Gospodine predsjedniče Republike Hrvatske, gospodo iz parlamenta, gospođo premijerka, dame i gospodo iz Vlade, zastupnici, dame i gospodo. Za mene je velika čast a također i za Italiju koju ovdje predstavljam, želim reći to je čas za mene kao dugogodišnjeg člana parlamenta i zastupnika uzeti riječ u ovoj sali u ovom plenarnom zasjedanju Hrvatskoga sabora i ovdje se spaja više sretnih razloga koje možemo zajednički proslaviti. Prije manje od mjesec dana, 25. lipnja Hrvatska je proslavila 20 godina od proglašenja svoje nezavisnost. Ove godine Italija proslavlja 150. godišnjicu ujedinjenja, proslavili smo to u Rimu 2. lipnja, to je bio Dan Republike zajedno s predsjednikom Josipovićem koji nas je počastio svojom nazočnošću zajedno još sa 80 šefova država i vlada i dužnosnika međunarodnih organizacija koje sam s velikim veseljem ugostio u Rimu. Prije godinu dana 13. srpnja 2010. u Trstu Hrvatska, Italija i Slovenija one su otvorile novu stranicu u njihovoj povijesti, u znaku pomirbe. Isto tako ostavljajući iza leđa teške rane, tragične rane prošlosti i to u znaku jedne vjere u budućnost. Ono što smo nazvali duhom Trsta, tj. susreta u Trstu to je nepovratno i to ćemo ponovno potvrditi ovdje na Hrvatskom tlu, početkom rujna u gradu Puli, kao šefovi država povezani poštovanjem kroz jedan plodan dijalog mi smo tu interpreti jedne želje, jednog prijateljstva između naroda koji žive uzduž Jadrana isto tako računajući na konsenzus sviju naših sugrađana. Želimo isto tako prikupiti sve osjećaje koje osjećaju mladi naraštaji koji će izgraditi budućnost Hrvatske, a isto tako i Italije. I njima se moramo obratiti i na njih moramo imati povjerenje. Na kraju za godinu dana Europska unija, i ne smijemo si to sakrivati, taj novi duh koji nas vodi u tome ne bi bio moguć bez Europe. Europska vizija, povjerenje u zajedničku sudbinu svih naroda našeg kontinenta, u poštivanju i vrednovanju, valorizaciji identiteta svakog od nas i to nam omogućava da premostimo sve kontraste, i da proširimo taj naš drug i usmjerimo ga u jedan veći projekt interesa i energija koje bi mogle uložiti svaka sama pojedina zemlja. Znači zapadna Europa kada je došla u to vrijeme, kada je bio naš kontinent podijeljen u blokove i put kojim smo krenuli 10-cima godina nakon toga, u istočnoj Europi, i sada se za Balkan i Jadran otvara, počevši od Slovenije i sada idemo prema Hrvatskoj kao Talijan, kao Europljanin pozdravljam s velikom radošću vaš skori ulazak Zagreba u obitelj Europske unije. Vaš punopravni ulazak kao 28. zemlje članice 1. srpnja 2013. to predstavlja jedno povijesno dostignuće, to ste postigli ustrajnošću, upornošću za vrijeme 6 godina koje znamo da su bile teški i složeni pregovori obilježeni teškim ... i zato možete se ponositi tim putem koji ste kroz te četiri godine, doveo vas je prvo do Atlantskog saveza, a zatim do Europske unije. Novo, Jadran, Euroatlantski jadran tako ponovno sada spaja regije i narode koji imaju toliko zajedničkih elemenata to je veliko naslijeđe koje ostavljamo najmlađima. Vjerujemo u Europsku Hrvatska a isto u europski Balkan i to je razlog zbog kojeg Italija od samog početka podupirala vaše težnje, vaš zahtjev da pristupite Europskoj uniji. Ali za one koji postaju članice Europske unije izazovi se nastavljaju, to je jedan stalni rad, kojeg često puta naporan, za stare, ali isto tako za nove članove pripadati Europskoj uniji to ne daje vam nikakvu rendu, zato sam uvjeren da će Hrvatska biti uzorna članica Europske unije i sve je sada na njoj da to dokaže. Nakon ulaska u NATO prije svega 3 godine, Hrvatska nije ostala počivati na lovorikama, odlučno je krenula na taj put reformi i postizanja svih kriterija da bi ispoštovala sve kriterije. Uspjeh Hrvatske predstavlja značajan primjer. I upravo to potvrđuje da proces proširenja i dalje ostaje otvoren, pokazuje i drugima put gospodarske i socijalne modernizacije. Isto tako učvršćuje regionalnu suradnju i odbacuje svaki ostatak starih suparništava. Suprotstavlja se toj kratkovidnosti partikularizama i predrasudama i naglašava da nove zemlje članice primljene u EU da one predstavljaju jedno