoba prema ovome zakonu i čemu ako se to podrazumijeva zašto bi onda on morao sam sebe imenovati ako je to jasno? Dakle inspekcija iz Ministarstva unutarnjih poslova kada dođe u inspekciju ona će jednostavno utvrditi, vi ste vlasnik, vi ste odgovorna osoba i to je to. A neće morati tražiti sve one detalje koji su propisani u ovom zakonu.
Nadica Jelaš, odgovor na repliku.
Dakle poštovani kolega Šantek, Vlada je raspravila zasigurno sve prijedloge koji su izneseni u prvome čitanju i napravila je logično selekciju svega onoga što je predloženo a uzela je ono što smatra da je potrebno. Dakle ovaj zakon utvrđuje optimalne mjere, ne više minimalne i zasigurno je u ministarstvu dobro proučeno sve ono što je sugerirano tijekom rasprave u prvom čitanju i uzeto ono što je najbolje. Što se tiče vašega pitanja kako sam zaključila da će vlasnik biti odgovoran za provođenje mjera zaštite u obrtima, dakle mislili ste na zlatarske radnje, srebrnarnice, filigranske radnje itd., pa to je zapravo logično. Vjerojatno se išlo upravo na kompromis između onoga što neće biti preveliki trošak a osigurati će ipak da te poslovnice odnosno te radnje posluju sigurno.
Dražen Đurović, replika.
Ja sam u prvom čitanju imao primjedbu a ostaje i sada da se na ovom zakonu previše ušlo na razinu za koju mislim da bi više pripadala podzakonskim aktima nego jednom zakonu a to je kada je riječ ovdje o standardima koji se utvrđuju za različitu opremu pa se navode klase, vrste i slično ne vidim razloga da se takve stvari nađu u jednom zakonskom aktu jer se to radi sa stvarima, standardi se mijenjaju, oni se mogu uvijek uređivati po zakonskim aktima bolje i kvalitetnije nego što se uređuju zakonom koji bi trebao dati okvir. A ovdje se navode, ne znam, razine standarda za protubalističku zaštitu, neprobojne prsluke i slično. Dakle to je jedna stvar. A druga stvar, ono što mene zanima kao zastupnika u Hrvatskom saboru to su dvije stvari temeljne. Prvo, da li ovim zakonom koji će biti težak nekoliko milijuna eura investicija, tko će profitirati? Da li će profitirati hrvatsko gospodarstvo? I da li hrvatsko gospodarstvo proizvodi opremu koja će se ovdje ugrađivati? To je prvo pitanje. I drugo pitanje koje me zanima da li će hrvatsko, koliko će ljudi koji danas rade u Hrvatskoj zbog ovog zakona izgubiti radna mjesta ili ćemo mi ovim zakonom otvoriti radna mjesta? Dakle bojim se da je odgovor da mi ovim zakonom gubimo radna mjesta, a s druge strane investiciju od nekoliko milijuna eura neće biti iz Hrvatske već će biti iz uvezene opreme jer hrvatsko gospodarstvo ne proizvodi tu opremu. E to je ono što se meni ne sviđa u ovakvim zakonima i mislim da su to stvari gdje bi mi kao odgovorni zastupnici inače trebali voditi računa o hrvatskim radnim mjestima i o hrvatskoj proizvodnji, a mi o tome ne vodimo računa niti je onaj tko je pisao ovaj zakon vodio računa. Hoće li nekoliko stotina ljudi koji danas rade kao zaštitari sa minimalnim plaćama zbog izmjene ovog zakona izgubit radna mjesta ili neće? Ako neće neka daju kalkulaciju. I drugo, imamo li mi u Hrvatskoj tvrtke koje ovo proizvode ili nemamo, a mislim da nemamo. Hvala.
Nadica Jelaš, odgovor na repliku.
Poštovani kolega Đuroviću, upravo ti detalji o kojima govorite, prvenstveno tehnički detalji za koje kažete da bi zapravo trebali biti predmet podzakonskih akata, dakle upravo ti standardi predstavljaju razliku u ovome zakonu o kojemu danas raspravljamo u odnosu na postojeći Zakon o minimalnim mjerama zaštite. Dakle novi zakon definira vrste novčarskih institucija i za svaku tu grupaciju odnosno vrstu novčarskih institucija baš detaljno propisuje mjere zaštite koje svaka od tih institucija mora provoditi. A što se tiče toga kakva će oprema biti upotrijebljena odnosno instalirana vezano za provedbu mjera zaštite, ja vjerujem da će svakako biti angažirane domaće tvrtke, domaća pamet. Ne znam zaista u kolikoj mjeri postoje resursi kod nas, dakle proizvodnja tih instrumenata, ali vjerujem da će u svakom slučaju kad će se to moći biti nabavljene od domaćih proizvođača. A da li će biti više otvorenih novih radnih mjesta, gledajte tehnologija iz dana u dan napreduje i tehnologija svakako jest jedan od vrlo važnih razloga koji reducira veći angažman ljudske radne snage i potrebu za ljudskom radnom snagom.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Zamjeniče ministra sa suradnikom. Kada gledamo ovaj zakonski prijedlog koji kako reče jedna kolegica propisuje optimalne mjere zaštite novčarskih institucija, onda ću se osvrnuti upravo na svaku od tih riječi. Dakle optimalne mjere zaštite su uz sve one prostorne, organizacijske, upravne i tehničke mjere. Kada govorimo o tehničkim mjerama one su potpuno jasno propisane ovim zakonskim prijedlogom i čini mi se da neki poznati uvoznici tehničke opreme za zaštitarske tvrtke i za zaštitu ovakvih objekata novčarskih institucija trljaju ruke. Radi se prije svega o uvozu opreme i to je potpuno jasno. Kada netko kaže da imamo domaću industriju ili čini mu se da ima domaća industrija koja proizvodi pa neka kaže koja je to domaća industrija koja proizvodi to. Radi se isključivo o uvozu te tehničke opreme. Naš centar za elektronski koji je ovdje u Zagrebu ima američku opremu za prisluškivanje, čitanje poruka itd., ne samo za prisluškivanje razgovora. Dok nije došla američka oprema nisu mogli čitati poruke, sad mogu čitati i poruke tko je kome uputio i točan tekst poruke. Dakle dok nije došla američka oprema tehnička. Tako isto i u ovom području sasvim je sigurno da su zemlje Europske unije, da kažem i Amerika i neke druge daleko iznad, tehnički daleko iznad naše industrije koja bi proizvodila ovakvu opremu. Dakle postoje poznati uvoznici tehničke opreme za zaštitarske tvrtke i oni sada evo da ne kažem likuju jer evo doći će oni na svoje. Točno su propisane ovdje u nekim jedinicama, ja ih neću tumačiti što, kako, kakve kamere i sva ostala tehnička, alarmi, uređaji i sve ostalo. Drugo, kada se govori o novčarskim institucijama, zaštiti novčarskih onda je kolega prije mene pobrojao sve njih kako piše u ovom zakonskom prijedlogu na stranici 4 u članku 5. od HNB-a pa sve naniže, dakle Hrvatski novčarski zavod, FINA, stambena štedionica, poštanski uredi, veliki, mali i srednji, Hrvatska lutrija, dakle poslovnice itd. Međutim, mi smo svjedoci da svakodnevno veliki broj građana svoje novčane uplate vrši i na blagajnama jedne od lanaca robnih kuća, kao i na kioscima, pa čak možete uplatiti i loto i Hrvatsku lutriju i tko zna kakve sve usluge novčarske. Ja ne znam ni nabrojiti koje se sve vrše usluge na kioscima. Kako ćemo primijeniti optimalne kako kažu tehničke i ostale mjere, organizacijske, prostorne, upravne i tehničke na kioscima ajde da kažemo Tiska. Pa to je zapravo novčarska institucija. Tu se vrti, obrće novac, uplaćuje itd. Stanarinu, struju, vodu, sve možete uplatit. A nisu koliko ja vidim, ima u točki 14 pravne osobe i obrti koji obavljaju novčarsko poslovanje putem uplatno-isplatnih transakcija gotovim novcem. Je li to tu ili nije tu ili bi trebalo konkretizirati pa navesti točno u stavku 14 koje su to institucije to je druga stvar. Ovako pobrojano to zapravo ispada da zapravo one nisu ni obuhvaćene s tim i mogu se ponašati dakle bez dodatnih ili optimalnih mjera zaštite. Prije smo imali po starom zakonu minimalne mjere zaštite, sada imamo optimalne, dakle optimalne. Europa nije utjecala ama baš ništa, ni EU, ona svakoj državi je ostavila na raspolaganju da zaštitne mjere novčarskih institucija organizira onako kako to ona hoće, kako Hrvatski sabor i Vlada odluči u raspravi o zaštiti novčarskih institucija. Dakle, nema miješanja EU niti u EU ima država koje jednako na isti način su riješile od svih 28 članica svaka ima svoj način rješavanja. No drugo je pitanje, kako reče kolegica, zaštita ljudskog života kod oružanih pljački odnosno razbojstava gdje dakle razbojstvo dovodi u pitanje i ljudski život zaposlenika i ne samo zaposlenika negoli i klijenata tih novčarskih institucija pa je onda ne daj Bože ili ranjavanje ili smrt kao što je bilo slučajeva ovdje u Zagrebu nema cijene kojom bi se mogla platiti takvo ranjavanje ili smrt bilo klijenta novčarske institucije ili zaposlenika novčarske institucije. I da je to glavni razlog zapravo donošenja ove mjere. Ono što sam htio sam sebe i sve nas skupa ovdje priupitati, a zašto dolazi do povećanja broja razbojstava i pokušaja pljačke u novčarskim institucijama? Zašto su upravo te institucije na udaru da kažem pljačkaša, razbojnika, kriminalaca itd.? Zašto se ne oporezuje ili ne kaže da postoji dobit silna i ogromna dobit takvih novčarskih institucija koja je mogu reći kolokvijalno ali i istinito oteta, pokradena od hrvatskog naroda? Dok je narod u dužničkom ropstvu dotle te novčarske institucije, neke od njih ne generaliziram, gomilaju dobit. Pa time zapravo logičkim razmišljanjem, suvislim razmišljanjem u glavama nekih postaju i mete dakle razbojničkih prepada, napada i pljački. Naravno da mi je žao ljudskih života, ugroze pa čak i onih koji i nisu ranjeni ali psihološki stres koji dožive prilikom bilo kakvog prepada na novčarsku instituciju svaki zaposleni ili pak klijent te novčarske institucije je nešto što je pamtljivo tim ljudima do kraja života. Ali i te novčarske institucije i njihovo ponašanje, a vidimo kakvo je i vidimo kako postupaju i prema onima koji su organizirani, dakle poput Udruge "Franak", poput blokiranih itd. koje su oni proizveli. Neke od tih institucija su proizveli upravo te. Dakle, te iste institucije evo sad smo propisali da se optimalno zaštite, da se oklope kao oni novi ruski tenkovi kako li se zovu da im nitko ništa ne može. Ja naravno kažem štiteći ljudske živote pristajem na svaki zakon koji ih štiti ali čini mi se da je ovaj zakon pisan upravo onako kako je moj kolega Đurović rekao da bi se neki poznati uvoznici te zaštitarske opreme tehničkog dijela, govorim o tehničkom dijelu, o alarmu, sofisticiranim uređajima širokutnim kamerama i infracrvenim kamerama koje snimaju i noću potpuno jasno i još niz drugih oprema za koje sam ja kao liječnik laik, moram to priznati jel', da se zapravo nekome i pogoduje. Hoće li to dovesti do toga da se investira, ako je to investicija uopće, ako se to može nazvati investicija, nekoliko milijardi, teško je proračunati koliko ali moglo bi se kada bi pobrojali broj poštanskih ureda velikih, malih, srednjih, broj banaka, poslovnica i svega ostaloga onda bismo mogli doći do određene brojke za koju će biti novčarske institucije u prinudi da investiraju u tu optimalnu opremu koja je potrebna da se provede ovaj zakonski prijedlog. Ja ne vjerujem da će doći do smanjenja broja zaštitara dakle fizičkih, ako ovdje piše fizička zaštita. Jer mnogi od tih, evo npr. pošta, kada govorimo o poštama ovdje je bilo riječi o tome da se ukidaju uredi itd. pa time prestaje i opasnost za pljačku itd., poštanski se uredi dijele na male, srednje i velike. I kod velikih, članak 6. stavak 3. piše da se veliki uredi štite i tjelesnom zaštitom. Dakle, zaštitarom jel'da, zaštitar u funkciji tjelesne zaštite jel'. Tako u svakom od ovih institucija imamo kod većih novčarskih institucija naravno imamo i tjelesnu zaštitu i mislim da neće doći do smanjenja broja ljudi koji rade kao tjelesni čuvari, zaštitari u tim institucijama. U dvojbi smo, ne bih htio biti zločest, maliciozan pa da kažem i tvrdim isključivo da se radi zapravo o nabavci tehničke opreme, o investiciji itd. pa da budem protiv. Ali evo još ćemo do petka kada će najvjerojatnije biti glasovanje, steći se uvjeti za glasovanje, malo razmisliti u klubu pa ćemo odlučiti. Evo, hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvo poštovani Dražen Đurović, izvolite.
Hvala. Evo kolega Grubišić kad je riječ o opremi pogledajte trenutno tehničku opremu koja se nalazi u ovoj sabornici. Od mikrofona, laptopa, monitora, zvučnika, ovog sustava koji imamo ne da nijedan proizvod nije iz Hrvatske nije nijedna jedina komponenta tog proizvoda iz RH. Što mislite odakle će biti sva sigurnosna oprema koja će se mjeriti u milijunima eura, ne znam točno koliko ali sigurno se radi o milijunima eura investicija, ma neće biti ni jedna jedina predmet iz RH. Pa hoćemo li mi ikad početi voditi brigu o hrvatskom gospodarstvu, o hrvatskim interesima ili ćemo pod krinkom kao što je ovdje pod krinkom zaštite život je neprocjenjiv, to su obične manipulacije, najobičnije, najbanalnije manipulacije koje nitko živ ne može ko imalo ima zdravog razuma progutati i prihvatiti. Jel na ovaj način vi možete o bilo čemu raspravljati i o prometu, i o životu u zgradi, o svemu. Dakle sve je moguće hiper pregraditi kako bi zaštiti ljudski život i slično. Mislim tu se radi o običnom spinu. Dakle ovaj način na koji su to je obični spin. A druga stvar, kad je riječ o radnim mjestima reći ću vam jedna banka u RH u stotinama malih poslovnica ugrađuje ona dvostruka vrata, unutra je bio zaštitar, u trenutku kad ugrade ta vrata zaštitar prestaje raditi. Samo ta banka će barem 100 do 200 zaštitara otpustiti, a imao mi banaka i banaka, poslovnica i poslovnica, ustanova i ustanova. Ovdje se radi o najmanje stotinama izgubljenih radnih mjesta i najmanje o milijunima i milijunima eura investicija koje će određene tvrtke koje uvoze tu opremu profitirati.
Odgovor na repliku poštovani Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Đurović, kada govorite o domaćoj opremi, spomenuli ste ovdje Hrvatski sabor, pa i ove mikrofone koje smo dobili, dugo, dugo čekali i dobili, pa je onda opet došlo do zastoja itd. ja jedino znam da su ove stolice, fotelje proizvedene u jednoj varaždinskoj tvornici koja je otišla u stečaj, ona danas ne postoji više, otišla je u stečaj pa u likvidaciju. Možda ovi koji su iz Varaždina znaju o kojoj se firmi radi, ja znam ali neću spominjati ime. Što se tiče tehničke opreme koja je što vi kažete u svim, počevši od prometa i nadalje, zapravo mi svi skupa živimo u jednom big brotheru kako se to kaže i vjerujte mi da ne možete ni u lift uči u zgradi u kojoj stanujete a da vas nije snimila širokokutna kamera. To nam je potpuno jasno. Hoće li doći do otpuštanja ljudi koji rade na fizičkoj zaštiti, dakle zaštitara ili neće teško je to procijeniti. Mislim da možda prežestoko ulazimo u to, ali možda će nam zamjenik ministra o tome nešto više reći. Meni se čini po ovome da su zaštitari propisani, dakle njihova uloga je propisana u mnogim od ovih novčarskih institucija i mislim da za njih će biti posla i pored ovoga zakona. Evo hvala lijepo.
Nova replika poštovani Davor Bernardić.
Hvala lijepa. Zastupniče Grubišiću vi ste u dvojbi da, samo ako hoćete napraviti korak nazad, korak naprijed u zaštiti ljudi i imovine onda morate nešto donijeti. Dakle, želite li napraviti taj korak, dakle vjerujem da želite, onda morate donijeti nekakav zakon. Pa prema tome nemojte biti u dvojbi jer sasvim sigurno pomak naprijed je pomak u sigurnosti ljudi i građana. I što se tiče ovog drugoga, dakle vi ste spomenuli, mi nemamo svoje opreme, pa mi nismo nažalost uspjeli stvoriti svoju visoko sofisticiranu opremu u bilo kojem području. Vi ste liječnik, vi znate da mi nemamo ni medicinske opreme, naše hrvatske medicinske opreme vrsno sofisticirane, dakle imamo tek možda u pojedinom malom djelu i sad imamo nešto protiv slobodnog tržišta za koje smo se sami opredijelili. Pa mi kao da živimo u socijalizmu još, 90.te godine. Dakle mi bi htjeli hrvatske proizvode koji nemamo, a glasali smo sami za slobodno tržište. Pa što imate protiv američkih proizvoda? Čije bi proizvode trebali kupiti? Čije bi proizvode trebali kupiti? Hrvatske, ako ih nemamo, čije bi proizvode trebali kupiti? Hvala Bogu da imamo neke, ali nažalost ih nemamo. Svako od nas nek se zapita što je napravio za razvoj visoko sofisticirane tehnološke tvrtke u svojoj županiji i u gradu? Što ste vi napravili u Brodu, što ste vi napravili kolega Đuroviću u Osječko-baranjskoj županiji? Da li tamo postoje te tvrtke koje to rade? To je ključno pitanje. Da li ste ih potakli, da li ste im dali uvjete, da li ste ih stvorili kao politika?
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Kolega Bernardić, vi ste u Zagrebačkoj skupština pa govorite sa lokalnog nekog stanovišta. Međutim, ja bih vas priupitao kao jednog od člana Kukuriku koalicije što ste vi uopće u Hrvatskoj napravili? Što ste vi za 3,5 godine, jeste li pokušali raditi nekakvu industriju takvu, pa ste planirali ovaj zakon pred sam kraj mandata da biste mogli kupovati te tvrtke, našu hrvatsku opremu? Nemojte mi govoriti o Osijeku, Osijek ima najjaču industriju informatičku u državi Hrvatskoj. Evo ja bi volio da ima Brod, ali nažalost nema, ali ima Osijek, ima Slavonija najjaču informatičku industriju i plaće su im najmanje za razliku od zagrebačke informatičke industrije. Kad već govorimo o industrijama ima i bankarska industrija, turistička industrija itd. Nažalost niste razvili industriju zaštitarske opreme pa sada mi moramo kažete kupiti. Evo neki su kupili od Šimacua medicinsku opremu, neki od Siemensa, nećemo spominjati imena, ali eto znamo kako to ide. Tako će to isto kao Šimacu i drugi ići i ovdje pri nabavci ove opreme a vi znate kako je to išlo jel tako? Potpuno vam je jasno. A o tome da zaštitimo ljude, ljudske živote, kolega Đurović je upotrijebio tešku riječ da je to floskula, ali ima još teža demagogija. Hvala lijepo.
Nova replika poštovana Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolega za razliku od vas ja smatram da ovaj prijedlog Zakona o zaštiti novčarskih institucija zaista doprinosi većoj zaštiti i ljudi i imovine. I to je nešto što je krajnji cilj i oko toga ne bi trebalo politizirati. Međutim, dobro je što vi spominjete zaštitarske tvrtke i ja mislim da se o ovom prijedlogu zakona ne može ni govoriti a da se ne spominju ni oni koji faktički obavljaju tu djelatnost, stiču velika sredstva upravo u poslovanju s državom koja je uvijek najsigurniji posao. I ja mislim, a evo nedavno kako je objavila Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja sedam zaštitarskih tvrtki kažnjeno je u ukupnom iznosu od 5 milijuna 325 tisuća i agencija jer ih je agencija optužila za namještanje minimalnih cijena usluga, dakle da su se dogovorili u kartelsku udruživanje i tako ustvari prekršili, teško prekršili slobodu tržišnog natjecanja, tržišnu utakmicu, na takav način određujući cijene. Dakle, umjesto da tržišna utakmica služi da cijene budu što manje, vidimo što se dogodilo. A s druge strane ono što svi ovdje zajednički govorimo a to su oni pojedinci koji su zaposleni, zaštitari koji imaju najmizernije plaće. Prema tome, ja smatram da je ovo prilika podržavajući ovo što ste napomenuli u nekoliko rečenica, a ovdje nam je i poštovani gospodin zamjenik ministra, da vidimo što se može učiniti i u tom zakonu koji regulira poslovanje zaštitarskih tvrtki jednako tako i uvjete. Ja mislim da nije dovoljno, ono je dosta dobro je tamo precizirane određene stvari. Međutim, ja smatram da s obzirom na ovu današnju raspravu koja se ovdje odvija da treba vidjeti upravo i ovaj aspekt ponašanja prije svega zaštite ljudi unutar zaštitarske tvrtke onih koji u biti obavljaju svoj posao, njihov socijalni status i njihove plaće jer to se plaća iz državnog proračuna preko njihovih tvrtki.
Odgovor na repliku, poštovani Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolegice Ingrid, ja nisam ni sumnjao da ste vi, da nemate uopće dvojbe u svezi ovog optimalnog zakona i optimalnih uvjeta za zaštitu novčarskih institucija. No, onda ste se malo ja sam rekao da neću biti zločest ni maliciozan, ali vi ste se osvrnuli na zaštitarske tvrtke sa jednom malicioznošću isključivo na jednoga od vlasnika tih zaštitarskih tvrtki. Da, 7 ih ima, ali mislim da i sami priznajte da ste pucali na jednoga od tih. Dobro, dobro. No, svi znamo da se zaštitarske usluge mogu nabaviti, pribaviti bez natječaja. Dakle, nemojte uništavati, ne trebamo uništavati zaštitarske tvrtke i radna mjesta zaštitarska, negoli onda mijenjajmo zakon kojim ćemo onda uvesti, dakle javnu nabavu pa će oni ići na natječaj za zaštitarske tvrtke. Ovako vi postavljate sumnju u, dakle kriminalne radnje, dogovore oko angažmana zaštitarskih tvrtki, namještanje poslova itd. Čemu to zapravo? Mi znamo svi da su plaće u zaštitarskim tvrtkama niže nego zaštitara, negoli plaće čistačica, poglavito u bankama. Dakle, čistačica u bankama ima dva puta veću plaću od zaštitara koji nju čuva. Na kraju krajeva i nju čuva. Ali hajmo mijenjati o tome zakon a ne dopustiti da se sklapaju poslovi onako u četiri oka. Eto, hvala lijepo.
Replika Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Grubišić i vi ste spominjali ovaj članak 5. o novčarskim institucijama koje, dakle podliježu primjeni ovog zakona i nabrajali ste sve redom, pa ste dodali i još neke koje i ja nisam znao i u tom postavilo se pitanje što će biti sa njima, kako će oni biti tu zaštitu provesti. Tako da ja ne sumnjam, naravno moramo boga moliti da netko naravno ne bude ozlijeđen. Ali što se tiče optimalne u tom dijelu možda poslije sanacije ne sumnjam, ne bojim se ja. Ali to govorim, ne bojim se ja puno za to. Ali to govori o dostupnosti, dakle o ovim, o čemu ste vi sa kolegom Bernardićem već govorili u ovim urbanim dijelovima, u gradskim dijelovima. Ali mene zanima ona dostupnost u ruralnim područjima i u tom smislu ste vi spominjali ove poštanske urede koje su od nemjerljivog značaja. Ali na žalost, eto njih se ukida veliki broj u manjim sredinama. Ali što, nema ni novca. Na žalost nešto još ima malo novca. Oni naši stari sumještani imaju nešto novca možda gdje su nešto sačuvali sa strane, ali već u tim sredinama već operiraju određeni stručnjaci koji znaju, isto prodaju razne opreme pa ih onda na neki način ne osiguraju oni i uzmu im i to. Poslije ti to traži i nema tamo ni kamera, nema tamo niti odgovornih osoba tih i sad čujem bit će neki menadžeri ovim nekim većima koji će to zaštititi. Pa ja pitam jasno i glasno što je sa odgovornosti prema tome selu, prema hrvatskom selu koji jadno eto nema 72% OPG-a je blokirano, novca nema, selo propada i što je sa odgovornosti prema hrvatskom selu. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Hvala lijepo kolega Milinković. Ja bih vas pitao što je sa selom. Pa vi ste počeli sa ukidanjem poštanskih ureda, a Kukuriku koalicija nastavila. I kljaštili ste i jedni i drugi koliko ste god mogli, pa onda nema poštanskog ureda čak ni u Gornjoj Vrbi općinskom mjestu kod Slavonskog Broda koje je odmah uz grad Slavonski Brod. Kažu neka idu u poštu u grad Slavonski Brod. Dakle, njima nije potreban poštanski ured. Evo to je jedan od primjera, a mogu ih navesti koliko god hoćete u Županiji brodsko-posavskoj. Prema tome, vi ste započeli tzv. restrikciju poštanskih ureda, a Kukuriku koalicija dovršava. Hoćete li vi poslije nastaviti to ćemo tek vidjeti. Naravno da je pošta u selu jedan od simbola, jedan od obilježja, tradicija kao i vatrogasci koji postoje kao javna vatrogasna, pardon dobrovoljno vatrogasno društvo tako je i pošta postala jedan simbol, jedno mjesto pa čak i okupljanja i svega jednog društvenog života u selu. Na žalost, tradicija i ono što je nekad bilo izgleda da bolje nestane selo negoli običaja, a to ste započeli i vi a kukurikavci nastavili. Hvala lijepo.
Nova replika, poštovana Nadica Jelaš.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Kolega Grubišiću, po onom završnom dijelu vaše rasprave a i po reakcijama vašeg kolege Đurovića ispada zapravo da je stav kluba HDSSB-a da je jedini razlog donošenja ovoga zakona taj da će omogućiti da strani investitori, dakle upucavaju u Hrvatsku novčarskim institucijama skupu zaštitarsku, odnosno sigurnosnu opremu. To je kao da sugerirate da više ne treba graditi samoposluge zato što se u njima krade. Dakle, niste u pravu. Ovaj se zakon donosi radi zaštite ljudi i radi zaštite imovine novčarskih institucija, a sigurnosna oprema će se nabaviti tamo gdje ima u zavisnosti od propisa koje ovaj zakon traži i gdje je za investitora najpovoljnija nabavka. A što se tiče zaštitara, dobro ste primijetili oni doista imaju među najnižim plaćama u RH, niže su plaće evo prema posljednjim podacima kojeg ima prosječna plaća zaštitara je 2.997 kuna i ona doista jesu niže od pojedinih radnih mjesta čistačice. S druge strane njihovi vlasnici, dakle vlasnici zaštitarskih tvrtki spadaju među najbogatije građane u našoj državi. Dakle zaštitari plaćaju obavljanje svog posla i životom, poznato nam je, poznati su nam slučajevi gdje su zaštitari stradavali obavljajući svoj posao, a velim istovremeno njihovi gazde ako mogu upotrijebiti taj izraz, spadaju među najbogatije hrvatske državljane.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Poštovana kolegice, kada govorimo o investicijama, a šta uopće imate za 3,5 godine reći o domaćim ili stranim tako svejedno. One su minimalne, znate koliko je u Hrvatsku ulagano ove 3,5 godine i kakav je pad investicija u Hrvatskoj. No ono što sam ja htio reći, a pokušali ste me citirati, sada ću reći nešto drugo, ja ću citirati Lazu Lazarevića koji je rekao "Sve će to narod pozlatiti" ima pripovijetka takva. E sada ja bih rekao, sve će to narod platiti i te investicije će platiti u kamatama kredita i u švicarskim francima, eurima itd. ili će pak se dogoditi to da ćemo reći parafrazirajući ovaj naslov pripovijetke, sve će to narod pomlatiti kada mu dođe do ovdje.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Na redu je Davor BErnardić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Ja ovaj zakon vidim kao korak naprijed da se napravi nešto u sigurnosti ljudi i sigurnosti njihove imovine. Svjedoci smo bili krvavih pljački, svjedoci smo bili da ljudi u materijalnoj nezavidnoj situaciji iz kojekakvih razloga posežu za pljačkom i zbog toga je ova sigurnost koja se nastoji unaprijediti i ovim zakonom ja bih rekao nužna i oko toga mora postojati i određeni dogovor i konsenzus. Ali ono u čemu ću se pokušati u svojoj raspravi orijentirati je u jedino sigurno sredstvo prevencije pljačke odnosno otuđivanja novca iz trgovina, dućana, iz mjesta na kojima se novac skuplja tj. robno razmjenjuje. Jedini način je uklanjanje novca iz tih institucija, a to se može postići jedino pojačavanjem kartičnog poslovanja. Ja ću se usuditi danas reći, mi smo kao zemlja što se tiče elektroničke trgovine, kupnje preko interneta ispod europskog prosjeka. 2 do 3% sveukupne trgovine se tek odvija preko interneta dok je europski prosjek negdje blizu 10%. Znači s tim podacima ne možemo biti zadovoljni, ne možemo biti zadovoljni ni sa činjenicom da u pojedinim dućanima, pojedinim kafićima u velikom broju mjesta u RH vi ne možete platiti sa karticom, ne možete ni platiti ni sa kreditnom ni sa Maestro karticom. Jer kada ćete moć tamo platiti sa karticom onda će biti i manja mogućnost da se keš koji je tamo donesen otuđi. Jer ako nema novca neće se imati što pljačkati. I upravo zbog toga razvijene zemlje idu prema uklanjanju količine gotovog novca iz opticaja, da se osigura sigurnost i da se osigura što je jedna od važnijih stvari potpuna transparentnost odnosno da se smanji rizik bilo kakve korupcije. Nama je novčana masa u razvijenim zemljama je ona sada već ispod 10% keša u odnosu na ukupan monetarni agregat svog novca. I što se ta količina novca bude više smanjivala to će značiti da je zemlja razvijenija, ali s druge strane to će značiti da ćemo morati pribjeći novim oblicima plaćanja, a plaćanje će biti karticom, plaćanje će biti putem debitne kartice. Dakle to su one stvari koje su nužne kako bi upravo spriječili donošenje gotovog novca na lice mjesta, a onda posljedično skupljanje tog novca i na kraju pljačku odnosno kriminal. Jer cilj naš na kraju dana mislim da smo oko toga svi zajedno složni je zaustaviti odnosno spriječiti razbojstva, teška kaznena djela i ne daj Bože pod tom kategorijom što spada ubojstva, dakle ubojstva ljudi na licu mjesta. I zbog toga ja ovaj zakon vidim kao korak naprijed u osiguravanju te nužne kvalitete, ali ono definitivno oko čega treba puno više govoriti i ono što treba osigurati je osiguravanje elektroničkog plaćanja na svakom mogućem mjestu u RH jer to je jedino što će potaknuti sigurnost u svakom mjestu na kojem se vrši bilo kakva robna razmjena. Jer ako se plaća elektronički, ako fizički nema novca onda nitko neće ni doći u napast da opljačka ta mjesta. Prema tome najveća i najbolja zaštita je preventiva i uvođenje elektroničkog modela plaćanja svugdje gdje je god to moguće. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Posljednja rasprava Zdravko Ronko. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Pa evo ja dakako podržavam donošenje ovog zakona, nekoliko puta sam već i govorio na ovu temu. Smatram da je ovaj zakon trebao biti donesen još negdje 2010.godine kada smo napravili jednu prilagodbu europskoj regulativi. I taj Zakon o minimalnim mjerama zaštite poslovanja tada je trebao jednostavno otići sa scene jer smo time omogućili trgovačkim društvima koja se bave maloprodajom da mogu i baviti se platnim prometom. Nije problem što je to njima omogućeno, problem je što imamo dva aspekta koja nisu bila regulirana, jedan je zasigurno nelegalna ili nelojalna konkurencija zato što pojedinci odnosno pojedina trgovačka društva u odnosu na dotadašnje novčarske institucije apsolutno nisu imali nikakvih obveza, počnimo od mjera zaštite pa nadalje. A morate znati da vam recimo samo FINA ima troškove nekih 16 milijuna samo glede zaštite tehničke i fizičke dok ovdje nemate nikakve zaštite. Možda nije loše, na odmet i spomenuti da ovo nije mali kolač, da je ovdje otišlo negdje oko 10% platnog prometa gotovim novcem, da se tu vrti godišnje 4 do 5 milijardi koje dakle na manje ili više konkurentan način ili nekonkurentan način ostvaruje se i određena dobit. To je jedan aspekt kada je u pitanju nelojalna konkurencija. A drugi aspekt je onaj po meni naj, najvažniji a to je da ćemo ovim zakonom napokon osigurati onu ranjivu skupinu a to su zaposlenici, isto tako i građani ali i imovina koja do sada nije bila na adekvatan način zaštićena i bila je u opasnosti. Posebno sam nekoliko puta govorio o onoj najranjivijoj skupini a to su žene u kioscima na koje je zaboravila i pravobraniteljica, zaboravili su i kojekakvi odbori, koje kakve udruge, zaboravio je i sindikat na njih a oni su u najvećoj opasnosti. Vjerujem da ćemo ovim zakonom i daj Bože da dođe što prije, da ćemo ovim zakonom ipak omogućiti da bude i tu sigurnost na adekvatnoj razini. Dakle što se tiče ovog dijela, ja nemam nikakvih primjedbi osim jedne. Mi smo u onom prvom prijedlogu u članku 11. lijepo imali da po dosegu blagajničkog maksimuma novaca uplatno isplatnih mjesta mora se pohraniti u trezoru itd.. I to smo i sankcionirali ako se to ne bi činilo. U ovom prijedlogu išli smo na izmjenu da se to može. Mislim da bi predlagač trebao još jednom ovo razmotriti. Ovo doista nije u redu kada kažemo može. Dakle ako je nešto maksimum i ako smo nešto dosegli kao maksimum nešto moramo poduzeti. Ako vozimo maksimalnom brzinom na autocesti, moramo smanjiti ili ćemo platiti kaznu. Ako meni zbog ovog zakona skoči šećer maksimalno i ako ga ja ne smanjim onda ću ja otpjevati. Prema tome, postoji razlog zašto govorimo o maksimumu. Dakle blagajnički maksimum nešto se mora poduzeti. Ja se čudim da vi kao, ajde da kažem policajci jednostavno na to ne reagirate. Želio bih podsjetiti još nešto. Zakon o fiskalizaciji jasno kaže, ako pređete, ili sredstva iznad blagajničkog maksimuma morate odložiti tamo gdje se ona odlažu. Ako to ne učinite za pravnu osobu je kazna 500 tisuća a za odgovornu 50 tisuća a vi nemate nigdje sankcionirano. Nemate. Članak 11. točka, stavak 1. vam nije sankcioniran a bio je u prethodnom zakonu. No, želio sam na to upozoriti, razmislite još jednom. Ako kažemo da vam je blagajnički maksimum dosegnut onda nešto moramo poduzeti. Pa ne možemo reći nećemo ništa. Ili onda izbacite blagajnički maksimum iz ovog zakona jer stvarno nema svrhe postaje mi smiješan. Hvala lijepo.
Imamo prijavljenu jednu repliku. Poštovani Dražen Đurović.
Hvala. Da, kolega pitanje je kako promatramo svijet. Dakle da li ćemo ostvariti sve maksimume, zaštiti se maksimalno i onda i ovo malo radnih mjesta što nam je preostalo u državi izgubiti. Onog koji pređe blagajnički maksimum njega ćemo kazniti sa 50 tisuća kuna tako da mu po mogućnosti propadne obrt i da ostane i bez tog jednog posla ili tog radnog mjesta kojeg ima. Ili ćemo kao društvo razmišljati o konkurentnosti, o smanjenju nameta, o smanjenju pritisaka, o smanjenju parafiskalnih nameta, o smanjenju presinga na poduzetništvo ili ćemo još dodatnim mjerama pa i u ovom aspektu koji ste vi naveli dodatno represivno djelovati prema svim onima koji se bave poduzetništvom. To je naravno pitanje kakav tko ima aspekt razvoja hrvatskog društva i kako tko općenito razmišlja o tome kako bi se hrvatsko društvo trebalo razvijati. Ja imam sasvim obrnute, obrnute stavove od vas, no evo vi ste zapravo i vaša je rasprava dobrim dijelom zapravo na neki način na tragu načina kako je i Vlada vaše stranke razmišljala a to je zapravo maksimalna represija, maksimalni pritisak na poduzetništvo pa što preživi, preživi, važno je da mi strogo, striktno i sa visokim kaznama pritišćemo poduzetništvo u svim aspektima, na svim stranama. Ja mislim da to, takva vrsta presinga nije pokazala rezultate i da je temeljni problem hrvatskog društva nekonkurentnost hrvatskog gospodarstva i hrvatskog poduzetništva. Pa dajte pustimo malo i nemojmo vršiti takav presing pa ni u ovom dijelu kada je riječ o blagajničkom maksimumu ali i u mnogim drugim aspektima mislim da bi trebali hrvatsko poduzetništvo malo više odteretiti u svemu pa i u ovome a ne ga zapravo dodatno posebno represivnim mjerama pritiskati za svako i najmanje kršenje zakonske norme. Hvala.
Odgovor na repliku Zdravko Ronko.
Žao mi je kolega ali moram stvarno reći, vi ste pobrkali kruške i jabuke, da li ste slušali moju raspravu ili niste. Ne znam kako vi promišljate Hrvatsku ali ja Hrvatsku promišljam kao zemlju u kojoj se poštuje zakon, zemlju u kojoj vlada sigurnost i zemlju u kojoj postoji lojalna konkurencija. Početak i kraj.
Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog Zakona o zaštiti novčarskih institucija, drugo čitanje, P.Z. br. 682. Rasprava o Konačnom tekstu Zakona je završena. Amandman koji je dostavila Vlada Republike Hrvatske podnesen je u skladu sa Poslovnikom Hrvatskoga sabora pa je postao sastavni dio Konačnog prijedloga Zakona. Zato dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 81 glas za, 14 suzdržanih, ništa protiv donesen Zakon o zaštiti novčarskih institucija u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske.
