Poštovane kolegice i kolege zastupnici nastavljamo s radom prva točka je: - Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku, prvo čitanje, P.Z. broj 620 Predlagatelj je Vlada RH na temelju Članka 85. Ustava RH i Članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Dražen Bošnjaković ministar pravosuđa, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče sabora, poštovane zastupnice i zastupnici pred nama je Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o parničnom postupku, iznimno, iznimno važan zakon. Naime, Zakonom o parničnom postupku reguliraju se procedure i pred općinskim sudovima i pred trgovačkim sudovima, dakle u svim onim predmetima koji se odnose na civilni postupak, u svim onim predmetima važnim za gospodarstvo i iznimno je važno da te procedure omoguće jedno brzo i promptno postupanje kako predmeti ne bi bili dugi, kako se predmeti na sudovima ne bi dugo vodili i zapravo to je jedan od ključnih problema našeg pravosudnog sustava da nam postupci drugo traju. Međutim, sve izmjene i do sada kojih je bilo dosta Zakona o parničnom postupku išle su na to da se postupci ubrzaju, evo kad se sjetim zapravo predmeta koji su bili i kako su se vodili prije 20 godina i danas velika je to i ogromna razlika od same koncentracije postupka, zatim odredbi o nadležnosti dovedeni smo do toga da postupak ipak brže i promptnije ide. I stoga ove promjene koje danas nudimo mislimo da će dovesti do daljnjeg ubrzanja i u svakom slučaju doprinijet će da predmeti kraće traju, da se zapravo, da se brže završavaju i stranke da prije dođu do onih rješenja koja znače zaštitu njihovih prava i interesa u postupku. Ključne stvari koje kroz ovaj zakon želimo izregulirati mogli bi reći da je institut revizije na ovaj način ćemo ga redefinirati u Zakonu o parničnom postupku u odnosu kako je on danas postavljen. Imamo sustav u kojem je danas gotovo moguća radi one izvanredne revizije gotovo je moguća u svim vrstama postupaka bez na njihovu vrijednost, bez obzira na ovaj koliko je taj određeni postupak značajan. Imamo kod redovne revizije one cenzuse 200 i 500.000 kuna radi dozvoljenosti revizije međutim onaj institut izvanredne revizije omogućava zapravo da gotovo u svim predmetima je ona moguća. To nam je poprilično zatrpalo Vrhovni sud, danas mi tamo imamo više od 10.000-tak neriješenih predmeta revizija i odluka se u tim predmetima čeka dulje od 3, 4 pa i 5 godina, što zapravo nije dobra poruka i sasvim sigurno nije dobro jer kada se neka revizija prihvati tada se postupak vraća na početak i to stvara određene dubioze. Mi bi danas kroz novi institut revizije uveli reviziju po dopuštenju, po dopuštenju Vrhovnog suda i to bi značilo da svatko tko ima potrebu i tko ima određeni razlog za izjavit reviziju, a u zakonu smo pobrojali koji su to, to znači u prvom redu kad u odnosu na drugostupanjsku presudu postoje različite odluke, postoji nejednaka praksa, tada bi se znači podnio zahtjev za dopuštenje revizije i točno bi se i precizno navelo zbog čega. Drugi postupak bi bio kada nemamo nikakvu praksu Vrhovnog suda u određenoj vrsti predmeta. Treći slučaj bi bio kada postoji jedinstvena praksa Vrhovnog suda i odluka drugostupanjskog suda jest u skladu sa tom praksom, međutim došli smo u situaciju da postoji drugačija odluka Europskog suda za ljudska prava ili drugačije pravno stajalište Suda EU. To bi također bio jedan od razloga i u tom cijelom postupku bi Vrhovni sud tada zauzeo stav da li dopušta tu reviziju ili ju ne dopušta. Ako dopušta tada u jednom postupku mora odlučiti o zahtjevima revizije i praksa i stav koji tada zauzme bi bio obvezan za sve sudove. Iznimno važna stvar također koju ovim izmjenama želimo napraviti jeste ogledni spor. Ogledni spor je to znači kada se na jednom ili nekoliko ili više sudova pojave predmeti koji su slični, koji su u istim okvirima i činjenično i pravno gledajući tada prvostupanjski sudovi mogu zatražiti stajalište, pravno mišljenje Vrhovnog suda i koji kada prihvati da uđe u tu proceduru i kada da takvo jedno pravno mišljenje u tim predmetima kako bi ih trebalo razriješiti kada se očituje u tome, tada se ta praksa razlijeva na sve te predmete i na neki način mi ćemo tu dobiti jednu brzinu i dobit ćemo rješenje za svu vrstu predmeta koji su obuhvaćeni tim oglednim sporom. Ono što smatram također iznimno važnim, to je da želimo uvesti elektroničku komunikaciju i na općinskim sudovima, dakle komunikacija između svih državnih tijela. To je jako, jako važan korak u ovom zakonu jer mi sada imamo uvjete, mi sad imamo infrastrukturu da u okviru trgovačkih sudova svi mogu komunicirat elektronički sa ovaj sudom i imamo de facto mogućnost ono što želimo uvesti spis bez papira. To još uvijek ne ide u najboljem onom obimu kako smo mi to zaželjeli, još uvijek u principu to nije obveza. Međutim, ovim sada to zakonom mi to propisujemo kao obvezu i kažemo da se sa sudom mora elektronički komunicirati i državna tijela dakle i državno odvjetništvo i sudski vještaci i tumači, ali ovoga puta propisujemo da to moraju i odvjetnici. To je veliki korak i to je veliki iskorak u budućem sudovanju, znači želimo dovesti spis potpuno bez papira i to će značiti komunikaciju, odvjetnik piše sudu, pritisne tipku enter, sadržaj na sudu, sud kada za to treba proslijediti drugoj stranci, također drugoj stranci, kada sud donese presudu, istom radnjom, presuda dolazi u odvjetnički ured. Dakle nemamo papri, sve je brže, sve je jednostavnije i evo, ovaj zakon upravo na tome inzistira. Tako da to su, ja bih rekao 3 najznačajnije promjene koje želimo napraviti. Uvodimo također u daljnjim postupcima, mogućnost primjene modernih tehnologija, da se ročište na sudu može održati na daljinu, putem video link konferencije. To znači da ne mora neki svjedok iz nekog mjesta putovati u sud gdje se događa rasprava nego je to moguće tamo u svom lokalnom sudu da bude i putem video linka da se održi saslušanje. Pored toga, isto važna odluka u ovom zakonu, koje predlažemo rješenje je o troškovima postupka. Evo praktičari, ima ih ovdje u sabornici, znaju koliko je nekada vremena se oduzimalo na sudu, da se izračunaju troškovi, ko je koliko kome dužan. Danas je tehnika takva, da se moraju obračunati troškovi i jedne strane i druge strane, pa se onda to prebija u odnosu na postotak, koliko je koja uspjela. Mi sada ovdje kažemo, postotak uspjeha će se izračunati odmah i sukladno tom postotku, će se onoj strani koja je uspjela u postupku, priznati upravo toliko troškova koji su bili potrebni, jer moguće da neki nisu bili potrebni. To znači ako sam potraživao 100 nečega, sud mi je dosudio 70, ja ću dobiti 70% od onih troškova koji su mi bili potrebni u toj parnici. I to je sada jasna odredba i tu neće biti više nekakvog velikog računanja i promišljanja. Također dajemo i veće ovlasti sucima vezano za mirno rješenje spora. Evo mirno rješenje spora, mi imamo zakonski okvir za to, međutim, isto su nam brojke skromne isto su nam u principu rezultati poprilično tu loši i s ovime mi dajemo veće mogućnosti sucu, ne da predlaže nego da zapravo strankama i odredi, kaže, pokušajte spor riješiti mirnim putem. Mirno rješenje spora bi bilo jako važno i jako značajno, jer ono ima brojne prednosti, em je jeftinije, em zapravo stranke, nakon mirnog rješenja spora nisu zatvorile vrata, nekakvoj svojoj uobičajenoj suradnji i računamo da će ta odredba također biti iznimno, iznimno važna. Pored toga pojednostavljujemo postupak pred trgovačkim sudovima. Ovdje želimo one minorne parnice, znači koje se proizvode, a vezno za plaćanje dugova radi potrošnje vode, potrošnje plina, kojima smo sad opteretili trgovačke sudove, želimo to prebaciti na općinske sudove, jer općinske smo ojačali spajanjem sa prekršajnim, imamo kapacitete i mislimo da trgovačke treba koristit za one baš sporove, koji su značajne za trgovce, kako bi zapravo, kako iznosi novaca koji su blokirani, jer se vode postupci na trgovačkim sudovima, da bi im dali i oslobodili još više kapaciteta. Pored toga, jako je važno uređenje, kako smo sada postavili, rasprave pred drugostupanjskim sudom, žalbenim sudom. Sada je odredba takva, da ukoliko dođe žalba i kada županijski sud odluči provesti raspravu po toj žalbi, da zapravo, ne može odgovoriti na one činjenice, koje je je netko u žalbi upozorio, koje nisu utvrđene, koje nisu ispitane i on je zapravo na neki način blokiran u tom postupku. Mi sada otvaramo mogućnost, dakle, da drugostupanjski sud, kada se odluči provoditi raspravu, da on tada ne raspravlja samo o onome što je već raspravljeno, nego da može zapravo utvrđivati činjenice, koje nisu utvrđene pred prvostupanjskim sudom. Evo, ovo su ključne promjene koje mi želimo uvesti izmjenama i dopunama ovog Zakona o parničkom postupku i mislimo da je to jedan veliki iskorak napretka. Hvala lijepo.
Prije nego nastavimo, molim saborske zastupnice i zastupnike da pozdravimo učenike Treće osnovne škole iz Čakovca. … [[Pljesak.]] Na uvodno izlaganje bile su 3 replike, zastupnik Goran Aleksić se prvi javio, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi ministre Bošnjakoviću, imam 2 pitanja, naime, volio bi da se još neke stvari izmjene u Zakonu o parničkom postupku. Pokazalo se kroz praksu da bi to bilo dobro i potrebno. Naime, postoje situacije, kao što smo imali sada u kolektivnom sporu, gdje se tijekom samog spora dogode nove situacije i nove činjenice, npr. tužitelj je tužio za pretplaćenu kamatu, a u međuvremenu je presuđena i ništetna valutna klauzula. I sada tužitelj više ne može zahtijevati još i valutnu klauzulu, jer je već prošlo pripremno ročište on više ne može zahtijevati preinačenje tužbenog zahtjeva na više. Dakle u nekim situacijama, posebno propisanim, posebice kada se ovakve stvari događaju, bi možda bilo dobro u Zakonu u parničkom postupku omogućiti da čovjek proširi tužbeni zahtjev, da ne mora dizati ponovno još jednu tužbu. Jer on će svakako na temelju novih situacija, novih stvari podići novu tužbu, bolje mu je omogućiti da odmah u jednoj tužbi sve riješi. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku ministar Bošnjaković.
Hvala lijepo na ovom pitanju, zapravo ovdje je vrlo važna koncentracija postupka, vrlo je važno, zapravo da već na samoj tužbi, na pripremnom ročišnu vi stavite na stol sve što imate kako ne bismo rastezali postupak. Ja se sjećam upravo ovo što sam rekao prije nekakvih 15 i više godina, vi ste mogli tijekom postupka, cijelog postupka stavljati nove dokaze, nove prijedloge i takve stvari. I to je dovodilo zapravo do silnog rastezanja spora. Mi i sada imamo mogućnost ali to je vrlo striktno određeno u zakonu, kada je moguće znači predložiti nekakav novi dokaz do kraja postupka. To mora biti onda, kada zaista dokažete da niste s njim mogli raspolagati prije. A što se tiče ovoga, postoji i sad odredbe o proširenju tužbenog zahtjeva i eventualno poslije mora ići u novu parnicu, moguće je i spajati 2 postupka u jedan postupak. Ali o ovome o čemu ste rekli, ćemo svakako do drugog čitanja još napraviti analizu.
Zastupnika Ante Babić.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre, izmjenama i dopunama ovog Zakona o parničnom postupku, a uz zbog unapređenja pravosudnog sustava, smanjenja skraćivanja trajanja sudskih sporova, ali i smanjenja troškova, uvodi se između ostalog i ovaj institut oglednog postupka. Međutim, kaže se da se on, može, što se samih stranaka tiče, one to mogu podnijeti, samo ukoliko to odobri Vrhovni sud. Na Vrhovnom sudu je trenutno 18 tisuća predmeta, i ukoliko bi se svaki rješavao po sat vremena, trebalo bi nekih 2 godine. Hoće li se recimo zbog toga, to, odobri Vrhovni sud, sada povećati broj predmeta, postoji li određene analize, gdje bi se mogao Vrhovni sud, dodatno zatrpati na ovim predmetima? Hvala.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Na Vrhovnom sudu, sada nije brojka od 18 tisuća neriješenih predmeta, puno je manje, mislim da je to sada na nekakvih 10 tisuća svedeno, a što se tiče ovog zahtjeva prema Vrhovnom sudu, mislimo da je to opravdano, da Vrhovni sud, odluči već u tom temeljnom zahtjevu da li su ispunjene one osnovne činjenice da se uopće ulazi u daljnji postupak. Jasno u tom prijedlogu će se navesti relevantne stvari i Vrhovni sud će na temelju, onoga što mu je vidljivo iz spisa, biti će dostavljena i dokumentacija uz sve to. On će odlučiti da li postoje uvjeti da se nastavi dalje. Mislim ovo što ste me precizno pitali, mislim da to neće dovesti do opterećenja, nego dapače, da će to dovesti do pojednostavljenog postupka na Vrhovnom sudu i da time ćemo izbjeći nove zaostatke.