bogatstvo, a ne jedan teret. I zato očekujemo da će one ispoštovati preuzete obveze i iskreno se nadamo da će dati svoj izvorni također inovativni doprinos velikoj europskoj kući, velikom europskom domu. Nema sumnje da će Hrvatska to moći i da će moći učiniti. Zajedno Italija i HRvatska mogu poduprijeti euroatlantsku perspektivu cijelog balkansko-jadranskog prostora i tako učvrstiti, stabilnost, blagostanje cijele te regije koja će se zasnivati na čvrstim i trajnim temeljima. I upravo u toj perspektivi moguće je rušiti stare prepreke, otvarati granice ukinuti nadzor nad granicama, ubrzati potpuno slobodu kretanja osoba i ideja, jamčiti punu sigurnost građana. Po europskoj povelji vidjeli smo ponovno potvrđena prava manjina. Europska vizija povezuje jedinstvo i raznolikosti, zajedničke demokratske vrijednosti kroz različite jezike i različite kulture. Europska vizija uključuje i podrazumijeva isto financijsku stabilnost, rast, poštivanje pravila, solidarnost i prema tome budućnost za naše mlade ljude. U ovom dijelu Europe koja je obilježena tim osobitim teretom povijesnih događanja, ovo je NATO i EU sljedeći taj jedan dalekovidni cilj povezivanja i postupnog proširenja znali su usmjeriti tu dubinsku snagu koja se rasplamsala u tim povijesnim preokretima i to je pretvorilo u nešto pozitivnoga. U tom procesu treba nastaviti kako bi urodio svim svojim plodovima. Europska i atlantska perspektiva Balkana za nas je to stalni strateški prioritet i to je cilj vanjske politike Republike Italije. To je jedan cilj kojega smo zagovarali bez ublažavanja teškoća izazova koja su se pred nas postavljali kako bismo postali članicom EU i znači govorimo da tako postajemo sudionicima nacionalnog sustava integriranja. I sada kada smo u punoj mjeri ispunili acquis, zaključili pregovarački proces možemo odlučno reći, niti jedna zemlja balkanska ne smije se smatrati i gledati na nju drugačije od ostalih država koje su već ušle u EU. Sve te zemlje male ali isto tako i velike pozvane su na suradnju s istim dostojanstvom, jednakim dostojanstvom. Integracija Balkana je neophodna zbog stabilnosti i kompaktnosti Europe, zemljopis i povijest to čine našim interesom, interesom isto tako zemalja članica EU i nije samo interes samo onih koji žele postati članicama. S time ... priznanje strateškom izboru predsjednika Josipovića, predsjednika SAbora, predsjednice Vlada Republike Hrvatske koji su se odlučno i vizionarski uložili sav svoj trud, napor u ostvarivanju te regionalne sloge i težnje postizanju tih ciljeva. Nakon pristupnih poteškoća ne očekuje vas lagana zadaća. Od samog početaka od Rimskog ugovora Europa je bila uvijek jedan izazov prevladan uvijek uspjeh koji je premašio i sva očekivanja. EU kojoj će uskoro Zagreb pristupiti sada se mora suočiti sa dva velika izazova, vladavina jedinstvene valute i Mediteran, Sredozemlje. Znači svima su jasne hitnosti i ozbiljnost ove dileme. To je pred očima sviju nas. Kriza jedinstvene valute monete značila bi također krizu zajedničkog europskog projekta. Nakon jednog takvog koraka unaprijed važnog kao što je euro ne može se vratiti natrag na staru situaciju bez posljedica. Čini mi se nakon ovih vrlo napetih mjeseci mislim da su to svi konačno shvatili iako jedinstveno tržište nije moglo opstati bez jedinstvene zajedničke valute sada je došao trenutak da zajamčimo sigurnost tom euru putem još jednog daljnjeg učvršćivanja tzv. governansa europskog gospodarstva čiji temelji su bili postavljeni za vrijeme posljednjih sastanaka Europskog vijeća i konačno kroz odlučno napredovanje tog smisla, političkog smisla europskog jedinstva. Jer kao Sredozemlje znate da oplahuje naše jadranske obale. Ono što se događa na drugim obalama se izravno odnosi i na nas. To vrijedi i za Hrvatsku a i za Italiju, ali vrijedi i za cijelu Europu. Prema tome, EU pozvana da pruži, da da svoj doprinos demokratizacije Sjeverne Afrike i također Bliskog Istoga. Prema tome, koliko god različite situacije mogu biti u pojedinim zemljama, snažna akcija EU je neophodna da bi se moglo popratiti taj vrlo teški tranzicijski proces i postavljanja pazi temelja za