Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Pred vama se nalazi Strategija reforme pravosuđa koja je na sjednici Vlade održane 22. rujna prošle godine usvojena i ovaj dokument označava jedno novo razdoblje u razvoju hrvatskog pravosuđa. Prva faza u kojoj je uspostavljen novi institucionalni okvir uspješno je završena 2004. godine. Ovakav stav nalazi potvrdu i u mišljenju same Europske komisije o hrvatskom zahtjevu za članstvo u Europsku uniju u kojem se ocjenjuje da je Republika Hrvatska demokracija sa stabilnim institucijama koje valjano funkcioniraju u granicama svojih ovlasti i da ne postoje veći problemi u osiguravanju pravne države i u pogledu poštivanja ljudskih prava. U drugoj fazi reformski napori usmjereni su na daljnje jačanje neovisnosti pravosuđa i na povećavanje upravo učinkovitosti pravosudnog sustava. U skladu sa ovim ciljem Ministarstvo pravosuđa je od 2004. godine započelo s planiranjem i provedbom cijelog niza konkretnih mjera koje su i formalno oblikovane upravo u dokumentu Strategija reforme pravosuđa. Strategija reforme pravosuđa predviđa cijeli niz konkretnih mjera i to upravo na povećanju učinkovitosti, neovisnosti, samostalnosti i nepristranosti pravosuđa. Ove mjere odnose se na rješavanje svih zaostataka koji su se nagomilali prethodnih godina, na skraćivanje trajanja sudskog postupka, na racionalizaciju strukture mreže sudova, na modernizaciju sudske uprave posebno uvođenjem integralnog sustava upravljanja sudskim spisima, na uvođenje novog sustava besplatne pravne pomoći, na razvoju alternativnog načina rješavanja sporova, novi sustav usavršavanja pravosudnih djelatnika u okviru Pravosudne akademije, borba protiv kriminala posebno organiziranog i na veću otvorenost i transparentnost pravosuđa. Strategija reforme pravosuđa je temeljni dokument na kojem se temelji javna politika jačanja sposobnosti hrvatskog pravosuđa dakle moderno, neovisno i učinkovito pravosuđe nije samo politički uvjet za ulazak Hrvatske u Evropsku uniju, već prije svega obaveza prema građanima Republike Hrvatske. Mi smo pripremili na Power Pointu otprilike osnovne smjernice reforme pravosuđa. Možemo početi od jačanje vladavine prava i neovisnosti pravosuđa. U prvom redu smo stavili naglasak na Pravosudnu akademiju, odnosno na stručno usavršavanje za pravosudne dužnosnike i djelatnike koje bi uključivalo problematiku profesionalne etike i odgovornosti i pripremljen je cijeli niz programa i radionica na jačanju svijesti i profesionalne dužnosti. Novi Zakon o sudovima, izmjene i dopune Zakona o državnom sudbenom vijeću i izmjene i dopune Zakona o državnom odvjetništvu su samo jedan, još jači doprinos jačanju vladavine prava. Zakon o sudovima je nedavno usvojen u ovom Visokom domu i ugradio je zaštitu prava na suđenje u razumnom roku. Dakle, tri godine, jedinstvenu primjenu zakona koju bi određivao Vrhovni sud. Razrađeni su kriteriji za ocjenjivanje rada sudaca, uvodi se upravni nadzor nad radom sudske uprave, otvaraju se sudovi prema javnosti uvođenjem glasnogovornika sudova, a otvorili smo mogućnost i spajanja prekršajnih i općinskih sudova kroz pilot projekt. I naravno, obavezno usavršavanje pravosudnih dužnosnika i djelatnika kroz sustav pravosudne akademije. I Zakon o državnom sudbenom vijeću koje je također ovaj Dom usvojio također je još jedan doprinos jačanju vladavine prava i neovisnosti pravosuđa. Puno su bolje definirani stegovni postupci koji se vode, dakle rok je produljen na tri godine za pokretanje stegovnog postupka. Utvrđuje se visina plaće za suca koji privremeno je udaljen od dužnosti. Jasan je postupak za razrješenje sudaca od obnašanja sudačke dužnosti i stegovni postupak mora biti završen u roku od tri godine od trenutka kada je sudac udaljen od dužnosti. Prijedlog izmjena Zakona o državnom odvjetništvu koji će se uskoro naći pred ovim Domom uredit će nadležnost građansko upravnih odjela, općinskih i županijskih i državnih odvjetništava Republike Hrvatske. Isto će se urediti ovlasti za zastupanje u skladu sa Ustavom Republike Hrvatske, poboljšat će se unutarnji nadzor nad radom državnih odvjetnika i stvoriti sustav objektivnog ocjenjivanja državnog odvjetnika. Također će se omogućiti osnivanje odjela za međunarodnu pravnu pomoć i suradnju, razgranit će se poslove državno-odvjetničke uprave i pravosudne uprave i poboljšati postupak imenovanja i razrješenja državnih odvjetnika i zamjenika. Uvest će se imovinska kartica za državnoodvjetničke dužnosnike i odredit će se i podaci iz rada državnog odvjetništva koji bi trebali biti tajna. Isto tako će se kroz ovaj Zakon o državnom odvjetništvu uvesti obaveza Pravosudne akademije za državne odvjetnike. I sada, na trećem slider-u možete vidjeti što stvara učinkovito pravosuđe. Racionalizacija strukture i organizacija sudova, smanjivanje zaostataka neriješenih predmeta i skraćivanje trajanja sudskih postupaka. Kakvo je stanje? Što se tiče organizacije mreže sudova dosita je prevelik i neodgovarajući je broj sudova, s obzirom na veličinu države i broj stanovnika. Ukupno imamo 266 sudova, što je doista veliki broj. I sadašnja sudačka mreža je financijski neisplativa i zahtjeva ogromna strukturna ulaganja. Nama treba moderno, učinkovito i građanima dostupna mreža sudova i kroz ove pilot projekte koje smo otvorili mogućnost … [[Govornik se ne razumije.]] zakona u sudovima, dakle spajanje prekršajnih i općinskih sudova, pratit će se učinkovitost načina rada. Mjere koje će se poduzeti za analizu racionalizacije i organizacije sudova u svakom slučaju gledat će se gospodarski učinci spajanja općinskih i, sudova i prelaženja kaznenih predmeta na, sa županijskih sudova na općinske sudove. Razmatrat će se pilot projekti spajanja prekršajnih i općinskih sudova, kao i spajanje općinskih i županijskih sudova, te analiza objedinjavanja općinskih i prekršajnih sudova. Također, imamo namjeru osnovati i organizacijsku jedinicu za strateško planiranje unutar samoga ministarstva. Kada pogledate trenutnu situaciju, onda mreža sudova izgleda ovako. Kada bi pogledali prijedlog CARDS-a, projekta CARDS-a 2002, odnosno koji se vodi o kriterijima koje uzima Europska unija kada određuje udaljenost sudova, onda bi naša karta sudova izgledala ovako. Koje bi bile koristi objedinjavanja sudova? Prva korist je, danas praktični većina malih sudova ima samo jednog ili dva suca i većina od tih malih sudova gotovo bih rekla da životari. Racionalizacija bi doista i u financijskom, ali označavala i svaku stvarnu mogućnost svakog suda da sazove vijeće od nekoliko sudaca. Povećana bi bila isplativost takvog suda, ujednačeniji pristup pravosuđa za sve hrvatske građane, bila bi ujednačenija sudska praksa, stvorila bi se mogućnost, više mogućnosti za obavku, specijalizaciju i usavršavanje sudaca i zasigurno bilo bi funkcioniranje sudova daleko bolje. Infrastrukturna ulaganja ovog trenutka, a ona će se odnositi i na iduće godine, biti će na "trgu pravde" u Zagrebu i u Splitu. To je smještaj svih pravosudnih tijela na jednom mjestu. Što se tiče sudske uprave maksimalno bi se koristio nadzor nad sudovima i radilo bi se, kao što se već počinje raditi, na informatizaciji sudske uprave. Kao što sam već rekla, naglasak je veliki na edukaciji i na Pravosudnu akademiju, dakle središnji centar za usavršavanje sudaca i ostalih djelatnika u pravosuđu. I upravo je cilj uspostaviti moderan i transparentan način upravljanja sudom. Na idućem slide-u možete vidjeti kakvo je stanje stvari bilo 31.12.2004. godine koje se odnosi na smanjenje zaostataka, odnosno neriješenih predmeta. 31.12.2004. godine u Hrvatskoj je bilo milijun 637 tisuća 698 neriješenih predmeta. Kada pogledate ovaj krug, najveći dio njih odnosi se na ovršne predmete, bilo ih je 32% zaostataka, zemljišno-knjižnih predmeta 19%, prekršajnih predmeta 20%, parničnih predmeta 17%, kaznenih predmeta 3% i ostalih je bilo 9%. U dosadašnjim aktivnostima na reformi okrenuli smo se rješavanju zemljišno-knjižnih zaostataka i taj projekt sređivanja zemljišnih knjiga krenuo je 2004. godine u rujnu. Tada je broje zemljišno-knjižnih zaostataka bio 359 tisuća 500, da bi u prosincu 2005. godine već taj zaostatak pao na 214 tisuća 528. Što smo već do sada napravili na sređivanju stanja u zemljišnim knjigama? U potpunosti su sve zemljišne knjige digitalizirane, dakle svih 109 Zemljišno-knjižnih odjela je danas digitalizirano, odnosno na svih 107 općinskih sudova. Na kraju 2005. godine bilo je 55,06% prepisanih podataka u digitalni oblik, a verificirano je bilo 9,42%. Na idućem grafikonu vrlo zorno možete vidjeti kako je taj broj u prosincu 2002. godine rastao do kolovoza 2004. godine, da bi u kolovozu 2004. godine počeo naglo padati i u prosincu 2005. godine imamo ozbiljno smanjivanje zaostataka za 144 tisuće 972. Što je naš plan što se tiče zemljišnih reformi i uopće riješenih, zaostataka neriješenih predmeta i uopće sređivanje stanja u zemljišnim knjigama? Plan za ovu godinu je, do 31.12. ove godine zatvoriti sve ručno vođene zemljišne knjige, odnosno vođenje svih zemljišnih knjiga staviti u digitalni oblik. Riješiti sve zaostatke, ove preostale, u zemljišno-knjižnim predmetima na svim općinskim sudovima u Hrvatskoj. Dakle, na kraju godine imati zaostatke 0. Verificirati sve zemljišne knjige u digitalni oblik, educirati pravno i informatički sve službenike i suce koji rade na zemljišno-knjižnim predmetima, izmijeniti i naravno dopuniti neke propise radi ostvarivanja efikasnog postupka upisa nekretnina, što znači uglavnom skratiti taj postupak i uskladiti katastarsko i zemljišno-knjižno stanje. Ažurirati izdavanje z.k. izvadaka isti dan, kad se oni zatraže, i uknjižiti vlasništvo odmah, a u najvećim gruntovnicama do 7 dana. Dostupnost informacija putem Interneta je već sada prisutna, a do kraja ove godine kada se prepišu svi podaci u zemljišnim knjigama, tada bi ona doista bila i potpuna. I također formirati bazu zemljišno-knjižnih podataka koja bi bila jedinstvena za sve nekretnine u Republici hrvatskoj. Iduću grupu zaostataka to su ovršni predmeti. Kao što sam rekla ima iz 32%. Napravljene su izmjene i dopune Ovršnog zakona prošle godine. Broj neriješenih ovršnih predmeta u listopadu prošle godine bio je 599 tisuća 333. Samo u Zagrebu ih je bilo 293 tisuće 794. Danas je taj broj bitno manji, na nivou cijele zemlje preko 100 tisuća ovršnih predmeta je manje. Na idućem grafikonu možemo vidjeti kako se kretao broj neriješenih ovršnih predmeta na općinskim sudovima od 98. godine kada ih je bilo manje od 100 tisuća do 2005. godine kada je ta brojka bila doista maksimalna i nakon ovog plana koji smo počeli provoditi i vezan za ovrhe, taj broj je samo u tri mjeseca pao za 100 tisuća. Na trgovačkim sudovima najzornije se može vidjeti koliki je taj zaostatak u posljednja tri mjeseca smanjen. Dakle rezultat projekta za smanjivanje zaostataka u ovršnim predmetima na svim općinskim i trgovačkim sudovima od početka poduzimanja aktivnosti pao je za 111 tisuća 708. Što je naš plan? Plan u ovoj godini je da javni bilježnici rješavaju ovrhe na temelju vjerodostojnih isprava. Formiran je očevidnik nekretnina i pokretnina koji se prodaju u ovršnom postupku i započela je edukacija i sudaca i sudskih ovršitelja i otvaraju se komisione prodavaonice. Plan je do kraja 2006. godine riješiti ove sve zaostatke. I treća grupa zaostataka, treća velika grupa zaostataka to su prekršajni predmeti. Njih je otprilike 20% u masi svih zaostataka. Predmeti male vrijednosti sada opterećuju rad prekršajnih sudova i zato je efikasnost prekršajnih sudova ovog trenutka vrlo mala. Naš prijedlog je da se kroz pilot projekte spoje neki prekršajni i općinski sudovi, a da se ovi predmeti male vrijednosti sa prekršajnih sudova prebace na upravna tijela jer doista puno je skuplji rad suca, prekršajnog suca nego što je vrijednost ovog predmeta, dakle predmeta male vrijednosti. Dakle koje bi bile konačne mjere za smanjivanje zaostataka neriješenih predmeta? Uvode se jasni i objektivni povjerljivi kriteriji za kvantitetu ocjene rada svih sudaca. U dogovoru sa Vrhovnim sudom zaostatke će se riješiti i kroz naknadu za dodatni rad sudaca. Potiče se rad na starim predmetima uz pomoć i poticaja kroz plaćeni rad i nadzora. Mjere premještaja suca sa sudova koji nemaju zaostatke u radu na rad u sudove koji imaju prekomjerne zaostatke, također je već mjera koja je počela davati efekte. Vrhovni sud je započeo vrlo ozbiljno sa delegacijom predmeta sa opterećenih na manje opterećene sudove. Puno se učinkovitije koristi rad sudskih savjetnika i sudskih vježbenika i organizirane su i posebne službe za podršku na sudovima. Nastavljen je uspješan model rada zemljišno-knjižnih referenata sa licencom i nadzor je naravno vrlo sada pojačan u borbi protiv zaostataka u zemljišno-knjižnim predmetima. Kao treća temeljna odrednica, smjernica u provedbi reforme je skraćivanje trajanje sudskih postupaka. Novim izmjenama i dopunama Ovršnog zakona te u predloženim izmjenama i dopunama stečajnog postupka odnose se upravo na ubrzanje postupka pred sudovima, a s druge strane budući da Ministarstvo pravosuđa ima u nadležnosti nadzor nad sudovima i koristit će se i ova zakonska mogućnost u provedbi reforme. Također tu je i uvođenje integralnog sustava za informatičko upravljanje sudskim spisima, alternativni način rješavanja sporova, a razmatra se i uskoro će pred vas doći i prijedlog sustava dostave poziva elektroničnim putem upravo za trgovačke sudove. Što je cilj? Cilj je trajanje sudskog postupka svesti na razumnu mjeru, na razinu i pokazati veću transparentnost rada suda. Idući naglasak smo stavili na sudsku upravu koja isto tako mora biti u funkciji reforme pravosuđa. Tu se analizira potreba razvoj programa, izobrazba i provedba svih aktivnosti u sudskoj upravi i upravljanju spisima. Uvodi se sustav upravljanja predmetima i izrađuju se i propisi, odnosno direktive, usporedne vrijednosti i izobrazba i način kontrole. Uvodi se novi način vođenja sudske statistike i tu se razvijaju i novi objektivni kriteriji i pokazatelji za nadzor funkcioniranja sudova. Daje se potpora unapređenju rada upravnog suda i uvodi se i i integralni sustav upravljanja predmetima. Ovaj graf kako bi sudska uprava trebala izgledati u funkciji reforme pravosuđa, dakle što će nam ASMS sustav donijeti? Smanjivanje troškova, povećanje brzine rada i unapređenje procedure na sudovima. Također smo naglasak u ovoj strategiji stavili i na ulogu sudske praske. Stručno usavršavanje se temelji upravo na primjerima sudske prakse. Držimo da je potrebno utvrditi nadležnost Vrhovnog suda kao pravosudnog tijela nadležnog za autentično tumačenje nacionalnih propisa u postupcima pred niže stupanjskim sudovima po uzoru na tumačenje prava Europske zajednice od strane Europskog suda. Uvode se i službeni obrasci za sudske odluke i to i u elektroničkom obliku kao i za podneseke stranaka gdje je god to opravdano i moguće. Isto tako su već u izradi elektronski obrasci za podneseke stranaka kada god je to opravdano i moguće. Dakle vršit će se kao što sam rekla, elektronska razmjena dokumenata. I nastoji se učiniti sudsku praksu dostupnim svim pravosudnim strukturama i svim zainteresiranim osobama informatizacijom pravosuđa. Možete na našim web stranicama vidjeti i sudsku mrežu i provedbu sudske prakse uz besplatan pristup informacijama. U suradnji s drugim nadležnim tijelima priprema se i izbor ključnih sudskih odluka u sporovima pred Europskim sudom koji se odnosi na zaštitu četiri slobode, kretanja osoba, kapitala, roba i pružanja usluga. Prevode se odluke i objavljivat će se na Internet stranicama Vrhovnog suda. Također namjera je objaviti sve pravomoćne odluke hrvatskih sudova odnesenih na temelju primjene Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju i mjerodavnih propisa i to na Internet stranici Vrhovnog suda i to u integralnom obliku. U okviru stručnog usavršavanja sudaca u Pravosudnoj akademiji stimulirati predmete vezane uz kršenje sporazuma i potrebno je donijeti odluku uz analizu tumačenja europskog prava na temelju mjerodavnih odluka Europskog suda u sličnim situacijama. Isto tako uključiti Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju i izabrane presude Europskog suda u program za polaganje pravosudnog ispita od 1. siječnja 2006. godine i to u okviru Pravosudne akademije. Idući dio reforme je rad na besplatnoj pravnoj pomoći. Besplatna pravna pomoć bi pružila građanima pravo na pristup sudu, i to onima sa niskim socijalnim statusom. U izradi je zakon o besplatnoj pravnoj pomoći. Ta izrada zakona je u samoj završnoj fazi, a utvrdila bi kriterije koji su to građani koji bi mogli ostvarivati uvjete iz besplatne pravne pomoći. I isto tako osigurala bi se sredstva za financiranje sustava besplatne pravne pomoći, a u Ministarstvu pravosuđa bi bilo osnovano upravno tijelo za besplatnu pravnu pomoć. Cilj je naravno omogućiti svim građanima pristup sudu. Veliki naglasak u ovoj strategiji stavili smo na alternativni način rješavanja sporova i ovaj alternativni način rješavanja sporova u sklopu reforme pravosuđa zauzima veliko mjesto. Već je započeo sa radom pilot projekt mirenja na Trgovačkom sudu u Zagrebu, a u sklopu Pravosudne akademije provodi se edukacijski program mirenja. Što je cilj? Cilj je postići optimalnu razinu iskoristivosti alternativnih načina rješavanja sporova. Dakle, prva opcija građana i gospodarskih subjekata u rješavanju sporova, a ne ići odmah na sud. Na taj način bi smanjili upravo pristup odmah sudu. Ovo je struktura alternativnog načina rješavanja sporova koju možete vidjeti. I sad dolazimo do idućeg slajda, a to je obrazovanje i profesionalni razvoj pravosuđa. Naglasak na pravosudne akademije je velik. Zadaća Pravosudne akademije je definirati pravna područja za koja je potrebna edukacija sudaca, odnosno ciljnih skupina za određena područja. Stvoriti kvalitetne programe, kako one sustavne tako i ad hoc u već definiranim područjima prava. Stvoriti bazu podataka predavača i polaznika Pravosudne akademije i sve one druge aktivnosti koje pravosudne akademije u zapadnim zemljama imaju. Na idućem slajdu možete vidjeti da se naglasak također stavlja i na suzbijanje kriminala osobito korupcije, terorizma i organiziranog kriminala. I rekla bih da su tu 3 područja promjene u kaznenom zakonodavstvu. Promjene u USKOK-u i rad na Nacionalnom programu za suzbijanje korupcije kao i niz operativnih mjera sa posebnim naglaskom namjere prevencije. Izmjene Kaznenog zakona, prva faza je već završila, druga faza je isto tako pred završetkom. Nastavlja se sustavna politika redukcije i suzbijanja kriminala. Kazne su pooštrene za 15% inkriminacija, sudovi su prilično ograničeni u izricanju blažih kazni od propisanih u zakonu zakonskim promjenama uvjeta i granice ublažavanja kazni, a ukupno je pooštrena represija za oko 50% inkriminacija. Isto tako je u tijeku, kao što sam već najavila, reforma prekršajnog postupka i reforma kaznenog postupka. Kada je riječ o USKOK-u prošlim izmjenama i dopunama Zakona iz prošle godine proširene su ovlasti USKOK-a posebno u istražnim radnjama. Dobio je jači ovlasti u predistražnom postupku i doživio organizacijska poboljšanja. Kad je riječ o nacionalnom programu suzbijanja korupcije u našoj zemlji, a taj nacionalni program uskoro će biti na Vladi, a nakon toga i pred ovim Visokim domom, ciljevi ovog nacionalnog programa na suzbijanje korupcije bile bi korumpirane sankcionirati, nekorumpiranima osigurati poštovanje. Ojačati profesionalnu etiku državnoj i lokalnoj samoupravi i gospodarstvu jamčiti neometan razvoj. Građanima osigurati odgovornu javnu upravu i to u njihovoj službi, a lokalnoj i državnoj vlasti vratiti povjerenje građana. Konačni cilj ovog projekta bio bi smanjiti korupciju na razinu sa koje ona neće biti zapreka za društveni, gospodarski i politički razvoj. Ovaj nacionalni program kako je predložen sadrži konkretne zadatke, izričito, koji se izričito navode. Određeni su i rokovi i odgovornost za njihovo ostvarivanje. Nadalje slijedi cijeli niz operativnih mjera sa posebnim naglaskom na mjere prevencije. Osniva se posebna jedinica za zaštitu svjedoka. Suci se obrazuju kao i državni odvjetnici, državni službenici i zaposlenici o pojavama korupcije i o etici. Uvodi se dodjela predmeta u rad uz pomoć informacijske tehnike. Redovan i učinkovit nadzor sudske uprave isto tako je jedan od niza operativnih mjera. Utvrđuje se i prati imovina pravosudnih dužnosnika, uvodi se sigurnosna provjera sudaca, državnih odvjetnika i kandidata za ta mjesta. Ide se na daljnje jačanje inter-institucionalne suradnje u suzbijanju kriminala i korupcije i također to prati nabava opreme koja je potrebna za ove sve mjere. Kada je riječ o međunarodnoj pravnoj pomoći i regionalnoj suradnji uvode se seminari za poboljšanje znanja stranih jezika, izrađuju se standardizirani obrasci na nekoliko jezika i regionalna suradnja i međunarodna suradnja dalje jačaju. Također se stavlja naglasak i u odnosima s medijima i javnošću jer cilj je poboljšati javnu percepciju pravosuđa. Paralelno se uvode profesionalni glasnogovornici na neke sudove i to one veće i osposobljavaju se i obrazuju vodstva sudova u vještinama odnosa s javnošću. Razrađuju se i načini na koje će sudovi obavještavati javnost o osnovama rada sudstva, temeljnim pravima i obaveza stranaka u postupku osnovnim podacima pomoću nekoliko jednostavnih tiskanih materijala i interneta i drugih dostupnih medija. I objavljivat će se godišnja izvješća o rezultatima rada sudova i samog sudstva, kako na nacionalnoj tako i lokalnoj razini. Reformu će doživjeti i zatvorski sustav, posebno se već radi na utvrđivanju jedinstvene baze podataka za zatvorski sustav, kako zatvorenika tako i osoblja. A poseban program se radi na postupanju za specifične skupine zatvorenika, za ovisnike o drogama, poslijetraumatski program i programi za počinitelje seksualnih djela itd. i isto tako plan je sagraditi još nekoliko smještenih kapaciteta. Daljnji dio obuhvaća informatizacija pravosuđa. Informatizacijom pravosuđa koja je već započela uvodi se integralni sustav za informatičko upravljanje sudskim predmetima čime će dugotrajnost u postupku pojedinih sudskih predmeta svesti se doista na minimalnu razinu i informatizacija pravosuđa provodit će se kroz niz projekata, dakle od sustavnog opremanja sudova informatičkom opremom, preko umrežavanja sudova u jedinstvene baze podataka i formiranja elektroničkih oglasnih ploča. Evo otprilike to bi bili oni osnovni dijelovi, naglasci u ovoj strategiji reforme pravosuđa, ova Strategija je doista jedan temeljni dokument na kojem ćemo dalje nastaviti vrlo intenzivno raditi, cilj nam je stvoriti moderno, neovisno i učinkovito pravosuđe. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Netočan je navod gospođe ministrice kako je projekt reformi zemljišnih knjiga započet tek u rujnu 2004. godine. Naime projekt reformi pravosuđa pa tako i zemljišnih knjiga započeo je puno ranije i to 2002. godine za vrijeme koalicione Vlade kada je podignut kredit od Svjetske banke od 7 milijuna eura, a osim toga su i u državnom proračunu izdvojena velika sredstva i upravo iz tih sredstava je zaposleno preko 500 ljudi u zemljišnim odjelima i tada je počela ta reforma, dakle ipak za vrijeme, što ne odriče važnost i onoga što je danas, ali radi istine ovo je nastavak, a ne početak.
Drugi ispravak, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Pa evo možda samo ispravak ovog navoda da se smanjio broj neriješenih predmeta kod ovrha. Čitav niz ima predmeta koji se nisu na žalost smanjili i to citiram ovdje statistički pregled za 2004. godinu, ali ne zato, dakle tako i onaj broj ovrha neriješenih predmeta nije smanjen, ali ne zato što suci nisu rješavali, zato što su rješavali manje predmeta, dapače svake godine rješavaju se više, a opet je u mnogim vrstama predmeta veći broj neriješenih predmeta, a to je stoga što je ogroman priljev i svake godine u svakoj ovoj vrsti i u vrsti predmeta je veći priliv predmeta. Eto tako napominjem, na žalost ni kod ovrha nije smanjen broj predmeta kao što je to vidljivo iz statističkog pregleda još za 2004. godinu.
Za 2005. godinu je bilo, ne za 2004. I treći ispravak, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče. Ispravljam netočan navod gospođe ministrice koja je više puta rekla suci se obrazuju. Suci su obrazovani jer su i postali suci, mogu se doškolavati, educirati, ali ne mogu se obrazovati, jer da bi postao sudac mora biti obrazovan.
Mir, mir. Želi li predstavnik Odbora za pravosuđe podnijeti izvješće? Molim gospodine Radin. … [[Upadica se ne razumije.]] A kad hoćete na riječ, na vrijeme. Odbor za pravosuđe, poštovana predsjednica Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora razmotrio je na 32. sjednici održanoj 8. studenog 2005. godine Strategiju reforme pravosudnog sustava s planom djelovanja i pripadajućim prilozima preporuke u vezi racionalizacije mreže sudova, razvoj alternativnih načina rješavanja sporova i strategije razvoja informacijskog i komunikacijskog sustava koje je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 6. listopada 2005. godine. Odbor je Strategiju reforme pravosudnog sustava s planom djelovanja razmotrio u svojstvu matičnog radnog tijela. U uvodnom izlaganju ministrica pravosuđa istaknula je da Strategija predstavlja sveobuhvatan dokument s potrebnim mjerama reforme pravosuđa i prilagodbe pravosudnog sustava za ulazak Republike Hrvatske u Europsku uniju. Stvaranje učinkovitog pravosudnog sustava podrazumijeva provođenje reorganizacije i racionalizacije sudske i državno-odvjetničke mreže, smanjenja zaostataka neriješenih predmeta, suzbijanje kriminala, rasterećenje sudova od predmeta koji po svojoj prirodi nisu sudski, aktualiziranje alternativnih načina rješavanja sporova, skraćivanje duljine trajanja sudskih postupaka, reorganizacija sudske uprave, ujednačavanja sudske prakse, uvođenje besplatne pravne pomoći u funkciji zaštite prava stranaka. Reorganizacija i racionalizacija sudske mreže zasigurno će izazvati brojne rasprave stoga se Ministarstvo pravosuđa odlučilo za postupne promjene uvođenjem "pilot projekata" za određene općinske i prekršajne sudove koji nemaju dovoljan broj predmeta i koji rade u istim prostorima. Postignuti su zavidni rezultati na rješavaju zemljišnoknjižnih predmeta, te digitalizaciji zemljišnih knjiga, trenutno se na upis vlasništva čeka 3 mjeseca, cilj je postizanje roka od 7 dana. Drugu grupu neriješenih predmeta čine ovršni predmeti, cilj je akcijskog plana riješiti ovršne predmete do kraja iduće godine, dakle sada već ove godine. Uvodi se sustav integriranog upravljanja predmetima s ciljem smanjenja troškova, povećanja brzine rada, unapređenja procedure na sudovima, provodi se projekt informatizacije sudova i državnih odvjetništava suradnjom sa Svjetskom bankom. Važnu ulogu u daljnjoj reformi pravosuđa ima edukacija sudaca, sudskih savjetnika i državnih odvjetnika koja se provodi preko pravosudne akademije i regionalnih centara pravosudne akademije. U skladu s Ustavnim određenjima kojima se jamči jednakost svih pred zakonom pristupa se izradi Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći sukladno pravnoj stečevini i standardima Europske unije. Po pitanju zatvorskog sustava Republika Hrvatska prati europski trend povećanja broja zatvorenika što zahtijeva izgradnju novih zatvorskih kapaciteta. U raspravi su članovi Odbora podržali Strategiju reforme pravosudnog sustava istaknuvši da se radi o cjelovitom koncepcijski i strateški vrlo preciznom dokumentu. Na tekst dokumenta iznijeta su sljedeća mišljenja i stajališta. Prema brojnosti sadržaja i zahvata koji se strategijom predviđaju mišljenje je da ovaj dokument treba dobiti punu suglasnost i podršku Parlamenta posebice što se u nekim segmentima postižu zavidni rezultati primjerice rok za rješavanje zemljišnoknjižnih predmeta sa 900 dana sveden je na 3 mjeseca, vidno se smanjuje broj ovršnih predmeta i slično. Mišljenje je da će dio Strategije koji se odnosi na reorganizaciju i racionalizaciju mreže sudova izazvati najviše rasprave i zasigurno biti najbolniji. U prilog nužnosti reorganizaciji mreže sudova istaknuto je da Republika Hrvatska ima veliki broj redovnih i specijaliziranih sudova koji ne osiguravaju brzo rješavanje sporova. Stoga ovaj dio strategije koji zasigurno ne zadovoljava kriterije Europske unije treba provesti postupno i u razumnim rokovima. Nema niti jednog lokalnog razloga koji bi bio jači od predložene strategije. Poseban interes za Republiku Hrvatsku treba biti u alternativnim oblicima rješavanja sporova jer je vođenje sudskih postupaka svugdje u svijetu skupo a sporove male vrijednosti umjesto pravosudnih tijela trebaju rješavati upravna tijela. Naglašeno je da je za provođenje reforme iznimno važna podrška iznutra, posebice podrška sudaca, državnih odvjetnika, sudske uprave jer bez njihova zalaganja neće biti moguće provođenje zacrtanih planova. U nekim ranijim raspravama na sjednici odbora posebno je razmatrano izvješće o radu državnih odvjetništava za 2004. godinu i razmatrani podaci o broju kaznenih prijava, optužnica, osuđujućih presuda. Istaknuta je važnost prethodnog postupka koji određuje glavnu raspravu. Predloženo je da se posveti pozornost prethodnom postupku i izradi stručna analiza s komparativnim prikazom nekih uzornih europskih zemalja i vide prednosti i nedostaci prethodnog postupka. U pogledu zatvorskog sustava istaknuto je da Republika Hrvatska ima dobre propise kao što je primjerice Zakon o izvršavanju kazne zatvora ali da zatvorski sustav ne odgovara europskim standardima iz razloga što su nam zatvori pretrpani, objekti u lošem stanju, oprema nedostatna, stručni kadar nepopunjen. Mjere u pogledu zatvorskog sustava moraju ići u pravcu rješenja ovih problema. Naglašeno je da u provedbi reforme pravosudnog sustava kao osobito odgovornog društvenog zahvata osim dobre političke volje treba osigurati materijalna sredstva za provođenje reforme. Iznijeta je ideja osnivanja specijaliziranih radno-pravnih sudova jer u Republici Hrvatskoj postoje dobra iskustva na tom području a njihovo osnivanje pridonijelo bi bržem rješavanju radnih sporova. Izražena je određena skepsa prema mjeri prekovremenog rada sudaca koja bi trebala doprinijeti rješavanju zaostataka i efikasnosti pravosuđa budući je sudački posao težak i odgovoran ne može se mjeriti vremenom. U završnom obraćanju ministrica pravosuđa osvrnula se na ideju osnivanja specijaliziranih sudova istaknuvši da imamo preveliki broj sudova da bi osnivali nove te da nema dovoljno predmeta te vrste, stoga se predlaže osnivanje specijaliziranih odjela unutar sudova. Istaknula je da mjera plaćanja prekovremenog rada daje dobre rezultate u gruntovnicama te da bi u prekovremeni rad sudaca išli predmeti stariji od pet godina. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe je sa sedam glasova za i jednim suzdržanim glasom odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje zaključka: "Prima se na znanje i prihvaća Strategija reforme pravosudnog sustava s planom djelovanja." Hvala.
Hvala. Odbor za lokalnu i područnu samoupravu? Ne. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, predsjednik odbora poštovani zastupnik Furio Radin. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina na 35. sjednici održanoj 31. siječnja 2006. godine razmatrao je Strategiju reforme pravosudnog sustava s planom djelovanja i pripadajućim prilozima. Odbor je raspravu proveo u svojstvu zainteresiranog radnog tijela. U raspravi o ovom dokumentu iznijete su sljedeće primjedbe i prijedlozi. U strategiji se ne govori o tome što će se i kada poduzeti u cilju ostvarivanja prava nacionalnih manjina na zastupljenost u pravosudnim tijelima. Radi se o manjinskom pravu utvrđenom u članku 22. stavak 2. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. A i novim Zakonom o sudovima u članku 74. stavak 7. i 8. utvrđeno je da se prilikom imenovanja sudaca mora voditi računa o zastupljenosti sudaca pripadnika nacionalnih manjina. U izvješću Republike Hrvatske o provođenju Okvirne konvencije za zaštitu nacionalnih manjina iznijeti su podaci iz kojih je vidljiva nedovoljna zastupljenost manjina u sudovima i državnim odvjetništvima. Zbog svega toga u predmetnoj strategiji reforme pravosudnog sustava kao jedan od ciljeva s prijedlogom odgovarajućih mjera trebalo bi predvidjeti i ostvarivanje odgovarajuće zastupljenosti nacionalnih manjina u pravosudnim tijelima sukladno Ustavnom zakonu. Osim toga, u raspravi je upozoreno da se u strategiji ništa ne predlaže u cilju rješavanja problema uporabe jezika i pisma nacionalnih manjina u postupcima pred pravosudnim tijelima u sudovima i u Državnom odvjetništvu. Radi se o pravu koje je manjinama zajamčeno Ustavnim zakonom i Zakonom o uporabi jezika i pisma nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj iz 2005. godine. Ovo manjinsko pravo u praksi zapravo nije ostvareno. Nadležna tijela do sada nisu poduzimala potrebne mjere a ni predložena strategija ne dotiče se tog problema, pa i dalje nije jasno da i se i što namjerava poduzeti kako bi se ovo manjinsko pravo moglo ostvariti. Kao jedna od mjera u okviru reforme pravosudnog sustava strategijom se predviđa reorganizacija mreže sudova smanjenjem broja odnosno spajanjem postojećih sudova te drugačijim određivanjem njihove stvarne i mjesne nadležnosti. I provođenjem ove mjere svakako se mora voditi računa o tome da se njome ne otežava dostupnost sudova građanima. Istaknuto je da je u Republici Hrvatskoj velika razlika u razvijenosti među regijama kao i u gustoći naseljenosti stanovništva što se pri provođenju ove mjere svakako treba imati u vidu. Posebno je to problem na područjima posebne državne skrbi i otocima gdje su komunikacije slabe i prevladava staro i socijalno ugroženo stanovništvo pa se o tome u predloženoj reformi mora voditi računa. Naglašeno je također da je za ostvarivanje prava građana zajamčenih Ustavom, Europskom konvencijom za zaštitu prava čovjeka i temeljnih sloboda kao i drugim dokumentima o ljudskim pravima osobito važno izgraditi učinkovit sustav prava socijalno ugroženih građana na besplatnu pravnu pomoć. S tim u vezi u strategiji je predviđeno da se do kraja 2005. godine donese Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći što do sada nije učinjeno a ovo je 2006. Imajući u vidu tešku socijalnu situaciju velikog broja građana istaknuto je da spomenuti zakon treba čim prije donijeti jer je to jedan od bitnih uvjeta da bi se u praksi moglo osigurati ravnopravnost svih pred zakonom. I konačno, izraženo je i mišljenje da bi strategijom razvoja informacijsko-komunikacijskog sustava pravosuđa trebalo omogućiti svim građanima posebno uz uporabu interneta uvid u kompletne sudske predmete, tj. u sve spise u sudskim predmetima izuzev onih koji su proglašeni tajnim. Rečeno je da je to potrebno je samo radi ostvarenja prava građana na informiranost već i radi toga bi se spriječile nepravilnosti u sudskim postupcima. Na kraju, istaknuto je i to da se i dalje trebaju poduzeti mjere koje će sudbenoj vlasti osigurati Ustavom zajamčenu neovisnost jer je to jedan od temeljnih preduvjeta za nesmetano i učinkovito djelovanje pravosudnog sustava. Međutim, naglašeno je da se istovremeno mora voditi računa i o tome da se razvijaju mehanizmi kojima će se osigurati odgovornost pravosudnih tijela za zakonito postupanje jer nijedna vlast pa ni sudbena ne može biti odgovorna sama sebi. U tom cilju mora se osigurati puna javnost rada sudova i uvid u sve faze rada sudbene vlasti od imenovanja sudaca do uvida u rad svakog pojedinca i tijela u sustavu sudbene vlasti. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak: "Prima se na znanje", jer tako je u naslovu da se šalje zastupnicima na znanje, znači "prima se na znanje strategija reforme pravosudnog sustava s planom djelovanja, a sve primjedbe i prijedlozi iznijeti u raspravi upućuju se Vladi Republike Hrvatske kako bi ih imala u vidu u daljnjoj razradi i operacionalizaciji strategije." Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Prvi u ime Kluba zastupnika HSU-a poštovani zastupnik Josip Sudec. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo Klub zastupnika Hrvatske stranke umirovljenika razmatrao je na svojoj sjednici strategiju razvoja i ocijenio da je ona vrlo dobra podloga da se provede sve ono čime do sada u zdravstvu nismo bili zadovoljni, od, u sudstvu nismo bili zadovoljni. Ministrici čestitam što je zaorala tako duboku brazdu. Želim da ju izvede do kraja i to zbog toga što sam neki dan vidio anketu u kojoj se pita kome se u Republici Hrvatskoj najviše vjeruje? 58% ispitanika ipak se opredjelilo za sudstvo. Sabor nešto slabije prolazi. Vlada slabije i tako dalje. Prema tome to je područje kome najveći broj ispitanika vjeruje. Prema tome vrijedno se za ovo potruditi. Vrijedno je ovu strategiju provesti. Međutim sigurno je da se strategija već provodi u djelo. U praksi je pune dvije godine od kako mi pratimo a valjda je i ranije započeto i mislim da danas možemo biti zadovoljni da predlaže jedan novi tip kadrova, jedan drugi sustav informatizacije, jedno novo hrvatsko sudstvo koje bi trebalo da radi racionalnije, brže, kvalitetnije. Barem se nadamo. Time će se u potpunosti vratiti povjerenje građana u sudsku vlast kao neovisnu, pravednu, nekorumpiranu i nadasve poštovanu. Ako ne pojedinačno onda barem kao instituciju organizacija. Zakon o sudovima donio je cijeli niz novina i po našem mišljenju dao je temelj ovoj pravosudnoj reformi i označio je kraj kontinuiranog parničenja. Uveden je princip individualne odgovornosti sudaca, a sudski postupak se mora završiti najkasnije u tri godine. Da bi se to ostvarilo pod hitno treba donijeti i promjene Zakona o parničnom postupku, parnični zakon sada onemogućava ono što bi željeli jer bi trebalo ograničiti žalbe da se postupci ne vraćaju iz nižeg suda višem pa iz višeg natrag nižem tako da imate u praksi igranje ping ponga. Sporovi traju desetljeće, a ima i eklatantnih primjera gdje se u istoj parnici 10 puta ukida određena presuda i vraća na ponovno suđenje. To bi trebalo jačati odgovornost višeg suda, a viši sud trebao bi donijeti presudu već možda nakon druge žalbe i to konačno. U Hrvatskoj godišnje stigne na sud oko 2 milijuna predmeta i što uz milijun zaostataka čini brojku od 3 milijuna na 4 i pol milijuna stanovnika. To znači da nas se dvije trećine je u sudskom sporu. Međutim zar se volimo tako tužiti ili je stvar u nekim primjerima drugačija? Ako pogledamo strukturu predmeta onda je 60% tih predmeta male vrijednosti, beznačajno. Na primjer ovrha televizijske pretplate pa onda prekršaji što nema tramvajsku kartu i za onih 50 kuna prave se sudski troškovi koji prelaze 1000 kuna. Ako se to ne naplati sigurno da ide na teret koga drugog nego državnog proračuna. Ima preko 500 tisuća zemljišno-knjižnih predmeta. Ako se to uspije svesti na razumnu mjeru onda sigurno da je trud, da je vrijedan, vrijedno i novaca i truda koji se predlaže ovom reformom i svakako ju treba podržati. Ovršni predmeti trebali bi ići puno brže, a zemljišno-knjižni odjeli su reformirani. Prekršaje bi trebalo prenijeti policiji i komunalnim redarima i drugim nadležnim službama, ali ostaviti mogućnost i sudske zaštite. Vožnja bez karte u tramvaju ili vlaku ne bi trebala više da bude stvar sudske, sudskog spora. U Hrvatskoj imamo najveći broj sudaca u odnosu prema broju stanovnika, ali je broj predmeta iznad svih zemalja u Europi pa suci daleko više trebaju raditi. Nažalost u Zagrebu jedan sudac ima više predmeta nego cijeli sud u jednom drugom gradu. Težak posao tek predstoji. Treba uskladiti i ujednačavati kaznenu politiku. Jedan je to od prioriteta. Trebalo bi donijeti sudački kodeks jer prema Zakonu o sudovima obvezali smo se da ćemo to učiniti. Kontinuirano obrazovanje sudaca, nova organizacija, informatizacija i druge mjere trebale bi obećati uspjeh ove strategije. Stoga naša podrška neće izostati i želimo u tome puno uspjeha. Hvala.