Prelazimo na iduću točku dnevnoga reda. To je - Prijedlog zakona o protuminskom djelovanju, prvo čitanje, P.Z. br. 823 Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost i Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Izvješća ste primili. Pitam želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani Evelin Tonković, zamjenik ministra unutarnjih poslova. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Poštovane zastupnice i zastupnici. Zakon o humanitarnom razminiranju na snazi je od 5. siječnja 2006. godine, dok su izmjene i dopune zakona donijete 2007. i 2008. godine. Sustav humanitarnog razminiranja u Republici Hrvatskoj koji je reguliran odredbama Zakona o humanitarnom razminiranju oslanja se i na dva temeljna dokumenta: Nacionalni program protuminskog djelovanja Republike Hrvatske koji je donesen 2009. godine i Planu humanitarnog razminiranja kojeg donosi Vlada Republike Hrvatske za godišnje i trogodišnje razdoblje. Nacionalnim programom protuminskog djelovanja trebao bi se između ostalog ostvariti osnovni cilj potpunog uklanjanja minske opasnosti iz područja Republike Hrvatske do 2019. godine. Analizom važećeg zakona te provedbenih propisa donesenih na temelju njega uočene su određene poteškoće u realizaciji poslova razminiranja te problemi koje je bilo nužno otkloniti kako bi se postigao osnovni cilj zadan Nacionalnim programom protuminskog djelovanja. Dakle, postoji potreba za ubrzanjem procesa protuminskog djelovanja s naglaskom na predaje i sigurnijih površina krajnjim korisnicima što je smatramo moguće ostvariti donošenjem novog Zakona o protuminskom djelovanju. Glavne značajke koje donosi Zakon o protuminskom djelovanju u odnosu na postojeći zakon o humanitarnom razminiranju su sljedeći: usklađenje sa međunarodnim sporazumima i konvencijama. Naime, Republika Hrvatska aktivna je sudionica i stranka svih glavnih međunarodnih sporazuma u kontroli naoružanja i razoružanja, kao i Konvencija o zabrani uporabe stvaranja zalihe proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina i njihovom uništenju, odnosno konvencije o kazetnom streljivu čije odredbe između ostalog uređuju i suradnju u području pružanja pomoći žrtvama eksplozivnih sredstava i načine pružanja te pomoći. Potreba za usklađivanjem sa svim glavnim međunarodnim sporazumima o neširenju oružja za masovno uništenje, sporazuma o kontroli naoružanja i razoružanja tako u prijedlogu zakona kao poslove protuminskog djelovanja navedeni su i poslovi pomoći osobama stradalim od minsko-eksplozivnih sredstava i neeksplodiranih ubojnih sredstava i edukacija stanovništva o opasnostima od minsko-eksplozivnih sredstava i neeksplodiranih ubojnih sredstava. Nadalje, učinkovito korištenje resursa HCR-a pri čemu je potrebno naglasiti povećanje postotka obavljanja kontrole kvalitete na razminiranim površinama koje obavljaju djelatnici HCR-a. Jasna podjela nadležnosti subjekata u sustavu protuminskog djelovanja prijedlogom zakona podijeljene su nadležnosti i odgovornosti u skladu sa propisima u sustavu državne uprave. Uklanjanje administrativnih barijera, podvostručenih uvjeta za obavljanje djelatnosti, usklađenje sa važećim propisima Republike Hrvatske i pojednostavljenje upravnih postupaka. Naime, ovlaštene pravne osobe i obrtnici ili obrtnici po prijedlogu zakona nakon ispunjenja uvjeta ishođenja odobrenja za obavljanje poslova razminiranja od strane ministarstva kao nadležnoga tijela mogu odmah pristupit javnim nadmetanjima što im do sada nije bilo omogućeno iz razloga što su prethodno morali ishoditi o sposobnosti, akreditaciju od strane HCR-a. Obzirom da Republika Hrvatska kao zemlja članica Europske unije aktivno sudjeluje u implementaciji europske pravne stečevine potrebno je ukidati administrativne barijere i podvostručenje uvjeta za obavljanje djelatnosti. Inspektori ministarstva kao i prema važećem Zakonu o humanitarnom razminiranju nadziru provođenje odredbi Zakona u okvirima svojih nadležnosti, kao na radilištima tako i upravnim i neupravnim postupcima. Kontrolu kvalitete razminiranih površina i dalje obavljaju osposobljeni djelatnici HCR-a, ali bez mogućnosti da diktiraju način i dinamiku obavljanja poslova razminiranja tvrtki usmeno na radilištima, a bez da provedu upravni ili neupravni postupak sa osnovnim načelima prava stranke. Štoviše, kontrola kvalitete razminiranih površina povećala se za cca 10% u odnosu na važeći Zakon o humanitarnom razminiranju. Dakle, ukida se termin stručni nadzor te se zamjenjuje terminom kontrola kvalitete. Važno je napomenuti da se Prijedlog zakona o protuminskom djelovanju odnosi samo na minsko sumnjivo područje koje je definirano bivšom crtom razdvajanja tijekom Domovinskog rata. Cilj prijedloga zakona je smanjivanje i potpuno uklanjanje minski sumnjivih površina na teritoriju Republike Hrvatske. Dakle prema Prijedlogu zakona o protuminskom djelovanju opći izvidi propisani su uvjeti pod kojima se površine mogu isključivati općim izvidom. Moraju graničiti sa sigurnim površinama. Ukoliko se ne raspolaže sa dovoljno podataka HCR je dužan obaviti dopunski i opći izvid ulaženje u minski sumnjivo područje i uzimanjem kontrolnih uzoraka na najmanje 1% sumnjive površine ukoliko se nakon toga utvrdi da je površina sigurna može se isključiti iz minski sumnjivog područja. Tehnički izvidi. Također obzirom da prema prijedlogu zakona nije javna ovlast, HCR može temeljem postupka javne nabave određene poslove na određenim površinama povjeriti tvrtkama, strojna priprema površina, pregled pomoću psa za detekciju mina ili ručnom detekcijom mina. Na takvim površinama iza tvrtki HCR obavlja kontrolu kvalitete kao i kod poslova razminiranja. Te su tvrtke odgovorne za obavljanje svojih poslova analogno kao i kod poslova razminiranja. Nakon utvrđene nezagađenosti minsko-eksplozivnim sredstvima ili neeksplodiranim ubojnim sredstvima HCR može isključiti površinu iz minski sumnjivog područja. Uništavanje pronađenog minskih eksplozivnih sredstava ili neeksplodiranih ubojnih sredstava kao i prema dosadašnjem važećem Zakonu o humanitarnom razminiranju voditelj radilišta je odgovorna osoba za cjelokupno radilište pa tako i za postupanje sa pronađenim minsko-eksplozivnim sredstvima i neeksplodiranim ubojnim sredstvima. Obzirom da uništavanje tvrtkama predstavlja dodatni trošak zbog prijevoza eksplozivnih sredstava, eksploziva iz skladišta na radilište dana im je mogućnost postavljanja prijenosnog kontejnera na gradilište ili radilište, uništavanje na drugom radilištu isti dan, uništavanje u rokovima od 24 ili 96 sati ovisno o uvjetima radilišta. Uništavanje i postupanje s pronađenim minsko-eksplozivnim sredstvima ili neeksplodiranim ubojnim sredstvima dodatno je propisano Zakonom o eksplozivnim tvarima. Potrebno je naglasiti kako su prijedlogom zakona pojednostavljene administrativne procedure za pristupanje javnim natječajima kojima se dodjeljuju poslovi razminiranja, ukidanje ocjenjivanja sposobnosti nakon odobrenja Ministarstva unutarnjih poslova. Pojednostavljeno je ishođenje odobrenja za obavljanje poslova fizičkog osiguranja fizičkim osobama umjesto ovlasti i iskaznice samo jedna iskaznica kao odobrenje. Uveden je i pojam dopunskog općeg izvida te tehnički izvid više nije javna ovlast HCR-a jer HCR svojim materijalno-tehničkim sredstvima i djelatnicima nije mogao raditi tehnički izvid u dovoljnoj mjeri. Navedenim se teži ubrzati cjelokupni sustav protuminskog djelovanja u RH sa krajnjim ciljem uklanjanja minski sumnjivih područja s teritorija RH. Prema važećem Zakonu o humanitarnom razminiranju svi su bili odgovorni za prekršaj kojeg je počinila jedna osoba u smislu kolektivne odgovornosti koji termin pravosuđe ne poznaje. Za nenošenje osobne zaštitne opreme, za nekvalitetan rad pirotehničara, za naknadni pronalazak minsko-eksplozivnih sredstava ili neeksplodiranih ubojnih sredstava prekršajno su odgovorni svi, od pirotehničara preko voditelja pirotehničke skupine, voditelja radilišta, djelatnika HCR-a, odgovorne osobe tvrtke do same tvrtke što uzrokuje velike poteškoće kod provođenja prekršajnih postupaka pred nadležnim prekršajnim sudovima. Prema prijedlogu Zakona o protuminskom djelovanju svatko je odgovoran samo za ono što on radi. U tijeku radova na radilištu djelatnici HCR-a korigiraju rad tvrtki obavljanjem najmanje 5% kontrole kvalitete u razminiranim površinama. Također, u tijeku obavljanja poslova djelatnici HCR-a mogu ukoliko utvrde da se radi o nekvalitetno obavljenom poslu naložiti ponavljanje poslova razminiranja na određenim površinama ovisno o vrsti neusklađenosti. Za razliku od važećeg zakona prijedlog zakona predviđa da pirotehničari svaku detekciju metal detektorima moraju iskopati kako bi utvrdili da se ne radi o minsko-eksplozivnim sredstvima ili neeksplodiranim ubojnim sredstvima a ne ispitati, što je dosada bilo dvojbeno, sa stajališta sigurnosti. Obzirom da je mjera kojom se nalaže ponavljanje postupka u naravi najveća kazna za izvođača radova vidljivo je da djelatnici HCR-a imaju u rukama izuzetno jaki instrument kojim utječu na kvalitetu rada tvrtki. Međutim, svaka naložena mjera iziskuje postupak od zabilježbe djelatnika na terenu do rješenja HCR-a kojim se utvrđuju činjenice bitne za daljnje rješavanje upravne ili prekršajne stvari. U skladu sa pozitivnim propisima RH također HCR kao naručitelj posla može ukoliko utvrdi da se krše odredbe ugovora o izvođenju radova raskinuti ugovor sukladno propisima o obveznim odnosima. Prekršajne sankcije odmjerene su sukladno težini prekršaja pa tako prema prijedlogu zakona najteži prekršaj predstavlja ostanak minsko-eksplozivnih sredstava ili neeksplodiranih ubojnih sredstava nakon obavljenih poslova razminiranja. Zaključno smatramo da će se predmetnim zakonom steći preduvjeti za sigurnije i učinkovitije uklanjanje minske opasnosti u RH te da će se stvoriti jasniji okvir za utvrđivanje odgovornosti svih subjekata u sustavu protuminskog djelovanja posebno ovlaštenih pravnih osoba i obrtnika kojima su se smanjile administrativne zabrane vezano za neposredno obavljanje poslova razminiranja. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo prijavljene dvije replike. Prvo poštovani Petar Baranović, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi gospodine zamjeniče ministra zakon koji imamo na dnevnom redu danas jedan je po nekoj mojoj procjeni kao zastupnika jedan od ozbiljnijih zakona koje smo zadnjih mjeseci uopće imali na klupama. Radi se o zakonu koji određuje rizik života na pojedinim prostorima RH, rizik stradavanja kako civila danas dugo godina nakon rata tako i ljudi koji rade na poslovima razminiranja. Brojke koje su i u zakonskom materijalu navedene a i u primjedbama koje su poslali stručnjaci koji su dosada obavljali taj posao kazuju koliko je to ozbiljna stvar u ovoj zemlji jer kad uzmete samo jedan ljudski život onda imamo dovoljno razloga za biti oprezni. Ono što me dovodi u dilemu to je dojam iz ovih primjedbi da se zapravo ovim zakonom stručnjaci HCR-a stavljaju u nešto manje bitnu poziciju u procesu razminiranja RH. S obzirom na narav posla koji obavljaju i koji su obavljali dosad i koji će se obavljati na prostorima RH držim da je marginalizacija ljudi koji imaju takvo iskustvo, nažalost takvo dugogodišnje iskustvo vrlo opasna u procesu razminiranja i ono šta mi stvara zabunu kao čovjeku koji ima i neko elementarnu vojničko znanje to je odredba prema kojoj bi se određivalo minsko sumnjivo područje temeljem izvida na samo jednoj postotnoj jedinici ukupne površine. Da li ministarstvo odista stoji iza tvrdnje da se pretragom 1% potencijalnog minskog područja može odrediti da li je područje minski opasno, zagađeno ili ne. Da li ovaj navod u primjedbama stručnjaka HCR-a točan odnosno da li vi odista zakonom propisujete da je dovoljno 1% minski sumnjivog područja pretražiti da bi se dao certifikat da je područje bezopasno za civile i za građane RH? Molim da mi pojasnite to. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku zamjenik Evelin Tonković.
Poštovani zastupniče, ne radi se o nikakvog marginalizaciji kolega iz HCR-a nego se radi o tome da se oni usmjeravaju na onu osnovnu namjenu i funkciju koja im je bila namijenjena a to je stručni nadzor. Bilo je preklapanje, ulazili su u jednu zonu koja dotada nije bila njihova ali su je pokrivali.
Druga replika poštovani Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa gospodine ministre čini mi se da pod krinkom ubrzavanja procesa protuminskog djelovanja koji je nužan završiti do 2019.godine te smanjenja birokratskih barijera koje ste naveli jasno se vidi kada se ukida certifikat HCR-a kao pravne osobe sa javnim ovlastima koja bi trebala ustanoviti da li tvrtke imaju osigurana sredstva, ljude i sve ono što je potrebno da bi se izvršilo protuminsko djelovanje i otklanjanje mina sa zagađenih područja. Dolazi se do saznanja da svaka firma pa i drvno prerađivačka se može javiti na taj natječaj bez obzira što to je posao specifičan koji iziskuje samo takva znanja i samo takve posebne strojeve kao i opremu za razminiranje. Pa mogu samo zaključiti da takve firme koje će se sve javljati na natječaje će zablokirati a ne poboljšati i ubrzati proces. S druge strane ako će one angažirate neke, samo neke firme koje imaju strojeve i uzeti svoj postotak jasno se govori o tome da se ovim Zakonom o protuminskom djelovanju ide nekomu pogodovati koji nema ni akreditaciju, koji nema ni sposobnosti, koji nema ni mogućnosti za takav rad.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika Nezavisnih ljevičara govorit će poštovani Mladen Novak.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi zamjeniče ministra sa suradnikom pa vi znate svi da sam otprilike najžešći kritičar općenito ove djelatnosti vjerojatno bio ja za ovom govornicom, pa ću sad krenuti malo drugačije. Želim se ovom prilikom zahvalit HCR-u i njihovom ravnatelju na suradnji i razumijevanju koje je pokazao prilikom razminiranja kotar šume u Sisačko-moslavačkoj županiji s obzirom da je riječ o putu kojim su prolazila djeca u školu. Nažalost onaj ostatak priče nije odrađen kako je bilo planirano i kako je bilo zamišljeno pa smo tu stali. Ali još jednom zahvaljujem i HCR-u i ravnatelju na razumijevanju i na angažiranosti kod ovog posla. E sad ćemo se vratiti na ovo i tu prestaje moja zahvala i pozitivna razmišljanja. Prvo što sam primijeti da zakon se zove prijedlog Zakona o protuminskom djelovanju, čisto da podsjetim onaj zakon se zvao Zakon o humanitarnom razminiranju. Bilo mi je odmah malo nejasno zbog čega promjena u nazivu zakona. Pa iz vrlo jednostavnog razloga, evo sad je kolega koje je prije mene replicirao dao naslutit u čemu je ustvari razlog, razlog je u tome što mi do 2019.godine smo preuzeli obavezu da ćemo izvršiti razminiranje svih područja i sad to treba napraviti pa makar i na način da administrativnim putem otpišemo veći dio tih površina i onda će nam se desit da nam danas sutra neko strada u tim, na tim područjima i onda više ne možemo govoriti o humanitarnom razminiranju jel je tu onda stradala žrtva. Očito je procjena da će se manje platit za buduće eventualne žrtve u tim minsko sumnjivim područjima nego što bi koštao cijeli projekt razminiranja na onakav način kako bi to ustvari trebalo napraviti. Kolega Baranović, je spomenuo primjedbe koje smo svi dobili i ja moram priznat da kada sam dobio te primjedbe da sam jednostavno ostao zatečen jer su primjedbe pisali ipak ljudi koji su iz struke i sigurno su stručniji barem od mene koja je to količina primjedbi i što ustvari ukazuju. Pa između ostalog krenut ću po redu, nejasna je definicija mine. Ljudi koji su u struci upozoravaju da su važeći akti, važeći pravilnici daleko sustavnije se bavili terminima nego što je ovim novim prijedlogom zakona. Da li je to hajmo reći nesposobnost, da li je to nestručnost ili je to namjerno dovođenje u zabludu onih koji tamo na kraju krajeva dvosmislenost nekih pojmova to ćemo tek vidjeti s vremenom. Ali na žalost to bi neki mogli platiti životima. Nezadovoljavajuća je definicija kontrole kvalitete. Izostaju bitne definicije opasnih sredstava, ukinut stručni nadzor HCR, inspektori umjesto nadzornika. A sad tu ima jedna jako zgodna konstatacija da inspektori će sad to odrađivati koji su od 2006. godine imali obavezu godišnje četiri, pet dana provesti na terenu sa pirotehničarima i sada se njima daju ovlasti, u njih se ima puno povjerenje da će raditi ono što su do sada radili iskusni pirotehničari, kontrolu. Pa mislim da je svakom od nas jasno da to ni u kom slučaju ne može bit ista kvaliteta, a još pogotovo kad se uzme u obzir ovakav slučaj što je naveden da, s obzirom da na vremenske prilike je moguće da su ti ljudi četiri, pet dana boravili na terenu ali da ni jedanputa nisu zašli na radilište. Jednostavno oni su samo prisutni na terenu, no zbog vremenskih to je onaj najblaži oblik zbog vremenskih situacija jednostavno uopće nisu zalazili u radilišta. Jednostavno oni su samo prisutni na terenu, no zbog vremenskih to je onaj najblaži oblik zbog vremenskih situacija jednostavno uopće nisu zalazili u radilišta. Kolega Baranović je spomenuo budući je dovoljno pregledati jedan posto sumnjive površine. Tu stoji u ovom zakonu članak 37. stavak 3. Sjećate se kad smo prošli puta raspravljali na ovu istu tematiku, onda smo spominjali i one famozne rešetke, pa se tim rešetkama utvrđuje da li je netko područje uopće kontaminirano ili nije, pa izaberete ne znam svakih 50 metara sad namjerno karikiram metar širine i onda napravite pravac od ne znam kroz to područje i onda sljedećih 50 metara i sad ono što je između pravite rešetke. Ono što je između, ha onaj tko to nađe nije imao sreće. Onda će njegova obitelj morati potraživat od države sudskim putem to ganjati i možda jednog dana i ostvari neka prava pa će mu to bit zadovoljština. Ali ja sam mislio da nam je ljudski život na prvom mjestu. Očito ovdje gdje je sigurno da nećemo stati na nikakvu paštetu ili neko drugo minsko eksplozivno sredstvo je lakše donosit odluke nego živjeti tamo u tim krajevima gdje su okruženi i dan danas sa takvim sredstvima. Zatim nejasan je tretman površine zagađenih u manjoj mjeri, nije reguliran nadzor nad pronađenim minama, ukidaju se sankcije za previd. Zatim proturječja i nesuvislosti, pa veli prema prijedlogu novog zakona mogu se za potrebe tehničkog izvida angažirati i privatne tvrtke. One po svršetku radova daju izjavu kojom jamče da su svoj posao obavile u skladu sa HCR-ovim izvedbenim planom tehničkog izvida. Ali ako se na površini koju su te tvrtke obradile naknadno pronađu eksplozivna sredstva ona prema prijedlogu zakona neće snositi nikakvu odgovornost za to. To vam piše u ovom materijalu. Pa mislim da je to stvarno, ha ne znam da li to uopće treba komentirati. Kako može bit da netko neće snosit odgovornost ako se nešto nađe iza njega, pomalo čudno. Narušeno načelo krivnje odgovornih osoba itd. itd. I onda se tu već u završnom dijelu spominje se da je razminiranje kao biznis i kako je to u stvari počelo. Od '98. godine kada je osnovan HCR počeli su se baviti privatne tvrtke i onda je počelo sistem tržišnog natjecanja, pa je na taj način su rušene cijene. Pa smo došli do one famozne cijene od 2 cijela nešto kuna koja je u stvari ispalo da je jeftinije razminiranje određenog područja, kvadratni metar razminiranja nego košenja trave što je suludo. Po mom mišljenju, sad je previše vremena prošlo od tada da možemo vratiti film unazad, ali po mom mišljenju takva djelatnost se nikad nije smjela dati u privatne ruke. Nikada. I država je morala uvijek imati nadzor nad tim, ali kvalitetan nadzor, a ne politikantski, ono po sistemu mi smo svoje kadrove tu postavili pa sad će oni raditi što oni hoće. Zamislite si liberalizaciju tržišta Hitne pomoći ili liberalizaciju tržišta vatrogasaca. Pa imate vatrogasce ono ove ili one, koji je jeftiniji na tržištu, pa onda kad vidite da dođu gasiti požar konstatirate da u stvari nemaju ništa. Neke stvari se jednostavno ne mogu prepustiti tržištu i moraju ostati pod državnim nadzorom. Na žalost, očito je da je ovaj neoliberalni kapitalizam uzeo maha i tu. Iako ćemo mi kao klub nećemo podržati ovaj prijedlog zakona, nemam iluzija da ga neće podržati većina. Pa onda na ovaj postojeći tekst vas molim da probate barem saslušati taj dio pa ga uvrstiti. Recimo u članku 7. stavak 5. prijedlog je da izmijenite i da Hrvatski sabor na prijedlog Vlade RH donosi plan za jednogodišnje razdoblje. S obzirom da je riječ o planu koji je oslonjen na financije, onda je logično jer i proračun donosi Hrvatski sabor, da taj dio bude u, barem da ga se može raspraviti s obzirom da je tema itekako bitna, da ga može Hrvatski sabor raspraviti. Ionako znamo da zakon donosi većina. Prema tome, čim dolazi s te strane bit će i usvojen. Zatim u članku 11. stavak 1. alineja 1. prijedlog je da se čisto da vam kažem i ovo su pisali ljudi koji su iz te struke. Znači, nije neko moje mišljenje, nego jednostavno sam omogućio kolegama da prezentiraju svoje stavove. Umjesto ugovora o radu u punom radnom vremenu treba stajati ugovor o radu na neodređeno vrijeme s probnim rokom od tri mjeseca. E sada sjetite se prošlih rasprave koje smo imali na ovu temu, svi smo govorili o tome ove damping cijene, pa sve ostalo što se dešava oko tih pirotehničara. To je jedino radno mjesto u Hrvatskoj gdje je 10% poginulih od ukupnog broja pirotehničara 10% ih je poginulo bilo u tom trenutku. Ako netko pod psihozom da mu sutra ističe ugovor o radu, da on sutra nema zagarantiranu egzistenciju, koliko uopće možemo biti sigurni u njegovu sposobnost da on staloženo i smireno ulazi u to minsko polje? Mislim da je ovo jedan od minimuma koje bi se dalo napraviti. Na kraju krajeva možda bi bilo kvalitetnije rješenje da kompletnu tu djelatnost nije kasno ni sada za to preuzme Mungos koja je državna firma, da zaposli sve ove koji su zaposleni sada kod privatnih pirotehničara i uglavnom su to pirotehničari koji su se samoorganizirali i na taj način da se izbjegne i ova nesigurnost o kojoj sada govorim oko nesigurnosti radnih mjesta, ali i ovoga igrokaza oko utvrđivanja cijene kvadratnog metra. Također predlaže se u cijelosti brisanje članka 52.stavka 5.koji definira prekovremeni rad nije dozvoljen, a da radno vrijeme počinje dolaskom na početnu točku unutar radilišta. S obzirom da je riječ o radu koji se provodi na terenu često su upravo vremenske nepogode uzrok ajmo reći odgađanja početka rada iako su ljudi na trenu. Zatim imamo u članku 59.stavak 1.ja se nadam da ćete barem nešto od toga razmotriti ako ne i uvažiti, u poslovima prijedlog je da tekst glasi u poslovima razminiranja ovlaštena pravna osoba i/ili obrtnik dužni su postići očišćenost radilišta od svih MES-a i NUS-a minskoeksplozivnih sredstava i neeksplodiranih ubojitih sredstava, ali vama je to poznato. I ako se ne varam s tim sam sve njihove primjedbe obrazložio. I na kraju čisto kao završno, ima još ustvari članak 99.sam si zapisao. U nekim poglavljima po mom mišljenju uopće nije mjesto u ovom zakonu. pomoć osobama stradalim od … ja mislima da to uopće nije mjesto u ovom zakonu da drugi zakoni to definiraju. Zatim reguliranje beneficiranog radnog staža. Sjetite se smo imali najave da je još prošle godine trebao ići Zakon o stažu sa uvećanim trajanjem. Što će onda biti ako ne bude tamo pisalo ovo što ste naveli? Da li ćemo onda imati opet nesuglasje dva zakona o istoj problematici? Mislim da je onaj zakon u tom slučaju stariji i da ovo uopće nije trebalo biti definirano s ovim zakonom nego tamo. Ali u članku 99.to je poglavlje socio-ekonomska integracija razminiranih područja, imate vrlo diskutabilnu odredbu da praktički jedinice područne ili regionalne samouprave može tražiti da se ajmo reći prioritetno izvrši razminiranje određenog područja, a ukoliko ne smanjit, ukoliko se i staviti ih u funkciju, a ukoliko ih jedinice lokalne samouprave ne stave u funkciju u tom slučaju će im se smanjiti proračunska sredstva za razminiranje u sljedećem razdoblju. Pa tako i tako će im se smanjiti ako se to područje razminira. Mislim da je ovo jednostavno podmetanje nama. Taj dio ako se ne udubite u to jednostavno nećete ni shvatiti da je u suštini netko plaća ono što mu je napravljeno. Pa to je uredu da plati, ne vidim nikakvu prednost u tome. Mislim da je iskreno rečeno, zakon je po mom mišljenju veliko razočarenje i služi jedino tome da administrativnim putem izvršimo onaj cilj da 2019.godine proglasimo Hrvatsku bez mina. Hvala.
Ako nećete glasati za zakon u drugom čitanju onda mi se čini potpuno bespredmetno davati prijedloge kako promijeniti zakon u drugom čitanju za koji vi želite da ne dođe u drugo čitanje, ali dobro. … [[Upadica se ne razumije.]] Možete vi govoriti što god hoćete. Vaša stvar. Ajmo na replike. Petar Baranović.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Sabora. Uvaženi kolega, vi ste u svom izlaganju se dotaknuli onog što sam u replici spomenuo uvaženom gospodinu zamjeniku ministra, a nisam dobio odgovor. Pa ću još jednom ponoviti jel kao što kažu stari Latini ponavljanje je majka znanja, a radi se o životima ljudi, ne radi se o kruškama i jabukama. I da ne zaboravim, kada govorimo o ovakvim temama koji se tiču ljudskih života, rizika po civile, rizika od stradavanja od teških ozljeda onda pokušavam kao čovjek i zastupnik biti lišen bilo kakvih stranačkih ili političkih postavki u startu. Govorim isključivo s dobrom namjerom. I ovo pitanje postavljam kao bivši vojnik. Jeli stvarno netko misli da li sam ja dobro razumio, da jedno sumnjivo minsko područje moguće eliminirati u cijelosti nakon uzorkovanja 1% sumnjivog terena? Pa dame i gospodo, kada se uzorkuje količina srdele u Jadrane u mojoj struci onda je potrebno uzeti minimalni broj uzoraka koji daje matematičku vjerojatnost vrlo visoku matematičku vjerojatnost da ćete dobiti točne podatke. Pričamo zaboga o minama. Pričamo o činjenici da su neki ljudi stradali i nakon što se puno detaljnije pročešljalo teren u prethodnim godinama koji je bio minsko sumnjiv. Donijeti zakonsku odredbu da potencijalna minska područja eliminiramo kao takva i defacto donesemo odluku da ih ne idemo u cijelosti čistiti nakon šta smo svega 1% takvog sumnjivog područja uzorkovali i istražili meni je jednostavno neshvatljivo. Ja molim zamjenika još jednom da i vama kolega i meni kolega i svima u ovoj sali objasni da li je to točno i da li smo dobro razumjeli ovaj tekst zakona. Hvala lijepa.
Vi tražite od zamjenika a replicirate Novaku. Ne možete odgovoriti naravno jer je ovo bila replika kolegi Novaku. Ajmo se bar probati držati Poslovnika pa koliko uspijemo. Kolega Novak, izvolite odgovoriti na ovu repliku ako možete na nju odgovoriti s obzirom da još niste zamjenik.
Hvala lijepo. Dobro sviđa mi se ovo još. A radimo na tome. Kolega prvo bih vas malo ispravio. Vi ste rekli da pričamo o minama. Mi ustvari pričamo o ljudskim životima. Ovdje su mine samo sredstvo ali nažalost kada su u pitanju ljudski životi, nama je očito taj 1% koji je naveden u članku 37. stavak 3. stvarno stoji. Nema potrebe da pitate kada piše, decidirano piše dovoljno je 1% površine. To vam sve govori. E sada je procjena da li će nam tih 1% dati nekakve rezultate pa ćemo onda reći oho, tu na tih 1% smo nešto našli pa ajmo tražiti dalje. A čisto vama kao informacija kolega, prijedloge koje sam iznosio iako neću glasati za ovaj zakon sam iznosio iz razloga što sam svjestan da će većina u ovom Saboru podržati pa onda je moguće da se barem prihvate, usvoje oni prijedlozi koje je predložila struka. A ja mislim da bi u Hrvatskoj bilo kudikamo bolje opće stanje kada bi se više slušala struka i uvažavalo njihovo mišljenje bez obzira o kojem je području riječ. Hvala.
Druga replika poštovani Zvonko Milas.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Novak, dakle jasno je da se u ovom zakonu odnosno donošenjem ovog zakona želi ustvari postići osnovni cilj, razminiranje Hrvatske do konca 2019. Drugim riječima želi se ubrzati proces i neki pametni ljudi koji se bave ovom problematikom pitaju se kako ubrzanjem procesa ustvari možemo riješiti taj problem a postići u isto vrijeme da sigurnost tog procesa, dakle sigurnost predaje površina koje su razminirane bude ako ne veća nego do sada onda barem u nekom istom stupnju. To je nemoguće. To se može jedino sa puno više novca nego što se sada ulaže u razminiranje. Dakle sa puno većom kvalitetom u smislu i ljudi i samog procesa a ovako to jednostavno ne ide. Nije mi uopće jasno na koji način voditelj poslovanja dakle radilišta koji je ujedno i zaposlenik firme koja se bavi razminiranjem može biti onaj koji će određivati dinamiku i ne znam, proces razminiranja. Pa nije li to ono što mi zovemo sukob interesa, pa njemu je interes zarada a ne čovjek koji je obrazovan, educiran i koji je zaposlenik Hrvatskog centra za razminiranje. I samim time sada su i … [[Govornik se ne razumije.]] i neke druge stvari. Upravo Hrvatski centar za razminiranje, on bi trebao dobiti ovdje stratešku ulogu. Možda bi zakonom njega trebali dignuti na neku stratešku razinu, govorimo o usklađivanju pravnih stečevina. Pa što je Europa s dužnim poštovanjem prema svim zakonima koje ste naveli, što oni uopće znaju o razminiranju? Pa mi imamo uopće tu jedan brend koji nažalost danas kada je Ukrajina u pitanju može imati veliku ulogu upravo na tim područjima. Mi imamo Vladin ured za razminiranje. Čemu služi? Koji propis, koji zakon je Vladin Ured za razminiranje donio? Donio ga je Hrvatski centar za razminiranje a Vladin Ured je samo ne znam privjesak. Dakle, moj prijedlog je strateška razina Hrvatskom centru i ljudima koji se u to razumiju ukinut Vladin Ured za razminiranje i dati Upravnom vijeću centra za razminiranje on što treba biti. Sve drugo je priča. Hvala.
Odgovor na repliku Mladen Novak.
Hvala. U pravu ste ovo sam jednostavno zaboravio u svojoj raspravi reći usklađivanje sa EU. Koje usklađivanje sa EU kada iskustva tamo ako možemo nešto uspoređivati onda bi oni se trebali usklađivati s nama a ne mi sa njima. Voditelj radilišta u sukobu interesa. Apsolutno se slažem i to je ono što sam ja govorio, to je ustvari nelojalna konkurencija koja uništava cijelu tu djelatnost i dovodi do toga ga ćemo zanemariti ovaj elemenat da je nedostatak novaca ustvari razlog zbog čega ćemo administrativnim metodama proglasiti određeno područje razminiranim iako ono defacto nije razminirano. I ono što ste vi rekli na samom početku, ovim zakonom želi se postići osnovni cilj a to je Hrvatska bez mina. Je, ali pri tome to je cilj, ali pri tome bojim se da mi ćemo ustvari samo na papiru imati Hrvatsku bez mina a u stvarnosti ćemo biti jako daleko od toga, odnosno biti ćemo na ovoj razini u kojoj smo trenutno danas. Mislim da onaj prijedlog koji sam rekao O.K. znam da neće ga nitko razmatrati a kamoli uvažiti oko toga da se jedna jedinstvena firma koja je u državnom okrilju preuzme sve pirotehničare jer nema ih toliko da ne bi imali posla, preuzme ih sve i da se na taj način to riješi mislim da bi bio kudikamo kvalitetniji. Hvala.
Posljednja replika poštovani Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine dopredsjedniče. Pa kolega Novak, ustvrdili ste da će biti novih stradanja zbog eventualnog otpisivanja minsko sumnjivih prostora i građevina. I htio bih samo reći da do sada je previše ljudi stradalo u razminiranju Republike Hrvatske i od mina od '96. do 2014. godine 486 je stradalih, 163 je smrtno, teške tjelesne povrede su imali 220 i lake tjelesne 103. Ovakvim načinom eventualnog pod navodnicima ja ću reći otpisivanja tj. ubrzavanja smanjenja minsko sumnjivih prostora vjerojatno će doći do još većeg broja stradavanja, ali kao što ste rekli možda će manje se platiti stradavanje s obzirom da su u ovom zakonu predviđena druga ministarstva i tijela koja će voditi brigu i skrb kao što je Ministarstvo branitelja, Ministarstvo prosvjete, Ministarstvo unutarnjih poslova i sva druga ministarstva će o tim jadnim stradalima voditi tada brigu što je apsurd i što je također nemoguće ostvariti. U prijedlogu nema osiguranih sredstava za sve ono što bi trebalo učiniti. Mislim da ubrzavanje procesa sigurno je najgori oblik mogući i da se ne može postići kvaliteta. O ovakvom prijedlogu i ovakvom postupku sigurno će izostati kvaliteta, a sve više će biti minsko stradalih ljudi u ovakvim nebuloznim zakonima.
Odgovor na repliku, Mladen Novak.
Hvala lijepo. Kolega Đakić, i jedan stradali je previše ako se to moglo izbjeći. A nažalost mi ovakvim prijedlogom zakona ustvari ne da izbjegavamo tu mogućnost nego praktički otvaramo još više mogućnosti da do toga dođe. Postavljam sebi pitanje jer nemam kome drugom. Zar nije normalnije pristupit revidiranju plana i konstatirati ok, 7 godina recesije, 7 godina je Hrvatska u teškoj krizi. Pa ajmo reć' zbog tih okolnosti ovaj plan nažalost nismo u stanju izvršit do 2019. godine, ajmo ga prolongirat ali neka on bude onda nešto što je realno i što je moguće ostvariti. Na ovaj način onaj tko prvi nažalost bude u toj prilici da, da li zbog posljedica toga činjenja strada, njemu je tako svejedno što piše u planu i da li je plan izvršen ili nije izvršen. Mislim da bi svima trebao bit prvenstveno na prvom mjestu interes građana koji žive na tom području, koji rade na tom području i nažalost mi i danas imamo situaciju da nam djeca na putu do škole prolaze kraj table minirano što znači da je to uz naseljena mjesta. I sad ako ćemo ići ovakvim metodama ne znam što možemo očekivat, kako danas sutra tim ljudima objasnit ali gledajte zakonski je sve pokriveno. Hvala.