jedan uravnoteženi proces političkog, gospodarskog i socijalnog razvoja. Europa tu ne može pretrpiti neuspjeh na tom moru na kojem počiva toliki dio njezine povijesti i identiteta. Zato se radi da se radi ozbiljna obrana i konsolidacija učvršćivanja eura i na cijelom prostoru Sredozemlja, jer u igri je taj ulog, je sama Europa uloga Europe jer vidite da svijet prolazi kroz stalne promjene. Gospodine predsjedniče, znam koliko je povijesti prošlo kroz ovaj Dom kroz ovaj Parlament, koliko bitki u ime slobode i ideja o hrvatskoj naciji je vođeno upravo na ovom mjestu. Polovicom 19. stoljeća naši domoljubi su imali slične ideale i nadali su se izgradnji svaki vlastite nacionalne države. Čeznulo se za slobodom sa načelima demokracije, afirmacijom isto tako vlastitog identiteta. Nakon toga načelo nacionalnosti ustupilo je mjesto nacionalizmima i diktaturama. Povijest dobrog dijela 20. stoljeća nije bila velikodušna prema narodima Europe i isto tako nije bila velikodušna prema narodima koji žive na granicama između naše dvije zemlje. Tradicija suživota i međusobno poštovanje koje je ukorijenjena u ovim zemljama i na ovom moru one su bile zamijenjene sa suprotnim pretenzijama, mrskim željama za prevlašću sve do ubijanja i osveta. 2. svjetski rat ostavio nam je vrlo tamne i bolne stranice. Nisam ovdje da bih spominjao te tužne događaje, ovdje sam da bih s dubokim uvjerenjem ustvrdio da se te stranice više nikad neće ponoviti. Sjećanje na prošlost mora poštivati one koji su patili i s njima podijeliti osjećaj ljudske samilosti i poštovanja kada je riječ o nedužnim žrtvama. Zajedno s predsjednikom Josipovićem uskoro ću podsjetiti Istru kako bi se poklonili žrtvama strašne, užasne prošlosti, da bi se poklonili pred nedužnima, pokušali se približiti onima koji su pretrpjeli nepravde, ali prije svega da bi ponovno potvrdili da ova tragična stranica povijesti stvarno pripada prošlosti, ne sadašnjosti, a isto tako ne i budućnosti. S prošlošću fašističkog nasilja i rata Italija se obračunala oslobodilačkom borbom tj. 25. travnjem '45. i proglašenjem Republike i isto tako i novog Ustava. Gospodine predsjedniče, prisustvo autohtone talijanske manjine u Istri i u drugim područjima gdje je povijesno prisutna, znači u Rijeci i Dalmaciji, isto tako i postojanje povijesne hrvatske manjine u Italiji to je jedna vrsta mosta, jedna vrsta bogatstva u našim odnosima. Ovih dana primio sam predstavnike zajednice Hrvata u Italiji koji su mi iznijeli vlastite nade i očekivanja i objasnili im također duboke veze koje postoje između naše dvije zemlje. Talijanska manjina u Istri i Dalmaciji, Rijeci uživa u punom poštivanju temeljnih prava i isto tako i u financijskoj potpori od strane hrvatske Vlade i sada imaju i pravo na tzv. dvostruko pravo glasa odnosno mogućnost da se opredijele za manjinskog kandidata, a istovremeno za izborne stranačke liste. To su vrlo važna postignuća koja duboko cijenim. Postignuti rezultati kada je riječ o dvojezičnost, oni su vrlo značajni. Sve talijanske vlade su zagovarale i odlučno podržavale mjere da bi se očuvao i zadržao talijanski jezik i talijanska kultura u ovim prostorima. Talijanske zajednice doprinose značajan, iskren doprinos u gradovima, u ustanovama u kojima rade i taj doprinos daju u rastu Republike Hrvatske. Naše škole su otvorene svima i one će pomoći u edukaciji novih, obrazovanju mladih građana Europe. Više puta sam već … [[Prevoditelj se ne razumije.]] i uskoro ću u Puli se i ponovno sresti s njima. Predstavnici koji su nesvojevoljno bili sudionicima egzodusa iz svojih rodnih krajeva Istre, Rijeke, Dalmacije uvjeren sam da će isto moći pronaći, isto tako da će se kada je riječ o njima poštovati sva ta načela, znači poštivanje svih sporazuma, ne na diskriminaciju, jednakost u postupanju i poštovanje prema njihovim bolnim iskustvima. Zajednička pripadnost Europskoj uniji, njenim vrijednostima i njenim načelima možda na najbolji način predstavljaju put kako bi se prevladale i zaboravile, izliječile bolje rečeno sve rane, da bi postali građani jednog šireg zajedničkog polisa. Mnogo sam govorio o Europi jer je to okvir