Hvala. Za Klub HSLS-a DC-a LS-a poštovani zastupnik Zlatko Kramarić [[Upadica: Tu je, tu je.]] Gospodin Zlatko Kramarić je prijavljen za taj Klub. … [[Upadica se ne razumije.]] Vi ćete biti onda. Izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]] Nikakva nije iznimka. … [[Upadica se ne razumije.]]
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospođo ministrice, gospođo pomoćnice ministrice prvo da kažem da sam se ja zaista javio. Dogovor je takav međutim kolega nije povukao ovaj svoju prijavu. Klub DC-a HSLS-a i LS-a polazi od toga da je ovaj dokumenat koji ovdje imamo zapravo jedan vrlo kvalitetan zbroj, skup mjera koje nas trebaju dovesti do konačnoga cilja. Polazi od toga da su sve ove mjere i cijela ova strategija da se temelji na zakonskim propisima koji su raspravljeni i usvojeni ovdje u ovom Hrvatskome saboru. Vrlo dobro i vrlo iscrpno i pregledno su dana sva glavna područja pravosudnog sustava sa procjenom stanja i sa rješenjima. Također su naznačeni rokovi i nositelji za provedbu predloženih mjera. Bilo bi dobro da ovakvu jednu preciznost i ovakvo jedno zaduženje imamo i kod drugih ministarstava kada dobivamo takve jedne dokumente. Ova strategija zapravo je vrlo bitna zato što lomi naslijeđe ideoloških, bivših socijalističkih sudovanja, sudova i sudovanja jasno koji su ostali u ovom našem društvu, nisu se mogli odjednom eliminirati kada je nestao društveni sustav. Nadalje, lomi sva ona rješenja privremena koja su na brzinu donesena tijekom stvaranja Hrvatske države. Isto tako, sve one kadrove koji su nakon jedne nestašice kadrova bili zaposleni u pravosudnim organima, koji su se snalazili na različite načine, relativno uspješno i njih na neki način tjera da se moraju dalje obrazovati, usavršavati i da taj jedan proces obrazovanja nije gotov sa dobivanjem diplome, jer se radi sa ljudima. Jer cijeli društveni tijek, društveni proces je u jednoj kontinuiranoj preobrazbi tako i onaj koji ima svoju važnu funkciju u toj preobrazbi treba isto biti kontinuirano obrazovan. Nadalje, lomi se jedno nepovjerenje javnosti. Dijelom je to nepovjerenje naslijeđeno, a s druge strane imamo također i dijelom tog nepovjerenja koje je proizvedeno u dosadašnjoj našoj praksi. I u konačnici ovo je jedna strategija prilagodbe hrvatskog pravosudnog sustava europskom, sustavu Europske unije, pravosudnog sustava Europske unije. I najsavršenija strategija ukoliko nema kvalitetnu potporu ne može dati rezultate, odnosno ostaje samo pokušaj. Mi bismo željeli da ova jedna strategija bude provediva, da dobije kompletnu onu potporu koja nam je potrebna da bude realizirana. Za provedbu ove strategije potrebna je prije svega jedna istinska politička volja za koju vidim do sada da ona postoji u ovome, među javnosti, među hrvatskim građanima, među svima onima koji su svjesni potrebe da Hrvatska mora reformirati svoj pravosudni sustav. Nadalje, potrebni su stručni i obrazovni kadrovi. Potrebna je također i podrška javnosti, jer ukoliko ta javnost ne bude jedna vrsta kvalitetnog suporta bojim se da će možda neke mjere, da mi neke mjere neće dati rezultate. I u konačnici potrebna je potpora ovog Hrvatskoga parlamenta. Kada se pomno iščitaju sve mjere onda zapravo vidimo da je na samom početku ove strategije na prvo mjesto stavljeno ono što zapravo jeste najbitnije. Glavni postulat ove strategije je pravedno i sigurno društvo. Ovom raspravom i usvajanjem ove strategije u Parlamentu onog trenutka ako je usvojimo mi zapravo i pred Bogom i pred ljudima prisežemo da želimo u Hrvatskoj pravedno i sigurno društvo. I sad poslije ovoga postulata mi zapravo imamo jedan cijeli sistem mjera koje bi trebale dovesti do tog pravilnog i sigurnog društva. Znači, jačanjem vladavine prava i neovisnosti pravosuđa, znači što je jedan od postulata trodiobe vlasti i sad cijelim jednim popisom mjera koje treba izvršiti. Nadalje, možemo doći do temeljnog cilja učinkovitim pravosudnim sustavom, a tu je u prilogu cijeli niz mjera koje bi trebalo dovesti do tog pravosudnog sustava. Novina je da se uvodi sudski menadžment. Zapravo imamo jednu transformaciju dosadašnje sudske uprave u sudski menadžment što je jedna kvaliteta koja ide u korak sa rješidbama u pravosudnom sustavu zemalja Europske unije. Još jedna novina je također ovdje predložena koja bi trebala omogućiti dolazak do konačnoga cilja, a to je da sudska praksa na neki način se uvodi isto u pravosudni sustav u Hrvatskoj tako da se ne može dogoditi, da za jednu te istu stvar imamo različitu sudsku praksu. Da bi svi članovi u društvu mogli imati jednaku mogućnost na nepristran sud, da budu jednaki pred zakonom što Ustav u svom članku 14. govori uvodi se ovdje kao jedna obveza, kao jedna mjera vrlo bitna besplatna pravna pomoć. Također još jedno od rješenja je alternativno rješavanje sporova da bi se ubrzalo rješenje kod nekih dugotrajnih sudovanja otvara se mogućnost da se u sudski postupak može izabrati drugi postupak da bi se riješio spor koji u konačnici to naša praksa pokazuje imamo često malih sudskih sporova malih vrijednosti, a zapravo budu veliki učinci, negativni učinci, da se poremete međuljudski odnosi gdje čovjek zbog sitnice zapravo posvadi se sa cijelom svojom okolinom. Znači, ovakvim jednim alternativnim rješenjem otvara se mogućnost stvaranja jednog tolerantnog okruženja, očuvanja dobrih međuljudskih odnosa među strankama koje se nalaze u sporu. Također bi trebalo pohvaliti i ovo rješenje, a to je da je zapravo ovo ministarstvo i sadašnja ministrica je zapravo dala do znanja da pravosudni činovnici, da pravosudni dužnosnici, savjetnici i sve ostale kategorije nisu više svete krave, da oni zapravo nisu nedodirljivi, da oni se također moraju kontinuirano obrazovati jer jednostavno sadašnji sustav u kom oni djeluju traži kontinuiranu naobrazbu. K tomu, vrlo bitno je naglasiti da ukoliko žele biti efikasni, ukoliko želimo odista društvo pravedno i sigurno društvo da se moramo osposobiti, a prije svega pravosudni dužnosnici, da mogu prepoznati razno razne metamorfoze, transformacije, korupcije, kriminala koji jasno prelaze granice, koji traže različite oblike zapravo da bi preživjeli. U tom jednom bježanju pred zakonom, pred sudovima jasno da moraju tražiti oblike svoje metamorfoze, da ne bi bili u svakom trenutku prepoznatljivi. Takav jedan oblik obuke je potreban pravosudnim dužnosnicima što se izrijekom navodi u ovoj strategiji. Također bih pohvalio i regionalnu suradnju koja također je jedna od mjera kojom možemo stvoriti i stabilnost i sigurnost u našem društvu. I u konačnici, mjera koja je također bitna, to je otvaranje hrvatskih sudova hrvatskoj javnosti. Prije svega, prema zajednici lokalnih korisnika. Znači, sve su to zapravo mjere za koje držimo ukoliko budu imale kvalitetnu potporu da će one dati svoje rezultate. I zapravo ova strategija, to je strategija naša, to je od svih članova ovog društva, to je svih političkih stranaka. Ukoliko netko ima kakvih primjedbi, ukoliko ima nedostataka neka od ovih mjera, jasno svi smo pozvani da damo kvalitetnije prijedloge tih mjera da bismo došli do, u konačnici do uspjeha. I za sam kraj, jasno treba spomenuti i potencijalnu opasnost, osvetu kada bude dolazilo do reorganizacije mreže sudova da će onda biti zahtjeva uvijek da se ostavi sud u mojoj lokalnoj zajednici. Ja pretpostavljam da ministrica neće dopustiti da se osnovni koncept time naruši, ali u svakom slučaju treba voditi računa da se na neki, da sudovi budu na neki način jednako, pod jednim jednakim opterećenjem dostupni svakom hrvatskom građaninu. A tamo gdje su specifičnosti kao što su otoci, jasno o tome treba voditi računa. Klub DC-a, HSLS-a dat će svoju potporu ovoj strategiji. Hvala lijepa.
Hvala. Za klub SDP-a, poštovani zastupnik potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministar, poštovane kolegice i kolege. Svima je nama u cilju dobiti pravosudni sustav kao samostalno neovisno, dobro organizirano i funkcionalni, jeftin, dostupan građanima i pravnim osobama koji će biti moderan, neovisan i učinkovit i koji će osigurati suđenje na temelju Ustava, zakona, iznesenih dokaza. Ova strategija reforme pravosudnog sustava je jedan od dokumenata koji u nastavku nekoliko zadnjih godina zapravo se stalno ponavlja i čini se nikako da dođemo do toga da dobijemo konačni tekst strategije koja će odrediti ciljeve, sredstva, naravno program, odnosno politiku reforme i same mjere za provođenje reforme. Možda ovaj dokument u svojoj analizi pokazuje najkvalitetniji dio analize ili sintezu svega onoga što je do sad učinjeno, ali još uvijek, teško bi se moglo reći da se radi o strategiji koja bi mogla odgovoriti na sve aspekte. Potrebne reforme pravosudnog sustava, od njegovog funkcionalnog načela, organizacionog vertikalnog, vodoravnog preko teritorijalnog, sve do provođenja u krajnjoj liniji ustavnopravnih temeljni … [[Govornik se ne razumije.]] sa ovim pitanjima. Dopustite da ipak podsjetimo da smo mi u Ustavu jasno utvrdili, u, da je sudbena vlast samostalna i neovisna. Utvrdili smo i to da sudovi u obavljanju svoje vlasti dakako su odgovorni i to posebice čak smo utvrdili da ako u svom radu krše zakon od strane sudaca koje je kazneno djelo da postoji kaznenopravna odgovornost. Prisjetili bi vas i na to da smo spojili državnoodvjetničku djelatnost i sa zaštitom državne imovine, i isto tako da smo otvorili posebno pitanje koje je dovelo do rješavanja čitavih niza problema koje smo imali na razini Međunarodnog suda u Strasbourgu, a to je pitanje da smo Ustavnim zakonom o Ustavnom sudu utvrdili da se presude pred Ustavnim sudom trebaju u pravilu donijeti u roku od godine dana, a člankom 63. tog istog Ustavnog zakona o Ustavnom sudu utvrdili smo da iznimno kada se ne mogu riješiti određeni predmeti u redovnom postupku, a može nastupiti šteta ili po pravu ili po određenoj stvari se može obratiti tužbom Ustavnom sudu. Nakon toga je uslijedila jedna praksa po kojem zapravo svi sporovi bi trebali u pravilu biti riješeni u roku od 3 godine. No, to je s aspekta učinkovitosti. Ali dopustite da se postavi pitanje ove strategija s aspekta ovih temeljnih načela o kojima sam nekoliko stvari rekao. Ostala su otvorena pitanja. S jedne strane, kako reducirati i racionalizirati veliki broj sudova po teritorijalnom principu, a u isto vrijeme zadovoljiti funkcionalni i organizacioni sustav. S jedne strane se na vodoravnoj razini nudi spajanje prekršajnih sudova, odnosno predmeta i sa djelovanjem općinskih sudova gdje bi čak predmete manje vrijednosti prepustili u sferu upravnog postupanja, a da u isto vrijeme nismo razgraničili pitanje zapravo koji su to predmeti, do koje vrijednosti i šta u takvom segmentu dobivamo. Drugi dio, koji je iznimno važan, a vezan je primjerice i za funkcionalno i vertikalno načelo, gdje se pojavljuje veliki broj predmeta koji su rezultat zapravo upravnih sporova imamo situaciju da imamo Upravni sud koji nije sud pune jurisdikcije i da praktički dešava da se on pojavljuje u funkciji više kontrole zakonitosti rada upravnih tijela koji u biti iste predmete, iste sporove stalno vraća na ponovno suđenje. Postavlja se pitanje u racionalizaciji sudstva kako spojiti i ovaj vertikalni i ovaj vodoravni, ali i funkcionalni princip i osigurati da se zapravo što prije bude i … [[Govornik se ne razumije.]] učinkovit, odnosno da građanima i pravnim osobama osiguramo što brže i što kvalitetnije zaštite povrijeđenog prava. Mi smatramo da je vrijeme ozbiljno da se ovom strategijom razmotri da li je potrebno formirati upravni sud kao sud dva stupnja. Naravno, ne bi trebalo odmah u razmišljanjima raspravljati da li treba sad imati 21 upravnog suda kao što imamo 21 županijski sud. To je sasvim sigurno nepotrebno. Treba razmotriti da se to koncentrira na nekoliko županija, ali time treba u drugom stupnju uvesti punu jurisdikciju upravnog suda i riješiti stvari definitivno. Slična je stvar i sa županijskim sudovima. Nažalost, županijski sudovi sve više i više koriste se pravom da zapravo vrate suđenje na prvi stupanj umjesto da riješe u punoj nadležnosti u žalbenom postupku, a posebice kada se vodoravno gleda pitanje povezivanja općinskog i prekršajnog suda. Mi postavljamo otvoreno pitanje a šta je sa situacijama gdje su se pojavili županijski sudovi u prvom stupnju u pojedinim kaznenim djelima ili predmetima više vrijednosti i zapravo kako to pitanje razriješiti. Jer se u isto vrijeme dešava nešto što je isto tako, ima čak i negativnu posljedicu … [[Govornik se ne razumije.]] jedan pokazatelj o broju predmeta da se zapravo isti predmet pojavljuje pred različitim sudovima u različitim oblicima jer … [[Govornik se ne razumije.]] ponovne evidentira. To bi trebalo svakako razriješiti i utvrditi u tom kontekstu šta činiti i u kom pravcu poduzeti mjere da se takve stvari izbjegnu. Naravno, pitanje specijaliziranih sudova. Mi iz SDP-a nismo toliko za specijalizirane sudove, osim možda u ovlasti poreznog sustava financijskih prekršaja i carinskog postupanja. Jer nema nikakvog smisla da pored svih postupaka koji se vode tamo još to na kraju krajeva sve završava na upravni sud. Možda bi trebalo otvoriti raspravu o osnivanju specijaliziranog financijskog suda, suda za financijske prekršaje, prijestupe i kaznena djela i time rasteretiti redovno sudstvu s obzirom na broj predmeta, s obzirom na specifičnost tih predmeta, a sve ostale slučajeve slažemo se da se u okviru redovnog sudstva u prvoj fazi treba razmotriti rasprava o specijaliziranim odjelima. Međutim nas interesiraju još neke stvari sa ovog organizacionog aspekta. Znate kada se gleda broj prekršajnih sudova onda je vrlo interesantno da je to najveći broj u odnosu na općinske kojih ima 105 ili 107 kako je sada ministrica u uvodnom izlaganju rekla, zatim broj trgovačkih sudova i s jedne strane i s druge strane kada se gleda zapravo odnos suda prvog i drugog stupnja sa sudom u trećoj razini postupanja očigledno je da zapravo postoji jedan veliki rebalans od organizacijskih preko nadležnosti u vezi sa pojedinim predmetima do kvalitete ako hoćete i osposobljenosti, educiranosti sudaca koji se u tom segmentu nalazi. Mi moramo biti zadovoljni što smo osnovali i došli do sudačke akademije, međutim daleko bi bilo sada važnije postaviti pitanje kako osposobiti suce da postupaju i da brzo i efikasno rješavaju predmete u prvom stupnju jer imamo zapravo tu kadar koji u odnosu na prosječni broj godina koji rade kao suci je tek premašio šest i pol godina i u takvoj situaciji je potpuno jasno da iskustvo koje imaju ti ljudi, mladi ljudi, jednostavno nije takvo, daje takvo jamstvo da mogu biti efikasni kao suci u županijskim sudovima, odnosno Vrhovnom sudu a poglavito ovdje valja razlučiti ono posebno pitanje, da smo mi u vremenu koje je prethodilo današnjoj fazi ove rasprave imali jednu tihu pomalo ilustraciju koja je veliki broj sudaca i predsjednika sudova svojevremeno uklonila iz pravosudnog sustava s jedne strane i s druge strane ta ista mjesta su popunjena novim, mladim ljudima koji su vjerojatno po moralnim svojstvima bili podobni, ali u stručnom pogledu nisu bili dorasli svim tim segmentima i sada se dogodilo nešto sasvim drugo. Da imate relativno voljnog i sposobnog mladog čovjeka koji želi raditi, ali nema dovoljno iskustva, a na drugoj strani kao zastupnika ili optužbe ili branitelje imate odvjetnika koji su bili do jučer vrhunski suci pa nije bilo nikakvog čuđenja da se znalo dogoditi u praksi da naravno se pojavi i takva situacija gdje odvjetnik upozorava ili predlaže sucu kako da pojedini procesni spor, procesnu fazu u postupku pred sporom i u sporu rješava. To je vrlo ozbiljna stvar i u takvoj situaciji sasvim sigurno bi sada trebalo razlučiti određene stvari i postaviti zapravo vrlo jasno pitanje o edukaciji i osposobljavanju. Drugo pitanje koje bi trebalo razlučiti jeste pitanje ukupnog materijalnog položaja i nagrađivanja sudaca. Ovdje ne mislimo samo na plaću i prihode koji su vezani uz taj dio nego uopće status sudaca i ne samo sudaca nego i u državnom odvjetništvu, djelatnika itd. dakle u širem smislu u pravosudnom sustavu u odnosu na javnu kontrolu, znate. Mi ne prihvaćamo generalnu ocjenu kako pravosuđe ne valja jer su loši suci itd. Mi smatramo da u pravosudnom sustavu ima veliki broj sudaca, veliki broj državnih odvjetnika koji izvrsno rade i koji obavljaju sve, koliko se trude, nastoje obaviti što kvalitetnije svoj posao kao što ima i onih naravno koji u tom pogledu nešto ne zbog svojih voljnih kvaliteta nego zbog svojih stvarnih kvaliteta nisu u stanju udovoljiti uvjetima, a ima i onih koji možda podlegnu različitim izazovima i u tom segmentu smatramo da ova strategija u lošijem dijelu ne udovoljava tzv. javnoj kontroli pravosudnog sustava, odnosno kontroli koja će se činiti putem medija, putem građana i putem svih ostalih. I drugi segment, bez obzira na mjere koje se predlažu, one dovoljno nisu razrađene u zakonu, a kada bi bile razrađene u zakonu zapravo se ne provode, a to je pitanje sposobnosti sudaca da obavljaju svoju dužnost. Mislim da je to ključno pitanje. Dakle ne radi se o zločestim ljudima, nemoralnim ljudima nego se radi o tome da li je netko sposoban i da li se može edukacijom dosposobiti, doškolovati i pripremiti za obavljanje tog posla ili ne može pa mu se treba sugerirati da obavlja nekakvu drugu djelatnost, a zbog pojedinačnih bez obzira koliki je broj pojedinačnih slučajeva ako ne prelazi naravno enormnu većinu, ne bi se smjelo generalizirati s ocjenama u odnosu na pravosuđe jer to i destimulira pravosuđe, odnosno pravosudne djelatnike u obavljanju njihovih dužnosti. Naravno ovdje pitanje koje posebice želimo također istaknuti jeste pitanje projekta koji se vezano za prekršaje i za općinske sudove zapravo provodi u okviru CARDS modela. Znate dobro je prihvatiti CARDS model, Međunarodnu zajednicu itd. sve je to dobro usuglasiti, ali mi moramo ipak postaviti pitanje razrješavanja zapravo koje vrste prekršaja treba zadržati u prekršajnom postupku pred prekršajnih sudova a koje treba prepustiti u rješavanju upravnom postupku s jedne strane i s druge strane koje predmete koji su sada u nadležnosti redovnog suda, općinskog suda treba pustiti ili prepustiti prekršajnim sudovima. Mislim da to pitanje nije samo sada pravosudno, nije samo zakonodavno praktično nego je ako hoćete i teorijsko pitanje s obzirom na sad važeći Zakon o prekršajima, Zakon o redovnim sudovima. Mislim da u takvom segmentu ako to pogledate vidjet ćete da se i naša teorija ni naša sudska praksa niti inače praksa u tom pogledu nisu usuglasili i nisu postigli suglasnost i zbog toga i ova strategija između ostaloga u tom segmentu je manjkava, a mi u isto vrijeme provodimo projekt koji se zapravo na ništa drugo ne svodi nego na ipak jedan oblik iskustvene metode u kojoj se pokušava model koji postoji u drugim zemljama primijeniti na naš sustav, a da u isto vrijeme zakonodavne i druge pretpostavke za taj segment nisu osigurane. Treće je pitanje koje za nas smatramo jako važnim, jeste pitanje ne samo zakonodavne djelatnosti nego i pitanje provođenja zakona. Neprihvatljiva je i danas ocjena koju je u ime Odbora za zaštitu ljudskih prava i prava nacionalnih manjina izrekao predsjednik odbora, da se zapravo Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina i zakoni koji reguliraju to područje kao što je Zakon o upotrebi jezika i pisma nacionalnih manjina ne provode i to u segmentu tamo gdje bi trebalo biti da ta funkcija jamči zaštitu prava svih građana, dakle pravosudnom sustavu. Mi smatramo da se moraju poduzeti mjere, ne može se reći da se tu ne provodi jer druga je stvar da se otpočeo provoditi pa da u postupku ima problema itd. to bismo mogli tolerirati, ali nikako ne možemo tolerirati ocjenu da se ne provodi, kao što isto tako moramo reći da je vrlo interesantno postojeće stanje koje je dato prikaz na strani 22 gdje se u građanskim predmetima vode pred općinskim sudovima 62% predmeta rješava po postupcima koji traju do jedne godine, 38% koji traju predmeta rješava u postocima koji traju dulje od godine dana i sada odjedanputa zaprepaštujuća činjenica, da zapravo što idete više prema kaznenim postupcima, kazneni postupci se brže rješavaju budu i bivaju efikasniji, a imovinsko-pravni se otežu što upućuje na još jednu činjenicu da nije u pitanju samo problem riješiti u materijalno-pravnom smislu u spor i primijeniti materijalno pravo nego očito da i procesno pravo omogućuje zapravo ulaganje čitavog niza mjera radi odugovlačenja spora i u tom pogledu sasvim sigurno bez obzira na savršenstvo našeg zakona u postupku pred sudovima treba razmotriti mogućnost i izmjene ovog dijela zakona i njegove dorade vezano za ovo pitanje. Nažalost, zbog kratkoće vremena posebno poglavlja o kojem smo htjeli nešto reći, to su državno odvjetništvo. I to ne samo onaj koji se bavi kaznenim progonom nego i zaštitom imovine Republike Hrvatske nećemo stići, ali bi htjeli samo u jednoj rečenici naglasiti. Činjenica je da se mora otvoriti mogućnost da se državnome odvjetništvu zapravo stvori mogućnost tjesnije suradnje sa istražnim tijelima koji pribavljaju dokaze i provode predistražne radnje, da bi što kvalitetnije i brže mogli zapravo poduzimati mjere da bi uspostavili funkciju gonjenja i tuženja pred sudovima. U protivnom oni često puta bivaju u zrakopraznom prostoru i čekaju da prethodna tijela u prethodnim predistražnim postupcima obave svoj posao i ovise o toj djelatnosti, što nije dobro i to zakonom treba razriješiti kroz reformu kaznenog sustava u širem smislu te riječi. Dakle, ne samo u kaznenopravnom …
Hvala lijepa.
Hvala vam lijepa.
Za Klub HDZ-a poštovani zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvažena gospođo ministrice, pomoćnice ministra, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire strategiju reforme pravosudnog sustava. Shvačajući je u prvom redu kao temeljni dokument, kao uporište za osmišljeno provođenje reforme pravosuđa, kao jednog od osnovnih prioriteta Vlade Republike Hrvatske u ovom mandatnom razdoblju, koja je kao proces već poodmakla i u određenim segmentima polučuje jako dobre rezultate. Sama reforma pravosuđa nije međutim, ni naravno dovršen proces, a prihvaćanjem ove strategije s konkretnim planom djelovanja stvara se okvir da se ista dovrši na način kako je zamišljena, u konačnici sa rezultatom poboljšanja pravosudnog sustava i pravosuđa u njegovoj cjelini. U smislu dostizanja standarda pravosudnog sustava ne samo Europske zajednice nego i dosegnutim stupnjem društvene i civilizacijske svijesti modernih demokracija. Dakle, klub Hrvatske demokratske zajednice podupire ovako koncipiranu strategiju reforme pravosudnog sustava, podupire dokument u kojem se nedvojbeno ili u kojem su nedvojbeno definirani i osnove i načela, vrijednosti, ciljevi i svrha kao i osnovne postavke reforme pravosuđa koja se u svojoj srži oslanja na 3 dakle bitna elementa. Prvi je jačanje vladavine prava. Drugi je nezavisnost, samostalnost pravosuđa. I treći je stvaranje učinkovitog pravosudnog sustava. Uistinu, bez ova 3 elementa ne može se na pravi način reformirati sustav pravosuđa u Republici Hrvatskoj. Naime, vladavina prava kao opće načelo pravog uređivanja odnosa u Republici Hrvatskoj, ali i kao najviša vrednota ustavnog poretka i ustavnog sustava Republike Hrvatske koja se zasniva na činjenici da svi nositelji funkcija vlasti, svi građani moraju se pokoravati zakonima, a ne ljudima. Striktno pridržavanje Ustava i zakona od svih državnih tijela, od svih nositelja političkih funkcija i od svih građana uvijek izražena kroz koncept normativnih zahtjeva koji razrađuju ideju ustavne vladavine i to na način zabranjivanja svake arbitrarnosti gdje se u odnosu među ljudima može i smije intervenirati jedino putem zakona, odnosno ovlasti dobivenih na temelju zakona. Nadalje, sudbena vlast kao samostalna i neovisna, a sudovi naravno sude samo na temelju ustava i zakona. Dakle, neovisnost sudova i njihov status moraju biti osigurani zakonom, tako da je sudac u svakom smislu neovisan od utjecaja drugih dviju vlasti. On uistinu mora biti oslobođen u smislu donošenja svojih odluka od svakog, ali i socijalnog, dakle, ekonomskog, političkog pritiska, ali što nije najmanje važno i od utjecaja koji bi dolazili iz samog pravosudnog sustava. S druge pak strane, neovisnost sudstva u smislu i same strategije uvijek treba sagledavati, a to se temeljem ove strategije i čini kroz dvije komponente. Prva je da suci svoje odluke donose isključivo na temelju zakona, dok svi drugi subjekti su dužni poštivati, štititi i braniti takvu neovisnost. I druga je, sami suci pri obnašanju dužnosti moraju štititi individualna prava kao i pravo na pošteno suđenje unutar razumnog roka. Shodno izloženom, u okvirima ove strategije reforma pravosuđa nije i ne smije biti svrha sama sebi. U svojoj punini ona mora omogućiti svakoj stranci, svakoj osobi pravo na pravedno suđenje, na suđenje u razumnom roku a u kojem smislu treba naglasiti potrebu ujednačavanja i kvaliteta sudske prakse. Naime, ujednačenim rješavanjem sudskih predmeta u istoj ili sličnoj činjeničnoj situaciji doprinosi ne samo pravnoj sigurnosti već uistinu i ravnopravnosti svih građana pred zakonom. Da bi se sve gornje ili sve kazano s načelne razine moglo prenijeti na konkretne odnose u društvu sama strategija naglašava kao nužnu potrebu razrađivanje i stvaranje učinkovitog pravosudnog sustava. U kom smislu treba naglasiti i iduće elemente ili iduće konkretne mjere. Prvo, dakle, reorganizacija ili par racionalizacija sudske i državnoodvjetničke mreže. Drugo, nužno smanjenje zaostataka neriješenih predmeta, što posebno naglašavam, odnosno ažuriranje rada suda bez nagomilavanja neriješenih sudskih predmeta. Nadalje, rasterećenje sudova shvaćeno kao eliminiranje svih poslova iz nadležnosti suda koji po prirodi stvari nisu sudski posao. Odnosno predmet koji u svojoj suštini nisu sudski predmeti. Nadalje, afirmiranje načela alternativnog načina rješavanja sporova koji spadaju u sudske nadležnosti. Zatim, skraćivanje duljine trajanja sudskih postupaka na razumnu mjeru pri čemu se ne smije dovoditi u pitanje niti pravo pojedinca, a niti pravo na pošteno suđenje. I ujednačavanje, a samim tim i pojačavanje uloge sudske prakse kao i normativna razrada uvođenja besplatne pravne pomoći shvaćene kao dijela redovnog sustava zaštite prava stranaka. Sve ove mjere i sve ovo što je navedeno apsolutno ima svoje uporište u prezentiranoj nam strategiji. Shodno gore iznesenom mišljenja smo da u sklopu načelne razrade same strategije, reforme hrvatskog pravosuđa treba, dakle, treba tek donijeti definitivnu odluku te razraditi ulogu prekršajnih sudova gdje postoji čitav niz predloženih rješenja, kao i razraditi ulogu Upravnog suda Republike Hrvatske o čemu je već bilo riječi kada se govorilo u smislu same Strategije, a vezano na problematiku funkcioniranja prekršajnih sudova s jedne strane, ali isto tako i pozicije Upravnog suda u Republici Hrvatskoj. Nedvojbeno struka i ovdje treba imati presudnu ulogu sa osnovnim ciljem racionalizacije sudskih postupaka pred tim sudovima i usklađivanja materijalnih i postupovnih odredbi sa pravnim standardima, a i deklaracijama, rezolucijama i preporukama Vijeća Europe, a koje se odnose na ostvarivanje prava građana na pristup sudu. Nadalje, smanjenje zaostataka neriješenih predmeta i u tom smislu normalan rad sudova jest ključni problem i zapravo će njegovo rješavanje uistinu biti najbolji pokazatelj učinkovitosti i same Strategije i reforme pravosuđa. U tom smislu treba podržati sva rješenja koja idu u pravcu smanjenja zaostataka skraćivanjem rokova za provođenje sudskih postupaka i u tom smislu bih naglasio sljedeće. Kao neke od mjera u pravcu razrješavanja ovog problema. Prekovremeni rad sudaca kao mogućnost u izvjesnom smislu pa i na Odboru za pravosuđe vezano za prekovremeni rad sudaca je bilo i kritičnih tonova i u tom smislu kao mjere koja ne bi dala očekivane rezultate, ali ne treba smetnuti s uma ni tu mogućnost, ali niti mogućnost jasnog i objektivnog provjeravanja kriterija ili postavljanja kriterija za vrednovanje rada sudaca. Nadalje, poticanje rada na starim predmetima ili predmetima koji su pred sudovima dugi niz godina, zatim uvođenje nagrađivanja sudaca, informatizacija rada u sudu, svakako treba napomenuti upućivanje kao jedno od bitnih stvari u ovom smislu razrješenja problema upućivanje sudaca, ali uz njihov pristanak sa sudova koji nemaju zaostatke na preopterećene sudove, zatim delegiranje predmeta s opterećenih na manje opterećene sudove, zatim korištenje rada sudskih savjetnika i sudskih vježbenika, zatim stalnu edukaciju usavršavanja sudaca i u izloženom smislu već smo to imali prilike čuti razrada i dalje usavršavanje sustava poznatijeg ili to sad već svi pomalo govorimo, prihvaćamo taj termin pravosudne akademije, a što ne znači ništa drugo nego usavršavanje sudova, znači stjecanje novih znanja, novih vještina kako bi oni kvalitetnije radili, a samim tim bi i cjelokupni dakle sustav pravosuđa ili donošenja odluka, sudskih odluka dakako bio i učinkovitiji. Ovdje uistinu treba naglasiti da će povjerenje građana u hrvatsko pravosuđe kao i javna predodžba o pravosuđu promijeniti se tek onda kada sudski postupci u svojoj ukupnosti budu kraće trajali i kada se zahtjevi stranaka na sudu budu brzo i naravno na zakonit način rješavali. Kao prilog predmetne Strategije sačinjen je i konkretan plan djelovanja sa utvrđenim vremenskim rokovima provođenja predviđenih mjera, a definirani su i odgovorni subjekti za provedbu te su predviđeni i troškovi za provođenje samog tog projekta ili programa mjera. Kao i samu Strategiju i plan djelovanja apsolutno treba poduprijeti uz načelnu napomenu da su već i stvoreni normativni preduvjeti da se iste u svojoj konkretnosti i provedu. Tu naravno ne mislim samo na Ustav ili Ustavne odredbe i Zakon o sudovima već u izloženom smislu treba promatrati i Zakon o državnom odvjetništvu i Zakon o državnom sudbenom vijeću, Zakon o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika i svih onih drugih propisa koji su donijeti, koji su na snazi i koji su uistinu stvorili kvalitetan normativni okvir da bi se i ove konkretne mjere mogle zaživjeti, da bi se mogle provesti u djelo. Dakle, uloge osim toga taj normativni okvir koji je već donesen sa predmetnom strategijom, sa mjerama koje su navedene u samu Strategiju i sa ukupnim usudio bih se reći svim ovim procesima koji u sustavu našeg pravosuđa u posljednje vrijeme vidimo kao pozitivne pomake Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire ovu Strategiju, podupire predložene mjere i naravno sve ono pozitivno što se već dešava u našem pravosudnom sustavu podupiranjem ove Strategije stvaraju se zapravo temelji da se taj proces reforme pravosuđa na najbolji mogući način privede ono se kaže kraju da bismo dobili što bolje efikasnije naše ukupno pravosuđe u smislu i zadovoljstva svih onih, dakle svih građana u Republici Hrvatskoj koji su prisiljeni tražiti u tom smislu zaštitu pred sudom. I naposljetku dakle potpora samoj Strategiji, potpora Strategiji kao osnovnom dokumentu kroz kojeg će se zapravo kroz konkretne zakone i konkretne mjere zasigurno reforma pravosudnog sustava u ovom pozitivnom smjeru nastaviti i dalje.