Nastavljamo raspravu po klubovima. U ime kluba SDP-a govorit će poštovani Alen Prelec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Govoreći danas o minskom problemu i protuminskom djelovanju u Republici Hrvatskoj možemo ustvrditi da je učinjen velik i vidan pomak u rješavanju ovog posebnog problema s kojim se suočila Republika Hrvatska u tijeku, a posebice nakon Domovinskog rata. Republika Hrvatska danas je sigurna od minske opasnosti na svim dijelovima prometne infrastrukture, turističkih destinacija, područjima obnove, okućnicima i na prostorima oko objekata društvene namjene. Vlada Republike Hrvatske prepoznala je od samog početka minski problem kao sigurnosni, gospodarski i ekološki i potvrdila to u svim ključnim sastavnicama protuminskog djelovanja, prvenstveno osiguranjem stabilnih izvora financiranja u državnom proračunu, zajmovima Svjetske banke i javnih poduzeća Republike Hrvatske, fondovima Europske unije, kao i dobrim i transparentnim odnosima s međunarodnom donatorskom zajednicom i donatorima u zemlji. HCR od svog osnutka 1998. godine razvijao je vlastiti model temeljen i na međunarodno priznatim smjernicama uz uporabu modernih tehnika i tehnologija. Danas je jedan po ocjeni svjetskih stručnjaka među najboljim u regiji i u svijetu. razvijen je i minsko informacijski sustav prilagođen svim složenim postupcima u humanitarnom razminiranju i provedbi procesa javne nabave, nadzora i kontrole kvalitete. Usko vezano s tim je i razvijena i u punoj funkciji web aplikacija, portal koji omogućuje jasan i precizan uvid u trenutno stanje minski sumnjivog prostora i njegove obilježenosti na stranicama HCR. Poslovima razminiranja koje su provodile tvrtke, kao i postupcima općeg i tehničkog izvida koji je u nadležnosti HCR-a minski sumnjivi prostor je s početnih procijenjenih 13000 četvornih km umanjen i precizno definiran danas na 527 km i obilježen sa 12064 minske opasnosti. Uz pravilno odabiranje prioritetnih projekata konstantnu edukaciju broj žrtava se iz godine u godinu smanjuje, a važno je reći da se zadnje stradavanje djece dogodilo 2004. godine. Bilo bi bolje da se i nije. Ja ću sad reći nekoliko podataka statističkih, a vezano je uz minska sumnjiva područja. Na dan 15.4.2015. godine imamo još 527 km2. Od toga u 77 jedinica lokalne samouprave, znači gradova i općina još uvijek imamo minsko sumnjiva područja. Po županijama još uvijek odnosno nažalost Ličko-senjska sa 143 km2 je županija koja ima najviše takvog područja, pa onda ide Sisačko-moslavačka sa 96 km2, pa Osječko-baranjaka sa 71 km2, Brodsko-posavska sa 56 km2 itd. U strukturi minsko sumnjivih područja najviše je šuma. Gotovo 86% su šume, dok poljoprivredne površine iznose svega 13,3 ili možda previše 13,3% Broj mina po zapisnicima, to je znači samo pretpostavka, 61 254 mine. Table koje označavaju minsko područje 12 000 ima. Razminirano je u RH od 1998. do 2014. godine 483 kvadratna kilometra. I ukupno utrošeno cca 4,5 milijarde kuna. U poslovima razminiravanja u 2014., a dat ću jedan pozitivan primjer, uklonjena je opasnost od minsko-eksplozivnih sredstava i neeksplodiranih ubojnih sredstava s površine od 37 milijuna kvadratnih metara. Govorimo o 37 milijuna kvadratnih metara od čega metodom razminiravanja 33 milijuna kvadratnih metara, a metodom pretraživanja 4 milijuna kvadratnih metara. Općim izvidom u cilju izrade projektne dokumentacije i ažuriranja minski sumnjivih područja te po izvršenju tehničkih izvida kroz 120 izvida smanjeno je minski sumnjivo područje RH za 46 milijuna metara kvadratnih. Time je plan humanitarnog razminiranja za 2014. godinu u dijelu koji se odnosi na opći izvid ostvaren sa 310 postotaka. Ukupno provedbom razminiranja i općeg izvida u 2014. godini u RH uklonjena je opasnost od MES-a i NUS-a s površine od 83 milijuna kvadratnih metara. Sukladno navedenoj veličini minski sumnjivog područja u RH na dan 31. 2014. godine iznosi 530 kvadratnih kilometara. Ukupni financijski plan je iznosio 273 milijuna kuna. U 2014. godini dogodila se jedna minska nesreća u Općini Josipdol, dvojica civila su prilikom prikupljanja sekundarnog metalnog otpada aktivirali topničku granatu i tom je prilikom jedan civil poginuo, a drugi je zadobio teške ozljede. Ako rezultate uspoređujemo s onim iz 2013. godine oni pokazuju da je u 2014. godini 17% više površina razminirano, a općim izviđanjem minsko sumnjivih područja je smanjen za 46 milijuna kvadratnih metara, što je 16% više od ostvarenih u 2013. Rekli bi još uvijek previše jel'. Nadalje, plan humanitarnog razminiravanja za 2015. godinu govori da treba ukupno planirati i planirano je 104 kvadratna metra za 2015. godinu. Minski incidenti, mislim da je kolega Đakić govorio, a on s punim pravom zna kakva je ta situacija, minski incidenti od 1991. do 2015. godine ukupno je bilo 1979 minskih incidenata sa 511 smrtnih posljedica. Od '98. do 2015. to je bilo svega, ili previše, 319 takvih incidenata sa 118 smrtno stradalih. Od toga su pirotehničari 69 stradalih ili 41 smrtno stradali. Mlađi od 18 godina od ukupno stradalih 22 5 sa smrtnim posljedicama. I evo trend 2012. godine svega 3 sa 2 smrtne posljedice, '13. znači imamo 1 incident bez smrtnih posljedica, u '14. imamo 2 incidenta sa 1 smrtnom posljedicom i u 2015. imamo 1 incident bez smrtnih posljedica. Protuminsko djelovanje uključuje sve aktivnosti kojima se nastoji ublažiti posljedice uzrokovane minskim problemom, a odnose se na sigurnost, gospodarstvo, obnovu, integraciju ratom stradalih područja, ekologiju te zaštitu od elementarnih nepogoda. Stoga svrha protuminskog djelovanja nije samo razminiravanje nego i otklanjanje utjecaja tog problema na ljude. Cilj protuminskog djelovanja je umanjiti rizik od mina i omogućiti siguran život u kojem miniranost neće predstavljati prepreku za razvoj gospodarstva i društva, provedbu zaštite prirode te u kojem će se voditi računa o potrebama minskih žrtava. Protuminsko djelovanje sastoji se od nekoliko grupa aktivnosti. To su poslovi humanitarnog razminiravanja, edukacija stanovništva, pomoć minskim žrtvama, rehabilitacije i reintegracije i uništavanje uskladištenih zaliha mina. Nacrt predmetnog prijedloga zakona izradila je radna skupina sastavljena od predstavnika Ministarstva unutarnjih poslova, Hrvatskog centra za razminiranje, Ministarstva obrane RH, HUP-a, odnosno Udruge poslodavaca u humanitarnom razminiravanju, Hrvatskog sindikata humanitarnog razminiranja i novog sindikata u koordinaciji Ureda za razminiravanje Vlade RH. Znači, nikako ne možemo govoriti o ljudima koji nisu kompetentni. Zakon je usklađen sa međunarodnim sporazumima i konvencijama te je sve rađeno s jednim osnovnim ciljem da se u potpunosti ukloni minska opasnost s područja RH do 2019. godine. A što proizlazi ne samo iz Nacionalnog programa protuminskog djelovanja RH nego je i obveza RH koja proizlazi iz međunarodnih konvencija preuzetih od strane RH. Važno je istaknuti da i europski fondovi gdje se dosada povuklo 75 milijuna eura za razminiravanje poljoprivrednog zemljišta, a ukupno se radi o sredstvima od oko 300 milijuna eura koje bi RH mogla povući u sljedećim godinama. Nacionalnim programom protuminskog djelovanja na temelju analize, veličine i strukture minskog problema u RH, načinu njegovog rješavanja te čimbenicima o kojima ovisi rješavanje navedenog problema trebalo bi se između ostalog ostvariti osnovni cilj. Znači, to je ovih razminiravanje do 2019. godine. Analizom važećeg zakona te provedbenim propisima donesenim na temelju njega uočene su određene poteškoće u realizaciji poslova razminiranja te problem koji je nužno otkloniti kako bi se postigli osnovni cilj zadan Nacionalnim programom protuminskog djelovanja. Dakle, postoji potreba za ubrzanjem procesa protuminskog djelovanja s naglaskom na predaji sigurnih površina krajnjim korisnicima što je moguće ostvariti donošenjem novog Zakona o protuminskom djelovanju. Izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiravanju još iz 2008.godine promijenio se postupak uključivanja površina u minsko sumnjivo područje na način da se površina nakon općeg izvida ili završnog nadzora na koju je naknadno pronađen neeksplodirano ubojito sredstvo ne uvrštava u minski sumnjivu površinu dok je za površinu na kojoj je naknadno pronađeno minsko eksplozivno sredstvo postupak ostao isti te se površina uvrštava u minsko sumnjivo područje. Na taj način za jednako opasna sredstva primjenjuje se različito postupanje te se stoga na površinama na kojima je pronađeno neeksplodirano ubojito sredstvo zbog izostanka stručne pirotehničke provjere bitno narušava sigurnost krajnjih korisnika. Imajući u vidu navedeno stanje pristupilo se izradi prijedloga novog Zakona o protuminskom djelovanju koji bi bio kvalitetniji i sveobuhvatniji, unaprijedio i ubrzao poslovni proces sustava protuminskog djelovanja te otklonio postojeće praznine i nedorečenosti pojedinih odredbi važećeg zakona i mogućnosti njihovog različitog tumačenja i primjena. Prijedlog zakona sastoji se od 18 glava koje ja ne bi ovdje navodio, možda one najvažnije obilježavanje minski sumnjivog područja, razminiravanje i pomoć osobama stradalih od eksplozivno ubojitih sredstava. Prijedlogom zakona ukidaju se nepotrebne administrativne barijere, uvode se poboljšanja, pojednostavljuje se i cjelokupni sustav protuminskog djelovanja koji omogućuju da se sa raspoloživim financijskim sredstvima na sigurniji i efikasniji i ekonomičniji način postigne veća kvaliteta i kvantiteta obavljenih poslovanja razminiranja odnosno protuminskog djelovanja te se utvrđuje pomoć osobama stradalih od eksplozivnih ostataka rata kao socioekonomska integracija razminiranih područja što nije obuhvaćeno važećim zakonima. Ja bih izdvojio iz ovog zakona koji je na puno stranica, mislim 70 i nešto jedan dio koji kaže "Za provedbu ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu RH za 2015.godinu niti za projekciju za 2016., 2017." Još jedna stvar koja je po meni vrlo bitna a to je jedinica područne regionalne samouprave na čijem području postoji minsko sumnjivo područje ovlaštena je od tijela državne vlasti te pravnih i fizičkih osoba na njenom području prikupljati podatke o zagađenosti minsko eksplozivnim sustavima i NUS-om i njihovim dijelovima te na temelju prikupljenih podataka predlagati HCR-u područja građevine koje je potrebno uvrstiti u plan za jednogodišnje razdoblje. I jedinice područne i regionalne samouprave iz stavka 1.ovog članka može HCR-u predložiti prioritetno uvrštavanje područja i građevine u plan. Ja bih naveo ovdje i jedan pozitivna primjer koji sam nedavno pročitao u novinama a to je primjer Vukovarsko-srijemske županije i članak je glasio ovako pročitat ću ga od riječi do riječi barem dio "Planom humanitarnog razminiravanja za 2015.godinu minski sumnjivo područje RH smanjit će se za 104 četvorna kilometra, odnosno 20% u odnosu na početno stanje dana 1.siječnja 2015.godine kad je iznosilo 530 kvadratnih kilometara. Tim povodom je sredinom ožujka u Vinkovcima obilježeno otvaranje radova na sastavnom razminiravanju Vukovarsko-srijemske županije te strateškim ciljevima cjelovitog rješenja problema." Radi se o početku poslova razminiravanja kroz četiri projekta veličine 10 kvadratnih kilometara. Većina tih sredstava od 80 milijuna kuna je osigurala Vlada Republike Hrvatske 60 milijuna kuna, a 20 milijuna kuna su osigurale Hrvatske šume. Evo u ukupno od 1999.godine Hrvatske šume su sudjelovale sa 425 milijuna kuna, bravo za Hrvatske šume, bravo za Vukovarsko-srijemsku županiju i nadam se da će svi ostali imati ovakav pozitivan primjer i da ćemo uskoro biti zemlja bez mina. I na kraju SDP će prihvatiti ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvo poštovani Petar Baranović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Potrudit ću se da ne povrijedim Poslovnik ponovno. Kolega je pročitao stav kluba SDP-a kao stranke koja ima najviše zastupnika u ovom Parlamentu, u ovom našem Saboru vezano na ovaj zakon. I ono šta me interesira, jer cijenim da bi onda on mogao i odgovoriti na pitanje odnosno iznijeti konkretni stav o jednoj stvari, ponovit ću ponovno kad već nisam bio u poziciji dobiti odgovor uvaženog gospodina zamjenika i stav izvršne vlasti o ovome. Kakav je stav zastupnika SDP-a, da li zastupnici SDP-a smatraju da je prihvatljivo eliminirati minsko sumnjivo područje nakon šta se pretraži svega 1% od potencijalno sumnjivog minskog područja? Da li zastupnici SDP-a misle da je to dovoljan stupanj kontrole i da je to dovoljan argument da bi se minsko sumnjivo područje nakon što smo i iz ovog izvješća čuli o svim stradavanjima da li je stvarno klub SDP-a spreman dignuti ruke za zakon koji sadržava takvu odredbu? Kao zastupnik koji je u životu imao iskustvo sa promovkom postavljam to pitanje zastupnicima koji možda nisu imali a i vama kao eksponentu predstavniku kluba najbrojnije zastupljene stranke, političke stranke u Hrvatskom saboru? Decidiran, jasan stav da li smatrate da je ta odredba zakona kao klub u ovom Saboru prihvatljiva za vas i da li ste spremni za to dignuti ruke? Hvala lijepa.
Ovo je bila korektno iznesena replika. I na nju će odgovoriti Alen Prelec.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvijek sam spreman dići ruku za svaki zakon koji je bolji od onog prethodnog. Naime, ovaj zakon sa ovih 1% je više nego dosadašnjih koji uopće nije imao ni 1%. Da li bi moglo biti 55% to će nam vjerojatno kasnije odgovoriti zamjenik ministra, ali u svakom slučaju da dići ću ruke za svaki zakon koji je bolji od onog prethodnog. Vi ste na početku kolega Baranović rekli da je ovo jedan od rijetkih zakona, ozbiljnih zakona koji je došao u ovaj Sabor. Slažem se s time, tu su u pitanju ljudske žrtve. Ali onda budite jednako tako evo korektni pa nađite mane u ovom zakonu, recite svoje prijedloge konkretne prijedloge, a onda evo da vidimo, da napravimo zakon koji će biti u svakom slučaju bolji od prethodnog ako imate dobre namjere. Ali nije ni dobro uvijek kritizirati nešto što se pokušava popraviti situacija bez jasnih argumenata. Hvala lijepa.
Druga replika, poštovani Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega, rekli ste da su niz tih ljudi iz sindikata podržali donošenje ovoga zakona kao i ministarstvo. Ja ću vam samo reći što kaže sindikat ili sindikalna podružnica pirotehničara Hrvatskog centra za razminiravanje. Na 14 stranica je jasno pojasnila sve što ne valja u ovom zakonu. Ako smatrate da ovo nisu stručni i kvalitetni ljudi, a oni kažu Prijedlog nacrta Zakona o protuminskom djelovanju u nekim člancima je protuustavan, diskriminirajući, opasan po sigurnost građana, a najviše pirotehničara jer su ovim prijedlogom nacrta zakona ukinuti svi mehanizmi kontrole koji su provodili djelatnici Hrvatskog centra za razminiranje. Ovakav zakon jedino pogoduje poslodavcima u sustavu razminiranja jer su ukinuti svi mehanizmi kontrole što će za posljedicu imati drastično smanjenje kvalitete, a njime ubrzanje radova. Evo to su sindikalisti napisali i objasnili po svakom članku što bi trebalo promijeniti. Kad bi ovo prihvatili vi kao klub i oni koji će podržavati ovaj zakon onda bi vjerojatno i mi mogli reći, da ovo je sada u redu, ovo je struka napisala i ovo ćemo podržati.
Odgovor na repliku, poštovani Alen Prelec.
Ja bih odgovorio da li je ovaj zakon idealan? Nije sigurno idealan, ali je bolji od onog prethodnog. Ako budemo išli na tome da li ćemo napraviti konsenzus u Hrvatskoj i da li budu svi podržali ovaj zakon vjerojatno ne budemo nikad. Ni jedan zakon nisu podržali svi. Ali ja ću vam sad ponovno pročitati ako me niste dobro razumjeli i čuli tko je sudjelovao u nacrtu ovog zakona. Nacrt predmetnog prijedloga radila je radna skupina sastavljena od predstavnika Ministarstva unutarnjih poslova, Hrvatskog centra za razminiravanje, Ministarstva obrane Republike Hrvatske, Hrvatske udruge poslodavaca, Udruge poslodavaca u humanitarnom razminiravanju, Hrvatskog sindikata humanitarnog razminiravanja i novog sindikata u koordinaciji Ureda za razminiravanje Vlade RH. To je odgovor na ovo. Da li svi sindikati su sudjelovali u ovom? Nisu. Pa to je nemoguće da baš svi sindikati sudjeluju. Ali bože moj, uvijek ćemo naći nekoga tko će reći ovaj zakon nije idealan. Ja ponovno govorim ovaj zakon je bolji od prethodnoga, a svi smo ovdje da ga dogradimo i da bude on najbolji što je moguć. Hvala.
Posljednja replika, poštovana Ada Damjanac.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Pa kolega Prelec, mislim da ste izostavili jednu stvar, da niste spomenuli efikasnost jer ovim zakonom se pojednostavljuje i ubrzavaju izvidi na terenu, da se vidi zagađenost samog terena. I još jedna stvar, a to je učinkovitije korištenje sredstava, jer se ne dupliraju više izvidi na terenu od strane MUP-a i Centra za razminiranje što postiže jednu efikasnost. I ne samo to, nego ovaj cijeli zakon se usklađuje i sa međunarodnim sporazumima i konvencijama, tako da i na tom polju postiže sigurno svoju efikasnost. I ono što je najbitnije pojednostavnjuje se i na kraju nakon razminiranja nadzor očišćenog terena.
Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime kluba HNS-a govorit će poštovani Boris Blažeković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče sa suradnikom. RH se nakon Domovinskog rata suočila sa problemima zaostalih mina i različitih neeksplodiranih sredstava na površini od oko 10% kopnenog dijela. Od ukupno 21 županije 14 županija minski je bilo sumnjivo ili kontaminirano, a prema tome prometno i gospodarski donekle i paralizirano. Poslove razminiravanja vitalne infrastrukture najprije je obavljala Civilna zaštita, specijalne postrojbe MUP-a i inženjerijske postrojbe Hrvatske vojske. Bila je to privremena i složena situacija protuminskog djelovanja, a bio je to ozbiljan izazov djelovanja i Vlade i građana RH. Od '96. godine zakonom se uređuje protuminsko djelovanje i osniva se državna tvrtka AKD Mungos u kojoj su stečena prva iskustva organizaciji, provedbi humanitarnog razminiranja. S vremenom razminiranje postaje posao privatnika. Nakon 10 godina razminiranja na tržišnim osnovama očišćena je velika površina zemlje, otklonjeni su uzroci zastoja obnove gospodarstva, organizacijska, humanitarna, međunarodna, gospodarska i druge protuminske aktivnosti podignute su na višu razinu. Važno je istaknuti odredbe novog zakona kojim se ističe da je osobama koje su stradale od eksplozivnih ostataka rata potrebno pomoći na odgovarajući način, te uključiti medicinsku, psihosocijalnu, ekonomsku i društvenu komponentu s ciljem njihove društvene i gospodarske uključenosti u društvo. RH aktivna je sudionica i stranka svih glavnih međunarodnih sporazuma o kontroli naoružanja i razoružanja kao i Konvencije UN-a o zabrani uporabe stvaranja zaliha proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina i o njihovom uništenju, odnosno Konvenciji o kazetnom streljivu čije odredbe između ostalog uređuju i suradnju na području pružanja pomoći žrtava eksplozivnih sredstava i načine pružanja te pomoći. Generalno cilj je ovog zakona u potpunosti Hrvatsku očistiti od mina, odnosno ukloniti minsku opasnost s područja Hrvatske do 2019. godine. U sustavu humanitarnog razminiranja uočeno je da se neracionalno koriste postojeći resursi, a veliki postotak isključenih površina iz minski sumnjive površine ponovno se uključuje u minski sumnjivo područje što za posljedicu ima povećanje troškova i produžavanje vremena razminiranja kao nedovoljnu sigurnost isključenih površina iz minski sumnjivog područja za krajnje korisnike. Važećim zakonom, ovlaštenim pravnim osobama ili obrtnicima tijekom obavljanja poslova razminiranja administrativno se ograničava dinamika obavljanja poslova što je u dosadašnjoj praksi usporavalo radove i otvaralo prostor za eventualno koruptivno djelovanje što bi s ovim prijedlogom zakona izgubilo. Prijedlogom zakona ukidaju se nepotrebne administrativne barijere, uvode se poboljšanja i pojednostavljenja u cjelokupni sustav protuminskog djelovanja koje omogućuju da se s raspoloživim financijskim sredstvima na sigurniji, efikasniji, ekonomičniji način postigne veća kvaliteta i kvantiteta obavljenih poslova razminiranja odnosno protuminskog djelovanja, te se utvrđuje pomoć osobama stradalim u eksplozivnih ostataka rata kao i socio-ekonomskih integracija razminiranih područja što nije obuhvaćeno važećim zakonom. Osnovni cilj novog Zakona o protuminskom djelovanju jest efikasnije, racionalnije provođenje poslova općeg, tehničkog izvida, uništavanja, razminiranja i kontrole kvalitete, povećanja sigurnosti svih sudionika u procesu humanitarnog razminiranja i predaje razminiranog područja sigurnijeg za upotrebu krajnjem korisniku ili korisnicima. Protuminsko djelovanje nije samo razminiranje zagađenog područja i otklanjanja utjecaja tog problema na ljude nego je u konačnici iskorištenje krize u svoju korist i izlazak na svjetsko tržište specijalnih proizvoda na ovom području. Osim velikog smanjenje minsko sumnjivog prostora smanjen je broj minskih incidenata i žrtava mina, te izlazak protuminskog klastera tvrtki na svjetsko tržište. Danas je RH zapažena u svijetu humanitarnog razminiranja po postignutim rezultatima i naprednoj tehnologiji razminiranja. Stečeno iskustvo, znanje, vještine i oprema ugrađuju se u globalni problem uklanjanja mina. Protuminska djelatnost i iskustvo može biti iskorištene kao šansa razvoja i postupnog vraćanja uložene snage i sredstava u razminiranju. S pojavnosti treba neke stvari i pročitati, ovim zakonom redefiniraju se uvjeti za pravne osobe, obrtnike prilikom ishođenja odobrenja za obavljanje poslova razminiranja ručnom detekcijom mina, za poslove strojne pripreme površine i za … pregleda površine pomoću pasa za detekciju mina. Dalje, cjelovito se reguliraju uvjeti za rad inozemnih pravnih osoba i njihovih zaposlenika koji u RH mogu obavljati poslove razminiranja, strojne pripreme površine i pregleda površine psima za detekciju mina. Ukidaju se administrativne barijere glede ocjene sposobnosti za razminiranje na način da se već samim odobrenjem MUP-a, pravna osoba ili obrtnik po ispunjavanju uvjeta propisanih zakona sposobna obavljati poslove razminiranja, strojne pripreme, te posla pretraživanja pomoću pasa za detekciju mina. Redefiniraju se poslovi izvida minski sumnjivih površina i utvrđuju poslovi dopunskog općeg izvida koji provodi Hrvatski centar za razminiranje kako bi se izbjegla ponovna vraćanja izuzetog područja u minsko sumnjivo područje i razminirala samo ona područja koja su stvarno zagađena minskoeksplozivnim sredstvima i neeksplodiranim ubojitim sredstvima. Redefiniraju se poslovi tehničkog izvida koji svojom svrhom i provedbom rezultiraju kvalitetnijom i preciznijom izradom idejnog plana razminiranja. Ukidaju se postupci pretraživanja kojima ovlaštene pravne osobe i obrtnici utvrđuju točnost podataka prikupljenih općim i tehničkim izvidom i utvrđuju postojanje zagađenosti određenih minski sumnjivog područja obuhvaćenog projektom pretraživanja jer su suvišni. Preciznije se definiraju poslovi uništavanja pronađenog minskoeksplozivnog sredstva i neeksplodiranog ubojitog sredstva i njihovih dijelova gdje se ovlaštenoj pravnoj osobi, obrtniku i voditelju radilišta daje širi tehnički okvir za postupanja sa eksplozivnim sredstvima. Ukidaju se administrativni postupci odobravanja većih učinaka pirotehničara i postupci kontrole odobrenih većih učinaka pirotehničara koje provode pirotehnički nadglednici i nadzornici Hrvatskog centra za razminiranje. Transparentnije će se definirati postupci završne kontrole kvalitete nad obavljenim poslovima razminiranja u vidu osnivanja povjerenstva za završnu kontrolu. Ukinuti će se nepotrebne administrativne barijere koje za obavljanje temeljnog posla zahtijevaju izdavanje dva dokumenta na način da je za obavljanje poslova u sustavu protuminskog djelovanja potrebno ishoditi samo jednu iskaznicu. Ukinut će se skupna prekršajna odgovornost za … minskoeksplozivnih sredstava i neeksplodiranih ubojitih sredstava i njihovih djela na prethodno razminiranom području, ukinut će se ograničavajuća … odobrenja izmjena i dopuna izvedbenih projekata koje Hrvatski centar za razminiranje odobrava ovlaštenim pravnim osobama zbog potrebe angažiranja dodatnih ljudi i materijalno-tehničkih sredstava. Hrvatska je na trećem mjestu iza Kambodže i BiH po postavljenim minama na kvadratnom metru ratnog područja nakon Drugog svjetskog rata. Brojna su stradanja civila posebice djece u cijelom svijetu od posljedica eksplodiranja zaostalih mina iz raznih rtova. Brojne su akcije na nivou zemalja pogođenih minama, ali i globalno gdje se prikupljaju sredstva za uklanjanje zaostalih mina i gdje se ukazuje na strašne posljedice i stradanja od eksplozija zaostalih mina. Svjetski je poznata inicijativa preminule britanske princeze Diane vezano uz zabranu upotrebe i uklanjanju protupješačkih mina. Svaki rat ostavlja brojne razne ružne posljedice. Osim mrtvih i ranjenih te strašnog razaranja u Hrvatskoj su ostale mnogobrojne mine. I uz pomoć međunarodne zajednice, donacija, pojedinaca ili cijele države Hrvatske se ipak polako rješava zaostalih ubojitih mina. S obzirom na neke primjedbe zainteresiranih poduzetnika i pojedinaca sa željom da se do drugog čitanja poboljša navedeni prijedlog posebice u dijelu osiguravanja područja i sigurnosti razminirača, klub HNS-a liberalnih demokrata će prihvatiti ovaj prijedlog u prvom čitanju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, poštovani Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Blažekoviću, vašem izlaganju i izlaganju prethodnog kolege slušam riječi efikasniji i ekonomičniji način uklanjanja mina u RH. Nema novih troškova. To će biti dakle ako ne jeftinije onda barem isto. S druge strane riječ zaštita ljudskih života se vrlo malo čuje. Možda 2, 3 puta. U prošlom zakonu kada smo razgovarali o sigurnosti u bankama, o sigurnosti novca svaka druga riječ je bila sigurnost ljudskih života. Očito da mina nema tamo gdje su bankarske institucije i tamo gdje je novac. I očito da život uz novac je puno vredniji nego život na ovim terenima koji su zagađeni minama. Zanima me zapravo da li ste vi kao jedna od poluga vlasti u Republici Hrvatskoj spremni barem naći nekakav kompromis sa zahtjevima ovih ljudi i struke koji su blago rečeno razumni ako ne i vrlo dobri?
Odgovor na repliku Boris Blažeković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega što se tiče ovog Prijedloga zakona o protuminskom djelovanju on se cijeli od prve do zadnje rečenice odnosi na sigurnost ljudskih života. I spominjanje u svakoj rečenici ljudskog života nije toliko potrebno koliko je potrebno u jednom neobičnom zakonu a to je u zaštiti o bankama jer banke nisu baš kontaminirane minama da bi se o njima na taj način moglo razgovarati. A šta se tiče da li smo mi kao poluga vlasti spremni prihvatiti ovaj prijedlog raznih primjedbi koje je dostavio svima, svim saborskim zastupnicima sindikat podružnica pirotehničara Hrvatskog centra za razminiranje ja bih to ostavio zakonodavcu u potpunosti vjerujem grupi ljudi, odnosno stručnjaka koji su predlagali ovaj zakon. Do drugog čitanja ima dovoljno vremena pa da se ako u ovom prijedlogu nešto stvarno stoji i ima rezona ima stvarno vremena da se i to promijeni.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Josip Đakić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice i gospodine zamjeniče ministra sa suradnikom, kolegice i kolege. Prijedlog Zakona o protuminskom djelovanju, možemo reći da u uvodnom obrazloženju predlagatelj objašnjava probleme koji su uočeni u primjeni dosadašnjeg Zakona o humanitarnom razminiranju. Između ostalog navodi se i postojanje potrebe za ubrzavanjem procesa protuminskog djelovanja s naglaskom na predaji sigurnijih površina krajnjim korisnicima. Problem utvrđivanja odgovornosti za obavljeni posao u sudskoj praksi posebice kod utvrđivanja stvarne odgovornosti za naknadni pronalazak minsko eksplozivnih sredstava i neeksplodiranih ubojitih sredstva na razminiranim područjima. A s time u vezi i problem izostanka stručne pirotehničke provjere te neracionalno korištenje postojećih resursa. Pa ipak, ovaj prijedlog zakona prepun je manjkavosti iz koje se može iščitati namjera predlagatelja da o svim pitanjima donosi konačnu odluku i u potpunosti pri tome zaobiđe struku što može rezultirati ne samo izvlačenjem novca iz državnog proračuna recimo kroz pogodovanje pravnim osobama ili obrtnicima ovlaštenima za obavljanje poslova razminiranja nego i stradanjem građana u budućnosti kao najvećoj tragediji koju možemo zamisliti. Temeljna primjedba koja se odnosi na cjelokupnu zakonsku novelu jest nedosljednost. Cijeli je prijedlog ispunjen primjerima u kojima su odredbe jednoga članka u koaliziji sa odredbama drugih članaka što sam zakon u praksi čini neprovedivim. I što je još gore urušava pravnu sigurnost onih na koje se odnosi, otvara mnoštvo mogućnosti za korupciju te ugrožava opću sigurnost građana. Primjerice u stavku 5. članka 7. stoji da HCR određene poslove ugovara ugovorno ustupa ovlaštenim pravnim osobama ili obrtnicima. Poslove a u stavku 4. članka 9. HCR obavljanje određenih poslova može ustupiti ovlaštenim pravnim osobama ili obrtnicima. Dakle nije jasno da li je HCR uopće ne izvodi navedene poslove kako to nalaže stavak 5. članka 7. ili izvodi i te poslove ali ih može ustupiti kako je to predviđeno stavkom 4 članka 9. Posebno zbunjuje odredba članka 14. kojim se utvrđuje da ovlaštene pravne osobe i obrtnici koji su ovlašteni samo za obavljanje poslova strojne pripreme, površine i poslova pregleda površina pisma za detekciju mina mogu na radilištu obavljati djelatnost samo kao podizvoditelji odobrenom ponuditelju. Ovdje pak nije jasno što točno znači da ovlaštene pravne osobe i obrtnici mogu biti podizvoditelji odobrenom ponuditelju. Dobivaju li posao putem javnog natječaja ili temeljem proizvoljne odluke odobrenog ponuditelja. Tko je odobreni ponuditelj i temeljem kojih kriterija je odabran i zašto se odobreni ponuditelj kao termin više ne spominje ni pobliže objašnjava na bilo kojem drugom mjestu u prijedlogu zakona osim u članku 14.? Ako su poslovi protominskog djelovanja postali od nacionalnoga i općeg gospodarskog interesa za sigurnost Republike Hrvatske koji se financiraju najvećim dijelom iz državnog proračuna tada se za te poslove ne mogu angažirati privatne tvrtke koje nisu u stanju pružiti odgovarajuće usluge. Ova odredba omogućava namještanje javnog natječaja kojim se nekome omogućava da dobije posao razminiranja i novac za taj posao a onda taj netko uopće ne mora posao odraditi nego će ga za njegov račun odraditi netko drugi koji pak može raditi sam samo dio posla pa uvijek postoji opasnost da posao bude odrađen loše ili nepotpuno. Još jedna slična nedosljednost prisutna je i u odredbi stavka 1. članka 24. prema kojem u slučaju bitnih odstupanja od izvedbenog plana za vrijeme obavljanja poslova tehničkog izvida i razminiranja. Izmjene i dopune izvedbenog plana izrađuje HCR, ovlaštena pravna osoba ili obrtnik. Izrada idejnih planova razminiranja izvedbenih planova tehničkih izvida pa tako i njihovih izmjena i dopuna posao je koji obavlja isključivo HCR kao pravna osoba s javnim ovlastima i taj posao kao ni ostale poslove taksativno navedene u stavku 1. članka 9. HCR ne može povjeriti drugim pravnim ili fizičkim osobama. Ako k tome pridodamo i činjenicu da se bitnim odstupanjem smatra uvođenje novih ili zamjene starih podizvoditelja poslova tada sasvim sigurno možemo utvrditi da ova odredba ima za svrhu namještanje javnog natječaja, obzirom da se u Zakonu nigdje ne navode razlozi zbog čega mi se mijenjali podizvoditelji i zbog čega se uopće podizvoditelji angažiraju. Odredbe članka 39. prilično zbunjuju. Tu se spominje termin utvrđivanja veće zagađenosti mesom i nusom i njihovim dijelovima što je uvjet da se za to područje ili građevinu izrađuje idejni plan razminiranja. Kasnije se spominju i termini velika zagađenost u članku 57., iznimna zagađenost u članku 58. Što točno znači zapravo ta iznimna ili veća zagađenost? Znači li to da postoji područje manje zagađenosti koje se kao takvo neće morati očistiti od mina? Tko procjenjuje stupanj zagađenosti predmetnog područja ili građevine i na temelju kojih kriterija, HCR ili ovlaštena pravna osoba ili obrtnici? To je pitanje svih pitanja. Na ta pitanja ovaj zakon ne nudi odgovore već pravnu zbrku zbog međusobno suprotstavljenih odredbi. Nadalje, u članku 45. zabranjuje se neovlaštenim osobama premještanje, oštećivanje ili uklanjanje oznaka minske opasnosti te ulazak u minsko sumnjiva područja i u radilišta. Međutim, članak 95. propisuje da će osobama stradalima od eksplozivnih ostataka rata ili … pružiti pomoć, uključujući liječničku skrb, rehabilitaciju i psihološku podršku te će se nastojati osigurati njihova društvena i gospodarska uključenost. Pritom nema zakonske ograde od onih civilnih žrtava koji su prekršili odredbe članka 45. osim propisane novčane kazne za taj prekršaj. Posljedice takve kolizije i nereda među pojedinim odredbama ovoga prijedloga zakona biti će ogromni troškovi za državni proračun. Isto tako, u ocjeni potrebnih sredstava za provođenje zakona piše da za provedbu ovoga zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu Republike Hrvatske. Međutim, prava koja žrtvama ovaj zakon daje, žrtve će ih tražiti čim ovaj zakon stupi na snagu. Prema podatku navedenom u izvješću o provedbi plana humanitarnog razminiranja i utrošenim financijskim sredstvima za 2014. godinu od 1996. godine do kraja 2014. godine ukupno je stradalo 486 osoba, 163 smrtno, teške tjelesne ozljede dobilo je njih 220, dok su lake tjelesne ozljede dobile 130 osoba. Također je u izvješću istaknuto da su nadležnim tijelima rješavala probleme žrtava u dijelu medicinske rehabilitacije ostale oblike pomoći, provodio je uglavnom nevladin sektor i financirali su se putem raznih donacija. Predlagatelj uopće nije predvidio moguće financijske posljedice za državni proračun pa je jasno da niti jedan zahtjev neće biti ostvaren jer u proračunu za to nema predviđenih sredstava. Nadalje, članci 61. i 62. omogućavaju da poslove uništenja mesa i nusa i njihovih dijelova mogu obavljati HCR i ovlaštene pravne osobe i obrtnici ako imaju odobrenje ministarstva. Stavkom 2. članka 62. voditelj radilišta dužan je organizirati neprekidno čuvanje eksplozivnih tvari do njihovog uništenja. Što ako privatnoj tvrtki angažiranoj na poslovima razminiranja ne odgovara da se pronađu eksplozivne tvari kako bi se što prije završio posao. Podsjetimo, jedna od temeljnih intencija ovoga prijedloga zakona je ubrzanje poslovnog procesa sustavnog protuminskog djelovanja. To je glavni argument zbog čega… … [[Upadica se ne razumije.]] Ja bih vas molio, ometate me, ja ne mogu tako raditi. Upozoravate puno puta sve druge gospođo potpredsjednice, a mene cijelo vrijeme ometate jer pričate mi iza leđa. To je glavni argument zbog čega brigu o čuvanju i uništavanju eksplozivnih tvari mora voditi isključivo HCR. Posebna priča ovoga prijedloga zakona su inspektori ministarstva. Inspektori imaju gotovo neograničene ovlasti, ali zakon ne propisuje tko može biti inspektor, koja stručna znanja mora posjedovati, kakvo radno iskustvo mora imati. Prema odredbama ovoga prijedloga zakona inspektor ne mora imati pojma o postupku razminiranja niti znati utvrditi istinitost dostavljenih mu podataka i dokumenata, pa čak ne mora ni izići iz svoga ureda. Inspektori ministarstva ništa ne moraju raditi, već samo zahtijevati da pirotehničari to naprave umjesto njih. Ako to ne naprave bit će kažnjeni sa 10 000 kuna. S time u vezi zakon ne navodi razloge zbog čega je inspektor ministarstva nužan u povjerenstvu za završnu kontrolu kvalitete kako to utvrđuje članak 74. Ako smo već utvrdili da ne raspolaže potrebnim stručnim znanjem, sposobnostima da može obavljati inspekcijski nadzor to je veliki propust ovoga prijedloga zakona jer omogućuje da konačnu kontrolu obavljaju u potpunosti nestručne osobe. Nije jasno ni zbog čega inspektori ministarstva imaju pravo na staž osiguranja u povećanom trajanju što im omogućuje članak 107. ako ujedno nisu i pirotehničari i nisu dužni raditi posao pirotehničara. Nadalje, prava u slučaju ozljede na radu ili profesionalne bolesti prema odredbama članka 109. ostvaruju se sukladno propisima koji uređuju prava hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. To je nemoguće jer Zakon o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji taksativno navodi tko može imati status hrvatskog branitelja odnosno člana njihovih obitelji i po toj osnovi ostvariti pravo iz toga zakona. Nigdje se u tom zakonu ne spominju pirotehničari i inspektori Ministarstva unutarnjih poslova. Prava i posebna prava zaposlenika na poslovima razminiranja prema ovom prijedlogu zakona uređuju se kroz nekoliko zakona: Zakon o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, Zakona o pravima djelatnih vojnih osoba, policijskih službenika i ovlaštenih službenih osoba, Zakona o mirovinskom osiguranju, Zakona o posebnim pravima iz mirovinskog osiguranja zaposlenika na poslovima razminiranja i ovaj Zakon o protuminskom djelovanju. Prava i posebna prava djelatnika iz članka 100. ovoga prijedloga trebaju biti uređena posebnim zakonom koji bi trebao propisivati nazive radnih mjesta, stručne uvjete, koeficijente složenosti poslova, opis poslova, prava i posebna prava, obaveze i odgovornost prava članova njihovih obitelji, izvore financiranja te utvrditi status svih djelatnika u sustavu protuminskog djelovanja. Na ovaj se način kako je predloženo u ovom prijedlogu zakona nadležno Ministarstvo unutarnjih poslova elegantno rješava obaveze financiranja ovih prava i prebacuje ih na Ministarstvo branitelja kao što je to slučaj i sa isplatom sredstava potrebnih za kupnju udžbenika za djecu smrtno stradalih pirotehničara jer se ta financijska obveza prebacuje na ministarstvo nadležno za obrazovanje. Zakon o protuminskom djelovanju je potreban, no ovaj prijedlog zakona nažalost sadrži previše kobnih nedosljednosti, pogrešaka i loših rješenja neprimjenjivih u praksi. Prijedlog je zaprepašćujući primjer neznanja, nestručnosti, neprofesionalizma što je posebno u ovom slučaju pogubno za nacionalnu sigurnost. Nažalost, pojavljuje se previše dvojbi u tumačenju velike većine odredbi ovoga prijedloga što stvara pravnu neizvjesnost u pitanju koje je definirano kao nacionalni i gospodarski interes za sigurnost RH zbog čega prijedlog treba povući iz saborske procedure ili prihvatiti sve one primjedbe koje su stručna tijela uputila, a to je Sindikat pirotehničara pri HCR-u koji sigurno dobro zna što su im najveće tegobe i problemi. Hvala lijepo.