Zastupnik Miroslav Tuđman javio se je za repliku.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, vi ste ovdje govorili o intenciji, odnosno, o namjeri da cijela ta komunikacija između sudova, odnosno, na trgovačkim sudovima ide elektroničkim putem. Pitanje je da li je predviđeno, tko će se baviti o sigurnosnom aspektu te komunikacije? Da li je to već određeno prvo sustav zaštite, drugo tko će to nadzirati i kontrolirati i treće, postavlja se jedan paralelno s time, problem dokumentiranja te komunikacije, odnosno, repozitorija, koji će to imati. Još su tu niz aspekata, ne samo vjerodostojnosti dokumenata, zaštite osobnih podataka itd. Tako da me interesira ta dimenzija.
Odgovor na repliku, ministar Bošnjaković.
Hvala lijepo gospodine zastupniče. Vodimo brigu o sigurnosnom aspektu, de facto, biti će certificirani potpisi, neće baš svatko moći ući u te predmete, nego jedino mi koji zapravo u njima sudjelujemo. I s te strane neće to biti moguće raspolagati sa dokumentacijom ko kako hoće, nego definitivno ćemo imati zaštićeni sustav i naši informatičari itekako vode brigu o tome.
Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ako ne onda otvaram raspravu. Prva koja se, prvi Klub zastupnika koji se je javio za raspravu, je Klub zastupnika HDZ-a, u njihovo ime govoriti će zastupnica Marija Jelkovac, izvolite.
Dobar dan poštovani predsjedavajući, poštovani ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege, evo ispred Kluba HDZ-a reći ću nekoliko riječi o Prijedlogu izmjena i dopuna Zakona o parničnom postupku. Zakon o parničnom postupku, temeljni je izbor parničnog procesnog prava i do sada je doživio više puta izmjene i dopune, s ciljem da se riješe uočeni nedostaci i problemi u primjeni, te da se unaprijed i sustav građansko pravne zaštite, a osobito ubrzanjem i smanjenjem troškova parničkog postupka. Cilj ovih predloženih izmjena također je boljeg funkcioniranje ukupnog pravosudnog sustava, te ubrzavanje i skraćivanje trajanje samog postupa, a na taj način i smanjenje troškova postupka. Kao što smo i sami svjesni, u zadnje vrijeme je općenito u društvu mijenje kako pravosudni sustav ne funkcionira dobro, ne funkcionira dovoljno brza, da bi se postigla brza i učinkovita pravda, na način da odluke suda budu donesene u određenom vremenu, koji bi na taj način postigao taj cilj. Tako da mislim da su i ove predložene izmjene i dopune, kojima je za cilj prije svega i rasterećenje sudova i skraćivanje postupaka, trajanja samog parničkog postupka dobrodošle i da ako postignemo pa barem, donekle, smanjivanje trajanja sudskog postupka, da ćemo postići i to, da među našim građanima, nastane i bolja percepcija smog pravosudnog sustava. Ministar je vrlo detaljno govorio o osnovnim izmjenama koje se predlažu ovim prijedlogom i ja ću također istaknuti da je o mom mišljenju osobito važna novina izmjena instituta revizije i također ovaj ogledni postupak. Mislim da je iako će neki skeptici reći, da na ovaj način možda nećemo postići onaj cilj koji želimo, ja bih pohvalila ministra i ministarstvo što su se odlučili na ovaj korak, jer svakako smatram da ako vidimo da neko rješenje, kroz određeno duže vremensko razdoblje nije dalo dobre rezultate u praksi, da svakako treba pokušati naći i prijeći na novi sustav, novo rješenje i ne treba imati straha od toga kakve će ono dati rezultate. Treba svakako to valorizirati kroz određeno razdoblje nakon primjene i vidjeti ćemo onda koji su plusevi a koji su nedostaci tako novoga uvedenog načina, koji se po zakonu predlaže. Smatram da ova situacija, kako je ministar rekao zatrpanosti Vrhovnog suda, sada budući da je revizija praktički dozvoljena u svakom predmetu je doveo do praktički situacije koja više nije održiva dugoročno i mislim da će se na ovako predloženi način kada idemo ustvari na mogućnost revizije samo kada je ona dopuštena ipak smanjiti opterećenost Vrhovnog suda i da ćemo kroz određeno vremensko razdoblje doći do puno puno bolje situacije. Što se tiče oglednog postupka, mislim da je to također jedan dobar institut kojim se na neki način omogućava da se zauzimanjem pravnog stajališta od strane Vrhovnog suda u svim onim postupcima gdje se očekuje da je u velikom broju postupaka gdje isto pravno i činjenično stanje može praktički rješavati na isti način, mislim da će ovakav institut dovesti također do željenog ubrzanja postupaka i da ćemo na taj način imati i manje troškove postupka i da će zasigurno doprinijeti isto tako onome što želimo postići u cjelokupnom pravosudnom sustavu a to je veća učinkovitost. Što se tiče prelaska na potpuniji sustav funkcioniranja svih koji su dionici u samom pravosudnom postupku na elektroničko komuniciranje, mislim da je to u skladu i sa novim tehnološkim dostignućima i sa svim onim što želimo uvesti i kroz sustav uprave, državne uprave i kroz sustav lokalne uprave pa tako evo i kroz sustav pravosuđa tako da pozdravljam to u svakom slučaju. Što se tiče ostalih novina, smatram da također da je vrlo značajno ovo što se tiče obračuna troškova spora u samom postupku i na taj način će također sudovi biti na neki način malo rasterećeni tog jednog djela tehničkog posla a isto tako je važna novina da se propisuje jedinstveni rok za žalbu od 15 dana u svim vrstama postupaka. Evo neću više duljiti, ministar je bio vrlo detaljan, smatram da su sve ove predložene novine dobre i da idu cilju stvaranja uvjeta za efikasniji pravosudni sustav u parničnim postupcima i da ćemo kroz određeno kraće vrijeme primjene novog ZPP-a sa ovim predloženim izmjenama, ipak moći valorizirat pozitivne učinke i klub HDZ-a će stoga podržati navedeni prijedlog izmjena i dopuna zakona, hvala.
Zastupnik Orsat Miljenić govorit će u ime zastupnika kluba SDP-a.
… [[Govornik naknadno uključen.]] sa suradnicima, već sam vas sve pozdravio, kolegice i kolege. Prvo, u tonu kakav je do sada, ja bih isto pohvalio u najvećem djelu donošenje ovog zakona i predložene izmjene. Svaka izmjena ZPP-a koja ide na ubrzanje postupka a ovdje što je vrlo važno i na uvođenje novih tehnologija i na drugi način komunikacije je dobrodošlo. Naravno pri tome treba ostvarit ravnotežu sa zaštitom stranaka i sa kvalitetom suđenja, dakle to su uvijek dva zahtjeva koje se treba stavit u ravnotežu i mislim da je ovaj zakon u najvećem djelu u dobrom smjeru. Što se tiče ovih odredbi o troškovima postupka, apsolutno podržavamo, što se tiče postupnog napuštanja zapisničkog evidentiranja ročišta, također, mislim to je u krajnjoj liniji jedan iskorak koji trebamo napravit što prije i koji pravosuđe uvode u novu eru digitalne komunikacije. Isto se odnosi na komunikaciju među strankama sada, a i, odnosno prvo sa sudovima onda i među strankama, sa tijelima državne vlasti itd. Ono što je potpuno za pozdravit i to mi je drago da se događa, to je rasterećenje trgovačkih sudova od ovih ajmo reći, komunalnih naknada itd., dakle sporova koji zapravo ni po čemu ne spadaju pred trgovačke sudove osim po naravi stranaka. Trgovački sudovi trebaju biti specijalizirani i dobro je da se ne bave takvim sporovima. Ono što bih ovdje volio upozorit ne tiče ovog zakona, barem ne izravno a to je da u posljednje vrijeme, to se ne odnosi samo na mandat ove Vlade, imamo sve veći trend opterećenja općinskih sudova i ja znam da su općinski sudovi pojačani prekršajcima međutim realno, to je potpuno druga grana prava i to su suci kojima će trebat dosta vremena da se uključe pogotovo u ove ajmo reći, u opći civil a opći civil na općinskim sudovima, pogotovo na velikim sudovima i suci koji to rade su vrlo, vrlo teškoj situaciji. Dakle mi gotovo sa svakim zakonom, kažem, to smo napravili sa stečajem potrošača, sa ovim, onim, dakle neko kaže da je sad ovdje samo, mi sve guramo prema općinskim sudovima, međutim suci na pogotovo općim, civili su u vrlo teškoj situaciji, vi imate trend da zapravo većina sudaca ide sad u specijalizirane obiteljske ovo, ono itd., normu je vrlo teško ostvarit na velikim sudovima i to je ne što što bih molio ministarstvo da obrati pozornost i da se vidi kako tu nešto napraviti. Što se tiče, još jedna stvar koja je možda detalj, ali mislim, volio bih ukazat na njega, sporovi male vrijednost, vi kažete da žalba ne odgađa ovrhu, tu treba bit vrlo oprezan. Dakle vama će se često dogodit da će netko bit ovršen, da će ti novci nestat i ako uspije po žalbi, da ih više nikad neće vidjet. Moj prijedlog je da tu uvedete nekakav transakcijski račun ili tako nešto tako da se novac skine sa računa tuženika odnosno onog tko je izgubio ali da se ne prebacuje automatizmom na račun tužitelja jer nažalost svi smo svjesni da to može dobiti nekakav d.o.o. i nešto i da ti novci često mogu nestati i onda zapravo i stranka koja uspije sa žalbom neće se više imat od čega naplatiti i od koga. Dakle, ovo je dobro zbog discipline i ja to podržavam potpuno jer često je i obrnuto da se nema od čega kasnije od ovaj naplatit, ali ajmo staviti nekakav transakcijski račun tu će se brže riješiti o žalbi, ti postupci su brzi, ali nek novac bude negdje između. Jer kažem novac kad jednom sjedne, nestane, teško se vidi kasnije. Dvije stvari koje sam ostavio za kraj i koje jesu najznačajnije su apsolutno ogledni spor i revizija. Što se tiče oglednog spora to potpuno podržavam, mislim da je dobra stvar, ono što bih volio i što mislim da trebate razmisliti između dva čitanja pa ću vam ukazat. To je pogotovo u svijetlu revizije eventualno potrebu da se uključe i drugostupanjski sudovi ne samo prvostupanjski, jer vi ćete imati i po žalbi, moguće se dogoditi da i drugostupanjski sudovi se suoče sa problemom i potrebom oglednog spora, a više nema revizije, samo po dopuštenju, ja znam da bi to možda bilo u koliziji ali razmislite da li je to potrebno davati drugostupanjskim. I drugo, ono što se potencijalno postavlja kao problem oglednog spora, ja nemam ovdje rješenje, mogu ga samo naznačit ali na vama je da u radnoj skupni razmislite da li ga je uopće potrebno rješavati i u kojem smjeru, a to je sljedeća situacija. Evo mi svi ovdje koji sjedimo tužimo sabor zbog nečega pred različitim sudovima, različite imamo odvjetnike i različito vidimo u biti istu pravnu situaciju, čak se i pozivamo na različite odredbe možda materijalnog prava jel tako ili nešto vrlo slično. Dakle, spadamo pod jedan način pod ogledni spor i sud će jedan će to prepoznati, postavit će se pitanje svim sudovima i svi će sudovi reći je to je to, tražit ćemo od Vrhovnog suda. Međutim, što je nedostatak potencijalni? Da kolega Šuker i ja nismo isto zastupani, iako ode moj možda predmet gore vi ćete bit nezadovoljni jer čitav niz vaših argumenata koji ste vi stavili u svom postupku vi ih nećete moći koristiti, odlučivat će se samo po onom što sam ja definirao, dakle ista je pravna stvar, ali različito gledamo na nju. Dakle, što bi trebalo da li dopustit nekakvo posebno miješanje u kratkom roku, znači da ljudi koji su, da oni čiji su sporovi također u pitanju mogu doprinijet rješavanju, jer ako izvučete samo jedan i kažete evo po mom će se riješit svi ovi predmeti, a ja sam možda napisao lošu tužbu, možda je nisam dobro argumentirao, e onda mogu svi biti u problemu potencijalnom. Dakle, to je nešto što kažem odlična stvar je ogledni spor i s time trebamo ići ali treba razmisliti da li postoji rješenje i koje su opasnosti u ovome. Dakle, to je moj prijedlog između 2 čitanja da se vidi da se stavi na stol. Druga stvar je što se tiče revizije i to je sigurno sporno pitanje i postoje različita gledanja na njega. Ja razumijem situaciju i reko sam kolegama da cijenim i hrabrost što su u ovom trenutku zakoračili u tom smjeru jer nešto se treba napraviti jer sadašnje uređenje nije dobro. Predmeti se gomilaju, ono što je najgore stranke ne dobivaju pravnu zaštitu kakvu bi trebale dobit. I to je, a to je bit postojanja sudova, da strankama da pravnu zaštitu, one ne dobivaju, zbog sporosti