Hvala. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjena ministrice, uvažena gospodo zastupnici. Pa ono što bi trebalo biti osnovno da bi se uopće govorilo o nekim reformama ogleda se u tome da bi naši sudovi, a ne govorim to u svoje ime nego u ime niza sudaca koji su me zvali konačno trebali početi, odnosno podmirivati svoje obveze i plaćati svoje račune. Da je kojim slučajem riječ znači o poduzećima, ne o sudovima, onda bi vam mi rekli da su te tvrtke insolventne tj. da nad njima treba otvoriti stečaj. A zašto to govorim? Jer nema suda koji uredno danas posluje prema svojim dobavljačima glede ove potrošne robe. Znači sudovi niti plaćaju mjesecima papir, popravke raznih kopirnih strojeva, telefone itd., znači ambicije da se krene u reforme su legitimne, ali to spominjem u ime sudaca koji me zovu i mole da se taj problem istakne jer taj problem degradira poziciju hrvatskog pravosuđa i same te ljude s druge strane čini nevjerodostojnim. Treba s druge strane priznati ministrici da je u gruntovnici učinjena mala revolucija u zadnjih dvije godine i to treba apsolutno pohvaliti, to treba istaknuti jer iako se tu ne radi o nekom klasičnom sudskom postupanju radi se o izuzetno značajnom poslu, jer bez zemljišnoknjižnog izvatka niti se može netko od građanina obratiti banci radi kredita jer treba mu taj izvadak za tu hipoteku niti npr. se možete obratiti Uredu za građevinarstvo glede ishođenja lokacijske, građevinske ili ne znam koje druge dozvole. U Istri recimo taj problem nismo poznavali, ali poznato je da se u Zagrebu čekalo na uknjižbu i po godinu i više dana a onda se i postupak na primjer otvaranja neke tvrtke prolongirao ili često znao prolongirati za godinu dana pa bi ljudi izgubili živce, pa bi naprosto rekli pa u takvoj zemlji ili s takvom zemljom ne želimo postupati. Utoliko je to izuzetno značajno jer život zbog suda ili zbog tog stanja u tim zemljišno-knjižnim službama jednostavno ne smije stati i ovo što je učinjeno ili što će biti učinjeno do konca ove godine može se za naše prilike gotovo nazvati revolucionarnim. Ono što me najviše zaintrigiralo je ne toliko sada spajanje općinskih i prekršajnih sudova, to zasigurno može biti u redu već spajanje općinskih sudova, točnije njihovo kako se navodi značajno smanjivanje kao i spajanje županijskih sudova i njihovo smanjivanje navodno sa 21 na 10. Ako se to sada dogodi treba promijeniti ulogu jasno tih općinskih i županijskih sudova kao što sugerira ovaj materijal gdje bi županijski bili prizivni, općinski bi preuzeli ulogu županijskih, pod navodnicima, kojima bi bili pridodani županijski suci te bi preuzeli čak i suđenje u gotovo svim kaznenim postupcima. Držim da je to dosta smjelo. Za to treba vremena. Teško da se to može razriješiti u jednom mandatu. Vjerojatno bi jedna takva reforma trebala trajati u kontinuitetu dva mandata i trebala bi imati, usuđujem se reći, na čelu ministarstva onda istu osobu. Samo Sabor bi možda cijelu jednu godinu morao se posvetiti svim tim silnim izmjenama naših zakona kako bi onda ti novi sudovi mogli na neki način funkcionirati. Ja ne sumnjam da je finski model koji nam se sada sugerira učinkovit, samo me sada malo čudi da naše uzore Austrijance, Nijemce zaobilazimo te da smo pronašli sada valjda nove pokrovitelje u Fincima. Drugo je stvar prestiža, ne znam kako to nazvati, možda čak i lokal patriotizma. Spajati općinske sudove to je sigurno hrabar zahvat. Ali sada, zamislite da netko predloži ukidanje neke od 569 jedinica lokalne samouprave koliko ih ima u Hrvatskoj a gdje da se ide sada recimo u gašenje nekog županijskog suda. Ma to u ovih dvije godine do izbora jasno da nije moguće kao što na primjer nije moguće dvije godine do izbora ići recimo u reformu zdravstva ili mirovinskog sustava jer logično svako zadiranje u neko pravo ili to ću nazvati čak navadom ruši izborni reiting onoga tko bi se u to upustio. Mreža tih naših sudova živi četrdeset, pedeset godina i ona vjerujem nije nelogična. Dapače, itekako je logična. Ona de facto zasniva se ili svoju osnovu vadi iz bivših skupština općina. Spajati prekršajne sudove, ajde to je u redu, idemo u promjene. Mijenjati ovlasti također. Ali ići u jednu radikalnu izmjenu mreže sudova osim ako se formalno nešto mijenja da bi sve drugo onda ostalo isto doista je jedan hrabar, ja usuđujem se reći, politički posao. Ali tek onda ako bi se tako išlo u promjene da sve ostane isto nam ta reforma ne bi bila potrebna. Jasno, ne znači da neko sudbeno tijelo nije moguće ne znam formirati poput Trgovačkog suda u Pazinu. To je velika stvar za Istru. Naše gospodarstvo kao jedno od najdinamičnijih u Hrvatskoj. Sama je ministrica govorila da već u startu taj sud će imati više predmeta nego onaj u Zadru, Šibeniku, ne znam da li je spominjala i gospićki. Znači, više od njih tri zajedno. Međutim, razmislite da li treba sada ići u ukidanje nekog županijskog suda. Zanimljiv je onaj materijal oko alternativnog rješavanja sporova, znači Zakon o arbitraži iz 2001., Zakon o mirenju iz 2003. a u kontekstu arbitražnih ustanova, točnije stalnog izabranog sudišta prije svega Hrvatske gospodarske komore a to spominjem vis a vis slučaja Liburnije i način na koji ga je to sudište koje je sve po mom sudu samo ne neovisno pokušalo riješiti, jasno na način da država izgubi spor a fondovi tj. holdinzi da za ništa steknu vjerojatno jedan od najatraktivnijih hotelskih tih kuća ma ne na Jadranu već na čitavom Sredozemlju ako imamo na umu povijest Liburnije, Opatije, tog dijela Istre, Primorsko-goranske županije svejedno. U analizi ovog postojećeg stanja na strani 51. doslovce se kaže da upravo za suradnju s međunarodnim kaznenim sudovima obavlja stručne i upravne poslove u svezi s poslovima suradnje Vlade Republike Hrvatske s ovim Međunarodnim sudom pravde, Međunarodnim kaznenim sudom za bivšu Jugoslaviju, Međunarodnim kaznenim sudom, ostalim postojećim i budući međunarodnim kaznenim sudovima te prati, usklađuje i usmjerava poslove državnih tijela nadležnih za suradnju s međunarodnim kaznenim sudovima itd., gotov citat. Osobno držim da je ta uprava bitna prije svega radi kvalifikacija iz tih optužnih prijedloga i da bi utoliko država Hrvatska trebala formirati svoj tim za obranu generala, ne plaćati privatne obrane tj. uplaćivati sredstva u neke zaklade, tim više što se već sada unaprijed počinju spominjati cifre od 20 i više milijuna dolara. Ako netko želi uplaćivati u te zaklade apsolutno, zašto ne. Ali država držim da u to ne treba se upuštati. A možda neki pojedinci i sami mogli rasteretiti državni proračun jer je gotovo nevjerojatno da bi bez državnog proračuna stekli sve što su stekli. Jedno je sigurno. Ova strategija je hrabar čin ali ona kao što rekoh je nesprovediva u jednom mandatu. Kao što rekoh, zasigurno do kraja mandata ove Vlade u tako radikalne promjene mreže sudova teško da se može ići. Nakon što smo od javnih bilježnika usuđujem se reći stvorili najimućnije ljude u Hrvatskoj odlučili smo da sa ovim ovrhama njihov materijalni položaj još malo jasno poboljšamo iako mnogi kažu da sve to mogu obavljati i naši sudovi. Sve su to i radili bez imalo troška, usuđujem se reći bez ikakvog gubitka vremena sudačkog osoblja. Sada će ovrhe te male sitne voditi javni bilježnici a mi idemo u izmjenu Ovršnog zakona na način što će prodaju čak i zaplijenjene imovine u buduće vršiti privatna društva. Izgleda da će naše pravosuđe dobiti ili neće moći izbjeći još dva posla izuzetno bitna vezana sada za denacionalizaciju gdje je i predsjednik Republike gospodin Stipe Mesić danas na pozicijama Vlade iako je pred dva mjeseca bio na bitno drugim pozicijama, a to spominjem prije svega u kontekstu 5 tisuća 236 osoba koje su do 1974. dobile tzv. otpust iz jugoslavenskog državljanstva. Njih 1500 do 2000 ima imovinu. Uglavnom se ona nalazi u Istri i bojim se da će nam to naprosto pod navodnicima razoriti funkcioniranje lokalne samouprave. Drugo pitanje je sukcesija imovine. Vidimo što se sve to dešava oko prodaje nekih odmarališta i tako dalje i također tu treba te momente što je moguće prije razriješiti. Razumljivo građani su danas najviše zainteresirani za brzinu sudovanja, za neovisnost sudaca što je također ponekad upitno u Hrvatskoj apsolutno kao i vjerojatno svugdje u svijetu, cijenu sudskog postupka koja je danas takva da ju više ne mogu pratiti ni dobro situirani ljudi pa je gotovo nevjerojatno u ovoj zemlji da nema za zdravstva, a, zdravstvo, a kao što je gospodin Sudec rekao negdje oko 2 ili više milijuna ljudi svake godine pokreće određene parnične postupke. Jasno nepristranost je broj 1. Hrvatska je sucima znači hrvatska vlast ili vlade svejedno je sucima omogućila izuzetan položaj u društvu, rad do 70 godina, nesmjenjivost, jednom sudac uvijek sudac, ali imajući na umu prilike koje su vladale i koje vladaju ponekad i stranačke križaljke gdje se i kako biraju suci počev od Ustavnog suda do Državnog sudbenog vijeća po načelu "Ja ću tvog podržati ti podrži mog" i tako, i tako dalje. To isto govori da pojedinci iz političkog života još uvijek na naše pravosuđe imaju itekakav utjecaj. O Državnom odvjetništvu, USKOK-u i šta ja znam, mislim da je iluzorno trošiti riječi. Sve u svemu ove reforme koje pokreće Vlada sigurno se ne mogu zaustaviti. U reforme pred izbore jasno je neće se ići, barem ne radikalne, ali ovaj pristup rekoh on je hrabar, originalan. Govorim o smanjenju sudova, ukidanju nekih županijskih sudova i neka se vodi računa da se ovaj ne baš previše uspješnom sustavu kao što je naš pravosudni sustav ne učini s druge strane medvjeđa usluga jer sumnjam da će to proći bez otpora bilo u ovome Domu, bilo u lokalnoj zajednici bilo unutar tog pravosudnog sustava. Konačno volio bih znati sad već unaprijed koje bi se to županijske sudove trebalo ukinuti u Republici Hrvatskoj? Da li je to pametno, o tome ajde drugom prilikom, ali da je hrabro to je hrabro no treba pozdraviti u svakom slučaju barem i to je izuzetan posao učinjen ove promjene koje su se dogodile u ZK službama pri našim općinskim sudovima. Za kraj da li ima mita, korupcije u našem pravosuđu to neću govoriti, ali na primjer nije moguće tvrdim samo tako uknjižiti 65 hektara tzv. turističkog zemljišta u Novigradu na neku privatnu osobu ili pravnu osobu koja je u vlasništvu ovog ili onog, 200 hektara u Rovinju i tako dalje i tako dalje i to na neki način sugerira da kapital ima itekakav utjecaj na naše sudove i da bez tog utjecaja u to sam duboko uvjeren, nema nikoga koji će me u to razuvjeriti takve stvari se ne bi mogle dešavati. Sigurno je jedno da loša javna uprava šteti ne samo živcima, a pogotovo kad je riječ o sudovima ali i životnom standardu odnosno gospodarskom rastu. Pročitao sam sad jednu studiju, to je gotovo nevjerojatno kada bi mi samo podigli percepciju povjerenja u sudbenu vlast kakva vlada u Španjolskoj, ne u Danskoj, Norveškoj, Švedskoj da bi bruto društveni proizvod automatski gotovo porastao u godinu, dvije za gotovo 15%. Kad bi podigli percepciju kakva vlada prema povjerenju u javni ustroj u jednom Portugalu, ne u Švicarskoj ili Austriji brutoproizvod bi se možda povećao za 7%. To je, sad da li to stoji, da li je to presmjela tvrdnja u tome drugom, u drugom slučaju ali eto i ovakvih ocjena u javnosti se čuje. Sve u svemu eto iskoristit ćemo sutra 5 minuta jer sad je utakmica, sudove, u sudove kao institucije mora biti puno povjerenje. Da li je to povjerenje, da li to vlada to treba pitati građane, ali treba dati mandat eto gospođi ministrici da nastavi sa tim reformama i da povede računa o materijalnoj poziciji osoba koje su njoj direktno podložne ili … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. U 16 i 52 je isteklo vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta. Ima prijavljenih 18 zastupnica i zastupnika osim klubova. Na redu je Klub zastupnika SDSS-a poštovani zastupnik Vojislav Stanimirović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Klub samostalne demokratske srpske stranke je primio na znanje i pozdravlja ovu vladinu strategiju reforme pravosudnog sustava. U njoj je pravilno notirano niz aktuelnih slabosti pravosuđa u Hrvatskoj koje treba ova strategija da ispravi i da otkloni. Ipak želimo upozoriti na neke sporne momente, a na koje je djelimično ukazao i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Pod 1. mislimo da je bitno naglasiti da jedan od temelja reforme pravosudnog sustava u Republici Hrvatskoj je racionalizacija i reorganizacija sudskog aparata koja ovdje vidimo predviđa spajanje nekih općinskih i prekršajnih sudova pa nekih i ukidanje. Za pohvaliti je ako će ta smanjivanja značiti brži i bolji pristup pravu, efikasnije sudovanje i materijalnu racionalizaciju. No bojimo se da bi ona mogla značiti i bitnu redukciju prava. Po izvještajima domaćih i međunarodnih organizacija a i po našim uvidima stanovništvo na područjima od posebne državne skrbi, povratnici i doseljenici i sada imaju bitno otežan pristup sudovima. Sudovi su udaljeni od mjesta stanovanja, a nema dostupnog i urednog javnog prijevoza. U određenom smislu lokalne će zajednice, misli se znači na općinske sudove ovime izgubiti neke elemente funkcionalnosti. Potrebno je osigurati da kriteriji racionalizacije budu isključivo stručni a ne politički. Do sada je nažalost bilo takvih intervencija, a i sada ima takvih naznaka. Na primjer izbor sudaca u Vojniću, a sada je moguće i ukidanje suda u Vojniću. Pri racionalizaciji je potrebno voditi računa o razlikama u razvijenosti i gustoći naseljenosti koje jako variraju u pojedinim dijelovima Hrvatske. Naročito bi mogli biti ugroženi otoci i područja od posebne državne skrbi što je bitno u ovoj strategiji da se uzme u obzir. Pod dva, Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina svojim člankom 22. određuje da nacionalne manjine participiraju u pravosudnim tijelima zavisno od svoje brojnosti. Nažalost, ova se odredba sada ne ispunjava. Po popisu stanovništva 2001. godine npr. Srba je u Republici Hrvatskoj 4 i pol posto. Po podacima Ministarstva pravosuđa za kraj 2004. godine Srba je gotovo duplo manje među sucima, svega 2 i pol posto. Ovaj je nedostatak drastičan na trgovačkim sudovima te na upravnom sudu. Tu praktično pripadnika naše nacionalne manjine uopće nema. Među državnim odvjetnicima pripadnika naše nacionalne manjine ima tek 2,4%. Neki primjeri jasno govore da se radi o diskriminaciji. Spomenut ću samo jedan notoran slučaj, onaj vezan za Ninka Mirića iz Vojnića gdje je u dva navrata bio regularan natječaj, gdje je oba puta odbijen iako je ispunjavao sve uvjete natječaja da bi kasnije bili primljeni neki suci koji ne udovoljavaju sve natječajem predviđene kriterije. Smatramo da ova strategija mora dopunit se jasnim mjerama, što političkim, administrativnim, zakonodavnim i drugim kojima će se onemogućiti diskriminacija i dovesti do poboljšanja stanja. Dakle, do adekvatne zastupljenosti pripadnika manjina. Pod tri, strategija nažalost uopće ne dotiče pitanje upotrebe manjinskih jezika i pisma u postupcima pred pravosudnim tijelima. Manjine po ustavnom zakonu i Zakonu o upotrebi jezika i pisma koji na nje imaju to pravo no ono praktično nigdje nije ostvareno. Predlažemo da se strategija nadopuni prijedlogom mjera koje adresiraju ovo pitanje. Pod četiri, pozdravljamo što se u strategiji spominje Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći, no zamjeramo što se kasni sa njegovim usvajanjem kako je to predviđeno za kraj prošle godine. Znači, postoji dobar jedan prijedlog zakona i smatramo da treba što prije ići na njegovo usvajanje. Strategija je nažalost dosta neodređena oko korisnika prava za besplatnu pravnu pomoć. Neodređena je i oko budžeta za besplatnu pravnu pomoć, oko provedbenih mehanizama i to svakako treba ispraviti. Planiranje, a to je ustvari strategija nema smisla bez definiranja budžeta i provedbenih mehanizama. U korist znači diskusije Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina ide i ovo mišljenje našeg kluba u smislu poboljšanja ove strategije. Hvala.
Hvala. Sad klub HNS-a, poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospođo ministrice, kolegice i kolege. Ova strategija naravno da je akt, čin i posao koji se dugo očekivao. Nije ovo prva verzija, bilo je takvih verzija i prije. Međutim, ova se izdvaja jednom sjajnom i privlačnom kombinacijom vrhunske stručnosti, sveobuhvatnosti teme i dobrim izborom riječi, demagoškim dobrim izborom riječi, privlačnim ciljevima koji su tako visoko postavljeni da pomalo dovode u sumnju namjeru. Stručnost se posebice ogleda u dijelu koji govori o strukturi sudstva, o potrebama za promjenom te strukture, kao i o dijelu koji govori o informatizaciji pravosuđa, o razlozima zbog kojih je ta informatizacija neophodna. U to naravno ne treba sumnjati, ali i koji govori o tehnici na koji način provesti informatizaciju, kako povezati te sustave koji je konačno cilj svega toga. No, predlagači su, a kad čovjek malo detaljnije pročita sva ta tri, odnosno četiri dokumenta, predlagači su sasvim sigurno vidjeli projekt novog i bržeg pravosuđa Hrvatske narodne stranke koji je pred par godina lansiran, jer su se mnoga dobra rješenja našla i ovdje. Što naravno nije grijeh. Ne treba toplu vodu izmišljati. Ako su rješenja dobra, pa treba ih uzeti od onuda gdje se dobra rješenja pojave. Ciljevi su vrhunski. Pravedno i sigurno društvo, nema bolje. Neovisni suci i državni odvjetnici, ne može biti poštenije. Učinkoviti sustav u službi javnosti, ni to ne može biti bolje. Načini na koje se provode ti ciljevi su jačanje vladavine prava i neovisnost pravosuđa kao prvi od tih načina. Tekst ove projekcije želja, ove strategije gotovo u potpunosti isključuje utjecaj politike i sudstva. I kaže taj utjecaj je sad sveden na minimum, a ako ovo provedemo i kad to provedemo toga utjecaja neće biti. Što je prihvatljivo, ostvarivao i moguće. Međutim, u ovom sustavu, kao i u svakom drugom sustavu radi se o živim ljudima. Pa dok jedan sudac donosi odluke, kazne, koje argumentira tako da optuženik i njegovi preci 500 godina proganjaju Hrvate i dok ostaje u sustavu, dotle ove dobre želje i dobra koncepcija, dobar cilj ne mogu biti vjerodostojni. Dok je protiv jednog čelnika HDZ-a, bivšeg glavnog tajnika pokrenuta krivična prijava stajala 2 godine i tako nešto u ladici, i bila odbačena u roku od 48 sati nakon što je on imenovan ministrom gospodarstva, a policijski službenici koji su provodili istragu se degradiraju dotle ove dobre želje, dobri ciljevi i sjajne intencije ne mogu baš biti sasvim vjerodostojni. Državni odvjetnik primjerice mišljenje o nevinosti bivšeg ministra Žužula daje u roku odma, u roku od 48 sati, tako, dobro, možda sam krivi izraz upotrijebio, vjerojatno nije to, jel, o nekrivnji, daje u roku od 48 sati, dotle se drugi slični slučajevi odgađaju, odgađaju, provlače kroz razno razne odbore, kroz razno razne komitete da bi se svaki put izvadili iz šešira kao dežurni krivci kad je to naravno potrebno. Hoću reći, ovako visoko zacrtani ciljevi zahtijevaju i rezove među živim ljudima i rezove na svojoj strani. Ne samo rezove u nekakvom apstraktnom sustavu, u nekakvom sustavu koga ćemo isformulirati ovako i onako, ne radi se tu o glini, radi se o ljudima. Na stranici 10 još jednom su navedeni ciljevi, dakle neovisnost, samostalnost, nepristranost, status i učinkovitost. To su stvarno ciljevi i tako ih treba gledati. Savršeno je jasno da se ova strategija ovakva kakva jeste ne može provesti za dvije godine koliko je mandat ove Vlade, da će to duboko zaći u mandat iduće Vlade i da pohvalim gospođu ministricu, ne vjerujem da će bilo koja Vlada koja dođe na vlast, moći odbaciti ovakvu strategiju. Ova je strategija dobra i to bi stvarno trebalo napraviti. To je naravno velim nemoguće napraviti za te dvije godine. Alat provođenja strategije prije svega je racionalna organizacija, ima previše sudova. Pretpostavljam da ima po kriterijima europskim, svjetskim i tome sl. Sudovi neefikasno rade, možda. No, u racionalizaciji mreže treba ipak voditi računa o nekim faktorima koji nisu baš prisutni u Fracuskoj, Češkoj, Sloveniji i tome sl. neke od njih je i kolega Stanimirović spomenuo, a to je garancija da će svaki građanin Republike Hrvatske bez obzira na socijalni status i bez obzira na to gdje živi, dobiti brzi, jasan i srazmjerno jeftin ono što si može priuštiti, pristup sudu. Kako smanjiti zaostatke? Ima različitih modela. Jedan od njih je predložen ovdje i sa ovim prekovremenim radom sudaca i sa time da suci iz učinkovitih sudova idu pomagati tamo gdje to nije tako. No, svima je jasno da pored promjene propisa i sustava koji se može složiti u ovakove i onakove kutijice, potrebno je promijeniti praksu što će opet značiti da negdje treba odrezati čovjeka koji ne radi po kriterijima koji smo dogovorili konačno, koje je država prihvatila kao kriterije civiliziranog normalnog funkcioniranja. Što se tiče duljine trajanja sporova, jasno je, a to ova strategija isto tako predviđa, između ostaloga i kroz dio o informatizaciji da će se činjenicom da su suci izloženi s jedne strane unaprijed dogovorenim pravilima, a s druge strane i uvid u javnosti, da će to značajno utjecati na duljinu trajanja sporova. Ako se na Internetu konačno može pogledati i vidjeti da određeni sudac vodi spor tri, četiri, pet, deset ili ne daj Bože dvadesetak godina očito slučajeva isto tako ima, ako to odudara od pravila koja su uspostavljena, ne može postojati sudska vlast koja neće sankcionirati takvog suca. Ako se to nezna u javnosti, ako javnost nema uvida u to, onda naravno od toga ništa. Taj uvid javnosti i mogućnost da javnost komentira odluke suda, da javnost ima mišljenje o odlukama suda, to nije opasnost. To nije opasnost po nezavisnog suca i po nezavisnom sudstvu, to je prednost demokratskog sustava. Dobro je predviđen i sustav alternativnog rješavanja sporova. Alternativno rješavanje sporova sasvim bi sigurno odteretilo sudove, međutim i tu se država mora pokazati vlastitim primjerom da joj se ne dogodi ovo što joj se događalo sa božićnicama nastavnika, da se pokreću tisuće sudskih postupaka koje država gubi, gubi ih, unaprijed se znalo da će ih izgubiti, dobro nakon određenog vremena se i prišlo sklapanju sporazuma, ali tisuće je bilo takvih sporova za koje je država znala da će izgubiti sporove i sve jedno je išla na sud. Potpuno nepotrebno, neracionalno, skupo i opterećuje sudove sasvim besmislenim poslom. USKOK. Korupcija u Hrvata izgleda ne da se tako lako slomiti. O jednom aspektu te korupcije govorili smo jučer, odnosno prošli petak o korupciji u politici. O drugom ćemo sutra ili drugi tjedan kada će se govoriti o revizijama u ministarstvima gdje je javnom nabavkom bez natječaja kupljeno roba za 3 milijarde čini mi se, kuna. USKOK o tome šuti. USKOK o tome ne bi smio šutiti. No ako nema što reći, možda je ipak bolje da šuti. Sve u svemu ovakvu strategiju treba ne samo primiti na znanje nego i pohvaliti kao čini mi se da je netko ovdje već rekao, hrabar potez, potez koji me po prilici podsjeća na potez ministra Primorca koji je krenuo u reformu visokog obrazovanja bez ikakve osnove, ali je prerezao i krenuo. Da nije krenuo, ne bi se osnova nikada ni napravila. Netko je morao krenuti. Ovaj potez je na razini te hrabrosti i s te strane odajem svo priznanje gospođi ministrici, trebalo je odlučiti se i izići sa ovako nečim napolje. No, sve u svemu ona se ne može prihvatiti kao akt po kojem će se od sutra početi reformirati hrvatsko pravosuđe nego više kao ajde recimo trebološka studija, trebologija je nauka o onome što treba napraviti. Treba napraviti. Sve to skupa treba napraviti. Kako i na koji način to će se u sljedeće dvije pa onda još i u sljedećih četiri ili tako nešto godina, tek vidjeti. Nešto čega uopće nema unutra, jedan izvjestitelj odbora je spomenuo, su radnopravni sudovi odnosno ako je već nemoguće osnivanje novih specijaliziranih sudova onda barem odjeli redovnih sudova koji bi se bavili tim predmetima. Gospođa ministrica kaže da tih predmeta nema toliko da se osnuju specijalizirani sudovi. Možda. Međutim, ti predmeti su tako jako hitni i tako jako važni za svakodnevno preživljavanje ljudi koji se nađu u takvim sporovima da bi se hrvatsko sudstvo i hrvatski sudovi morali obavezati i organizacijski dakle, dakle organizacijom dijelova ili posebnih sudova da će takve sporove rješavati ne samo u primjerenom roku nego i u roku koji će ljudima koji jesu u takvoj situaciji da se sude s poslodavcem, dakle da su na cesti, koji će tim ljudima spasiti glavu. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Nikola Sopčić.
Gospodine predsjedniče, kolega Vuljanić je govoreći o … [[Govornik se ne razumije.]] sudstva naveo da je i optužnica protiv gospodina Vukelića čuvana u ladici. To jednostavno nije točno. Osim toga, gospodin Vukelić tada nije niti bio u poziciji vlasti da je mogao intervenirati da se njegova optužnica, koja je odbačena kao neosnovana, čuva u ladici. Jedino ako ne misli da je tadašnja ministrica koja je bila iz jedne druge stranke, iz SDP-a, intervenirala da se to čuva u ladici. To zbilja nema logike.
Drugi ispravak, poštovana zastupnica Marija Lugarić. Molim, što je, povreda Poslovnika?
Povreda Poslovnika. Dakle, ovdje je kolega povrijedio odredbu članka 209. Poslovnika jer pozivajući se upravo na ispravak on ovdje šalje neke insinuacije i mjeri se valjda metrom ili laktom onako kako je naučio, a neka se zapita gdje i u kojoj stranci.
Nije povreda Poslovnika, ja vam izričem opomenu. Poštovana zastupnica Marija Lugarić. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Mir, molim vas. Tko je vas spomenio uopće? Evo vidite. Kolegice izvolite. Mir!
Kolega Vuljanić je netočno ustvrdio da je ministar Primorac započeo reformu u visokom školstvu. Reforma je započela donošenjem zakona u 7. mjesecu 2003. godine, dok sadašnji ministar Primorac uopće nije niti bio u Vladi. Hvala.
Poštovana zastupnica Ljubica Lalić u ime Kluba zastupnika HSS-a. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege zastupnici. Danas su u Hrvatskoj potrebne mnoge reforme ili promjene u postojećim sustavima. Prečesto se ta potrebna pogrešno obrazlaže zbog pristupanja Europskoj uniji. Promjene su nam potrebne ne zbog nekog drugog nego zbog nas samih. Osnov funkcioniranja svake društvene zajednice koja se naziva država jeste funkcioniranje pravne države. Ma koliko zatvarali oči pred istinom svakodnevna događanja nam ukazuju da kod nas pravna država ne funkcionira. Pravna nesigurnost je najveći neprijatelj svekolikog napretka društva, države, ali ugrožava njezinu stabilnost. Jedna od temeljnih pretpostavki uspostave funkcioniranja pravne države jest učinkovito i besprijekorno funkcioniranje pravosudnog sustava. Stoga reformu ili promjene u ovom sustavu mi u Klubu zastupnika Hrvatske seljačke stranke smatramo najvažnijom, kojoj cilj mora biti uspostava pravosuđa kao učinkovitog, pravednog, zakonitog, nepristranog i demokratskog načina rješavanja sporova. Da bi bismo dobili takovo pravosuđe ono mora biti neovisno. Ono ne smije biti pod utjecajem preostalih dviju vlasti, zakonodavne i izvršne. Posebice mora biti oslobođeno utjecaja politike i nositelja političke moći. Predlagatelj ove reforme smatra, odnosno strategije i to u predloženom materijalu navodi, da iz postojećeg zakonodavnog okvira proizlazi da je utjecaj zakonodavne i izvršne vlasti na sudbenu vlast onemogućen. Odnosno, sveden na najmanju moguću mjeru. Zakonodavni okvir teoretski može izgledati savršeno ali svoju vrijednost zapravo pokazuje tek u primjeni. Unatoč dobrom zakonodavnom okviru mi nemamo učinkovitog pravosuđa, a na nekim primjerima ćemo vidjeti niti pravednog, ni zakonitog, a niti nepristranog pravosuđa. Zadnjih 10-ak godina kod nas se suci ne biraju nego se imenuju. Imenuje ih državno sudbeno vijeće za koje predlagatelj ove reforme kaže da je samostalno i neovisno tijelo. Ako se ima na umu da članove Državnog sudbenog vijeća na 4 godine imenuje Hrvatski sabor onda to nije ni približno ni samostalno, ni nezavisno tijelo nego je imenovano po odabiru političke volje koja u tom trenutku čini većinu u Saboru. To tijelo koje je imenovano političkom voljom većine imenuje suce. Teško je povjerovati da politički odabranici imenuju suce koji su slobodni svih političkih utjecaja. Sva nesavršenost ovakvog sustava imenovanja došla je do izražaja polovim 90-ih godina kada je političkom voljom došlo do razrješenja svih dotadašnjih sudaca i imenovanja doživotnih sudaca, odnosno sudaca sa stalnim obnašanjem dužnosti. Tada dolazi do prekida kontinuiteta i gomilanja neriješenih predmeta. Novi neiskusni, a često nestručni suci izloženi su vještinama dojučerašnjih iskusnih sudaca, a od dana razrješenja odvjetnika. Dakako da su u tim slučajevima neiskusni suci bili gubitnici, a vjera u pobjedu pravde i zakona je umirala i na kraju umrla. Danas se pravosuđu malo vjeruje, a najčešće ne vjeruje. Nepovjerenje je dovelo do beznađa, a beznađe do pribjegavanja raznim oblicima samopomoći. S takvim pravosuđem ni građani ni poduzetnici ne mogu imati niti imaju osjećaj pravne sigurnosti. Pravna nesigurnost zaustavlja svaku poduzetničku inicijativu i hrabrost. Jamstvo nezavisnosti suca trebala bi biti stalnost sudačke funkcije. U starim demokracijama u većini i jest tako. Međutim, stalnost ne znači nedodirljivost i zaštitu od odgovornosti za nerad, nesavjestan rad, neodgovornost i evidentnu pristranost u odlučivanju. Po Zakonu o stegovnoj odgovornosti sudaca odlučuje Državno sudbeno vijeće, a sudeći po javnosti dostupnim odlukama o odgovornosti je nemoguće govoriti. Nedopustivo je da predmeti odlaze u zastaru i to najčešće oni ozbiljni, da se znaju imena sudaca čija je specijalnost puštanje predmeta u zastaru, da se protiv takvih ne poduzima ama baš ništa, čak ni pokretanje stegovnog postupka. Nefunkcioniranje sustava stegovne odgovornosti najviše šteti onoj većini marljivih i odgovornih koji savjesno i samozatajno, požrtvovno obavljaju svoju sudačku dužnost. Pravosuđe mora biti samostalno i nezavisno, ali u odlučivanju. Nažalost danas se pod time pokušava društvenoj zajednici uskratiti pravo upita zašto nam je pravosuđe neefikasno. Danas se ne smiju komentirati čudne i društvu nejasne presude jer to je onda pritisak na nezavisnost. Zar je čudno što se donose sablažnjive presude na čijim obrazloženjima se zgraža i domaća i inozemna javnost? Nije dovoljno da sudac samo ima završen pravni fakultet, položen pravosudni ispit, radno iskustvo na određenim pravnim poslovima te da je državljanin Republike Hrvatske, sudac mora biti moralna osoba, oličenje morala kako bi svojom moralnošću jamčio vrednovanje svih društvenih, moralnih i inih vrijednosti. Takav sudac ima povjerenje sredine u kojoj se nalazi, a sa takvim sucima povjerenje ima i sveukupna sudbena vlast. Moralni profil ne može prosuđivati netko centralizirano tijelo daleko od sredine u kojoj je sudački kandidat živio i radio, tada je imenovanje rezultat lobiranja i realizacija lobističkih interesa. Ne tako davno imali smo slučaj da je predsjednikom suda imenovana osoba protiv koje je u tijeku bio kazneni postupak za teško kazneno djelo, lokalnoj sredini na sablazan jer svima je znano da niti državnim službenikom ni namještenikom ni odvjetnikom ni odvjetničkim vježbenikom ni sucem ni sudačkim vježbenikom ne može biti osoba protiv koje se vodi kazneni postupak, ali zato može biti predsjednikom suda. Dakle, mi u Klubu zastupnika Hrvatske seljačke stranke zalažemo se za sudačku nezavisnost, samostalnost i nepristranost, a ona se ne jača i ne štiti na način kako to predlaže predlagatelj ove Strategije. Slažemo se da je posebno važno štititi sudačku nezavisnost od utjecaja korupcije u svim njenim oblicima, međutim ta zaštita je potpuno neučinkovito ta ako se vrši samo kroz plaću. Plaća ma kolika bila ne štiti od korupcije osobe koje su tome sklone, bez odgovornosti sudaca nema efikasne sudbene vlasti, kako odgovornosti promišlja predlagatelj govori nam sljedeći citat, citiram: "Odgovornost sudaca podrazumijeva da suci samostalno i neovisno obavljajući svoje dužnosti istu obavljaju iznimno odgovorno. To znači da suci moraju biti svjesni težine svoje odgovornosti i svega što ona podrazumijeva. Jedan od načina podizanja svijesti sudaca odgovornosti koju preuzimaju obnašajući sudačku dužnost je i stalna edukacija o značenju tog pojma i njegovoj važnosti za savjesno i časno obavljanje sudačke dužnosti.", završen citat. Da nije tragično bilo bi možda i komično. Da li to naša Vlada tolerira imenovanje sudaca koji i nisu niti svjesni odgovornosti koju preuzimaju? Očito je da je tako jer među mjere reforme uvrštava, citiram: "Uključivanje problematike, profesionalne etike i odgovornosti u edukativne programe za pravosudne dužnosnike i djelatnike.", završen citat. S takvim polazištima nema učinkovitog, pravednog, nepristranog pravosudnog sustava zaista je potrebno smanjenje zaostataka neriješenih predmeta, a racionalno korištenje skupog sudskog sustava, aktualiziranje i jačanje alternativnih načina rješavanja sporova, skraćivanje duljine trajanja sudskih postupaka posebice ujednačavanje, a time i pojačanje sudske prakse, uvođenje besplatne pravne pomoći. Posebnu opreznost zahtjeva reorganizacije i racionalizacije sudske i državno-odvjetničke mreže već sama najava izazvala je poremećaje u radu sudova i postoji realna opasnost da od ažurnih dobijemo neažurne sudove. Posebice je važno da mreža bude odraz definiranih kriterija, geografski položaj i područje obuhvaćeno sudom, broj i vrstu predmeta. Bit će loše ako mreža bude rezultat moći političkih snaga i utjecaja. Zaostali predmeti su težak balans sudbene vlasti, za ažuriranje predlaže se uvođenje prekovremenog rada sudaca, sudac koji radi puno radno vrijeme sasvim sigurno ni psihički ni fizički ne može i nije spreman za prekovremeni rad, oni koji su radili sa sudovima to jako dobro znaju. Zavirimo malo u sudove i sudnice pa ćemo vidjeti da u neažurnim sudovima radno vrijeme ne traje 8 sati. Nejasno je što predlagatelj podrazumijeva kada kaže kako bi se ova mjera mogla provesti bit će nužno utvrditi kriterije i mehanizme koji će stimulirati rad na najstarijim složenim predmetima kako u redovnom radnom vremenu tako i u prekovremenom radu. Svaki sudac je kroz plaću stimuliran i obvezan savjesno, odgovorno i ažurno rješavati ama baš svaki predmet pa i onaj koji je složeniji od drugih. Svojedobno kada se uvodilo upućivanje sudaca sa sudova koji nemaju zaostataka na sudove koji su u zaostatcima te delegiranje predmeta s opterećenih na manje opterećene sudove bili smo optimistični i vjerovali da će doći do pozitivnih pomaka. Na žalost cilj nije postignut, a ažurni suci su demotivirani za daljnju ažurnost, a neažurni poticani na daljnju neažurnost jer će umjesto njih predmete rješavati netko drugi. U Hrvatskoj je nedopustiva duljina trajanja sudskih postupaka. Jedan od razloga jest zloporaba procesnih ovlaštenja stranaka, prirodno je od stranke očekivati da će zloporabiti svako procesno ovlaštenje ako je to njoj na korist, ali je isto tako prirodno od suca očekivati korištenje procesnih sredstava kako bi se stranku onemogućilo da svojim postupcima nepotrebno odgađa ročište, ali suci to ne čine i to se u ovom materijalu kaže, a naša Vlada u Strategiji blago kaže, citiram: "Potrebno je suce ohrabriti.", završen citat. Nevjerojatno. Dostava je zaseban problem i Hrvatske pošte ju neće riješiti sve dok se za par kuna ili čašicu rakije dostava ne iskazuje nema napretka. Američki sustav poznaje vrlo učinkovit sustav i njima dostava ne odugovlači postupak. Ustav Republike Hrvatske svakom građaninu jamči pristup sudu. Mnogi građani ne koriste to svoje Ustavno pravo zbog neznanja, a dio iz materijalnih razloga. Ne tako davno građani su imali besplatnu pravnu pomoć, najprije u općinama, a potom određenim danom u tjednu u sudovima i to je bila najefikasnija pomoć. Danas Zakon o odvjetništvu obvezuje odvjetnike da takvu pomoć prema kriterijima Hrvatske odvjetničke komore ali broj tih građana je mali. Prema ovoj strategiji mi ne znamo nitko ni kako ni gdje će pružati pomoć. Kaže se da će biti regulirano zakonom. I na kraju, rezimirajući možemo reći da su ciljevi dobro postavljeni ali oni nisu novitet. Oni su odavno poznati. Put kojim će se ti ciljevi postići a koji je sadržan u strategiji ne jamči da ćemo u bližoj budućnosti dobiti učinkovito, pravedno, nepristrano pravosuđe. I stoga Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke ne može dati podrško ovoj strategiji.
Hvala. Klub zastupnika HSP-a poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite!
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, gospođe i gospodo zastupnici! U ime Kluba HSP-a dopustite mi obzirom da se ovdje doista radi o jednom rekao bih ambicioznom projektu koji nosi i ambiciozni naslov strategija reforme bilo čega a naročito pravosudnog sustava sasvim sigurno je ambiciozna. Pa onda nekoliko riječi u ime Kluba HSP-a koji će zapravo biti nastavak nekih naših ocjena uopće o donošenju razno raznih strategija u ovom Hrvatskom saboru. Naime, u Hrvatskoj je do sada sjetite se donijeto bezbroj nacionalnih programa, planova i strategija. Količina tog teksta kao i beskonačna lista zapravo nikad ostvarenih ciljeva čine jedan značajan doprinos utopističkoj misli. To su bili do sada jednostavni tekstovi obično puni humora prilično pristupačni svima i zbog toga donekle nestručni ali sa vrlo jednostavnim porukama hrvatskom narodu o velikom raskoraku između onog što želimo i onog što možemo. Kao takvi tekstovi dakako imaju nesumnjivu filozofsku, povijesnu i kulturološku vrijednost. Bilo bi stoga poželjno, da budem malo sarkastičan, da nadležna tijela u suradnji sa nekim dnevnim listom barem objave dijelove tih programa i strategija i učine ih pristupačnim hrvatskim građanima po popularnoj cijeno od 29 kuna kao što je to u posljednje vrijeme uobičajeno. Ili možda ako ih ne objave u cijelosti te strategije onda barem neki, namjerno ću upotrijebiti izraz, the best of ili neku vrstu riedersta i … [[Govornik se ne razumije.]] svih tih strategija. Naime, takva sudbina svih dosadašnjih strategija proizlazi iz jednostavne okolnosti da nisu donijete konsenzusom svih stranaka a kamoli nacionalnim konsenzusom već uobičajeno predstavljaju akt jedne političke opcije koju naravno iduća vlast ne mora provoditi i u pravilu ne provodi. Za vrijeme prošle vlasti, podsjetit ću vas, donošenje strategija i nacionalnih planova doseglo je kulminaciju objavom jedne cijele biblioteke tekstova sa pretencioznim naslovom "Hrvatska u 21. stoljeću". Ta biblioteka sada predstavlja strateško-planski lanjski snijeg. Nitko je se ali apsolutno nitko gotovo i ne sjeća a kamoli drži. Taj danas zapušteni projekt pretencioznog naslova "Hrvatska u 21. stoljeću" egzistira još samo kao neažurirana web stranica sa zadnjom viješću od 6.11.2003. godine kako je Vlada usvojila prijedlog strategije "Hrvatska u 21. stoljeću – turizam". To je zadnja vijest o tim strategijama. Od dakle 6.11.2003. godine nešto prije izbora i nešto prije promjene vlasti. Bila je to posljednja knjiga u biblioteci. Odnosila se dakle na turizam. Da ne bude sve jednostavno loše i bez zapleta u provedbi planova i strategija u sagu se ponekad uvode vrlo zanimljivi detalji, pa ću tako spomenuti jedan od njih koji mi se učinio rekao bih najkuriozitetniji. Tako na primjer, vladajuća stranka ponekad zdušno provodi politiku "čitaj strategiju" svog političkog oponenta i to baš u onom dijelu u kojem se najviše razlikuju. Primjer, sadašnja vlast provodi pojedine mjere iz nacionalne obiteljske politike bivše vlasti, primjerice komercijalizacija pojedinih socijalnih usluga ili sjetimo se samo nevjerojatne ideje o tzv. alimentacijskom fondu kojem je središte sa višečlanih obitelji pomaknuto na samohrane roditelje. Prema tome, predloženoj strategiji o kojoj danas govorimo reformi pravosudnog sustava u tom smislu Klub HSP-a kao i svim prethodnim donijeti strategijama bez konsenzusa predviđa kratkotrajnu sudbinu. U najboljem slučaju do promjene vlasti. Kvalitativno u smislu književnog, filozofskog ili pravnog teksta je po našem sudu ispod razine prosječnih do sada viđenih strategija. Evo nekoliko riječi o tome. Osnovno polazište ove strategije je da je sve dobro u pravosuđu. Ili, i normativno pravni okvir i stanje. To se konstatira ali da sve treba mijenjati a da se eto još ne zna kada i kako će se mijenjati. To je poruka ove strategije. To me podsjetilo na mog nažalost pokojnog profesora iz povijesti iz gimnazijskih dana koji je govoreći o drugom svjetskom ratu otprilike ovako rekao: "Prije rata nismo imali ništa a onda su došli Nijemci i sve nam srušili." Tako i u ovoj strategiji piše da je sve dobro u pravosuđu ali da sve treba mijenjati. Tako se predviđa niz mjera kojima bi se radikalno mijenjao pravosudni sustav a istovremeno postoje dijelovi sa ovakvim sadržajem, citiram strategiju stranica 5. "Načelno se može reći da postojeći ustavni i zakonodavni okvir Ustav Republike Hrvatske, Zakon o sudovima, Zakon o državnom odvjetništvu, Zakon o Državnom sudbenom vijeću, Zakon o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika predstavlja dobru pravnu osnovu za uspostavu neovisnosti pravosuđa a isto proizlazi i iz mišljenja međunarodnih stručnjaka. Postoji izbori, napredovanja, imenovanja i razrješenja sudaca i državnih odvjetnika te postupak njihove stegovne odgovornosti postavljeni su na način koji gotovo u potpunosti isključuje mogućnost utjecaja politike odnosno zakonodavne i izvršne vlasti." Sada nastavljam sa citatom s desne stranice, desete stranice. "Stoga osiguranje dosljedne primjene postojećeg zakonodavnog okvira, njegovo stalno preispitivanje i nadogradnja predstavljaju imperativ u zaštiti pravosudnog sustava od svakog mogućeg utjecaja drugih vlasti." Pazite potpuno kontradiktorno. Prije toga "Ovo predstavlja okvir koji osigurava ovo što imamo", a nakon toga "Moramo se boriti da ne bi do toga došlo, do tog utjecaja." Ovaj tekst ne samo da je kontradiktoran u odnosu na cjelokupnu strategiju već je kontradiktoran i sam sebi jer ako je potrebno osigurati dosljednu primjenu postojećeg zakonodavnog okvira onda ga valjda ne treba mijenjati. Barem ja to tako doživljavam. Primjerice prema ovoj strategiji da bi se postigla vladavina prava i neovisnosti pravosuđa predložene su na stranici 12. čak sveukupno 4 mjere i to dvije plus dvije. Dvije kratkoročne i dvije srednjoročne. Kratkoročna je jačanje svijesti kroz radionice. Veseli me da je "workshop" preveden sa radionice i druga kratkoročna izmjene i dopune Zakona o Državnom sudbenom vijeću koje se odnose na stegovni postupak. I dvije srednjoročne. Jedna je uključivanje problematike profesionalne etike i odgovornosti u edukativne programe za pravosudne dužnosnike i druga je profesionalne dužnosti, seminari o profesionalnim dužnostima. Kroz te 4 mjere dakle mi ćemo reformirati pravosuđe. Kada dakle kroz seminare i radionice pokrenemo jačanje svijesti i uključimo profesionalnu etiku u programe za pravosudne dužnosnike mi ćemo postići svoj strateški cilj osiguranje vladavine prava i neovisnosti pravosuđa. To piše u ovoj strategiji. Još je zanimljivije, zapravo me dopustite čudi, pomislio sam u sebi kad sam to pročitao Bože kako je to jednostavno? Možda bismo to trebali patentirati. Još je zanimljivije poglavlje treće pod naslovom "Stvaranje učinkovitog pravosudnog sustava" gdje možda bi, citiram strategiju "možda bi, a možda ne bi učinkovitost pravosudnog sustava postigli smanjenjem broja sudova.". Mislim da prema ovoj strategiji od velikog značaja za donošenje odluke će biti i jedna analiza u okviru projekta "CARDS 2002." koja se zove "Twaning project" sa Finskom i to njegove komponente b) koje su opisane na stranici 15. i 16. Taj projekt, da pojasnim možda onima koji nisu tako detaljno to čitali proizlazi iz tog projekta da taj projekt planira da mi zajedno sa Fincima šaljemo nekakve upitnike našim sudovima o broju predmeta i slično te da će se izraditi analiza po geografskom položaju i području obuhvaćenim sudom, broju stanovnika na tom području i opterećenošću suda obzirom na broj i vrstu predmeta. Upozoravam vas gospođe i gospodo zastupnici da navedene podatke i analizu ima ili mora imati Ministarstvo pravosuđa i Državni zavod za statistiku i to po službenoj dužnosti. Mora ih već imati. Pitanje je samo da li će se konačno reći stranim stručnjacima da mi ipak nismo nekakva banana država i da besmislene projekte ne treba provoditi već ukoliko nam žele pomoći neka nam pomognu tamo gdje treba, a ne da prikupljaju podatke koje mi od pamtivijeka imamo. Takvi nam projekti nisu potrebni. Pogotovo ne u strategiji. U cijelom tekstu strategije pravosuđa nedopustiva je uporaba stranih riječi i termina svjetskog poslovnog ili ono što kažemo svjetski "businessa" jel' i multikompanijskog miljea odnosno okruženja hrvatski kao što su primjerice: komponenta programa, kadar, bek log, sudski menagement, court menagement, case flow menagement što ide do te razine da se čak i nazivi poglavlja pišu u tom stilu na primjer tko su sudski menageri i gdje ih pronaći? Pa doista dopustite i time ću završiti. U najmanju ruku tekst koji želi biti nacionalna strategija, naglasak na nacionalna nije dolično dostavljati nacionalnom zakonodavnom tijelu, naglasak na nacionalnom sa terminologijom drugorazrednog "Microsoft" priručnika. Obzirom da se ovom strategijom predviđaju i neke mjere kao na primjer izmjene i dopune Ovršnog zakona, prodaja zaplijenjene imovine od strane privatnih društava što piše na strani 24. te druge čudne mjere koje smjeraju na korjenite promjene sudskog sustava. Naime neki predmeti više ne bi bili sudski predmeti kao što su zemljišno-knjižni postupci, neki vanparnični postupci i slično. Upitno je da li je itko od predlagača sagledao ovu strategiju u odnosu na osnovne ustavne postavke. I to ne samo o sudbenoj vlasti. Ustavne postavke o sudbenoj vlasti već i na temeljne odredbe hrvatskog Ustava. Eto toliko u ime Kluba HSP-a. Mi dakako nećemo podržati niti ovu kao ni sve dosadašnje strategije koje su donošene bez nekakvog konsenzusa jer ponavljam još jednom u ime Kluba predviđamo joj budućnost do promjene izbora. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Frano Piplović.