Alen Prelec, replika.
Kolega Đakić, vi ste predsjednik Odbora za ratne veterane i ja vjerujem da vas je slušalo dosta vaših kolega. Ali nekoliko puta ste naveli ne možemo, radi se na tome da se namješta javni natječaj. Ovo je bilo u najmanju ruku paušalno, neozbiljno i zlonamjerno. Jer ovako kvalificirati jedan zakon koji ima u konačnici i u početku dobru namjeru, a ja ću pročitati zbog čega se ulazi u ovaj zakon, to je stvarno neozbiljno od vas. Vas, koji ste evo sudjelovali u Domovinskom ratu, čije riječi bi se trebale slušati, ali malo gubite na kredibilitetu na ovaj način. Analizom važećeg zakona te provedbenih propisa donesenih na temelju … [[Govornik se ne razumije.]] uočene su određene poteškoće u realizaciji poslova razminiravanja te problemi koje je nužno otkloniti kako bi se postigao osnovni cilj zadan Nacionalnim programom protuminskog djelovanja. Dakle, postoji potreba za ubrzavanjem procesa protuminskog djelovanja s naglaskom na predaji sigurnih površina krajnjim korisnicima što je moguće ostvariti donošenjem novog Zakona o protuminskom djelovanju. Ovo je stvarno bilo dobro sročeno, sve jasno, a vi ulazite u pretpostavke i predrasude. Jer svi su lopovi i žele promijeniti zakon kako bi netko imao nekakve koristi i namještao javni natječaj. Molim vas, pazite s ovakvim kvalifikacijama pogotovo kad su izrečene na ovakvom mjestu i za govornicom Hrvatskog sabora. Hvala lijepo.
Josip Đakić, odgovor na repliku.
Kolega Prelec, ništa nije ni slučajno, ja iza svojih riječi uvijek stojim i jasno ću ih ponoviti. Ako se više ne treba akreditacija za tvrtke koje će obavljati razminiranje onda mogu raditi to stolari, tesari, dimnjačari. A akreditacija ne treba. Hrvatski centar za razminiravanje više nije ta pravna osoba sa javnim ovlastima koja će izdavati akreditacije firmama koje će raditi na razminiranju. I o čemu govorimo? Pa to jasno pokazuje u kojem pravcu idemo. To su napisali i sindikalisti, to su napisali stručnjaci. Evo, imam jednoga koji je napisao niz stvari s kojima se ne slaže između ostaloga ima svoje ime i prezime, dobili ste to vi kao i svi drugi zastupnici. Jasno govori o tome da se ovdje želi pogodovati onima koji sigurno nemaju određene kvalifikacije i kvalitete. I to ću ponoviti, da, dok se ne uvjerim u suprotno, dok ne bude u zakonu u drugom čitanju definirano što to je i koja to firma može biti sa kojom opremom i kakvim stručnim kadrovima za mene postoji uvijek sumnja.
Nastavit ćemo u 15,00 sati. Prvi na redu je kolega Petar Baranović.
Kolegice i kolege nastavljamo s raspravom po klubovima. U ime kluba DC-a Novog vala Narodne stranke reformista Petar Baranović.
Hvala lijepa uvaženi gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Raspravljamo o zakonu u centru kojeg je zapravo ljudski život a predstavnika izvršne vlasti koji bi trebao čuti razmišljanja saborskih zastupnika u Hrvatskom saboru nema u dvorani. Nisam toliko dugo u Saboru koliko neki kolege koji su već par mandata, ali moram priznat u ovih mojih 3 godine i koji mjesec prvi put da svjedočim ovakvoj situaciji. Ne bi čak mogao upotrijebiti ni onu čuvenu "Da nije tragično, bilo bi smiješno." jer ovdje stvarno elemenata bilo čemu što bi bilo duhovito nema. Kako god u ime kluba Narodne stranke reformista, DC-a i Novog vala kraće od predviđenih 15 minuta kazat ću neke stvari počevši, dakle ponavljam od činjenice da je za nas u ovom klubu. Sadržaj ovog zakona i centar ovog zakona, meritum stvari ljudski život i ljudsko zdravlje a da je tomu tako ponajbolje svjedoče i podaci koji su izneseni u prethodnim raspravama kolega, dakle svjedoče podaci u prethodnim raspravama kolega koji su navodili stravične brojke, jedan ljudski život je previše, nenadoknadiv je, gubitak jednog ekstremiteta, zdravlja civila posebno djece nenadoknadiv je gubitak svakom razumnom čovjeku pa tako i društvu u cijelosti. Zato sam i u replikama jutros kazao da je ovo jedan od ozbiljnijih zakona koji smo imali u ovoj kalendarskoj godini, možda i najozbiljniji, zapravo jest najozbiljniji. Da raspravljamo o tome kako unaprijediti sustav prodaje krušaka i jabuka ili distribucije električne energije ili šta god, unaprjeđenja zdravstva, školstva bile bi to manje ozbiljne teme od ove i zato ne mogu prihvatiti odgovor koji sam dobio tijekom replika da moramo dignuti ruku za svaki zakon koji bi po nekim kriterijima bio bolji od prethodnog jer je možda dovodi do pojeftinjenja, ubrzanja, ovo je zakon koji mora težit ka savršenstvu i ovo je zakon koji ne smije imati ahilove pete. A on ih dame i gospodo ima. Cijena ahilove pete nije gubitak Ahilovog života, on je odavno zaglavio na Troji, cijena ove ahilove pete je gubitak naših sugrađana koji žive danas u ovoj zemlji s nama. Cijena ahilove pete sustava razminiranja dosad je krvavo plaćena u stotinama života u Hrvatskoj, u stotinama invaliditeta i zato držimo da se primjedbe koje su došle iz redova struke, ljudi koji su stekli to krvavo iskustvo razminiranja u Hrvatskoj trebaju sagledati sa dužnim respektom i da moramo otvoriti neka pitanja. U ovim primjedbama navest ću recimo jednu ukidaju se prekršajne sankcije za pirotehničare koji previde ili zanemare metalne nalaze na području svoje odgovornosti a pritom je svaki takav nalaz potencijalna opasnost. Ako smo u dosadašnjem zakonu imali sankcije za nedovoljno ozbiljnu i dosljedno obavljanje tako važnog posla ne vidim logike, dopustite mi da to kažem, da se takve sankcije ukidaju. Ljudi koji rade odgovorne poslove u ovom društvu trebaju snositi sankcije za svoje propuste i to nije mana samo ovog zakona, da ne bi bili maliciozni, to je mana čitavog niza zakona u ovoj zemlji. Ponovit ću još jednom da o ovom zakonu govorim kao čovjek, kao bivši vojnik koji zna o čemu se radi i kao saborski zastupnik bez bilo kakvih prizemnih politikantskih strasti i bez potrebe da o ovom zakonu govorim kao zastupnik koji nije dio vladajuće većine, o ovom zakonu govorim zbog ljudske odgovornosti koju osjećam prema građanima ove zemlje i prema njihovoj sigurnosti. Ukinut stručni nadzor Hrvatskog centra za razminiranje, HCR je institucija koja je svih ovih 20 godina nadgledala, kontrolirala i provodila na najvišoj mogućoj operativnoj razini ovaj proces, ovu krvavu rabotu, tužnu, tešku rabotu s kojom se suočio ovaj narod kao konzekvencom petogodišnjeg rata. Pa kaže većina inspektora koji bi prema prijedlogu Zakona o protuminskom djelovanju trebali nadzirati razminiranje nisu stručno osposobljeni za to. Interesantno bi bilo čuti komentar. Ako me pitate za mišljenje, papir treba, papir znači i forma se poštivati mora, ali da li smatram da su ljudi koji su u sustavu razminiranja već 20 godina prošli tisuće i tisuće postupaka razminiranja, prošli godine, prošli stotine kilometara četvornih, da li su oni iskusniji i kompetentniji od nekoga tko će sada položiti nekakav ispit na nekakvom tečaju? Onda odgovorno tvrdim da oni koji su ostavili dobar dio svog života na tom poslu imaju svoju težinu i svoje reference stvarne, ne papirnate. A reference će nekoga u ovom poslu možda koštat glave. Inspektori umjesto nadzornika, trenutno Inspektora MUP obavlja upravni i inspekcijski nadzor dok HCR obavlja stručni nadzor nad provedbom Zakona o humanitarnom razminiranju. Novim zakonskim prijedlogom članak 71.stavak 2.stručni se nadzor ukida, a stručnjacima se čak zabranjuje svaka djelatnost koja nadilazi kontrolu sitnog postotka razminirane površine. Da li je ovo točno? I konačno ono o čemu mogu progovoriti sa nekim osobnim životnim iskustvom, ubuduće je dovoljno pregledati 1% sumnjive površine, počet ću obrazloženje ovog po meni problema i dvojbe sa konstatacijom da ne ubija minsko polje, ona je ovdje navedena nego ubija samo jedna mina. Da bi se utvrdilo jeli neko područje zagađeno minama obavlja se tzv. opći izvid, ako su njegovi rezultati dvojbeni obavlja se dopunski opći izvid. Prema prijedlogu novo zakona neka se minski sumnjiva površina može proglasiti sigurnom ako se u dopunskom općem izvidu ne pronađu mine ili neeksplodirana ubojna sredstva na samo jednoj njezinoj stotini na 1%. 1991., 12.mjesec šibensko područje dobivam dojavu jednog od mojih vojnika da je naišao na minu tipa PROM 7 u blizini naseljenih kuća. Odlazim osobno, 100m dalje zatičem djecu kako se igraju i u momentu izdajem zapovijed da se osigura područje, evakuiraju civili i da se mina aktivira. Aktivirao sam je osobno i znam o čemu pričam. Nemojte se gospodo saborski zastupnici igrati s ovim. Nemojte gospodo zbog stizanja nekih rokova koje je neki činovnik potpisao da ćemo nešto napraviti do 2019.godine raditi od ovog posla šlamperaj. Netko će ne daj Bože platiti glavom. Jedna jedina mina na području koje nija apsolutno bilo označeno kao minsko polje, 150m zračne linije od topničkog položaja na kojem sam tada imao odgovornost, jedna jedina mina, 50m od kuća, 100m dalje su djeca igrala balun od pet godina. Nigdje nije bilo ucrtano. A mi donosimo zakon u kojem potencijalno sumnjivo minska područja prema nekim zaostalim kartama, ratnim dnevnicima, svjedočanstvima časnika hrvatske vojske ili možda UMPROFOR-a mi ćemo eliminirati nakon što napravimo izvid na 1% potencijalno sumnjive površine i netko će potpisati da je to minski neosjetljivo područje. Pa jel moguće da netko ovo može napisati? Ne znam. Kako god ne smatramo lošim da se donosi novi zakon, držimo apsolutno potrebnim da se nakon dugog niza godina empirijski spoznaja u primjeni pojedinog zakona radom novele izmjene i dopune odnosno da se pribjegne čak i donošenju kompletno novog zakonskog dokumenta. I ne držimo da je sve u ovom zakonu što je ugrađeno loše, dapače. Ali imamo dužnost i savjest nam nalaže kao saborskim zastupnicima da o ovome ozbiljno raspravljamo, da upozorimo stručnu javnost, hrvatsku javnost, a posebice predlagatelje zakona na sve konsekvence koje mogu proizići iz manjkavosti zakona. Ovo je zakon koji život znači. Ja se nadam bez obzira na sitno kašnjenje da me gospodin zamjenik ministra saslušao pa da će sukladno izrečenome pristupiti eventualnim korekcijama ovog zakonskog prijedloga. S nadom da ćete tako postupiti u ime kluba Narodne stranke reformista, DC i Novog vala zaključujem ovu raspravu. Hvala na pažnji.
Hvala. Imamo jednu prijavljenu repliku. Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Kolega Baranoviću u samom uvodu ste kazali da je ovo zakon koji se tiče ljudskih života. Apsolutno se slažem s tom konstatacijom i na ime toga umjesto da uvjetni kriteriji za razminiranje budu stroži, vezano za poboljšanje dosadašnjeg zakona, mi imamo situaciju da se uvjeti liberaliziraju odnosno da uvjeti na način na koji se vrši razminiranje postaju doista upitni. S obzirom da i vi kao i ja dolazite iz ratom stradaloga područja odnosno županija u kojima imamo dosta još uvijek minski sumnjivoga područja, podsjetit ću od '91.do danas da smo imali nešto manje od 2 tisuće incidenata vezano za minski eksplozivna sredstva. Ukupno je 511 ljudi do sada poginulo od '91.do današnjeg dana. od tih 511 1/5 je poginula na području moje Zadarske županije znači oko 25%. S obzirom da sam svjedok i unutar svoje obitelji o smrtnom stradanju vezano za minskoeksplozivna sredstva mislim da nije svejedno kada se donosi zakon da li će ga donositi netko iz Zagreba tko doista nije osjetio život ili mogu kazati suživot sa minski eksplozivnim sredstvima u post olujnom vremenu u odnosu na nas koji svjedočimo praktički svaki dan tomu. Zadnja incidentna situacija na području moje županije bila je 2011. na području grada Obrovca gdje je 100 metara od osnovne škole desio se incident u kojem je čovjek, istina, na sreću nije smrtno stradao ali je ranjen. Evo toliko o novom prijedlogu zakona.
Hvala. Odgovor kolega Baranović, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Kutija, da, točno je, dolazimo iz kraja koji je platio skupu cijenu, ne najskuplju jer to je nemoguće komparirati sa istočnom Slavonijom ili nekim drugim lokacijama ali u svakom slučaju skupu cijenu u Domovinskom ratu a i poslije. Po meni odgovornost nema geografsko porijeklo Ja ne želim prejudicirati da netko tko živi u Zagrebu može biti ili treba biti manje odgovoran zbog toga prema ovom problemu, dapače aludira na apsolutnu odgovornost, apelira zapravo na apsolutnu odgovornost. Apelira i na to da se u komentarima i donošenju ovog zakona i mislim da je to čak i dosadašnji tijek rasprave imao kao karakteristiku izdignemo iznad samih stranaka, stranačkih konfrontacija jer ovo je zakon koji je prebitan. I slažem se s vama u konačnici, u procjeni da kada su u pitanju problemi koje ovaj zakon tretira onda ne možemo liberalizirati pristup nego možemo, moramo i obavezni smo biti što konzervativniji, težiti što savršenijem, potpunijem pristupu ne razmišljajući kada je ovo u pitanju bez obzira na opću financijsku situaciju čak ni o cijeni jer cijene za ovo nema. Cijene za ovo nema i držim da se oko toga zastupnici svih stranaka duboko u sebi, ljudski mogu složiti. Ne robujmo ni datumu koji je potpisao neki činovnik u Briselu, ne robujmo ni cijeni, robujmo samo spoznaji. Čak ni gubitak, nego teško ranjavanje jednog mladog čovjeka, mladog bića, mlade osobe ili starije nenadoknadiva je tragedija za pojedinca, za obitelj i za društvo. Naša je odgovornost kakav ćemo zakon ovdje donijeti i izglasati. Hvala lijepo.
Hvala i vama. I uvjeren sam da će zamjenik ministra pomno proučiti zapisnik, ovaj dio što je propustio vaše rasprave. Nastavljamo sa raspravom po klubovima i u ime kluba HDSSB-a Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine zamjeniče ministra sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Poneka je, kaže put u pakao popločen dobrim namjerama. Ne sumnjam u dobre namjere Vlade prilikom donošenja ovoga Zakona s time da je ostao na, ploča na tom putu kojom se popločava taj put brzina. Da se što prije stigne do cilja, tj. da Hrvatska prema onom obećanju i prema Europskoj uniji dakle po planu stigne do 2019. godine do mjesta da je potpuno razminirana država. Dakle da nema niti jednog kvadratnog metra sumnjivog na prisustvo, nazočnost, minskoeksplozivnih sredstava. No, mi saborski zastupnici u većini rasprava, u velikoj većini rasprava, zapravo u ovom zakonu spoznajemo grijeh. Grijeh na koji nas tjeraju ukoliko dignemo ruke za ovakav ako ne bi bilo izmjena u drugom čitanju, grijeh kojim ćemo mi biti krivci za sve one koji će u budućnosti biti žrtve zaostalih minskoeksplozivnih sredstava. Jer je potpuno jasno da ovakvim zakonskim pristupom se omogućava da nešto minskoeksplozivnih sredstava ili neeksplodiranih ubojnih sredstava zaostane i na područjima koja će biti proglašena čistim od minskoeksplozivnih sredstava. Bilo da bude samo jedna žrtva, bilo da čovjek pogine ili osoba ili bude ranjena kao što je rekao kolega Baranović, mi saborski zastupnici koji bismo prihvatili zakon u ovom obliku bismo bili neizravno odgovorni za tu žrtvu. Zbog toga predlažem, naravno ima, fala Bogu da ima i drugo čitanje da neke stvari se u ovom zakonskom prijedlogu promijene. Ne može se, zora svanuti, odnosno ne može zora biti prije nego što svane. Tako i mi, ne možemo razminirati Hrvatsku jer ima još 512 kvadratnih kilometara, to je 1% površine Hrvatske, Hrvatska je nešto 56 tisuća kvadratnih kilometara otprilike. Znači negdje oko 1% teritorija Republike Hrvatske je još sumnjivo na prisutnost minskoeksplozivnih sredstava ili na neeksplodirana ubojna sredstva. Netko je govorio ovdje o županijama. Pa evo i sada se završava razminiranje prašume, ne šume nego prašume Prašnik u Brodsko-posavskoj županiji naravno na čemu poglavito Hrvatske šume zahvaljuju a i mi i stanovnici Brodsko-posavske županije HCR-u, Hrvatskom centru za razminiranje da ovaj vrlo složeni zadatak da u prašumskim uvjetima, to je jedina prašuma u Europi, jedina prašuma u Europi da je napokon evo razminirana. Još ostaje 56 kvadratnih kilometara u Brodsko-posavskoj županiji na područjima razgraničenja između tzv. SAO zapadne Slavonije i dakle Republike Hrvatske na kojima postoje upravo minski sumnjiva područja ili pak područja pod neeksplodiranim ubojnim sredstvima. Je li potrebna žurba da bismo 2019. godine bili dakle država očišćena od mina? Je li cijena dakle koja je sada 2,5kn po kvadratnom metru razminiranja u koliziji sa brzinom toga izvršenja? Kada bi, HCR je rekao prije u prijašnjim raspravama, imali smo vrlo često rasprave o tome, svake godine se podnosi izvješće HCR-a, da se otprilike godišnje razminira od 40, 50, pa nekad jedne godine je bilo i 70 km2, ali ako je 512 km2 pod minama sumnjivo onda to znači da je to barem prosječno jedno 10 godina da bismo mi uspjeli se razminirati ovom brzinom i ovim tempom. Jedino je u pitanju novac koji je potreban za razminiranje. Dakle koliko novaca, kako kažu koliko para toliko muzike. Tako i to, koliko novaca za razminiranje toliko ćemo ići brže tempom da dostignemo Hrvatsku bez mina. Nije stvar u tome da se poput Hrvatskog zavoda za zapošljavanje administrativno brišu nezaposleni pa sad imamo odjedanput u 4. mjesecu je bilo 350000 nezaposlenih, a 1.5. 295000. Pa kako je to moguće da je 55000 ljudi brisano odnosno nema ih, nestali su sa popisa Hrvatskog zavoda za zapošljavanje. Tako i ovo, ne možemo mi ovakvim načinom da proglašavamo teritorij koji se ispituje u opsegu od 1% i ako se ne nađe u tih 1% mina ili minsko eksplozivno sredstvo ili neeksplodirano ubojno sredstvo da se proglasi da je to područje potpuno slobodno od mina i da se proglašava da je čisto, ajde da tako kažem skraćeno. A za godinu, dvije, tri ide nekakav pastir, čoban, kako god hoćete, sa svojim blagom i nastrada na tom području jer to nije bilo onih 1% koje je bilo ispitano. I tko je kriv? Saborski zastupnici su krivi koji su digli ruke za ovakav zakon. Svi mi skupa smo krivi. I zato dobro promislimo i dobro raspravljajmo ovdje o tome da drugo čitanje bude nešto drugačije kako bismo bili i mi sebe zaštitili od ovakve mogućnosti, ali zaštitili i ljude, građane Hrvatske kako ne bi. Ma vidite, nas ima 4 milijuna i 200-300 tisuća i u tom broju od 4 milijuna i 200-300 jedan, dvije, tri osobe reklo bi se nije to ne znam šta, ali onoj obitelji kome nastrada bilo tko, dijete, mladić, djevojka, tome je to jako puno. To je jedan od njih tri ili četiri u obitelji. Dakle ne gledajmo na brojke, ne gledajmo na vrijeme, ne gledajmo na cijenu niti na 2019. godinu nego provedimo temeljito razminiranje Hrvatske kako bi ljudi koji žive u Hrvatskoj bili potpuno sigurni da tamo gdje je proglašena i gdje je HCR ustanovio svojom kontrolom, svojim nadzorom da je posao dobro obavljen, da je to područje sigurno, da nam se ne dogodi da poslije netko nastrada u tom području, a dogodilo se, već je bilo takvih slučajeva nažalost. Znamo i sami da je bilo. Prolazim vrlo često cestom od Novske prema Jasenovcu i još uvijek vidim onaj bivši put koji je išao u Jasenovac, ima traka, piše mine, ima tabla i evo već koliko je od rata to od Bljeska i Oluje 20 godina, a još uvijek je to područje koje je zaista nezgodno s obzirom da je močvara i s obzirom da je to šikara, još uvijek nakon 20 godina uz sami spomenik u Jasenovcu koji je ovih dana bio aktualan ali neću govoriti, to je izvan teme, dakle postoji minirano područje i to vrlo blizu sad službenoj cesti koja vodi uz tu cestu i ne možete ići onim drugim putem. Čak se ne može ni blago izvoditi u ispašu jer je to područje valjda žestoko minirano i ima neeksplodiranih minskih ubojnih sredstava. Netko reče ovdje, gospodin Kutija da je od 1991. godine poginulo 511 ljudi. Gospodin Đakić kaže da je od '96. poginulo 163 osobe od minsko eksplozivnih sredstava. Ajde uzmimo period, razdoblje od '91. do '96. da je bilo ratno razdoblje pa ajde dok je bio Bljesak, Oluja itd., ali od '96. se može računati nekakvo mirnodopsko razdoblje i od toga vremena je u Hrvatskoj poginulo 163 osobe. To je ogromna brojka. I sada ovim zakonskim prijedlogom, više se to ne zove humanitarno razminiranje nego se zove Zakon o protuminskom djelovanju, odjedanput, umjesto da smo onda u tom Zakonu o humanitarnom razminiranju ako već govorimo o humanitarnosti, o ljudskosti, o onima koji su stradali da im se ostvare barem da kažem nekakve naknade i nadoknade, ovaj zakon se zove isključivo protuminsko djelovanje. Je li protuminsko djelovanje naknada za one koji su stradali ranjeni u minskim poljima ili se ipak radi o nekakvoj humanitarnoj djelatnosti i aktivnosti kojom bi se nadoknadila šteta? Dakle promijenili smo čak i ime zakona, više nije humanitarno razminiranje nego protuminsko djelovanje, a u njega smo ubacili elemente socijalne i skrbi i naknade štete za gubitak ekstremiteta i sve druge štete koje su nastale djelovanjem minsko eksplozivnih sredstava i tu se čak na jednoj stranici sam našao da postoje i kategorije. Dakle u članku 112. kategoriziraju se oni koji su zadobili invalidnost nakon djelovanja minsko eksplozivnih sredstava. Pa onda kaže skupina i postotak. Ima skupina 2 73%, skupina 3 55, do skupine 10 koja ima 3% invalidnosti. Dakle, propisano je nešto što je zapravo uopće nije rekao bih predmet ovoga zakona. Ono je Zakon o protuminskom djelovanju. Ja sam razmišljao da to i mislio da je to zakon kojim će se zapravo propisati isključivo sustav razminiranja u RH, a on je zapravo u neku ruku i radno i socijalni zakon kojim se propisuje i naknada štete, svrstavanje u grupu invalidnosti i sve ostalo što ide, što je onda kasnije raspoređeno, naknade po drugim ministarstvima, a zapravo to iziskuje i određena novčana sredstva. Gledajte, kolega je rekao da je od '96. godine, dakle stradalo 486 ljudi. Od toga 163 poginula. To znači da bi 4 stotine i 19 po ovom sadašnjem zakonu imalo pravo na naknadu štete. Oni moraju bit negdje raspoređeni u nekakva ministarstva bilo branitelja, bilo Ministarstvo rada, bilo Ministarstvo socijalne skrbi itd. Ali sve skupa naravno da ljudima pripada to da ne bi me netko krivo shvatio. Ali to iziskuje određena novčana sredstva. Pa je onda ovim zakonom zapravo ako idemo i na taj element koji nije izravno povezan sa razminiranjem veća, dakle to državu više košta kada spojimo, dakle razminiranje i naknadu štete za one koji su stradali u minskim poljima. Onda je to daleko veća cijena i imamo, dakle u neku ruku manje novaca za osnovnu djelatnost, a to je razminiranje. Ovdje je rečeno i da Hrvatski centar za razminiranje sada ima drugačiju namjenu. Čak su mu nadležnosti nešto, pa ne nešto nego poprilično manje negoli što su prije bile. Rečeno je i to da ne treba dva ugovora, nego samo jedan ugovor. Da će Hrvatski centar za razminiranje samo primiti na znanje i dakle izvršiti nadzor kada neka firma izvrši razminiranje i kaže sve sad je slobodno, onda Hrvatski centar za razminiranje ulazi i kaže da, to je u redu. Tko odgovara za bilo kakvu grešku, skupu grešku koja može uslijediti nakon toga? To je upitno. I što je funkcija dalje Hrvatskog centra za razminiranje koji je pokazao dobre i odlične rezultate u sadašnjem radu, ali ne može kako sam rekao zora prije nego što svane. Ne možemo mi razminirati s tim novcem kojim raspolažemo iz državnog proračuna, iz proračuna naših vanproračunskih korisnika kao što su Hrvatske šume i Hrvatske ceste i autoceste hrvatske, pa te nešto donacijama kojih je vrlo malo i sve manje i manje. I nešto iz EU, ali i to je relativno malo i mi ne možemo stići i to treba priznati Europi kao što smo priznali da nam je deficit proračuna 5 i pol, 6% kao da smo zaduženi 85, 90% javnog duga. Tako treba reći gospodi u Europi da mi ne možemo ovim tempom stići do 2019. razminirati Hrvatsku, potpuno jasno i glasno. Ako hoće neka nam izvole pomoći. Za te namjene Europa ima fond, ona pomaže i Ruandu i Burundiji i Bjelorusiju i ne znam koji niz zemalja koje su bile u ratnim sukobima da se razminira i Bosnu i Hercegovinu [[Upadica Batinić: Vrijeme.]] Prema tome, mislim da trebamo malo drugačije postupati, jer koliko imamo novaca, toliko možemo se brzo i razminirati. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Josip Đakić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa ovim novim Zakonom o protuminskom djelovanju želi se ostvariti osnovni cilj kao što je to i navedeno potpunog uklanjanja minske opasnosti sa područja RH do 2019. godine zbog toga što postoji potreba za ubrzanjem procesa protuminskog djelovanja sa naglaskom na predaji sigurnih pod navodnicima površina krajnjim korisnicima. Ja bih stavio pod navodnicima s obzirom da jasno već sam u svojoj raspravi rekao puno puta zbog čega. Novim Zakonom o protuminskom djelovanju, dakle želi se pošto poto postići zadani cilj do 2019. godine, a sve uz primjenu neodrživih postupaka, metoda, načina rada. Postavlja nam se pitanje kako se to misli ubrzanjem procesa protuminskog djelovanja postići predaja sigurnijih površina. Ne treba puno znati o bilo kojem procesu rada da bi se zaključilo da se ubrzanjem ne postiže kvaliteta, a osobito ne u uvjetima kada se ne uvodi nova tehnologija sa modernijim nadzorom. Uz važeći zakon želi se postići isti nemogući cilj. Rezultati toga su katastrofalni. Dnevni učinak u 2014. godini koji ostvaruje jedan pirotehničar povećan je do 30% u odnosu na 2013. godinu. Pri tome je nekvalitetno utvrđeno u 9 završnih kontrola kvaliteta rada tih istih pirotehničara za razliku od 5 u 2013. Računica je vrlo jednostavna. Za ubrzanje od 30% dobili smo 80% nekvalitetniji rad i to je ono što je najveća opasnost. Novim zakonom se želi blagosloviti postojanje i vladinog Ureda za protuminsko djelovanje koji je samo teret proračunu, a njegov dosadašnji učinak dokazuje da je nepotreban jer s tim poslovima koje su si pripisali i onako bave druge ustanove između ostaloga i Hrvatski centar za razminiranje kojega je kao i ured osnovala Vlada. Nedostatci koji su nam navedeni u dosadašnjem zakonu spominju se kao sljedeći. Mogućnost utvrđivanja odgovornosti, administrativne prepreke, koruptivne radnje. Sve navedeno i danas je u nadležnosti inspektora MUP-a koji obavljaju upravni i inspekcijski nadzor. MUP je i autor sadašnjeg Zakona o razminiranju, a svjedoci smo da mu je potrebno i više mjeseci za donošenje pojedinih rješenja. Inspektorat je zbog svoje nestručnosti i nesposobnosti kao tužitelj izgubio većinu sudskih sporova i nije svih ovih godina procesuirano niti jedna koruptivna radnja. Razlog donošenja ovog Zakona o protuminskom djelovanju zbog usklađivanja s pravnom stečevinom EU je osobito apsurdan navod. Jer to ovaj prijedlog u potpunosti ignorira. A u prvom redu sigurnost stanovništva koje će koristiti tzv. sigurnu površinu kao rezultat rada prema ovom novom zakonu novost je i sljedeće: dinamika obavljanja poslova razminiranja ovisila bi o neposrednoj stručnoj procjeni voditelja radilišta, a ne o administrativno-operativnoj procjeni službenika HCR-a. Voditelj radilišta zaposlenik je poslodavca, privatnog poduzetnika, kojem je jedini interes dinamika radova, dakle zarada. Voditelj radilišta je prema ovome izgleda jedina struka na radilištu, a nadzor HCR-a je administrativna prepreka. Ako se stvarno smatra da je administrativni nadzor HCR-a prepreka onda smo stvarno u zabludi. Prava je istina da je nadzor HCR-a obrazovanjem i stručnošću iznad razine voditelja i radilišta i što je najvažnije zastupa interes RH i sigurnost njezinih građana. Konačno, ako se prijedlog zakona već poziva na EU nije teško provjeriti međunarodne propise koji itekako prepoznaju ulogu i važnost temeljitog stručnog nadzora. To traži EU. Ja se nadam da kako ste predložili ovaj zakon začudilo bi me da u njemu niste stavili da postoji i satelitski nadzor minsko-eksplozivnih i zagađenih površina. I vjerojatno u budućnosti, u skorijem vremenu izmjena i dopuna toga istoga zakona ili u drugom čitanju vjerojatno ćete staviti i lasersko otklanjanje mina.
Hvala. Imamo jednu repliku, Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Kolega Đakiću, Vlada Republike Hrvatske je u travnju ove godine donijela Nacionalni program protuminskog djelovanja RH. Evo ga, ponavljam u travnju tekuće 2015. godine. I citiram, u Poglavlju – normativni preduvjeti "sadašnja pravna regulativa u osnovi omogućuje realizaciju ovoga programa." Što to u prijevodu znači? Znači da postojeći zakon je dobar i da daje dobre rezultate, ako ja dobro iščitavam ovo. Kako bi se što učinkovitije upotrijebili svi raspoloživi resursi u tijeku provedbe ovoga programa bit će potrebno prilagođavati podzakonske akte. Znači, nigdje se ne spominje donošenje novoga zakona. Pametnome dosta!
Hvala. Odgovor, izvolite kolega Đakić.
Hvala lijepo. Točno je kolega Kutija, apsolutno nije trebalo ići u donošenje novoga Zakona o protuminskom djelovanju, trebalo je možda u određenim člancima popraviti ili doraditi sadašnji Zakon o humanitarnom razminiranju i to bi bilo svrsishodnost usklađenja i sa strategijom a jednako tako i poboljšanja. Trebalo je u biti osigurati dovoljno financijskih sredstava u Proračunu RH, angažirati sve raspoložive kapacitete i onda bi cilj 2019. godina bez mina bio sigurno ostvaren. Sve ovo drugo je sakriveno nešto što visi u zraku, a to je da će biti podilaženja. I ovi nedostaci koji su navedeni kroz cijelu našu raspravu siguran sam da otvaraju mogućnost tumačenja zakona koji nije dorečen u mnogim člancima kako bi se pogodovalo određenim osobama.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno.
Prijedlog zakona o protuminskom djelovanju, prvo čitanje, P.Z. br. 823. Rasprava je zaključena. A u skladu sa prijedlozima radnih tijela Hrvatskoga sabora dajem na glasovanje sljedeći Zaključak: 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o protuminskom djelovanju, 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputiti će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga Zakona. Molim glasujte o prijedlogu Zaključka. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 80 glasova za, 5 suzdržanih i 11 protiv donesen predloženi Zaključak.
Prelazimo na - prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana, prvo čitanje, P.Z. br. 834; Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ste primili na sjednici. S nama je zamjenik ministra unutarnjih poslova Evelin Tonković. Uvodno, zamjeniče? Izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]] Kolege razumijem, zaključena je rasprava. Zamjeniče ministra bit će prilike prilikom drugog čitanja. Hvala.