postupka, zbog gomilanja predmeta na Vrhovnom sudu, zbog nemogućnosti Vrhovnog suda da ujednačuje sudsku praksu, zbog toga itd. Jedan korak je ovo što smo sada rekli ogledni spor, drugi korak je revizija. Međutim, prvo čisto tehnički. Nelogično je da date vijeću od 5 sudaca da odlučuje o dopuštenosti revizije, dakle da li će se dozvolit revizija i onda isto vijeće od 5 sudaca odlučuje o samoj reviziji. Dakle, ako već ostaje sustav smanjit ovaj prvi korak, razumijete jer 5 ljudi, 5 sudaca će vam odlučivat da li uopće možete podnijet reviziju, a onda će 5 sudaca odlučivat o pravnim pitanjima iz revizije, nije logično. Trošite ovih prvih 5 sudaca, vijeće trošite bez veze, mislim nema potrebe. Dakle, to je čisto jedna tehnička stvar. Međutim, postavlja se pitanje prvo realno je, ja nemam na njega odgovor, ali realno je da će svaka stranka tražiti reviziju. I svaka stranka će pisati Vrhovnom sudu, jer vi sada imate sustav kad dođe stranka vi možete jednostavno stranci reći nemaš pravo na to zato što nisi u ovom VPS-u ili ti ne spada po zakonu spor u to i OK, stvar je riješena. Sada gotovo da nema stranke koja to neće pokušat iskoristiti. Dakle dobit će se ponovo efekt gore na Vrhovnom sudu. Drugo vi u drugostupanjskom postupku sad pred žalbenim sudom zapravo širite ovlasti žalbenog suda kod preinačenja on može zapravo raspravljati o novim činjenicama, može na neki način vodit potpuno novu raspravu, a to je u biti prvostupanjsko odlučivanje, iako je ono formalno drugostupanjsko. I vi ste zapravo kroz to i kroz nemogućnost, ja ne kažem da bi revizija i po postojećem sustavu bila rješenje za to, ja samo kažem što ćemo sada imati. Imat ćemo situaciju da će se strankama zbog ovlasti žalbenog suda da odlučuje o novim, ovo kako je sada uređeno, stvarima zapravo rješavat samo u jednom stupnju i što će samo taj drugostupanjski sud. I to je potencijali problem. Kako će se to riješiti, da li će se to na koncu sve doći do Ustavnog suda, da li neće to je jedno pitanje, a još kad suzite pravo na reviziju onda smo stvarno u problemu. Treće, ali ovo se ne tiče, ovo se tiče i sadašnjeg uređenja ali ja samo postavljam ga kao apsurd. Kad vi pogledate po kojim je zakonima dopuštena revizija, znači od svega što se događa u ovoj zemlji mi kažemo da je revizija recimo dopuštena kod objave isprava, a nije recimo neće bit automatizmom dopuštena u sporu ja ne znam uopće u kojoj fazi onaj rakete S300 gdje je možda vrijednost spora par milijardi kuna protiv RH, tu nema više revizije, Vrhovni sud zapravo tu vjerojatno neće ni se naći uključen. Ali ispravak informacije ćemo poslat do Vrhovnog suda. Ajmo govorit o radnim sporovima. Dakle, mi također imamo automatizmom dopuštenu reviziju u svakom individualnom radnom sporu i možemo reći da je to u redu sa aspekta zaštite radnika itd. Međutim, po ovom sustavu kad vam u stečaj ode i izgubi se 3.000 radnih mjesta nema revizije. Ako postoji nekakav razlog potencijalni i to je stvarno nelogično. Dakle, ovdje ćemo dati individualno mogućnost, ne mogućnost nego uvijek će Vrhovni sud morat odlučivat, a ovdje će zapravo Vrhovni sud reći hoćemo, nećemo iako se ne zadobiju uvjeti za reviziju neće odlučivat. Ovdje je 3.000 radnih mjesta ondje je samo jedno. Dakle, ovo se ne tiče samo ovih izmjena sada, ja vam samo kažem kakav mi imamo sustav sada postavljen i zašto je revizija izuzetno osjetljiva i bitna i zašto ju nije dobro lomiti. Ja sam siguran da ćete vi naravno iskoristiti priliku između čitanja razmotrit neke od stvari, možda je dobro zakoračit, pa korigirat tijekom vremena. Mi smo na raspravi u odboru imali i pitanje stupanja na snagu pojedinih odredbi, recimo ne znam, sigurno će …/nerazumljivo/… kolega Aleksić je poslije mene u slučaju Franak, da li treba možda ogledni spor stupiti prije na snagu pa da se može primjenjivat na nekakve takve predmete, ne čekat do 1.9., dakle to su neke stvari koje su također za razmišljanje. Ali kažem ovo sa revizijom, prvo ono što sam reko za ogledni spor, naći način da se zaštite interesi i ovih drugih koji su u sporu, a odlučivat će se samo prema predmetu jednog, a drugo kod revizije da se ne dovedemo u situaciju da zapravo prvo Vrhovni sud bude opterećen da u svakom predmetu ide zahtjev za odnosno prijedlog za reviziju. OK, oni mogu o tome odlučivat sumarno onda će to ići na Ustavni suda koji će procjenjivat da li je to ispravno ili nije, već su donijeli odluku da se tako može, možda će preispitivat ponovo itd., dakle to je jedno pitanje. Ali zapravo je bitno pitanje kako postići ravnotežu, znači da Vrhovni sud stvarno odlučuje o bitnim stvarima, da li proširiti ovaj zakonski, znači kad je po zakonu uvijek dozvoljena revizija i ja sam vam sada dao dva po meni apsurdna primjera sa objavom ispravka i sa individualnim radnim sporom, a tamo gdje nam je gubitak radnih mjesta puno veći ne može, ako je ne dozvoli Vrhovni sud. Dakle, to su pitanja koja su tu, koja treba riješiti jer ovo je izuzetno, izuzetno bitna i dobra promjena, ovo su dobre promjene, samo na nama je odnosno na ministarstvu da osigura da one kad već idu, da one donesu što bolji rezultat. A kažem sve zajedno i zato sam i na odboru samo zauzeli stav da ćemo za sada biti suzdržani oko zakona u prvom čitanju upravo zbog ovih pitanja što smo ih sada otvorili, makar ga načelno podržavamo iako se nađe rješenje za njih, apsolutno ćemo podržat. Evo, hvala lijepo.
Zastupnik Goran Aleksić govorit će u ime Kluba Živog zida i SNAGE.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi ministre sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege zastupnici, drage građanke i građani RH, pred nama je jedan važan zakon, Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku, meni je jako žao da to već prije nije tako nešto predloženo, a žao mi je da se ja nisam tako nečeg sjetio isto jer ovaj ogledni postupak je jedna izvrsna stvar i kolega Miljenić je dobro rekao, ogledni postupak treba stupiti na snagu istovremeno kad i zakon, nema razloga za čekanje to je jako važna stvar, a sada ću i argumentirati zašto je važna stvar. Kao što znamo imamo slučaj Franak koji je još uvijek u tijeku i još uvijek nije završen, u kojem su se pojavili, pojavilo čitav niz pravnih pitanja u privatnim sudskim postupcima. I ta pravna pitanja su čekala na svoj rješenje po 4, 5 godina, ljudi su imali pravnu nesigurnost nisu znali kako postupiti na sudu, pa ću dati nekoliko primjera što se događalo. Prvo bitno pitanje je bilo pitanje zastare potraživanja, po nekim odlukama Vrhovnog suda RH zastara potraživanja ukoliko se utvrdi ništetnost ugovornih odredaba ili ništetnost ugovora vrijedi 5 godina kao i za sve druge situacije. Što to znači u stvari? Npr. vi imate neku ugovornu odredbu koja je ništetna, ugovorili ste ugovor prije 10, 15 godina, niste imali saznanja da je ugovorna odredba ništetna, niste imali pojima o tome i sad ovdje dođete na sud, utvrđujete ništetnost ugovorne odredbe, sud kaže da se razumijemo, pozivanje na ništetnost ne zastarijeva i sad sud utvrdi na kraju da ta ugovorna odredba je ništetna. Međutim unatoč tome što je ugovorna odredba ništetna vi nemate pravo dobiti nikakav novac jer ste u zastari potraživanja. Zamislite logičnost, netko vas opljačka za novac zato jer je ugovorio s vama nepostojeću ugovornu odredbu jer ako je ništetna onda ona ne postoji nema je, na temelju toga dobije hrpu novca i onda vama sud kaže e nećete ništa dobiti vi ste u zastari. Ja ću vam povući paralelu sa Republikom Srbijom, Republika Srbija nema takvog pravila, Republika Srbija ima pravilo da se, da zastara u slučaju ništetnosti počinje teći od pravomoćnosti presude, dakle kad presuda postane pravomoćna oni imaju slijedeći 10 godina onda mogućnost uzeti svoj novac. Ja se bojim, ja to nisam istražio, ali ja se bojim da u stvari u našem je isto tako bilo ali je nekom se išlo u susret i politički je to promijenjeno. Imam takav dojam jer to je neprirodno. Neprirodno je da imate pravo na pozivanje na ništetnost dokle god to, dokle ste živi, ali nakon što utvrdite tu ništetnost, nemate pravo na potraživanje. To nije normalno. Također ne bi bilo normalno da nešto što je bilo prije 50 g. pa sada vi tražite, to isto ne bi bilo normalno, ali postoji neka mogućnost da se to riješi na jedan drugačiji način. Evo ja imam već prijedlog kako to riješiti, da bude vuk siti i ovce na broju, npr. ako je nešto ništetno, pa znamo ono da je ništetno, vidi se iz aviona, to je ok, nema problema, ako je bilo prije 50 g. tko te šiša, nećeš dobiti svoj novac. Međutim, ako je nešto bilo ništetno na način da mi ne znamo da je to ništetno, a upravo imamo taj slučaj franak gdje se nije znalo da je nešto ništetno. Po mojem mišljenju, pravo na potraživanje bi trebalo u tom slučaju početi teći, u onom trenutku kad se utvrdi činjenica, da je nešto ništetno. Npr. ništetnosti valutne klauzule CHF utvrđena je 2018. g. i tek od tog trenutka kada je ona utvrđena, počinje teći zastara za kompletne iznose po tom pitanju. I dobro je Vrhovni sud, odlučio upravo za kolektivni sudski proces, da zastara ne vrijedi, kao za privatne procese kako se prije to računalo. Za kolektivni sudski proces Vrhovni sud je rekao, da kolektivna zaštita ne bi imala smisla, kada bi se sad utvrdilo da je nešto nepošteno i ništetno i sada čovjek zbog zastare potraživanja, nema pravo na potraživanje. Pa je Vrhovni sud, promijenio na neki način sudsku praksu, ustvari ispunio je rupu, jer postojala je rupa za kolektivne procese i rekao je, podizanjem tužbe u kolektivnom sudskom procesu, prekida se tijek zastare i pravomoćnošću presude, ukoliko je u korist tužitelja, zastara počinje teći iz početka i zbog toga mi nismo u zastari potraživanja. Međutim, u čemu je sada problem s tom odlukom Vrhovnog suda? Ona je stigla kasno, nije još uvijek kasno, ali je relativno kasno, ona je stigla tek u ožujku u 2018. g. a ljudi su pravo na tužbu za preplaćene kamate dobili u lipnju 2014. g. i oni su cijelo to vrijeme imali pravo nesigurnosti, nisu znali imaju li pravo potraživati, 5 g. od dana podizanja tužbe ili imaju pravo potraživati kompletne iznose, od početka, kada je banka počela nepošteno poslovati? I tek 4 g. nakon što je donesena pravomoćna presuda, koja se tiče kamatne stope, tek 4 g. nakon toga, Vrhovni sud je odlučio da nismo u zastari. A zašto nije odlučio prije? Pa zato jer prije toga nije bila niti jedna revizija na Vrhovnom sudu po tome pitanju. Čim je revizija na Vrhovni sud došla po tome pitanju, Vrhovni sud je relativno brzo, odlučio, u roku od pola godine. Da smo tada imali ogledni postupak, da smo ga propisali 2014. npr. mi ne bismo imali taj problem, nego bi prvi spor koji bi se pojavio za preplaćenu kamatu, s pitanjem zastare potraživanja, bio poslan na Vrhovni sud kao ogledni spor, bio bi riješen i vrijedio bi za sve, sve takve slučajeve. I zato je jako dobro da se propisuje ovakav ogledni spor, koji je neka vrsta presedana, iako mi nemamo presedansko pravo, mi imao sudsku praksu, pa onda kada Vrhovni sud nešto odluči, opet, onaj niži sud može drugačije odlučiti. Međutim, naravno, kada niži sud drugačije odluči, ako dođe to pitanje na Vrhovni sud, Vrhovni sud će ukinuti takvu odluku, jer je on suprotna stajališta Vrhovnog suda, jer ipak Vrhovni sud je taj koji odlučuje o pravu u RH, u onim slučajevima, kada pravo nije decidirano zakonski određeno. Evo stvarno je dobro da će to biti tako, ali ja apeliram da se ipak onda ogledni postupak, ogledni spor, propiše da stupa na snagu sa zakonom. Nema razloga da se čeka, jer imamo još neriješenih pravnih pitanja, još uvijek nije sve riješeno, jedno od pravnih pitanja koje smo riješeno i opet je relativno kasno riješeno je pitanje prava konvertiranih kredita na obeštećenje. Mi imamo 50 od 125 tisuća ljudi, koji su podizali CHF kredite, njih 55 tisuća je konvertiralo CHF kredite u euro kredite. I sada se pojavilo pravno pitanje na