Pa u vrlo iscrpnom eseju koji bih ja ovako nazvao kako ne prihvatiti odgovornost kolega Rožić je iznio niz netočnosti u nizu svojih dobro umotanih netočnosti kao što se mljeveno meso sakriva u sarmu tako i kolega isto toga puno iznio. Ja bih ispravio jednu, rekao je da kad je u pitanju ova strategija da je osnova te strategije da je sve dobro u pravosuđu. Naprotiv, to nigdje ne stoji ovakva sada konstatacija nego naprotiv polazi se od realnog stanja, od realnih problema i na temelju zakonskih propisa za koje su glasovali i pripadnici stranke uvaženoga kolege ta je strategija građena. Spominjem kolega u ovom strateško-planskom lanjskom snijegu sudjelovali su i članovi vaše stranke.
Hvala. Drugi ispravak poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ja ću bez ovako maštovitih usporedbi ali evo kolega Rožić je pročitao iz Strategije reforme pravosudnog sustava, plana djelovanja pročitao je i rekao: Kroz te 4 mjere reformirat ćemo pravosuđe, to jednostavno nije točno jer je pročitao samo 4 mjere iz jednog od poglavlja a ova Strategija ima plan djelovanja sa ravno 95 predviđenih mjera sa jasno određenim rokovima, zaduženjima i nadleštvima. Hvala.
Hvala lijepa. Idemo na pojedinačne rasprave. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Poštovana ministrice sa suradnicom, kolegice i kolege. Evo, pred nama je ovdje ponovo se nalazi strategija reforme, sad je nazvana strategija reforme pravosudnog sustava. Građani već godinama slušaju o reformi pravosuđa i što se više o njoj govori možda se više snaga u nju upire pa se nekako možda već od upora … [[Govornik se ne razumije.]] pojam otrcao, a da građani više pojma nemaju što je to reforma pravosuđa. Ono što želim odmah kazati, a to je da se ozbiljna strategija ne donosi bez onih koji će je provesti. Mi smo za vrijeme koalicijske vlasti donijeli također strategiju u koju su bili pozvani predstavnici Vlade, zakonodavne vlasti, dakle Sabora i sudbene vlasti. I dakle, na konsenzusu sve tri grane vlasti nastao je materijal od kojeg, koji je dobar, koji je u dobrom dijelu proveden, jedan dio je ostao u provedbi, a dobrim dijelom ovom novom strategijom stavlja se van snage. Ne izrijekom, ali prešutno. O takvim bitnim problemima se ne govori. Međutim, da krenem konkretno o samom ovom prijedlogu strategije reforme pravosudnog sustava. I ja bih nastavila ondje gdje je kolega Rožić zastao. Dakle, u toj situaciji gdje Vlada jednom drugoj grani vlasti, dakle Saboru, zakonodavnoj vlasti predlaže ovakvu jednu važnu stvar, nedopustivo je da se upotrebljavaju strani termini, engleske riječi. Ali to nije samo slučaj sa ovom strategijom, sa ovim prijedlogom, nego sa čitavim nizom prijedloga u koji je Vlada zapala, a onda često takve prijedloge zakonske, takve inicijative, takve nacionalne strategije podastire Hrvatskom saboru. U 2005., odnosno 2006. godini zar smo dotle došli da se sramimo vlastitog jezika? Zar mislimo ako kažemo "beklov" da je to nešto, možda to ljudi neće shvatiti pa smo mi kao predlagači, a i mi koji ćemo usvojiti tu strategiju nešto pametniji, nešto, nešto je to strašno umno. A što time pokazujemo? Time prvo pokazujemo da se sramimo vlastitog jezika. Drugo, pokazujemo ne da znamo engleski jezik, nego vjerojatno da ne poznajemo dobro ni hrvatski jezik. To je nešto što o čemu treba ozbiljno progovoriti pa makar se tu potrošilo više riječi nego o samom predmetu stvari. Jer to govori uopće o razmišljanju kuda ide hrvatska Vlada i kuda to ide Hrvatska. Hrvatski jezik važan je koliko i hrvatski ljudi i hrvatski teritorij. I onda kada nas nitko na to ne upozorava ili nas ne sili, mi eto ne znam iz kojih razloga, najvjerojatnije su ovi koje sam navela, mi upotrebljavamo te strane riječi. Od sudskog upravljanja ka sudskom managementu. Dakle, u prijevodu od sudskog upravljanja do, upravljanja suda, do sudskog upravljanja. Management nije ništa drugo nego upravljanje. Pa čemu to? A naravno da o upravljanju i sudskim predmetima i sudovima ima se za štošta reći i to je sigurno jedna tema koje treba zauzeti značajno mjesto kao što se i nalazi u ovom prijedlogu strategije. Što ustvari se sa svim reformama želi postići? Pravedno i učinkovito pravosuđe. Ali kako do njega doći? Čini mi se hvale vrijednim jedna rečenica ovdje, dvije, tri rečenice, koje govore i ocrtavaju sadašnje stanje. Da bi su u biti kod nekih radikalnijih reformi trebalo prići tek onda kada se ostvari jedan poželjan priliv predmeta na sudovima, ali jednako tako s jedne strane, a s druge strane kada se i riješe zaostaci. Ali onda čemu i reforma? Dakle, mi se nalazimo u tom jednom čarobnom krugu i odakle krenuti. I točno je također sve ove konstatacije koje se i ovdje napominju da brzo i čarobnog štapića nema. Ovdje nema heroja koji se bave ovim poslom. I svi i najpametniji i najbolji prijedlozi koji će se danas ili sutra uvesti neće dati rezultata ni danas, ni sutra, ni za godinu dana. Možda za vrijeme neke druge vlasti. I onda se često postavlja pitanje da li krenuti u takve zahvate kojima će se možda netko drugi hvaliti. Ali ako polazimo sa takvog stajališta, onda neće biti ništa od reforme i onda ne treba negirati ono što je dobro napravljeno da bi se nastavilo, ili da bi se poboljšalo. Ili ukoliko se ne slažemo s tim, ne da bi se prešutilo, nego da bi se dali konkretni zamjenski prijedlozi. I to je nešto eto što je možda najveća kritika ove strategije. U čitavom prijedlogu strategije nalazimo konkretno samo na nekoliko zakonskih prijedloga koji se moraju, ili zakoni koji se moraju donijeti, ili neke izmjene koje u postojećem zakonodavstvu treba promijeniti. To je nedovoljno. Nedovoljno je prije svega s polazišta ambicije koju strategija ima, a s druge strane i sa stajališta ujednačavanja standardima Europskoj uniji. Ja ću vam samo napomenuti zakon koji je ovdje bio i predložen, o čemu se također su se neki govornici koji su govorili u ime klubova i očitovali, Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći. Ali kada se donese taj zakon, još ne znamo kakav će on izgledati, i sigurno je da strategija ne mora, ona je napomenula samo u kom smislu i koji je cilj i koja je potreba uopće donošenja tog zakona i to je dovoljno. I zato se ne bi složila s onima koji govore da detaljno strategija ne govori o tome. Ona upravo je u ovom smislu možda najdetaljnija u čitavom nizu drugih stvari vrlo bitnih ne govori se što bi se i kojom mjerom konkretno moglo konkretno moglo to ostvariti. I to je nešto što strategija mora sadržavati. Naravno, iz svake strategije proizlazi onda i akcijski plan, plan djelovanja, a ne action plan ili kako ćemo ga već sigurno u ovoj dobroj navadi i nakani sigurno nazvati. Jer akcijski plan ili plan djelovanja neće biti ništa manje ozvoljan i djelotvoran ako ga nazovemo tim stranim nazivljem. Dakle, onda je sigurno već ovdje vidljivo da to nije dostatno, odnosno da će to izazvati jedan debalans u našem pravnom sustavu. Jer da je sigurno potrebno kod Zakona o odvjetništvu intervenirati. Dakle onda se također spominje odvjetništvo, spominje se javno bilježništvo kao sigurno grane koji izravno nisu dijelovi pravosudnog sustava, ali su u uskoj vezi sa djelotvornošću pravosudnog sustava i zaista nema prave istinske reforme gdje ozbiljno se ne pozabavimo ni reformom odvjetništva, ne mislim na državno odvjetništvo nego odvjetništva i javnog bilježništva. I to je sigurno što zavređuje se naći upravo u ovakvoj strategiji. Ali onda treba imati cijelu sliku i cijeli pregled da ćemo mi u Zakonu o odvjetništvu morati što promijeniti? Morati omogućiti stranim odvjetnicima zastupanje. To je nešto nepopularno čime se možda Odvjetnička komora će se suprotstaviti, ali to je sigurno što ova strategija mora već znati i imati na umu. Dakle što je ako se nešto mijenja, što će nužno proizvesti i što je potrebno također promijeniti. Međutim vidi se da nekako strategija koliko god se o njoj puno pričalo je donesena i na brzinu. Ako vidimo samo ovako vizualno onda pri kraju, dakle sve ono što će se mijenjati, vidimo koliko su važni mediji, utjecaji medija i onda najedanput pri kraju smo se sjetili zatvorskog sustava, pa sjetili smo se i moramo to negdje također u strategiji pripomenuti. Pa ne može doći zatvorski sustav iza medija, iza otvorenosti sustava, dakle kada se o tom poglavlju govori. Sigurno znatno prije. Ono što je među prvim stvarima napomenuto u strategiji jeste reformiranje mreže sustava. Ovdje je također kolega Rožić govorio o tome, neznam zašto je nama Finska ogledalo. Zato što će nam pružiti određenu pomoć! Međutim vidite, Finska ima deset puta manje predmeta nego što to ima Hrvatska. Prema tome apsolutno neusporediva stvar. Zatim ono što je najveća, možda evo već je crveno pa da samo napomenem, što mi se čini jako bitnim i što je velika primjedba, o daljnjoj reformi kaznenog sustava se odustalo. Nigdje se ne spominje o sankcioniranju gospodarskog kriminaliteta, nigdje se ne govori o konkretnim stvarima, govori se apstraktno. Prema tome ovo su jedne teze i razmišljanje i zato evo ja predlagatelja upućujem da ovakvu strategiju je potrebno donijeti konsenzusom ne samo u Saboru jer je to jako važno jer o ozbiljnosti kako je donesena jamči se i uspjeh. Prema tome i samu pravosudnu vlast, nije dovoljno samo kontaktirati sa udrugom, sudbenu vlast treba involvirati u ovo da bi na kraju krajeva ona imala i učinka i provedbu. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Frano Piplović.
Uvažena kolegica Ingrid je izrekla jednu konstataciju otprilike ovako kaže. Građani neznaju što je reforma pravosuđa. Ja mislim da naši građani itekako dobro znaju, barem u ove zadnje dvije godine što je reforma pravosuđa. Oni su naučili i vidjeli da je reforma pravosuđa kada se razriješi korumpirani sudac. Reforma pravosuđa je i kada se zatekne recimo u zagrebačkom sudu ili u gruntovnici 300 tisuća predmeta koji su riješeni a nisu odaslani, znači reforma je kad se to pošalje poštom da se ne mora tražiti novac od korumpiranih službenika, reforma je kada se gruntovnica unaprijedi itd. itd. Znači to je reforma i to građani znaju.
Hvala. Drugi ispravak, Franjo Arapović.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa ispravio bih netočan navod kada je uvažena kolegica zastupnica izjavila da se ova Vlada ničim ne trudi da neke engleske riječi izbaci iz svojih uporaba. Pa to je legitimno pravo Vlade da jedan dio engleskih riječi koristi, isto što je i legitimno pravo svakoj osobi da jedno lijepo žensko, lijepo hrvatsko ime Marija promijeni u Ingrid.
Replika, poštovana zastupnica Jagoda Martinčević.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Evo ja bih replicirala kolegici naravno ne u meritumu ove problematike, jer to nije moje područje, ali je svakako moje područje jezik o kojem je ona posvetila veći dio ili jedan dio svoga izlaganja. Ja bih bila vrlo sretna i zapravo sam vrlo iznenađena o ovom čistunstvu koje dolazi sa one strane naše sabornice. Međutim bojim se da je to dvostruko mjerilo, jer kada smo razgovarali o hrvatskom jeziku naročito o ispravnom hrvatskom jeziku i na Odborima za medije, a osobito u našem diskusijama o Hrvatskoj radioteleviziji tada se takva mjerila o pravom čistom hrvatskom jeziku nisu uopće primjenjivala, dapače bili smo osuđivani kao ognjištari i koješta slično. Prema tome ne bih rekla da je pitanje hrvatskog ili engleskog jezika vrlo bitno o ovom problemu gospođo.
Dobro. Poštovani zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Ja bih zapravo želio u nekoliko riječi se osvrnuti na ovu strategiju sa naglaskom na nekoliko elemenata koji su meni upali u oko. Čitajući ovaj materijal bez namjere da o njemu raspravljam, ali prije svega me potaklo nešto kad sam pročitao da zapravo primamo ovo na znanje. Ja sada ne razumijem tu ulogu ovog Sabora da nešto prima na znanje. Dakle mi ćemo danas izgubiti jedno popodne s ovim papirom će se dogoditi sve jedno primili to mi na znanje ili ne primili na znanje. Mi smo to lijepo preko Interneta, u koverti mogli primiti na znanje da ne gubimo vrijeme i da idemo raditi nešto drugo. Sada obzirom da nam se pruža prilika nešto kazati o meritumu, dakle o ovoj strategiji, moja prva dilema je bila da bi o nečem mogli strateški razmišljati, a onda i strateški govoriti, a kamoli nešto pisati, morate imati nekakve podatke. Ja nisam vidio nikakve podatke, zapravo čak i u materijalu piše da tih podataka nema, barem nekih, nas na osnovu kojih bi se mogli zapravo izvući nekakvi strateški zaključci. Zato bih bio sretniji da sam recimo imao prilike u prilogu ili kao nekakav predgovor ovog materijala vidjeti recimo koliko hrvatski sudovi zaprime godišnje predmeta, pa čak možda i po sudovima, po vrstama sudova, po teritoriju i … … [[Upadica se ne čuje.]] Misliš na finske rezultate? Mislim na hrvatske rezultate, ne finske. I zapravo bih onda lakše razgovarali o svemu, o tome da li imamo previše sudaca, da li imamo premalo sudaca, da li suci moraju raditi prekovremeno, da li zapravo svi suci iz svih sudova ulaze u nekakav isti kriterij vrednovanja, ocjenjivanja pa ako hoćete i konačnih rezultata rada. Zapravo kada nemate tih podataka, kada ja recimo neznam da koliko predmeta recimo ima Općinski sud u Biogradu a koliko Prekršajni sud u Cavtatu ja nisam siguran da bi mi ovdje zapravo bilo o čemu meritorno mogli govoriti u onom smislu da ta dva suda treba spojiti, onda dva ne treba. Ali očito netko je imao potrebu da nas izvijesti da će se nekakvi sudovi spajati, da će se nekakvi sudovi ukidati. Ono što mene posebno brine što u ovom materijalu također ne vidimo nekakav rok, nekakav slijed stvari. Mi smo ga primili, imamo nešto što se zovu kratkoročne, dugoročne i srednjeročne mjere. Međutim, ja moram priznati da bi ja bio sretniji da smo mi danas, odnosno popodne raspravljali recimo o prijedlogu i viđenju mreža sudova u Republici Hrvatskoj. Pa da smo možda na to izgubili dva ili tri dana nego da sad razgovaramo o jednoj apstraktnoj strategiji koja po meni isto neće uroditi nikakvih rezultatima osim nekakvih općih izjava onoga što bi se željelo napraviti. Ali da li će to tako biti ovisit će o nekim podacima i analizi do koje tek moramo doći. Prema tome, slažem se s kolegom Rožićem, vjerojatno o ovoj strategiji u ovom mandatu više nikad neće razgovarati. Ono što me posebno zabrinjava i mislim da je to jako hrabra strategija da je netko napravio i nacrtao ove kružiće oko rasporeda ovih sudova u Republici Hrvatskoj. Dakle, po onome što se predviđa, recimo nema na nijednom srednjem dalmatinskom otoku nijedan sud, ali nijedan. Šta to znači? To znači da će svi otočani morati odlaziti u Split se sudovati ili ne daj Bože, negdje dalje. Međutim, što je za mene veći problem? Za mene je veći problem sljedeći. Šta to znači? To znači da mi na jednoj strani ćemo zapravo imati samo jedan kriterij, a to je kriterij isplativosti. Zato jer, ne znam, sud na Braču nije isplativ njega ćemo ukinuti. A kako su nam u Zagrebu svi sudovi isplativi, pogotovo općinski i da ih imamo još i više vjerojatno bi i ti bili isplativi. Pa ćemo onda suce, osobe tog suda prebaciti, recimo, u Zagreb. Mislim da je to nedopustivo. Tim prije što za ovo nije dato nikakvo obrazloženje. Ja znam da u Zagrebu fali općinskih sudova, odnosno općinskih sudaca. Ja znam da u nekim županijama po broju predmeta možda i ne trebaju županijski sudovi. Isto tako vjerojatno i na nekom otoku po broju predmeta, po broju stanovnika ne pripada ih jedan, recimo općinski ili prekršajni sud. Ali ako vodimo smišljeno politiku ili recimo u Lici, ista stvar. Kad pogledate razliku, recimo, Like. … [[govornik se ne razumije.]] moramo valjda tu biti malo, da tako kažem, socijalno osjetljivi pa onda možda gdje po nekom kriteriju kojega je netko zamislio u ovom projekciji zapravo ne bi ni pripadao u taj sud da ga ostavimo. I sad jedno logično pitanje meni ko laiku koje mi se postavlja. Dakle, imamo veliki broj zaostataka predmeta. Imamo malo sudaca i sad mi ukidamo sudove, spajamo sudove. I sad ajdmo logika. Kako ćemo mi, dakle, rješavati te zaostatke ako ćemo imati manje sudova i manje sudaca. Jer ne vjerujem da će suci, ne znam, iz Brača otić u Zagreb ili, ne znam, negdje drugdje u Slavoniju raditi. E sad, jedino da ono što se ne vidi da to nije projekcija negdje za 2015. godinu. Ako je to to onda moguće to da i drži vodu. I još jedna stvar i tu bih stao, koja mi se čini jako važna a o kojoj se u ovoj strategiji ne govori ništa. Ili se govori malo u one dvije tablice na kraju. To su novci. Dakle, koliko je meni poznato, za reformu pravosuđa ovakvog tipa ili da tako kažem, ovakvog kalibra, ako se ono uopće može operacionalizirati, u proračunu Ministarstva pravosuđa za ovu godinu nema novaca. Da li će ti novci doći iz nekog fonda, da li će, ne znam, spominju se tu Finci, da je ovo rađeno pod njihovim pokroviteljstvom, da li će oni dati novce ja to ne znam. A isto tako ne znam da će, tko će te novce dati za cjelokupnu realizaciju ove strategije. Jer to su jako ogromni novci i sigurno bez tih novaca se ova priča neće moći realizirati. Kolega Ingrid Antičević je spomenula da je čudi da u ovom svemu nema ništa o reformi zakonodavstva, posebno kaznenog zakonodavstva. A ja bi nešto rekao, da nema ništa ni o postupanju, zakonodavnom postupanju. Cijela priča zapravo izgleda meni ovako. Ako hoćete skratiti nekakav proces, kažem sve govorim kao laik, onda vam je tu jako bitno zakonsko postupanje. E sad, ako je Hrvatska jedna od rijetkih zemalja za koju ja znam da još uvijek ima Zakon o kaznenom postupku onakav kakav ima, dakle predistražne radnje, istražne radnje i sve ono što je tamo navedeno, da evo nažalost u dvije godine, ne znam koliko smo puta raspravljali o Kaznenom zakonu, da mi zapravo o Kaznenom zakonu raspravljamo na rate. Pa onda danas dva članka, sutra tri članka, a gdje je problem? Zašto mi ne bi već mogli dobiti, zar u Hrvatskoj nema pravne pameti? Znam da je ima. Ne bi mogli dobiti cjelovit Kazneni zakon? Zar ne bi mi mogli dobiti Zakon o kaznenom postupku u kojem se izbacuju te predistražne radnje koje u mnogome osporavaju kaznene postupke. Iz jednostavnog razloga čini mi se zapravo da je ovo jedan materijal otprilike koji bi trebao pokazati da se nešto radi na pravcu i u pravcu reforme pravosuđa, a da zapravo on samo jeste jedan dojam koji nisam siguran da će uroditi bilo kakvim rezultatima u onom smislu da će pravna država u Hrvatskoj jačati. Da će građani dakle osjetiti da ta pravna država jača i da će neće godinama čekati na rješenje svojih sudskih sporova.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Miroslav Rožić.
Ispričavam se, gospodine predsjedniče, možda sam mogao dignuti i ovu drugu palicu, ali, ako repliku. Ali dopustite dakle samo jedno pojašnjenje.
Ne mogu vam ja sad uvažiti repliku …
Da, eto, eto ako neće biti, to sam rekao ako neće biti baš ispravak netočnog navoda.
Mora biti ispravak netočnog navoda.
Onda evo, bit će ispravak netočnog navoda u smislu da to nije neki projekt kojeg će financirati Finci. Dakle, radi se naime o tome da ova strategija, kolega Lučin, dvoji između toga hoće li smanjenje ili povećanje, ili bi li ili ne bi li smanjenje broja sudova pogodovalo stvaranju učinkovitog pravosudnog sustava. E da bismo to utvrdili, prema CARDS programu …
Da bismo to utvrdili …
… ćemo zajedno sa Fincima potražiti podatke koje mi …
Kolega Rožić, da bismo to utvrdili ne možemo ispravljati netočni navod. Molim vas.
Jel je kolega rekao da to sa Fincima? Nije.
Imate pločicu tamo. Replika, poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Evo, replicirajući uvaženom kolegi Lučinu da prema ovom predlošku nema uopće općinskih sudova na srednje dalmatinskim otocima naglasio bih da na Kvarnerskim otocima prema ovom predlošku nema također niti jednog, predviđeno niti jednog općinskog suda. A moram podsjetiti da na Kvarnerskim otocima živi oko 45 tisuća stanovnika, a druga stvar je da prema ovom predlošku uopće ne postoji otok Rab koji je oko 10, dakle na njemu živi oko 10 tisuća stanovnika i zgrada Općinskog suda na otoku Rabu je uloženo prije nekoliko godina značajna sredstva da bi on tek profunkcionirao i mogao normalno raditi pa prema ovome zapravo ne samo da nema suda nego nema ni tog otoka. Ja sam siguran da je potpuno neprimjereno da recimo stanovnici otoka Lošinja, ja ne znam gdje će oni gravitirati recimo prilikom potreba da se obrate sudu, tako da čini mi se, a ono što je već i u uvodu rečeno da bez nekih konkretnih podataka jer ovdje osim ovakvih bizarnih skica ne postoji ništa drugo bez konkretnih podataka o ovom materijalu razglabati je potpuno bespredmetno.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Ma nije samo problem prema ovome sudova na otocima. Po meni je problem zapravo i mreže sudova na cijeloj obali. Koliko sam ja izbrojio do sada su imali negdje oko 26 razno-raznih sudova na otocima, a sad je predviđeno nekih 10-tak na cijeloj obali. Zapravo najbolje ove brojke pokazuju cijelu neozbiljnost ovog projekta ili barem je trebalo dati neka objašnjenja šta to zapravo znači, jer ako znamo da su sudovi u Splitu i Zagrebu i općinski i županijski i svi toliko opterećeni s poslom da je nemoguće da oni bez obzira na bilo kakva fizička spajanja rješavaju i sporove nekih sudova iz obližnjih mjesta, općina i gradova jer jednostavno ne mogu riješiti ni ono što dolazi sa njihovog područja i zato mislim da bi svakako trebalo i da se ne bi krivo shvatilo ja nisam protiv razgovora i protiv nove mreže sudova, ja mislim da oni trebaju, samo ne ovakvi kakvi su predloženi.
Druga replika, poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Kolega Lučin, evo vi ste u svom govoru negdje izrekli podatak da se govori da je premalo sudaca, da sada zapravo još ukidamo sudove itd. Upravo obrnuto. Evo po ovoj analizi Hrvatska je u usporedbi sa drugim europskim državama na trećem mjestu po broju sudova općinskih i specijaliziranih na broj stanovnika, dakle na drugom mjestu je po broju sudaca na broj stanovnika, a na prvom mjestu je po broju administrativnog osoblja na broj stanovnika. Upravo zato i ova Strategija predlaže rješenja jer očito nešto ne valja. Imamo gotovo najviše sudaca, gotovo najviše sudova, imamo enormno duge postupke i imamo enormne neriješene predmete. Da li je tu u pitanju needuciranost, neučinkovitost samih sudaca, da li njih neke procesne odredbe priječe u tome da budu učinkovitiji i efikasnije evo o tome govori ova Strategija kao jedan dugoročan projekt koji zacrtava, dugoročno zacrtava plan aktivnosti, a svakako ovo o čemu govorimo o mreži sudova, o racionalizaciji, racionalizacija sudova ne znači nužno samo ukidanje. Pa nikom pametnom ne pada na pamet da ukine sudove u Zagrebu općinski sud kad bi tu trebalo tri ili četiri općinska suda. Tu su predloženi neki, dakle govori se o prijedlogu mjera o kojima će se svakako raspravljati jer sve ove mjere i strategije će doći pred ovaj Sabor kao prijedlog zakonskih tekstova pa će tako biti Prijedlog Zakona o sjedištu i područjima sudova itd.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Šime Lučin.
Slažem se ja s poštovanom kolegicom vezan za podatke koje je iznijela, ali ona vjerojatno isto tako kao ja dobro zna da su sudovi u nekim zemljama, recimo u Njemačkoj koja je spomenula organizirani malo na drugačiji način, pa onda recimo sudac u Njemačkoj ima 5, 6 savjetnika koji mu fino pripremaju predmete i on dnevno odradi 20 predmeta, a mi ovdje dakle se tu u toj Strategiji navodi dakle da je pitanje sudskih savjetnika dugoročni projekt. E vidite, mi na ovakav način u ovom Saboru već dugo vremena razgovaramo i istovremeno konstatiramo da nam sudstvo gdje nam jest. E sad umjesto da počnemo korak po korak razgovarati o tome kako da nešto napravimo konkretno, mi se iz godine u godinu bavimo nekakvim općim analizama, ne da su to analize nego zapravo općim planovima želja i onoga što bi trebalo napraviti da dobijemo učinkovito pravosuđe. Već 4 godine razgovaramo, vraćam se na ZKP, o tome da se taj ZKP promijeni, da se KZ promijeni. Nikako ne ide. Ne znam zašto.
Poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Skeptičan sam prema ovom dokumentu koji se zove Strategija reforme pravosudnog sustava iz najmanje dva razloga. Prvo je stil. Taj tekst mene podsjeća na onako jedan dobar staljinistički Ustav, prekrasan dokument o idealnom društvu, u potpunoj suprotnosti sa okrutnom stvarnošću. Ovo je jedan bajkovit tekst, opisuje onu neku pravosudnu arkadiju. Pa piše se zapravo na ruševinama pravosudnog sustava. Drugi razlog moje skepse je vrijeme u kojem dokument dolazi. U drugoj smo polovici vašega mandata, treća godina vlasti, pa ovakvi se dokumenti pišu gospodo moja u opoziciji, dok se sprema na vlast. Oni postaju sastavni dijelovi nekih izbornih programa, s njima se izlazi pred birače, pa ako se ta vlast osvoji onda se ovakve strategije provode i to jednostavnom snagom parlamentarne većine. U jednu riječ, gospođo ministrice treba raditi, a ne pisati strategije. Za pisanje strategija je vrijeme prošlo. Ovom društvu nužno su potrebne tri reforme, mirovinska reforma kad znamo da imamo 600 tisuća novih umirovljenika kojima je mirovina ispod 600 tisuća kuna, a tisuću 600 kuna je donja granica siromašila. Ovom društvu potrebna je i zdravstvena reforma, reforma zdravstvenog sustava kad znamo da u tom sustavu trenutno nedostaju … tri milijarde godišnje a da se kao jedini lijek preporuča štednja i da se sav teret prebacuje na pacijenta. To neće moći dugo trajati. Ovom društvu potrebna je dakako i reforma pravosuđa a ona ova koju smo ovdje dobili strategija za tu reformu nudi nam cilj, pravedno društvo ili društvo pravednosti. Daleko smo mi gospodo moja od tog ideala. Mi živimo u duboko nepravednom društvu, u društvu u kojem je moguće učiniti ratni zločin ili silovanje ili bilo koje drugo kazneno djelo ali se jedino morate potruditi da to učinite na području za koje je stvarno nadležan sud u Gospiću jer vam to jamči oslobađajuću presudu bez obzira na prirodu kaznenog djela. Tko to omogućuje? Tko odlučuje o tome? DSV, važna instanca. Kontrolira rad sudova, sudaca, imenuje suce, razrješava suce. Da li u tom pogledu se možemo nadati da će biti bolje. No neće biti bolje jer evo što se u strategiji kaže o DSV-u. Neovisnost tijela koje bira suce u kojem suci moraju imati stvarno prevladavajući utjecaj. Da, to je situacija koju sada imamo da suci imaju stvarno prevladavajući utjecaj. I kako onda radi taj DSV u kojem suci imaju stvarno prevladavajući utjecaj. Danas je, čitam na HINA-i, konačno sudačke dužnosti razriješen sudac Vilović iz Crikvenice. Tri stegovne prijave i kazneni postupak protiv njega koji je u tijeku. Sve vrijeme on je primao punu plaću suca. A sad ću vam pročitati HINA-inu vijest od 16. kolovoza 2003. Kaže "DSV je obustavio jučer stegovne postupke protiv trojice sudaca Splitskog općinskog suda zbog velikog broja zastara jer je za utvrđivanje njihove odgovornosti nastupila zastara." Zvuči kao vic, a nije. Istina je. DSV koji je trebao odlučiti o stegovnoj odgovornosti sudaca zbog toga što su dopustili da im predmeti odu u zastaru je dopustio da takav stegovni predmet ode u zastaru. Tome treba dodati izjavu notornog Vladimira Gredelja u to vrijeme predsjednika sudačke udruge koji je ismijavao sve pokušaje sankcioniranja sudaca za njihov nerad, pa je rekao ne vidim gdje su ti silni postupci protiv sudaca. Pa jasno da ih nema kad ih je DSV puštao u zastaru. I sada u toj strategiji predlaže se da sve ostane kako i jest, da suci imaju prevladavajuću ulogu u DSV-u. Kada naš kolega Ivo Josipović kod donošenja Zakona o DSV-u predložio izmjenu sastava DSV-a 1/3 pravosuđe, 1/3 profesori pravnog fakulteta i 1/3 civilno društvo odbili ste to. Jedina mjera koja bi mogla jamčiti sastav DSV-a da on bude efikasan i da sankcionira nerad sudaca nju ste odbili, a sada vidim predviđate da sve ostane po starom i to da sve ostane po starom naziva se reforma. Kad je počela ta devastacija u sudstvu? Počela je 1990. godine. Počela je otpuštanjem, tjeranjem sa sudova kvalitetnih obrazovanih sudaca i dovođenja ogromnog broja nestručnih mladih ljudi podobnih. To je bilo jedino važno da su podobni, i tih se nećemo riješiti dok su živi jer su imenovani doživotno. Možemo se nadati da će nešto naučiti, ali kad do sada nisu ništa naučili u petnaest godina teško i da će za ostatak svog radnog vijeka. Ovoj strategiji nedostaje također uloga javnosti. Ima jedno poglavlje na stranici i pol koje govori o odnosu s medijima i o tome da se na sudove uvode glasnogovornici. Ali to vam je jednosmjeran proces. To je proces pravosudne institucije, njihov odnos prema javnosti. A obrnuto? Vi očito smatrate da javnost se u to nema što pačati. Ali ja se tome ne čudim jer vi uporno inače odbijate ministrice ukinuti stavak 2. članka 309. Kaznenog zakona koji zabranjuje komentiranje rada sudaca. Znate, biti sudac znači imati veliku moć ali znači imati i veliku odgovornost. Biti sudac nije samo pitanje stručnosti i dosljednosti već i pitanje morala i osjećaja za pravednost. Ogroman broj presuda možda je zakonit ali nije moralan. Pa zakonitost ispituje viši sud, ali moralnost, pravičnost neke presude mora imati pravo komentirati i javnost. Ništa ovdje ne govorite o obijesnom parničenju. Gledajte, pa u žalbeni postupak se kod nas ide tako olako. Ide svatko, i onaj tko zna da će izgubiti u drugostupanjskom postupku. Zašto? Pa zato što mu je to beskrajno jeftino. Pa može mu se dogoditi da sa žalbom ipak zbog takvog rada sudaca mu predmet njegov u kojem će morati snositi neku sankciju padne u zastaru pa mu se isplati žaliti, isplati mu se poduzeti taj mali rizik, taj mali štrapac odlaska na sudove. To tako ne može biti. Znate, kad netko obijesno vodi žalbeni postupak on bi morao snositi troškove ako taj drugostupanjski postupak izgubi, i to cjelokupne troškove u tom drugom stupnju. Jer, sudovanje je za državu skupo. Za pojedinca je ono danas ovdje jeftino. Mi imamo ogroman broj spisa od tog obijesnog parničenja a najgore u svemu tome što je i država obijesni parničar. Država vodi besmislene, potpuno besmislene unaprijed izgubljene sporove, opterećuje sudove, troši taj sudački novac, troši novac vlastitoga proračuna a bez ikakvoga smisla. Nemamo odgovor u ovom dokumentu ni na jedno od ovih pitanja. Prema tome, kad se pročita ova strategija šta se s njom može nego što kaže kolega Lučin primiti ju na znanje. Pa primio je na znanje svatko tko je pročitao ali ona je svjedočanstvo da nikakve prave reforme nema. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Kolega zastupnik Stazić je rekao da članak 309. stavak 2. zabranjuje komentiranje rada suda ili sudske presude. Netočno. On zabranjuje utjecanje na rad sudaca prije donošenja pravomoćne, pravomoćne presude a ne komentiranje.
Replika poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvaženom kolegi ću u prvom redu replicirati onaj dio izlaganja kada je izrijekom kazao javno da je kakve doslovce ili otprilike kakve uopće ima smisla ili svrhe donositi ovu Strategiju kad imamo područje Općinskog suda u Gospiću ili suda u Gospiću gdje je doslovce dopušteno silovanje i dopušteno ubojstvo a da se za to ne bude kažnjen. Gospodine Staziću to je ono što se kaže puno previše. Na takav način komentirati upravo područje rada jednog Općinskog suda ili Županijskog suda jednog područja koga vi u svojoj saborskom izlaganju na taj način zapravo ocrnjujete i u ovoj Sabornici pred javnošću da su tamo žive neki ljudi, tamo rade neki suci, tamo pravosuđe i država funkcionira na način da se po ulicama šetaju ljudi koji ubijaju i siluju i da zato neće biti sigurno procesuirani, kažnjeni ili na drugi način sankcionirani od strane države. I to nije prvi put i zbog toga interveniram. Gospodine Staziću s obrazloženja nekih presuda koje su stvarno karikature u svakom smislu i u logičnom i povijesnom pa i u pravnom o tome možemo razgovarati. Ja sa, isto tako s tim dijelovima o čemu smo imali prilike čuti i čitati isto tako ne slažem u puno toga. Ali na jedan tako perfidan način optužiti jedno područje, područje Ličko-Senjske županije, ne optužiti nego ocrniti i to ne prvi puta u ovoj Sabornici da je pravosuđe, funkcioniranje pravne države na takvoj razini da se doslovce šetaju silovatelji i ubojice po ulicama je neprimjereno i svatko misli da ti ljudi koji žive dolje, koji rade dolje, koji normalno žive i funkcioniraju i ja vas uvjeravam jer ne znam jeste uopće bili u Gospiću i kad ste zadnji bili u Gospiću da uopće možete to na taj način komentirati da je slika i tog podneblja i ukupno Ličko-Senjske županije nešto sasvim drugo od percepcije u vašoj, pa kazat ću da je u vašoj glavi, doslovce u vašoj glavi. Nije prvi puta da na ovakav način istupate kada komentiramo, kad komentirate funkcioniranje pravosuđa i funkcioniranje pravosuđa na području Ličko-Senjske županije i grada, grada Gospića. Puno bi mi trebalo da sve …
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Kad sam bio u Gospiću mislim da je irelevantno. O tome su pisale, bio sam prije godinu dana, ali nebitno, o tome su pisale sve novine. A znate pa ne mora čovjek popiti bačvu vina da bi shvatio da je kiselo. Druga stvar, da li da, rekao sam da se po Gospiću navodno je li šeću silovatelji. Šeću se. Nažalost se šeću zbog takvog rada suda u Gospiću i takvih sudaca koji rade u sudu u Gospiću šeću se silovatelji po Gospiću. Eto. To je stanje u našoj … … [[Upadica se ne razumije.]] To se, to je stanje u našem pravosuđu. Mnogi su spisi, mnogi su spisi morali biti izmješteni iz suda u Gospiću na druge sudove primjerice onaj u Rijeci, primjerice onaj u Rijeci jer se nije moglo vjerovati sucima u Gospiću. A pitam se kakav je to DSV koji i dalje te suce dura i trpi kao suce? Ali pitam se i kako će, kako će uopće DSV i kako ono uopće može drugačije reagirati kad takvi suci u vama nalaze svoje advokate? [[Upadice se ne razumiju.]]