Potpredsjedniče hvala. Poštovani zastupnice i zastupnici kroz primjenu odredbi važećeg Zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana ukazala se potreba da se pojedinim kategorijama hrvatskih državljana, prvenstveno poslovnim ljudima, dozvoli posjedovanje dviju putnih isprava iste vrste. Naime, poslovni ljudi, osobito iz izvozno usmjerenih sektora gospodarstva navodili su, odnosno nisu mogli putovati u inozemstvo radi obavljanja neodloživih poslovnih aktivnosti tijekom pribavljanja vize za ulazak u neke države jer uz zahtjev za izdavanje vize moraju priložiti i putovnicu. A postupak izdavanja vize ponekad traje i nekoliko tjedana. Također je ponekad onemogućeno putovanje u pojedine države ako su u putnoj ispravi bilješke, žigove, dozvole ili vize koje su putnu ispravu unijele granične službe ili druga tijela neke druge države, primjer Irak, Izrael. Predloženom izmjenom i dopunom Zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana hrvatskim državljanima omogućit će se ishoditi i drugu putnu ispravu iste vrste ako im je ona potrebna radi obavljanja gospodarskih, kulturnih ili sportskih djelatnosti u inozemstvu ili iz drugih opravdanih razloga. Kako putna isprava nije dokaz o prebivalištu njezina nositelja predloženo je da obrazac putovnice više ne sadrži podatke o prebivalištu osobe kojoj je putna isprava izdana. Detaljno je razrađeno podnošenje zahtjeva za putnu ispravu za maloljetne i poslovno nesposobne osobe. Prema prijedlogu oba roditelja moraju sudjelovati u postupku ishođenja putovnice djetetu. Zahtjev za izdavanje putne isprave djetetu podnose osobno oba roditelja ili zahtjev podnosi jedan od roditelja, drugi je preuzima, a ako je jedan od roditelja spriječen može dati ovjerenu pisanu suglasnost drugom roditelju da ishodi putnu ispravu za dijete. Zahtjev za izdavanje putne isprave djetetu jedan od roditelja može samostalno podnijeti samo ako je drugi roditelj umro ili je proglašen umrlim, lišen poslovne sposobnosti u djelu koji se odnosi na ishođenje putne isprave, a ako na temelju odluke samostalno ostvaruje roditeljsku skrb u cijelosti ili na tom djelu odnosno ako drugom roditelju miruje ostvarenje roditeljske skrbi na temelju sudske odluke. Jednako tako u žurnim slučajevima kada prijeti opasnost za dijete, ili je izdavanje putne isprave u osobitom interesu djeteta zahtjev za izdavanje putne isprave za dijete može podnijeti izdanu putnu ispravu, može preuzeti isti roditelj uz pisanu suglasnost Centra za socijalnu skrb. Prijedlogom zakona također su izmijenjene odredbe o nadležnosti za izdavanje putovnice hrvatskim državljanima u inozemstvu na način da nadležnost diplomatske misije ili konzularnog ureda RH za izdavanje putovnici nije uvjetovana reguliranim boravkom hrvatskog državljana u inozemstvu, nego se ona može izdati svakom hrvatskom državljanu koji se zatekne u inozemstvu te mu se ukaže potreba da iz nekog razloga mora ishodit putovnicu. Prijedlogom zakona pojednostavljuje se postupak koji stranka mora provesti nakon nestanka putne isprave. Prema odredbama važećeg zakona nakon što stranka prijavi nestanak putne isprave nadležno tijelo policijska uprava, postaja ili diplomatska misija, konzularni ured donosi rješenje kojim putnu ispravu proglašava nevažećom i koju stranka mora o svom trošku objaviti u Narodnim novinama što nepotrebno birokratizira i usporava postupak. Stoga će prema prijedlogu zakonu stranka kod prijave nestanka putovnice dati pisanu izjavu o okolnostima pod kojima je izgubila putovnicu ili joj je ona ukrade, a služena osoba će u evidenciji putnih isprava toj putovnici ažurirati odgovarajući status koji će ukazat da je putovnica nevažeća isprava. Nakon toga moći će se odmah podnijeti zahtjev za izdavanje nove putovnice. Na sjednici održanoj 23.prosinca 2014.godine Vlada Republike Hrvatske donijela je uredu o dopuni Zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana kojim se putovnice koje su izdane s čipom druge generacije mogu izdati sa rokom važenja najduže do 31.12.2014.godine radi usklađivanja sa odlukom Europske komisije. S obzirom da se u konkretnom slučaju radilo o uredi sa zakonom snagom koja može ostati na snazi najdulje godinu dana od dana njezina donošenja potrebno je tu dopunu zakona uvrstiti u ovaj prijedlog izmjena i dopuna Zakon o putnim ispravama hrvatskih državljana. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, zamjeniče ministra. Zakon je relativno kratak pa i konkretne kratke dileme, pitanja i sugestije. Ovo rješenje gdje se omogućava izdavanje druge putne isprave iz gospodarskih, kulturnih ili sportskih razloga podržavam jer očito postoji takva potreba. Vidio sam da su neke države članice EU to uvele već davno ranije i na taj način ćemo onima kojima ta potreba postoji omogućiti da se riješe problema i neugodnosti koje su imale zbog onih ulaznih žigova koje su udarale jedne države, a onda druge države stvarale neugodnosti ili čak i zabrane ulaska ili izdavanja viza. Međutim, u članku 3.koji se odnosi na članak 12. propisujte da druga generacija putnih isprava koja se počinje izdavati sa 1.1.2015., dakle najnovije putne isprave će vrijediti maksimalno do 31.prosinca 2024., a da će onda slijediti tzv. treća generacija putnih isprava. Sad ja idem logikom interesa građana, država je odlučila 1.1.2015. uvesti novu generaciju, drugu generaciju putnih isprava, sada naslućujemo ide treća generacija i onda velikom vi svi koji ste dobili ili ćete uzeti drugu generaciju nakon 9 godina morate ponovno mijenjati bez obzira na godine starosti. Sliježete ramenima zamjeniče ministra, ali koje ćemo sve načine pronaći da se novac građanima uzima i za takve stvari. Pa onda barem izuzetak za starije od 65. Ili treću generaciju uvedite s 1.1.2016.u cijelosti i recite ljudima nemojte uzimati drugu generaciju to vam je škart roba, jer vam vrijedi kratko. Država mora i na taj način skrbiti o interesima građana. Sama izaziva te česte promjene i onda mora biti odgovorna prema svojim građanima. Treće što sam primijetio riječ pravilnik ili polu rečenica propisat će ministar pravilnikom u članku 4., u članku 8., u članku 15., u članku 16., u članku 17., ovaj zakon više ovlasti ministru daje da pravilnikom nešto utvrđuje nego što sam zakon sada regulira. Pa bi onda jednostavno zakon mogao biti da proceduru, sadržaj, izgled, način izdavanja putnih isprava propisuje ministar pravilnikom. Tako primjerice postupak preuzimanja putne isprave, ako to postoji nekakav problem ili dvojba zašto je to pravilnikom a ne zakonom, možemo sad u zakonu utvrditi da je država dužna putnu ispravu onome tko je podnio zahtjev na njegov zahtjev isporučiti na taj i taj način. Te ovlasti da se pravilnikom mnoge stvari reguliraju često dovode do toga da se pravilnicima potpuno izmjeni smisao i bit samog zakona. Mada je članak 9. odnosno bivši članak 34.ili koji mijenja članak 34. radi se o izuzetno osjetljivom području kada se radi o djeci rastavljenih roditelja kojima je određen skrbnik ili po službenoj dužnosti. Najgora je situacija i najteža zapravo i najviše komplikacija može izazvati kada oba roditelja imaju skrbništvo nad djecom i tu imamo tri moguća problema, iz zlobe, nemara, neodgovornog roditeljstva. Jedan od roditelja jednostavno baš ga briga za dijete i neće drugom dati nikakvu suglasnost da se djetetu izda putovnica. A recimo jedan od roditelja s njim želi napustiti Hrvatsku i otići u Švedsku ili Norvešku jer je tamo žena našla posao. To je sada u Hrvatskoj jako prisutno. Kako sada djelovati u toj situaciji kada roditelj koji odgaja dijete, kod kojega dijete živi, a ovaj drugi jednostavno šuti, ne želi ništa napraviti, ne da suglasnost? Formulacija u članku 9.ne rješava taj problem. dakle taj problem neodgovornog roditeljstva članak 9.ne rješava ne do kraja. Ili druga situacija kada jedan od roditelja pokušava zloupotrijebiti situaciju i dijete odvesti u inozemstvo bez znanja drugog roditelja. I treća je situacija onda kada se primjenjuje odredba našeg zakona po kojemu otac djeteta nije biološki otac nego majčin muž. A o tome u ovom zakonu niti riječi, dakle majčin muž se silom prilika opisuje kao otac djeteta, a ne biološki otac koji recimo ode u Kinu i tamo radi i stalno živi i nedostupan je ženi, majci djeteta, a pokretanje postupka i tužba sudu da se biološki otac upiše kao otac djeteta da bi bio skrbnik djetetu će potrajati tri puta duže nego će vrijediti ili mogućnost da ta žena ishodi putnu ispravu za svoje dijete. To su tri stvarne i sva tri primjera, dakle stvarne mogućnosti i opasnosti i sva tri primjera koja sam vam naveo imali smo ne tako dugo u Hrvatskoj sa velikim medijskim aferama, tužbama, povicima, intervencija konzularnih predstavništava drugih država u Hrvatskoj i hrvatskih u inozemstvo jer smo imali slučajeve gdje su djeca odvođena iako su oba roditelja imali skrb. Pa čak ni ovo rješenje u predzadnjem i zadnjem stavku gdje se precizira da je pravo roditelja da tu putovnicu ako je roditelj umro ili proglašen umrlim može biti proglašen nestalim osim umrlim, gospodine zamjeniče ministra, može biti proglašen nestalim ili potpuno nedostupan. Dakle u ta dva stavka tog članka po meni bi daleko jasnije i preciznije trebalo riješiti te dileme i tada u zadnjem stavku članka 9.precizirat ulogu centra za socijalnu skrb. Ovo nisu izmišljeni slučajevi, primjeri nego doista onoga što smo imali time pravo svjedočiti. Moramo voditi računa da omogućimo roditelju koji odgaja i živi s djetetom na pravo izbora putovanja, dizanja putovnice i putovanja s djetetom, ali i zaštite drugog roditelja od mogućih zloupotreba. I treće, onaj slučaj kada pod pojmom roditelja u smislu ovog zakona podrazumijevate da su to otac i majka, ja vam kažem da u hrvatskim zakonima otac nije biološki otac odnosno ne mora biti nego majčin muž. A takvih situacija osobno sam imao otprilike 8 primjera gdje su žene bile u izuzetno neugodnim situacijama gdje su njihovi bivši muževi i bračni partneri završili diljem svijeta. Postupak da dođu do ovog prava zadnje predmete koje sam imao trajali su 5,5 godina. 5,5 godina birokracija nije bila u stanju riješiti taj problem. I možemo sada i vjerojatno će biti reakcija na ovo što sam rekao, samo zato što se nadmudrujemo pravnom normom, a ne prihvaćamo činjenice da iza ovih odredbi slijede prava ljudi, živih ljudi, odraslih ili djece. Ovo je prvo čitanje zakona, ima mogućnosti i vremena, pokušajte konzultirati i socijalnu službu odnosno u čijem je resoru centri za socijalnu skrb kako riješiti ove dvojbe i dileme koje se ovdje pojavljuju. Uz upozorenje da u dva ta slučajeva kojima smo javno svjedočili je bila prisutna sumnja u zloporabu ovlasti centara za socijalnu skrb kada je u pitanju pravo jednog od tog roditelja. Dakle imali smo čak sumnje u zlouporabu tijela javne vlasti kada je u pitanju bilo izdavanje putovnice djeci koja su imala skrbništvo oba roditelja. Zbog toga sugeriram da do drugog čitanja to područje još jednom analizirate i vidite najoptimalnije rješenje, ni na čiju štetu, ali ni na čiju zabranu ili onemogućavanje korištenja tog prava. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Replika Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Kažete kolega da će nastupiti problemi, mogu nastupiti problemi ali ni iz jednog razloga koje ste vi naveli. Prije svega kažete da muž majke ne mora biti otac djeteta, pa to je sasvim normalno. I kakva on prava ima? I kakva on prava ima ako je muž majke druga osoba od roditelja djeteta? … [[Upadica se ne čuje.]] Od kojeg? Dakle, roditelji. Koji su roditelji? Biološki roditelji i oni koji su dijete usvojili. Ako i dođe do razvoda ili nisu vjenčani muž majke dakle je otac ako je upisan otac djeteta. Ali vi ste govorili o slučaju recimo majka, roditelji, dakle majka i otac nisu u braku. Majka se udala za drugoga. Pa on uopće po ovom zakonu nije ovlašten da dođe po putnu ispravu nego ga ima otac ukoliko mu nije oduzeto roditeljsko pravo. I u čemu je tu spor. Ako se otac razveo od majke nije se razveo od djeteta, on ima prava i obveze. A ja razumijem o čemu vi govorite ondje gdje prijete opasnosti kod slučaja da oba vrše roditeljsko pravo. I istina je da su moguće zlouporabe. Moguće da u zlouporabi ga ne jedan nego oba.
Hvala lijepo. Ja bih molio kolegice i kolege da omogućimo drugima kolegicama i kolegama da raspravljaju. Odgovor na repliku kolega Lesar, izvolite.
Kolegice Ingrid, rekli ste da me niste razumjeli o čemu govorim. Istina nisam govorio o svečanom otvaranju liftova pa me zbog toga niste razumjeli, govorio sam o slučajevima koje sam svojedobno pokušao građanima ove zemlje pomoći zbog one odredbe o tome da otac djeteta automatski silom zakona je majčin muž, ne biološki otac i 6 primjera problem je bio riješen kada djeca su navršila 5 godina života. Jedno od njih u matične knjige OIB i državljanstvo dobilo je kada je dijete bilo staro 5 godina i mjesec dana. I dječji doplatak cijelo to vrijeme nisu imali a majka s djetetom nije mogla napustiti Hrvatsku niti dobiti putovnicu jer upravo radi primjera koje sam iznosio. Ako su vam bitnija ova nadmetanja i dokazivanja tko bolje poznaje zakone nego rupe u zakonima koje smo stvorili i situacije u obiteljima o tim o kojima govorim onda ste vi u pravu. Ja sam zamjenika ministra upozorio da smo takve slučajeve imali, da do toga može doći, da i ovi u centrima za socijalnu skrb isto vjerovatno mogu vam te probleme posvjedočiti i pomoći da se do drugog čitanja te odredbe razjasne. To je bio moj apel i ništa drugo.
Hvala i vama. U ime predlagatelja zamjenik ministra Evelin Tonković. Izvolite zamjeniče, za govornicu izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Ja bih zahvalio zastupniku Lesaru jer ništa nije dogma. Tu smo upravo da vodimo raspravu, da argumentima izbistrimo ono najbolje moguće rješenje. Prema tome ja vam samo zahvaljujem. Ali čete mi dozvoliti samo da vam kažem da je ovdje ono kako ste vi kazali neodgovorno roditeljstvo, na neki način samo možda, u pravu ste vi, dijelom obuhvaćeno na realne moguće životne situacije koje se mogu dogoditi. Zato ćemo stvarno još jednom sa povjerenstvom i ostalim zainteresiranim pa i vama svima koji imate neku ideju, prijedlog i još jedanput te situacije pokušati detektirati i poklopiti nekakvom normom i na tome vam hvala. Što se tiče putovnica druge generacije. One se izdaju od 2009. godine u Europskoj uniji a od 1.1. sve države članice Europske unije trebale su uvesti ovu treću generaciju. Međutim, pojavio se problem u svim državama, odnosno ne u svim nego u većini europskih zemalja kao i kod nas da su ostale zalihe generacije, druge generacije. Zašto? Jer sve se u životu planira i vi i bilo tko od nas planira nešto za 2 dana, za 3 dana unaprijed. Ne može se nekakav repromaterijal naručiti za danas pa za sutra. Nisu to neke velike zalihe ali su svakako značajne. Ne nama, nije to problem samo u Hrvatskoj, to je problem u drugim zemljama. Vi sada možda imate putovnica druge generacije u vrijednosti od pola milijuna, napamet govorim, pola milijuna eura, šteta je to upropastiti. Isto tako je to u Europskoj uniji, nije to kod nas. Ali onda se ostavila mogućnost, to je Europska komisija, ne mi, Europska komisija je dozvolila svim članicama Europske unije da se putovnice druge generacije i izdaju nakon 1.1.2015. godine upravo sa ovim što sam vam rekao sa obrazloženjem kako bi se potrošile zalihe putovnica druge generacije. To je ono najekonomičnije. A same te putovnice mogu važiti najduže do 31.12.2024. godine. Eto to je jedini razlog, nikakva špekulacija.
Hvala. Replika, Dragutin Lesar, izvolite.
Gospodine pomoćniče ministra, prihvaćam vaše obrazloženje oko 2. i 3. generacije i to je ekonomsko ponašanje Europe, slažem se i sa time. Međutim ako smo imali najprije propis da 1.1.2015. svi moramo preći na treću generaciju putovnica, pa smo ipak rekli ajmo potrošiti zalihe od 2. generacije i Europa ograničila 31.12.2024. sve u redu. Samo jedan mali dodatak. Svi oni koji nakon 1.1.2015. su podnijeli zahtjev i dobili novu putovnicu 2. generacije a zbog ekonomičnog ponašanja i potrošnje stare zalihe, zamijeniti će za 3. generaciju besplatno i sve riješeno i pošteno. ... [[Upadica se ne čuje.]] Sve može što vlast odluči. … [[Upadica se ne čuje.]] Kako ne može za građane nešto može biti besplatno ako je ovdje odluka i Europe i Hrvatske da štedimo i potrošimo staru zalihu 2. generacije. U redu i onda kada dolazi 3. vi koji ste uzeli drugu zato jer smo vam mi takve uvjete nametnuli ili dajte 3. generaciju odmah u uporabu. Ništa drugo. Ali nije to samo problem vaše odluke ili naše, to je ono što bi predstavnici Hrvatske u Bruxellesu trebali isto zastupati. Konačno odgovorno ponašanje i Bruxellske Vlade prema građanima Europe, ne samo Hrvatske Vlade prema građanima Hrvatske. Mi se prema Bruxellesu ponašamo kao da su oni sveta krava koju moramo bespogovorno slušati. Pa i oni mogu griješiti, ne. Nisu trojanski konj još, još nisu, bit će kad usvoje ovaj …/Govornik isključen./….
Hvala. Odgovor na repliku, izvolite zamjeniče ministra.
Samo kolega zastupnik, ne moraju mijenjat, oni će je koristit do isteka roka i riješen problem.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Frano Matušić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine predstavniče ministarstva. Pa mi u HDZ-u imamo razumijevanja za pojedine kategorije hrvatskih državljana koji imaju doista realnu svakodnevnu potrebu za drugom putnom ispravom i u tom smislu mislimo da im treba to i omogućiti, tim više što je to i praksa u Europskoj uniji. Samo kad pogledamo da jedna Austrija, Njemačka, Nizozemska, Francuska, Slovenija itd., također imaju praksu izdavanja druge putne isprave, dakle nemamo ništa protiv toga da se to i u Hrvatskoj omogući kako bi se olakšalo prije svega gospodarstvenicima, sportskim djelatnicima, sportašima i umjetnicima da zapravo nesmetano obavljaju svoje djelatnosti u skladu sa svojim programom i sa svim svojim rasporedima i u tom smislu smatramo opravdanim i donošenje ovog zakona kojim bi se to i omogućilo. No otvaraju se neka pitanja, već je neka pitanja otvorio moj prethodnik kolega Lesar, tiče se djece. Mislim da sad ne otvaramo tu raspravu tko je kome muž, a tko je kome žena, mislim da bi bilo dobro da se uključe do konačnog prijedloga u izradu svih pojedinosti vezano za izdavanje putnih isprava djeci, da se uključi i pravobraniteljica za djecu i pravobraniteljica za ravnopravnost spolova i naravno svi oni koji se temeljem Obiteljskog zakona bave ovom problematikom kako bismo zapravo u zakonskom rješenju simulirali sve moguće situacije koje bi bile dvojbene kako ne bi bile zapravo u budućnosti dvojbene i kako ne bi bile zloupotrijebljene. I u tom smislu mislimo da je potrebno pažljivije razradit ovaj dio koji se tiče izdavanja putnih isprava djeci i načina na koji se to pojednostavljuje, ali kažem da ne bi došlo do zloupotreba u budućnosti. Nešto također što je za promislit, a tiče se informacije o prebivalištu. Prema ovom prijedlogu informacija o prebivalištu ne bi bila više prisutna u putnoj ispravi. Ne vidimo razloga zašto informacija o prebivalištu osobe koja je vlasnik putne isprave ne bi bilo u toj istoj putnoj ispravi. Nekako mi se čini logično da je ta podatak dosta bitan podatak i da bi se on trebao nalazit u putnim ispravama, tim više što konkretno kod raznoraznih turističkih putovanja vrlo često ispunjavate obrasce koji se potvrđuju putnim ispravama u kojima je potrebna adresa prebivališta. Pa čak i u našim zakonima kad govorimo o turističkim zajednicama također adresu prebivališta određenog gosta prepisujete iz putne isprave. I zato ne znam, trebalo bi doista razmislit koji je razlog da se briše prebivalište iz putne isprave. To ja mislim da bi doista trebalo razmisliti i ne vidim neku veliku potrebu da do toga dođe. Zašto ne bi osoba koja daje zahtjev za putnom ispravom, zašto u toj putnoj ispravi ne bi bio dokaz o prebivalištu odnosno informacija o prebivalištu. Već sam rekao o pitanju djece i izdavanju tih putovnica, putnih isprava, ali izmjena koja se tiče izdavanja putovnica hrvatskim državljanima u inozemstvu je vrlo opravdana, smatramo opravdanom i smatramo pojednostavljenje također bitnim, značajnim korakom naprijed. I da to ne bude vezano uz samo prebivalište, dakle uz prebivalište na način da određena diplomatska misija pokriva određeno područje, nego doista da svaka diplomatska misija, svako predstavništvo bude to koje može izdati putnu ispravu onima kojima je to potrebno. E sad, pojednostavljenje postupka nakon nestanka putne isprave treba bit na neki način dobro promotreno. Naime, hrvatske putovnice su poprilično na cijeni, ajmo tako reći, na crnom tržištu i toga moramo bit svjesni. Nama se već danas događa da imamo situacije u kojima se pojavljuju grupe kriminalaca sa hrvatskim putovnicama, sa hrvatskim putnim ispravama što znači da su one došle vjerojatno na nelegalan način do hrvatskih putnih isprava i što na neki način slabi i ugled hrvatske putne isprave, bez obzira što je ona kao što sam već rekao na cijeni. Nedavno smo imali informaciju u medijima kako su neke hrvatske državljanke, mislim u Španjolskoj, počinile krađu, masovne krađe su činile u španjolskim supermarketima, u robnim kućama itd., da bi se na kraju ispostavilo da nemaju baš neku vezu direktno sa hrvatskim državljanima, odnosno je pitanje kako su došli do tih putnih isprava. Isto tako, Hrvatska je izdala i putne isprave onim građanima Republike Hrvatske koji su u vrijeme ratnih operacija napustili Hrvatsku ili koji su bili čak neprijatelji Hrvatske. Po nekim zakonima stekli su pravo na putovnice. I što nam se događa? Događa nam se da ti hrvatski državljani koji imaju putne isprave hrvatske traže azil, politički azil u nekim državama članicama EU ili traže azil recimo u SAD-u. Pa tako Hrvatska, odnosno hrvatski državljani kojima je odbijena visa prelaze postotak od 3% za dobivanje američke vise a što je jedan od kriterija kako bi se ukinule te iste američke vise za hrvatske državljane. Dakle, najčešće riječ je o hrvatskim državljanima koji ne žive u Hrvatskoj već više od 20-tak godina. Najčešće je riječ i o neprijateljima Hrvatske, najčešće je riječ o onima koji su bili na drugoj strani barikada. Dakle i o tome trebamo voditi računa kad govorimo o našim putnim ispravama i kad govorimo o nestanku putne isprave. Ja mislim da taj postupak po kojima se poništavaju automatski, kojima je naravno on se uvodi u sve registre i naravno u svim sustavima u kojima se putovnice provjeravaju je potrebno osigurati da je automatski se takve putovnice stavi izvan snage i da se taj koji se predstavlja za nositelja te putne isprave da je zapravo morao biti proveden postupak ispitivanja, zapravo kako je došlo do toga da je nositelj te putne isprave itd. To su sve postupci koji su vezani i za druga ministarstva, ali u svakom slučaju matično ministarstvo, Ministarstvo unutarnjih poslova mora itekako vodit računa o nestalim putovnicama, jer pitanje je da li su one nestale ili su možda negdje prodane na crnom tržištu i što se zapravo dalje događa, da ugled hrvatske putovnice ne bi pao i dalje zahvaljujući sličnim slučajevima. Evo u svakom slučaju što se tiče izdavanja druge putne isprave ovim kategorijama apsolutno smo za i vjerojatno svi oni koji imaju opravdan zahtjev za takvim izdavanjem, posebice jer znamo da su nekad dugotrajni procesi dobivanja visa za pojedine države. Ja mislim da to nema veze sa onim da li imate neki žig u vašoj putovnici, premda vas malo drugačije gledaju u nekim državama ako imate žig iz pojedinih država. Pogotovo tu mislim na države Bliskog Istoka i srednje Azije itd. Ali u svakom slučaju omogućimo tim ljudima da svoj posao obavljaju i neometano. I u tom smislu mi ćemo podržati ove prijedloge, ali molimo da se dobro razmotre ova pitanja koja smo ovdje otvorili. Hvala lijepa.
Hvala. Za riječ se javio zamjenik ministra. Izvolite zamjeniče.
Hvala potpredsjedniče Sabora, poštovani zastupniče Matušić. Ovo što ste nam sugerirali oko podnošenja zahtjeva za putovnicu djeci. Sasvim u redu. Mi ćemo još jedan put porazgovorit sa pravobraniteljicom za djecu, pravobraniteljicom za ravnopravnost spolova i sa Ministarstvom socijalne politike iako su oni sudjelovali u izradi ovog prijedloga. Znači, još ćemo jedanput ponoviti u duhu i traženju vašeg. Što se tiče putnih isprava, putna isprava nije isprava kojom se dokazuje prebivalište, na žalost nego se njime dokazuje identitet i hrvatsko državljanstvo. Većina putovnica u EU isto na ovaj način to pitanje regulira i ne sadrži ove podatke o prebivalištu. Što se tiče prava na hrvatsku putovnicu, prema Ustavu svi imaju hrvatski državljani i jedino sud može tražiti da se pojedinoj osobi uskrati izdavanje putovnice ili privremeno zadrži zbog potreba kaznenog ili nekog drugog postupka. Eto, hvala.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a, Dražen Đurović. Izvolite.
Hvala. Evo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine zamjeniče ministra, zastupnice i zastupnici. Nadovezat ću se također kratko na ove izmjene i dopune Zakona o putnim ispravama. Prvo pa da se i ja zapravo taksativno na ovih nekoliko osnovnih tema nadovežem. Prvo kad je riječ o pitanju izdavanja druge putovnice, odnosno otvaranju mogućnosti za izdavanje druge putovnice ovdje je nabrojano 5 od ukupno EU 28 država članica koje imaju do sad otvorenu mogućnost izdavanja dvojne putovnice i stoga bi dedukcijom pretpostavljam da ostalih 23 države članice EU nemaju mogućnost izdavanja druge putovnice za svoje državljane, mnoge od kojih su puno veće i sa puno većim gospodarskim potencijalima i sa puno većim i kretanjem gospodarstvenika i svih ostalih u sve države u koje putuju i hrvatski gospodarstvenici, pa me zato čuti kako smo se mi baš našli ovako brzo sa jednim ovakvim rješenjem s obzirom da se očito i puno veće države od RH ne izdaju drugu putovnicu svojim državljanima, a vrlo su prisutne i također su na viznom režimu i vrlo su prisutne i na Bliskom i na Dalekom istoku i po cijelom svijetu. Osim Njemačke, Austrije, Francuske, Nizozemske koje su praktički najveća europska gospodarstva tu je i Slovenija kao peta koja je to učinila prije koliko sam pročitao iz otvorenih izvora prije nekih godinu i pol, dvije dana. No, koliko sam također pročitao iz tih istih izvora Republika Slovenija je uvela i posebno opravdane razloge za izdavanje druge putovnice koje koliko vidim mi ovdje u tom članku nismo naveli. Mi smo naveli samo otvaranje mogućnosti. Znači piše da iznimno od stavka 2. ovog članka građaninu se može izdati i druga putna isprava iste vrste ako mu je ona potrebna radi obavljanja gospodarskih, kulturnih ili sportskih djelatnosti u inozemstvu ili iz drugih opravdanih razloga. Koliko sam vidio, koliko se može pročitati da je Republika Slovenija znači zatražila da svakog onog tko traži drugu putovnicu podnese dokaze da ima te posebne opravdane razloge za izdavanje druge putovnice. Dakle, mi samo otvaramo mogućnost izdavanja druge putovnice, ne znam da li ministarstvo planira zapravo tražiti dokazivanje nekih posebnih razloga onome kome se izdaje druga putovnica u bilo kojem obliku. I također su posebne zakonske kaznene odredbe uveli onima kojima izdaju drugu putovnicu ako traže tu drugu putovnicu, a nemaju te opravdane razloge na koje se pozivaju kod izdavanja druge putovnice. Zašto to navodim? Prvo, mi smo mala država i imamo vrlo mali opseg gospodarstva. Koji su to ljudi, koliko je to stotina ili tisuća hrvatskih gospodarstvenika koji putuju svijetom? A s druge pak strane na ovaj način ipak otvaramo jednu mogućnost malverzacije ili manipulacija da određen broj ljudi može zatražiti drugu putovnicu, a posjedovanje druge putovnice je zapravo mogućnost da se s tom drugom putovnicom radi što se čini. I samo zapravo skrećem pozornost zakonodavcu s obzirom da smo imali puno problema sa hrvatskim putovnicama svih oblika da se na neki način interes RH i zapravo zaštita hrvatskih putovnica dovoljno dobro zaštiti. A s druge pak strane ne bih imao ništa protiv toga da se onima koji zapravo zaista imaju taj opravdani interes i u Sloveniji se također u raspravi spominjala ta priča Izrael, države Bliskog istoka i slično i problemi koji nastaju sa putovanjem putovnica koje imaju žigove iz Izraela i tih nekih arapskih država. No, mislim da bi trebalo ipak tu neke zaštitne mjere jednostavno postaviti kako ne bi došlo do nekih manipulacija sa hrvatskim putovnicama. To je evo prijedlog s obzirom da je ovo prva rasprava. Drugo, kad je riječ o djeci nijedan zakon zasigurno ne može biti toliko iznormiran da može uključiti sve moguće probleme koji se mogu dogoditi u njegovoj primjeni ili u pravnoj praksi i naravno da se oko djece uvijek događaju određeni problemi i da novine onda to napušu, da imamo slučajeve jer je to zanimljivo, te su priče zanimljive medijima i dižu im tiražu. Ja mislim da tih slučajeva inače nema puno i da mi ipak u praksi i najčešće imamo jednu obitelj koja ima djecu. I ja imam obitelj, imam djecu i činilo mi se s moje točke gledanja gotovo pa besmisleno da žena i ja moramo odlaziti s posla i zajedno hodočastiti u policiju da bi za našu djecu dizali putovnice. Onda opet netko mora odlaziti. Mislim da moramo dokazivati nešto što je de facto i de iure potpuno jasno i ni na koji način nije bilo dvojbeno. Imao sam osjećaj da jedino hrvatskoj policiji moram dokazati dolaziti sa ženom da sam u braku i da su to naša djeca. Tako da ja ne vidim tu problem ni u dosadašnjoj praksi, meni se ona i dosada činila zapravo prerigidnom i da zapravo ne vidim zašto roditelji koji su u braku, koji imaju djecu i žive zajedno moraju posebno to dokazivati kad je riječ o putovnici za tu djecu. No dobro, ako postoje problemi sve u redu. Ali također ne mislim da je potrebno sad u zakone ugraditi 20 članaka da bi se sve moguće situacije koje se mogu dogoditi u okviru jednog zakona iskonzumirale već mislim da treba tu ostaviti ipak neki prostor eventualno za neke oblike arbitraže u nekim specifičnim situacijama koje se uvijek mogu pojaviti. Kad je riječ o olakšavanju izdavanja putovnica u konzularnim tijelima, dakle za naše građane koji se nalaze vani, to također pozdravljamo. Nažalost, Hrvatska je suočena sa drugim najvećim migracijskim valom i nastajanjem dijaspore nakon 70-ih godina. Prema tome, očito je da ćemo nažalost trebati znatno olakšati i pojednostaviti režim izdavanja putnih isprava za hrvatske građane koji su u raznim statusima i u raznim načinima zapravo boravka i rada nalaze što u EU, što izvan EU. To svakako moram reći na našu veliku žalost i na veliku štetu RH. I na kraju jedna primjedba ili jedan prijedlog gospodinu zamjeniku, koju su meni zapravo prenijeli carinici, hrvatski carinici koji su pitali zašto su jedino hrvatske diplomatske putovnice iste boje kao i redovite putovnice. Zapravo sve druge države imaju većinom crvene diplomatske putovnice ili barem u drugoj boji nego što su redovne putovnice, a jedino RH ima i diplomatske i obične putovnice u istoj boji. Dakle, to hrvatski carinici su, nekoliko njih me to zapravo pitalo na različitim mjestima. Ne znam da li su vama to isto prenosili pa to je zapravo više što bi rekao vox populi oko toga ukoliko će se nešto činiti da se razmotri i to pitanje pa da se olakša zapravo rad i hrvatskim carinicima. Hvala.
Hvala i vama. Zamjenik ministra Evelin Tonković, izvolite u ime predlagatelja.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Samo kolega zastupniče ja bih vam samo rekao razlozi su dovoljno detaljno opisani i argumentirani zašto našim državljanima treba omogućiti drugu putovnicu. Međutim, ona vaša bojazan da bi netko mogao to zlorabiti budite sigurni da nema šanse. Naši sustavi evidencije su takvi da svi ti ljudi koji će dobiti, građani drugu putovnicu će biti u situaciji da budu detektirani i u slučaju zlouporabe izvrgnuti prekršajnoj odgovornosti koja nije baš beznačajna. Hvala.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika SDP-a Ingrid Antičević-Marinović, izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine zamjeniče ministra sa suradnikom, kolegice i kolege. Klub SDP-a podržat će izmjene i dopune Zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana. Prije nego što bilo što dalje kažem želim napomenuti da se možemo sjetiti tko je u prošlosti i pod čijom Vladom, i zato vama svake čestitke kako se to radi, dobivao hrvatske putovnice. Među njima spomenimo se bio je Milorad Luković zvani Legija, jedan od organizatora atentata na Đinđića imao je hrvatsku putovnicu a izdana mu ja na važećem obrascu Policijske uprave zagrebačke. Zatim Sretko Kalinić zvani Zver iz zemunskog klana koji je osuđen tamo u Srbiji na 30 godina zatvora, također je imao hrvatsku putovnicu. Željko Milovanović iz istog tabora. Dakle to su samo neka imena kako su se dijelile hrvatske putovnice u to vrijeme. Da se kao primjer navodi slučaj jednog čovjeka Hrvata koji je godinama, desetljećima radio u Švedskoj i onda kad se susreo sa hrvatskom birokracijom, dakle prošlo je puno, puno vremena dok je on dobio putovnicu zemlje domovine u kojoj je rođen za razliku od ovih kriminalaca. I zato prije nego što bilo što kažem u ime kluba SDP-a i pohvalim vas prije svega za način donošenja ovog prijedloga zakona što ide u dva čitanja, što ste surađivali s drugim ministarstva, što ste i dalje otvoreni prema svima onima koji daju kritike bilo s jedne ili s druge strane u smislu velikih opterećenja roditelja, nekakvih administrativnih poteškoća a s druge strane prevelike liberalizacije i moguće zlouporabe na što ću se kasnije osvrnuti. Dakle, ministarstvo odnosno Vlada osluškuje i ja mislim da ćemo dati svi podršku da će taj prijedlog zakona biti još kvalitetniji jer je kao što vidimo iz samog nastupa zamjenika otvoren za sve sugestije da se ne bi dogodilo odnosno da bi se spriječilo nešto na što saborski zastupnici govoreći u ime pojedinih klubova govore. Međutim, dakle što je ovdje pitanje? O tome su već prije kolege govorili. Dakle da se nađe izlaz našim gospodarstvenicima a ne kriminalcima koji veze sa Hrvatskom nemaju, dakle koji imaju poteškoća kad ulaze u jednu odnosno u drugu zemlju, ako su prethodno bili u onoj drugoj. S time smo se mi i kao saborski zastupnici kad smo putovali u različitim izaslanstvima više ili manje susretali. Dakle to je jedan prirodan odgovor na potrebnu na koju su već i mnoge zemlje čiji su se građani, poslovnjaci susretali. Drugo, ono što je izazvalo veliku pozornost pa i s pravom dakle jer se djeca često meta prije svega nesređenih odnosa među roditeljima bez obzira živjeli oni zajedno, bili još u braku, vanbračnoj zajednici ili ne. Ja mislim da odredba koja govori upravo kako se, kako će roditelj podnijeti zahtjev za izdavanje putne isprave za dijete dobro je regulirana i u svojim stavcima gotovo raščlanjuje svaku moguću situaciju. Sad smo ovdje čuli primjedbu zašto roditelji koji zajedno žive moraju skupa doći odnosno potpisati isti zahtjev. Zato što ima takvih situacija gdje jedan prijeti bez suglasnosti drugo da će napustiti zemlju i odvesti dijete u nepoznato. Ima i takvih situacija. Ali ne priječi nikakav komoditet roditelja koji se zaista mukotrpno brinu i muče kako da zarade za vlastiti život pa i za život svog djeteta da odvajaju to dragocjeno radno vrijeme za odlazak. Dakle dovoljno će biti podnijeti pisani zahtjev i u tom pisanom zahtjevu će se suglasiti da može preuzeti putnu ispravu samo od jednog roditelja. I u čemu je tu spor? Nema spora, nema spora također ni ondje, zapravo nema spora jer onemogućava takve zlouporabe upravo ovaj raščlanjeni, dopunjeni i izmijenjeni članak. Ondje gdje je roditeljsko pravo dakle dato samo jednoj osobi, samo jednom roditelju jasno je da on vrši i takvo pravo. Dok mi znamo isto ovdje se spominje i Centar za socijalnu skrb, i drugi roditelj koji ne vrši roditeljsku skrb ali ima pravo susreta s djetetom da mu ga ovaj drugi ne odvede u nepoznato. Također to rješava ovaj prijedlog zakona jer će morati dobiti i potvrdu Centra za socijalnu skrb koji naravno da bi dao tu potvrdu prethodno saslušava oba roditelja. Prema tome, evo ja pozdravljam ovakav prije svega način i vašeg nastupa, otvorenosti ministarstva ali jednako tako i ove suradnje interresorske pogotovo kada su u pitanju djeca. Sve ste čuli pa ja vjerujem da ako postoje i neke dileme da se onda i u suradnji i sa pravobraniteljicom za djecu ali i dalje vidi sa samim ministarstvom za socijalnu skrb da li se još može intervenirati u ovu odredbu kako bi ona upravo u interesu djeteta, a ne nekakvog komoditeta roditelja ili skrbnika bila stipulirana. Dakle, prvenstveno ovdje kad govorimo o djeci tu moramo imati interes djeteta. I još ću vam nešto reći, odnosno moj prijedlog ovdje u ime kluba SDP-a dakle kad je riječ i o putnim ispravama a vidimo da su one zbog različitih razloga bile zloupotrebljavane odnosno komu su se dodjeljivale da bi se skrivali neki ovdje stranci su dobivali da bi se skrivali od vlastitih tijela, tijela progona dakle još pojačana suradnja, to nas još više ohrabruje što smo imali u prošlosti, što nam se događa, veća suradnja naših policijskih snaga, redarstvenih snaga na čitavom području, dakle prije svega u odnosu na susjedne zemlje kako kriminalci, dakle dobro i jedni i drugi i reći, iz cijelog ovog područja surađuju, ja mislim da bi trebalo da naša tijela surađuju bez obzira što će oporba onda govoriti jer nitko nije imao primjedbu kako surađuju hrvatski i srpski mafijaši. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno.
Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana, prvo čitanje, P.Z. br. 834. Rasprava o prijedlogu je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela Hrvatskoga sabora dajem na glasovanje sljedeći Zaključak: 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputiti će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga Zakona. Molim glasujte o Prijedlogu Zaključka. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 97 glasova za, ništa suzdržanih i ništa protiv donesen predloženi Zaključak.