sudovima, imaju li dužnici, koji su konvertirali CHF kredite, pravo tužiti, utvrđivati nepoštene ugovorne odredbe i zahtijevati preplaćene iznose na temelju toga? Konverzacije su bile tijekom 2016., a odluka o tome donesena je tek nedavno prije 2 tjedna ove godine. Dakle ljudi su 3 godine imali pravnu nesigurnost, nisu znali mogu li tužiti ili ne mogu tu tužiti, prošlo je puno tu vremena, zastara potraživanja za preplaćene kamate, u slučaju franak, nastupa 13. lipnja ove godine. Ljudi imaju još jako malo tužiti za preplaćene kamate, za tečaj imaju još dosta vremena, ali za preplaćene kamate im je zetinot, a zeitnot je zato jer nisu imali pravnu sigurnost, nisu znali mogu li tužiti ili ne mogu tužiti. Sada znaju da mogu. Međutim, sada se pojavljuje novo pravno pitanje. Unatoč tome što smo mi dobili pravo tužiti, unatoč tome što mi imamo pravni interes, utvrđivati nepoštene ugovorne odredbe, ali mi sada opet imamo jedan problem, ne znamo, kako će sudovi utvrđivati te preplaćene iznose. Mi znamo kako bi to trebalo biti, ali dok sudovi ne utvrde kako to trebalo biti, mi samo možemo reći, to bi tako trebalo biti, ali dok sud ne utvrdi, mi nemamo pravorijek i opet nemamo pravnu sigurnost, kako točno postaviti tužbeni zahtjev za isplatu. Dakle, mi se stalno vrtimo u krugu i stalno sami sebe grizemo za rep, jer nemamo pravnu sigurnost, 125 tisuća hrvatskih građana, od njih 125 tisuća 55 tisuća nema pravnu sigurnost, ne zna kako postaviti tužbeni zahtjev. Da li tužiti za ništetan ugovor? Jer po presudi Suda EU-a, C118/17 koja se odnosi na sličnu situaciju kao u RH gdje su Mađari također zakonom vratili preplaćene kamate, regulirali kamatnu stopu i konvertirali CHF kredite u forinte pa jedan potrošač svejedno tužio banku i zahtijevao da se njegov ugovor proglasi ništetnim unatoč tome jer ako se ugovor proglasi ništetnim, on još ima dosta, dosta što mu banka mora vratiti i onda je Vrhovni sud Mađarske zatražio odgovor na prethodno pitanje ima li taj tužitelj pravo tužiti, imali pravo potraživati nešto nakon što je donesen zakon koji je relativno sličan zakonu u Hrvatskoj. I sud EU-a je opet stao na stranu potrošača, ja znam reći da sud EU-a pobjeđuje sam sebe svaki put kad donosi neku novu odluku o potrošačima, svaki put je ta odluka u korist potrošača pa je sud EU-a rekao kao prvo, ugovorna odredba o valutnoj klauzuli je glavni predmet ugovora, sud EU-a smatra ukoliko je glavni predmet ugovora ništetan da je u tome slučaju ništetan cijeli ugovor. To smatra sud EU-a. meni se čini da naši sudovi nemaju baš takav stav, između redova čitam da nisu baš toga stava što znači da ne poštuju EU pravo ustvari. Sud EU-a je rekao, nije rekao baš da je, on je rekao ukoliko je glavni predmet ugovora ništetan a to ej valutna klauzula, ovom sudu se čini da bi onda trebao i ugovor biti ništetan ali o tome odlučuje nacionalni sud. Tu je sad on dao slobodnu nacionalnom sudu da nacionalni sud o tome odluči međutim mi na nacionalnim sudovima nemamo rješenje tog problema ali da imamo ogledni postupak, taj problem bi već bio riješen jer tužbi za ništetan ugovor imali ali nema rješenja. Ja sam tužio da je moj ugovor ništetan, ja sam na prvom stupnju izgubio i to iz jednog prozaičnog razloga, sutkinja Općinskog suda u Zagrebu je utvrdila da je sve što sam ja tvrdio u tužbi točno, da sve to istina, da je definitivno utvrđeno da ja nisam upozoren na rizike što se vidi čak i svjedočenja bankarske službenice koja je na moje pitanje jeste li vi mene upozorili na razliku između valutne klauzule CHF i valutne klauzule euro, rekla na sudu? Pa nisam jer ja to nisam niti znala. Nije ni znala, kako će znati, uprave banaka nisu svoje službenike poučavale kako treba razgovarati sa dužnicima, pa ti službenici nisu imali niti pojma o tome koji je rizik u valutnoj klauzuli CHF, pojma, blage veze nisu imali, sami su ugovarali takve kredite jer nisu niti sami znali u čemu je problem. I dakle, što je ta sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu rekla? U svojoj presudi napisala je ovako. Vaš ugovor bio bi ništetan da niste izvršili konverziju CHF kredita. Ta rečenica je po njoj temeljna ali ja sam sad dobio potvrdu na Vrhovnom sudu da nije tako, najprije sam dobio potvrdu na sudu EU-a da nije tako gdje je sud EU-a rekao da se zakonom ne smije umanjiti moja prava, drugim riječima, ako ja imam pravo na ništetan ugovor onda se meni to mora presuditi jer se meni zakonom ne smije moje pravo umanjiti pa će sad pretpostavljam Županijski sud u Splitu tu presudu Općinskog suda ukinuti i vratiti na prvi stupanj na ponovno odlučivanje. E sad, što ću ja s tim, vidjet ću jer opet nemamo riješeno to pravno pitanje jer su li naši ugovori ništetni ili nisu ništetni. Dakle to je vrlo bitno pravno pitanje koje treba hitno riješiti, zbog toga ogledni spor treba ići na snagu istovremeno kad i zakon, da bismo odmah pokrenuli takva pitanja i da bismo ih odmah riješili. Znači imamo nekoliko neriješenih pravnih pitanja i dalje u slučaju Franak a jedno od neriješenih je naravno koje se tiče revizija banaka koje jedva čekamo i nadam se da će Vrhovni sud RH uskoro odlučiti o tim revizijama banaka, ja sam prema svojim saznanjima mislio da će to biti čak do ožujka ove godine ali nije bilo do ožujka ove godine pa se nadam da će biti do ljeta. Evo u pojedinačnoj, u završnoj raspravi ću reći još neke stvari, zasad toliko, hvala.
Zastupnik Stjepan Čuraj govorit će ispred Kluba zastupnika HNS-a.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Vrlo kratko, da ne ponavljamo sve i u ime predlagatelja što su kolege prije mene govorili, mislim da je ovo put kojim smo trebali možda i ranije krenuti, sigurno je ovo put kojim građani kojima izlazimo u susret zapravo građanima jer najveća zamjerka što nam svo daju kad gledamo, osim tromosti uprave kao takve je upravo sudstvo, pravosuđem procesi, postupci koji traju godinama i godinama. Ono što ovim izmjenama na jedan način uvodimo na mala vrata je pa možemo reći taj jedan svojevrsni presedanski dio i optimizacija zapravo, efikasnost i ekonomičnost. Kako? Znači kako je i navedeno u samom prijedlogu, radi se zapravo na otklanjanju problema u primjeni zakona i unaprjeđenju funkcionalizacije pravosudnog sustava, ubrzivanju i skraćivanju trajanja sudskih postupka a zapravo time i smanjuju se troškovi. Dakle apsolutno efikasno, ekonomično i naravno funkcionalno ili bolje rečeno, najbolje onako kako bi trebalo biti za sve stranke u postupku. Što se ovdje radi? Dakle kao što smo čuli, radi se izmjenama na pravovremenoj reviziji i uvodi se ogledni postupak, kod tog oglednog postupka je ono što sam rekao da na jedan način neodoljivo podsjeća na jednu vrstu presedanskoga prava i u pravilu mi u onim svako tko je kad je išao na Pravni fakultet pa polagao ... [[Govornik se ne razumije.]] rimskog prava, jedna izreka kaže …/Govornik govori latinski./… „Ne dvaput o istome“, to se misli da o istoj stvari ne može se dvaput sudit međutim presedansko pravo je izvuklo iz toga da kad postoji presedan o sličnoj stvari, da se njega primjenjuje. I de facto nama se događa danas da u istoj stvari različiti sudovi različito odlučuju. Pa čak nekad i isti sudovi, a različiti suci, a o istoj stvari ili jako sličnoj, nisu iste stranke dakle nije pravilo, ne bis in idem, ne dva put u istome prekršeno, ali gotovo slične stvari. I to naravno da usporava, da unosi nesigurnost, jer netko ko ulazi u neke postupke uvijek postoji rizik, kad neko radi neku investiciju ovdje se spominju i trgovački sudovi, uvijek je problem na trgovačkim sudovima kad se ide u investiciju, sporove trgovačke na koji način je ta pravna sigurnost zadovoljena. Kod svakog investitora, to je osnovna stvar kada netko dođe raditi neku investiciju kad unajmi odvjetničko društvo provjerava na koji način je on pravno tu osiguran i siguran. Da ga se neće zbog neke dozvole, zbog žalbi perpetuiranih stalo odugovlačit i da će novci koji koštaju samo stajati i stajati zapravo navodit na najveće troškove, veće i veće troškove i time zapravo dovesti u pitanje same investicije. Dakle, revizija kao izvanredni pravni lijek stranke mogu podnijeti samo ako im Vrhovni sud RH to prethodno dopusti ili ako im je dopušteno zakonom. Znači time stvaramo jednu zapravo onako ne samo osjećaj, nego stvarnu konačnost kada je nešto pravomoćno da je to tako, da je to konačno. Mi nažalost ako povučemo paralelu s nekim sada aktualnim procesima gdje imamo pravomoćnu presudu, Hrvatska krene u arbitražni spor, tuži se hop revizija, sve pada u vodu. Ogromne štete, ne kažem da to se rješava s ovim zakonom to su drugi tip postupaka i svega, ali samo kao primjer govorim, ogromne štete, ogromna nesigurnost dakle i nešto kad je pravomoćno, a više nije ni to zadnja riječ i gotovo. Naravno da mora postojat institut revizije, institut ustavne tužbe, ali sigurno da zatrpavanje i pod nejasnim pravilima kako smo dosada imali, pravilima zapravo da svako može podnositi reviziju samo je stvar koliko ona košta u odnosu na vrijednost spora, da smo time zatrpavali i micali možda fokus s onoga što je bitno. Dakle, ako je riječ o pravnom pitanju o kojem odluka drugog stupnja odstupa od prakse revizijskog suda, znači u uvjetima kada je ona dozvoljena, ako je riječ o pravnom pitanju na kojem nema prakse revizijskog suda onda je dozvoljena, ako je riječ o pravnom pitanju u sudska praksa revizijskog suda nije jedinstvena i to je predviđeno itd., iako je o tom pitanju revizijski sud već zauzeo shvaćanje i presuda drugostupanjskog suda se temelji na tom shvaćanju ali bi osobito uvažavajući razloge iznesene tijekom prethodnog prvostupanjskog i žalbenog postupka, dakle uvažavaju se čak i neki specifični …/nerazumljivo/… Znači sve je lijepo pobrojano, ja mislim tu ne treba ništa dodavat, u kojem zakonskim i o kojim mogućnostima se može podnijeti revizija. I onda dolazimo na ogledni postupak kojim zapravo se želi ubrzati postupanje u svim onim postupcima u kojima je meritum stvari zapravo u pogledu pravnog pitanja. A koji su pokrenuti u većem broju, dakle ono što sam na početku rekao više sličnih ili istih stvari na različitim sudovima ili na istom sudu od različitih sudaca, nejednaka praksa, ali zapravo nije stvar ni nejednake prakse, samo je stvar vremena, da se ubrza. Da kad već postoji ogledni primjerak o biti, o meritumu da se on onda primjenjuje. I odlukom koju zauzme Vrhovni sud u tom pravnom pitanju, znači to mora biti važno pitanje za jedinstvenu primjenu prava, jamči se upravo ta jedinstvena primjena prava i ravnopravnosti svih u njenoj primjeni. Dakle, mora za sve biti jednako, ne može imati o istom i sličnim stvarima različite stavove, različite odluke jer to ugrožava jedinstvenost našeg sustava pravosudnog odnosno sudbenog sustava. Dakle, što se tiče troškova naravno onda automatski se to ogleda i na troškove, smanjuju se troškovi to govorimo o neekonomičnosti, ubrzava se postupak to je efikasnost on je funkcionalniji i mislim da je to sigurno ovaj odličan primjer upravo u ovom dijelu parničnog postupka, da se kada to zaživi kada stupi na snagu da vidimo na koji način ćemo još morati možda to poboljšati i na koji način će to funkcionirati i da li će trebati još neke dorade pa da probamo razmišljati onda i na nekakvoj možda široj primjeni. Ja sad neću nabrajati sve što, što donosi taj ogledni primjer to smo već čuli, mislim da upravo u ovoj samoj biti u kojoj mi želimo ubrzati, u kojima želimo zauzeti jedinstvenu praksu, jedinstveni stav, pogotovo oko pravnih pitanja da je to nešto što je nama daleko prije bilo potrebno i daleko prije nam je trebalo donijeti jer bi puno toga uštedjeli i vremena i naravno ono najbitnije doveli, povećali pravnu sigurnost u ovoj zemlji, pogotovo za parničke postupke, kada govorimo o postupcima pred trgovačkim sudovima. Evo zahvaljujem puno i naravno Klub HNS-a će podržati ove izmjene u prvom čitanju. Hvala lijepo.