Ovo je uvredljivo kolega Stazić [[Upadica: A ono nije bilo?]] Zašto, zašto na taj način uvredljivo omalovažavate zastupnika da sa tvrdnjom da zastupnik u osobama koje su osuđene ili slično nalaze svoje odvjetnike. Odvjetnike, to da. Nemojte kolegice vi opet, znate jako dobro na što se, ovdje se govorilo o zagovorniku o zastupnicima. Imate sada prigodu za repliku izvolite [[Upadica: Odustajem.]] Hvala. Poštovana zastupnica Milanka Opačić izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege zastupnici. Pa ja bih se složila sa mnogim mojim prethodnicima koji su rekli da ovdje nema puno elemenata reforme pravosudnog sustava. U najvećem dijelu je riječ ustvari o analizi stanja i doista je malo toga unutra što bi oslikavalo pravu reformu pravosuđa u koju mislite ući. Jedan od problema koje ste ovdje naveli jest po vašem mišljenju veliki broj sudova. Ja ne znam je li doista problem neučinkovitosti hrvatskog pravosuđa u prevelikom broju sudova, ali sam potpuno sigurna da je riječ i da je problem u neučinkovitosti sudaca i u njihovoj nestručnosti i nekompetentnosti kada je jedan broj sudaca u pitanja. Dakle ne svi, ali jedan broj sudaca sasvim sigurno tako funkcionira. Naprosto drugačije ne mogu objasniti poziciju u kojoj su često puta ne suci gazde u sudnicama i oni koji vode proces nego su gazde i vode proces odvjetnici i njihove stranke. Nekoliko zadnjih godina pokušalo se izmjenama određenih zakona dovesti do toga da se manevarski prostor onima koji nastoje izbjeći pravdu da im se dakle na neki način smanji manevarski prostor međutim očigledno je da još uvijek nije dovoljno ili bolje rečeno jedan broj sudaca i vi ste to u svojem dokumentu ovdje i naveli ne koristi se svim dakle procesnim radnjama koje bi mogli kako bi skratili postupak i kako bi suzbili dakle moguću manipulaciju od strane dakle određenog broja onih koji se nalaze u određenom sudskom procesu. Utoliko ja podupirem dakle svaku vrstu edukacije međutim smatram da edukacija mora biti obvezna, to je dio posla i ne može biti na volju hoće li se netko educirati ili neće? Ona mora biti obvezna. Međutim isto tako se ne mogu onda složiti sa nečim što ste vi ovdje napisali, a to ste otprilike ovako rekli: "Ohrabriti rad dakle sudaca na starijim predmetima." Ja mislim da ti ljudi imaju plaću relativno pristojnu za svoj posao i ne vidim što znači ohrabriti ih. Ja mislim da im treba postaviti određena pravila u kojima oni moraju funkcionirati dakle njihovo je da odrađuju određene predmete. Da li bili oni novi ili stari, ali njihovo je da rade. Prema tome na nekim drugim poslovima se nikoga ne ohrabruje pa mislim da ne bi to trebalo niti činiti sa sucima u pravosuđu. Kolega Stazić je ovdje nešto rekao o nefunkcioniranju DSV-a i ja doista mislim da mi nećemo puno napraviti ako bilo tko od nas kritizira rad sudaca. Mislim da je puno bolje kad sama struka kaže nešto o radu sudaca i mislim da je doista problem u funkcioniranju tih tijela kao što je DSV ili kao što je Državno odvjetničko vijeće. Ja ću se na primjer podsjetiti zadnje odluke Državnog odvjetničkog vijeća za koje ja smatram da je skandalozno i da je poslao vrlo lošu poruku ljudima koji rade u državnom odvjetništvu, a riječ je o zahtjevu da se iz rada državnog odvjetništva privremeno, dakle do okončanja određenog postupka koji je pokrenut na neki način udalji osoba za koju postoje dokazi da je zataškavala slučaj zlostavljanja djece. Nažalost, ljudi koji sjede u Državnoodvjetničkom vijeću su glasali drugačije i rekli su da osoba može i dalje raditi u Državnom odvjetništvu i da to što je učinila prije, dakle zataškavala slučaj i zaustavljala progon zlostavljača djece da ustvari to nije nešto tako strašno, nije neki velikim krimen u profesiji i da kao takva i dalje može raditi i da neće štetiti progonu onih koji čine kaznena djela na štetu maloljetnika. Ja se ne slažem s tim. Ja mislim da je to bila loša poruka svima onima koji pošteno rade svoj posao, da oni koji se bave zataškavanjem takvih slučaja mogu i dalje raditi i biti naprosto nekažnjeni za te svoje rabote. Dok se ljudi u takvim tijelima kao što je DSV ili Državnoodvjetničko vijeće ne počmu malo drugačije ponašati i ne ići linijom manjeg otpora i nezamjeranja, dotle ćemo imati ovakvo stanje u pravosuđu i dotle ćemo imati ovakve situacije o kojima je kolega Stazić govorio. Dakle, slučaj jednoga suca u Gospiću ili nekih drugih sudaca za koje smo isto tako mogli čitati u novinama. U prilog tome što sam do sada govorila da su naprosto u jednom dijelu suci vrlo loši moderatori u svojim sudnicama govori npr. i vrlo veliki broj brakorazvodnih parnica koje traju jako dugo. Neke od njih traju i do 4 godine. Doista ne vidim kakvi su to novi dokazi koje netko izvodi u takvim postupcima da bi jedan sudski spor trebao trajati 4 godine. Kada je riječ o podjeli imovine, to je nešto sasvim drugo. Puno je kompliciraniji postupak. Međutim, u ovom dijelu mislim da bi doista stvari trebale drugačije izgledati i sasvim je sigurno da je riječ o sucima koji ne znaju raditi svoj posao i koji bi samim time trebalo onda i malo drugačije i postaviti u pravosudnom sustavu. I na kraju bih htjela reći i iskoristiti ovu priliku da vas gospođo ministrice pravosuđa zamolim da učinite i jedan iskorak dodatni u odnosu na ono što je učinila bivša Vlada kad je u pitanju položaj djece koja su zlostavljanja i koja se nalaze u istražnom postupku i na sudu. Vi znate da smo mi postupak ograničili, da se djeca ne mogu ispitivati više od čini mi se dva ili tri puta, da smo na neki način propisali da se vrše ispitivanje preko video linka da se dijete zaštiti od dodatnog traumatiziranja. Koliko znam u nekim županijskim sudovima za mladež kupljenja je i oprema i to se tako dakle i radi. Međutim, još uvijek je veliki problem zbog toga što je vrlo veliki protek vremena od trenutka kada dijete kaže stručnjaku mentalnog zdravlja da je zlostavljano do čitavog postupka koji se pokreće, dakle i izvršnoga. I mislim da bi tu trebalo poraditi da se onog trenutka kada dijete kaže i provede dakle svojevrsno uzimanje iskaza i da to naprosto bude možda i jedini iskaz koji će dijete dati jer sve dalje je dodatno traumatiziranje djece i sve dalje se sve manje ustvari argumenata i dokaza od djeteta može i dobiti. Za to vam mislim mnogi stručnjaci stoje na raspolaganju i mislim da bi u tom dijelu trebalo napraviti još jedan dodatni iskorak kako bismo tu djecu zaštitili, jer su i ovako dodatno traumatizirana kaznenim djelom koje je izvršeno nad njima, pa da ih mi još dodatno u sustavu ne traumatiziramo. Evo, hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Gospođa zastupnica Opačić je netočno izrekla da je Državnoodvjetničko vijeće nije donijelo odluku o suspenzije državne odvjetnice, a postojali su dokazi da je ona je zataškavala neke slučajeve u vezi s zlostavljanjem djece. To jednostavno nije točno. Jer Državnoodvjetničko vijeće nije reklo da postoje dokazi, već da postoji osnovana sumnja i da u ovom dijelu stegovnog postupka nije našlo razloga za suspenzijom, već da će prenijeti stegovni postupak na novi saziv Državnoodvjetničkog vijeća jer njima ističe mandat. A ja molim, mi smo ovdje izabrali novo Državnoodvjetničko vijeće, neka se pobrine da ne padne slučaj u zastaru onako kako je to nažalost, ili na sramotu Državnog sudbenog vijeća, neki slučajevi su pali u zastaru. S čime bih se mogla složiti da nije u redu. Dakle, radi se o osnovanoj sumnji i možemo raspravljati da li je i osnovana sumnja bila možda dovoljna barem da se državna odvjetnica makne sa voditelja odjela u Državnom odvjetništvu.
Hvala lijepa. Imamo tri replike na kolegicu koja je upravo u neprilici da se osvrne na repliku. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović, replika.
Kolegica Opačić je napomenula kako unatoč zakonskim promjenama suci ne preuzimaju ulogu gospodara u sudnici. U strategiji se također navodi dobar zakonodavni okvir. I dobro je da se ne spominju daljnje izmjene zakona. Gotovo sve što se trebalo promijeniti je promijenjeno. Naš najveći problem je onaj koji je veći sigurno od donijetih zakona je provedba. I zato je sigurno potrebno vidjeti što se događa sa primjenom Zakona o parničnom postupku. Zbog čega se neke norme koje su upravo uspostavljene zato da bi ubrzale postupak ne poštuju, ili se u kojoj mjeri, ili koje su prepreke? Tu bi onda mogli vidjeti i unaprijediti, dakle vidjeti u čemu je stvar. Dalje, ovo je zaista jedno ozbiljno pitanje, sastav, zapravo općenito djelovanje DSV-a i Državnoodvjetničkog vijeća. Ovako neće ići. Suci nerado preuzimaju ulogu koju, za koju su se borili. Nerado sude svojim kolegama. I izvršna i zakonodavna vlast, kao što su to svugdje u svijetu, svugdje u Europi moraju preuzeti taj dio odgovornosti. Evo, mi kao oporba podržavamo vas da preuzmete taj dio, da preuzimamo svi zajedno jer ovako kažem neće ići. Planira se i sudbena vlast, a s njom i svaka druga.
Hvala. Ovo je čudna situacija sada. Imate repliku gospodine Piplović.
Ma ništa, zbog same javnosti i kolega ovdje reći ću žao mi je što nema kolegice. Prvo, ona je to navodila sa jasnih razloga zbog kojih, koji su zapravo činjenično stanje u našem pravosuđu. Pa to su zapravo bili razlozi za donošenje ove strategije. Znači, i dugi sudski postupci i nezaštićenost djece i siromašnih i ovih i onih itd. Prema tome, zašto nije u svojoj raspravi spomenula koje su slabe točke ove strategije, pa da kaže idemo to popraviti. Tu bi ja vidio odgovornost nje kao oporbenog političara. Hvala lijepo.
I poštovani zastupnik Ante Bagarić, replika.
Ivan. Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ali pošto je naša kolegica otišla, ja ću doista svoju repliku uputiti njoj i to preporučeno s povratnicom i nadam se da će to dobiti, jer inače nema smisla.
Da. Poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Gospodine predsjedniče, ministrice, kolegice i kolege. Ja osobno ne vjerujem u neke brze promjene u bilo čemu, a pogotovo ne u pravosuđu. Međutim ovu strategiju smatram jednim dobrim dokumentom, jednim dobrim aktom, ali ono što još više smatram pozitivnim to su sve ove mjere koje smo do sada u ove dvije godine vezano za pravosuđe donijeli i sve ono što smo u pravosuđu u ove dvije godine učinili. Bilo je prigovora da ova strategija je trebala biti rađena i da su u njoj trebali sudjelovati prilikom njene izrade i oni koji će je sutra primjenjivati, a to su suci, znanstvenici i to. Ja samo hoću podsjetiti da je prošle godine u prosincu Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti, njeno Znanstveno vijeće za državnu upravu, pravosuđe i vladavinu prava održalo jedan okrugli stol gdje je upravo prezentirana ova strategija. Na tom okruglom stolu bili su predsjednici svih naših sudova, od Vrhovnog suda Republike Hrvatske, Visokog trgovačkog suda, od uglednih profesora, dakle ja bih rekao, čitao sam materijale sa tog okruglog stola, sve ono što je relevantno u našoj pravnoj znanosti i praksi. Kada sam pročitao malo njihove rasprave koje su na tom okruglom stolu iznijeli, jedan je opći ambijent ja bih rekao pozitivan, jedna je pozitivna ocjena ne samo ove strategije nego je i pozitivna ocjena svega onoga što se zapravo u našem pravosuđu događa. Ja ovdje ne želim sada biti netko tko će pokušati iznijeti sliku crno-bijelo pa se natjecati vaša Vlada, naša Vlada, ali nema dvojbe da su određene dobre stvari pokrenute zapravo i u ranijoj Vladi, to uopće nije sporno. Međutim sve ovo što je napravljeno u ove dvije godine, zaista je po mom mišljenju, na koncu imao sam i odvjetnički ured i radio sam i mislim da zaista naše pravosuđe ide u jednom dobrom smjeru. Ali nema dvojbe, pazite pravosuđe je godinama zapušteno. Ova strategija uopće ne polazi od pozitivnih činjenica kao što je to ovdje bilo rečeno. Ovdje je bilo rečeno da ova strategija polazi od toga kako je sve u našem pravosuđu sjajno i bajno i u principu sada tu mi zapravo nemamo šta mijenjati. Ova strategija upravo polazi i svjesna je svih onih nedostataka, svjesna je svih onih problema koji su se zapravo gomilali godinama. Jer pazite, ne možemo mi tvrditi da nema u našem pravosuđu neriješenih predmeta. Milijun i 600 tisuća predmeta neriješenih pa to tko bi išao negirati, mogli bi ga pitati da li on živi na Marsu ili živi u Hrvatskoj. To je naprosto naša činjenica, to je naprosto naša zbilja. I upravo od toga, ovdje se predviđa ja bih rekao niz dobrih mjera kojima takve stvari treba u budućnosti regulirati i kako zapravo dovesti to pravosuđe u jedan normalni ambijent, u jedno okruženje gdje će to pravosuđe zaista biti servis građana i gdje će afirmirati vladavinu prava i pravnu državu. Ja samo ukratko hoću podsjetiti šta smo mi to donijeli u ove dvije godine. Puno se pričalo u praktičnim onim krugovima, znanstvenim krugovima da je jedna od dobrih mjera koja će zapravo dosta toga riješiti, preraspodjeljivanje predmeta. Mi zapravo i kada pogledamo strategiju i kada pogledamo statistiku vidimo da su nam najopterećeniji sudovi Zagreb, Split, Rijeka i Osijek, naravno zato što je tamo koncentriran najviše života, tamo se najviše događa poslovnih promjena i svega toga i naravno da ti sudovi imaju najveći broj predmeta. Na tim sudovima je gužva i jedna mjera o kojoj se dugo godina pričalo da treba dio tih predmeta izmjestiti i poslati na sudove koji imaju manji pritisak, koji imaju manje predmeta, tek se provode unazad dvije godine. Ona tek treba svoje prave efekte donesti u budućnosti, jer zaista zagušeni smo. To je jedna od mjera koja nema dvojbe da se taj problem može i razriješiti. Nema dvojbe da nam je i spor postupak, o tome je sada i kolegica Antičević rekla, da treba zaista preispitati o čemu se tu radi u Zakonu o parničnom postupku i ovdje u strategiji govori se, upravo se u strategiji govori o tom problemu. Govori se da imamo jedan pristojan zakonodavni okvir da se postupak vodi brže. Međutim, o čemu se radi? Mi kada pogledamo, ja sam to govorio i kada smo donosili Zakon o sudovima. Mi imamo jedan mentalitet suđenja, jedan mentalitet prosječnog suca ne samo prvostupanjskog nego i drugostupanjskog gdje se prema predmetu odnosimo po sistemu ringišpila. Oko merituma se vrtimo kojekakvim procesnim zapravo stvarima, ne idemo u meritum i zato lijepo kada dođemo na drugostupanjski sud povodom žalbe taj sud, iako po zakonu o parničnom postupku ima mogućnost meritorno presuditi stvar, znači preinačiti prvostupanjsku presudu, on to ne čini nego tko iz kakvih smiješnih razloga ja bih mogao barem 50 takvih presuda ovdje sada pojedinačno navoditi, on vraća na ponovno suđenje. I to ne jedanput nego ga vrati jednom, dva puta pa i treći puta. To je zapravo naš problem i smatram da je to, to na koncu čak i piše u strategiji. To čak i piše u strategiji, to strategija zapravo je spoznala taj problem. I zato u svakom slučaju pozdravljam i ovo što je ministarstvo stavilo težište za jačanje ono što smo, što je ovdje bilo u jednom negativnom kontekstu rečeno, jačanje svijesti. Upravo to treba promijeniti jednu svijest, treba promijeniti jedan način suđenja koji je u Hrvatskoj dominantan, a to je treba ići u meritum stvari i treba u postupku raspravljati o bitnim činjenicama i zato će taj postupak sasvim sigurno postati brži. Također jedan od problema koji je definitivno, nisu nam to naravno morali doći niti Finci, ali to je jedan zaista istrošeni model i mreže i organizacije sudova i načina upravljanja tim sudovima, a na koncu i načinu upravljanja tim ljudskim resursima koji su u sudovima. Također vrlo značajna stvar o kojoj se u strategiji govori, to je neujednačena sudska praksa. Neujednačena sudska praksa i to je ono što zapravo zaista je potrebno razriješiti i onaj dvojbeni odnos između Ustavnog suda i Vrhovnog suda koji mi imamo. Mi danas na žalost imamo situaciju u Hrvatskoj da nam je u mnogim predmetima puno lakše doći na Ustavni sud, a zapravo nemoguće je doći na Vrhovni sud. To je, čini mi se da je to u pripremi da se promijeni institut revizije u Zakonu o parničnom postupku tako da se omogući zapravo većem broju subjekata da dođu i na Vrhovni sud. Zato mislim da je jako dobro da raspravljamo o ovoj strategiji za koju sam rekao da jako dobro dijagnosticira stanje u kojem jesmo, uočava probleme koji u našem pravosuđu jesu, ali u svakom slučaju ona daje i određena rješenja. Naravno ta rješenja se ne mogu preko noći provesti, sve je to jedan postupak, sve je to jedan proces jer ako je jedan segment tako bitan funkcioniranja države kao što je pravosuđe, zapuštan dugi niz godina onda se on ne može preko noći niti riješiti. Ali ono što je učinjeno unazad 2 godine i prije toga, mislim da daje nadu i da sasvim sigurno nam ulijeva jedno povjerenje da idemo u dobrom smjeru. A vrlo je lijepo i vidjeli smo svi prezentaciju u javnosti, digitalizaciju zemljišnih knjiga. To je zaista jedan bitan iskorak. Vidjeli smo svi zajedno da se smanjuje i broj neriješenih predmeta u gruntovnici. Također smo promjenom Zakona omogućili i jedan brži proces rješavanja u zemljišno-knjižnim stvarima. To su sve nedvojbeno iskoraci koji su značajni. Također netko je govorio ovdje što se tiče odgovornosti sudaca. Ako bismo gledali statistiku kako su izricane stegovne mjere sucima unazad 10 godina onda bismo zapravo, ja mislim, došli do podatka da upravo je unazad par godina Državno sudbeno vijeće izreklo najviše zapravo stegovnih mjera sudaca. I tu se vidi da se i na taj način zapravo potiče odgovornost i savjesnost u radu tih sudaca. Tako da ima tu niz mjera koje smo donijeli. Na koncu, donijeli smo i novi Zakon o obveznim odnosima u kojima smo neke stvari približili Europskoj uniji. Donijeli smo bitne izmjene Ovršnog zakona. Evo sinoć je bila jedna emisija gdje smo vidjeli da je ugledni odvjetnik zapravo rekao da je to također jedan pomak naprijed. Pravosudna akademija također doživljava svoju afirmaciju. Vidimo ovdje prijedlog iz ove strategije da imamo zapravo regionalne centre te strategije. Jer edukacija sudaca, to je ono nešto što zapravo moramo zaista inzistirati na tome. I samo hoću još reći jednu stvar. Što se tiče alternativnih rješavanja sporova, to je nešto što kod nas nema tradiciju. I to je nešto sa čime zapravo treba početi. Jer mi svake godine imamo sve veći broj predmeta, sve veći priliv i sve veći priliv predmeta. I to je ono što zapravo će na neki način možda i promijeniti za 10 ili 15 godina svijest kod naših ljudi da se moraju iscrpiti određeni mehanizmi prije nego što se dođe na sud. I zato mislim da je ova strategija vrlo bitan dokument, dobar je dokument, ali ono što želim potencirati kao 3 ključne mjere koje su. Prvo, moraju se riješiti zaostatci.
Hvala lijepa. Ova mjera je dovoljna. Replika, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Pa gotovo u većini bi se složila što je rekao kolega. Da su pomaci vidljivi. Veliki je trud, velika se sredstva ulažu, donijeli smo dobre zakone. Ja vam napominjem da je zaposleno preko 6 stotina pravosudnih dužnosnika do 2003. godine i vjerojatno se sada nastavilo nešto ipak sporije. Doduše, ovdje se sada u ovoj strategiji ništa ne govori o nekim boljim uvjetima u smislu zgrada i tako, što je također jedan veliki problem. Međutim, pustimo to. Činjenica je to, nesporna, da suci upravo od kad smo počeli ulagati u pravosuđe na različite načine i obrazovanjem i edukacijom i popunom sudova da rješavaju veći broj predmeta. Ali svake godine dolazi sve veći broj predmeta ponovno na sudove i opet smo svake godine sve više u zaostatku. I to je naš problem. Prema tome, problem je ovo malo ozbiljniji i nadilazi samo pravosuđe. Ovo je problem funkcioniranja države. Problem je funkcioniranja uprave i svih drugih institucija. U svakoj uljuđenoj zemlji pravosuđe je zadnja instanca i jedan eksces kada se građani obraćaju. Kod nas je to pravilo. Što to znači? Da ništa drugo, da sve drugo još manje funkcionira od pravosuđa. A najviše državna administracija, to je činjenica, i onda opterećuje pravosuđe svjesno, a onda ulaže u to pravosuđe. I kako izaći iz tog kruga. Prema tome, najvažnije je da se disciplinira sama država.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Vidite kolegice kako smo se mi lijepo složili zapravo oko većine stvari iako sam ja afirmativno govorio o strategiji, a vi negativno. I ovdje se potpuno slažem sa vama i to sam na koncu i rekao. Svake godine sve veći priliv predmeta i zato je dobro što i u strategiji upravo rečeno da će težište biti i na alternativnim metodama rješavanja sporova. Mirenje, posredovanje prije spora. I to je zapravo u nekim zakonodavstvima je to uopće da se provede takav postupak i uvid da se dođe na sud i mi to zaista moramo uvesti. To nema dvojbe jer naš mentalitet čovjeka je da ide na sud. Imali smo pristojbe nikakve, imali smo, ne znam kojekakve mogućnosti, ljudi su naravno se sudili. Da ne kažem u nekim dijelovima više u nekim dijelovima manje. Ali u svakom slučaju sa ovim treba početi jer to neće efekte donjesti na brze relacije, ali za 5 ili 10 godina sasvim sigurno hoće.
Jer zakonom nije moguće zabraniti … [[govornik se ne razumije.]] Poštovani zastupnik Velimir Pleša.
Hvala lijepa. Gospođo ministrice sa suradnicom, gospođe i gospodo zastupnici. Pa evo, kao što je bilo i za pretpostaviti, barem dosadašnji tijek rasprave, a vjerojatno i budući, pokazao je kako će od ovog dokumenta koji smo nazvali ili koji je Vlada nazvala strategija reforme pravosudnog sustava, ono što je najzanimljivije za zastupnike, u biti ona jedna mjera koja je u okviru te reforme predviđena. Gdje se predviđa reorganizacija mreže sudova i to smanjenjem broja sudova, odnosno spajanjem postojećih sudova, te drugačijem određivanju njihove stvarne i mjesne nadležnosti. Pa dozvolite mi nekoliko riječi u pogledu te mjere. Mi smo dobili u svojim materijalima i posebno dodatak gdje se nam daje zorno prikaz oko toga koliki je broj sudova u Hrvatskoj. Zatim, kakva je trenutna situacija po broju sudova i onda smo dobili nešto što se zove "glavni kriterij analize" po kojima se rade određene preporuke koje su dalje nabrojene. I tako je po tom kriterijima glavnima ispalo da su najvažnije stvari broj predmeta u odnosu na broj sudaca i drugog osoblja, broj stanovnika i gustoća naseljenosti na području nadležnosti, zemljopisni položaj sudskih zgrada i stanje općinskih zgrada. I onda imamo te preporuke projekta koje bi želio komentirati i želio bi na neki način dati do znanja da ima pozitivnih, znači ima kao i u svakoj stvari pro i kontra, tako i u tim slučajevima. Prva preporuka ne otvoriti niti jedan sud koji do sada nije otvoren. Mislim da ovdje budući da nismo još dobili nikakav materijal koji bi govorio o sjedištima sudova, njihovoj nadležnosti mjesnoj, itd. Nije potrebno posebno niti razgovarati jer kao što je vidljivo iz ovih materijala, ovdje se radi o predviđenih nekih 10-ak općinskih sudova novih koji bi se trebali otvarati. 5 prekršajnih i 1 trgovački. Međutim, već na drugoj preporuci, zatvoriti nedavno otvorene sudove koji još uvijek nemaju osoblje, gdje se radi o jednom općinskom sudu i tri prekršajna suda ima stvari koje govore za to da se treba složiti sa takvom preporukom i to možemo obrazložiti eventualno time da postojeća mreža sudova s obzirom na zemljopisnu povezanost kojoj jedan od kriterija te analize sa najbližih sudova je dovoljna u odnosu na pružanje potpune pravne zaštite građanima. Međutim ima i ona druga strana koja će reći da na to pitanje treba odgovoriti negativno jer prije donošenja bilo kakve odluke oko toga da li te sudove koji nemaju osoblja i nedavno su otvoreni potrebno je zatvoriti bi trebalo po meni napraviti u svakom slučaju uzimajući u obzir i druge kriterije osim ovih koji su navedeni, a njihovom ukidanju pristupiti samo i ukoliko se to kaže potpuno opravdanim. Na trećoj preporuci sve prekršajne sudove pripojiti općinskim sudovima. E tu je sad pitanje toga na koji način to stvarno provesti u nekom budućem vremenu i da li to ima smisla, odnosno da li je to potrebno ili nije potrebno. Neki smatraju kako bi to doprinijelo racionalizaciji mreže sudova, da bi sa manjim brojem sudova se smanjio pritisak na državni proračun, a da bi se sucima prekršajnih sudova omogućilo da sude u raznim vrstama predmeta čemu bi oni imali širi spektar predmeta u kojima bi sudili i po takvima koji na taj način razmišljaju to bi dovelo do veće učinkovitosti sudova, rada njegovog i ekonomičnosti poslovanja. Međutim ima i onih koji će reći da to nije potrebno i da to nije dobro jer smatraju da su ti sudovi prekršajni specijalizirani sudovi čija je zapravo i stvarna nadležnost proširena jer oni sude u predmetima nasilja u obitelji, droge, oružja, prometnih nezgoda s teškim posljedicama itd. i da bi trebali izricati visoke novčane kazne kao i zatvorske kazne i da moraju zadržati takvu samostalnu poziciju u okviru sudstva. Mislim da je tu još bitno za negativno odgovor na to pitanje da li te sudove pridružiti općinskim sudovima i pitanje da možda nisu do kraja sagledane sve specifičnosti prekršajnog postupka i da je takva preporuka koja se daje u ovoj vjerama moguća i jedino provediva samo uz prethodnu reformu prekršajnog prava, a posebno prekršajnog postupka. Četvrta preporuka pokrenuti spajanje općinskih sudova. Tu je mislim na neki način podijeljeno razmišljanje jednog dobrog dijela i javnosti stručne, ali i općenito javnosti jer naročito stručna javnost smatra onaj dio koji zagovara takvu situaciju da bi to dovelo do veće učinkovitosti i racionalizacije i da bi se smanjila neujednačenost primjene zakona, a samim time i troškovi poslovanja. Međutim, mislim da je tu veći dio ipak veći dio onih koji će se protiviti takvom slučaju i to zbog toga jer smatram da i ja osobno da se mora ovdje pridržavati i uvažavati osobitost područja na kojima sud djeluje, tradiciju, povijesno i kulturno nasljeđe i da ne bi bilo zabuna ne radi se ovdje samo kao što je gospodin Lučin u svojoj raspravi govorio o tome da se predviđa ukidanje sudova na otocima, predviđa se ukidanje po tom broju ne samo općinskih nego i županijskih sudova u sjevernim dijelovima Hrvatske, a ja moram reći da vidim po tim kartama da se i u Međimurju, dakle jesam isto predviđao ukidanje ili spajanje Općinskog suda u Prelogu, ukidanje Županijskog suda u Čakovcu. Pa dozvolite mi da vrlo kratko vama gospođo ministrice samo evo u nekoliko rečenica približim povijest sudovanja u Međimurju i to je upravo na tragu ovoga što sam rekao da bi se po toj preporuci trebalo voditi i imati obzira prema području gdje se to predlaže i o tome gdje sudjeluje njegova tradicija i kako dugo djeluje. Način sudovanja u Međimurju je započelo 1837. godine od kada se spominje i vlastelinski sud grofova Fešketića ili kako su ga tada zvali sud gospoštije. 1872. godine formalno je osnovano sudovanje u Čakovcu i Međimurju kada je utemeljen kotarski i Općinski sud. Znači 1872. godine je već bila su dva suda i bila su dva suda jedan niže nadležnosti jedan više nadležnosti, to je sve trajalo tako do 1962. godine kada su se ukinuli kotarski sudovi, a za područje Međimurja se uostalom imao samo jedan jedinstveni Općinski sud koji je egzistirao kao takav do 1998. godine kad je osnovan posebno Općinski sud u Prelogu i Županijski sud u Čakovcu. Mislim da su to stvari koje trebaju biti na umu svakome tko će u bilo koje vrijeme potaknuti pitanje ovo o kojem govori ovaj prijedlog reforme o kojem smo danas cijelo popodne raspravljali i ja vas molim da zaista ukoliko će to biti u vrijeme dok ste vi ministrica voditi računa i oko tih problema o kojima sam ja sad pokušavao tu i reći. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Nastavljamo sutra u 9 i 30. Prvi je na redu poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović. Gospođe i gospodo, nastavljamo sa sjednicom. Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović ima riječ. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče. Gospođo ministrice, kolegice i kolege! Pa nisam ni sumnjao da će i ova strategija kao što će i sve ostale doživjeti niz i kritika i loših mišljenja i dalje jer kod nas je analiza strategije ipak više političko pitanje nego stručno pitanje. Međutim, ova strategija stvarno je sveobuhvatna, cjelovita i mislim da treba imati puno povjerenja bez obzira na to što nema datuma, ali konačno to ne ovisi o ministrici nego ovisi ja mislim o proračunu. Naime, zatečeno stanje uvijek je bitno proanalizirati jer kod nas je ogroman broj neriješenih predmeta već godinama, nagomilava se, uvjeti rada sudova nisu najbolji i dobro je da se od toga krenulo. Naime, ako malo pogledamo a moram spomenuti i susjedni Samobor, uvjeti rada u kojima rade tamo suci stvarno su loši, sobice su u potkrovlju. Prekršajni sud nalazi se na tavanu. I sad zamislite pogranično mjesto gdje svaki čas uhvate po nekoliko prebjega kurda i ostalo sve ih vučemo na nekakav tavan i tamo im sudimo. Dakle, dobra je, stvarno je dobra ideja da se prekršajni sud priključi općinskom sudu jer će dobiti sigurno i na svojoj uvjerljivosti. Što se tiče opterećenosti suda i najave nagomilavanja novih predmeta, pa nije nikakvo čudo. Konačno, svi su krenuli i svi se sude ali sjetimo se i prije pet, šest, sedam, deset godina bilo je daleko manje infrastrukture, manje priključaka plinskih, komunalnih. Dakle, bilo je i manje prilike da će netko nešto potrošiti a neće platiti. Sad je to često već praksa a praksa je neplaćanje i zbog toga jer ljudi vjeruju da će se predmet odugovlačiti a često se to i događa, preći u zastaru pa će onda platiti samo jedan dio a ne sve. Međutim, u ovoj strategiji naznačeno je kako će se i tome doskočiti. Racionalizacija je sigurno ovdje kvalitetno predložena ali treba biti oprezan pogotovo jer se može dogoditi da naši otoci ostanu bez sudova a s obzirom na vremenske prilike kod nas može se dogoditi da jednostavno ljudi ne dolaze na rasprave zbog toga jer je bura tjedan dana pa će onda biti više problema nego koristi. Dakle, malo se šalim ali je činjenica da treba stvarno paziti ova izdvojena mjesta, izdvojene otoke da ipak ne moraju sve ići na obalu za svaku raspravu. Posebno treba pohvaliti ovo što se događa gruntovnom jer činjenica je da to u lokalnoj samoupravi znači jako puno jer ni investitori koji su dolazili i koji su htjeli nešto uložiti jednostavno nisu mogli napraviti ništa po sudovima. Sad već i unaprijed mogu pogledati parcele koje ih zanimaju, pogledati stanje, vlasništvo što je izuzetno, dobro, korisno i što će ubrzati investicije. Mislim da treba imati povjerenja, treba stvarno koliko je god moguće raditi na tome da se i sredstva povećaju. Evo, i mi smo pomogli u opremanju, uređenju prostora, opremanju kompjutorima i ostalo. Bilo bi dobro da i druga lokalna samouprava na taj način pomogne sudovima jer konačno ipak sudovi rade i za naše građane. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite!