Sada nastavljamo sa: - Konačni prijedlog Zakona o pojednostavljenju razmjene podataka između tijela država članica EU i nadležnih za provedbu zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 829 Predlagateljica zakona je Vlada RH. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ste primili. Uvodno, zamjeniče ministra u ime predlagatelja. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Poštovane zastupnice i zastupnici. S obzirom da je RH kao članica EU u obvezi u svoj pravni … implementirati odredbe okvirnih odluka i pojedine odredbe odluka Vijeća EU te imajući u vidu činjenicu da okvirna odluka Vijeća EU 2006/960 od 18.prosinca 2006.godine o pojednostavljenju, razmjeni informacija i obavještajnih podataka između tijela zaduženih za izvršavanje zakona u državama članicama EU nije do sada prenesena u hrvatski pravni sustava, pristupilo se izradi ovog zakona kako bi se navedena okvirna odluka sveobuhvatno transponirala u hrvatsko zakonodavstvo. Naime, navedena okvirna odluka ima za svrhu uspostaviti pravila prema kojima tijela zadužena za izvršavanje zakona u državama članica mogu učinkovito i brzo razmijeniti postojeće informacije i obavještajne podatke za potrebe provođenja kriminalističkih istraga ili operacija prikupljanja obavještajnih podataka u kaznenim djelima. Kako se konkretno u slučaju radi o postupanju više nadležnih tijela RH i to policije, vojne policije, carinske uprave, porezne uprave, financijskog inspektorata, državnog odvjetništva zauzet je stav da se isto propiše posebnih zakonom odnosno da se okvirna odluka ne prenosi u hrvatsko zakonodavstvo kroz sadržaj više različitih zakona kojima se uređuju rad tih tijela. Uz navedenu okvirnu odluku ovim zakonom su u hrvatski pravni poredak prenosi i odluka Vijeća EU 2007/845 od 6.prosinca 2007.godine o suradnji između Ureda za oduzimanje imovinske koristi država članica u području praćenja i utvrđivanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelima ili druge imovine povezane s kaznenim djelom. S obzirom da ta odluka propisuje razmjenu podataka između navedenih ureda na način i u postupcima kako to propisuje naprijed navedena okvirna odluka. U svrhu izrade predloženog zakona osnovana je međuresorna radna skupina sastavljena od predstavnika tijela u čiju nadležnost pripada sprečavanje i otkrivanje kaznenih djela, prikupljanje podataka o kaznenim djelima, poduzimanje izvida, istraživanja istraga kaznenih djela kao i traganje i utvrđivanje imovinske koristi stečene kaznenim djelom te izvršavanja zakonom utvrđenih ovlasti u okviru poduzetih radnji. Ovim zakonom uređuje se pojednostavljenje razmjene postojećih podataka između tijela RH u čijoj je nadležnosti i sprečavanje i otkrivanje kaznenih djela, prikupljanje podataka o kaznenim djelima poduzimanje izvida, istraživanja istraga kaznenih djela kao i traganje i utvrđivanje imovinske koristi stečene kaznenim djelom te izvršavanja zakonom utvrđenih ovlasti u okviru poduzetih radnji i nadležnih tijela država članica EU, za svrhu provođenja izvida, istraživanja i istraga kaznenih djela kao i traganje i utvrđivanje imovinske koristi stečene kaznenim djelima. Za naglasiti je da se u konkretnom slučaju radi o razmjeni podataka koja tijela u trenutku primitka zahtjeva za razmjenu već posjeduju odnosno nadležna tijela nisu dužna postupajući po ovom zakonu primjenom svojih ovlasti prikupljati podatke čija je razmjena dostava zatražena. Nadalje, utvrđuje se područje primjene predloženog zakona, te način dostave i rokovi za razmjenu zatraženih podataka. Zakonom se utvrđuju i nacionalne točke kontakta za razmjenu i dostavu podataka pa se tako kao nacionalna točka kontakta za podnošenje zahtjeva i razmjenu podataka između domaćih i stranih tijela za svrhe provođenja, izvida i istraživanja istraga kaznenih djela određuje ustrojstvena jedinica MUP-a nadležna za međunarodnu policijsku suradnju, Interpol, Europol, S.i.Re.N.E. Dok se kao nacionalna točka kontakta za podnošenje zahtjeva i razmjenu podataka između domaćih i stranih tijela za svrhe traganja i utvrđivanje imovinske koristi stečene kaznenim djelom određuje ustrojstvena jedinica MUP-a nadležna za suzbijanje gospodarskog kriminaliteta. Uz navedeno predloženim zakonom propisuju se i modaliteti spontane razmjene podataka kao i razlozi za uskraćivanje razmjene, dostave podataka te se propisuju obveze tijela u pogledu zaštite podataka koji se razmjenjuju, dostavljaju, zaprimaju. Do stupanja na snagu ovog zakona razmjena podataka između hrvatskih tijela zaduženih za izvršavanje zakona i oduzimanje nezakonite imovinske koristi, te istovrsnih tijela u državama članica EU Republike Island, Kraljevine Norveške, Švicarskom konfederacijom, Kneževinom Lihtenštajn omogućena je općenito odredbama važećih propisa, primjerice člankom 24.stavka 2. Zakona o policijskim poslovima i ovlastima kojima je propisano kako se osobni podaci smiju dostaviti inozemnim policijskim tijelima i određenim međunarodnim organizacijama na njihov zahtjev, ako država kojoj se osobni podaci dostavljaju ima odgovarajući uređenu zaštitu osobnih podataka odnosno osiguranu adekvatnu razinu zaštite kao i na temelju međunarodnih ugovora. Razmjenu podataka sada omogućavaju i bilateralni i multilateralni sporazumi, ali su isti sklopljeni samo sa dijelom navedenih država. Navedene sporazume RH može zadržati i nakon implementacije okvirne odluke o čemu je sukladno odredbama okvirne odluke potrebno obavijestiti tajništvo Vijeća i Komisije EU. Predloženi zakon će regulirati i omogućiti učinkovitu međunarodnu suradnju u razmjeni podataka sa državama članica EU, Republike Island, Kraljevine Norveške, Švicarskom konfederacijom, Kneževinom Lihtenštajn što će za rezultat imati pojednostavljenje i ubrzanje i razmjene podataka i posljedično kvalitetniju kazneno pravnu zaštitu hrvatskih građana i gospodarskih subjekata. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče ministra. Čudi nas ovako slab interes za ovako rekao bih važnu temu klubova u Hrvatskom saboru, no to nas naravno neće omesti u tome da kažemo i svoja razmišljanja o zapravo uključivanju u pravni sustav okvira odluke Vijeća Europske unije koja znači u suštini pojednostavljenje razmjene informacija među tijelima koje je ovdje pobrojao zamjenik ministra i uspostavljanje nacionalnih točaka kontakta što mi se čini zapravo važnim iskorakom u smislu točno preciznom definiranju koje je to tijelo i u kojem roku mora reagirati i treba reagirati u smislu razmjene podataka. Ja mislim da je ovo izuzetno važna tema zato što posebice danas u današnjem svijetu u svijetu ugroze od terorizma kojeg imamo i u svom susjedstvu pa do širih globalnih izazova je itekako bitna brza razmjena podataka i pravovremeno razmjenjivanje svih podataka i sprečavanje kaznenih djela zapravo i pronalaženje osoba koje su počinile kaznena djela. Ali isto tako i pronalaženje imovine koja su proistekla iz počinjenja kaznenih djela. Stoga stavljam na raspolaganje zapravo ove dvije ustrojbene jedinice Ministarstva unutarnjih poslova, jedno za međunarodnu suradnju a drugo za gospodarski kriminalitet. Zapravo jasno locira u kojim će se uredima voditi glavna briga i koje će zapravo biti centralne točke gdje će se razmjenjivati podaci. Ajmo naći da, obzirom da institucije koje se brinu o nacionalnoj sigurnosti zapravo nisu predmet ovog zakona. Onda se postavlja pitanje koje je ovdje omogućeno, s jedne strane vjerojatno opravdano ali s druge strane treba razmisliti doista na koji način definirati vrlo jasno uskratu pojedinih podataka zbog razloga nacionalne sigurnosti. Dakle nisam siguran da onda to treba biti, da to trebaju biti ova tijela koja sudjeluju u ovom zakonu koja su ovdje pobrojana već onda to treba biti netko od tijela na državnoj razini koja se brine o nacionalnoj sigurnosti koje bi donijelo takvo jedno rješenje o uskrati podataka. Nažalost u nedavnoj prošlosti smo imali puno prijepora u Hrvatskom saboru a ticalo se bliže i daljnje prošlosti sustava sigurnosti Republici Hrvatskoj i bivšoj Jugoslaviji, govorimo o djelovanju UDBA-e i govorimo o aktualnom suđenju koje se događa pred stranim sudom u Münchenu a tiče tzv. lex Perkovića direktno i indirektno. Kada su nas neki uvjeravali u ovom Hrvatskom saboru kako je nemoguće zapravo izručiti te osobe pa onda je bilo također govoreno da je tu, zbog nacionalne sigurnosti bi bilo dobro da se ograniči to na razdoblje 2002. godine koliko me pamćenje sjeća itd., dakle za ubojstva koja su nakon tog razdoblja napravljena da bismo na kraju ipak kroz institucije sudstva donijeli pravorijek da je moguće suditi tim osobama i izvan Hrvatske zato što su počinili kaznena djela najvjerojatnije u tim drugim državama i u tom razdoblju, dakle još prije 30-ak godina. A otvaraju se i neka druga ubojstva, naručena ubojstva od strane tzv. UDBA-e, otvaraju se pitanja i brojnih drugih likvidacija hrvatskih državljana u tom razdoblju i prije toga razdoblja koja su vrlo interesantna za Hrvatsku i danas zato što Hrvatska nije prošla kao što su to prošle neke države Europske unije koje su bile totalitarne komunističke države pa su prošle … [[Govornik se ne razumije.]] Hrvatska to nije prošla. O razlozima zašto nismo prošli kroz … [[Govornik se ne razumije.]] proces možemo razgovarati. Ali je činjenica da i zbog toga danas imamo brojne probleme i činjenica je da nedostaju brojni dokumenti koji su trebali biti arhivirani i u Državnom arhivu a neki od dokumenata se nalaze i u Beogradskim arhivima, arhivima bivše Jugoslavenske Narodne Armije ili Jugoslavenske Armije itd., koji su itekako značajni za, ne samo povijest Hrvatske nego za sadašnjost a samim time i za budućnost Republike Hrvatske. Stoga ova formulacija da se može uskratiti određena informacija tijelima koje to od Republike Hrvatske traže ili od tijela koja se traži u interesu nacionalne sigurnosti mislim da bi trebala biti malo jasnije razrađena kada i pod kojim uvjetima i koje je tijelo to koje određuje što je to u interesu nacionalne sigurnosti a što ne. Jer ako se ovdje ne radi a kao što u zakonu piše ovdje se ne radi, ovaj zakon nije nadležan institucijama koje se brinu o nacionalnoj sigurnosti onda se postavlja pitanje može li se takva jedna odluka donijeti na razini ovih tijela. Dakle riječ je o uskrati podataka koje bi eventualno zatražile države članice Europske unije i one koje nisu članice Europske unije ali su potpisnice kao što znate to je Island, to je Norveška, to je Švicarska, to je Lichtenstein. U tom svjetlu zanima me konkretno da li će i Hrvatska dobiti neke podatke od tih istih država. Pa tako da li će dobiti podatke recimo iz Švicarske gdje koliko se sjećam prije par dana ministar financija gospodin Lalovac rekao da je traženo od određenih banaka u Švicarskoj podatke o ušteđevinama hrvatskih državljana… … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, nije članica ali je potpisnik isto razmjene podataka. Dakle Švicarska je također potpisnik zajedno sa Islandom, zajedno sa Norveškom, zajedno sa Lihtenštajnom su potpisnici ove okvirne odluke što znači da sudjeluju ravnopravnost u razmjeni podataka. Pa me zanima da li ćemo mi dobiti podatke o tome koji to hrvatski državljani imaju i koliku ušteđevinu u dotičnim bankama i u Švicarskoj. Ali Lihtenštajn je tu negdje isto vrlo interesantna zemlja koja bi mogla dat puno podataka o ušteđevinama hrvatskih državljana, jer nemojmo zaboravit da preko Lihtenštajna vrlo često su išle i privatizacije. Pa bilo bi dobro doći do imena hrvatskih državljana koji u tim državama imaju svoju ušteđevinu, a sve radi provjere podataka i radi provjere činjeničnog stanja vezano za njihovu imovinu, kako u Hrvatskoj tako i u tim dotičnim zemljama. Naime, vrlo često se govori o nekih navodnih 200 bogatih obitelji i često je to išlo na račun HDZ-a. Kad danas pogledate tih 200 najbogatijih obitelji ja ne znam da li ima itko iz HDZ-a među tih 200 najbogatijih hrvatskih obitelji. Dakle ta jedna laž koja je uporno plasirana više od 2 desetljeća u Hrvatskoj, koja je stalno stavljana na teret HDZ-u danas se najbjelodanije može opovrgnuti samo izvješćem Forbesa i ostalih institucija koje prate bogatstvo u Republici Hrvatskoj, naravno ono legalno bogatstvo, ako ga možemo nazvati legalnim a vjerojatno možemo. Nadamo se da jest. Ali u svakom slučaju bilo bi nam interesantni podaci iz države Lihtenštajn i podaci iz banaka švicarskih koji prema informaciji ministra imaju hrvatske državljane koji prijavljuju plaću ili su na plaći od par tisuća kuna u Hrvatskoj, a imaju vlasništvo stotina milijuna kuna ili eura po tim bankama. Pa nas zanima hoćemo li uspjeti putem ove okvirne odluke doći do tih podataka jer ovdje su podaci koji se tiču poreznih uprava i inspektorata i odvjetništva itd. Dakle tema je vrlo interesantna i ja se nadam da će rezultirati saznanjima koja bi trebala naša tijela, državna tijela dobiti kako bi se doista spriječio kriminal, kaznena djela i kako bi se korist od tog kriminala od tih kaznenih djela zapravo uzela i iskoristila za društvene svrhe za javno dobro kao što to rade u nekim drugim državama. U nas mi imamo već zakone po kojima se tako postupa, međutim nismo baš vidjeli neke velike koristi od toga i nismo baš vidjeli da je velika imovina jednostavno uzeta, izuzeta iz tih kriminalnih radnji i da se od njih, od te imovine zapravo okoristilo hrvatsko društvo odnosno da su se okoristili hrvatski građani i da je išlo tamo gdje je potrebno. Evo u tom smislu naravno da okvirnu odluku Vijeća Europe možemo samo podržati. Riječ je o pojednostavljenju razmjene podataka i naravno da trebamo podržati, ali trebamo zapravo inzistirati na što boljoj primjeni ove okvirne odluke i na što većoj koristi koju bi Hrvatska mogla imati pravom primjene ove okvirne odluke u istrazi kaznenih djela i naravno u oduzimanju imovine koja je stečena tim kaznenim djelima. U tom smislu HDZ će podržati ovaj prijedlog zakona koji na neki način objedinjuje sva tijela i u tom smislu nije potrebno mijenjati onda pojedinačno zakone koji se tiču i Porezne uprave i odvjetništva itd., već ovaj zakon može biti centralna točka putem koje će se razmjenjivati ti podaci.
Hvala. Imamo dvije replike. Ingrid Antičević-Marinović izvolite.
Ja se puno kolega ne bi osvrtala na novine Forbes iako mogu biti dosta indikativne, ali u svakom slučaju podržavam ovo što ste vi rekli, dakle kako bi se otkrili podaci neki mediji već i na nekim stranicama internetskim možete pronaći imena hrvatskih državljana koji su imali račune. Je li to provjereno ili ne, mi se oslanjamo na naša službena tijela. Vi i sami znate jer smo bili i promatrači tamo i u zajedničkom parlamentarnom odboru, koliko se sama Europa protivila otkrivanju bankarske tajne, koliko u srcu Europe još uvijek ima poreskih krajeva. Danas je to aktualno pitanje. Inače kad ste o tome govorili, a mi smo iz Hrvatske govorili, nigdje nit je bilo zabilježeno, nit je to ikog živog interesiralo jer to nije bila politika odnosno nije se baš, neću reći smjelo govoriti o tome, ali se to prešućivalo iako je najveći izvor uopće poreskih prevara drugih kaznenih radnji, a i nepovjerenja onda građana ne samo u Hrvatskoj nego diljem Europe prema vlasti koja je vrlo rigorozna kad je u pogledu prikupljanje poreza od običnih građana. Međutim, ja ovdje skrećem jednu pozornost evo da bi možda plastičnije razgovarali, sjetimo se afere Daimler prije 5-6 godina, danas o tome nitko ne govori. Mi smo imali nešto stidljivo u medijima pročitati da su naša ovlaštena tijela progona zatražila od Njemačke podatke. Nema podataka, nitko Njemačku ne proziva, a da Hrvatska nije u roku jednom bilo koji podatak dala bila bi predmet. Dakle što hoću reći, da mi jedan autoritet i poštovanje među velikim zemljama možemo provesti samo dobiti principijelnom politikom. Međutim ni ovaj prijedlog zakona ne govori, ali to se politički rješava, što ukoliko velike sile u odnosu na Hrvatsku ne daju nama podatke.
Hvala. Odgovor, kolega Matušić izvolite.
Zahvaljujem. Pa ja sam govorio prije možda par tjedana kada smo imali izvješće Nacionalnog odbora za praćenje strategije borbe protiv korupcije, pa sam spominjao taj slučaj Daimler i da je čudno, zaista da je čudno da Daimler je pred američkim sudom priznao da je dao novac dužnosnicima kako bi se ugovor potpisao. I od tada više nikakvih informacija nemamo. To je doista čudno, to je pitanje za Državno odvjetništvo, nije samo za policiju, nego za Državno odvjetništvo je li sve napravilo da bi se došlo do tih podataka, odnosno da bi Daimler kazao koga je potkupio. To je sigurno interesantno za hrvatsku javnost jer je tu riječ o par milijuna dolara. I to je priznao među ostalim nije samo hrvatske dužnosnike, nego još cijeli niz dužnosnika su potkupljivali ali su to morali priznati pred američkim sudom kako bi uopće mogli poslovati u Americi. I zato je to priznanje i iznuđeno od strane američkog suda u tom procesu, a naravno da je nama to interesantno i da treba doći do kraja sa tom istragom i da treba naravno koristiti sve mehanizme. Pa se nadamo da je i ovo jedan od tih mehanizama koji može pomoći u tome. Što se tiče bankarskih tajni, ja nemam ništa protiv bankarske tajne kad vi imate situaciju da znate da neki poduzetnik vrlo uspješan svjetski, da ima uspjeha na svjetskom tržištu i da je normalno, da ne znam … [[Govornik se ne razumije.]] Bil Gates koji je svojim znanjem, svojim sposobnostima došao do enormnog bogatstva. Ali njegovo bogatstvo je javno pa se procjenjuje na ne znam na 60 i nekoliko milijardi dolara. Ali 75, evo sad novi podaci itd. Dakle, raste iz godine u godinu. Ali problem je kad vi imate podatak koji je iznio ministar financija, koji je rekao da u Švicarskoj imamo čovjeka koji je ovdje na plaću od 5000 kuna možda čak i primao socijalnu pomoć, a tamo ima stotine milijuna kuna. I tu je problem. Problem je što se ne daju podaci iz tih banaka kako, zašto, odakle taj novac, koje su transakcije bile.
Hvala. Ivica Mandić, replika. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Matušić, pa ono što bih vam htio replicirati je da je zadatak svih nas da u Saboru kod donošenja određenih zakona pojednostavimo proceduru razmjene podataka. Vi ste se dotakli i podatka o 200 bogatih obitelj. To potiče, prvi predsjednik RH on je rekao da u RH želi 200 bogatih obitelji. I stvarno, ja nemam ništa protiv da znamo koje su to bogate obitelji i na koji način su došle do novaca bez obzira na stranku. I mislim da trebamo, da je to naš javni interes da vidimo. Ako je sve zakonito onda nema nikakvih problema, ali to treba provjeriti netko drugi, ne mi. Hvala.
Hvala. Odgovor kolega Matušić.
Pa evo kolega Mandić pa i vi ste izgleda pod utjecajem te jedne izrečene neistine koja je živa i dan danas. Naime, nigdje nikad nije zabilježeno da je to rekao prvi hrvatski predsjednik. I pokušajte pronaći taj podatak da je on negdje izjavio, pa vidjet ćete da jednostavno nema uporišta za takvu izjavu. Ali sve kad bi to i tako bilo, pa ja se slažem. Pa imate već sada nedavno je objavljeno koji su ljudi najbogatiji u Hrvatskoj. Pa tamo nema HDZ-ovaca! Koji su HDZ-ovci tamo? Nitko od njih. Prijatelji predsjednika Vlade itd. Oni jesu. Ali HDZ-ovaca tamo nemate. Prema tome, ja nemam ništa protiv. Dapače, evo vidim da se i vi slažete da se ti podaci trebaju objaviti i nek' se objavi kako su stekli tu imovinu i kako su stekli prvi milijun, kako su stekli prvi milijun eura ili kuna, svejedno jer je tu suština bogaćenja. Jer kad imate neku bazu onda naravno ako je ta baza nelegalna onda se pere kroz određene poslove. Ali ako je netko pošteno zaradio svaka čast, skidamo kapu i borimo se za društvo u kojem će netko svojim sposobnostima zaradit i imat višak. Zapravo biti i bogat zato što mu to jednostavno omogućuje tržište, omogućuje mu plasman njegovih ideja i njegov rad. Ja nemam ništa protiv. Ja znam ljude koji su počeli svoje poduzetništvo nošenjem kofera, nosili su kofere i nisu čak ni obrazovani. Ali danas su vlasnici hotela i svaka im čast. To su ljudi koji su prošli sve živo, koji su radili, koji su prošli u tom sektoru turizma sve i svašta i znaju kako napravit posao. Oni danas su vlasnici u hotelu, ja skidam kapu takvim ljudima i mislim da su oni doista ljudi na pravom mjestu. Imate i onih koji nisu uspjeli, ali to su pozitivni primjeri koje trebamo pohvaliti.
Hvala. U ime Kluba nezavisnih Damir Kajin. Nema ga? Gubi pravo na raspravu. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno. Nastavljamo. Zahvaljujem zamjeniku ministra unutrašnjih poslova sa suradnikom.
Konačni prijedlog Zakona o pojednostavljivanju razmjene podataka između tijela država članica Europske unije nadležnih za provedbu zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 829. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 94 glasa za, ništa suzdržanih, ništa protiv donesen Zakon P.Z.E. br. 829.
Nastavljamo sa - Izvješće pučke pravobraniteljice o ljudskim pravima u kontekstu katastrofe uzrokovane poplavama u Vukovarsko-srijemskoj županiji Pučka pravobraniteljica dostavila je izvješće temeljem članka 16. Zakona o pučkom pravobranitelju. Materijale ste primili. Vlada RH je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli: Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo. Izvješća ste primili na sjednici. S nama je u ime predlagateljice pučka pravobraniteljica Lora Vidović sa suradnicom. Uvodno, izvolite.
Hvala lijepo. Poštovane dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Poplava u Vukovarsko-srijemskoj županiji u svibnju 2014. godine posljedica je najvećeg vodnog vala u tisućgodišnjem prosjeku, a vrhunac se dogodio 17. svibnja kada je Sava probila nasipe kod Rajevog sela i Račinovaca, te potopila općinu Gunja, dok je u manjoj ili većoj mjeri potopila ili ugrozila i druga mjesta u općinama Drenovci i Vrbanja. Te općine pripadaju trećoj skupini područja od posebne državne skrbi što znači da zaostaju u razvoju prema tri kriterija razvijenosti i to ekonomskom, strukturnom i demografskom, a Gunja je socijalno najosjetljivija i prema broju osoba koje se nalaze u sustavu socijalne skrbi. Detaljni podaci o nastaloj šteti prenosimo u svom, u ovom izvješću, a nalaze se i u Izvješću o katastrofi na području Vukovarsko-srijemske županije i Županijskog stožera za zaštitu i spašavanje. Važno je istaknuti kako je ugroženo bilo 600 općina i grad Županja. Radi se o gotovo 35000 stanovnika i velikim brojem infrastrukturnih objekata. U vodenom valu u Rajevom selu smrtno su stradale 2 osobe. Odlukom Vlade Republike Hrvatske 20. svibnja je proglašena katastrofa, no važno je spomenuti da je istovremeno bila proglašena i elementarna nepogoda uslijed poplava u 4 županije. No tijekom 2014. u čak 16 županija u Hrvatskoj je bila proglašena elementarna nepogoda. 27. lipnja je po hitnom postupku donesen Zakon o saniranju posljedica katastrofe na području Vukovarsko-srijemske županije koji je uredio način i postupak donošenja programa mjera aktivnosti a prvi programi su stupili na snagu već 9. srpnja. U prvim trenucima i danima nakon poplave svjedočili smo iznimno velikom angažmanu svih nadležnih tijela, dionika, građana. Svi su pokazali zaista potrebnu spremnost i brigu, a reakcija u donošenju zakona i programa u danim okolnostima bila je brza i obuhvatna. Zaštita i spašavanje ljudi iz poplavljenih područja odrađeni su profesionalno i uspješno, a angažiranost i solidarnost lokalnog stanovništva, volontera i stručnjaka uključujući i predstavnike ministarstava, djelatnika centara za socijalnu skrb i drugih u prihvatu evakuiranih osoba u obrani od poplave i drugim aktivnostima zaslužuju pohvalu i poštovanje. Važno je i ovom prilikom odati poštovanje i priznanje svima koji su sudjelovali u aktivnostima sanacije i obnove ne samo neposredno nakon poplave nego i u mjesecima koji su slijedili i u okolnostima koje su često bile jako teške. Upravo zbog razmjera ove katastrofe, zbog činjenice da se radi o području od posebne državne skrbi koja je zahvaćena i Domovinskim ratom i naravno posljedicama rata ali i činjenice da krizne situacije predstavljaju realnu mogućnost dodatnog ugrožavanja ljudskih prava uključujući naravno i otežan pristup informacijama i nadležnim tijelima pa onda svakako i Uredu pučke pravobraniteljice mi smo odmah sukladno Zakonu o pučkom pravobranitelju započeli s praćenjem stanja, prikupljanjem informacija iz svih dostupnih izvora, komunikacijom s dionicima i sa svim tijelima na nacionalnoj, lokalnoj i regionalnoj razini, redovitim posjetama poplavljenim područjima i razgovorima sa stradalim stanovništvom i naravno postupanjem po njihovim pritužbama. Ovo izvješće o kojem danas raspravljamo sačinjeno je na temelju sveobuhvatnog sagledavanja situacije i prikupljanja informacija iz zaista velikog broja izvora uključujući i podatke iz zapremljenih očitovanja i s internetskih stranica nadležnih tijela kao i prilikom terenskih obilazaka, pritužbama građana medijskim člancima i drugim. Ukupno smo poslali 35 dopisa i 10 požurnica Vladi RH, Stožeru zaštite i spašavanja, Ministarstvu socijalne politike i mladih, zdravlja, graditeljstva i prostornog uređenja, vanjskih i europskih poslova, unutarnjih poslova, branitelja, obrane, gospodarstva, rada i mirovinskog sustava, zaštite okoliša i prirode, Uredu državne uprave u Vukovarsko-srijemskoj županiji, gradu Županji, Hrvatskom zavodu za zapošljavanje, HEP-u, Hrvatskim šumama, Državnom uredu za obnovu i stambeno zbrinjavanje, Hrvatskom crvenom križu, Društvu za psihološku pomoć i Centru za mir "Vukovar". Sva navedena tijela su sudjelovala na taj način svojim odgovorima u pripremi izvješća i imali su priliku dostaviti sve relevantne informacije koje su nam dostavili te su izvješćem i obuhvaćena. Cilj izvješća je uvažavajući sve učinjeno i uloženo kako bi se posljedice poplave maksimalno ublažile dati prijedloge i preporuke u skladu sa Zakonom o pučkom pravobranitelju kako bi se na temelju ovog iskustva mogao unaprijediti sustav i zaštititi ljudska prava u budućim potencijalnim kriznim situacijama. Osnovna područja koja su istaknuta u izvješću odnose se na sustav zaštite i spašavanja, na službenu evidenciju i sustav pomoći, socijalnu skrb i zdravstvenu zaštitu, humanitarnu pomoć, vjeru, sanaciju i obnovu i informiranje građana, uključujući i besplatnu pravnu pomoć i promatrana su iz pozicije ljudskih prava. Naš cilj nije bio iznijeti sve tehničke podatke o katastrofi u svakom području djelovanja nadležnih institucija jer to ni nije naša dužnost nego ukazati na ona područja koja utječu na ostvarivanje ljudskih prava stradalnika. Što se tiče statusa stradalnika i evidencije njihovih potreba kao i podrške koja im se pruža važno je istaknuti da je evakuirano 13 tisuća ljudi na oko 150 lokacija što je uistinu značajan poduhvat. Međutim, u razdoblju nakon same evakuacije pokazao se nedostatak o kojem su nam ponajviše govorili stručnjaci na terenu, nedostatak dakle pravovremene sveobuhvatne i cjelovite službene evidencije stradalih osoba i njihovih osnovnih životnih potreba i pomoći koja im je bila pružena. Nešto slično kao što smo imali kroz evidenciju prognanika i izbjeglica u vrijeme Domovinskog rata i statusa i evidencijskih kartona koji su se vodili. Takva evidencija nužna je za planiranje i za pružanje različitih vrsta pomoći, i liječničke i pravne i psihološke i socijalne, humanitarne i druge ali i za praćenje trenutnog statusa svake osobe i promjena primjerice smještaja i vrsti primljene pomoći neovisno o davatelju donacije, odnosno o pružatelju pomoći čime bi svakako utjecali i na smanjenu mogućnost za zlouporabe. Crveni križ je sukladno Zakonu o Crvenom križu vodio evidenciju no ona nije sveobuhvatna u ovom smislu nego je samo vođena evidencija pomoći koju su oni pružali jer takva obveza sada nije ni propisana. Pitanje smještaja evakuiranih osoba jedno je od najvažnijih i najkritičnijih. U prvom razdoblju nakon katastrofe teško je naravno bilo predvidjeti vrijeme povratka kućama no moglo se pretpostaviti kako proces obnove uvažavajući sve zakonitosti građevinske struke neće biti jednako brz za sve stradale građane. Pokazalo se kako kontejnerska naselja kvalitetom smještaja nisu adekvatna za posebice ranjive skupine, za višečlane obitelji s djecom, starije osobe, one sa zdravstvenim problemima. Poseban problem predstavlja i udaljen pristup sanitarnom čvoru i tuševima do kojih se dolazi preko igrališta što je osobito bilo osjetljivo tijekom zime. Opravdano se naravno u takvoj situaciji može postaviti pitanje sigurnosti. U kontejnerskim naseljima prisutan je cijeli niz problema, od relativno čestih u određeno vrijeme nedostataka struje, nedostatka fiksne telefonske linije, dostupnog interneta što je zapravo uzrokovalo i određenu komunikacijsku odsječenost, psiholoških i zdravstvenih problema, strah od zime, strah od budućnosti. Dakle sve su to problemi koje sasvim sigurno dobro možemo razumjeti. Kontejnerska naselja međusobno bila su opremljena po različitim standardima i jako često je ta opremljenost ovisila o snalažljivosti ljudi koji su u njima boravili. I kako bi se takve situacije u budućnosti izbjegle dobro bi bilo propisati standarde za uspostavljanje ovakve vrste kolektivnog smještaja, zato postoje i dostupna međunarodna iskustva i to kako u pogledu veličine stambenog prostora koja je potrebna po osobi, specifičnosti potreba ranjivih skupina ali i pratećih sadržaja koje svako naselje bi trebalo imati. S druge strane, iz ove današnje perspektive i gotovo godinu dana nakon poplave pokazao se jedan novi izazov koji koristim priliku spomenuti a radi se o činjenici da mnogi stradalnici koji su smješteni u kontejnerskom naselju ili u hostelu u Borovom naselju ne žele taj smještaj napustiti iz različitih razloga. A jako je važno i pitanje koje se naknadno pojavilo podstanara, dakle osoba koje su bile podstanari prije poplave, koji su sada u kontejnerskim naseljima i koji nemaju kuću u vlasništvu i zapravo se nemaju kamo vratiti. Govorim to zato što ovakva situacija izaziva bojazan da privremeni, da kolektivni smještaj koji svakako treba biti privremen ne preraste u trajan, a takvih situacija u Hrvatskoj imamo danas i nakon Domovinskog rata u brojnim okolnostima gdje ljudi žive u kolektivnom smještaju u krajnje neadekvatnim uvjetima primjerice Strmica, Medena, Mala Gorica i slično. I to pokazuje još jednom potrebu da se što je prije moguće uredi socijalno stanovanje u RH odnosno da se donese strategija socijalnog stanovanja kako bi i ova skupina, ranjiva skupina zapravo imala priliku na taj način dobiti određenu sigurnost. Potrebno je mislim posebno skrenuti pozornost i na potrebe građana koji su pružili smještaj stradalim osobama, nekad ih zovemo udomiteljima iako to zapravo nisu udomitelji, to su dakle ljudi koji su nesebično u svoje domove primili cijele obitelji a njima nije, primjerice nisu im podmireni povećani troškovi režija i drugih izdataka povrh osnovne humanitarne pomoći. Što se tiče prikupljanja i distribucije humanitarne pomoći, novčane ili u stvarima svi smo zaista svjedočili iznimno velikoj solidarnosti i mobilizaciji građana i Ministarstva socijalne politike, mladih i putem Crvenog križa, udruga, vjerskih zajednica, tvrtki, volontera i iznimno brzoj reakciji na događaje koju je nakon više mjeseci i zaista uvažavajući sve postignute napore, važno sagledati učinjeno i naučeno kako bismo mogli situaciju unaprijediti za neku buduću situaciju. Naravno da je u prvim trenucima prioritetno bilo podijeliti pomoć svima onima kojima je u datom trenutku bila potrebno, no nakon prvo smirivanja i stabiliziranja situacije u radu na terenu ljudima koji su u tome sudjelovali bilo je potrebno, odnosno pomoglo bi im da su postojali jasni i transparentni kriteriji za distribuciju humanitarne pomoći ne samo zbog stradalnika kojima je ta pomoć bila potrebno nego i zbog svih građana koji su donirali i očekivali da će pomoć doći u prave ruke. I zapravo upravo zato kako bi humanitarna pomoć došla do onih kojima je zaista potrebna potrebno je da svaka primljena donacija bude službeno evidentirana da se zna to i uključujući u individualnim evidencijskim kartonima koje ovom prilikom nismo imali. Što se tiče prikupljanja i distribucije novčane pomoći ono je izazvalo brojne reakcije, Hrvatski crveni križ je donio odluku o dodjeli novčane pomoći prema vlastitim kriterijima 27.lipnja i to tako da su 4 tisuće kuna dobile osobe koje su 16.svibnja imale prijavljeno prebivalište i boravile su u poplavljenim područjima i njihova novorođena djeca. 15.rujna donesena je još jedna odluka kojom su 2 tisuće kuna dobivale osobe, stradale osobe iz pojedinih poplavljenih područja gdje je bila proglašena samo elementarna nepogoda i to u općinama Dvor i Okučani i u Gradu Lipiku. I ostaje nejasno po kojim kriterijima su upravo te dvije općine i taj grad dobili 2 tisuće kuna humanitarne pomoći a ne i sve druge općine i područja gdje je bila proglašena elementarna nepogoda uslijed poplava. U drugom krugu isplate novčane pomoći kriteriji su se promijenili u odnosu na prvi krug tako da je sukladno prvoj odluci Crvenog križa ona bila uvjetovana ostvarivanjem prava na obnovu kuće. Ta je odluka u skladu s preporukama iz ovog izvješća nedugo nakon izvješća promijenjena tako da više nije humanitarna pomoć uvjetovana vlasništvom nad nekretninom nego su ju dobili svi oni koji su ju dobili u prvom krugu. Upravo radi tog iskustva predložili smo da u kriznim situacijama Vlada treba donijeti odluku o kriterijima za distribuciju novčane pomoći, naravno to može biti na prijedlog Hrvatskog crvenog križa i čelnika tijela Državne uprave sa stradalog područja i to po transparentnim kriterijima koji su dostupni javnosti na primjeren način. Što se tiče obnove, jasno je da se radi o procesu koji ima svoje objektivne zakonitosti. Ja bih stavila naglasak na nekoliko osnovnih problema. Činjenica da se radi o zaista velikom obuhvatu radova u odnosu na brojnosti objekata koje je trebalo obnoviti znajući primjerice da samo u Gunji nije bilo ni jedne kuće koja nije bila poplavljena. Vremenske prilike odnosno neprilike i činjenicu da je cijele prošle godine bilo dosta vlažno i da je sušenje dugotrajan proces koji se teško može ubrzati i da zato zaista treba imati strpljenja. Osim toga i neinformiranost građana o procesu u konkretnim situacijama o čemu smo zaista svjedočili u svakom, prilikom svake posjete i ono što je rekla bih možda i najznačajnije činjenicu da se nije vodilo računa o prioritetima prilikom odlučivanja o redoslijedu kuće za obnovu pa su tako obnovljene neke poplavljene kuće u kojima nitko ne živi, a višečlane obitelji s djecom su još i dan danas u kontejnerima. Sada se opravdano postavlja pitanje kako je došlo do toga da su obnovljene kuće u kojima nitko ne živi. Uvjeti za obnovu kuća su sukladno Zakonu o saniranju posljedica katastrofe vlasništvo i stanovanje u toj kući odnosno prijavljeno prebivalište ili boravište. Osobe koje nisu imale prijavljeno prebivalište, a doista su tamo živjele sukladno Zakonu o upravnom postupku su ga mogle dokazivati izjavom uz dva svjedoka. Što se događalo je da su ljudi davali lažne izjave. Na temelju tih lažnih izjava su se donosile odluke o obnovi. MUP je naknadno krenuo u provjeru podataka i u određenom broju situacija obnova je zaustavljena. Tu se dogodilo da je došlo do nepravde na jednoj sasvim novoj razini na kojoj nepravdu možemo očekivati, a to je između onih koji nisu imali pravo na obnovu, a dobili su ju i onih koji nisu imali pravo na obnovu i nisu je dobili, što je zaista jedna paradoksalna situacija i pitanje je kako u toj situaciji naći adekvatno rješenje. U toj situaciji dogodilo se da je određenom broju ljudi koji ne živi na tom području kuća obnovljena, useljiva, a oni tamo i dalje ne žive. Istovremeno imamo obitelji s djecom koja još nisu došla na red i koja i dalje žive u kontejnerskom naselju. Mora se reći da su obnovu objekata kako obiteljskih kuća tako i infrastrukturnih objekata uloženi zaista značajni napori. S druge strane građani su nestrpljivi i što prije se žele vratiti u svoje kuće. Često su nam se prituživali kako nemaju adekvatne informacije, nisu zadovoljni dinamikom potpisivanja ugovora, osobe na koje su upućeni da bi kod njih mogli dobiti informacije s njima mogu komunicirati samo SMS porukama, a odgovori koje dobivaju su da ili ne. I kada uzmemo sve to u obzir i uvažavajući sve učinjeno mislimo da je potrebno iznaći neke nove načine i uložiti više napora u to da se građane kontinuirano i pravovremeno informira na licu mjesta tamo gdje su uključujući putem mobilnih informativnih točaka i osobito se to odnosi na pružanje besplatne pravne pomoći. Ono što su sada još u najvećoj mjeri ostale kuće koje je potrebno obnoviti su one koje imaju neriješene vlasničkopravne odnose. Ljudima treba pomoć da bi te vlasničkopravne odnose riješili. Često nemaju dostupne informacije, ne znaju kako bi, ne mogu doći do suvlasnika. Ovlašteni pružatelji besplatne pravne pomoći kada bi bili na terenu i na licu mjesta, kada bi bili tamo gdje su i stradalnici sasvim sigurno bi im bili od velike pomoći. Naravno da je unaprijed potrebno odrediti prioritete stradalog stanovništva i kod obnove voditi računa o tome da se prvo obnavljaju kuće obitelji s djecom i drugih ranjivih skupina koje se nalaze u privremenom smještaju posebno onih koji se nalaze u kontejnerskim naseljima. Svakako je potreban i redoviti kontinuirani nadzor nad izvršiteljima radova, dakle nad tvrtkama koje rade obnovu. A činjenica da su neki stradalnici imali obvezu plaćanje struje i drugih troškova povezanih s obnovom pa čak i susjedove kuće je nešto što se ne bi smjelo događati. Nadležna tijela su uglavnom redovito stavljala osnovne informacije na svoje web stranice. Ministarstvo graditeljstva su izrađivali i posebne letke u velikom broju primjeraka, ali treba podsjetiti kako dostupnost interneta nije nešto na što se možemo osloniti, a nerijetko niti telefon. Tako da sve informacije koje su bile pružene putem interneta ljudima koji su bili na terenu nisu bile dostupne, a to je često dovelo do prijenosa informacija usmenim putem to je išlo od uha do uha, a onda je i to situacija u kojoj dolazi do dezinformacija, do dodatnih frustracija, do osjećaja nemoći. Konačno, kao što u izvješću navodimo, zaštita i spašavanje ljudi nakon ove katastrofalne poplave odrađeni su profesionalno i uspješno. Angažiranost i predanost nadležnih tijela na državnim i lokalnim razinama, nevladinih udruga, volontera i građana zaslužuje pohvalu i poštovanje. Nakon poplave obnovljene su 34 zgrade javne namjene škole, ambulante, društveni domovi, a prema najnovijim podacima Ministarstva graditeljstva u obnovu je do sada utrošeno oko 300 milijuna kuna. One prijedlozi i preporuke koje ovo izvješće donosi usmjeri su k tome da zabilježimo ovu situaciju, okolnosti koje su se dogodile iz aspekta ljudskih prava i ja se nadam da će poslužiti za daljnje unapređenje sustava i za neku drugu kriznu situaciju koja će nas sasvim sigurno prije ili kasnije ponovo pogoditi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo 4 replike. Prvo poštovana Marija Ilić.