Zastupnik Goran Aleksić, prijavio se za pojedinačnu raspravu.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi ministre sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege, ja ću između dvaju čitanja predložiti neke dopune, neke promjene, a jedna od promjena svakako će se ticati ovoga što sam već rekao u replici ministru, a tiče se preinačenja tužbenih zahtjeva. Ja razumijem da su prije sporovi trajali malo duže, odugovlačili se, da su zbog toga što je bilo moguće stalo dostavljati nove dokaze i slično, pa ja neću ići s intencijom da se to propiše za baš sve postupke nego za jednu specifičnu vrstu postupaka, gdje postoji čitav niz sličnih predmeta pa je onda zbog toga potrebno da se u takvim predmetima to riješi na najbolji mogući način. Opet se moram okrenuti slučaju Franak, gdje jednostavno u kolektivnom sporu imamo pravomoćnu presudu koja je na neki način podijeljena na dva dijela. Prvi dio pravomoćne presude donesen je 2014. godine, a drugi dio 2018. i sad ljudi koji su tužili na temelju prvog dijela te pravomoćne presude oni su tužili samo za preplaćene kamate. I sad taj proces ide, ide, ide, ulazimo u 2018. g., proces nije završio na prvom stupnju a recimo da i na drugom stupnju, nije bitno, nije završen i sad se dogodila situacija da je Vrhovni sud presudio da je ništetna i valutna klauzula. I sad po sadašnjem ZPP-u, budući da je proces već debelo ajmo reći pri kraju na neki način, tužitelj ne može dodati zahtjev da se utvrđuje nepoštena valutna klauzula i ne može povećati svoj tužbeni zahtjev za iznos koji se tiče razlike tečaja. U takvim situacijama gdje se vodi takav jedan veliki sudski spor, gdje se naknadno utvrđuju nekakve činjenice, bilo bi dobro da se u ZPP-u propiše da je dopušteno i nakon pripremnog ročišta, mijenjati bitne temelje tužbenog zahtjeva. I onog u pravnom smislu i onog u smislu zahtjeva za isplatu. Mi znamo da sad nije moguće preinačiti tužbeni zahtjev na način da se on poveća međutim u ovakvoj situaciji to bi bilo opravdano jer ukoliko to ne propišemo tako, ukoliko to ne dopustimo tako, onda se mora dići još jedna tužba. Zašto opterećivati i tužitelja i sud još jednom tužbom i onda očekivati da će možda biti to spojeno a možda i neće jer ne postoji obaveza da se spoji? Znači možda bismo mogli na drugi način to regulirati, možda bismo mogli regulirati da se mora spojiti takav proces u jedan proces kad se digne još jedna tužba, da se onda moraju ta dva procesa spojiti jer možda bi to bio dobar način, ne znam, da se ne mora preinačiti ona prva tužba ali da se u takvom slučaju mora obavezno spojiti jer sudovi nemaju obavezu to napraviti, oni mogu i dalje voziti na dva kolosijeka dok ne riješe jedno i drugo pitanje. Pa evo u tom smislu ću ja predložiti neke dopune i izmjene ovog prijedloga između dvaju čitanja. Isto tako ću predložiti, to sam već rekao, da ogledni postupak stupa na snagu, odredba o oglednom sporu, stupa na snagu istovremeno kada i zakon jer nema razloga da se čeka a potrebno je rješavati neke probleme koji su u tijeku i koji nisu riješeni i zbog pravne sigurnosti građana bilo bi jako dobro da se oni riješe što prije. Evo rekao sam, čekamo sada odluku Vrhovnog suda o revizijama banaka, nakon toga ćemo imati potpuno čistu situaciju u slučaju Franak, imat ćemo riješena sva opća pravna pitanja ali nećemo imati riješena pojedinačna pravna pitanja iz privatnih sporova, evo sad nemamo riješeno, rekao sam pitanje, kako se će utvrđivati isplate u slučaju Franak, nemamo riješeno pitanje jesu li ti ugovori ništetni ili nisu ništetni, znači to su neka pravna pitanja na koja se mora dati hitno odgovor i zbog toga bi trebalo da odredbe o oglednom sporu što prije stupe na snagu i da to riješimo onda što prije i da imamo saznanja kako dalje s našim postupcima, zahvaljujem.
Zastupnik Siniša Varga javio se za repliku.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Kolega, sa zanimanjem pratim vaše izlaganje vezano za pitanje švicaraca i sve vezano za sudske sporove, jedna stvar koja kod predlaganja zakonskih prijedloga pa i u ovom prijedlogu i za vaše izmjene i dopune odnosno amandmane koje ćete podnijeti između dva čitanja, uvijek se mora navesti troškovna strana za državni proračun. Mene zanima da li vi predviđate bilokakve troškove po pitanju ili je to sve na troškovnoj strani suprotstavljenih strana u sudskom sporu. Naime, ako ovo nije iz džepa, nije u džep za RH a korisno za građane, ne vidim otpora Vlade za donošenje ovakvog zakona, zahvaljujem.
Odgovor na repliku, zastupnik Aleksić.
Zahvaljujem uvaženi kolega Varga. Radi se o tome da će biti manje novca u proračunu, bit će brže pa će bit manje sudskih troškova i bit će manje novca u proračunu ali neće biti troška za državu u smislu troška jer ukoliko se ove stvari riješe ovako kao što predlažem onda će to ići brže i bit će manje troškova za obje strane, i za banku i za građanina i za sve u kompletnom sudskom sporu. Znači samo to je u pitanju, hvala.
Zastupnik Peđa Grbin javio se za repliku.
Poštovani kolega Aleksiću, slušao sam vašu raspravu i načelno se slažem sa ovime što ste rekli da bi odredbe članka 107. kojim se uvodi ogledni spor trebale stupiti na snagu što prije međutim niste u pravu u smislu da je to dovoljno, to nije dovoljno. Naime, vidjet ćete na početku prijelaznih i završnih odredbi zakona, u 1. članku tih odredbi se navodi koje odredbe zakona se primjenjuju na postupke koji su u tijeku i vidjet ćete da među njima nije naveden članak 107. Dakle odredbe članka 107. koje se odnose na ogledni spor ne primjenjuju se na postupke koji su u tijeku. S obzirom da su ove parnice koje se odnose na švicarski franak odnosno na valutnu klauzulu, na promjenjivu kamatnu stopu itd., u velikom djelu u tijeku, ovakvom odredbom zakona to se ne bi moglo primijeniti na njih zbog čega smo i na odboru sugerirali da se članak 107. primjenjuje i na postupke koji su tijeku ali o tome ću više u pojedinačnoj, hvala.
Hvala. Odgovor na repliku, zastupnik Aleksić.
Zahvaljujem, Hvala kolega Grbin na replici, slažem se s vama, nisam, jednostavno sam to propustio vidjeti i slažem se s vama, i taj dio podržavam, dakle mora se primijeniti na postupke u tijeku i nema razloga da se ne primjeni jer i postupci u tijeku imaju određena pravna pitanja koja treba riješiti, uopće ne postoji razlog da se to ne primjeni i na takve postupke. Neće zbog toga doći do pravne nesigurnosti, dapače, doći će upravo do pravne sigurnosti jer će se nešto riješiti i onda će ljudi znati kako dalje postupati u sličnim postupcima, hvala.
Zastupnik Peđa Grbin javio se za pojedinačnu raspravu.
Zahvaljujem poštovani g. potpredsjedniče, uvaženi g. ministre, uvažene kolegice i kolege. za sve nas koji smo se u praksi bavili pravom, za sve nas koji smo kao odvjetnici zastupali naše stranke pred sudom, pogotovo za nas koji smo iz parničnog postupka, potpuno je jasno da je Zakon o parničnom postupku kralježnica našeg pravosudnog sustava u dijelu koji se odnosi na građansko sudovanje. I zbog toga kada god se raspravlja o Zakonu o parničnom postupku toj raspravi treba pristupiti sa dužnom pažnjom. Ono što je posebno bitno, a reko bih donekle i posebno zanimljivo da je donošenje Zakon o parničnom postupku do sad uvijek dovodilo do izuzetnog konsenzusa među zastupnicima u Hrvatskom saboru iz koje god političke opcije su oni dolazili i kolega Miljenić me prije nekoliko godina dok je bio ministar poprilično iznenadio podatkom da su u Hrvatskoj do tada, svi, sve izmjene zakona o parničnom postupku bile donesene jednoglasno. Zašto ovo govorim, zato što želim da se to dogodi i sa ovim prijedlogom izmjena i dopuna Zakona o parničnom postupku i zbog toga smo i na odboru, a potrudit ćemo se i danas tijekom rasprave između dva čitanja i kada zakon dođe u drugo čitanje i nadam se da će to biti što prije, potrebno je da to bude što prije, jer ove izmjene koje imamo pred sobom su u mnogome dobro. Nadam se da ćemo taj konsenzus postići. Zbog toga ću ovu raspravu početi sa onime što je u ovom Prijedlogu izmjena Zakona o parničnom postupku dobro, a dobre su sve one odredbe koje se odnose na pitanje dostave. Apsolutno podržavam prijedloge koje je predložila Vlada RH, imao sam isključivo jednu dvojbu koju je uvaženi kolega državni tajnik otklonio na sjednici odbora, a ta dvojba se odnosila na to da li su postignuti materijalni i tehnički uvjeti za primjenu elektronske dostave u onom obliku u kojem je ona predložena ovim izmjenama zakona. Onog trenutka kada nam je zajamčeno, kada nam je potvrđeno da pripreme u tijeku, da su sredstva osigurana, mislim da svi kao saborski zastupnici to trebamo podržati. Dobre su odredbe i koje se odnose na trošak postupka. Način kako je to predviđeno da će se trošak odnositi na konačno postavljeni tužbeni zahtjev, svi mi koji smo zastupali znamo da se nekad tužbeni zahtjev ne može specificirati do provođenja vještačenja, primjerice po vještacima ekonomske struke, koji će konkretno izračunati o kakvom se iznosu koji se potražuje u sporu radi itd., znaju da se do tada ne može to izračunati, podržat će ovaj način da se to odnosi sukladno konačno postavljenom tužbenom zahtjevu. Isto kao što će podržati da se uzimaju u omjer uspjeh, postotak uspjeha tužitelja i tuženika i da se u slučaju uspjeha tužitelja to računa proporcionalno ovom omjeru. Naravno kada tuženik uspije u sporu onda je to potpuno drugačije i uvijek puno lakše jer tada je tužitelj dužan prouzročiti sve troškove osim naravno onih do kojih je došlo krivnjom tuženika. Međutim, parnični postupak nije i ne smije biti jedino pitanje brzine. Parnični postupak mora biti i pitanje kvalitete odluke koja će se i njemu donijeti. Zbog toga ću sada govoriti o onome što u ovom prijedlogu zakona nije dobro. Prvo mogućnost suda da u slučaju, čini mi se da je to Članak 299a. koji bi se dodao ovim zakonom da u slučaju kasno dostavljenog podneska isti može odbaciti. Mislim da je to pogrešno i mislim da bi to trebalo riješiti kroz troškove na način da ako je kasnijim dostavljanjem tih, tog podneska prouzročen trošak drugoj strani, sudu ili itd., da je osoba koja kasnila dužna taj trošak nadoknaditi jer mislim da bi odbacivanje moglo dovesti i do pitanja ustavnosti te odredbe zakonu. Evo tu se recimo sa kolegom Miljanićem ne slažem jer on smatra da procesna disciplina zahtjeva upravo takvo odbacivanje, ali to je nešto što ću vas zamoliti da razmotrite i naravno da to samo po sebi ne može utjecati na konačnu odluku o zakonu, jer je to tek jedan detaljčić. Međutim, ono što može utjecati na konačnu odluku je pitanje kako je uređena revizija odnosno pitanje kako je uređen ogledni spor. Držim da je revizija kako je predložena ovim zakonom, a uređena u biti sa ciljem zaštite interesa Vrhovnog suda. Dakle, revizija kako je ovdje predložena je uređena na način da bi se Vrhovnom sudu omogućilo smanjenje broja predmeta, a to nije dobro. Poštovani kolegice i kolege time ne smijemo biti vođe, ako na Ustavnom sudu, pardon na Vrhovnom sudu postoji zaostatak u rješavanju građanskih predmeta onda trebamo pronaći način kako ćemo im omogućiti da taj predmet, da taj zaostatak riješe, a ne da ograničimo građankama i građanima RH mogućnost pristupa Vrhovnom sudu. Sam prijedlog ministarstva, revizije po dopuštenju je odličan, to moram ovdje jasno reći, to je odlučan prijedlog, to je primjerice nešto što postoji na mnogim drugim pa čak i međunarodnim sudovima, na primjer Europskom sudu za ljudska prava ne možete se tek tako obratiti, postoji čuvar vrata door keeper, to je sudac pojedinac koji odlučuje da li je neka pritužba dopuštena da bi ona mogla doći pred vijeće koje će onda o njoj meritorno odlučivati i to nitko ne dovodi u pitanje. Međutim, ono što dovodimo u pitanje je popis onih situacija u kojima je revizija dopuštena po zakonu, kolega Miljenić je i na odboru govorio o jednom vrlo, vrlo plastičnom primjeru. Individualni radni spor imate automatsko zakonsko pravo na reviziju, međutim kolektivni radni spor koji proizlazi primjerice iz stečajeva nemate zakonsko pravo na reviziju već morate tražiti od Vrhovnog suda dopuštenje da mu se obratite sa revizijom. I tek ako Vrhovni sud to dopuštenje da sa stečajem možete doći na reviziju iako će primjerice recimo u Uljaniku ako do stečaja dođe to značiti gubitak radnih mjesta za stotine pa i tisuće zaposlenih, mislim da je to pogrešno i da to treba razmotriti. Drugi primjer vam je recimo nešto što bi po sili zakona trebalo biti dopustivo za reviziju je pitanje pobijanja odluka arbitražnih sudova. Dakle, u određenim zakonom propisanim situacijama vi možete pobijati odluke arbitražnih sudova, te odluke arbitražnih sudova kao što znamo mogu biti teške nekoliko desetaka, stotina ili milijardu i više kuna, međutim tu nemate automatsko pravo za reviziju, a primjerice kod ispravka informacije imate. Dakle, smatram da bi taj dio koji se odnosi oko toga gdje je na temelju zakona dopuštena revizija trebalo riješiti drugačije i onda bi ovo bilo apsolutno prihvatljivo. Primjerice, isto što držim da ste ovdje malo pretjerali, jer doista ne treba Vijeće od 5 sudaca Vrhovnog suda, za donošenje odluke. Namjerno sam spomenuo Europski sud za ljudska prava. Tamo dopuštenosti pritužbe, odnosno, dopuštenosti obraćanja sudu, odlučuje sudac pojedinac. Ne vidim zašto bi onda na Vrhovnom sudu RH o tome trebalo odlučivati vijeće od 5 sudaca. Sljedeći problem ogledni spor. Već su kolege govorile o tome, kolega Miljanić je govorio o problemu oglednog spora, gdje se jedan predmet izvlači iz šešira, drugi ovise o odluci o tom predmetu, nisu u tom predmetu zastupani da bi tome trebalo doskočiti. Moje razmišljanje je da bi trebali možda otići korak dalje, od oglednog spora i pogledati ono što je ugovorom o funkcioniranje EU, predviđeno člankom 267. a to je obraćanje s prethodnim pitanjem Europskom sudu pravde u Luksemburgu oko tumačenja prava EU. Dakle, bilo koji sud, u bilo kojoj državi članice EU, se u bilo kojem trenutku može obratiti Europskom sudu u Luksemburgu sa prethodnim pitanjem. Ajmo vidjeti da nešto slično po uzoru na to ugradimo u hrvatski pravni poredak. To ne dovodi u pitanju potrebu postojanja oglednog spora, dapače, ali omogućava da se pored oglednog spora, pod određenim uvjetima, omogući hrvatskim sudovima, gdje se pojavljuje pitanje neriješenosti sudske prakse, primjerice ne mora biti masovni spor, 10-tak ili 11 predmeta, ali bitnih, teških, značajnih za građane, gdje su primjerice Županijski sud u Zagrebu i Županijski sud u Puli drugačije sudili. Zašto se u takvoj situaciju ne bi omogućilo sudu, da se sa prethodnim pitanjem obrati Vrhovnom sudu RH, koji bi riješio nedosljednost u primjenu sudske prakse u konkretnim slučajevima? To je nešto što bih vam da za razmišljanje. Znam da potencijalno nosi veliki posao za Vrhovni sud, ali dugoročno, dobiti ćemo ujednačeno sudske prakse i dugoročno, dobiti ćemo smanjenje broja predmeta na Vrhovnom sudu, jer u takvim situacijama, gdje je Vrhovni sud već dao prethodno mišljenje. Svjesni smo kolegice i kolege, ne samo da neće biti potrebe, nego neće biti niti prihvatljivo da se dopušta revizija i to će biti onda vrlo lako argumentirati i poslije za postupka koje će se voditi pred Ustavnim sudom i pred Europskim sudom za ljudska prava. Vrijeme mi ne omogućava da nastavim, a imao bi još toga za reći. Samo za kraj, zadnjih 10 sekundi, članak 107. on treba stupiti na snagu prije 1. rujna, treba stupiti na snagu što je moguće prije, ostale odredbe … [[Govornik se ne razumije.]] stupe na snagu 1. rujna i treba se primijeniti na postupke u tijeku. Hvala lijepo.