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođo ministrice, gospođo pomoćnice ministrice, kolegice i kolege zastupnici! Evo, ovdje smo na jednoj vrlo zanimljivoj temi reforme pravosuđa a sve zapravo u cilju ostvarenja pravne države, vladavine prava i ovo je tema koja već dugo vremena je predmet zanimanja i interesa stručne i političke javnosti i svekolike javnosti. Zašto je tome tako sigurno je jer je vladavina prava i pravna država odlika razvijenih i demokratskih društava i svakako je vrlo jasan i cilj ove naše Hrvatske države. Naša Hrvatska država kao uostalom i druge tranzicijske zemlje prolazi jedan trnovit put ka uspostavi najviših standarda. Jasno, nije to lako nakon gotovo pola stoljeća ili pola stoljeća nasljeđa jednopartijskog i totalitarnog režima. Stoga mislim da mi u Hrvatskoj, i Vlada i ovaj Sabor možemo biti ponosni na Izvješće Europske komisije od 9. studenoga prošle godine kojim se utvrđuje napredak Hrvatske u procesu prihvaćanja europskih standarda a prvenstveno učvršćivanju demokracije i vladavine prava te učinkovito pravosuđe kao garant pravne sigurnosti građana, pravne sigurnosti gospodarskih subjekata i tržišta. Konačan je cilj i ove strategije a kasnije koju ćemo kasnije provoditi sa donošenjem ovdje u ovom domu donošenjem zakona. Konačni je cilj svakako neovisan i učinkovit pravosudni sustav koji je preduvjet za postizavanje povjerenja građana u pravosuđe, vjerovanje u vladavinu prava, osjećaja pravne sigurnosti i promicanje temeljnih ljudskih vlada. Ja bih unatoč jučer ocjenama koje smo čuli o nevaljalosti ovog dokumenta, ja mislim da treba pohvaliti napore hrvatske Vlade i Ministarstva pravosuđa koji su kreirali ovaj dokument kao sveobuhvatan sa potrebnim mjerama reforme i prilagodbe pravosuđa za ulazak Hrvatske u Europsku uniju ali rekla bih prvenstveno uređenja pravosuđa radi naših građana samih. U dosadašnjem radu i hrvatske Vlade a i ovog Visokog doma donijeto je već niz zakona provedbom kojih se osjeća boljitak. Ovdje prvenstveno mislim na podatke o sređivanju gruntovnica gdje smo čuli i imamo povratne informacije iz prakse da je vidan pomak, da je rok sređivanja predmeta u zemljišnim knjigama danas sveden već na tri mjeseca, a ne zaboravimo jer se na bolje čovjek vrlo brzo navikne. Ne zaboravimo da je, smo još nedavno vrlo, u vrlo bagatelnim predmetima rješenje o upisu čekali po dvije godine. Također ovdje bih spomenula i donošenje Zakona o sudovima koji rješava pitanje prava na suđenje u razumnom roku. Ova strategija podcrtava taj problem i možemo otvoriti ovdje raspravu i pitanje i rasprava je bilo prilikom donošenja zakona jesu li predviđena rješenja najbolja, da li ona u cijelosti osiguravaju konzumiranje ovog esencijalnog ljudskog prava koje je garantiran i europskim konvencijama a i našim, našim Ustavom. Praksa će pokazati jesu li ta rješenja najbolja, ali i svakako sama aktualizacija ovog problema držim da je korak naprijed i stalno ponavljanje iz dana u dan da to treba riješiti to je korak, korak naprijed jer spora pravda je zapravo najveća, najveća nepravda. Također ovim je, ovom je strategijom, a i već donijetim zakonom značajno pojačana uloga Vrhovnog suda u ujednačavanju, u ujednačavanju sudske, sudske prakse i svakako čujem da ćemo imati i pred sobom prijedlog zakona kojim će granica za ulaganje revizije biti smanjena čime će se zapravo osigurati da nemamo kako je to profesor Dikan negdje, negdje rekao feudalizaciju hrvatskog pravnog sustava jer imamo prakse županijskih sudova koje znaju biti i potpuno suprotne na isto činjeničnu i pravnu osnovu donošenje sasvim različitih, različitih presuđenja i rješidaba. Ono što držim da je po mom mišljenju najvažnije, što je i rekao Zakon o sudovima, a što se i ponavlja u ovoj strategiji to je edukacija obavezna edukacija sudaca. Svakim danom treba učiti i zato mislim, jučer je bilo nekako malo sa rekla bih potcjenjivački pročitan program plan djelovanja ove strategije i to u poglavlju "Jačanje vladavine prava i neovisnosti pravosuđa" gdje se predviđa jačanje svijesti u radionicama uključivanja problematike profesionalne etike, odgovornost u edukativne programe za pravosudne dužnosnike, profesionalne dužnosti i tako dalje i tako dalje. Jasno je da svaka edukacija ili obrazovanje samo po sebi mora imati i dio odgojne, dio odgoja. U ovom smislu ne mislim odgoja djece već razvijanje svijesti o odgovornosti, o odgovornosti za svoj rad. Negdje sam u ovoj Strategiji pročitala da treba ohrabriti suce na korištenje procesnih instituta da se ne bi odugovlačio sudski postupak. Ne bih rekla ohrabrio, ne treba nikoga ohrabrivati. Treba educirati. Zašto? Slabo educirani, educirani sudac kao na koncu i svaki drugi čovjek, onaj koji ne zna dovoljno taj nije ovisan i taj nije učinkovit iz razloga što se boji donošenja odluke i što mu treba dugo vremena za donošenje odluke. Stoga bih rekla da najvažnije, najvažniji za mene najvažniji dio ove Strategije je govor o edukaciji pravosudnih dužnosnika i to permanentnoj edukaciji da bi mogli kvalitetno i odgovorno obavljati svoj posao jer kao što sam i jučer rekla nešto očito učiniti treba u zemlji u kojoj imamo gotovo najviše sudova u Europi po broju stanovnika, najviše sudaca ili vrlo blizu smo vrhu, najviše administrativnog osoblja u sudovima i najviše zaostalih i neriješenih predmeta. Očito nešto ne valja i nešto treba, nešto treba rješavati. Među inim puno je bilo govora o racionalizaciji mreže sudova kao o nečemu prestrašnom međutim prvo ne stoji prigovor koji smo ovdje čuli da se ova Strategija, da ovu Strategiju donosi izvršna vlast, da nikoga ne konzultira i tako dalje. Naprotiv osobno sam sudjelovala u "okruglom stolu" koji je provela Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti, Udruga sudaca. Dakle mislim da je stručna javnost svekolika dala svoja mišljenja. Neki su, neki su se složili sa ovim. Neki su predložili mjere koje bi bile još učinkovitije i bolje. Dakle ova je Strategija raspravljena na, i u stručnoj javnosti i u svekolikoj javnosti. Stoga ne držim da stoji prigovor da to izvršna Vlada sama i u nekom zatvorenom krugu donosi. Što se tiče racionalizacije sudova ako se racionalizacija znači povećanje učinkovitosti. Ona ne znači nužno i isključivo samo smanjivanje broja sudova. Ona znači reorganizaciju broja sudova pa možda u nekim sredinama gdje su oni preglomazni i njihovo razdvajanje i povećavanje broja jasno i stoji to u strategiji ovdje da će biti provedene analize, da se neće ići brzopleto, da je to dugoročan proces. Vidjeli smo da u nekim državama to traje 5 do 10 godina. Dakle nema govora da će se raditi brzopleto i radit će se kao pilot program. Strategija platformi dokumenata bilo je i prije. Govorilo se, nije se dogodilo ništa. Ono što je u ovoj Strategiji dobro da imamo kao prilog Plan djelovanja kojim su jasno utvrđeni ciljevi, zadaci, oni koji ih trebaju provoditi, potrebna financijska sredstva dakle troškovi i vrijeme potrebno, vrijeme za njihovo provođenje. Evo kako mi ističe vrijeme na kraju samo smatram da treba podržati ovu reformu pravosuđa. Ona znači da se hvatamo u koštac sa problemima [[Upadica: Hvala lijepa.]] Da smo snimili i predložili ciljeve …
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, ministrice, pomoćnice ministrice, kolegice i kolege. Prije svega izražavam zadovoljstvo što se pred nama nalazi Strategija reforme pravosudnog sustava s planom djelovanja, s pripadajućim dokumentima. Preporukom u vezi racionalizacije mreže sudova, razvoj alternativnih načina rješavanja sporova i strategijom razvoja informacijskog i komunikacijskog sustava koji je Vlada Republike Hrvatske donijela na sjednici održanoj 22. rujna 2005. godine. Ova Strategija opetovano potvrđuje iskazanu namjeru Vlade Republike Hrvatske za jačanjem vladavine prava i uspostavu pravosuđa kao učinkovitog, pravednog, zakonitog, nepristranog i demokratskog načina rješavanja sporova. I unatoč tome što smo u dosadašnjem tijeku rasprave čuli brojna osporavanja, negiranja pa čak i ismijavanja ove strategije. Zadovoljan sam što stručna javnost dijeli mišljenje većine u ovome Saboru. Jučer je u raspravi, a i danas kolegica Lovrin spomenula je okrugli stol Znanstvenog vijeća za državnu upravu, pravosuđe i vladavinu prava Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti održano 12. prosinca 2005. godine gdje su se naj eminentniji i naj pozvaniji predstavnici struke pozitivno očitovali i podržali donošenje strategije. U strategiji se navodi kako postojeći ustavni i zakonodavni okvir Ustav Republike Hrvatske, Zakon o sudovima, Zakon o državnom odvjetništvu, Zakon o državnom sudbenom vijeću itd. predstavlja dobru pravnu osnovu koja osigurava neovisnost pravosuđa. Također postupak izbora, napredovanja, imenovanja i razrješenja sudaca i državnih odvjetnika, postupak njihove stegovne odgovornosti isključuje mogućnost utjecaja politike, zakonodavne i izvršne vlasti, odnosno taj utjecaj je sveden na najmanju moguću mjeru. No, unatoč tome važno je što ova strategija i predviđa nadograđivati, upotpunjavati mehanizme za jačanje samostalnosti, neovisnosti pravosuđa. Tako će sudbena vlast moći neovisno i samostalno od drugih vlasti ispunjavati svoju ustavnu zadaću u jamčenju načela vladavine prava. Dakle, jedan od ciljeva ove reforme pravosudnog sustava je razrada instrumenata daljnjeg jačanja i zaštite sudačke neovisnosti, samostalnosti, nepristranosti i sigurnosti sudačkih mandata. Stvaranje učinkovitog pravosudnog sustava imperativ je ove strategije. Strategija predviđa mjere kojima će se to moći ostvariti. To su prije svega reorganizacija i racionalizacija mreže sudova. Naime, opće prihvaćeno je stajalište o prevelikom broju i neodgovarajućoj i neracionalnoj mreži sudova. Trebat će stvoriti sustav mrežnih sudova koji će biti racionalan, ali koji neće umanjivati pravo građana na pristup sudu. Potrebno će biti drugačije odrediti stvarnu i mjesnu nadležnost pojedinih sudova. Određena rješenja nudi analiza i preporuke u okviru projekta CARDS 2002. Reorganizacija sudske mreže svakako će utjecati na mrežu državnih odvjetništva, ali i promjene u nadležnostima. Smanjenje zaostataka neriješenih predmeta u sudovima također je jedan od važnih ciljeva reforme. Već do sada su pokrenute neke od mjera kao što su preraspodjela predmeta unutar sudskog sustava sa opterećenih na manje opterećene sudove. Zakonom su proširene ovlasti i nadležnosti sudskih savjetnika, te je povećan njihov broj. Uvedeni su ovlašteni zemljišno knjižni referenti, proširene, te su im date veće ovlasti. Uvedena je mjera upućivanja sudaca na sudove višeg stupnja. Rasterećenje sudova od predmeta koji po svojoj prirodi nisu sudski predmeti također je mjera od iznimne važnosti i tu su učinjeni značajni pomaci. Ostavinski postupci kao i dio ovršnih postupaka preneseni su na javne bilježnike. Trebat će procijeniti i odlučiti kod koje bi se još vrste predmeta bilo moguće rasteretiti sudove, te na koja ih tijela ili službe prenijeti. Duljine trajanja sudskih postupaka jedan je od glavnih čimbenika percepcije građana o neučinkovitosti pravosuđa. Predugim trajanjem sudskih postupaka ugroženo je jedno od temeljnih ljudskih prava, a to je pravo da sud o pravu građana odluči u razumnom roku. Unatoč dobrim zakonodavnom okviru postupci predugo traju, pa ova strategija uz nužne određene zakonodavne promjene predviđa i niz kratkoročnih mjera kojima će se skratiti trajanje sudskog postupka. Slijedeća mjera je uvođenje besplatne pravne pomoći određenim kategorijama građana koji zbog svojih materijalnih i socijalnih uvjeta ne mogu sami osigurati odgovarajuću pravnu pomoć u sudskim i drugim postupcima. Smatram izuzetno važnim dijelom ove strategije reforme pravosudnog sustava. Iako su pojedini segmenti osiguravanja besplatne pravne pomoći građanima uređeni Zakonom o parničnom postupku, Zakonom o kaznenom postupku, te u određenim slučajevima Obiteljskim zakonom kao i nekim drugim zakonima ne može se govoriti o sustavno razvijenom i zajamčenom pravu građana. Prema važećim zakonima besplatnu pravnu pomoć dužni su građanima pružati odvjetnici, međutim tom je pomoći obuhvaćen vrlo mali broj građana. Uređivanje sustava besplatne pravne pomoći ispunjava se i jedan od uvjeta koji je Republici Hrvatskoj postavljen u procesu pridruživanja Europskoj uniji. Stoga se planira donošenje Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći koji će urediti krug osoba koje mogu ostvarivati pravo na takvu vrstu pomoći kao i subjekti koji tu pomoć mogu pružati. To mogu biti odvjetnici, određene udruge, pravni fakulteti itd. Zakonom će se propisati način i tijela koja će odobravati besplatnu pravnu pomoć, te urediti nadzor nad pružanjem te izvore prihoda za tu namjenu. Uz navedene mjere i ciljeve ove strategije reforme pravosudnog sustava naglašena je uz sudski postupak i važnost jačanja alternativnih načina rješavanja sporova. Također je naglašena i nužnost reorganiziranja sudske uprave s konkretnim prijedlozima za način njenog prerastanja u sudski menadžment. I na kraju ću još naglasiti važnost koju ova strategija daje informatizaciji pravosudnog sustava kao također vrlo značajnom segmentu cjelokupne reforme. Ministarstvo pravosuđa pokrenulo je niz projekata informatizacije u cilju poboljšanja efikasnosti pravosudnog sustava. Krenulo se s informatizacijom sudskog registra, trgovačkih sudova koja će omogućiti pojednostavljenje postupka kod osnivanja trgovačkih društava i jednostavniji pristup podacima iz sudskog registra. U provedbi projekta sređivanja zemljišnih knjiga svi zemljišno knjižni odjeli općinskih sudova su informatizirani i u tijeku je postupak digitalizacije zemljišnih knjiga, tj. Njihovo preoblikovanje u elektronički oblik. U tijeku je uspostava integralnog informacijskog sustava za pravosudna tijela. To znači razvoj informacijskog sustava za upravljanje sudskim predmetima koji projekt predstavlja jedan od najvažnijih i najzahtjevnijih elemenata informatizacije hrvatskog pravosuđa. Projekt je podržan stručno i financijski od Svjetske banke i CARDS 2002. programa Europske unije. Glavni ciljevi uvođenja ovog inovativnog rješenja u hrvatske sudove su povećanje efikasnosti rada sudova, smanjenje troškova, povećanje brzine rada, unapređenje procedure na sudovima, te bolja dostupnost informacija građanima. Pomoću tog softwarea moći će se pratiti kolanje dokumenata od početka pa do kraja sudskog postupka kao i upravljanje pojedinim predmetima. Iz svega navedenog proizlazi moja apsolutna podrška ovoj strategiji reforme pravosudnog sustava kao dokumentu koji donosi niz mjera koje vode povećanju učinkovitosti hrvatskog pravosuđa, ali i prilagodbi pravosudnog sustava europskim standardima kao jednom od preduvjeta za ulazak Hrvatske u Europsku uniju. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovana gospođo ministrice, kolegice i kolege zastupnici. Pa kad slušam raspravu u Hrvatskom saboru o o predloženoj strategiji ili reformi pravosuđa u Republici Hrvatskoj. izgleda mi po jednima da tu nema nikakvih problema, a po drugima da su problemi nerješivi. Ovo je druga strategija u 3 godine. A ocjene zadovoljstva hrvatskih građana i hrvatskog gospodarstva sa stanjem u pravosuđu u cjelini, a posebno sa stanjem u sudstvu u cjelini su vrlo loše. Rad sudova i sudaca ne zadovoljava potrebe hrvatskih građana, ali ni hrvatske privrede. Ta ocjena nije među nama sporna, jer jedan od uvjeta za ulazak u Europsku uniju je reforma hrvatskog pravosuđa u cjelini, dakle i uprave u Ministarstvu pravosuđa i sudstva kao posebnog dijela pravosuđa. Zato je za mene rasprava o, i izrada reforme pravosuđa nacionalni projekt koji bi trebali pripremiti nezavisni stručnjaci, usvojiti ga konsenzusom svih političkih faktora i provoditi ga ustrajno i uporno. Naime, uspostava pravosuđa kao učinkovitog i pravednog, zakonitog i nepristranog demokratskog načina sporova mora u sebi sadržavati izraženu komponentu nezavisnog pravosuđa, što sasvim sigurno nije stvar jedne stranke, niti jedne politike. I sad me ocjena koju je upravo citirao kolega Sesvečan da postojeća ustavna i zakonska, ili zakonski okvir, predstavlja dobru pravnu osnovu za uspostavu nezavisnosti pravosuđa proizilazi iz mišljenja međunarodnih stručnjaka, a i iz ove same reforme, me zbunjuje. U čemu je onda problem? U čemu je onda problem? Neosporno je, a to i reforma govori, da se hrvatski sudski sustav, sustav sudova temelji na načelima koja su utvrđena međunarodnim konvencijama Ujedinjenih naroda Europske unije i našim Ustavom utvrđenim da je sudstvo i da su suci nezavisni, samostalni u suđenju, da sude po zakonu, dakle nepristrano i objektivno, da im je omogućena učinkovitost. Jer kad pokušate analizirati plaće, materijalna sredstva, stalnost funkcije, onda naši suci su u vrlo dobrom europskom prosjeku, ako ne i iznad prosjeka, pogotovo zemalja koje su u tranziciji. Stalnost njihove funkcije također je nesporna. Pa se opet postavlja pitanje u čemu je problem. Evo moje ocjene. Hrvatski sabor je u mandatima, ja sam dva mandata ovdje, skoro svaki zakon mijenjao najmanje dva puta, a temeljne zakone po pet ili više puta. Moglo bi se reći da se zakoni mijenjaju u ritmu, ritmički. Kazneni zakon smo mijenjali pet puta. Još uvijek nismo ustabilili odredbe o gospodarskom kriminalu. Još uvijek nismo to niti unijeli u potpunosti u Kazneni zakon. Idemo redom, Ovršni zakon. Vrlo važan zakon mijenjali smo tri puta, i to iz temelja. I gledajte sada, sad se u Ovršnom zakonu, i to se mi hvalimo, da postoje dva tipa ili dvije vrste vjerovnika i dvije vrste dužnika. Jedni će se rješavati po principu dajte da bilježnici udare štambilj i da brzo to riješimo, jer su oni kao lakši. Ali šta je sa jedinstvenim hrvatskim tržištem? Pa mi djelujemo, i svi ti, djeluju u jedinstvenom hrvatskom tržištu. To je izravno, izravno udar na jedinstvo tržišta. Pa nije ovrha samo stvar voluntarizma, dakle volje nečije. Ako netko nekome ne plati, taj lanac se proširuje. A mi znamo da se u hrvatskoj državi ne plaća sada i u povećanom broju poslova u prometu. Koga ćemo onda štiti? One koje je lakše naplatiti pa ga oderimo ili one koji bitno utječu na naplatu u pravnom prometu. Bitno utječu veliki trgovci koji ne plaćaju. I država koja ne plaća, ako ne plaća. Ona je najveći potrošač novca u Hrvatskoj. Ili pogledajmo Stečajni zakon, sad je u postupku. U Stečajnom zakonu sad se ponovo brišu sve odredbe koje su omogućavale da u stečaju se imovina stečajnog dužnika proda kao cjelina, kao vrijednost u cjelini, jer je mogla ostvariti neki projekt, neki proizvod. Sve se te odredbe brišu jer je sada kao u tom zakonu predviđena cilj izmjena i dopuna apsolutno pravo naplate potraživanja. O.k., slažemo se, ali onda nemojmo lutati. Onda nama više nije cilj zaštita nekog programa u poduzeću, sačuvanje tog programa i radnih mjesta, nego je nama apsolutni cilj naplatiti potraživanje stečajnog vjerovnika. U takvoj situaciji nisu sve suci krivi, nisu sve suci krivi. Naša odgovornost zaista postoji tu. Idemo pokušati gledati recimo, sad smo imali na raspravi Zakon o lokalnoj samoupravi i izborima predstavnika. Pa hrvatska Vlada je predložila zakon i tražila pravno mišljenje od Pravnog fakulteta je li u Hrvatskoj građanin ostvaruje vlast u predstavničkom tijelu. Je li to doprinos pravnoj sigurnosti ili je to bilo igranje sa nama u Saboru? Ovdje se hvali informatizacija zemljišnih knjiga. Naravno da niti ja mogu osporiti potrebu informatizacije zemljišnih knjiga. I to je zaista dobra stvar. Ali problem zemljišnih knjiga nije samo medij, nego neusklađenost zemljišnih knjiga i podataka u zemljišnim knjigama sa katastrom. A još veći je problem što u zemljišnim knjigama nije usklađeno sa stvarnim stanjem u životu tko je vlasnik i kakvi su vlasnički odnosi na, u životu, stvarnom životu. Dakle, po svim principima ni jedna izmjena, ni jedan ispravak u zemljišnim knjigama ne događa se bez rješenja. Još nešto, ako je to tako dobro, ajmo promijeniti zakon pa neka država garantira ispravnost podataka o zemljišnim knjigama. To je smisao izgradnje sustava. Dakle ono što je u javnoj knjizi, zemljišnim knjigama, država garantira da je točno, ispravno, pa ako se ja na to pouzdam pa me prevare u zemljišnim knjigama ja ću se naknaditi od države. Ajmo to načelo uvesti u zemljišne knjige. Nema pomaka ako ne budu svi elementi dakle i zakonodavno tijelo i uprava u pravosuđu i u državi vodila brigu o stalnosti i sustavnosti pravnog sustava. Jedan od velikih problema po mojem sudu u pravosuđu, ali u sudskom dijelu, a ne upravnom dijelu jeste što je to zatvorena sredina ili zatvoren krug. Dakle osigurali smo neovisnost sudaca, samostalnost u suđenju, objektivnost, zakonsku nepristranost, učinkovitost i stalnog sudskog poziva, ali kome suci odgovaraju. Suci i sudstvo djeluje u sustavu u društvu u kojem i mi djelujemo i svi odgovaraju u cjelini društvu, kome suci odgovaraju. Sebi samima! Sebi samima! A cijelo društvo trpi od grešaka tipa Gospić ili nekog drugoga. Cijelo društvo. Prema tome neku odgovornost, društvenu odgovornost ne samo pravnu mora imati sudac i nekome je mora polagati. Kako to riješiti?
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Gospodine predsjedniče, uvaženi kolega Leko je netočno naveo ili ispravio je njegov netočni navod kada je utvrdio da po novom Ovršnom zakonu ili izmjenama i dopunama Ovršnog zakona postoje dvije vrste dužnika, odnosno dvije vrste vjerovnika. To nije točno. Točno je naime da postoje dvije različite ovršne osnove, jedno je vjerodostojna isprava, a drugo je ovršna isprava i korektnosti i točnosti radi, ovaj navod je trebalo ispraviti.
Hvala. Poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Željko Pavlic. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana gospođo ministrice, evo dopustite da se i ja uključim u raspravu o ovoj strategiji. Mogu reći da podržavam većinom mjera, dakle koje su predložene u ovoj strategiji pogotovo mjere koje se odnose na ostatak riješenih, broj ostataka riješenih predmeta a isto tako mjere koje se odnose na to da se smanji duljina trajanja sudskih postupaka. Ono što ne mogu predložiti je predloženo u okviru ove strategije, dakle to su preporuke za racionalizaciju sudske mreže. No, ja mislim da one nisu dobro … [[Ne razumije se.]] i da će njihova primjena, dakle na ovakav način dakle ako gledamo ovu zadnju tablicu koju imamo, itekako utjecati da naš pravosudni sustav dakle bude dostupan našim građanima, a ja mislim da je itekako bitno da on bude što dostupniji. Ukidanjem nekih sudova, nekih prekršajnih ili općinskih sudova doći ćemo do toga da će građani imati određene poteškoće, dakle da dođu i do samog suda. U dakle krajnjem roku je predviđeno npr. da se u Međimurskoj županiji ukine prekršajni i Općinski sud u gradu Prelogu. Na taj način bi evo mještani npr. Kotoribe umjesto 20 kilometara koliko sada imaju do Preloga, morali putovati više od 40 kilometara do Čakovca kako bi dakle mogli zatražiti svoju pravnu zaštitu ili nekakvu dakle uslugu suda. Mislim da to u krajnjem slučaju nije dobro, da građanin mora dakle imati mogućnosti što lakše i što brže dođe dakle i do svog tog prava. Ovo, tu mogu povući nekakvu paralelu ili hoćete sličnost sa stanjem u zdravstvenom našem sustavu gdje je u zadnje vrijeme došlo do uvođenja npr. određenih participacija ili do ukidanja putnih troškova što je na neki način metoda od vraćanja od toga da ljudi zatraže zdravstvenu zaštitu što isto mislim da nije dobro. Dakle govoreći o situaciji koja se predviđa za određeni broj godina u Međimurskoj županiji, samo da podsjetim da Međimurska županija u Prelogu postoji i Općinski i Prekršajni sud, da u gradu Čakovcu postoji također Općinski, Prekršajni i Županijski sud ili je to ovih pet kružića na ovoj prvoj karti da bi na onoj drugoj karti dakle na kojoj se prikazuju rezultati te racionalizacije, bila samo dva kružića u gradu Čakovcu bio bi samo Općinski sud i Prekršajni sud, u gradu Prelogu dakle nema više ničega. Mislim da to nije dobro i mislim da zapravo bi trebalo primijeniti upravo one glavne kriterije koji su bili upotrebljavani kod te racionalizacije a koji po meni nisu primijenjeni kako treba upravo na području Međimurske županije. Pa po tim glavnim kriterijima analiza kao druga točka, spominje se broj stanovnika i gustoća naseljenosti na područjima nadležnosti određenog suda. Svima je poznato dakle da je Međimurje najgušće naseljeni kraj u Republici Hrvatskoj, da ima 162 stanovnika na km2, dakle da samo Međimurje na tom malom prostoru ima 120 tisuća stanovnika, dakle mislim da bi takva racionalizacija otežala stanovnicima da ostvaruju svoja prava na sudu. Tu su također neki drugi kriteriji koji, dodatni kriteriji dakle koji govore u prilog tome, dakle da u gradu Prelogu ostane i Općinski i Prekršajni sud, a isto tako protivimo se i tome da se ukine Županijski sud u gradu Čakovcu. O tome nam govore situacije, dakle u gradu Prelogu Prekršajni sud, sud koji djeluje nekoliko godina, u obnovu dakle prostorija tog Prekršajnog suda samo ministarstvo uložilo je dosta sredstava, također i mnogi donatori, gospodarstvenici isto tako su uložili dosta sredstva da bi Prekršajni sud radio u uvjetima dakle koji su za sada jako dobri i sami rezultati tog prekršajnog suda su jako dobri. Na primjer samo prihod ostvaren na tom Prekršajnom sudu je prošle godine bio više od milijun kuna, o tome ministrica zna sve veoma dobro tako da evo ja ću samo za javnost ponoviti te neke podatke. Tako da mislim da nema nekih dakle bitnih kriterija koji bi uvjetovali da se taj Prekršajni sud u Prelogu ukine, tim više što je za očekivati da će se i povećati broj predmeta jer se na graničnom prijelazu Goričan uskoro otvara policijska dakle ispostava. Dakle, za očekivati je da će se s te strane povećati broj predmeta. Isto tako općinski sud uz koji djeluje i gruntovnica ima također veliki broj predmeta. Mislim da nema nikakvog također razloga da se on ukida ili da se premješta u Čakovec. A ima sigurno razloga da se poboljšaju uvjeti u kojim rade djelatnici Općinskog suda u Prelogu jer oni trenutno rade u dosta neprimjerenim uvjetima. Isto tako tu je primjedba i za uvjete u kojima rade i suci u Županijskom i Općinskom sudu u Gradu Čakovcu. Mi smo se, dakle, u Međimurskoj županiji, i suci dakle i ostali obradovali kad smo u proračunu vidjeli da je predviđeno 3 milijuna kuna za obnovu općinskog i županijskog suda u Čakovcu. Ali nažalost, ta 3 milijuna kuna su prebačena sa 2006. na 2007. godinu. Tako je Međimurska županija jedna od rijetkih županija koja zapravo nema nijedan sud koji bi na neki način radio u uvjetima u kojima suci, evo i Koprivničko-križevačka, evo da se ispravim, u kojima suci bi mogli raditi u uvjetima koji bi odgovarali poslu, dakle, koji obavljaju. Dakle, mi ne prihvaćamo ovu racionalizaciju jer mislimo, dakle, da sudovi moraju i prostorno biti dostupni stanovništvu, građanima. A pogotovo na onim područjima gdje je broj stanovnika, gustoća, naseljenost najveća u Republici Hrvatskoj, a to je eto u Međimurskoj županiji. Ja se nadam, dakle, da će se ove primjedbe u budućnosti prihvatiti i da ćemo ipak imati nekakvo drugačije rješenje. Ono što posebno, dakle, pozdravljam to je namjera ove strategija koja ide na tome da se skrati duljina sudskih postupaka. Dakle, u strategiji piše da je nekakav prosjek u Europi do 3 godine, a nažalost mi imamo puno slučajeva da u našem sudstvu da su ti procesi kod nas itekako dugi, da se odugovlače, i to kod dosta jednostavnih slučajeva. Pa dopustite da jedan primjer takav navedem. Dakle, slučaj ili predmet koji je na sudu još od 2000. godine još nije završen. A radi se o tome, dakle, da što je to predmet koji su pokrenule HT, Hrvatske telekomunikacije koje su zaračunale ili dale, ispostavile račun jednom korisniku a on je dalje, dakle, vještačenjem dokazao da on te usluge nije koristio. Poznato je, ima takvih slučajeva da je s jednog broja nazivano na određeni broj u Hong Kongu. Vlasnik o tome nije imao pojma, dakle, radilo se u upadu na taj broj i napravio je račun za 3 mjeseca negdje oko, preko 3 tisuće kuna. Korisnik tog broja normalno da nije htio platiti taj račun pa je to završilo na sudu. U prvoj presudi, donesena je presuda dakle na temelju vještačenja da zaista vlasnik nije imao veze s tim računom, da on to nije napravio nego da mu se netko ubacio na račun. I rješenje je bilo to da se nadoknade i troškovi i da se taj račun prebije. Normalno da je došlo do žalbe od strane HT-a. Drugo ročište je održano u svibnju 2005. godine. Rješenje je, dakle, isto. Sudac je također donio rješenje da HT nema pravo na naplatu tog računa. Isto tako da mora nadoknaditi tuženiku trošak od ovog postupka u iznosu od 6 tisuća i 800 kuna. Normalno da je poslije toga opet HT uložio žalbu i još dan danas taj predmet stoji na sudu. Dakle, naš građanin je s jedne strane, dakle, oštećen što ga se tereti za određeni račun. Oštećen je još uvijek što je on sam morao dakle platiti vještaka. To mu nije nadoknađeno na temelju ovog rješenja, a s druge strane vidimo da javna poduzeća itekako efikasno putem ovrha naplaćuju svoje račune. Dakle, na to bismo isto morali obratiti pažnju. Dakle, da pred sudom svi budu jednaki, tj., da pred sudom svi, dakle, imaju barem približno jednako trajanje dužine ovoga procesa. Eto, hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Upravo je i ova strategija reforme pravosudnog sustava s planom djelovanja jedan oblik kontinuiteta prijašnjih ministara, ministrica, prijašnjih Vlada i u tome bih rekao da je sadašnja ministrica osjetila ono najbolje što se može napraviti kako bi jedanput zauvijek kazali da trajne neprolazne vrijednosti pravosudnog sustava u Republici Hrvatskoj koje želimo stvoriti nemaju alternative i da traže upravo angažiranje sviju nas. Naravno, ozbiljnost reforme pokazuju i dosadašnje rasprave, ali i pokazuje vrsnost govornika do sada, mahom izvrsnih pravnika, građana koji su praktično osjetili funkcioniranje ili ne funkcioniranje pravosudnog sustava, odvjetnika, bivših ministara. Stoga mislim da upravo je prednost ove reforme što je sve složila na jedan pregledan način, da možemo utvrditi koje je postojeće stanje, ali kojim putem krenuti. Ono što se može napraviti u kratkom roku, ono što se može napraviti u jednom dužem vremenskom razdoblju, ali su problemi jasno detektirani. Upravo zato što imamo tek 16 godina samostalnu državu jesu i česte mijene zakona i propisa i ono što se želi naglasiti jest da zakonodavac brzo reagira na nove događaje i izazove, na nove tehnologije. I što smo mi kao ovaj časni Dom tome udovoljili, raspravljali i donijeli takve zakone i propise. Naravno da ciljevi koji se žele postići su nezaobilazni. Pravedno i sigurno društvo, da osobe uživaju pravnu zaštitu temeljnih prava, da želi se istaknuti onu borbu protiv kriminala koji je na prvom mjestu jer se poduzimaju akcije djelotvorne u suradnji i sa drugim vlastima. Jer bez funkcioniranja sustava upravo je i reforma državne uprave jedan koji može doprinijeti da cijeli sustav uopće u Republici Hrvatskoj bude učinkovit i funkcionira. I oni koji su osuđeni na kaznu zatvora i lišeni su slobode u društvu se uključuju pomoću stručne brige i terapije. Briga za svakog građanina pa i onaj koji je napravio prijestup i koji je u zatvoru, treba i zahtjeva određenu terapiju. Postoje pravična temeljna pravila za učinkovito gospodarstvo, dobro i konzistentno zakonodavstvo, no ono što želim istaknuti jest upravo nastavak za uređivanje radnih prostora prvenstveno sudova jer sud treba izvana davati autoritet funkcije koji se obavlja. Ja samo želim istaknuti da ne može biti bolji doprinos rješavanju i Strategiji ovog našeg pravosudnog sustava nego upravo davanje mogućnosti da suci, ali i službenici i namještenici određenom sudu imaju izvrsne radne uvjete. Upravo je sada u tijeku i obnova Općinskog suda u Splitu jer kad netko dođe i vidi kako se sudi onda svaka čast i pohvala tim sucima, tim zapisničarkama i uopće osoblju koji radi u toj derutnoj zgradi bez klime, ljeti je vruće, zimi je zima i takve akcije svakako trebamo nastaviti. Prije toga je bio Općinski sud u Supetru, pa Sinj i ja mogu iskazati da upravo dobra veza Središnjeg tijela državne uprave sa lokalnom i područnom zajednicom mora rezultirati da ti prostori budu čim prije uređeni i stavljeni u funkciju jer to su sudovi upravo za te lokalne zajednice. Pravnu zaštitu pružaju neovisni suci i državni odvjetnici, sustav njihovog izbora je napravljen na moderan i suveren način, ali te stvari ne mogu biti prihvaćene uopće i uobičajiti se kao što se radi sa drugim institutima koji su prihvaćeni. Troškovi sudskih postupaka su razumni, pa ljudi sve više procjenjuju da li mogu svoj spor riješiti na jedan drugačiji način izvan suda ili upotrijebiti cijeli aparat sudski koji onda zasigurno treba biti skup, pravda je spora, ali dostižna i sa neizvjesnim ishodom. Ono što želim uz digitalizaciju i sređivanje zemljišnoknjižna stanja istaknuti, što je doista jedan veliki napredak jest i što doista u rekordnom roku možete dobiti izvod iz registra trgovačkih sudova. Više o tome ne govorimo jer kao to je normalno riješeno, međutim i to treba istaknuti jer upravo Strategija kaže edukacija sviju i onih koji su najpotrebniji. Svakako da dostupno i svima jest napredak koji se ne može zaobići pravosuđe, učinkovit sustav u službi javnosti. Još Ustavom je zajamčena stalnost sudačke funkcije, oni koji su jedanput izabrani, jedino ovi novi suci koji se prvi put imenuju prigodom stupanja na sudačku dužnost imenuju se na vrijeme od 5 godina i to je jedno dostignuće koje trebamo stalno ponavljati jer onda će biti doista ja bih rekao skandar kad dobar sudac nakon 10 ili 15 godina otiđe u odvjetnike. Sad je to kao normalna stvar, biti će i obratan način da mnogi odvjetnici žele postići sudačku funkciju jer je moglo obavljati na jedan doista suvremen način sa dobrim primanjima. Isto tako imenovanje državnih odvjetnika jer bez tih državnih odvjetnika ne može se razmišljati kako i dalje krenuti. Dakle, iz postojećeg zakonodavnog okvira proizlazi da je doista utjecaj zakonodavnu izvršnu vlast, da sudbenu vlast onemoguće ili je sveden na najmanju moguću mjeru jer ne trebamo zaboraviti da je Republika Hrvatska mala zemlja, sa malim brojem stanovnika i da svak svakoga zna i da je svakom netko ili rođak ili prijatelj i kum, ali to ne znači da se upravo ne stavlja na prvom mjestu stručnost, moralnost i poštenje jer i svaki najidealniji sustav može se zaobići, ali to je doista svedeno na najmanju moguću mjeru. Neovisnost prije svega podrazumijeva da suci svoje odluke donose isključivo na temelju zakona i po svojoj savjesti. Cilj ovog dijela Strategije reforme je razrada instrumenata kako dalje jačati i zaštititi sudačku neovisnost, samostalnost, nepristranost, ali i status i učinkovitost. Ono što kažemo u smislu ove Strategije stvaranje učinkovitog pravosudnog sustava jest kako smanjiti zaostatke o neriješenim predmetima. Štovane kolegice i kolege, da je neka druga zemlja koja ima državu stotinjak godina, imala društveno vlasništvo, pa stanove, pa stanovska prava, ja sam siguran ne da ne bi to riješili brzo kao mi nego mnogi bi završili u bolnici i to one psihijatrijske, a mi smo to hrabro izdržali i unatoč … [[Zbog predsjedničkog zvona, govornik se ne razumije.]] na jednu najmanju moguću mjeru, a upravo s time je i rezultat ujednačena, a i pojačana uloga sudske prakse. Ono što želim istaknuti posebno mreža sudova naravno da, ali izuzeci trebaju biti poglavito na otocima. Ne može se dogoditi da u tom spajanju ostane otok Brač ili Hvar ili Rab koga niti nema ovdje u ovoj karti, a svi smo osjetljivi na svoje male otoke, svoja mala mjesta te suda, jer gdje god je sud onda se jamči doista i razvitak ostale administracije, stručnosti, gospodarskog razvitka, ali i onoga što se kaže želimo poštivati zakone koje smo donijeli, zakone o otocima koji ne smiju ići na manje u odnosu na prije. Slažem se županijski sudovi manji i neka budu … [[Govornik se ne razumije.]] sudovi i neka rješavaju ne na temelju toga što vraćaju ponovno i neke rekao bih uvjetno lagane stvari ponovno na prvostupanjski sud već mogu rješenjem, odlukama preinačiti odluke i tako i na taj način smanjiti doista jedan veliki zaostatak neriješenih predmeta. No također sudska prava, predsjednik suda treba biti taj glavni i najodgovorniji i nitko drugi, a onda on formira svoj tim kako učinkovito rješavati predmete, a to znači od žarulji, od vodokotlića, od otpreme, od slaganja dostavnica da li je uredna dostava ili ne i ta edukacija treba biti stalna i parmanentna i upravo ova Strategija to i naglašava pravosudna akademija vrlo jasno i pregledno, česti seminari i edukacije za suce kojih sada nema ne smiju biti razlog što su to kao preveliki troškovi, naravno i utjecaj medija.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovana ministrice. Naš naravno ideal je postizanje apsolutne vladavine prava i potpuno efikasno pravosuđe. Da bismo to uspjeli postići držim da je potrebno definirati ili složiti se oko toga da imamo tri strateška cilja i trebamo težiti ka tri strateška cilja. Ono što je važno razmotriti da li ova Strategija može odgovoriti zahtjevima za postizanje ta tri strateška cilja. Kao prvi bilo bi kvalitetno i stabilno zakonodavstvo. Zakoni i drugi opći pravni akti trebaju biti rezultat jednog racionalnog procesa u kojem će rezultati biti primjerene, konzistentne i lako primjenjive norme što će biti podjednako razumljive onima koji ih donose ali i onima koji ih primjenjuju i onima na koje se to odnosi. Naravno da se ovdje moramo zapitati da li primjerice smo mi u posljednje dvije godine ostvarili kao zakonodavno tijelo taj strateški cilj, da li smo većinu zakona donijeli kao rezultat doista jednog racionalnog procesa, da li su te norme odnosno ti zakoni koje smo donijeli bili razumljivi nama, da li su bili razumljivi onima koji su ih trebali primjenjivati, da li su bili razumljivi sucima, odvjetnicima a prije svega da li su bili razumljivi i primjenjivi građanima. Budući da smo veliku većinu zakona donijeli po hitnom postupku možemo se sasvim sigurno suočiti da ako je bio racionalni proces u donošenju tih zakona da je on bio vrlo kratki racionalni proces pa samim tim smo onda i vrlo vjerojatno donosili zakone koji nisu mogli odgovoriti ovim drugim zahtjevima a što govori i da smo neke zakone već u ovom svom kratkom zastupničkom stažu od dvije godine nekoliko puta morali mijenjati ili da smo morali davati autentična tumačenja ili nismo ni sami znali kako ga primijeniti. Drugi cilj bi trebao biti konzistentno i efikasno pravosuđe, dakle pravosudne institucije ponajprije sudovi trebaju biti u velikoj mjeri osposobljeni za ostvarivanje zadataka koje moraju ispunjavati. Pravosudni dužnosnici i službenici trebaju imati adekvatno obrazovanje, sposobnosti i trening a podjela ovlasti i organizacija posla u pravosudnim ustanovama i logističke pretpostavke trebaju biti primjereni. Kvaliteta i učinkoviti rad dodatno bi trebalo podići i stupanj. Uz to treba podići naravno i stupanj javnog povjerenja u pravosuđe i pravosudne ustanove. Mislim da ne treba ovdje neki dodatni komentar. I treći cilj bi trebao biti poštivanje rezultata postupka i efikasna provedba sudskih i drugih na zakonu zasnovanih odluka. Efikasnost pravnog sustava iluzorna je ako se donose odluke u pravno propisanom postupku a one se efikasno ne mogu provoditi. E sada, ja vas sve pozivam da se mi zapitamo primjerice koliko imamo konačnih sudskih odluka koji oni na koje se odnose naprosto ne mogu provesti, od nekih banalnih kao što su ovrhe do stečajeva, do postupaka iz primjerice radnog prava gdje je obaveza da se neki od radnika koji su nezakonito otpušteni vrate na posao a naprosto poslodavac ih ne želi vratiti. Dakle, što će nam ova dva prethodna cilja ako smo postigli ako nismo osigurali da naprosto ono što je okončano u sudskom postupku bude i primijenjeno odnosno da oni koji su oštećeni u tome i koji su dobili pravorijek taj pravorijek mogu u nekakvom primjerenom roku i realizirati. Dozvolite mi sada da dam jednu primjedbu na ovu strategiju koja je vrlo konkretna. Ja mislim da u hrvatskom pravosuđu ima i dobrih primjera i mislim da je ova strategija trebala istaknuti dobre primjere koji jesu i to imenom i prezimenom odnosno nazivom ili suda, ili gruntovnice ili nečeg trećeg dakle ako već se služimo terminologijom engleskom, onda te caseove je trebalo sasvim sigurno reći da ih imamo i da ćemo ih u vidu nekakvog zrcala pokušati primijeniti ili modelirati u nekim drugim sudovima. Ova strategija ima dva cilja. Jedan cilj je da velike sudove učinimo efikasnima a drugi je da male sudove učinimo velikima, ako to mogu skraćeno reći. Pokazuje se da su veliki sudovi neefikasni, pa onda se postavlja pitanje zašto bi male sudove koji mahom jesu efikasni pretvarali u velike sudove, i doista da li veličina suda ima nekakvu korelaciju sa efikasnošću toga suda. I kolega Pavlic je govorio o tome dakle da doista imamo vrlo efikasnih sudova. Ono što jest problem hrvatskog pravosuđa da su efikasni sudovi sudovi srednje veličine mahom ali nažalost da su oni geografski koncentrirani, dakle da oni nisu po nekom drugom pravilu razasuti Hrvatskom nego da su dakle geografski koncentrirati praktično u sjevero-zapadnu Hrvatsku. Pripremajući se za ovu raspravu razgovarao sam sa brojnim sucima. Oni jednako tako misle da bi jedan temeljnih kriterija uz broj predmeta, uz broj stanovnika, uz veličinu područja koje pokriva neki sud sasvim sigurno i trebala ili odlučujuće trebala biti efikasnost dosadašnjeg rada. Ne možemo stalno nagrađivati one koji su neefikasni i stalno kažnjavati one koji su efikasni u svojem radu. Netko je ovdje govorio o uvjetima rada u Splitu, kolega Pavlic je govorio o uvjetima rada u Međimurju. Dozvolite mi da ja kažem o uvjetima rada u kojima rade pravosudna tijela u Koprivnici. Pravosudna tijela u Koprivnici su među najefikasnijima u Republici Hrvatskoj. Jedne godine su prvi, jedne godine drugi, ali evo u kojim uvjetima rade ta pravosudna tijela. Dakle, županijski sud djeluje na dvije lokacije s tim da ima jednu svoju lokaciju, dakle vlastiti prostor od 165 kvadrata. Međutim, 220 kvadrata mu je u zgradi općinskog suda i naprosto sada mu nedostaju tri prostorije za suce i nedostaje mu nekoliko prostorija za sudske savjetnike. E sada, općinski sud ima taj problem da mu je županijski sud u njegovim prostorima jer da mu županijski sud nije u njegovim prostorima općinski sud bi za svoje potrebe imao sasvim dovoljno prostora, ali budući da mu je županijski sud u njegovim prostorima on ne može naprosto imati zadovoljene prostorne uvjete, o ostalim uvjetima da i ne govorim. Prekršajni sud se nalazi u zgradi koja je vlasništvo grada Koprivnice i gdje već gotovo tri godine praktično ne plaća niti struju niti vodu a kamoli da plaća zakupninu. Županijsko državno odvjetništvo nalazi se u jednom četvrtom iznajmljenom prostoru gdje se plaća vrlo značajna zakupnina a općinsko državno odvjetništvo djeluje na dvije lokacije i to djeluje u zgradi općinskog suda i ima jednu prostoriju u zgradi Županijskog državnog odvjetništva. Dakle, pravosudna tijela u Koprivnici u ovom trenutku djeluju u potpuno neadekvatnim prostorima odnosno nedostaje im prema onim standardima koje ministarstvo propisuje negdje oko 870 kvadrata prostora. Ja sad neću ovdje govoriti jer mislim da ste svi mogli se uvjeriti u efikasnost sudova, jel', imamo te statistike. Ja mislim da to i ministrica zna. Primjerice naša gruntovnica u Koprivnici je jedna od najažurnijih. Kod nas se gruntovni izvaci dobivaju trenutno. Ne stignete otići kupiti biljege dok vam se isprinta gruntovni izvadak pri čemu oni nisu samo na novom mediju nego se radi o tome da su to točni podaci. Dakle nisu samo ono što je kolega Leko rekao da su knjige iz papira pretvorene u digitalni format nego su, doista se radi o knjigama koje su u potpunosti ažurirane. I znam da još neke gruntovnice iz tog područja dakle sjeverozapadne Hrvatske jednako tako imaju vrlo ažurne knjige. Ali imaju problem jedan zato što u ovom trenutku se ne mogu više širiti. Dakle oni više tu svoju, vjerojatno ta ažurnost će doći na prepreku jer naprosto više nemaju prostora niti, niti za arhivu. I doista je sada se postavlja ključno pitanje da li ova strategija odgovara dakle svemu onome što sam govorio i da li odgovara tome da će oni koji su do sada bili vrijedni i efikasni u takvim uvjetima u kojima su radili biti nagrađeni ili će biti nagrađeni oni koji su u istim uvjetima u kojima su radili bili neefikasni pa ih je onda trebalo dakle još dalje poticati i reformirati. I još jedan veliki problem i time završavam je to što navodno za 11. i 12. mjesec pravosudna tijela nisu dobila svoje transfere iz Državnog proračuna i dugovi su se dakle kumulirali za posljednje tromjesječje.