Zahvaljujem potpredsjedniče Sabora. Pa poštovana pravobraniteljice u vašem uvodnom dijelu vašeg izvješća pod pretpostavkom da se temelji na istinitim pokazateljima iako osobno moram reći da imam dvojbi kada je u pitanju transparentnost podataka Crvenog križa. No jedan podatak meni osobno nije jasan pa bi vas molila za pojašnjenje. Naime, navodite podatak da je na području zahvaćeno katastrofom 204.768 stanovnika i taj bi podatak za mene bio dovoljan jel i sami ste malo prije rekli da podaci manje su važni, a više važan humanitarni pristup ugroženom stanovništvu. Međutim, dalje navodite da je većinsko stanovništvo hrvatske nacionalnosti, katoličke vjeroispovijesti, zatim rimokatoličke, te građani bošnjačke nacionalnosti i muslimanske vjeroispovijesti itd., itd.. Osobno ja ne prepoznajem potrebu nacionalnog i vjerskog raščlanjivanja jer stradalnik je stradalnik i bez obzira na njegov nacion i vjeru. Pretpostavljam da su status stradalnika imali svi a ne samo neki a to stoji naravno i u vašem izvješću. Jer baratanje tim podacima upravo i navodi pojedine skupine da se pozivaju na nacionalnost i vjeru kako ste i naveli čini mi se pod točkom 6.
Hvala lijepa. Hvala lijepa, nije ovo rasprava, ovo je replika, imate 2 minute koje ste iskoristili obilato [[Upadica: Hvala.]] Molim. Nova replika poštovana Ljuljana Cvjetović. Izvolite.
Poštovana pravobraniteljice. Iz ovog se izvješća dade vidjeti da je Crveni križ do 10. listopada prikupio financijska sredstva što na žiroračun, što preko humanitarnog telefona u visini od 67 milijuna i 490 tisuća kuna. Odlukom glavnog odbora Crvenog križa od 27. lipnja novčanu pomoć u visini od 4 tisuće kuna dobile su sve osobe koje su na dan 16.5. imale prijavljeno prebivalište. Kasnije glavni odbor 15.9. na telefonskoj sjednici donio odluku kojom je isplaćivao iznos od 2000 kuna osobama iz drugih županija. Na odluke glavnog odbora Crvenog križa zaprimljeno je 597 prigovora, mnogi su odbijeni, 162 su prihvaćena a iz izvješća se može vidjeti da odluke Crvenog križa nisu bile javno dostupne. Moje je pitanje da li Crveni križ mora predati Ministarstvu ili Vladi financijsko izvješće o tome koliko je sredstava prikupio i na koji način i kome su sredstva dodijeljena. Smatram da ovako nepotpuno izvješće unosi razdor između onih koji su sredstva dobili i onih koji nisu a u meni izaziva sumnju.
Treća replika poštovani Ante Babić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Što se tiče ovog Izvješća o poplavama od strane pučke pravobraniteljice ono je korektno i mislim da to i je uloga pučke pravobraniteljice znajući da su temeljna ljudska prava, pravo na rad, pravo na stan ugrožena posebice u tom dijelu bila. Možda ono što želim upozoriti a i bilo bi korektnije u ovome izvješću a to je da ste upozorili i Vladu s obzirom na Zakon o zaštiti i spašavanju članak 4. koji kaže da Vlada zapravo proglašava katastrofu a to se dogodilo gotovo 7 dana nakon same poplave a i samo formiranje stožera se dogodilo 3 dana nakon toga, dakle gotovo 10 dana. A zašto to govorim? Mislim da je Hrvatska jedna od rijetkih zemalja u ovom dijelu Europe koja se zapravo susrela sa takvim katastrofama za vrijeme Domovinskog rata. I zapravo za vrijeme Domovinskog rata smo imali sve te stvari i kod prihvata ljudi, izbjeglica tada, organiziranja nastave, prihvata životinja, veterinarskih službi, zbrinjavanja ljudi i samih stožera koji su djelovali tada u vrlo teškim uvjetima i mislim da su djelovali koordinirano. Za vrijeme ovih poplava to se zapravo nije dogodilo i nije se poštivao i taj Zakon o zaštiti i spašavanju a mogao je, bio je na snazi i Vlada je zapravo prekasno reagirala. Bilo bi, kažem to izvješće još potpunije da ste možda i ovu crticu stavili u njega i zapravo prozvali Vladu za neučinkovitost i nedjelovanje pravovremeno. Evo, hvala lijepa.
Posljednja replika poštovani Ivica Mandić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvažena pučka pravobraniteljice. Vaše izvješće ste vi podnijeli i čini mi se pažljivo vas slušajući da vi u pojedinim dijelovima vaše rasprave zaboravite ono najvažnije da je ovo područje pogodila nezapamćena katastrofa. Sukladno takvoj katastrofi se određuju i druge stvari koje prati ovdje. Pa ne možete reći u vremenu kada je preko 8,5 tisuća zemljišta, kada je infrastruktura nestala govoriti o tome o uvjetima … [[Govornik se ne razumije.]] itd.. To nije primjereno katastrofi. To svatko od nas zna da je to potrebno ali ako govorimo o katastrofi ona otprilike određuje i ponašanje i zahtjeve. Nadalje, vi gledate samo ovu problematiku s jedne strane i kažete kuće nisu obnovljene. Da, kuće nisu obnovljene gdje nisu bili riješeni imovinsko pravni poslovi, gdje nisu riješeni poslovi. Po kojem zakonu može netko obnoviti nečiju kuću bez njegove suglasnosti ili ako se ne zna koje je vlasništvo. Nadalje, dio stanovnika kontejnerskih naselja koji su smješteni svojevoljno nisu prihvatili smještaj u hostelu koji nikada u niti jednom trenutku nije bio popunjen do kraja. I mi sada izlazimo ovdje, sada koga slušati da li želje ljudi koji žele biti što bliže svojoj kući u obnovi, da li potrebe kvalitetnog smještaja. Jer kažem, tu imamo jedan eho koji nije dobar. Ono što bih na kraju rekao, da ova katastrofa pokazala je da je Republika Hrvatska organizirana država, da je pravovremeno djelovala i na obnovu i na svemu. Ali kažem to su dileme te koje izazivaju.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvo po klubovima. U ime Kluba zastupnika DC-a, Novog vala i Narodne strane reformista prijavila se Vesna Škare-Ožbolt. Nema je. Klub gubi pravo na raspravu po ovoj točki dnevnog reda. U ime kluba Nezavisnih zastupnika javili su se kolege Grubišić i Kajin. Nema niti jednoga. Klub gubi pravo na raspravu po ovoj točki dnevnog reda. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani Davor Miličević. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana pučka pravobraniteljice sa suradnicom, poštovani kolegice i kolege. Pučka pravobraniteljica u uvodnom dijelu svog izvješća je opisala događaj iz mjesta … 2014. godine kada je uslijed kišnog perioda s najvećim izmjerenim padalinama na području Vukovarsko-srijemske županije i nikad zabilježenim većim vodostajem rijeke Save došlo do izlijevanja rijeke Save. Za takav izvanredni događaj Vlada Republike Hrvatske donijela je odluku od 20. svibnja 2014. godine kojim je proglašena katastrofa za poplavljena područja. Također u uvodnom dijelu izneseni su podaci o području zahvaćenom katastrofom, katastrofalnom poplavom sa podacima o mjestima i stanovništvu na tom području. U metodološkom okviru izvješća pučka pravobraniteljica navodi da se izvješće temelji na podacima prikupljenim od strane Vlade Republike Hrvatske, Stožera zaštite i spašavanja Republike Hrvatske i drugih tijela koja su sudjelovala u postupku saniranja posljedica katastrofe poplave. Izvješće je sastavljeno na podacima i zapažanjima prikupljenim nestrukturiranim intervjuima prilikom terenskih obilazaka poplavljenih područja podacima iz očitovanja i sa internetskih stranica nadležnih tijela državne, lokalne i područne (regionalne) samouprave o zaprimljenim pritužbama građana, medijskim člancima te analizom postojećih propisa izravno ili posredno vezano uz poplave. Iz narečenog jasno se da zaključiti da je pučka pravobraniteljica prikupljanju podataka pristupila vrlo sustavno, metodično te je stoga njezino izvješće u svakom slučaju ono najbolje što je mogla utvrditi iz ovako sveobuhvatno prikupljenih očitovanja podataka i zapažanja, a čija je svrha davanje preporuka na sve druge krizne situacije koje se u budućnosti mogu pojavljivati, a za posljedicu mogu imati utjecaj na razinu ostvarivanja ljudskih prava. U sustavu zaštite, spašavanja pravobraniteljica je uočila neke negativnosti na koje s pravom ukazuje i to prije svega kako bi sustav zaštite i spašavanja bio učinkovitiji u kriznim situacijama. Nadalje, pučka pravobraniteljica opravdano upozorava da bi bilo neophodno jasno definirati dugotrajno održive modele financiranja vatrogastva i civilne zaštite jer upravo ove dvije službe u kriznim situacijama su prvi na udaru i za njihovo stručno osposobljavanje i opremanje potrebno je uložiti značajnija sredstva od onih koje te iz svojih proračuna jedinice lokalne samouprave izdvajaju. Jedina koja to može učiniti jest upravo država na teret državnog proračuna. Stoga u svakom slučaju preporuku pučke pravobraniteljice vezano za sustav zaštite i spašavanja pozdravljamo i podržavamo. Točkom 3 izvješća pučka pravobraniteljica se osvrnula na službene evidencije i sustav pomoći stradalim osobama. Sve kritike iznesene na navedeni sustav … su nesporne. Naime, svi smo svjedoci ogromnih problema koji traju još dan danas, a vezani su za vođenje pravovremenih sveobuhvatnih i cjelovitih službenih evidencija stradalih osoba i njihovih osnovnih životnih potreba, uključujući precizno vođenje pojedinačnih evidencijskih kartona. Tijekom katastrofe iz svibnja 2014. godine upravo zakonska nedefiniranost i nepostojanje organizacije osim Crvenog križa koji bi sustavno vodili evidenciju i pomoć stradalim osobama dovela je do kaotične situacije i izazvala veliku uznemirenost i ogorčenost građana s poplavljenim i stradalih područja. Građani su zapravo samo zahvaljujući svojim osobnim sposobnostima uspjeli doći do sustavno organizirane pomoći. Točkom 4 izvješća pučka pravobraniteljica se osvrnula na socijalnu skrb i zdravstvenu zaštitu. Ono što valja napomenuti jest da su upravo ova dva segmenta tijekom katastrofalne poplave iskazale najveću spremnost za izvanrednu situaciju što je u svakom slučaju za pozdraviti i pohvaliti. Isto tako, ukazivanje na potrebe zapošljavanja dodatnih djelatnika jest ono što je opravdano i što također podržavamo. U sferi socijalne skrbi i zdravstvene zaštite tijekom katastrofalne poplave veliki problem je privremeni smještaj, odnosno kapaciteti privremenog smještaja. U konkretnom slučaju samo zahvaljujući dobroj volji dobrih ljudi sa područja Vukovarsko-srijemske županije i cijele Republike Hrvatske sve osobe smještene su bilo u organiziranim prihvatnim centrima ili u domaćinstvima. Ono što se mora reći jest činjenica da je puno toga bilo prepušteno stihiji, a što se ne može dopustiti i ne smije se događati u ovakvim situacijama. Stoga je potrebno jasno definirati privremeni smještaj tj. odrediti mjesta na području cijele Republike Hrvatske u kriznim situacijama gdje bi se prema propisanim standardima za uspostavljanje takve vrste smještaja koristila dostupna međunarodna iskustva kako u pogledu veličine potrebnog prostora za stanovanje po osobi i specifičnosti potreba ranjivih skupina, tako i pratećih sadržaja te se preciziraju naselja koja će biti prihvatni centri za slične situacije. Također pučka pravobraniteljica se u svom izvješću osvrće na potrebu žurnog uređenja socijalnog stanovanja u Republici Hrvatskoj jer upravo je to trenutno gorući problem na području Općine Gunja, Račinovci, Rajevog sela, Drenovaca, gdje se zbog nepostojanja obiteljskog doma u vlasništvu određeni dio obitelji našao u nezavidnoj situaciji jer kuće u kojima su stanovali u najmu se ne obnavljaju, a oni drugog prostora za stanovanje nemaju. Što se tiče zdravstvene zaštite, kao što sam to u uvodu rekao ove točke, smatramo da je djelovanjem medicinskih službi spriječena još veća katastrofa koja je prijetila poplavljenim krajevima nakon povlačenja vode. Pri tome mislim na širenje zaraze i epidemije i upravo djelovanjem medicinskih službi na terenu spriječeno je širenje zaraze ili epidemije te je ta služba zasigurno prošla na ovom testu i zaslužuje svaku pohvalu. Točkom 5 pučka pravobraniteljica se osvrnula na humanitarnu pomoć, odnosno prikupljanje i distribuciju humanitarne pomoći, prikupljanje i distribuciju novčane pomoći te je u tom dijelu imala i najviše primjedbi, a koje sve odreda podržavamo. Smatramo da treba prihvatiti prijedlog pučke pravobraniteljice da Vlada Republike Hrvatske treba donijeti odluku o kriterijima i načina distribucije novčane i humanitarne pomoći, a na prijedlog Hrvatskog crvenog križa i čelnika tijela državne uprave sa stradalog područja. Odluka da se to samo prepusti Hrvatskom crvenom križu i lokalnim čelnicima na terenu dovelo je do velikih problema, nezadovoljstava pa i sukoba među građanima. Uz uspostavljanje jasnih kriterija bar u budućnosti bi se takove situacije izbjegle. Humanitarna i novčana pomoć treba biti distribuirana osobama kojima su ugrožene osnovne životne potrebe, na jednak način, u istom vremenskom periodu neovisno o statusu i vlasništvu koje su stradale osobe imale prije ove krizne situacije. Što se tiče točke 6. Izvješće pučke pravobraniteljice ista je osvrnula se na vjeru, odnosno iznošenje statističkih podataka vezanih za vjeroispovijest stanovništva na poplavljenom području kao i sudjelovanje vjerskih službenika u distribuciji i podjeli humanitarne pomoći, te zaključuje da je ponašanje vjerskih institucija jedna spram druge, te ponašanje vjerskih institucija prema pripadnicima drugih vjeroispovijesti bila vrlo tolerantna, a to je bilo i prije ove katastrofalne poplave što je u svakom slučaju za pozdraviti. Nadalje, točkom 7. Izvješće pučke pravobraniteljice obrađeno je područje sanacije i obnove, sanacije i gospodarenje otpadom, javni radovi, procjene štete i obnova, komunalni režijski troškovi te stočni fond, te je u svakom od tih segmenata pučka pravobraniteljica ukazivala na nelogičnosti i nepravilnosti ili mogućnosti boljeg uređenja materije koja ta područja pokrivaju. Smatramo da su se prilikom provedbe postupka obnove trebali jasnije odrediti prioriteti stradalog stanovništva, te voditi računa da se prvo obnavljaju kuće obitelji sa djecom ili drugih ranjivijih skupina koje se nalaze u privremenom smještaju, a posebno u kontejnerskom naselju. Također, stručne službe na terenu nisu dobro procijenile cjelokupnu situaciju, te sad prilikom izvođenja radova na licu mjesta dolazi do problema jer je država precjenjujući građevinske mogućnosti odredila nemoguće rokove za dinamiku izgradnje što dodatno stvara nervozu kod ljudi jer im je obećano nešto što u principu nije moguće ispuniti. Nastavno podržavamo prijedlog pučke pravobraniteljice kada ista navodi u svome izvješću da je potrebno provesti obećanja u otpisu troškova struje na potpun i transparentan način onim građanima koji su platili nejasne opomene i paušale od listopada 2014. godine do ožujka 2015. godine. Ti troškovi struje kućanstva ne bi se trebali naplaćivati njihovim vlasnicima sve do završetka obnove ili bolje rečeno useljenja u pojedine kuće. Isto tako, ne bi se trebalo građanima sa navedenog područja naplaćivati niti druge komunalne usluge sve do završetka obnove. Što se tiče stočnog fonda u konkretnom događaju doista se dogodila prava katastrofa, te je velik dio stočnog fonda uništen i stoga podržavamo preporuku pučke pravobraniteljice da Ministarstvo poljoprivrede mora imati unaprijed predviđena financijska sredstva i stručne ljude za urgentnu i efikasnu podršku ljudima na terenu u ovakvim situacijama. Točkom 8. pučka pravobraniteljica se osvrnula na informiranje i besplatnu pravnu pomoć, te je jasno ukazala da je u kriznim situacijama potrebno propisati osnivanje informativnih mobilnih točaka u mjestima u kojima borave stradale osobe i koje na prilagođen, brz i dostupan način stradalim građanima daju opće informacije kao i ostale vrste pomoći koje su im potrebne. Upravo to je u ovakvim situacijama najbitnije odnosno ljudi moraju znati gdje i kome se mogu obratiti i koje informacije mogu dobiti u takvim situacijama. Također podržavamo da je besplatnu pravnu pomoć potrebno učiniti dostupnu svim stradalim građanima na jednak način i to kroz terenski rad stručnih timova u naseljima i mjestima gdje borave stradale osobe. I na kraju, zaključak pučke pravobraniteljice jest sažetak svega onoga na što je pravobraniteljica s pravom upozoravala u svom izvješću. Zaključno, današnje izvješće pučke pravobraniteljice klub HDZ-a u cijelosti podržava i smatra od izuzetne važnosti da ovu katastrofu shvatimo kao priliku za unapređenje cjelovitog sustava kako bi se u budućnosti spremno, jasno i sigurno rješavali problemi u slučaju neke iznenadne krizne situacije. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a govorit će poštovani kolega Peđa Grbin. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažena pučka pravobraniteljice, uvažene kolegice i kolege. Pred nama se nalazi izvješće pučke pravobraniteljice o ljudskim pravima u kontekstu katastrofe uzrokovane poplavom u Vukovarsko-srijemskoj županiji. Odmah na početku moja obveza je istaknuti da Klub zastupnika SDP-a podržava nastojanja pučke pravobraniteljice u promicanju i razvoju ljudskih prava na području RH kao i nastojanja da se iziđe iz dosadašnjih okvira rada ureda, osnivanje područnih ureda kao i posebna pažnja koja se posvećuje određenim područjima djelovanja jamstvo su kvalitete budućeg rada kao i potvrda da Hrvatski sabor nije pogriješio kada je izabrao sadašnju obnašateljicu dužnosti. Međutim u konkretnom slučaju smatramo da je predmetno izvješće sporno iz razloga koje ću navesti u svojem izlaganju. Prije svega, krenut ću s podatkom koji je naveden u opsežnom očitovanju koje je Vlada RH dala na ovo izvješće. U državnom proračunu RH u 2014. godini osigurano je gotovo 340 milijuna kuna. Ponovit ću, gotovo 340 milijuna kuna za sanacije šteta uzrokovanih katastrofalnih poplavama u istočnoj Slavoniji. Iako u teškoj ekonomskoj situaciji, ova je zemlja učinila gotovo sve što je u njenoj moći kako bi olakšala patnje osobama koje su bile pogođene katastrofom. Brzina, efikasnost i kvaliteta rada države i njenih tijela su bile takve da su i diplomatski predstavnici najvećih svjetskih država iskazali divljenje djelotvornosti i učinkovitosti koje je pokazano u sanaciji ovakve katastrofe, a radi se o diplomatskim predstavnicima država koji itekako znaju o čemu pričaju. Jer one iako mnogo veće, mnogo bogatije od Hrvatske u nekim katastrofama koje su imale u nedavnoj posljedici, u nedavnoj pardon prošlosti nisu reagirali ovako kvalitetno kao što se reagiralo kod nas. U nastavku ovoga izlaganja pokušati ću predočiti što je to što je učinjeno, a istovremeno i odgovoriti na pojedine opaske i komentare iznijete u predmetnom izvješću. S poplavljenih područja u Slavoniji evakuirano je 2689 obitelji, organizirana je psiho socijalna podrška u suradnji s Crvenim križem, SOS Dječjim selom Ladimirovci i UNICEF-om. Kroz aktivnosti UNICEF-a u suradnji sa Društvom naša djeca Vinkovci i Društvom psihologa otpočele su i aktivnosti za djecu. Povećan je broj zaposlenih u centrima za socijalnu skrb na području županija, a u domove socijalne skrbi smješteno je 160 osoba s poplavljenih područja. Osnovana je posebna radna grupa za koordinaciju aktivnosti za sanaciju stanja na poplavljenim područjima. Pružena je sva administrativna, proceduralna i logistička podrška. Prikupljani su i objedinjavani svi podaci od tijela državne uprave. Nadalje, osiguran je nesmetan prioritetni prolazak u carinskim procedurama za sve vrste humanitarnih pošiljki. Porezna uprava dala je stručna mišljenja iz područja oporezivanja i na taj način omogućila iskorištavanje poreznih olakšica na donacije poduzetnika kao i one koje su namijenjene samim poduzetnicima. Donesen je program obnove prema kojem će se sukladno utvrđenoj procjeni oštećenja obnavljati cestovna infrastruktura u duljini od 112 km i to prema prioritetima potrebe uspostave cestovnog prometovanja na području cijele županije. Samo za ovaj program osigurano je gotovo stotinu milijuna kuna. Ravnateljstvo policije angažiralo je sve načelnike, voditelje službi i policijske službenike iz cijele županijske policijske uprave, policija je sudjelovala u evakuaciji naselja Štitar i Posavski Podgajci a uspostavila je nadzor nad poplavljenim područjem, ulaz i izlaz iz istoga te ophodnju u svrhu čega je organizirano 6 zona sa više od 10 punktova. Pružena je pomoć i podrška u izvlačenju stanovništva. Operativne snage i druge namjenski organizirane snage djelovale su na terenu. Sve policijske zadaće obavljene su na vrijeme, pružena je sva logistička pomoć i sva druga stručna pomoć za sigurno i nesmetano obavljanje zadaća, a sve u svrhu zaštite stanovništva i uspostave svih potrebnih uvjeta koji bi spriječili širenje zaraznih bolesti. Ovdje ću na trenutak zastati i istaknuti nešto što nije samo zasluga države već je zasluga prije svega svih građana ove zemlje. Za vrijeme trajanja poplava nisu evidentirani veći slučajevi imovinskih kaznenih djela ili drugih sigurnosnih događaja. Za razliku od nekih drugih zemalja gdje smo svi viđali one strašne scene krađe, pljačke, da ne govorim puno težih kaznenih djela mislim da svi možemo biti izuzetno ponosni što takvih slika u Hrvatskoj nije bilo. Ne zato što ih netko nije želio pokazati nego zato što su građani ove zemlje još jednom pokazali da kada smo suočeni sa katastrofama, kada je najteže mi smo tada najbolji. Odlukom Vlade RH pružena je pomoć stanovništvu vezano uz izdavanje osobnih dokumenata. Sanirani su sustavi zaštite od poplave pa su u studenom 2014. svi radovi dovršeni i sustav zaštite od poplava vraćen je u traženo stanje za što su bile zadužene Hrvatske vode uz trošak od također gotovo 100 milijuna kuna. A Vlada je donijela i nužne mjere za revitalizaciju poljoprivrede te su izdvojena novčana sredstva za pomoć lokalnim poljoprivrednicima i proizvođačima uz isplatu sredstava za štetu od poplava u ukupnom iznosu od 35 milijuna kuna. Provedene su i aktivnosti usmjerene ka normalizaciji života kroz zapošljavanje nezaposlenih osoba putem javnih radova sa svrhom uklanjanja posljedica elementarne nepogode i pomoći poslodavcima na poplavljenim područjima te se pomoglo i lokalnim poslodavcima na način da su za njih uplaćivani doprinosi u vremenu kada im je bio onemogućen rad. U izvješću se kao sporno navodi pitanje besplatne pravne pomoći. Međutim, ukazujemo da su predmeti iz područja Ureda državne uprave u Vukovarsko-srijemskoj županiji hitno dani u rad neovisno o redoslijedu zaprimanja u ministarstvu. Dogovoren je plan mjera za ostvarivanje besplatne pravne pomoći, a mogućnost davanja te usluge dobila je Udruga Centar za pravnu i psihološku pomoć "Bijeli prsten Hrvatske" sa sjedištem u Vinkovcima. To je jedina udruga koja je kao posebni cilj navela pružanje pravne pomoći na poplavljenom području te je ta udruga do prosinca 2014. djelovala na poplavljenom području i pružala primarnu pravnu pomoć. Naravno da smo svjesni da sve ne funkcionira kako treba ali je činjenica da je u tijeku natječaj za ovlaštene udruge i pravne klinike za pružanje pravne pomoći i u 2015. godini. Nadalje, izrađen je popis potrebnog namještaja prema broju članova obiteljskih korisnika, potom i odluka o dodjeli korisnicima, provedba isporuke i montaže te je potom izdano 897 odluka o dodjeli bijele tehnike i namještaja te su poslane narudžbe shodno kojima dobavljači isporučuju opremu. Na terenu su bila 32 tima hitne medicinske službe koji su imali 134 intervencije u 122 sanitetska prijevoza. Organiziran je ambulantni rad za iseljeno stanovništvo na 6 lokacija te je obavljeno 1479 pregleda. Organizirane su mjere dezinfekcije, zamagljivanje komaraca i larvi sa zemlje i zraka. Pojačani kontinuirani nadzor vršio se nad objektima za prihvat mještana, higijene smještajnoj prostora, sanitarnih prostorija te je stožer provodio dezinfekciju, vodoopskrbu, odvodnju otpadnih voda, zbrinjavanje otpada kao i nadzor nad pripremom i podjelom hrane. Organiziran je smještaj s ostalim službama u Cernu i Borovu naselju, postavljene medicinske barijere i vršenja cijepljenja. Posebnu pohvalu, mislim da ćemo se oko toga svi složiti, moramo uputiti djelatnicima Oružanih snaga RH. Bez njih, bez tisuću pripadnika Oružanih snaga s potrebnim transportnim sredstvima, inženjerskom opremom, transportnim helikopterima i ostalim tehničkim sredstvima mislim da bi šteta bila znatno veća. Ono što je ključno za povratak stanovništva na području naselja Đurić i Posavski Podgajci, Račinovci, Rajevo selo, Stošinci i Gunja donesene su ukupno 2074 odluke o obnovi oštećenih zgrada za fizičke osobe i 23 odluke o obnovi zgrada javne namjene. Obnova se između ostalog vrši i isplatom novčane naknade vlasniku zgrade koji se odlučio da će samostalno obnoviti oštećenu zgradu pa je korisnicima za obnovu oštećenih zgrada isplaćeno 53 milijuna 420 tisuća kuna a ugovornim izvođačima još 6 milijuna i 382 tisuće kuna. U nastavku ću pokušati odgovoriti na nekoliko konkretnih teza iz izvješća. Govori se o problemima za 878 objekata za koje još nije potpisana odluka o obnovi. Konkretan broj je trenutno 725 objekata, a za 85 odluka je u izradi. Zašto je tako? Pa jer smo nastojali spriječiti zlouporabu sredstava iz državnog proračuna te nam je cilj obnovu provesti u skladu sa zakonima RH. Pravobraniteljica je u svojem izvješću govorila o dijelu problema s kojima se javna tijela susreću, ali ja moram neke dodatno apostrofirati. Naišli smo na niz problema koji su prepreka u rješavanju slučajeva primjerice fiktivnih izjava navodnih korisnika obnove od kojih je MUP provjerio 89 izjava, a u 33 slučaja na temelju provjera je utvrđeno da se obnova neće provoditi. Pitanje prioriteta prilikom obnove, obitelji s djecom i građanima životne dobi koji su smješteni u kontejnerskom naselju od 178 obitelji u kontejnerskom naselju još nije donijeto 54 odluke o obnovi isključivo iz razloga neriješenih imovinsko-pravnih odnosa i provjere prebivališta. Nadalje, pitanje nedostatne opće informiranosti građana koje je opet bilo apostrofirano i kroz usmeno izlaganje ovog izvješća. Ministarstvo je svojim aktivnostima redovito informiralo javnost, vlasnike i korisnike poplavljenih kuća. Tiskalo se 6000 informativnih letaka, osnovne informacije o pripremi poplavljenih kuća za obnovu i dostavilo ih se predstavnicima lokalne samouprave radi distribucije. Kako bi sve bitne informacije bile dostupne stanovništvu koje nema pristup računalu ni mreži otvorena je besplatna telefonska linija, odgovarano je pismenim putem te preko elektroničke pošte, organizirane su dvije koordinacijske službe na terenu itd. Obilazak terena vršen je kontinuirano od strane djelatnika ministarstava primjerice ministrica je obišla poplavljena područja šest puta, a nekoliko puta je bio prisutan i predsjednik Vlade Republike Hrvatske. Iz svega navedenog vidljivo je da je ova država stala iza katastrofom pogođenog područja i da je učinila puno kako bi se osigurala sanacija i kako bi se ljudima olakšao život. Da li je učinjeno dovoljno odnosno da li se moglo učiniti više? Siguran sam da je i u tom pogledu svaka ovakva rasprava je korisna. I drago mi je da smo ovu raspravu započeli bez politizacije i tu zahvaljujem i kolegama koji su govorili prije mene, doduše samo kolega Miličević, a neki drugi su smatrali da nije potrebno ostati u 5,5 i raspravljati o ovoj iza mene izuzetno važnoj temi. Međutim, moram reći da i tu ću opet govoriti pozitivno o nama, rijetko je koja država i kad govorim država ne mislim samo na tijela javne vlasti, nego govorim o državi u njenoj cjelini, o gospodarstvenicima, o oružanim snagama ove države ali prije svega o građanima RH rijetko je koja država ikada pokazala ovakvo zajedništvo i ovakvu slogu i reagirala na način kao što je to kod nas reagirala. Ponovit ću još jednom da li se moglo učiniti više, vjerojatno je ali mislim da odgovorno možemo reći da je učinjeno puno i mi prihvaćamo kritiku, podržavamo trud i želju za napretkom koje je izraženo u izvješću o kojem sada raspravljamo. Međutim, dojma smo da izvješće ipak ne prikazuje stvarno sliku stanja na terenu zbog čega mi u klubu zastupnika SDP-a izražavamo veliko žaljenje. Hvala.