Hvala. Zastupnik Stjepan Čuraj, javio se za repliku.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Grbin mislim da je apsolutno svima jasno da se možemo složiti u velikom dijelu oko ovog prijedloga zakona, spomenuli ste pitanje kvalitete samih odluka, a ne i brzine i tu apsolutno bi se složio s vama. Ja sam možda čak propustio kolegici, jer mi je sada napomenula, jer nije samo pitanje unutar istog suda, dva različita suca donose različite odluke, nego isti sudac po sličnom predmetu donosi različite odluku. Dakle, ta kvaliteta je bitna. No kada govorimo o smanjenju predmeta na Vrhovnom sudu, ja upravo mislim da smanjenje predmeta Vrhovnom sudu će podići kvalitetu, evo ja osobno imam primjer kao odgovorna osoba sam izgubio prethodni spor od mojih prethodnika i bio sam po pravomoćnoj odluci, obvezan, društvo je moralo platiti, gotovo 800 tisuća kuna, odštetu od zahtjeva. Uložili smo reviziju, preko 3 g. čekamo i zamislite sada situaciju kada … [[Govornik se ne razumije.]] privatnoj osobi, da mi dobijemo tu reviziju, da se vratimo na ponovno odlučivanje i da mi idemo sa tužbom za povrat. Pa kada će ti novci doći? Pa ti novci su već davno potrošeni, 3 g. čekamo ko zna koliko ćemo još.
Hvala odgovor na repliku.
Poštovani kolega, nadam se da se nije radilo o naknadi o nematerijalne štete zbog primjerice tjelesnih ozljeda, jer u tom slučaju, niti ako dobijete reviziju, nećete moći tražiti natrag ono što ste isplatili, to provjerite. Međutim, kada govorimo o broju predmeta, ukazao bi vam na jednu nelogičnost do koje je došla a to je Visoki kazneni sud. Dakle, mi imamo navalu predmetu na Vrhovnom sudu, koji se tiču građanskog sudovanja, a istovremeno, na Vrhovnom sudu, imamo smanjenje pritiska i smanjenje zaostatka u kaznenom sudovanju. Kako smo na te dvije situacije reagirali? Tako što smo za kaznenu gradnju sudovanja osnovali novi sud, Visoki kazneni sud gdje će na čelu biti gospodin Turudić, to na dušu onome tko ga je postavio, a s druge strane u građanskom sudovanju umjesto da razmislimo da li bi možda tu bilo primjerenije osnovati Visoki građanski, nego Visoki kazneni sud, idemo sa ograničenjem prava na reviziju. Dakle, različiti pristup za situacije koje bi trebalo obrnuto ako se mene pita riješiti. Hvala.
Hvala. zastupnica Marija Jelkovac javila se za repliku.
Hvala lijepo predsjedavajući, poštovani kolega Grbin, evo, ja kao i kolega Miljenić imam oprečno mišljenje vama vezano na ova zakašnjenja u podnescima. Ja smatram da ako želimo efikasan postupak, da moramo imati pravila ponašanja i da jednostavno svi se toga moramo pridržavati. Jer inače ako omogućimo da stalno netko malo iza zavoja uleti u određeni prostor, stvaramo mogućnosti da se taj postupak stalno malo otegnem, malo ovdje za ovoliko, malo za onoliko dana i tako onda dođemo do toga da postupci nisu efikasni. I u članku 299. propisano je da se stranke mogu zbog izuzetnih razloga pozvati na to ako je zakašnjenje bez njihove krivnje, da sud to uzme u obzir i smatram da je to dovoljno. Znači ako postoje opravdani razlozi, sud će to uzeti u obzir i dozvoliti razmatranje takvog podneska koje je bilo izvan roka, ali mislim da u pravilu se svi moramo pridržavati određenih rokova. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku.
Članak kojeg ste citirali mislim da je to čl. 290 A stavak 4. ako se ne varam je ustvari potpuno nepotreban, jer to već postoji u Zakonu o parničnom postupku i zove se povrat u prijašnje stanje. Dakle, ako je došlo do propuštanje roka, zbog nečega što nije krivnja osobe koja je propustila rok i ako je osoba zbog toga gubila konkretno pravo, u ovom slučaju je to pravo na uvažavanje podneska, onda postoje odredbe u povratku u prijašnje stanje i ova odredba zakona je nepotrebna i po mojem mišljenju bi ju trebalo brisati. Međutim, ovdje se radi o specifičnoj situaciji gdje je sud pozvao drugu stranu koja nije podnijela podnesak ili dala određene navode da se na njih očituje. Dakle mi imamo u zakonu razrađeno u kojem trenutku se mogu podnositi prijedlozi za nove dokaze i utvrđivanje novih činjenica i to je riješeno. Ovdje dodajemo instrument podneska. Dakle podnesak je samo očitovanje, podnesak je samo moje viđenje a vi ovdje kažete da ako svoje viđenje ne damo u određenom roku, nećete ga uvažiti, mislim da je to pogrešno i da zbog toga ne može doći do otezanja postupka, hvala.
Hvala. Zastupnik Grbin, molim vas, držite se vremena. Zastupnik Goran Aleksić javio se za repliku.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Grbin, kao prvo slažem se s onim što ste rekli zadnjih 10 sekundi apsolutno, znači članak 107. treba primjenjivati od dana stupanja na snagu zakona i treba ga primjenjivati i na postupke u tijeku, nema razloga da se to tako ne propiše, to nije retroaktivnost u biti, to je sadašnjost, nema tu retroaktivnosti, to je sadašnje vrijeme. A druga stvar, ja bih vas pitao što vi mislite o onome što sam govorio u vezi sa zastarom potraživanja vezanom za ništetne ugovorne odredbe, bi li trebalo to razmotriti i malo drugačije definirati, naravno da ne možemo dati nekome prije 50 g. koji je imao nešto ništetno novac, to bi bila totalna pravna nesigurnost ali u nekakvom suvremenom vremenu u kojem živimo, ako ne dopustimo da čovjek dobije svoj novac na temelju nepoštenih ugovornih odredaba onda imamo jednu nepravičnost na djelu, što mislite o tome? Hvala.
Odgovor na repliku.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Krenut ću sa prvim, dakle moj prijedlog je da i žao mi je što već ovak tjedan nismo izglasali ovaj zakon, mislim da bi to bilo blagotvorno da smo prvo čitanje završili već danas, moj prijedlog je slijedeći, dakle da se što je moguće prije organizira drugo čitanje, da se u prijelaznim i završnim odredbama definira da članak 107. ZPP-a odnosno zakona o izmjenama i dopunama ZPP-a stupa u roku od 8 dana od dana stupanja na snagu zakona, da ostale odredbe zakona stupe na snagu 1. rujna kao što je bilo i predviđeno kako bi se naši sudovi mogli pripremiti za primjenu i da se predvidi da se to primjenjuje na postupke u tijeku. Mislim da oko ovoga možemo postići konsenzus i to bi bilo blagotvorno. Pokušat ću u ovom drugom što nije ipak predmet ove rasprave, dakle na ništetnost se možete pozivat uvijek, dakle ništetnost sama po sebi kao takva ne zastarijeva, ako je nešto bilo ništetno i ako za to postoji pravni interes, vi možete tražiti da se utvrdi bilo kada međutim druga stvar pravo na povrat onoga što je tako nastupilo, hvala.
Hvala. Isteklo je vrijeme, zastupnik Grbin, isteklo je vrijeme. Za završnu riječ u ime predlagatelja obratit će se ministar Bošnjaković.
Potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Želim se zahvaliti na ovoj kvalitetnoj raspravi i sve ove želje zapravo da zakon što prije na snagu zapravo daje nama potporu da smo sa predloženim izmjenama i pogodili i mi ćemo sve ove prijedloge koje ste iznijeli, sve ove kritike koje ste iznijeli, razmotrit ćemo između dva čitanja i u svakom slučaju mislim da evo ovako, nakon rasprave gledajući možda i nema nekakvih zapreka da zakon stupi odmah na snagu uz odgodno djelovanje određenih odredbi koje se odnose zapravo na samu infrastrukturu, pripremu sudova i svega toga. Ova pitanja također koja su otvorena, vezano za ove odredbe oko oglednog spora da se primjenjuju u postupcima koji su u tijeku, to znači retroaktivno djelovanje zakona koje bismo morali posebno obrazložit, na to ćemo u svakom slučaju odgovoriti, vidjeti kakva nam je ustavno-pravna pozicija. Što se same revizije tiče, ovdje je bilo u nekoliko rasprava istaknuta primjedba da li 5 sudaca o tome, da li manje sudaca, naša intencija je bila obzirom da se mijenja koncept revizije, znači Vrhovni sud dopušta ili ne dopušta da to bude izloženo zapravo jednom auditoriju od 5 sudaca kako ne bi dolazilo do olakog nedopuštanja nego da to ipak jedan širi krug ljudi pogleda ali ćemo razmisliti i o spuštanju toga na eventualno 3 suca, nije to zatvorena priča, svakako to možemo vidjeti. Stoga evo sve ove ćemo prijedloge raspravit, sve ćemo to vidjeti za drugo čitanje pa i ja bih vrlo rado da postignemo konsenzus jer ZPP je iznimno važan i on će se snažno reflektirat na brzinu postupaka.
Zastupnik Peđa Grbin javio se za repliku.
Zahvaljujem se poštovani g. potpredsjedniče. Uvaženi g. ministre, dakle što se tiče ovog 5 sudaca na Vrhovnom sudu, pa moram vam i ukazati da nije uobičajeno da određeno sudište u istom odnosno vijeću sa istim brojem sudaca odlučuje o dopuštenosti podnošenja zahtjeva i o meritumu zahtjeva dakle ako 5 sudaca odlučuje o sadržaju revizije onda bi bilo logično da manje vijeće odlučuje o njenoj dopuštenosti. I sad ovo drugo, da vam malo olakšam posao što se tiče postupaka u tijeku. ZPP je procesni zakon i postoji određeno načelo da procesni zakoni kada stupe na snagu se primjenjuju na postupke koji su u tijeku osim ako tim zakonom nije drugačije određeno. Dakle mi bez obrazlaganja retroaktivnosti možemo samo reći ovaj zakon stupa na snagu odmah i on se primjenjuje, znači iznimka je ustvari neprimjena pojedine odredbe i mislimo da nadam se barem olakšavamo posao, hvala.
Isteklo je vrije, hvala. Ministre Bošnjaković, molim vas, hoćete li odgovoriti?