Hvala lijepa. Replika poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Kolega Mršiću evo ja sam, potaknuli ste me na repliku jer ste opetovano ponovili i govorite o efikasnosti, o nagradama nekih sudova. Ova strategija, njoj nije cilj nagrađivanje nekoga ili kažnjavanje nekoga od sudaca. Njoj je cilj da svi hrvatski građani imaju jednakost pred sudovima i jednaku sudsku zaštitu. Isticanje ovdje primjera sudova sjeverozapadne Hrvatske o ažurnosti knjiga, o stanju gruntovnica pa mislim da svi znamo da je tradicija, zemljišno-knjižna tradicija i gruntovnička u sjeverozapadnoj Hrvatskoj nešto sasvim drugo nego recimo na jugu Hrvatske gdje takve tradicije nema. Gdje građani nisu uredno po tradiciji i po nasljeđu obzirom na to kako je to u kojem dijelu Hrvatske bilo. Ono što ova država treba i Ministarstvo pravosuđa osigurati da jednaku takvu efikasnu sudsku zaštitu pa i zemljišno-knjižnim predmetima dobiju i oni na jugu Hrvatske koji nisu imali tu sreću eto ili tu naviku jer nisu bili u takvoj pravosudnoj tradiciji. Dakle ne radi se o nagrađivanju sudaca samih jer nije svrha sami suci sebi nego hrvatski građani koji i oni koji nemaju sreću te efikasnosti treba se učiniti da i njihov sud bude tako efikasan.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa bojim se kolegice Lovrin da me niste dobro razumjeli. Ja nisam govorio o nagrađivanju sudaca mada sam u postizanju ciljeva vrlo jasno rekao da suce treba platiti, nagraditi, omogućiti im da se educiraju i da ih treba na takav način vrednovati. Ja sam ovdje govorio vrlo konkretno. Ova strategija predviđa ukidanje nekih sudova i govorio sam o tome, a to je hrvatska praksa da oni koji su dobri, koji ne kukaju, koji ne stvaraju problema su obično ukinuti ili spojeni s nekim drugim jel'? Pa tamo gdje nema te pravne tradicije kao što ste vi rekli sređivanja zemljišnih knjiga će dobiti nove, lijepe, velike prostore, nove savjetnike, nove suce a primjerice ovdje u sjeverozapadnoj Hrvatskoj se predviđa da će se ukinuti i općinski sudovi i neki županijski sudovi. Ja sam o tome govorio. Da se tamo gdje se dobro radi treba poticati na još bolji rad i kao što sam u uvodu rekao treba u Ministarstvu i svima nama služiti kao dobri primjeri, a ne da imamo samo zagrebački ili splitski županijski sud kao loše primjere. Mi doista imamo dobre primjere u hrvatskom pravosuđu i mislim da vrijeme da i ministrica napravi turneju po njima i da ih pokaže. Koji su to sudovi, u kakvim uvjetima rade i koji su to suci koji dobro rade?
Poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Poštovana gospođo ministrice na prvi pogled radi se ipak o jednom impresivnom dijelu napisanom na nekih sedamdesetak stranica međutim ipak u, analizirajući ovo nailazi se na veći broj manjkavosti koje ova Strategija sadrži. Osnovna strategija, osnovna orijentacija ove Strategije je dakako dobra i sa moje strane svaka, stvarno vrijedna svake pohvale. Dakako ja moram ovdje ipak naglasiti da je ono što je u našem predizbornom HNS-ovom programu objavljeno na Internet stranicama HNS-a vrlo me podsjeća na ovu vašu strategiju. To je bio tzv. Program za brže i bolje pravosuđe. Dakle ja to moram pohvaliti u svakom slučaju. Za potrebe rasprave smatram da je dovoljno ukazati na nekoliko tih ključnih nedostataka koje ova Strategija sadrži, a realna potreba bi bila da se cijeli materijal malo doradi i još malo konkretizira. Počet ću sa prvim, a to su kadrovi. Pravosuđe boluje od mnogih bolesti, ali kad bi trebali dijagnosticirati što je bit problema u pravosuđu onda bi morali i odgovoriti čovjek. Svaka ozbiljna i duboka reforma pravosuđa morat će početi i završiti sa čovjekom tj. sucem, državnim odvjetnikom ili sudskim službenikom. Jedan od možda najvažnijih mjera za otklanjanje nepovoljnih karakteristika pravosuđa je nedovoljna stručnost pravosudnih dužnosnika te nedostatak sustava promocije na temelju objektivnih pokazatelja. Samo pravosudni dužnosnici mogu istinski reformirati pravosuđe. Država i društveno okruženje može im samo u tome pomoći. Nema nikakve ozbiljne, istinske reforme pravosuđa bez unapređenja stručnog rada i nivoa znanja pravosudnih djelatnika. Treba poći od općepoznate konstatacije da je pravosuđe sustavno kadrovski devastirano u proteklih 10 godina, da treba omogućiti kontinuirano dodatno obrazovanje tijekom cijelog radnog vijeka. U tu svrhu Vlada je predložila osnivanje Centra za usavršavanje sudaca i ostalih pravosudnih dužnosnika i predvidjela čitav niz radionica. Ali nije stvoren sustav motivacije, konkurencije, natjecateljskog duha, a onda i sustav nagrađivanja i promocije temeljem rada i rezultata. Jedino taj sustav može biti motiv za usvajanje novih znanja i vještina od strane pravosudnih dužnosnika. Bez obzira na zakonska rješenja sadašnji sustav izbora suca na više dužnosti obilježen je i nepotizmom ili lobiranjem privatnih grana. Svaki mladi sudac zna da mu je daleko važnije uspostaviti dobre socijalne kontakte sa utjecajnim pojedincima nego ostvariti dobre radne rezultate. Nažalost to je realnost hrvatskog pravosuđa i to je opće poznata činjenica unutar pravosuđa. U svakom slučaju treba stvoriti sustav koji će počivati na nekim od sljedećih odrednica. Stalnost sudačke funkcije ne može biti zagarantirana i u odnosu na one pravosudne djelatnike koji ne ostvaruju niti donji prag potrebne kvalitete i kvantitete u svom radu. Takvi pravosudni dužnosnici trebaju biti ili udaljeni iz pravosuđa ili sa viših funkcija premješteni na niže funkcije čije će poslove moći uspješno obavljati. Nismo primijetili da su suci gubili posao zbog svog lošeg rada, a teško je prihvatiti zaključak da svi suci dobro rade i ispunjavaju svoje norme na zakonski i predviđen način. Mi čak nemamo zakonskih mogućnosti razriješiti suca koji je očigledno nekvalitetan. Dok sudsko tržište iz tržišne utakmice eliminira nekvalitetne takav sustav eliminacije na primjer u pravosuđu uopće ne postoji. Sudac može osuditi čovjeka i direktno ga teretiti za sve što su njegovi preci i njegov narod učinili tijekom proteklih 500 godina i na taj način suditi ne samo izvan zakona već izvan civilizacijskih normi, ali ga nitko zbog toga ne može zbog toga smijeniti. Mora postojati sustav eliminacije nekvalitetnih sudaca. Na nivou županijskih sudova potrebno je osnovati kadrovski odjel. Pri predsjedništvu suda koji bi mogao imati po potrebi svoje ispostave u sve većim općinskim sudovima. Odjel za kadrove trebao bi biti u bliskoj vezi sa odjelom za obuku pri županijskim sudovima koji bi imali direktan kontakt sa pravosudnom akademijom od koje bi naručivali određene programe. Potrebno je stvoriti jedinstven sustav obuke za cijelo razdoblje profesionalne karijere pravosudnih dužnosnika. Danas ne postoji nikakav sustav obuke državnih odvjetnika i sudaca. Suci snalaze se na različite načine, rade sistemom pokušaja i pogrešaka, obilaze sudnice i kancelarije starijih kolega i pokušavaju od njih dobiti valjane informacije na neformalni način, pa ukratko snalaze se kako znaju i umiju. Dolaskom na vježbenički rad mladi pripravnici koji su do sada obučavali na fakultetu u pravilu ex katedre usvajajući uglavnom teoretska a ne praktična saznanja bivaju prepušteni sami sebi i dobroj volji pojedinih sudaca. Već kod obavljanja vježbeničkog staža potrebno je stvoriti jasan program obučavanja koji će biti nastavak školovanja, ali ovaj put sa naglaskom nerješavanje slučajeva i ovladavanjem pojedinih praktičkih vještina. U tu svrhu potrebno je stvoriti jedinstveni priručnik za pripravnike kako na sudu tako i u Državnom odvjetništvu, te program praktičnih radionica pa čak i mogućih periodičkih provjera znanja nakon odlaska iz pojedinog odjela sud ili Državnog odvjetništva na rad u drugi odio. Sudovi na čelu sa Vrhovnim sudom Hrvatske trebali bi izraditi centar za usavršavanje kadrova u pravosuđu, plan permanentnog dodatnog obrazovanja sudaca. Glavno Državno odvjetništvo analogno tome plan obuke državnih odvjetnika i to tijekom cijele profesionalne karijere. Ovaj plan bi u sebi trebao sadržavati određene tipske radionice koje bi trebali proći i svi pravosudni dužnosnici određenog profila, ali po zahtjevu prakse koja nameće određene nove probleme trebalo bi stvoriti i ad hoc radionice koje bi se bavile nekim novim pojavnim oblicima kriminala i rješavanjem uočenih dilema i problema. Uočavamo da strategija predviđa brojna usavršavanja, ali to usavršavanje oslonjeno je na dobru volju sudaca i državnih odvjetnika. Radi se o voluntarističkom pristupu i to je osnovna strateška greška ove reforme pravosuđa. Da bi pravosudni djelatnici bili motivirani za obuku, podizanje kvalitete i stvaranje atmosfere zdrave konkurencije treba uspostaviti sustav promicanja promicanja pravosudnih kadrova baziran na vrednovanju rada i rezultatu rada. Na taj način trebamo omogućiti profesionalni razvoj svakog pravosudnog dužnosnika i stvoriti osjećaj sigurnosti karijere suca i državnog odvjetnika za one koji zadovoljavaju zahtjevima struke. Suprotno, treba stvoriti sustav odabiranja najboljih kadrova za pravosuđe, sustav rane eliminacije loših i već kod prijema vježbenika ili tijekom samog vježbeničkog staža, a po potrebi i kasnije za one kadrove koji ne ispunjavaju niti donji prihvatljivi prag ispunjenja svih pravosudnih obaveza. Takvim ljudima treba omogućiti da u što je moguće ranijoj fazi nađu drugi odgovarajući posao. Na taj način poboljšat će se kvaliteta pravosuđa, stvara se osjećaj da se u pravosuđu nalaze najbolji od najboljih pravnika u državi. Onima koji ne zadovoljavaju kriterije daje se jasan znak da pokušaju naći sebe u nekoj možda drugoj djelatnosti. Da bi mogli eliminirati loše i promovirati dobre, moramo dobiti objektivni pokazatelj o nečijem radu i ti pokazatelji moraju biti osnov za donošenje kadrovskih odluka. Potrebno je uspostaviti sustav stalne kontrole nižih sudova i državnih odvjetništva od strane viših sudova i državnih odvjetništva i to kako u vidu redovitih pregleda spisa tako i u vidu kontinuiranog vođenja evidencije kod višeg suda o aktima koje izdaje pojedini sudac ili Državni odvjetnik nižeg suda ili Državnog odvjetništva. Kod više pravosudne institucije morao bi postojati sustav eliminacije ocjena i primjedbi po pojedinom sucu koji sustav evidencije i kasnije bi osnov bio za zauzimanje stava o mogućnosti napredovanja tog suca. Nakon što netko postane kandidat za suca višeg reda u uži izbor viši su ili Državno odvjetništvo organizira dubinski pregled cjelokupne referade i cjelokupnog rada suca kandidata o čemu sastavlja izvješće koje ulazi u personalni dosje suca kandidata kao jedan od odlučujućih kriterija za promociju. Promocija kadrova vrši se samo na temelju objektivnih pokazatelja rada pojedinog kandidata. Rješavanje ogromnih zaostataka u pravosuđu i osiguranje prava građana na suđenje u razumnom roku drugi je nedostatak u ovoj strategiji. Ovo je najvidljiviji problem pravosuđa koji uočavaju svi građani. Tom problemu vidimo da je posvećeno dosta pažnje u ovoj analizi strategije reforme pravosudnog sustava. Međutim, da bi otklonili nagomilane zaostatke pored predviđenih mjera potrebno je učiniti i dodatne napore. Ja ću završiti skoro. Potrebno je poduzeti niz mjera za obeshrabrivanje stranaka za nepotrebnim suđenjima. Potrebno je pri općinskim sudovima u županijskim centrima formirati specijalizirane odjele radnog prava koji bi imali isključivu nadležnost u radnim sporovima. Što se tiče države, država je najobjesniji paničar. Kada visoki državni službenici donesu moguću pogrešnu odluku to isprovocira stotine, nekada i tisuće tužbi pri općinskim sudovima u Hrvatskoj. To je isto stvar o kojoj treba povesti računa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Kolegica zastupnica je rekla da je edukacija ovom strategijom predviđena kao, prepuštena na dobrovoljnost sucima. Dakle, upravo obrnuto. Ova strategija predviđa i kao i Zakon o sudovima obveznu edukaciju sudaca i predviđa to kao uvjet za napredovanje u pravosudnoj karijeri.
Replika. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Hvala. Pa evo jedna mala replika kolegici. Ona je točno ustvrdila kako je HNS objavio nešto prije ove izborne ili u samom tijeku izborne kampanje svoju reformu za bolje i brže pravosuđe. Moram napomenuti da je to jedna dobra reforma jer je uglavnom prepisana ona koja je bila donesena i izvršena za vrijeme koalicijske vlasti. Jedino u njoj ima nekoliko malih nedostataka u smislu tom što se nije vodilo računa da je već ova Vladina reforma, dakle bivše koalicijske vlasti u dobrom dijelu, bar onom institucionalnom i zakonodavnom već bila uznapredovala i izvršena, a tu se tek predviđalo da to treba učiniti.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Zahvaljujem kolegici da mi je dala repliku. Naime, meni se čini da postoji u ovom strategiji naprosto, ono što sam na početku rekla, nedovoljno da su prikazane mjere na koje će se ti nedostaci otkloniti. Dakle, ono što sam u početku izlaganja kazala, strategija je odlična, ciljevi su dobri. Nedostatak je ovo što sam, o čemu sam kasnije govorila, dakle o kadrovima, o načinu, ne znam, dostave sudskih pisama i poziva itd. Dakle, sve ove stvari o kojima sam, napredovanju. U permanentnom obrazovanju, što je kolegica rekla ne smije biti volontaristički, mora stvarno biti obligatorno.
Poštovana zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Nekoliko rečenica vezano oko prijedloga, oko strategije reforme pravosudnog sustava, s planom djelovanja koji nosi datum od 10. listopada prošle godine, a mi evo početkom veljače o ovom raspravljamo. Pa u stvari sama sebi postavljam pitanje uopće svrhe rasprave, sudjelovanju u raspravi nećemo što će se vjerojatno danas popodne primiti, odnosno imamo pravo odlučiti hoćemo li primiti ili nećemo primiti k znanju. Na nju ne možemo utjecati, ona je stvar Vlade. Međutim, u krajnjoj liniji treba iskoristiti ovu raspravu pa pokušati možda kazati nekoliko svojih razmišljanja općenito o pravosuđu, o pravosudnom sustavu, pa onda i o ovoj reformi, slažući se sa svima onima koji su ustanovili, konstatirali da je ustvari i prošla koalicijska Vlada započela sa reformom pravosudnog sustava. Šteta što je ova Vlada nije nastavila, već se evo izgubilo možda u nekim stvarima i pune dvije godine. Kad bi sad običnog građanina valjda pitali o tome, a bez da eventualno čita ili da mu date da čita ovu strategiju reforme što ustvari bi ta strategija reforme pravosudnog sustava trebala donijeti, što ustvari oni očekuju uopće od našeg pravosuđa. Pa ja vjerujem da bi najvećoj većini građani kao prvo rekli da bi željeli da sudski postupci budu puno brži nego što su bili do sada ili nego što jesu ili nego što će biti, da bi htjeli da svaki, svaki građanin ove države ima pravo pristupa sudu, dakle mogućnost da ostvari to svoje pravo. Vjerujem da građani očekuju da najteža kriminalna djela iz različitih sfera budu brzo i primjereno kažnjena, da inače kazne za počinitelje budu primjerene, očekuju da suđenja budu poštena, koliko je to god moguće, očekuju da suci budu pošteni, nepristrani, da budu nekorumpirani, da budu odgovorni, očekuju da oni suci koji tome ne udovoljavaju da postoji način i sustav da budu vrlo brzo sankcionirani i kažnjeni u konačnici i oduzimanjem prava da se bave sudačkom djelatnošću. Da li ova strategija reforme pravosudnog sustava to omogućava? Ja sam vrlo skeptična. Osobno ne vjerujem, ali možda bi trebalo građanima jasno i glasno reći da bez obzira na ovaj dokumenta o kojem mi raspravljamo od jučer popodne da još dugo godina će proći dok budu imali pravosuđe onakvo kakvo bi trebalo odgovarati i standardima koji postoje drugdje. Kad sam spomenula pravo građanina na pristup sudu, odnosno svakom građaninu, možda bih molila ministricu, obzirom da je tu da pita zbog čega Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći, onako kako to piše u krajnjoj liniji i u strategiji reforme, još nije bio pred ovim Saborom. Naime, koliko je meni poznato, tekst zakona i to u konačnom obliku postoji, da su bile određene primjedbe negdje završen u rujnu prošle godine. Mislim da je bilo dovoljno vremena da možda i dođe u Saborsku proceduru. A ako dobro pamtim, prošli tjedan smo raspravljali o planu usvajanja zakonskih prijedloga i čini mi se da je taj zakon … [[Zbog predsjedničkog zvona, govornik se ne razumije.]] drugom kvartalu ove godine, ako to nije tako onda vas molim pokušajte odgovoriti, odnosno demantirati. Nadalje, čini mi se da bez obzira na sve moguće strategije koje se odnose na reforme, koje se odnose na različite politike, da u Vladi postoji jedna neusklađenost djelovanja. Ja vas naime podsjećam da smo u zadnjih dvije godine u nekoliko navrata odgađali primjenu odredbi pojedinih dijelova Obiteljskog zakona koji se odnose na prednost nadležnosti centara za socijalnu skrb na sudove, s time da je u strategiji zaštite od nasilja u obitelji između ostalog jedna od važnijih mjera bila osnivanje obiteljskih sudova. Meni je jasno, pa mogu i poduprijeti to da su se, da nema mogućnosti da se, i uvjeta, da se formiraju posebni obiteljski sudovi. Prošle godine kad smo raspravljali o Zakonu o sudovima državna tajnica je izričito rekla, bez obzira što obiteljski odjeli nisu predviđeni kroz Zakon o sudovima, da će se takvi odjeli ipak formirati. Ne znam koliko vam je poznato, ali građani od 1. siječnja ove godine imaju problema u ostvarivanju tih odredbi Obiteljskog zakona. Naime, i samo Ministarstvo pravosuđa je tražilo ustvari odgodu nekoliko puta o prijenosu nadležnosti na sudove, upravo zbog značajne, važne i osjetljive problematike iz Obiteljskog zakona. Građani od 1. siječnja ove godine ustvari se šetaju, ili ih šetaju od centara za socijalnu skrb, odnosno rad, prema sudovima nazad i u jednom dijelu još uvijek ne mogu to pravo ostvariti. Prošle godine također kod rasprave Zakona o sudovima uvjeravalo nas je da je edukacija vezana oko preuzimanja ovih nadležnosti od centara za socijalnu skrb itekako uznapredovala, da nema nikakvih problema i da će svi, da će sudstvo biti itekako pripremljeno za prihvat ovih predmeta. Sudstvo nije pripremljeno. Ja očekujem da možda ministrica pokuša odgovoriti na to zbog čega je to tako i da pojasni da li će se stvarno ostati kod toga da se osnivaju obiteljski odjeli pri redovnim sudovima, bez obzira što u Zakonu o sudovima oni se kao takvi posebno ne spominju. Nadalje, ono što se meni čini kada govorimo o edukaciji sudaca koju i ja smatram jednim od najvažnijih poslova u ovom ukupnom prilagođavanju hrvatskog društva standardima Europe, Europske unije, ja mislim da u jednom dijelu naši suci apsolutno nisu educirani i ne vidim da su u zadnjih nekoliko godina u tom segmentu napravili neki značajniji iskorak. Prvenstveno tu govorim recimo o problematici radnog prava u onom dijelu recimo kojem se to odnosi pitanja različitih vrsta diskriminacije. Naime Zakon o radu smo usvojili sredinom 2003. godine u kojem su jasno naznačene između ostalog i zabrana diskriminacije, a jasno je naznačeno i koliko smiju trajati radni sporovi i to i na prvom i drugom stupnju. Radi se o šest mjeseci. Od polovine 2003. godine sada već teče treća godina, radni sporovi traju više godina, ponekad se vidi, ne ponekad nego često se ne vidi ni konca ni kraja, a pogotovo u ovom dijelu koji se odnosi na pitanja diskriminacije na radnom mjestu radnici imaju velikih problema prilikom ostvarivanja svojih prava na sudovima, te pitam da li se možda definitivno odustalo od recimo radnih sudova ili od makar posebnih odjela koji bi se bavili ovom problematikom, ali ona podrazumijeva i posebna obuka sudaca, jer u ovom dijelu se u velikoj većini radi i o poštivanju određenih standarda koje smo kao država usvojili i to se naravno ne odnosi samo Zakon o radu nego npr. spomenut ću još dva takva zakona, to je Zakon o ravnopravnosti spolova ili Zakon o istospolnim zajednicama. Zahvaljujem.
Hvala. Poštovani zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Gospođa ministrica je jučer u uvodnom govoru rekla nešto veliko o zaostatku u prekršajnim procesima, pa bi ja pripomenio da postoji institucija rada za opće dobro i eto Zakon o prekršajima navodi u članku 45. da se novčane kazne ili globe do 500 kuna zamjenjuju radom na opće dobro. A vidite u lokalnim zajednicama najviše propisane kazne za takve prekršaje su 200 kuna i onda ljudi prihvaćaju da tu instituciju rada za opće dobro. Ta institucija rada za opće dobro uopće ne funkcionira, dakle presuda je takova da on treba raditi za opće dobro. Te institucije nema, ona ne postoji i što se dešava? Jednostavno dakle desilo se to da imamo zakon koji ne korespondira sa zbiljom, sa stvarnošću. Dakle tu se javljaju čak i troškovi toga suđenja koji su često veći od zapriječene kazne, sama prevencija koja postoji ne postiže svoj cilj. Komunalna redarstva koja u tom dijelu dosta rade i uredno podnose takve prekršajne prijave ustvari rade za ništa, na njih na određeni način se njihov rad poništava i vidite ja želim postaviti jedno pitanje. To je jedan primjer. Recimo u Splitu su najviše kazne 200 kuna tu zapriječene, do 500 kuna čovjek može birati da li će ići raditi za opće dobro, on prihvati to, takva bude presuda, taj rad ne postoji i izija vuk tovara, ništa se nije desilo. Dakle pitanje glasi ustvari, to je jedan primjer. Ustvari da li su naši zakoni, a pošto smo mi Hrvatski sabor dakle koji donosi zakone, da li su naši zakoni ono što bi se u Dalmaciji reklo "štuka pitura, bela figura" da li se one donose "perlafinta" šta bi se reklo doli. Dakle da li su ti zakoni izvana lijepi i šta ja znam samo i figuraju izvana, a iznutra jednostavno nisu primjenjivi. Jer mi naime dolazimo do pitanja koje je jako bitno, šta je ustvari svrha zakona. Da li zakon samo želi odraziti postojeće stanje u nekoj zajednici ili se zakon donosi i da bi se promijenilo neko ponašanje, stanje, šta ja znam u nekom društvu, zajednici na taj način da onda da taj zakon bude efikasan. Ukoliko toga nema, onda dovodimo naše građane u jednu frustirajuću situaciju, jer puno toga im se u zakonima i priznaje. U zakonima se ne govori o konkretnim ljudima nego apstraktnom dakle čovjeku, građaninu itd. kao apstraktno biće on ima razno-razna, mnogobrojna, nebrojena prava. U konkretnom životu gdje postojimo kao konkretna sudbina kao Marin, Ante, Stipe, Marica, Barica, ta prava se ne ostvaruju ili se teško ostvaruju ili zakon ne funkcionira i rađa se ono šta se zove podvojena ličnost, humo duplexi i šta ja znam i rađa se ono da zakon počinje funkcionirati ne na toj razini jednakopravnosti za sve nego počinje funkcionirati s obzirom na jednu činjenicu a to je najgore po svako društvo s obzirom na koga se primjenjuje. Ako dođe do toga da drukčije zakonska norma funkcionira jer se primjenjuje na Marina Jurjevića ili na nekoga drugoga, onda smo u velikoj gabuli, onda građani više ne vjeruju sustavu, državi, neznam kako bi to nazvali. To je najgora moguća situacija šta se može desiti i zbog toga mislim da je veoma bitno da šta mi radili, da radili, da budemo vjerodostojni i da mi kao političari prije svega osiguramo i općenito svi oni koji su u službi države, državni funkcioneri, da zakon na njih bude primjenjiv kao i na sve druge kategorije građana da tako kažem. Radi se jednostavno o tome da se mi nalazimo u Saboru koji donosi zakone i mi jesmo bez obzira na podjelu vlasti odgovorni za način kako se oni realiziraju, kako se primjenjuju, jer čini mi se da to uvelike onda uređuje i razmišljanje građana i neku kolektivnu, psihičku konstituciju građanina i nacije u odnosu na određeni sustav, na određeno društvo. Neki dan je bio jedan odličan Skorsijev film i na Hrvatskoj televiziji je prikazan, zove se "Bande New Yorka", tamo jedan od glavnih likova kaže: "Sve treba raditi po zakonu naročito kad se zakon krši." Ne daj Bože dakle da dođemo u situaciju takovu da se zakon dakle, može primjenjivati na više načina ili različite načine, s obzirom na samo jednu činjenicu, s obzirom koji je predmet, da tako kažem, bavljenja tog zakona. I drugo, ono što sam na početku rekao, u odnosu na ovaj rad za opće dobro, što je jedna naizgled sitnica, ali nas upućuje na to da nešto postoji u zakonu šta u praksi nema veze sa, dakle, nema veze sa zbiljom. I zbog toga mislim da se ova institucija koja u zakonu postoji da se ona mora urediti, realizirati. Zato postoje oni koji su zaduženi. Da li su to neki pravilnici o primjeni rada za opće dobro, itd. Jer vidite, na tom primjeru samo vidite kako kompletne, recimo, komunalne službe dolaze u pitanje vjerodostojnost pravosudnog sustava, neke sredine, itd. Zbog toga, evo, ja ne bi više duljio. Samo želim kazati da ne smije u društvu postojati ta vrsta diskrepancije ili razdora iz onoga što se zove teorija i onoga što konkretno živimo, a to je zbilja.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Ivica Pančić.
Gospodine Jurjeviću, kada kažete koja bi svrha trebala biti reforme pravosudnog sustava. Ono kako ja iščitavam da u normalnoj državi svrha svake reforme, pa i reforme pravosudnog sustava trebala bi biti jačanje pravne države i u konačnici ostvarenja pravednoga društva. Međutim, veoma sam skeptičan da je to ova HDZ-ova Vlada sposobna i to napraviti, bez obzira koliko se to gospođa ministrica Ožbolt trudila. Primjer za ovu moju navedenu tvrdnju bi bilo mnogo, ali uzimam zadnji primjer od jučer. O kakvoj pravnoj državi u Hrvatskoj mi govorimo kada član Vlade, znači ne obični građanin, u jednoj televizijskoj emisiji na nacionalnoj televiziji da ne bude zablude …
Ovo je, kolega Pančić, ovo je replika zastupniku Jurjeviću.
Je, evo, pa upravo to.
Ne objašnjenje i kritiziranje i objašnjenje nekih postupaka Vlade.
Pa mi govorimo o reformi pravosuđa.
Da. I vi ste tražili repliku i dobili je da bi odgovorili na navod iz prethodnog zastupnika.
Točno, govorimo o svrsi. I sada idemo na bit.
Ne, idete na repliku.
Točno. Znači, vrijeme sada može teći, onih preostalih minutu. Znači kada predstavnik Vlade potiče na govor mržnje …
Kakve to veze ima sa replikom zastupniku Jurjeviću?
Vrlo ima, to možda u bivšem jugoslavenskom komunističkom sustavu nije imalo veze, ovo što govorim, ali u demokratskom sustavu u kojem živimo mislim da ima vrlo veze. Znači, mislim na potpredsjednicu Vlade gospođu Kosor i sinoćnju emisiju Hrvatske televizije …
To nije replika. Nemojte kolega, nemojte kolega zastupniče. To nije replika niti uopće korespondira niti sadržajno niti na bilo koji način sa zastupnikom.
Čujte, ja znam da se vi ovdje ponašate ne kao predsjednik Sabora već kao predstavnik stranke …
Ne ponašam se i nemojte, držite se reda, kolega zastupniče. Ako zastupnik zatraži riječ da bi odgovorio na navod, repliku, zastupnik Jurjević nije uopće ni jednom riječju spominjao ove navode na koje vi sada replicirate.
Ja ne ispravljam krivi navod, ja govorim o pravosuđu …
Replicirate.
… i o pravnoj državi u Hrvatskoj.
Ne možete na taj način, to nije replika. Budite ljubazni i shvatite da to nije replika.
Po vašem mišljenju to nije replika, po mome je.
Nije replika.
Ima vrlo utemeljene osnove u ovo što … [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
Hvala lijepa. Hvala lijepa. To nije replika, hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Ja sam za razliku od vas našao direktnu vezu između onoga što sam govorio i ovoga što je govorio kolega Pančić. Pa osnova onoga što sam ja govorio, možda nisam bio dovoljno razumljiv, je bila u tome da svi ljudi trebaju biti jednaki pred zakonom. Bili političari, baš sam rekao, oni koji predstavljaju državu, državni funkcioneri. Ako državni funkcioner vrijeđa drugoga na državnoj televiziji bez obzira što je državni funkcioner ili laže ili govori da je zločinac …
Niti ste vi spominjali …
Ne, ne. Jesam načelno.
Niste. Pa ne možete na taj način, ali to je jedno izigravanje, maksimalno izigravanje.
Ne, ne, ako se to desilo onda je to za svaku osudu.
Nemojte na taj način.
Jer stavlja građane u drugačiju poziciju s obzirom kojim se bave.
Pa nemojte na taj način, pa ljudi moji, pa dajte razumite i shvatite. Nemojte izigravati Poslovnik do maksimuma.
Ne, ne. A replika, gospodine predsjedniče, replika nije ispravak navoda. Replika je moje mišljenje isprovocirano vašim govorom ili govorom nekih mojih kolega. Ja imam govoriti ono što god hoću kao saborski zastupnik kojega niste vi izabrali nego moji birači.
Ne možete govoriti što god hoćete jer Poslovnik izrijekom kaže da zastupnik može zatražiti riječ da bi odgovorio na navod onoga koji je navod iznio.
Ali bio sam govorio o tome.
Vi niste iznijeli taj navod niti ga je iznio …
Pa nisam imenom i prezimenom, ali svaki je razumio …
Pa ne možete na navod, morate iznositi. Ne možete o desetoj stvari govoriti.
Pa to je ograničavanje moje slobode usred Sabora.
Ma kakva vaša sloboda i kakvo ograničenje?
E da, tako je, moje slobode. E, ta rečenica je teška isto tako.
Nije zlouporaba slobode ograničenje slobode. Hvala lijepa.
Ako u Saboru ne možemo govoriti kako će onda … [[Govornik se ne razumije.]] izvan Sabora.
Možete govoriti, ali trebate govoriti u skladu s Poslovnikom.
Pa ja govorim u skladu sa svim …
Ne možete govoriti dok ne dobijete riječ.
Mogu, mogu govoriti. Jedino mi vi možete ne dati govoriti, ja mogu govoriti.
Ne, ne možete govoriti.
To je drugo hoćete li me vi pustiti, ali …
Ne možete govoriti. Hvala lijepa. Idemo na 5-minutnu raspravu. Kolegice i kolege, ja vas molim, nemojte na taj način interpretirati Poslovnik. Idete sa ispravcima jedno netočnih navoda pod firmom replike. Drugi puta se replicira o nečemu o čemu zastupnik koji je iznio osnovno izlaganje nije uopće govorio pa se onda replicira na tome. Nemojte na taj način to raditi. To će nastati jedan opći košmar, jedna opća anarhija. Nastala je i prošli puta isto kada je … … [[Upadica se ne razumije.]] Čekajte malo. Kada je prošli puta zastupnik u replici jedan spomenuo jednu zastupnicu koju nije imao u osnovnom izlaganju onda ste digli ogromnu graju na to, nemoguće, ne da se, nije dopušteno. Nemojte na taj način. … [[Upadica se ne razumije.]] Klub zastupnika HSLS-a, DC-a, LS-a, poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, štovana ministrice, kolegice i kolege. Ono što nas u klubu neobično raduje to i što sam predlagatelj na nekoliko mjesta kaže da je ovu Strategiju reforme pravosudnog sustava ne donosimo, nije samo zbog toga što je to jedan od političkih uvjeta našeg ulaska u Europsku uniju, nego da je to prije svega obveza spram vlastitih građana i to je ono kažem što nas doista mora radovati, prije svega moramo imati u središtu naših interesa naše građane. Prema našem mišljenju Strategija također nije dokument u kojem se trebaju iznositi konkretne mjere ili konkretna rješenja za otklanjanje utvrđenih problema u pravosuđu, Strategija je po naravi stvari usmjerena na oblikovanje ciljeva koji se žele postići u pravednom sustavu Republike Hrvatske u određenom razdoblju. To može biti kratkoročan, srednjoročan ili dugoročan. Međutim, u pojedinim pitanjima Strategija ipak daje i određena rješenja, odnosno određene konkretne prijedloge u kojima bi tek trebalo provesti raspravu. Tako u točki 3. Strategije koja nosi naslov stvaranje učinkovitoga pravosudnoga sustava u tom su djelu nabrajani temeljni ciljevi koji se žele postići kako bi se postigla djelotvornost hrvatskog pravosuđa. Ujedno je i istaknuto da su to mjere koje će se trebati poduzimati radi ostvarenja … [[Govornik se ne razumije.]] ciljevima da su najsloženiji i najosjetljiviji dio reforme pravosuđa uopće. Prema tekstu Strategije jedan od primarnih ciljeva je provođenje strukturnih promjena, reorganizacija i racionalizacija sudske mreže, odnosno donošenje odluke o tome koje će se vrste sudova zadržati kao potrebne, broj tih sudova, a i njihova stvarna i mjesna nadležnost. U nastavku se međutim već nude i određena moguća konkretna rješenja. Ukratko da općinski sudovi preuzmu suđenje u svim kaznenim postupcima tako da se županijski sudovi oslobode kaznenih stvari u prvome stupnju. Takvi konkretni prijedlozi po našem mišljenju u klubu ne bi trebali biti dio Strategije jer se iznose prije provedene snimke postojećega stanja, odnosno potpune i pregledne analize, pregleda svih sudova u Republici Hrvatskoj, pa mogu dovesti i do nerazumijevanja i … [[Govornik se ne razumije.]] brojnih pitanja što je konačno su i dijelovi neke rasprave pokazali, stoga bismo uputili, a to i gospođa ministrica zna na mišljenje i sugestiju profesora Barbića koji je dao negdje početkom ako se ne varam prosinca prošle godine Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti organizirala je upravo okrugli stol o Strategiji i reformi ovog pravosudnoga sustava, onda on jasno i glasno kaže ipak tu ne treba raditi baš na brzinu nego da treba prije svega vidjeti položaj suda u regiji, broj subjekata upisanih u registar suda i broj obrtnika, zatim broj i vrsta sudskih postupaka koji se vode na sudu, upravo a onda bi ta analiza bi bila kudikamo prihvatljivija i onda bismo mogli dati i neka konkretnija rješenja. Tako se primjerice osnovano može postaviti sljedeća teza, umjesto prebacivanja svih kaznenih postupaka na općinske sudove, što predstavlja gotovo nemoguću misiju uvjetima pod kojima danas djeluju općinski sudovi zašto se ne razmišlja o tome da Hrvatskoj doista treba strukturna promjena sudske mreže. Isto tako bilo bi nužno da se ozbiljna pravna reforma pravosuđa stvarati, moralo bi stvarati ozbiljne pretpostavke da i sama država reformira svoju poziciju kao stranka u silnim sudskim postupcima i na istom savjetovanju … [[Govornik se ne razumije.]] je pokazao kako se zapravo upravo zbog toga što se država još do sada nije na pravi način odredila godišnje prelije u džepove odvjetnika, odvjetnika preko pola milijardi kuna i onda zapravo možete imati da različite aktere, da zapravo nismo svi isti u toj utakmici, pa onda se stvaraju zapravo određene nepotrebne dispreporcije između ne znam odvjetnika, sudaca, državnih odvjetnika i što opet donosi do čitavog niza po našem mišljenju negativnih implikacija. Isto tako svi mi znamo da Vrhovni sud Republike Hrvatske danas samo djelomično obavlja svoju ustavnu zadaću, osiguravanje jedinstvene primjene zakona i ravnopravnosti građana, umjesto toga on je pretrpan predmetima u kojima sudi kao sud drugoga stupnja, odnosno kao revizijski sud. Zašto je tome tako? Očito da između Vrhovnoga suda i županijskih sudova postoji veliki neispunjeni prostor koji u većini europskih zemalja ispunjava apelacijski ili žalbeni sud i upravo po našem mišljenju i u klubu ta bi sudska … [[Govornik se ne razumije.]] trebala rasteretiti Vrhovni sud u stvarima.
Hvala lijepa. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, cijenjena gospodo zastupnice. Pa ja ću reći da je ova reforma hvalevrijedna jer je ipak nešto krenulo. Npr. rješavaju se ovi zaostatci u zemljišnoknjižnim službama jer je, pa bilo je nevjerojatno zapravo normalno je bilo da se na ZK izvatke čeka 6 mjeseci ili godinu dana ili 2 godine, da se na rješenje o uknjižbi čeka isto tako 6 mjeseci ili godinu dana, međutim bez tog ZK uloška niti možete dobiti kredit ili pokrenuti neku gospodarsku aktivnost, bez tog ZK uloška ne možete dobiti neku lokacijsku ili građevinsku dozvolu itd. Digitalizacija zasigurno je unaprijedila i rad pri trgovačkim sudovima. Drugo što želim reći da loša javna uprava, loše pravosuđe šteti građanima, šteti državi, ali i gospodarskom rasu i životnom standardu i ono što sam jučer govorio da dosizanje vladavine prava kao jednoj Španjolskoj, ne Švedskoj ili Švicarskoj, Australiji ili Austriji značio bi zasigurno i značajan porast bruto društvenog proizvoda. Koliko o tome možemo razgovarati, sa time jasno možemo polimizirati, ali želim reći da polovične reforme štete, polovične reforme ne pokreću Hrvatsku, loši zakoni zaustavljaju reforme i stalne izmjene zakona isto tako potiču i pravnu nestabilnost i utoliko Hrvatska mora znati što hoće sa ovom reformom, utoliko Hrvatska mora imati i hrabrosti reformu u koju kreće sprovesti do kraja. Na kraju Hrvatska mora i provoditi svoje zakone, ne da to tih zakona drži kao do lanjskog snijega. Drugo, ovo spajanje općinskih i prekršajnih sudova, to je zasigurno u redu. Ukidanje s druge strane općinskih sudova mislim da je jedno prehrabro rješenje, a ukidanje županijskih sudova kao što se ovdje naznačuje možda je i problematično rješenje. Koje će to sutra polemike izazvati između sviju nas i u zajednici to ćemo tek vidjeti, ali bojim se da pogotovo ukidanje županijskih sudova neće donijeti dobra ili ta redukcija županijskih sudova neće donijeti dobra tim više što bi takvu reformu trebalo pratiti ili popratiti sa desetinama i desetinama novih zakonskih rješenja. Građani su u ovoj zemlji najviše zainteresirani za brzinu sudovanja, neovisnost i pravičnost sudaca i konačno cijenu sudskog postupka gdje sudska zaštita kao što će sutra i zdravstvena zaštita sve više postaju privilegija samo dobrostojećih građana Republike Hrvatske. Netko će reći da me život u Hrvatskoj demantira jer imamo oko jedan i pol milijuna novih predmeta svake godine. Međutim, sudska zaštita priznali mi to sebi ili ne je bezobrazno skupa. Građani s pravom sumnjaju i u neovisnost sudova. Oni misle da je politika ta koja diktira njihov rad. Možda je tako bilo 90-tih. Danas se bojim da tu dominantnu poziciju preuzima znači diktata usuđujem se reći kapital jer me nitko neće uvjeriti da ona uknjižba na 200 hektara turističkog zemljišta u Rovinju je samo tako mogla proći, ili ona u Vrsaru na 150 hektara ili ona pred dva, tri mjeseca Lagune, Novigrada u Novigradu. Tvrdim da kapital je ovdje odigrao itekakvu ulogu. Ili recimo, ovo arbitražno vijeće pri Gospodarskoj komori koje donosi odluku da se Liburnija vrijedna milijardu kuna prenese na fond, dom itd. Znači, ipak je tu nešto trulo u toj državi sudskoj u Republici Hrvatskoj. Ono što je sigurno nevjerojatno bez obzira što se iz godine u godinu kreće na bolje, to treba priznati, da naši sudovi nekoliko zadnjih mjeseci apsolutno ne podmiruju nikakve svoje obveze. Time se zapravo blamiraju. Ne plaćaju te materijalne troškove, ne znam papir, telefon, popravak kopirnih strojeva, računala itd. Bez toga sudska vjerodostojnost biti će ravna nuli. Ministarstvo će sto stvari dobro odraditi, neće ovu a to je kao da onda neće odraditi ništa. I zato taj slučaj sa kojim sam i jučer započeo a sada završavam treba riješiti. Proračun ne smije biti kočnica funkcioniranja naših sudova. Ono što je sigurno zanimljivo o čemu je jučer govorio gospodin Radin to je Ustavni zakon i zastupljenost sudaca druge nacionalnosti. To je možda čak i manji problem od toga da se.