Zahvaljujem. U ime Hrvatskih laburista stranke rada govorit će poštovana zastupnica Nansi Tireli.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, poštovana pravobraniteljice sa suradnicom evo drago mi je da je ovo izvješće danas pred nama iz razloga što je svako izvješće i analiza učinjenog u svakom slučaju dobra da bismo znali gdje smo pogriješili i kako greške ispraviti za drugi put kada nam se budu dogodile iste ili slične stvari. Izuzetno mi je stalo do ljudskih prava, do zaštite ljudskih prava ali isto tako volim biti objektivna u svakoj situaciji pa ću to pokušati evo i danas u ovoj raspravi. Dakle, ovo izvješće pravobraniteljice kako stoji u obrazloženju jeste da bi se ocijenila razina zaštite ljudskih prava ali i dalo preporuku za ispravljanje uočenih propusta. Iako je izvješće urađeno dakle za područje u kojem je proglašena katastrofa njegove se preporuke odnose na sve druge krizne situacije čije posljedice mogu utjecati na razinu ostvarivanja ljudskih prava pogotovo kada su takve pojave učestale a činjenica jeste da je tijekom 2014.godine čak 16 hrvatskih županija bilo suočeno s razmjerima elementarne nepogode. Bilo bi izuzetno dobro kada bismo uz ovo izvješće imali dakle još 15 izvješća, dakle iz svih županija da možemo vidjet kako su bila zaštićena ljudska prava u tim ostalim županijama jer ukoliko selektivno pristupamo nečemu uz svo dužno poštovanje da se ovdje radi o katastrofi a u ovim drugim županijama o elementarnoj nepogodi mislim da ćemo dobru stvar napraviti, pametno napraviti jedino ako donesemo zakone koje ćemo jednako pravno primjenjivati na sve građane RH u svim kriznim situacijama, u svim katastrofama i u svim elementarnim nepogodama kada se one dogode a razlog zašto to govorim jeste upravo u jednom djelu izvješća i opaska pravobraniteljice da nisu bili jasni kriteriji po kojima je Crveni križ u određene dvije općine čini mi se i grad podijelio 2 tisuće kuna a svima ostalima nije. Dakle, govoriti o izvješću a ne uzeti u obzir sve jer bez obzira da li je građanin pogođen elementarnom nepogodom u jednoj županiji ili je pogođen u drugoj županiji on je pogođen i on treba zaštitu države i u tom trenutku treba i humanitarnu i psihološku i svaku ostalu pomoć jer je njemu nastradala i njegova imovina, i prestrašen je i ostao je bez svega i mislim da bi mu tu trebali biti decidirani i jasni. Slažem se dakle u ovom djelu što se tiče propusta i grešaka bilo ih je, ali isto tako moramo uzeti u obzir sve ono dobro što je napravljeno, a napravljeno je jako puno dobroga, odreagirali smo relativno u kratkom vremenu, ako je netko heroj ove katastrofe onda su to definitivno građani RH koji su u istom trenutku se mobilizirali da tako kažem i počeli skupljati humanitarnu pomoć i normalno je da će se u takvim situacijama dogodit zastoj da tako kažem u transportu te humanitarne pomoći od Istre, Zagreba, ili ne znam od kuda prema Gunji, odnosno prema Vukovarsko-srijemskoj županiji koja je pogođena katastrofom. Za to sve treba vremena i za to treba imat ne samo znanja, ne samo volje nego treba imat i određenih iskustava. Daj Bože da iskustava imamo čim manje i da nismo toliko profesionalizirani u ovom operativnom djelu kako i na koji način distribuirati humanitarnu pomoć i sve ono što nam je potrebno što znači da nemamo baš puno katastrofa i puno elementarnih nepogoda. Danas je bilo ovdje spomenuto koliko smo bili organizirani i kako smo sve imali nakon Domovinskog rata. Jesmo, imali smo ali nemojmo zaboraviti da su prognanici i izbjeglice bili jednim velikim dijelom između ostalog i u hotelima, nažalost 300 i nešto koliko čitam u izvješću je još uvijek u privremenom neljudskom boravištu da tako kažem, gdje punih previše godina nisu se izborili za svoj krov. I nemojmo se zavaravati da se to sada isto neće dogoditi u hostelu u Borovom Naselju ili u kontejnerskom naselju u Gunji ili u Rajevom Selu. I tamo će ostati jedan veliki dio ljudi koji su bili podstanari, nisu imali svoju kuću, nisu imali svoj stan i činjenica jeste da se ti ljudi jednostavno nemaju kamo vratiti i da će ostati tamo dokle god im država ne nađe smještaj, socijalni smještaj. A kada će to biti, teško je na to odgovoriti. Jer ne zaboravimo da zaštita ljudskih prava po tom pitanju jeste zaštita svih građana RH bez obzira da li se oni nažalost u tom trenutku našli u Gunji ili su možda negdje u nekom drugom gradu koji nije pogođen elementarnom nepogodom i katastrofom ali jesu socijalni slučajevi pa bi država i o njima trebala brinuti da i njima nađe adekvatni smještaj. Dakle, to je sve naša realnost i s njom se moramo suočiti. U izvješću čitamo isto tako o uvjetima u kontejnerskom naselju, evo iskreno bila sam nedavno baš u Gunji i u Rajevom Selu u kontejnerskim naseljima isto tako razgovarala sa ljudima i vi razgovarate sa 10 ljudi i svih tih 10 ljudi će vam se potužiti na puno stvari koje njih muče. Ja razumijem da smo mi isto tako u tom kontejneru i da smo u takvim uvjetima i mi bimo tražili više, ali moramo biti objektivni i moramo uzeti u obzir sve ono što se dešava i na koji način se dešava. Imamo paradoksalnu situaciju, dakle u ovom izvješću, u jednom trenutku imamo slobodnih mjesta u hostelu u Borovom Naselju, a s druge strane u tom istom izvješću pišemo da su oni koji su smješteni u kontejnerskim naseljima ne žive u dobrim uvjetima zbog nekih evo prilika ili neprilika u kojima oni jesu pa između ostalog dobnih, zdravstvenih, djeca ili ne znam šta. Činjenica jeste da su obitelji htjele biti zajedno i činjenica jeste da su te obitelji biti odnosno ti ljudi htjeli biti blizu mjestu njihove kuće da bi mogli kontrolirati kako popravak te njihove kuće napreduje. I ja ne vjerujem da je netko rekao ti ideš u kontejnersko naselje, a ti ideš u hostel. Mislim da je svatko imao pravo u ovom trenutku odlučiti, izjasniti se i reći kamo želi ići. Ukoliko su došli u kontejnersko naselje mislim da su to napravili svojom voljom, a da bi uvjeti mogli biti drugačiji mogli bi. Kada govorimo da moramo planirati takvu situaciju i osigurati smještajne kapacitete uz određene brojeve kvadrata koji su primjereni po pojedincu da bimo eventualno prevenirali ovakva događanja onda se postavlja jedno jedino pitanje, da li to znači da moramo imati hladne pogone nekoliko tisuća smještajnih kapaciteta u kome ćemo imati krevete, sanitarne čvorove i sve ako se sutra dogodi katastrofa da imamo te ljude kamo smjestiti. To je nemoguće. Mi možemo sa civilnom zaštitom, sa Strategijom civilne zaštite i spašavanja i u javnim jedinicama lokalne samouprave odrediti otprilike sljedeće, u općini imamo 20 hotela, 2 hotela u slučaju katastrofe evakuirat ćemo od gostiju i dati za smještaj prognanika ili oni koji su oštećeni u toj nekoj nepogodi. Imamo sportsku dvoranu, pa možemo reći u tu sportsku dvoranu možemo smjestiti toliko i toliko tisuća ljudi pa ćemo negdje u skladištu imati pomoćne ležaje, ali opet ćemo doći u problem jer sanitarni čvorovi u tim sportskim dvoranama opet neće udovoljavati minimalnim higijenskim uvjetima koji ti ljudi moraju imati. Dakle nikad do kraja nećemo moći biti dovoljno spremni za katastrofu i za elementarnu nepogodu ovakvih razmjera koja nam se eventualno može dogoditi. I zato kažem da je važno da budemo objektivni, da probleme sagledavamo sa svih strana i kada čitamo ovo izvješće moramo uzeti u obzir sva ministarstva, sve novce koji su izdvojeni iz državnog proračuna i sve to moramo upakirati u paket da bimo rekli šta smo napravili, šta nismo napravili, šta smo napravili loše ili šta smo mogli napraviti bolje. Činjenica jeste da je jako puno novaca dano, činjenica je isto tako da se je u Gunji u Rajevom Selu i svim ovim mjestima jako puno toga izgradilo, da kuće niču iz dana u dan i da se ti ljudi vraćaju u te nove kuće. Ovo što piše u izvješću da imamo određeni broj njih kojima obnova nije riješena ili nije u toku, to su problemi administrativne prirode jer ti ljudi jednostavno nemaju riješene imovinskopravne odnose, a u cijelom izvješću se proteže jedan jedini zaključak, a to je da sve što se događa za vrijeme katastrofe od prikupljanja do dijeljenja humanitarne pomoći mora biti transparentno. I onda dolazimo u situaciju da mi se javi osoba koja kaže meni je poplavila kuća i dolazimo upravo do onoga da sami ljudi, a toga je uvijek bilo i bit će, zloupotrebljavaju situaciju, iskorištavaju situaciju, lažu u toj situaciju da imaju kuću u kojoj borave, a nemaju i onda popravljamo kuće u kojima ne živi nitko, a i dalje ove slušamo u kontejnerskim naseljima da nemaju popravljenu svoju kuću. I to je problem. Međutim za taj problem nije krivo ovo da li se nešto napravilo ili se nije napravilo. Tu je jedni jedini krivac, a to je ljudski faktor da li ću lagati nekakvom povjerenstvu ili neću lagati nekakvom povjerenstvu da imam boravište odnosno prebivalište u toj kući ili nemam. I tu nije kriva niti Vlada niti je kriva humanitarna pomoć, niti su krivi građani nego su krivi pojedinci koji zloupotrjebljavaju trenutak u kome je susjed u nepovoljnijem položaju, u lošem položaju a ja na njegovoj nesreći zloupotrjebljavam situaciju i iskorištavam nešto za sebe. I to nećemo riješiti niti jednim zakonom i to nećemo riješiti nikakvim strategijama i nikakvim pravilnicima, toga će uvijek biti i to je jedino na što moramo obratiti pažnju. I Zaključno Vezano za evidencije. Crveni križ je po Zakonu o Crvenom križu dužan voditi evidencije i on mora točno evidentirati koliko je humanitarne pomoći dobio, kada ju je dobio, kome ju je dao i kada ju je dao. Prema tome, evidencija što se tiče Crvenog križa mora postojati po Zakonu o Crvenom križu. I samo je pitanje da li će neko tijelo uzeti u razmatranje i raditi inventuru u tom izvješću Crvenog križa. Danas se dogodi poplava, pukne nasip, sve nam pliva i sada kako ću ja dokazati tko sam, što sam kada mi je sve ostalo od osobne iskaznice, identifikacijskih isprava, sve mi je ostalo ispod te vode. I moram doći danas, dakle čim je proglašena katastrofa, ja danas moram doći negdje u neku prostoriju, na ulicu jer je sve poplavljeno pa pitanje je u koji šator moram doći da bih rekla ja se zovem kako. Da li ću reći istinu ili ću lagati kako se zovem. A identifikacijske oznake nemam. Prema tome ne možemo u jedan dan ili u dva dana napraviti identifikacijske kartone u koje ćemo stavljati štambilje i potpise koliko smo humanitarne pomoći kome dali. Humanitarna pomoć je dijeljena odmah, promptno, na početku, dijeljeno je sve ono što je ljudima u tom trenutku bilo potrebno. Nakon nekog vremena normalno da se uspostavi režim i sustav, jer je to normalno da će svatko postavljati pitanje kome smo dali, zašto smo dali i koliko smo dali. Ali ne možemo očekivati da to bude napravljeno danas i da to bude napravljeno u onom trenutku kada nam je kroz pao nad glavu. I zato je izuzetno važno u iščitavanju ovakvih izvješća uzeti uistinu sve u obzir i ono što je pravobraniteljica navela unutra da treba popraviti, da treba popraviti na nama je kao saborskim zastupnicima da kada donosimo zakone imamo to uvijek tu negdje u svijesti i da reagiramo u tom trenutku. Ali je isto tako važno, izuzetno važno biti objektivan i priznati sve ono što se je dogodilo, činjenice koje su utjecale na situaciju koja traje već godinu dana. I moramo biti isto tako svjesni toga da se neke stvari do kraja nikada neće promijeniti jer je na početku netko od čovjeka krenuo lošim putem. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I konačno u ime kluba HNS-a govoriti će poštovani Ivica Mandić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvažena pučka pravobraniteljice. Pa o ovom izvješću mogli bi govoriti dugo i naširoko ali ono što sam rekao i u replici da uvijek moramo imati na pameti da je ovo se dogodila katastrofa, katastrofa nesagledivih razmjera i prema toj katastrofi trebamo se tako i ponašati. Ono što je bitno, to ste vi u vašem izvješću na početku lijepo opisali da u tisuću godišnjoj povijesti ovaj vodostaj koji je bio u zadnjoj poplavi bio 1200 cm viši nego bilo ikada. Ovdje netko od kolega je spomenuo da je Vlada kasno reagirala. Nasip kod Rajevog sela puknuo je 18.5. ili je probijen a Vlada je 20. svibnja proglasila katastrofu. To mogu reći da je to jedno primjereno vrijeme. I u ovome svemu, kada govorimo da je ovo područje rijeke Save ili Županjske posavine da je to područje od nekih 30-ak km i da je bilo nekoliko vrlo kritičnih točaka, 12 kako ste vi rekli u izvješću i negdje oko 30-ak točaka koje su bile kritične točke. Zahvaljujući nadnaravnom sposobnošću i trudu od Hrvatske vojske, policije, vatrogasaca, svih onih spriječena je druga katastrofa. Kolega gradonačelnik grada Županije i sam zna koliko je Županja strepila, kakva je to bila katastrofa ali zahvaljujući svim građanima da smo uvijek u kriznim situacijama više nego dobri i više nego solidarni i da u tim kriznim situacijama najbolje, najbolje i reagiramo. Ono bih ovdje samo ovako uporedbu dao, ovo izvješće kada bi radili u bilo kojem naselju zapadne Slavonije vjerujem da bi bilo izvješće pučke pravobraniteljice puno, puno lošije nego ovdje. Ja ovdje ne pravim dobro, loše, znači moramo biti svjesni da kod katastrofe moramo vidjeti da ne napravimo nekakve grube greške i da nam se ne dogode nekakve veće nezgode. Tu bih rekao da možemo biti zadovoljni kako je odreagirao sustav od županije, lokalne samouprave do Vlade a pogotovo one službe koje su direktno vezane, veterinarska služba, zdravstvena služba, vojska, policija. Da smo mi prošli ovu katastrofu bez neke značajnije zaraze. Da je ovdje u podacima se govori da je evakuirano preko … [[Govornik se ne razumije.]] komada grla krupne stoke, da je jedna kompletna farma mliječnih krava od 1200 komada da je evakuirana. Da je zbrinuto negdje preko 200 tona lešina životinjskog porijekla, da je zbrinuto, da nije došlo do nekakvih drugih neželjenih situacija. Ono što je također bitno napomenuti da je sustav države preko ministarstava da je prepoznao i da su svi, sva ona obiteljska gospodarstva, svi oni poduzetnici, obrtnici koji su djelovali, da je Vlada sa instrumentima sanirala na onaj način koliko je to moguće u ovako teškom vremenu. Ono što je meni posebna zamjerka i nama u klubu HDZ-a da se pravobraniteljica koristila kako kaže svim dostupnim izvorima i svim pritužbama. Mene samo zanima da li su ti izvori i te pritužbe da li su provjeravane jer tako jasno da u ovako velikoj katastrofi biti će uvijek ljudi koji nisu zadovoljni i to je njihovo pravo, to je njihov osjećaj. Pitanje zadovoljstva i nezadovoljstva to je osjećaj, to je emocija, znači ja mogu dobiti kuću najbolju uređenu, reći mala mi rupa na tavanu i ja sam nezadovoljan. Ali kad gledamo po pitanju svih onih aktivnosti koje su išle od 18. svibnja pa do 20. svibnja odluka Vlade o katastrofi pa Državna geodetska uprava na vrijeme je kompletno područje snimila. Onda procedura da bi se moglo ući u to područje, pitanje samog ulaska u nečije vlasništvo, to je masu tih problema. Vi gledate samo završetak jer u pitanju je na kraju čovjek i njegova prava, ali kad gledate sustav da i naš Sabor, da mi nismo donijeli vrlo brzo već početkom mjeseca 7. Zakon o katastrofi u Vukovarsko-srijemskoj županiji, pitanje je u kakvoj bi poziciji bilo i Ministarstvo graditeljstva, prostornog uređenja, Ministarstvo poljoprivrede, Ministarstvo gospodarstva i sva ona ministarstva koja su bila uključena. Ono kad gledamo sad povratno vidimo da je na vrijeme preko robnih zaliha da je intervenirano čak po pitanju vjeroispovijesti i konzumiranju određenih vrsta jela, da tu nije problema u takvom vremenu. Znači da je izvršna vlast i tko je radio vodio je brigu o ljudskim pravima i ljudima, pa čak i po njihovim vjerskim obilježjima i obilježjima što smatramo da je u redu i da treba uvažavati svačije pravo na njihovu ispovijest. Ono što je također bitno, država ne može ići u obnovu bilo čijeg vlasništva jer privatno vlasništvo je neotuđivo. Dokle god se ne riješi imovinsko-pravno ili da vi možete potvrdit da je to vaša kuća, možete ići u obnovu. Ako toga nema vi to ne možete ići jer taj puta država krši određene zakone. Ministarstvo prostornog uređenja i graditeljstva je u dobroj namjeri išlo da bi se ubrzala jer se osjetilo da nije ta dinamika kakva treba u dokazivanju i onda shvaćajući situaciju da je to područje bilo katastrofom uništeno, da su ljudi ostali bez dokumenta, bez ičega, išlo je da uz dvije osobe i načelnika općine da kažu da je to ta osoba. Naknadno utvrđeno je da je od tih 89 provjera 33 osobe su dale, zloupotrijebile su tu dobrotu i u biti napravili su kazneno djelo. Kriv je opet taj tko je to pravio, znači u dobroj namjeri si napravio određeni prekršaj. Ono što bih ovdje po pitanju prava tih ljudi, smatram da su Vlada i sve sustav izvršne vlasti da su se vodile po zakonskoj regulativi, da su poštivale i prioritete, da u jasnim prioritetima su najprije obnovljeni objekti javne upotrebe od škola, domova zdravlja, specijalnih ordinacija za djecu itd. Prema tome znači bio je cilj. Bio je cilj isto i da djeca koja idu u škole da se te kuće prve obnavljaju. Ali vi ne možete ići u obnovu ako nemate utvrđeno vlasništvo, ako je vlasnik jednog dijela te kuće u Australiji ili Kanadi, ali to su objektivne stvari. Ono što je svakako dobro, da iz ovoga trebamo izvući određene i pouke jer čovjek najbolje uči na svojim greškama i ono što bi svakako trebalo, da Hrvatski sabor donese Zakon o katastrofama jer pitanje je da li će bit zemljotres danas, sutra ili za mjesec ili za godinu dana, imat ćemo situaciju puno težu. Ne znam da pogodi ili Dubrovnik ili Split ili Zagreb, ta urbana naselja, na koji način to sve zbrinuti. Prema tome, svakako bi bilo dobro da i o tome razmisli Vlada Republike Hrvatske da imamo zakon o katastrofama i po pitanju korištenja određenih proračunskih sredstava, da u katastrofama ima se pravo sa pozicija prebacivati, da u biti ne ulazimo u nekakve druge probleme koji bi bili pitanje samog trošenja proračuna. Ono što bih rekao da to područje imalo je posebnu ili osobitu skrb Vlade Republike Hrvatske, da je veliki broj građana sa tog područja uključen i u javne radove. Znači radio je na svojoj kući, država je imala empatiju prema tim ljudima i platila mu taj dio. Ono što također treba naglasiti da je Hrvatska elektroprivreda oslobodila i poduzetnike i obiteljska gospodarstva ili domaćinstva od plaćanja električne energije. Mislim da je to svakako dobro. Ono što bih pred kraj ipak rekao, da je obnova županjske posavine do sada doneseno je 2187 odluka o obnovi. Od tih odluka 1577 obnovljenih kuća, 610 kuća u obnovi. Od tih 1577 obnovljenih kuća 1063 obnovili su vlasnici, 514 obnovila je država. Od kuća u obnovi od 610, 95 obnavljaju vlasnici, 515 obnavlja država. Od tih 515 što obnavlja država 317 se obnavljaju postojećem, 198 su nove kuće. Ono što su i sada problemi, da jedan veći broj obitelji koji žive u kontejnerskim naseljima iako su im kuće obnovljene one ne žele napustiti kontejnersko naselje jer izgubit će određena prava. E sad to je pitanje ponovo zloupotreba. Normalno da smo mi kao narod skloni smo izigravanju sve moguće regulative, ali na to trebamo isto ukazati. Nitko nije prisilno smješten u kontejnersko naselje, pogotovo ne obitelji i djeca. Oni su imali mogućnost biti smješteni u hostelu u Borovu naselju, ali ljudi iz ljubavi prema svojoj kući, prema svom rodnom domu su željeli biti što bliže. Ono što je također veliki problem na ovom području da je to pogranična zona između Bosne i Hercegovine i Republike hrvatske, da je veliki broj izbjeglica iz Bosne i Hercegovine koji se nalaze u Republici Hrvatskoj bez ikakvih dokumenata i koji nemaju ni prebivališta, ni boravišta, a ti ljudi sad iskazuju potrebe. Mene sad samo zanima po kojem zakonu bi tim ljudima trebali osigurati boravište itd. ili kuću za gradit i sve ostalo. Ono što bih rekao za kraj da mi u klubu Hrvatske narodne stranke smo zadovoljni sa učinjenim u ovoj katastrofi, da svakako moglo je biti bolje, određena iskustva imamo, da svakako bi trebalo ići u izradu novoga zakona koji bi obuhvaćao probleme sa katastrofama. A kod ovog izvješća imam najveću primjedbu, imamo najveću primjedbu pitanje provjere vjerodostojnosti onih koji su bili nezadovoljni. I iz tih razloga po načinu prikupljanja podataka mi kao klub ne možemo prihvatiti ovo Izvješće uz punu zahvalnost i trudu pučke pravobraniteljice i njezinog tima kod sagledavanja ove problematike. Hvala lijepo.
Završnu riječ dat će pučka pravobraniteljica poštovana Lora Vidović. Izvolite.
Hvala lijepo. Ja ću pokušati odgovoriti na sva pitanja, a možda i neke komentare koje sam čula u raspravi. Što se tiče pitanja koja se odnose na Crveni križ po Zakonu o Crvenom križu ta organizacija ima javne ovlasti, uživa posebnu zaštitu i skrb Republike Hrvatske i to je neprofitna pravna osoba koja izvještava o svom financijskom poslovanju sukladno Zakonu o udrugama. To sam sad na brzinu pronašla u Zakonu o Crvenom križu ako odgovara adekvatno na vaše pitanje. I oni su sukladno Zakonu o Crvenom križu vodili evidenciju o humanitarnoj pomoći koju su sami distribuirali. I oni imaju evidencijske kartone. Iz našeg iskustva i onog što smo vidjeli na terenu distribucija humanitarne pomoći pogotovo kad se ustalila, pogotovo u mjesecima koji su slijedili je zaista bila na zavidnoj razini. Evo moram to reći, pogotovo sve ove stvari koje su građani donirali u smislu odjeće. To je evo, ja sam se zaista pozitivno iznenadila u kojoj mjeri je to stvarno bilo dobro učinjeno. Međutim, to nije ova sveobuhvatna i cjelovita evidencija o kojoj mi u izvješću govorimo. Ona samo, dakle obuhvaća onu pomoć, ona sredstva prikupljena od Crvenog križa. Ministarstvo socijalne politike je prenijelo ono što je prikupljeno preko Ministarstva također Crvenom križu, ali recimo nije postojala evidencija ni besplatne pravne pomoći, ni psiho socijalne pomoći, ni bijele tehnike. Dakle, nekih potrepština koje su u kasnijem razdoblju nakon, u mjesecima nakon same poplave neki privatni donatori donirali gdje je bilo zaista situacija u kojima se vrlo neselektivno i bez znanja o prethodnim donacijama nešto dijelilo, gdje su građani također prepoznavali velike nepravde i činjenicu da je netko dobio nešto, a netko drugi ništa. Ili je tražio jednu stvar, dobio je drugu stvar. To je dakle prilika u kojoj možemo smanjiti vjerojatnost da se dogode zlouporabe o kojima smo evo danas puno pričali. Ali dakle, ako je ta evidencija sveobuhvatna i cjelovita, a ne samo po pojedinim pružateljima usluga. Što se tiče donošenja odluka u okviru Crvenog križa više puta sam isticala i u izvješću i u raspravama koje su slijedile važnost transparentnog donošenja odluka i objavljivanja tih odluka. Nakon rasprave na saborskom Odboru za ljudska prava su obećali da će odluke objavit. Mi smo provjeravali i kasnije. Neke odluke su prepričane, ali još uvijek zapravo nisu dostupne na web stranicama Crvenog križa ili barem ih mi nismo uspjeli naći. Što se tiče pitanja vezano uz isticanje nacionalnih i vjerskih obilježja, odnosno specifičnosti smatrali smo da je to važno za istaknuti upravo zato što se radi o multietničkom i multikonfesionalnom području. Činjenica je da i u trenutku same poplave, dakle onog prvog trenutka evakuacije, zbrinjavanja, a i u vremenu koje je slijedilo se zaista u najvećoj mogućoj mjeri su se uvažavale vjerske specifičnosti. Kao središnje tijelo nadležno za suzbijanje diskriminacije imamo važan mandat vezano uz diskriminaciju temeljem vjere. I smatram da je jako važno primijetiti da do toga nije došlo i da su zaista u najvećoj mogućoj mjeri poštovane vjerske specifičnosti pripadnika svih vjeroispovijesti. Što se tiče brzine reakcije, dakle nasip je probijen 17. svibnja prema informacijama koje smo mi pronašli. 17. i 18. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Dobro. U svakom slučaju katastrofa je proglašena 20. što govori o reakciji u okviru tri dana sukladno zakonu. Da bi se katastrofa mogla proglasiti potrebno je ispuniti određene kriterije. Jedan se odnosi na razmjer događaja, drugi se odnosi na kapacitet lokalne zajednice da se s događajem nosi. ja kao pučka pravobraniteljica niti moja institucija nemamo zaista nikakvog kapaciteta a niti ovlasti procjenjivati ni jednu, ni drugu okolnost, tako da u tim okvirima naknadno i u tom trenutku isto promatrajući situaciju rekla bih da je 3 dana zaista brza reakcija. Pitanje smještaja u kontejnerskim naseljima i hostelu u Borovom Naselju uopće nije upitno da su svi ljudi tamo smješteni dobrovoljno i svi su u onom naselju u kojem žele bit, odnosno u hostelu u kojem žele bit. Nitko ih na to ni u jednom trenutku nije prisilio. Pitanje je koliko je takav smještaj adekvatan za njihove specifične potrebe. Oni nemaju mogućnosti izbora, odnosno mogu birati hoće li ići u hotel u Borovo Naselje pa da dijete putuje svaki dan 45 minuta u školu ili će biti u kontejnerskom naselju koje je u dvorištu škole. Jel' to stvarno izbor? Evo ja kao roditelj bi možda ipak bila bliže školi da nemam neku treću mogućnost izbora. Mnogi od tih ljudi su zaista živjeli u teškim prilikama i okolnostima i prije poplave. Mnogima od njih je taj smještaj u kontejnerskom naselju bolji, objektivno, od onog gdje su živjeli prije. Ja sam razgovarala sa ženom koja nije htjela sa obitelji sa troje male djece izaći iz dvorane jer joj je tamo bilo dobro. Dakle, naravno da moramo to prepoznati ali odgovornost države je onda da tim ljudima u okviru kriterija i standarda koje će sama postaviti utemeljeno na međunarodnim standardima pružiti odgovarajuće uvjete. Naravno kad pričamo o dostupnosti interneta da nitko ne očekuje da ako je 20-og proglašena katastrofa da je 20-og postavljen Internet u dvoranu ali mjesec ili dva nakon poplave, godinu dana nakon poplave u najvećem kontejnerskom naselju u Gunji a ni u manjima koje je u dvorištu škole još uvijek nema wifi hot spota, samo primjećujem. Jel' baš nemoguće da bude? Nisam sigurna. A pomoglo bi, sigurno bi ljudima pomoglo da dođu do informacija, pomoglo bi im da se osjećaju bolje uključenim u zajednicu. Evo, samo toliko. Dakle, naravno u razumnoj mjeri. Sve što govorimo, govorimo u razumnoj mjeri i kad je moguće obzirom na okolnost situacije i stradavanja koja su se dogodila. Što se tiče obnove i neriješenih imovinsko-pravnih odnosa a to je blisko vezano uz pružanje besplatne pravne pomoći. Žao mi je što nije gospodin Grbin ovdje, imam dopis Ministarstva pravosuđa od 1. prosinca 2014. koji kaže da je na području Rajevog sela zaprimljen 1 zahtjev za odobrenje besplatne pravne pomoći vezano uz poplave, 1. Jednako toliko i preko Centra za mir. Činjenica da imamo ovlaštene pružatelje ne znači da građani znaju kome, kada i za što se trebaju javiti. To je odgovornost pružatelja da dođu bliže. U situaciji u kojoj imamo preko 500, još uvijek preko 500 kuća za koje nije donesena odluka o obnovi, nije donesena zato jer nisu riješeni vlasničko-pravni odnosi. Ne želimo da se obnavljaju kuće kojima nisu riješeni vlasničko-pravni odnosi, o tome nema spora. Dakle, mogu se obnavljati samo one koje su riješene. Međutim, kako ćemo, hoćemo li građanima pomoći da riješe to ili ne? To je pitanje. Jer sad imate obitelji sa 3 djece, evo jučer smo s njima razgovarali u Gunji u kontejnerskom naselju, žive preko puta škole. Dakle, oni su od svoje kuće udaljeni 10 metara. Nema riješene imovinsko-pravne odnose, ne zna kako će ih riješiti, ne može ih riješiti, ne zna kome bi se obratila za pomoć. Koga god da pita kažu a ne znamo, morate čekati. I koje je naše rješenje za tu obitelj? Da ostane u kontejnerskom naselju? A dokad? A što kad ne bude više mogla ostati u kontejnerskom naselju jer naravno da mi kao država smatramo da to nisu dugoročno adekvatni uvjeti smještaja za bilo koga, a nema uvjeta da joj se obnovi kuća. Mislim, kud ćemo s njima? Gdje će ti ljudi biti smješteni? Dakle, nije li bolje da uložimo dodatne napore u pružanje besplatne pravne pomoći i da se sad ono što je preostalo zbilja uloži u to da se riješe ti neriješeni imovinsko-pravni odnosi, svi koji se mogu, vjerojatno se mnogi od njih i mogu pa da onda te kuće možemo obnoviti nego da kažemo pa čujte nema riješene imovinsko-pravne odnose i tu se ništa ne može. Jer ti ljudi će tamo ostati. Jako je važno spriječiti zlouporabu, i mislim da oko toga isto ćemo se svi složiti da brojni, neću reći brojni, da ima naših sugrađana na području Vukovarsko-srijemske županije koji pronalaze načina da zloupotrebljavaju sustav. To se događalo u primanju humanitarne pomoći, to se događalo u davanju lažnih izjava za prebivalište, to se događa i sad u kontejnerskim naseljima u situaciji u kojoj netko ima obnovljenu kuću, potpisao je zapisnik i neće izaći iz kontejnerskog naselja, neće. Ima puno razloga zašto neće. Jedan od njih je i taj što kad se vrati u kuću mora plaćati režije. To nije nužno iz bahatosti i obijesti, ljudi nemaju novaca, nema otkud. Mislim nije mu gušt sigurno biti u kontejnerskom naselju, mislim da te specifičnosti i osjetljivosti moramo uzeti u obzir kad pričamo. Nema opravdanja, moje mišljenje je da se svaka zlouporaba treba procesuirati na adekvatan način i to je odgovornost nadležnih institucija. U krajnjoj liniji te zlouporabe opet plaćaju porezni obveznici, opet plaćamo svi mi i opet plaćaju ti ljudi iz socijalne pomoći u krajnjoj liniji. Tako da mislim da je zaista potrebno raditi na tome da zlouporaba bude što manje, da smanjimo vjerojatnost da se dogodi. Pitanje dokazivanja prebivališta izjavama svjedoka nije stvar dobre volje nadležnih tijela, to je stvar Zakona o upravnom postupku koji to prihvaća kao dokazno sredstvo. Dakle, to tako po zakonu i treba biti ali onda da naravno da se moraju raditi provjere. Vjerodostojnost građana u podnošenju pritužbi, cijeli smisao institucije pučkog pravobranitelja je da građani podnose pritužbe na rad javno-pravnih tijela i da mi te pritužbe propitujemo. Mnoge nisu osnovane, mnoge jesu osnovane. Naravno da pogotovo kad su ljudi u tako teškoj situaciji kao što su na primjer oni koji su smješteni u kontejnerskom naselju da su nezadovoljni i da teške situacije koje iznose zaista jesu pod utjecajem stresa koji osjećaju i teško im je. Važno je imati kapacitete sagledati to sa više strana i čuti do kraja. I mi smo jučer jednu baku primili za ruku i odveli u ITVZ i pokušali umjesto nje postavljati pitanja na razumljiv način koja će joj dati odgovor zašto ona nema pravo na obnovu i koja kuća, i koliko kuća, i šta ima sin i šta nema sin. I ona je vjerojatno među onima za koje ćete reć njena pritužba je neosnovana, nemojte slušati šta priča, ona je bolesna, one institucije znaju što rade svoj posao. Ali mi svakog takvog našeg sugrađana moramo čut, i moramo pitat, i moramo provjerit što se događa da bi znali to je cijela suština ove institucije. Što se tiče elementarnih nepogoda, izvještavanja o elementarnim nepogodama i činjenice da je prošle godine u 16 županija bila oglašena elementarna nepogoda ja nekako ipak nisam čula vaše izlaganje kao prijedlog da nakon elementarnih nepogoda također podnosimo izvješća o stanju ljudskih prava jer bi to zaista premašilo sve kapacitete a i zapravo razmjerom ugrožavanja ljudskih prava ova katastrofa je ipak zaista nešto zbilja izuzetno. Međutim, činjenica je da kod elementarnih nepogoda teret kompletno onoga što se događa snosi lokalna zajednica i da je odgovornost za zaštitu i spašavanje građana upravo na lokalnim zajednicama i da bi sva sredstva trebala biti osigurana iz proračuna lokalnih zajednica i isto tako znamo da lokalne zajednice u najvećem broju slučajeva nemaju dovoljno sredstava za podmirenje tih troškova. Mi to u izvješću spominjemo i dajemo preporuke da se jasno definiraju dugotrajno održivi modeli financiranja vatrogastva i civilne zaštite što da zvuči kao jedna općenita možda i površna preporuka. Ja mislim da je jako važna i da bez toga zapravo mi nećemo imati učinkovitu zaštitu od elementarnih nepogoda. I jednako tako obzirom da je trećina Hrvatske zapravo proglašena područjem posebne državne skrbi. To su najranjivije zajednice, tamo su najsiromašniji sugrađani, ti proračuni zaista nemaju dostatna sredstva za financiranje svih potreba koje proizlaze i opće svih troškova koji bi mogli nastati, sve štete koje bi nastale, koje bi nastale iz situacije elementarnih nepogoda. Dakle dođe do štete koja nije dovoljno visoka da ju država podmiruje a opet je toliko previsoka da ju oni ne mogu pokriti iz svojih sredstava. Tako da je to jedna situacija o kojoj je svakako potrebno više voditi računa. Uvažavajući još jednom zaista sve pozitivno i dobro što je učinjeno i sve zaista velike napore koji su i neposredno u trenutku poplave, mnoge ste spomenuli u raspravi i velika većina njih je i spomenuta u izvješću od sprječavanja širenja zaraznih bolesti, od spašavanja stočnog fonda, od činjenice, mislim svaki život je zaista važan i bitan, činjenica da nije više od 2 osobe zapravo smrtno stradalo također isto puno govori o činjenici da je spriječena, da su spriječene razbojništva. Dakle, zaista je jako puno toga učinjeno. Ono što jest bio cilj je bio pomoći da se prepoznaju mjesta u kojima kao sustav možemo odreagirati bolje inače uzalud, inače smo propustili dobru krizu. Prilika za to jest u Zakonu o civilnoj zaštiti i u Zakonu o humanitarnoj pomoći. I jedan i drugi zakon trenutno su između dva čitanja u Saboru. Mi smo davali prijedloge upravo između ostalog i na temelju naučenog iz ove situacije. Nisam baš previše optimistična da će u ta dva zakona zapravo doći do rješenja koja bi uvažila preporuke iz ovog našeg izvješća gdje bi se sustav uredio na jedan ovakav sveobuhvatan ili cjelovit način pa evo za kraj nekako to ostavljam vama kao saborskim zastupnicima u domaću zadaću da kod izrade ta dva zakona vodeći računa i o ovoj raspravi, ovom izvješću pokušate postići to da u što većoj mjeri ipak ti zakoni reflektiraju koliko god je moguće sve što je naučeno. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Poslušajmo replike. Prvo poštovani Ivica Mandić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažena pučka pravobraniteljice, pitanje sam vam postavio i na odboru, da li smatrate za normalnim da Crveni križ svojim odlukama prikupljena sredstva od donacija bavi se bankarskim poslovima pa ta sredstva unovčuje ili oplemenjuje ili umjesto da promptno proslijedi onima koji su ugroženi. Recimo za mene kao saborskog zastupnika to je jedno dosta indikativno pitanje a da se ovdje u ovom izvješću nije spomenu ni jednom riječju. Vi ste samo spomenuli Crveni križ u raspravi itd. itd. ali pitanje, ovo meni nije normalno na ovakav način da Crveni križ prikupljena sredstva unovčuje u bankama da bi poslije dijelio. Hvala lijepo.
Druga replika Mladen Marelić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvažena pučka pravobraniteljice slušači vaše izvješće u početku sada na kraju ovo i diskusije koju su imali klubovi osjećam da ne pričamo o istoj stvari, da ste vi dali izvješće o nečem drugom, a predstavnici klubova, gospođa Nensi, gospodin Mandić, kolega Grbin su dali specificirali su stavke da nije isto izvješće, ne raspravljamo o istom predmetu. I mislim da bi bilo dobro da pogledate jeste nešto pogriješili u vašem izvješću. Hvala.
Posljednja replika Nansi Tireli.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Pa evo pravobraniteljice slažem se gotovo sa svime što kažete. Da budem iskrena neki put me onako razljute neke stvari. Da bi detektirali povredu ljudskih prava nama u Hrvatskoj ne treba katastrofa. Dakle sad govorimo prvu stvar evo koja me osobno nekako ljuti jeste ne možemo reći da su povrijeđena ljudska prava ukoliko neko nakon katastrofe nema pristup internetu. Znači Internet, pristup internetu vjerujte mi nema puno građana u RH zato što ili nema novaca da bi uopće kupio kompjuter ili nema novaca da bi imao telefon i da se može prikopčati na Internet. Dakle ja ne vidim tu da je nakon katastrofe tu povrijeđeno neko ljudsko pravo zato što nema u određenom roku on bežični Internet ili pristup tom internetu. Evo ja se ispričavam, ali govorim svoje mišljenje. I druga stvar, besplatna pravna pomoć, mi imamo besplatnu pravnu pomoć u RH za sve građane RH. I znate vi, vjerojatno ne znate vi kao ni ja, koliko imamo tisuća građana u RH koji ne razumiju pravo, koji imaju neriješene imovinskopravne odnose i ne znaju kome se obratiti, kamo se obratiti niti imaju autobus, niti imaju prijevoz, niti imaju obitelj, stari su nemoćni, nemaju nikoga i ne znaju kako doći do besplatne pravne pomoći da bi riješili te svoje imovinskopravne odnose koji su recimo već dugo, dugo godina u pitanju. I ne možemo tu govoriti da su po meni, ovim ljudima ukoliko u godinu dana nisu riješili svoje imovinskopravne odnose preko besplatne pravne pomoći, a prije toga ih nisu riješili 20 ili 30 godina da su njima sada u ovoj katastrofi povrijeđena ljudska prava. Evo to je ono što me osobno vis a vis svih onih ostalih ljudi koji nisu tu malo … jer smatram da sve ne tretiramo onda jednako i isto.
Na ovu repliku odgovara pravobraniteljica Lora Vidović. Izvolite.
Samo ukratko bi htjela reći vezano uz način na koji će Crveni križ oročiti novce ili neće. Mislim da to nije u suprotnosti sa Zakonom o Crvenom križu. Međutim, činjenica je su prikupljena silno velika sredstva, da nije bilo unaprijed propisanih kriterija, dakle da nije bilo dogovora oko toga kako će se ta sredstva distribuirati, na što. Crveni križ je imao ideju da će po vrlo povoljnim uvjetima za sve kuće opremiti namještajem. Pod pritiskom javnosti odlučili su se što nigdje u svijetu ne rade, isplaćivati financijski dakle davati novčana sredstva. Kada bi takve stvari bile unaprijed propisane, kada bi po mom mišljenju Vlada preuzela odgovornost i donijela jasne kriterije, tada bismo možda za sve ove novce koji su uloženi i putem Crvenog križa kroz donacije, ali i sva sredstva koja su uložena u obnovu ovih 300 milijuna kuna o kojima pričamo, možda ne bismo bili u situaciji da još uvijek nismo završili posao, da su ispražnjene robne zalihe, da evo Crveni križ govori da više nema, evo zadnje što su jučer rekli nemaju više deterdženta u kontejnerskom naselju. Dakle po meni je to ono što je problematično iz aspekta Crvenog križa i distribucije. Dakle jel to stvar Crvenog križa ili ne koordinacije sa Vladom, to je drugo pitanje. Zato ja mislim da je Vlada ta koja treba preuzeti odgovornost. Što se tiče interneta, ne bih voljela da me krivo shvatite. Ne, ja ne mislim da je ljudsko pravo imati širokopojasni, brzi ne znam kakav Internet u kontejnerskom naselju koje možda nema netko bilo gdje drugdje u Hrvatskoj. Međutim, ako državna tijela upute građane da se informacije koje su važne za ostvarenje njihovog prava nalaze na internetu onda im Internet mora i omogućiti, samo o tome se radi. Dakle, ne radi se o pravu na Internet, radi se o pravu na informaciju. Način na koji ćete doći do te informacije, ako upućujemo da je putem interneta onda je to to.
Zahvaljujem, vrijeme isteklo. Zaključujem raspravu. Sada ćemo zastati sa radom. Nastavit ćemo sutra u 9,30 Prijedlogom zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija, prvo čitanje, P.Z.E. br. 821. Zahvaljujem svima. Laku noć.
Izvješće pučke pravobraniteljice o ljudskim pravima u kontekstu katastrofe uzrokovane poplavama u Vukovarsko-srijemskoj županiji. Rasprava je zaključena. U skladu sa prijedlozima Odbora za ljudska prava i nacionalnih manjina dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Izvješće pučke pravobraniteljice o ljudskim pravima u kontekstu katastrofe uzrokovane poplavama u Vukovarsko-srijemskoj županiji. Mišljenja, primjedbe i prijedlozi izneseni u raspravi u izvješću kao i primjedbe, prijedlozi, preporuke pučke pravobraniteljice u danom izvješću dostavit će se Vladi RH radi poduzimanja odgovarajućih mjera s ciljem unapređenja sustava obnove povjerenja u nadležne institucije, te bolje zaštite ljudskih prava u kriznim situacijama. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat? Utvrđujem da zaključak nije prihvaćen, odnosno da je za zaključak glasovalo 18, suzdržanih 5, a protiv zaključka 74 glasa. Glasovanje o ovom zaključku konzumirali smo i Prijedlog zaključaka Odbora za prostorno uređenje i graditeljstvo Hrvatskog sabora.