Ovo je pitanje koje ćemo izanalizirati da li 5, da li isto vijeće odlučuje o dopuštenosti onda opet o meritumu stvari po eventualno dopuštenoj reviziji, to ćemo izanalizirati i vidjet ćemo kakva nam je tu situacija a ovo svakako ulazak u predmete koji su u tijeku jest na određeni način retroaktivnost i to ćemo svakako još vidjet pred drugo čitanje, hvala.
Zastupnik Aleksić javio se za repliku.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Uvaženi ministre Bošnjakvoiću, nije tema ali ja bih vas ipak pitao pa vas molim da mi odgovorite, pitao sam to i kolegu Grbinu, nije mi stigao odgovoriti. Pravo EU-a je vrlo jasno, pravo EU-a kaže ukoliko se utvrde nepoštene ugovorne odredbe, potrošač ima pravo na kompletnu restituciju. To proizlazi iz svih presuda suda EU do sad donesenih, u odgovorima na prethodna pitanja. Naš Vrhovni sud je donio odluku o kolektivnoj presudi kakvu je donio, ona je odlična i ona nama daje za pravo da nismo u zastari, to je super. Međutim, može se pojaviti privatni postupak, gdj se ista stvar dogodi, gdje nije kolektivni, utvrdi se da je nešto nepošteno, ali u zastari je to čovjek utvrdio nakon 10 g. smatrate li da bi trebalo razmotriti ponovno pitanje zastare potraživanja vezano za ništetne ugovorne odredbe i to regulirati na jedan drugačiji način, ne općenito, nego za posebne situacije? Hvala.
Odgovor na repliku.
Zastara potraživanja regulirana je Zakon o obveznim odnosima i to nije predmet ovog zakona. Međutim, i Vrhovni sud kroz svoje odluke zapravo i svi drugi sudovi mogu tumačiti na određeni način odredbe Zakona o obveznim odnosima, odredbe Zakona o zastari. Tako da to ćemo vidjeti u budućnosti, kakvo će stajalište biti Vrhovnog suda, u eventualno ovakvim situacijama kakve ste rekli. Ja u ovom trenutku ne bih zauzimao stajališta jer to je stvar u principu sudova.
Zastupnik Stjepan Čuraj.
Zahvaljujem poštovani ministre. U prelaznim, završnim odredbama je naveden rok 1.9. što smatram da iako bi mi svi željeli da to krene sutra, je primjeren rok, ako ne možda za neke slučajeve koje sada ću vas upravo pitati možda i rano. Naime, koliko god bi mi željeli da ovo stupi što prije na snagu, moramo razmišljati o primjedbi, samog, mogućnosti primjene zakona. Ovdje je navedeno da zakon neće trebati dodatne financijska sredstva, međutim, ja bi svakako volio čuti, što je planirano na edukaciji samih sudaca, odnosno, na načinu provedbe. Naravno da mi smo napravili ovdje okvir, ali dajemo veće ovlasti sucima, ali oni moraju biti svjesni, ako smo imali situaciju da jedan te isti sudac ima 2 različita stava po istom pitanju, unutar jednog suca dva različita suca, mi moramo to osigurati tu primjenu ovog zakona, pogotovo ovih noviteta koje smo uveli i zanima me da li će tu biti određeno, taj period, da li će u dovoljnoj mjeri biti da se upravo suci naviknu na ovakav način rada.
Odgovor na repliku.
Upravo predmet oglednog spora, koji zapravo Vrhovnom sudu daje ovlast da u određenom broju predmeta, kojih je više na sudovima, da daje pravna stajalište, će dovesti do ujednačavanja sudske prakse a zapravo to je posljedica ujednačenog stava sudaca u konkretnim predmetima, to je jedno. Drugo mi imamo pravosudnu akademiju u okviru kojeg imamo radionice a vezano za aktualna pravna pitanja i to ćemo prakticirati i dalje još i snažnije, upravo na ona aktualna pitanja koja su otvorena, kako bismo na suce prenijeli ova stajališta i ne bi dolazili do situacija, da u okviru istog suda, pogotovo na razini različitih sudova u RH imamo različite presude o istim pitanjima. Imamo sredstva osigurana i za pravosudnu akademiju i za funkcioniranje Vrhovnog suda, tako da ćemo ustrajavati na tome.
Hvala. S ovim zaključujem raspravu, glasovati će se kada se steknu uvjeti.
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku, prvo čitanje, P.Z. broj 620. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku. I drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta Konačnog prijedloga zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 81 za i 40 suzdržanih donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Sljedeća točka je: - Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sustavu unutarnjih kontrola u javnom sektoru, prvo čitanje, P.Z. br. 621 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 85. Ustava RH, članak 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda, primjenjuju se odredbe poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje. Zdravko Zrinušić, državni tajnik u Ministarstvu financija. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedavajući Hrvatskog sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Zakon o sustavu unutarnjih kontrola u javnom sektoru, određen je zakonodavni okvir u RH i usklađen je sa najboljom europski međunarodnom praksom u području razvoja sustava unutarnjih kontrola i unutarnje revizije, kao dijela sustava unutarnjih kontrola. Svrha sustav unutarnjih kontrola jest poboljšanje upravljanja radi postizanja općih ciljeva, kao što su obavljanje poslovanja na pravilan, etičan, ekonomičan, učinkovit i djelotvoran način, potom, usklađenost poslova sa zakoni i drugim propisima planovima, programima i postupcima, zaštita sredstava od gubitaka uzrokovanih loših upravljanjem neopravdanim trošenjem i korištenjem te zaštita od drugih oblika nepravilnosti, jačanje odgovornosti za uspješno ostvarenje poslovnih ciljeva, pouzdanosti i sveobuhvatnost financijskih i drugih izvještaja. Predmet je zakon u najvećem dijelu ostvario prvotno postavljene ciljeve, koje se odnose na bolje upravljanje proračunskim sredstvima, učinkovitiji i unutarnju reviziju, jačanje odnosa između povezanih institucija unutar javnog sektora, odnosno, jačanje preventivnih kontrola u javnome sektoru. Međutim, područje vezano uz nepravilnosti, nije precizno uređeno te se u praski pojavljuju određene poteškoće u primjeni pojedinih odredbi samoga zakona. Stoga je slijedom preporukom Državnog ureda za reviziju, ovim nacrtom prijedloga zakona, se želi unaprijediti područje vezano uz nepravilnosti, doraditi pojedine odredbe zakona, koje su se pokazale manjkave u praksi. Naime, Državni ured za reviziju je u izvješću o obavljenoj reviziji godišnjeg izvješće o izvršenju državnog proračuna RH za 2017. g. posebno poglavlje posvetio području vezanih uz nepravilnosti i poduzimanjem mjera protiv nepravilnosti. U tom navedenom izvješću Državni ured za reviziju predlaže da se u Zakonu o sustavu unutarnjih kontrola u javnom sektoru, propišu prekršajne odredbe za nedostavljanje izvješća o nepravilnostima ustrojstvenoj jedinici Ministarstva financija zaduženih za proračunski nadzor, koja proračunski nadzor obavlja dijelom i na temelju izvještaja o nepravilnostima. Nadalje, u istom izvješću Državni ured za reviziju naložio je donošenje odgovarajućeg pravilnika, kojim će se propisati kriteriji za imenovanje osobe za nepravilnosti, obveze i način postupanja osobe za nepravilnosti te način i rokovi izvještavanja o nepravilnostima. Naime iz spomenutog izvješća Državnog ureda za reviziju, vidljivo je da je od 624 obveznika podnošenje izvješća o nepravilnostima, godišnje izvješće za 2016. g. ustrojstveni jedinici u Ministarstva financija zaduženo je za proračunski nadzor dostavilo 456 obveznika ili negdje oko 73% dok je za godišnje izvješće koje se odnosi na 2017. godinu dostavilo 428 od ukupno 623 obveznika ili oko 67%. Međutim, važeći Zakon o sustavu unutarnjih kontrola u javnom sektoru ne daje dovoljno jasnu odredbu vezano uz obveznike i imenovanja osoba za nepravilnosti do čega nije moguće niti donijeti novi pravilnik kojim će se propisati kriteriji za imenovanje osobe za nepravilnosti, potom obveze i način postupanja osobe za nepravilnosti, te način, rokovi ... [[Govornik se ne razumije.]] o nepravilnostima a što je kao što sam spomenuo Državni ured za reviziju i naveo u unaprijed spomenutom izvješću i zatražio. Dakle, navedeni nalog i preporuka Državnog ureda za reviziju moguće je provesti kroz Izmjene i dopune važećeg Zakona o sustavu unutarnjih kontrola u javnom sektoru a potom iz donošenja odgovarajućeg pravilnika. Ovim izmjenama i dopunama važećeg zakona jasnije se definiraju obveznici imenovanja osoba za nepravilnosti i pojam nepravilnosti, osobe za nepravilnosti imenuju se na razini ministarstava i drugih državnih tijela, razini razdjela, te na razini jedinica lokalne, područne (regionalne) samouprave. Preciznije se definira uloga osoba za nepravilnosti. Osobe za nepravilnosti zaprimati će prijave o nepravilnostima od zaposlenika, građana ili anonimnih prijavitelja, odnosno kada nepravilnosti nisu utvrđene u tijeku nadležnog postupanja državnih institucija. Procjenjivati će se osnovanost zaprimljenih prijava i predlagati način postupanja te će se pripremati godišnje objedinjeno izvješće o nepravilnostima. Propisani su i rokovi za dostavu izvješća o nepravilnostima potom prekršajne odredbe te donošenje pravilnika kojim će se detaljnije urediti i područje vezano uz nepravilnosti. Samom primjenom nacrta prijedloga zakona očekuje se bolje razumijevanje područja vezanog uz nepravilnosti te kvalitetnije i učinkovitije poduzimanje radnji protiv nepravilnosti i od obveznika zakona i od ustrojstvene jedinice Ministarstva financija zadužene za proračunski nadzor. Također očekuje se bolji protok informacija o prijavljenim nepravilnostima te obavljanje proračunskog nadzora na temelju izvještaja o nepravilnostima jer bi trebalo doći do značajnijeg smanjenja broja nedostavljenih izvješća ustrojstvene jedinice Ministarstva financija zaduženoj za proračunski nadzor. Kao što sam spomenuo na temelju ovoga zakona donijeti će se odgovarajući pravilnik koji će propisati obveze i način postupanja po prijavljenim, odnosno uočenim nepravilnostima, potom kriterije sadržaja odluke za imenovanje osobe za nepravilnost, te način, rokove izvještavanja o nepravilnostima u upravljanju sredstvima institucije. Uz navedeno izmijenjene su i dorađene pojedine odredbe važećeg zakona i koje su pokazale manjkavosti u praksi odnosno, obvezama primjene usklađenje su s novim Zakonom o fiskalnoj odgovornosti, napravljene su izmjene kojima je rok za stjecanje zvanja ovlaštenog unutarnjeg revizora vezano uz datum početka izobrazbe a ne uz datum rasporeda na radno mjesto kako je to sada propisano zakonom. Zašto? Naime, dosadašnja praksa pokazala je da pojedine osobe raspoređene na radno mjesto unutarnjeg revizora moraju čekati i do čak godinu dana na početak izobrazbe za stjecanje zvanja ovlaštenog unutarnjeg revizora za javni sektor a kao što sam rekao trenutno važeći zakon propisuje da stručno ovlaštenje moraju steći u roku od godinu dana od datuma rasporeda na radno mjesto. Tim se izmjenama svi potencijalni ovlašteni unutarnji revizori stavljaju u ravnopravan položaj. Preciznije definirano da odgovorna osoba institucije treba osigurati upravljanje najznačajnijim rizicima koji mogu utjecati na ostvarenje ciljeva iz strateških i drugih planova te je brisana odredba obveze donošenja zasebne strategije upravljanja rizicima jer je upravljanje rizicima nužno da bude sastavni dio provedbe strateških i drugih planskih dokumenata. Brisana je odredba kojom se utvrđuje da ministar financija pravilnikom propisuje uvjete i način priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija za unutarnje revizije obzirom da je s popisa reguliranih profesija u RH od 3. siječnja ove godine izostavljena profesija ovlaštenog unutarnjeg revizora u javnom sektoru. I nadalje se može produžiti rok za provedbu preporuka unutarnje revizije samo jedanput kao što je i do sada ali ne više na vremenski rok koji je do sada bio od 6 mjeseci već ovisno o vremenu stvarno potrebno za provođenje preporuke a odgovorna osoba, institucije utvrđuje navedeni rok. Dodatno se utvrđuje da Ministarstvo financija priprema, ministar financija podnosi na usvajanje Vladi RH objedinjeno godišnje izvješće o sustavu unutarnjih kontrola u javnom sektoru. I zaključno usklađenost odredba je vezano uz izradu podzakonskih akata u skladu sa odredbama ovoga Nacrta prijedloga zakona. Hvala lijepa na pažnji.