Hvala lijepa. Klub zastupnika SDP-a poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana gospođo ministrice sa suradnicom, kolegice i kolege! Je li ova Vladina strategija koju nam je eto predočila i o čemu raspravljamo već dva dana ustvari njezina zavjesa. Je li ustvari ova Vlada zaista hoće snažno pravosuđe. Je li onda u takvoj jednoj konstalaciji događaja moguće ukoliko stvorimo zbiljski sa intelektualnim, materijalnim snagama ali prije svega voljom da se želi jedno snažno pravosuđe, da li bi u takvom pravosuđu premijer mogao izdavati naloge i to javno Državnom odvjetništvu kao dijelu pravosudne vlasti. Da li bi u takvoj jednoj situaciji ukoliko želimo jako i snažno pravosuđe država ponovo postala najveći dužnik i ponovo generira unutarnju nelikvidnost. Blokada je obrta, poduzeća, tvrtki koji posluju sa državom. Nedavno istraživanje, svaki drugi upravni akt koji govori o koncesiji i građevinskoj dozvoli biva ukinut na upravnom sudu i prebacuje se na pravosuđe. Da li Vlada zaista onda ima ozbiljnu volju? Da li Vlada ima ozbiljnu volju kada ostavlja sudove ponovo. To smo bili jednom zaustavili, sada ponovo su sudovi dužni za poštarinu. Sudovi koji provode ovrhe sami moraju biti predmet ovrhe. To je stvarnost. Strategija govori o nečemu drugom. Strategija govori o stanju unutar samog pravosuđa, ne govori o ovom okruženju a bez toga nema zaista prave reforme. Reforma nije započela ni danas, ni jučer niti će sa ovom strategijom započeti. Ona je započela odlukom Ustavnog suda 15.3.2000. godine kada smo stvorili ovakav mehanizam biranja i DSV-a i njihove potpune samostalnosti. Naravno da javnost u svakom demokratskom društvu podupire neovisnost pravosuđa, ali jednako tako mora biti i korektiv i onda smo nadali se da će upravo daljnja nadogradnja tog sustava i da će ova strategija dati odgovore na ta pitanja. Ne da nije dala nego je izmijenjen Zakon o sudovima koji je odbio sve amandmane SDP-a koji su upravo išli na tom tragu da bi se jačala pozicija pravosuđa u smislu što bolje njihove kontrole ali jednako i objektivnih kriterija promocije i jednostavno napuštanja iz stih redova onih koji ne mogu zadovoljiti visoke kriterije. Evo, u strategiji govori se o, ja ću samo primjere navesti. U strategiji se govori o mreži kako je treba reducirati. S druge strane, mi evo imamo činjenicu da se otvaraju mali sudovi. Pa onda, jedno se govori a drugo se radi. Nema ni govora ovdje o daljnjim kapitalnim ulaganjima. Dvije godine se izgubilo za zgradu koja je osigurana za vrijeme koalicijske vlasti u Splitu, ništa se nije pomaklo. Davno su već suci trebali po planu onome raditi. Od kaznene reforme se apsolutno odustalo. Kako možemo uspostaviti vrhunski ovdje cilj koji je dobro zacrtan pravedno i sigurno društvo kad ono što uznemirava naše građane dan danas stoje da svi krivci pogotovo agresori nisu bili sankcionirani ovdje za ono što su počinili. O tome nema dalje u ovoj strategiji a to je rak rana i dalje našeg sustava. Tu se bilo nešto pokrenulo, da vidimo što je s time, ali još dalje o gospodarskom kriminalitetu. Tu nema ni jedne jedine riječi. Govori se o trećoj fazi a sada se više niti ne spominje gospodarski kriminalitet, eto a započeli smo sa pravednošću. Započeli smo sa pravednošću kada je upravo nakon što je Upravni sud osudio predsjednika Vlade zato što ne odgovara i krši Zakon o informacijama on nakon toga više nije predsjednik suda. To su činjenice. Zatim dalje. Kad već smo započeli u tonu pravednosti bilo bi pravedno i dostojno da tako i završimo. Pa onda ova reforma govori o ovrsi. Što narod misli o ovrsi najbolje vam govori ugledni mjesečnik Banka kako javnost percipira "Tko ne plati 100 kuna isključuju mu struju, tko ostane dužnik tisuću kuna završit će u zatvoru dok onaj čiji dugovi narastu milijune može mirno spavati." Toliko o pravednosti a i o ovoj strategiji.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, kolegica Antičević-Marinović je iznijela cijeli niz netočnih navoda, ali evo ja ću samo na jedan se očitovati a to je nije točno da je premijer s pozicije izvršne vlasti izdavao bilo kakve naloge za postupanje Državnom odvjetništvu. S druge strane pak i premijer kao i svaki hrvatski građanin u slučaju sumnje na kazneno djelo ima pravo i dužnost pokrenuti takav postupak kaznenom prijavom.
Drugi ispravak poštovani zastupnik Frano Piplović.
Pa uvažena kolegica Ingrid je ovdje na kraju rekla da u ovoj Strategiji nema ni riječi o kapitalnim ulaganjima zapravo cijela Strategija i sve ono što se o njoj govori zapravo govori o kapitalnom ulaganju kako da Hrvatska dobije pravedno i sigurno društvo. Ako mislite da su kapitalna ulaganja otvaranje liftova onda toga nema u ovoj strategiji.
Za Klub PGS-a SBHS-a … [[Govornik se ne razumije.]] poštovani zastupnik Željko Pavlic.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana gospođo ministrice dopustite da ja u ime Kluba regionalnih stranaka Primorsko-Goranskog saveza Slavonsko-Baranjske Hrvatske stranke, Međimurskog … [[Govornik se ne razumije.]] saveza iznesem naše mišljenje dakle o ovoj Strategiji. Naš Klub dakle može podržati većinu mjera usmjerene prema smanjenju broja neriješenih predmeta i duljine trajanja postupka koje su predstavljene u ovoj Strategiji, ali ne možemo podržati prijedlog preporuka za racionalizaciju sudske mreže jer on nije u duhu sporazuma koje su potpisale naše stranke prije nekoliko mjeseci a između ostaloga u tom sporazumu se govori dakle da su naše, naše tri stranke smatraju potrebnim ostvariti sljedeće ciljeve: pokrenuti zakonske inicijative koje će rezultirati potpunom decentralizacijom u Republici Hrvatskoj, predlagati realne mogućnosti za dekoncentraciju vlasti izmještanjem pojedinih ministarstava, vladinih ureda i agencija, sjedišta javnih poduzeća, ustanova i tako dalje. Ovim prijedlogom preporuka racionalizacije po našem mišljenju idemo u suprotnom smjeru, pravcu centralizacije i koncentracije dakle u ovom slučaju sudske vlasti u nekim određenim centrima. O tome nam dakle govore i podaci da trenutno dakle u Hrvatskoj funkcionira negdje oko 250 različitih sudskih instanci, a da bi se ovim, ovom racionalizacijom taj broj sveo na negdje oko 105. Ono što posebno ne podržavamo je dakle smanjenje broja županijskih sudova na negdje oko 10. Time bi mnoge županije, a time između ostalog eto i Međimurska ostala dakle u tom prijedlogu bez Županijskog suda. Mislimo da to nije dobro. Da bismo dakle trebali i dalje kretati se u pravcu daljnje decentralizacije i dekoncentracije vlasti u Republici Hrvatskoj. Također mislimo da će se ovakvom racionalizacijom tj. smanjenjem broja sudova ugroziti i princip pristupnosti i dostupnosti građana sudovima. Dakle u krajnjem slučaju jednakost pred tim sudova u svim dijelovima Hrvatske za što mislimo da nije dobro. Jer na primjer neki građanin sigurno neće biti u jednakopravnom položaju da ostvari svoje pravo pred sudom ako će pred taj sud morati ići u Grad Čakovec koji je 40 kilometara udaljen dakle od na primjer Kotoribe ili da to uradi u Prelogu koji mu je puno bliže. Dakle mislimo da u tom smislu treba itekako razmisliti o ovoj racionalizaciji. Mi prihvaćamo dakle da je to preporuka i mislimo da ima itekako dakle još otvorenih mogućnosti da ne dođe do ukidanja općinskih, općinskog i prekršajnog suda na primjer u Prelogu, da ne dođe na primjer do ukidanja Županijskog suda u Čakovcu nego dakle da sam sustav funkcionira na taj način kako bi pravna zaštita i prava dakle kod suda bila pristupačna i dostupna dakle svakom građaninu Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Velimir Pleša.
Evo ispravljam jedan netočan navod kolege Pavlica koji je rekao: "Tako će i Međimurska županija ostati bez Županijskog suda". To jednostavno nije točno jer to nigdje ne piše u ovim preporukama.
Za Klub HSP-a poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege zastupnici. Zaključno u ime HSP-a nekoliko načelnih primjedbi jer Strategiju reforme pravosudnog sustava Sabor ionako samo prima na znanje ma šta god to značilo. Tako je u Hrvatskoj do sada poput ove Strategije donijeto bezbroj nacionalnih programa, planova i strategija. Količina tog teksta kao i beskonačna lista nikad ostvarenih ciljeva čine prilično značajan doprinos utopističkoj misli u Hrvatskom saboru. To su obično tekstovi pristupačni svima, često vrlo duhoviti, ali sa jednom jednostavnom porukom Hrvatskom narodu o velikom raskoraku između onog što želimo i onog što možemo. Zato bi možda dijelove tih strategija nadležna tijela u suradnji sa kojim dnevnim listom trebala učiniti pristupačna hrvatskim građanima po danas popularnoj cijeni od 29 kuna. Takva sudbina svih dosadašnjih strategija proizlazi iz okolnosti naime da nisu donijete konsenzusom svih stranaka već predstavljaju akt obično jedne političke opcije koju naravno iduća vlast ne mora provoditi i u pravilu ne provodi. Za vrijeme prošle vlasti donošenje strategija i nacionalnih planova doseglo je kulminaciju izdavanjem jedne cijele biblioteke vrlo pretencioznog naslova "Hrvatska u 21. stoljeću" a koji sada predstavlja strateško-planski lanjski snijeg. Taj danas prilično zapušteni projekt egzistira još samo kao neažurirana web stranica sa zadnjom viješću od 6.11.2003. kako je Vlada usvojila prijedlog strategije Hrvatska u 21. stoljeću – turizam. Predloženo je Strategiji reforme pravosudnog sustava, u tom smislu Klub HSP-a kao i svim prethodno donijetim bez konsenzusa predviđa vrlo kratkotrajnu sudbinu. Osnovno polazište ovo Strategije je da je sve dobro u pravosuđu i normativno-pravni okvir i stanje, ali da sve treba i mijenjati, a da se eto još ne zna kako i kada će se mijenjati. Spomenut ću samo primjerice poglavlje 3. stvaranje učinkovitog pravosudnog sustava gdje bi se učinkovitost pravosudnog sustava možda bi, a možda ne bi postigla smanjenjem broja sudova. Prema ovoj Strategiji tu dilemu će riješiti jedna analiza u okviru "CARDS 2000. Twaining project" sa Finskom, a taj projekt planira da mi zajedno sa Fincima izradimo jednu analizu po geografskom položaju i području obuhvaćenim sudom, broju stanovnika na tom području i opterećenošću suda obzirom na broj i vrstu predmeta. Navedene podatke naime te analize mora imati Ministarstvo pravosuđa i Državni zavod za statistiku po službenoj dužnosti. U cijelom tekstu strategije pravosuđa nedopustiva je upotreba stranih riječi i termina koje su iz poslovnog odnosno bussines okruženja ili multi kompanijskog miljea kao što su kadar, back lock, sudski menadžment, kort menandžment, kejs flou menadžment itd. itd. Po našem sudu u najmanju ruku tekst koji želi biti nacionalna strategija nije dolično dostaviti nacionalnom zakonodavnom tijelu sa takvim rječnikom. Obzirom da se ovom strategijom predviđaju i neke mjere koje na primjer kao što su na primjer izmjene i dopune Ovršnog zakona, prodaja zaplijenjene imovine od stranih privatnih društava i druge čudne mjere koje upućuju na korjenite promjene sudskog sustava. Upitno je da li je itko sagledao ovu strategiju u odnosu na osnovne ustavne postavke ne samo o sudbenoj vlasti već i na temeljne odredbe hrvatskog Ustava. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolege i kolegice zastupnici. Pa Klub Hrvatske seljačke stranke uistinu kao i svi klubovi zastupnika u ovom Parlamentu smatraju da je reforma pravosuđa u Republici Hrvatskoj itekako potrebna. Jučer smo u svom izlaganju rekli da je to najvažnija reforma jer bez funkcioniranja pravne države nema razvitka Republike Hrvatske, nema razvitka niti jedne države, a za funkcioniranje pravne države pretpostavka je funkcionalna, efikasna, efikasno pravosuđe. Dakle, i ova strategija i reforma procijenili smo zacrtala je dobre ciljeve i glede utvrđivanja ciljeva zaista nitko nema primjedbi. Cilj nam je dobiti efikasnu i pravednu i nepristranu sudbenu vlast i nepristrano pravosuđe. Dakako da je pitanje mjera kako ćemo to postići. U ovom trenutku mislim da nije uopće sporno da nemamo, nemamo niti efikasnosti, pa baš ako ćemo biti realni i ako ćemo bit iskreni sami prema sebi reći ćemo da nemamo ni nezavisno pravosuđe. Nezavisnost pravosuđa dakako da se prije svega očituje i na način imenovanja sudaca, ali u našem slučaju je posebice važna stegovna odgovornost. Mi se slažemo da su učinjeni pokušaji da se iznađe način da bi se koliko toliko osigurala ta nezavisnost sudbene vlasti od utjecaja posebice politike i političke moći. Međutim, mislim da trebamo o tome razmisliti da li smo u tome uspjeli. Znamo da suce imenuje Državno sudbeno vijeće. Zakon kaže Državno sudbeno vijeće je nezavisno tijelo. Međutim, da li je to baš tako. Ako to Državno sudbeno vijeće imenuje parlament, imenuje hrvatski Sabor većinu ruku dakako to većina ruku ovisi o političkoj moći u tom trenutku da li je to Državno sudbeno vijeće tada potpuno nezavisno, a ono imenuje suce. Da li takovo tijelo imenuje suce koji su imuni od utjecaja političke moći. Posebno je pitanje stegovne odgovornosti i jučer smo to obrazložili i rekli smo ako postoje spoznaje i ako ih i hrvatska javnost zna da točno postoje suci koji su specijalizirani za puštanje predmeta u zastaru i to onih predmeta koji su vrlo ozbiljni i nema stegovne odgovornosti, pa to nam je dovoljno alarm da moramo razmisliti o pitanju stegovne odgovornosti. Bez stegovne odgovornosti u pravosuđu nema efikasnosti pravosuđa. Dakako da nam je imperativ pokušati naći rješenja koja će dovesti do ubrzavanja postupka. Mi imamo još uvijek milijun i pol starih neriješenih predmeta. Nama ova strategija kaže da će se poticati suce na rješavanje starih predmeta. To naprosto nije moguće, jer obveza je svakoga suca da za svoju plaću rješava pa i one stare predmete. Međutim, koliko god se ti stari predmeti riješili u jednoj politici koja ostavlja otvoren prostor za nelikvidnost, gdje se nelikvidnost iz dana u dan povećava dakako da dolaze novi predmeti i dolazi do potpunog zatrpavanja sudova i na takav način se neće postići efikasnost. Nismo ništa razmislili ni o pitanju dostave. Sa iskustvom koje imam u radu sudova znam da je pitanje dostave vrlo ozbiljan problem u sporosti samih postupaka. Bila sam u situaciji da sam sudu nudila i svoga dostavljača koji će ići od ruke do ruke i dostavljati jer sudovi nisu imali sredstava za poštarinu. Pa ljudi živimo u sustavu u kojem je vrlo lako prikriti svoje prebivalište u kojem se zbog čašice rakije i par kuna odbija iskazivanje dostave, a iskazivanje dostave odugovlači postupke i postupci se ne mogu okončati. Daljnji problem je dakako i sudska praksa. Nama strategija kaže da ide na ujednačavanje sudske prakse, međutim sveukupne mjere koje su sadržane u strategiji ne daju jamstvo da ćemo vrlo brzo doći do opravdanih i potrebnih ciljeva, a to je efikasnost, pravednost i nepristranost pravosuđa. Takvu strategiju uistinu Hrvatska seljačka stranka ne može podržati.
Hvala. Klub HDZ-a poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo ministrice, gospođo pomoćnice ministrice, kolegice i kolege zastupnici. Evo nakon dugotrajne rasprave o ovoj strategiji zaista držim da bi se mogli složiti da se radi o jednom sveobuhvatnom dokumentu, o jednom jasnom izričaju hrvatske Vlade, a i Ministarstva pravosuđa da se uhvati u koštac i da nam prezentira ciljeve, strateške ciljeve koji su prema planu djelovanja točno određeni kao kratkoročni, srednje ročni i dugoročni i programe mjera kojima nastoji riješiti stanje u pravosuđu, a za koje smo svi ovdje utvrdili da nije dobro. Ja ne vidim razloga zašto bi prigovarali ovakvom dokumentu, zašto ga ne bi podržali iz razloga što taj dokument daje osnovne ciljeve, on utvrđuje opće ciljeve, on analizira postojeće stanje i on predlaže mjere za provedbu zacrtanih ciljeva. Meni se čini iz ove rasprave koju smo slušali da zapravo nitko i ne može prigovoriti nekim mjerama, ne može prigovoriti općim ciljevima, a to je pravedno i sigurno društvo, pravna zaštita koju pružaju neovisni suci i državni odvjetnici, pravosuđe kao učinkovit sustav u službi javnosti. Nitko ne može prigovoriti jačanju vladavine prava i neovisnosti pravosuđa. Nitko ne može prigovoriti cilju stvaranja učinkovitog pravosudnog sustava. Čini mi se da nitko ne bi mogao prigovoriti ni jačanju uloge sudske prakse, ujednačiti ju i ojačati njezinu primjenu. Također, besplatnu pravnu pomoć koja se predviđa ovom strategijom i koju je Vlada obećala da će prijedlog zakona biti pred nama zastupnicima. Također, mislim da smo se svi složili u potrebi obrazovanja i izobrazbe i edukacije naših pravosudnih dužnosnika. Jer ponovo tvrdim da samo obrazovan i educiran pravosudni dužnosnik može onda biti i učinkovit i neovisan od bilo koga, jer se neće bojati samostalno donositi odluku i moći će ju donijeti u razumnom roku. Stoga se meni osobno, a i nama u klubu zastupnika čini vrlo važna mjera, mjera na edukaciji, vrlo važna mjera učenja odgovornosti sudaca, ma kako to nekome čudno zvučalo. Ali zaista treba stalno educirati o odgovornosti, nečije odgovornosti za obavljeni posao. I na kraju, samo da kažem još i to da je najviše polemika ovdje izazvao prijedlog, odnosno naznaka reorganizacije mreže sudova i njezina racionalizacija. Racionalizacija jasno uz provedenu raspravu, uz snimanje stanja na terenu svakako, kako je to rečeno, uz analizu povijesnih, tradicijskih, kulturoloških, zemljopisnih specifičnosti, specifičnosti naše države, sigurno je da sud u svakom mjestu ne osigurava i dostupnost suda svakom građaninu. Jer nekvalitetan sud ne znači i dobru pravnu zaštitu ma koliko on bio blizu. Ali evo i ministarstvo je provelo raspravu. Mi imamo i rezultate rasprave sa terena. Svakako o toj reorganizaciji će biti govora, a o njoj, o samoj teritorijalnoj organizaciji se ne može govoriti prije nego se dobro razmotri nadleštvo sudova nego se utvrdi hoće li županijski sudovi ostati samo prizivni sudovi, hoće li se u prekršajnim sudovima ostavljati svi predmeti i one male vrijednosti i one za koje je zapriječena samo novčana kazna, ili će se oni prepustiti tijelima državne uprave. I to je sve podloga za onda jednu kvalitetnu raspravu o racionalizaciji koja će svakako biti ovdje u ovom Domu. I na kraju, ja bih rekla još samo nešto. Statistike su statistike. Mi možemo imati dobre statističke rezultate, a da oni zapravo ne znače ništa. Mi imamo i dobre ocjene Europske komisije i europskih tijela, ali to su dokumenti koji nas mogu radovati. Ono sa čime mi ovdje svi zaista, tek kada možemo biti zadovoljni, to je onda kada naši građani budu imali percepciju o pravosuđu i o sudstvu koje je pravično, koje je dostupno i koje sudi u razumnom roku pravedno i brzo. Hvala.
Hvala. Nema više prijavljenih. … [[Upadica se ne čuje.]] A gdje ste? … [[Upadica se ne čuje.]] Ja nemam ništa protiv da vi govorite, samo što niste se zapisali. … [[Upadica se ne čuje.]] Izvolite. Pa nisam ja zapisivač, to treba. Izvolite. Vi ste se najavili da ćete, ali niste … … [[Upadica se ne čuje.]] A bili ste da, ali niste se upisali.
Gospođo ministrice, kolegice i kolege. Mislim da bi na kraju trebalo reći da smo se svi složili da je strategija u ovako važnom elementu kao što je reforma pravosuđa neophodna. Naime, strategija definira ono što se hoće, može i želi napraviti. Strategija bi također trebala reći kada će se to napraviti i tko će to napraviti. Sve to u ovom dokumentu zapravo stoji. I ova strategija, ocjenjivali mi elemente pojedine dijelove te strategije ovako ili onako, ova strategija kao plan djelovanja funkcionira. Ono što strategiji nedostaje jeste lista prioriteta. Naime, postavljanje ciljeva, ovako visokih ciljeva kao što su ovom strategijom postavljeni, samo po sebi ne govori samo o tom što predlagatelj hoće, već i to da li stvarno ima namjeru ostvariti sve to što je napisao. Ako su ciljevi takvi da ih je u roku ingerencije za rad, a taj rok je još dvije godine, da ih se evidentno ne može ostvariti, a to je očito, pitanje je što zapravo predlagatelj osim hrabrosti, želje i volje da krene u taj posao, što predlagatelj nudi. No kako god, ova strategija ipak nudi želju i nadu, a to je više nego što smo imali prije. Pravednost i neovisnost sudstva dva su ključna elementa o kojima se govori u ovoj strategiji, o kojima govorimo čitavo vrijeme kad se raspravlja o reformi pravosuđa i o pravosuđu kao takvom. Pravednost je, se može definirati tako da smo pred tim sudom i pred tim zakonom izglasanim u ovom Domu ravnopravni, da nas se tretira na jednaki način, bez obzira na naš, na naše etničko podrijetlo, bez obzira na naš materijalni status, bez obzira na spol, bez obzira na sve drugo. Praksa koja naravno u ovom dokumentu nije u detalje opisana govorio da se i u ovom Domu sankcioniranje gospodarskog kriminala onako kako smo to obećali stotinama puta u stotinama prilika niti provodi, niti ima namjeru provoditi. Pa taj elemenat pravednosti gubi na uvjerljivosti. Drugi elemenat je neovisnost. Neovisnost suda najčešće se interpretira tako da nitko sudske odluke ne može komentirati, što je naravno bez veze. To ne stoji. Sudske odluke se mogu komentirati, nema razloga da se ne komentiraju. Neovisno bi se trebala sastojati u tome da se na sud ne može utjecati. Obadva ova elementa zasnivaju se na objektivnosti rada suda i na povjerenju. Svaki skandal, svaki sudac Lozina, svaki sudac iz Gospića koji sudi onako kako sudi, poništava sve ono dobro što se u tisućama sudskih procesa od tisuća sudaca u Hrvatskoj dobro napravilo. Dok sudska vlast i dok mehanizmi funkcioniranja sudske vlasti ne sankcioniraju takve teško će se vjerovati i najboljim namjerama. No sustav je očito, iz tog kruga sustav očito sam ne može izići. On sam u njega nije ni ušao. Politika mu je debelo pomogla 90-ih. Red je i vrijeme da ga politika iz tog začaranog kruga izvuče i da napravi rezove koje sustav sam po sebi ne može napraviti. Politika bi time potvrdila svoju vjerodostojnost. Naravno i ovakvim deklaracijama, moram reći da ovo jest deklaracija zapravo, i ovakvim deklaracijama, ali i konkretnim potezima gdje bi se sankcionirali osobe kojima u tom sistemu zaista nije mjesto. Sve u svemu Klub HNS-a podržat će ovakvu strategiju jer nudi nešto što je bolje od sadašnjeg stanja, sa apelom da se još jednom razmotri mogućnost osnivanja radno-pravnih sudova ili barem radno-pravnih odjela sudova jer je to akutno pitanje, pitanje o kojem ljudima koji dolaze pred sudove ovisi preživljavanje od danas do sutra. Hvala.
Hvala lijepa. Nema više niti jednoga niti kluba zastupnika za prijavu. Pa idemo na završni osvrt ministrice pravosuđa, Vesne Škare-Ožbolt. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Ja bi se prije svega zahvalila svima koji su sudjelovali u raspravi i na svim prijedlozima, primjedbama, sugestijama. I dopustite mi odgovoriti i na neka stajališta. Ja ću ponoviti ono što sam jučer rekla. Ova strategija je doista strateški dokument za provedbu politike reforme hrvatskog pravnog sustava. I ova strategija vrlo jasno sadrži plan akcije, konkretne mjere, jasne rokove za provedbu mjera i zbog toga se ona razlikuje od svih drugih do sada usvojenih strategija. Ona nije apstraktna, ona je vrlo konkretna, vrlo mjerljiva i može se u svakom trenutku kontrolirati. I ja vas pozivam da uzmete tablicu koja je na kraju strategije gdje se točno navode rokovi i kontrolirajte naše aktivnosti. Bilo je razno raznih ocjena o ovoj strategiji, od onih vrlo pohvalnih, do teze Kluba HSP-a da je riječ o najgoroj od svih dosadašnjih strategija. Pa dopustite mi reći nešto. Prije nekoliko mjeseci kada je napravljena ova strategija mi smo krenuli u jednu široku raspravu o samom sadržaju ove strategije. Prvu ocjenu ovoj strategiji dala je opća sjednica Vrhovnog suda Republike Hrvatske i poduprla, podržala ovaj Prijedlog strategije. Sjednica Gospodarsko-socijalnog vijeća također je pozdravila i podržala ovu strategiju. Sindikalne središnjice koje su na svojim forumima raspravljale ovu strategiju također su podržale ovu strategiju. Udruga poslodavaca je raspravljala o ovoj strategiji i podržala ju. Vijeće za konkurentnost je također podržalo ovu strategiju, a u prosincu prošle godine i Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti dala je punu potporu, ocijenivši je najsveobuhvatnijim dokumentom koji je do sada napravljen. I na kraju, Europska komisija u svom posljednjem izvješću od 9. studenog je pozdravila donošenje ovakve strategije. Dakle, da nije bilo tih pozitivnih ocjena zasigurno Vlada ne bi usvojila ovu strategiju i ja se ne bih usudila sa ovom strategijom doći pred vas saborske zastupnike na razmatranje. Ja nisam nikad imala namjeru uspoređivati se što je napravljeno u prošlom mandatu, što je napravljeno u ovom mandatu, ali sad dopustite mi samo zbog korektnosti iznijeti neke činjenice. Jučer je kolega Jurjević rekao da se sa zemljišnim knjigama, sa reformom zemljišnih knjiga krenulo još 2002. godine i da nije točno da je reforma zemljišnih knjiga počela tek 2004. godine. To je točno, sa reformom zemljišnih knjiga počelo se 2002. godine kada je sklopljen ugovor sa Svjetskom bankom. Kredit je bio na 6 milijuna eura. Međutim, ja ću pročitati samo izvješće Svjetske banke koje je doneseno krajem 2003. godine o stanju projekta sređivanja stanja zemljišnih knjiga. "Nadzor misije Svjetske banke ocijenio je da Ministarstvo pravosuđa 2003. godine nije preuzelo odgovornost za svoj dio projekta sređivanja stanja u zemljišnim knjigama". Cijelo izvješće vam se nalazi na stolu, možete napraviti uvid u to. Od 6 milijuna eura koje je Svjetska banka dala za sređivanja stanja u zemljišnim knjigama, 2003. godine, dakle, godinu dana nakon što je projekt napravljen, svega je 10% novaca potrošeno. Mene je 2004. godine dočekala negativna ocjena Svjetske banke i zahtjev za povlačenjem svih sredstava. Svjetska banka ipak je dala još jednu šansu, pustila nam sredstva i gledala kako stvari rješavamo. Mi smo sredstva iskoristili, sve gruntovnice informatizirali i danas sve gruntovnice, svih 109 gruntovnica ima, sve su na internetu, a reforma zemljišnih knjiga u punom je zamahu, što se može vidjeti i po rezultatima. I do kraja ove godine, što se tiče reforme zemljišnih knjiga sve ćemo zaostatke svesti na 0. Svi podaci bit će upisani, svi podaci bit će verificirani i moći ćemo pristupiti spajanju zemljišnih knjiga sa podacima iz katastra i formiranju u ono što se zove elektronsku zemljišnu knjigu. Prema tome, radi korektnosti ovo sam morala reći. Teza da je država bjesomučni paničar je točno. Tu nemamo što skrivati. Međutim, kada je najviše sporova došlo pred sudove od strane države? Upravo 2003. godine kada je država generirala preko 300 tisuća novih predmeta na sudove i to zbog nepoštivanja prava iz kolektivnog ugovora, prava iz područja od posebne državne skrbi i prava policajaca. I te predmete isto tako treba riješiti. Bilo je prigovora na prekovremeni rad sudaca i sudova. I danas se taj prekovremeni rad osporava. Ja ću podsjetiti, ovdje imam Pravilnik o prekovremenom radu u sudovima koji je potpisala moja prethodnica 2003. godine. Pravilnik se zove, ovako ovim Pravilnikom uvodi se prekovremeni rad u sudovima, plan se zove Herkules. Početak plana Herkules bio je 31.12.2002. godine, tada je broj predmeta zaostataka bio milijun i 240 tisuća. Godinu dana kasnije 31.12.2003. godine broj zaostataka je narastao na milijun i 500 tisuća zaostataka. To je bio rezultat rada plana Herkulesa koji je trebao smanjivati zaostatke. Ja ću vam reći, prošle godine, odnosno pretprošle godine dakle 2004. godine krajem 2004. godine trend rasta predmeta je zaustavljen, a uskoro ćemo objaviti prvi puta podatke, prvi puta u povijesti hrvatskog pravosuđa počinje se smanjivati broj zaostataka i mislim da ćemo idući tjedan imati kompletirane podatke i onda ćemo ih objaviti, dakle bez ovog plana Herkules počeli smo smanjivati ozbiljno zaostatke. Dopustite mi nešto reći, bilo je prijedloga i kritika na rad kontrole rada sudova. Kontrola rada sudova bila je i po prijašnjima Zakonima o sudovima, međutim ona se ovaj mehanizam kontrole rada sudske uprave nije se previše koristio. Mi smo novim Zakonom o sudovima koji je ovaj Sabor prihvatio uveli instituciju pravosudnog inspektora koji će kontrolirati rad sudske uprave. Ja moram reći da smo već i 2004. i 2005. godine poduzeli niz nadzora nad radom pravosudnih tijela, upravnim nadzorom i ja ću podsjetiti na neke slučajeve koje smo otkrili, slučaj Brač, odnosno slučaj predsjednice suda na Supetru, slučaj Trogir, predsjednik suda je razriješen, slučaj Makarska gdje se zbog kojekakvih nepravilnosti predsjednica suda razriješena. Svi prigovori na rad tih sudova bili su u ministarstvu 2002. godine i u 2003. godini, međutim po njima se nije postupalo. 2004. i 2005. godine ti predsjednici sudova nakon ponovno provedenog nadzora razriješeni su svojih dužnosti, ne po političkoj liniji nego zbog svog nerada. I dolazimo i do pitanja rada Upravnog suda. Ovdje se izrazila teza da je predsjednik Upravnog suda smijenjen zato što je osudio predsjednika Vlade. Nema doista nikakve veze. Upravni sud ima četverogodišnje zaostatke i predmeti iz 2002. godine još nisu bili raspoređeni u rad, prema tome nadzor Upravnog suda pokazao je da predsjednik koji je tada radio uopće nije na pravi način upravljao sudom i zato sam izabrala onog koji je ponudio najbolji program rada i taj program će se isto tako jako nadzirati, vidjet će se da li se on i provodi. Ovdje je bilo posebno pitanje Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći, Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći je pripremljen i on već prolazi i tijela Vlade i trebao bi biti usvojen u prvom kvartalu ove godine. Kad je riječ o obiteljskim sudovima, o radnim pravnim sudovima doista nema smisla otvarati više nove sudove, ali kao što ste mogli vidjeti iz ove Strategije Strategija ide u smjeru specijalizacije sudaca kroz sustav pravosudne akademije i sustav pravosudne akademije je obavezan, to je barem donio i novi Zakon o sudovima i formirat će se na velikim sudovima obiteljski odjeli, a u manjim obiteljski suci, isto tako i radno-pravni odjeli. Što se tiče samih prebacivanja predmeta sa socijalnih centara na sudove svakodnevno ih kontaktiramo, sada stvari funkcioniraju, a suci su prošli edukaciju i većih problema više nema. I sad mi dopustite nešto više reći o racionalizaciji mreže sudova. Kao što ste mogli vidjeti iz ovog plana aktivnosti to je jedina dugoročna mjera i ona će se provoditi godinama. Proces reorganizacije mreže sudova nije jednostavan posao, no u njega treba krenuti. Zašto? Zato što je Hrvatska jedna od tri države sa najvećim brojem sudova u Europi, Hrvatska je jedna od dvije države sa najvećim brojem sudaca u Europi, Hrvatska je država sa najvećim brojem administrativnog sudskog osoblja u Europi i Hrvatska je država sa najvećim brojem zaostataka, sudskih zaostataka u Europi i ovaj apsurd treba definitivno razriješiti i mislimo da ova racionalizacija kako smo je postavili prvo idemo vrlo oprezno, spajanje prekršajnih i općinskih, nekih prekršajnih i nekih općinskih sudova i to onih koji imaju jednog suca, nedovoljan broj predmeta. Vidjet ćemo kakvi će u "pilot projektu" rezultati se pokazati se od tog spajanja, izvijestit ćemo o tome Parlament i odluke ćemo donositi zajedno korak po korak. Ja ću samo reći da tu je bila spominjana Finska. Pa Finska je više od 10 godina provodila svoju racionalizaciju mreže sudova. Austrija je počela prije 5 godina i još je nije završila. Prema tome, ovo je jedna mjera koja će trajati dugi niz godina u Hrvatskoj i koja se doista mora promisliti jako dobro prije nego što se svaki naredni korak i učini. Mislim da ova Strategija ipak predviđa cijeli niz vrlo konkretnih mjera na povećavanju i učinkovitosti i neovisnosti i samostalnosti pravosuđa, mjere koje su unutra odnosi se doista na rješavanje svih zaostataka, koji su se nagomilali posljednjih godina, na skraćivanje trajanja sudskih postupaka, na modernizaciju sudske uprave, posebno uvođenjem integralnog sustava upravljanja sudskim spisima, na uvođenje novog sustava besplatne pravne pomoći, stavili smo posebno velik naglasak kao što ste mogli primijetiti, a to ste u svojim raspravama istaknuli na razvoj alternativnog načina rješavanja sporova i ono što je jako važno na novi sustav usavršavanja pravosudnih djelatnika u okviru pravosudne akademije. Borba protiv kriminala, posebno organiziranog kriminala i korupcije, veća otvorenost i transparentnost pravosuđa, sve su to mjere koje će se poduzimati, stizat će vam i novi zakoni u tom smislu pred vas, ali će ti zakoni imati i provedbene elemente vrlo jasne, dakle neće biti samo savršeni zakoni sa vrlo slabom provedbom. Dakle, ja ću zaključiti da je ova strategija temeljni dokument koja se već u mnogim dijelovima već počela provoditi. A evo na njoj se temelji i javna politika jačanja sposobnosti hrvatskog pravosuđa. Zahvaljujem vam svima. Hvala.
Hvala. Imamo nekoliko ispravaka netočnih navoda. Prvi, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravljam netočan navod poštovane ministrice koja je kazala da je stajalište kluba Hrvatske stranke prava kako je ova strategija jedna od najgorih strategija. Mi to nismo rekli, nego smo rekli sljedeće, za strategije je potrebno suglasje da nam strategije ne bi ostale mrtvo slovo na papiru, kao što se događa. Imamo puno strategija, ne provode se. Jer promjenom političke opcije na vlasti nova piše svoje strategije i sve ostaje mrtvo slovo na papiru. Hvala lijepa.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Mato Crkvenac. Mir!
Gospodine predsjedniče, prema navodu gospođe ministrice Ministarstvo pravosuđa u ranijem razdoblju za bivše Vlade nije dovoljno napredovalo. Zapravo ona je rekla da nije gotovo ništa napravilo na reformi zemljišnih knjiga. I čak da je Svjetska banka navela u izvješću za 2003. da je to tako. To nije sasvim tako. Naime, Svjetska banka je u određenom kontekstu samo dio toga navela, a ja ću reći ovo. Ja sam potpisao taj ugovor za sredstva. Trebalo je puno napora da se osiguraju sredstva, da se razradi projekt. Vi ste došli na pripremljen projekt. Naravno da je tada bilo znatno lakše nego kad se startalo. Prema tome, u samom početku se i ne mogu sredstva trošiti za projekt. Ona se tek troše u završnoj fazi i sl. Prema tome, ja sa zadovoljstvom gleda da se napreduje u sređivanju zemljišnih knjiga, ali taj pristup prije napravljeno ništa. Nama su ostali samo problemi. Naprosto nije dobar.
Treći ispravak, poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
Gospođa ministrica je rekla da će se i bez programa ili plana "Hercules" postići ažuriranje predmeta. Gospođo ministrice, u strategiji piše prekovremeni rad sudaca i zamislite gdje, na sudu u Splitu gdje je vaša inspekcija utvrdila prebukiranost kompjutera glazbom i igricama. Ne znam tko se zabavlja uz glazbu i igrice. Građani koji godinama čekaju rješidbu sasvim se sigurno ne zabavljaju. A tim sucima je potreban platiti prekovremeni rad.
I ovaj je komentar, molim vas, isto je jedan komentar, jedna opaska. Četvrti ispravak, poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Pardon, Gordana Sobol.
Gospodine predsjedniče, gospođa ministrica je ustvrdila kako u provedbi zakonskih odredbi iz Obiteljskog zakona, odnosno u nadležnostima s prebacivanja centara za socijalnu skrb na sudove nema većih problema. Ima gospođo ministrice problema. Oni nisu mali. Zbog toga, ako ništa drugo zbog problematike koju … [[Zbog predsjedničkog zvona, govornik se ne razumije.]] A tvrdim da je dobrim dijelom krivo i Ministarstvo pravosuđa, jer do 10. mjeseca prošle godine, unatoč proteku od dvije pune godine vi niste započeli sa obukom sudaca.
Poštovani zastupnik Ivo Lončar.
Gospođa ministrica govoreći o dostignućima "Herculesa", odnosno operaciji dostignuća "Herculesa" rekla jednu nepotpunost, a samim time kad je nepotpuno stoji netočnost. Niste spomenuli da li u ta epohalna dostignuća "Herculesa" spada i otvaranje lifta u Varaždinu. Hvala.
Zaključujem raspravu. Strategija reforme pravosudnog sustava sa planom djelovanja. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prima se na znanje Strategija reforme pravosudnog sustava sa planom djelovanja. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 75 glasova za, 10 suzdržanih, 14 protiv usvojen predloženi zaključak.