Zastupnica Perić, javila se za repliku.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom. Pa evo u samom obrazloženju rekli ste kolika je važnost sustava unutarnjih kontrola i koliko zapravo pojedine, pojedini subjekti nisu dostavljali izvješća koja onda otežavaju zapravo praćenje i kontrolu i učinkovitost korištenja sredstava koja su zapravo javna sredstva i to je ono što sigurno državna revizija kroz svoja izvješća je vrlo lijepo, više puta pokazala i dokazala da je to velika manjkavost. I zato mislim da poboljšice u ovom zakonu će itekako puno značiti za donošenje kvalitetnijih odluka i upravljanju sredstvima. Hvala.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepo poštovana gospođo zastupnice i hvala na vašem komentaru koji uistinu je i suština ovoga i intencija nalaza Državnog ureda za reviziju da se ovi procesi koji su unutar sustava unutarnje kontrole gdje je i unutarnja revizija uključena, gdje je i Državni ured za reviziju uključen i pripadajuća izjava o fiskalnoj odgovornosti kao tri različita izvora koja čine kvalitetnu bazu podataka temeljem kojeg kada se prikupi unutarnji sastav financija se analizira i izrađuje odgovarajuće izvješće koje pokazuje i napretke i to u jednom dijelu ako dopuštate bih samo spomenuo iz našeg pregleda kojeg smo dobili od unutarnjih revizora, proračunskih korisnika, učinci u smislu ušteda itd. ili povećanje prihoda ili smanjenje rashoda i drugi odgovarajući parametri financijski učinci 2015. su bili 51,4 milijuna a 2017. čak 135 milijuna kuna. Hvala.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ako ne, onda otvaram raspravu. Zastupnica Dragica Vranješ, prva će govoriti u ime Kluba zastupnika HDZ-a.
Zahvaljujem potpredsjedniče, poštovani predstavnici Ministarstva financija. Znači pred nama je Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o sustavu unutarnjih kontrola u javnom sektoru. Kada se prvi put pojavio ovaj zakon i sve obveze koje on podrazumijeva pod sobom nastala je možda i mala panika, nije se znalo ni kako neke stvari odraditi, neki propisi su bili nejasni. Koliko se sjećam oni su važili i za javne ustanove i za vrtiće i teško je bilo očekivati sada od recimo jedne ravnateljice u vrtiću koja je inače prije toga radila kao teta u vrtiću, njoj je jednostavno unutarnja kontrola predstavljala nekakav bauk i tada još 2014., 2015. kroz našu udrugu iako nismo obveznici koju inače sam vodila na svom području smo organizirali edukacije za tzv. FMC za unutarnje upravljanje i kontrolu u javnom sektoru. I mogu reći da dosta toga smo u jednom razgovoru sa ljudima pojednostavili jer na kraju su svi shvatili da jako je važno popisivati nepravilnosti, da nije problem ako neku nepravilnost uočimo, popišemo, otklonimo ali je problem ako nismo svjesni da nepravilnosti postoje, ako ništa ne radimo po tom pitanju bilo da se radi o ugovorima, računima, da nemaju obvezan sadržaj, da bilo šta od toga ne funkcionira i zato je jako važno educirati javni sektor po ovom pitanju pa možda me malo, ... [[Govornik se ne razumije.]] se odnosi na jedinice lokalne samouprave ali i sve ove druge, pravna tijela u javnom sektoru, pravne osobe u javnom sektoru pitanje je li nam možda treba još možda novaca za provedbu ovog zakona u smislu edukacije i približavanja ovoga svega istome. Klub HDZ-a naravno ovaj zakon će podržati zato što on radi na unapređenju i doradi svih ovih radnji koje se poduzimaju protiv nepravilnosti. I jako je važno da se sada jasno definiraju obveznici i imenovanja da ipak te nepravilnosti koje su se trebale uočavati već dugi niz godina da se ipak objedine, da se javno i objave, da se po njima ipak poduzimaju nekakve druge radnje kako bi se one spriječile jer je prošlo dosta vremena za prilagodbu. I imali smo vremena uočiti sve manjkavosti u praksi tako da, znači i što se tiče imenovanja osobe za nepravilnosti i koje imenuje i kako se regulira profesija osobe koja treba znači uočavati nepravilnosti. I također imamo ukidanje obveza formalnog odobrenja za slanje strateških i godišnjih planova unutarnje revizije i Ministarstva financija elektroničkim putem jer to samo po sebi je obveza, ne treba imati prethodno odobrenje. Tako da sve ovo što je već iznio predstavnik Vlade da se ne ponavljam, znači Klub HDZ-a će podržati ali svakako pozivam na daljnju edukaciju i na daljnje razumijevanje svih obveza koje proizlaze iz ovog zakona. Hvala.
Zastupnik Ivan Vilibor Sinčić treba govoriti u ime zastupnika Živog zida i SNAGA-e, nema ga i time gubi pravo u raspravi. Zastupnik Stjepan Čuraj govoriti će u ime zastupnika HNS-a. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Dakle, mislim da je ovo vrlo jasno, imam samo par upita vezanih za članak, ali to ću možda zapravo kasnije, samo uvodno bih želio prokomentirati zapravo smisao ovoga. Dakle mi svi znamo da unutarnja kontrola odnosno revizija, pa i u svakoj tvrtci, dakle kad govorimo o nekom kontrolingu je izuzetno bitna ne kao tijelo ili osoba ili ured represije nego kao tijelo upravo kontrole, odnosno ispravljanja potencijalnih pogrešaka, manjkavosti dok su još one moguće sa ciljem upravo kako je ovdje navela i državna revizija svakako sa dobivanjem maksimalno istinitih, kvalitetnih i pouzdanih izvješća o radu. Dakle govorimo o jednom prije svega financijskom aspektu. Međutim, naravno da se time želi postići da se obavljaju poslovi na pravilan, etičan, ekonomičan, učinkovit, djelotvoran način, dakle sve ono efikasnost, sve ono što treba biti i državna i javna uprava apsolutno. Naravno da oni moraju pratiti usklađenost i poslovanje sa zakonima i upozoravati da je nešto i to je ono sad najbitnije, upozoravati da je nešto, neka šteta prouzrokovana lošim upravljanjem. E tu smo zapravo došli do najbitnijeg dijela, gdje pojedini čelnici određenih javnih tijela, državnih, kako god, po pojedinim odlukama zapravo uvijek je onako stav, nema veze, kriva poslovna odluka ili kriva odluka ili nezakonita ili kako god neka tužba, gubitak, država će platiti. To ne može tako, ne smije tako. Ne kažem da je to razlog zato što nitko nije na to možda upozorio ali mi moramo imati tijelo koje će to upozoriti, koje će i savjesno obavljati svoj posao, koje odgovara sa svojim potpisom. Dakle ovo nije, da tako onako kažem zezancija. Netko mora u unutarnjoj kontroli potpisati, supotpisati i složiti se da je sve napravljeno sukladno zakonu i da su sva izvješća sukladna zakonu. I ono što je bitno a to sad idemo u onaj drugi element, e to je sad ono to je uvijek teško za procijeniti, da li je određena poslovna odluka imala kakve štetne ili financijske gubitke koji se ne mogu uvijek iskazati u prvom mjesecu ili šestom mjesecu ili godini ili pogotovo ako su neki postupci u svezi toga pokrenuti. E tu je sad već malo, onako nezgodnije procijeniti jer na taj način se rade određena vještačenja itd., znači tu možda ne bi tako bilo lako to napraviti. Ali bit, cilj svega unutarnje kontrole, kada govorimo o javnom sektoru a mislim to se radi u privatnim sektorima pod normalno je da imamo što kvalitetnije zakonske moguće i što efikasnije ekonomične odluke. No, ovdje su navedeni koliko je obveznika od 624, njih je 456 dostvilo itd., dakle moramo povećati dostavilo itd., dakle moramo povećati malo tu disciplinu, to se slažem. I sada dolazimo do te osobe za nepravilnosti. Meni je konkretno pitanje članak 11. vezano uz članak 43. on govori o tome koje su obveze osobe za prijavljivanje nepravilnosti, dakle koja je njegova obveza, sprječavati rizik nepravilnosti, poduzeti mjere, itd., zaprimati prijave o nepravilnostima od zaposlenika, građana ili anonimnih prijavitelja, odnosno kada nepravilnosti nisu utvrđene u tijeku nadležnog postupanja državnih institucija. E sad da li se ovo korespondira sa zakonom koji smo doveli ovdje o popularnim zviždačima, je li to ta ista osoba ili je ovo neka druga osoba? Jer ja prema ovome mislim da je ovo druga osoba a tu se međusobno isprepliće. Mi smo ovaj to zakona ne znam sada u prethodnoj nekoj sjednici donijeli, unatrag pola godine gdje je upravo bila obveza za svaku tvrtku koja ima 50 i više zaposlenih itd. i sve obvezno javno pravna tijela donijeti osobu za prijavljivanje, odnosno da ukoliko se suglasi kolektiv, jedna trećina kolektiva odnosno zaposlenika se mora usuglasiti oko te osobe gdje će oni prijavljivati određene nepravilnosti, sada isto to ovdje ... [[Govornik se ne razumije.]] A ovdje govorimo o unutarnjoj kontroli. I sada meni ovdje isto također da u stavku 2. članka 11. kaže da priprema godišnje objedinjeno izvješće o nepravilnostima a onda se navodi kasnije da su odgovorne osobe, institucije dužne dostaviti godišnje izvješće za prethodnu godinu toj osobi i sad malo je ovdje zbunjeno, tko radi ta na kraju izvješća. Ako sam ja dobro shvatio, odgovorne osobe institucija i nadležnost ministarstva i drugih tijela na razini razdjela organizacijske klasifikacije i nadležnosti jedinica lokalne, područne (regionalne) samouprave dužne su osobi za nepravilnosti u nadležnom tijelu do 28. veljače tekuće godine dostaviti godišnje izvješće o nepravilnostima. Ovo priprema objedinjena a onda kasnije se kaže da su one dužne objedinjeno izvješće iste te odgovorne osobe do 31. ožujka nadležnost, dostaviti nadležnost ... [[Govornik se ne razumije.]] jedinica u Ministarstvu financija. Ako sam ja dobro shvatio taj postupak. Odgovorna osoba dostavlja izvješće o nepravilnostima osobi za nepravilnost, ona to sve skupi i onda vraća natrag njima i onda oni to objedinjeno opet dostavljaju dalje. Ja vjerujem da sam nešto krivo ovdje shvatio zato možda nije ovdje tako navedeno ali mi nije jasno ako odgovorne osobe rade izvješća a ovi samo objedinjavaju i onda to vrate natrag i onda oni to objedinjeno ... [[Govornik se ne razumije.]] , mislim to mi neki posao baš nema suštine, znači kompilacija mi nije osnovan smisao rada osobe za prijavljivanje nepravilnosti, onda bi to moglo isto i komotno maknuti iz toga dijela ako on to ne kontrolira, ne piše ovdje da ima obvezu kontrolirati, odobriti ili bilo šta drugo. Samo piše da objedinjuje, objedinjuje znači hrpu na hrpu maltene. Priprema godišnje objedinjeno izvješće o nepravilnostima, tako je da, a onda se kaže da su odgovorne osobe nadležne dostaviti to… ... [[Upadica se ne čuje.]] Čelnik, da, znači oni njemu dostave izvješće a on ih priprema, nije mi, on priprema objedinjeno a oni njemu dostave pojedinačno, svako pojedinačno. ... [[Upadica se ne čuje.]] Dobro, OK, evo ja bih vas molio samo da kasnije u obrazloženju samo to prođemo jer mi taj dio nije jasan. Naravno i ovo pitanje vezano za po drugom Zakonu o prijaviteljima nepravilnosti isto tako da se referiramo da li sada te tvrtke moraju imati dvije osobe, jer tamo su morale ići u suglasnost zaposlenika a ovdje sada imamo nešto unutarnju kontrolu, da li su nepravilnosti nepravilnosti, da li se ovo odnosi samo na financijske nepravilnosti a nije ovdje zakonom riješeno, riješeno je sve ostalo, da li smo u koliziji sa tim prethodnim zakonom. Evo to je ono što bi inače, apsolutno da, podržavamo. Klub HNS-a naravno će podržati, mislimo da nam treba više kontrole, da nam treba više efikasnosti, da nam treba više boljih rješenja, više odgovornosti. Dakle nije svejedno, nisu moji novci, država ima, država beskonačno koliko god novaca pa mi svejedno šta bude sa mojim odlukama, je li dobro ili ne, jel ću ja dostaviti izvješće, neću, pa mi smo svi država. Nismo svi država, svi odgovaramo građanima, svatko pojedinačno, svaka odgovorna osoba. To što reviziju provodi državno tijelo nad drugim državnim tijelom to apsolutno nema nikakve veze. I to ne znači da je svejedno. Nije svejedno. Nije svejedno kako se troši svaka kuna poreznih obveznika i građana. I zato je ovo bitno i zato to treba shvatiti ozbiljno. I ja znam, ja sam bio jedan od takvih odgovornih osoba u javnom tijelu i znam kako su moje kolege i sve i kako su pogotovo kako su moji prethodnici na to gledali da uopće ih nije bilo briga. A to nije način. I mi upravo trebamo to svesti na razinu da moraju imati osobe koji će ih stalno upozoravati da ih treba biti briga i da se mora raditi zakonito. Ne zato što je netko radio protuzakonito, maliciozno i sa ciljem ostvarivanja neke dobiti, to su kaznena djela nego čista nemar i ne briga. Neda im se. To ne smije biti, to uopće ne smije biti predmet da netko ... [[Govornik se ne razumije.]] Evo, mislim da ne ponavljam sve ove, očekivanja iz zakona zašto i kako, samo me zanima na ova dva pitanja konkretna kako je to riješeno. I naravno klub HNS-a još jednom kažem će podržati ovaj zakon. Zahvaljujem.
S ovim zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. Određujem stanku do 12h, u 12h nastavljamo sa iznošenjem slobodnih stajališta u ime kluba. Hvala. STANKA U 11,28 SATI
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sustavu unutarnjih kontrola u javnom sektoru, prvo čitanje, P.Z. broj 621. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sustavu unutarnjih kontrola u javnom sektoru. I drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta Konačnog prijedloga zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 109 za, 10 suzdržanih i 4 protiv donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.