koji nas povezuje, ujedinjuje, ali to nije jedino ono što nas povezuje. Naši bilateralni odnosi su izvrsni na svim područjima i ovo toplo gostoprimstvo, sam sam mogao to isprobati, okusiti i memorandum o suradnji potpisan od strane naših dvojice ministara u siječnju … [[Prevoditelj se ne razumije.]] i potpis od prije nekoliko dana od strane ministara unutrašnjih poslova, potpisali su ugovor o policijskoj suradnji koji već potvrđuje tu dugu suradnju koja već postoji borbe protiv kriminala i krijumčarenja drogom i koji pruža pravni okvir. Isto kada je riječ o pomoći našim turistima tj. mnogim Talijanima koji ljeti dolaze na vašu obalu, isto tako i brojnim Hrvatima koji zimi dolaze na naša skijališta. Italija je već niz godina prvi trgovinski partner Republike Hrvatske, ona je isto tako i prvi uvoznik roba, a isto tako i usluga iz Hrvatske, također i zemlje iz kojih dolaze u velikoj mjeri poduzetničke i ulagačke inicijative. Na kulturnom planu bezbrojna su svjedočenja naše bliskosti. Jadran nam je donio jednu prekrasnu baštinu koja je danas konačno s pravom zaštićena od strane UNESCO-a kao svjetska baština. Želim samo spomenuti velikog znanstvenika i čovjeka ogromne kulture, jednako prethodnika suvremene znanstvene teorije čiju obljetnicu ćemo proslaviti, 300. obljetnicu njegovog rođenja, a to je Ruđer Josip Bošković, rođen u Dubrovniku, sin bogatog trgovca, podrijetlom iz Bosne i majka koja je podrijetlom iz Bergama. On je bio književnik, fizičar, matematičar i osnivač opservatorija u Breri i do svoje smrti u Milanu počiva u tom velikom našem talijanskom gradu. Možemo ga zajedno proslaviti i spomenuti ga kao našeg zajedničkog uglednog pretka. Gospodine predsjedniče, Italija namjerava zadržati tu suradnju, tu izvrsnost u suradnji koju smo postigli u posljednjih nekoliko godina. Bit ćemo s vama uz bok s odanom privrženošću stvarnih prijatelja, ustrajnih prijatelja i dalekovidnih prijatelja. Zahvalnost za gostoprimstvo, gostoljubivost koju ste mi pružili želim Hrvatskoj, a isto tako i hrvatskom prijateljskom narodu svako dobro i blagostanje unutar europske obitelji u međunarodnoj obitelji u zajedničkom ostvarenju tih ciljeva, pravednijeg i solidarnijeg svijeta. Hvala. [[Pljesak.]]
U ime zastupnica i zastupnica Hrvatskoga sabora, srdačno i toplo zahvaljujem Njegovoj Ekselenciji predsjedniku Giorgiu Napolitanu na tako prijateljskom i poticajnom obraćanju Hrvatskom saboru. Hvala lijepa. [[Pljesak.]] Ovim završavamo ovu sjednicu povodom obraćanja predsjednika Napolitana. Hvala lijepa. Dobro jutro gospođe i gospodo zastupnice i zastupnici. Kao što je i najavljeno nastavljamo 23. sjednicu sa točkom dnevnog reda - Prijedlog Zakona o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske, prvo čitanje, P.Z. br. 857 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovoga zakona primjenjuju se odredbe poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Gospodin Mario Nobilo državni tajnik u Ministarstvu vanjskih poslova i europskih integracija. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene dame i gospodo zastupnici. Dopustite mi predstaviti Zakon o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske koji je Vlada usvojila na svojoj sjednici 7. srpnja ove godine. Ujedno prenosim isprike potpredsjednika Vlade i ministra vanjskih polova Gordana Jandrokovića što osobno ne može predstaviti ovaj važni zakon, jer je u programu predsjednika TAlijanske Republike i ministra vanjskih poslova koji su u službenoj posjeti našoj zemlji. Sukladno svojoj ustavnoj obvezi članak 10. hrvatska Vlada je u potpunosti svjesna odgovornosti prema dijelu hrvatskog naroda koji živi u drugim zemljama te potrebe zaštite njihovih prava i interesa i promicanja njihovih veza s domovinom. Polazeći od ustavnih odredbi ova Vlada utkala je te obveze u niz svojih dokumenata od strateškog okvira za razvoj 2006.-2013., Strategiju održivog razvitka, Strategije vladinih programa za razdoblje 2010.-2012. do svog programa u mandatnom razdoblju 2008.-2013. Vodeći se tom pretpostavkom ali i polazeći od činjenice da Hrvatska nema jedan poseban jedinstven zakon koji bi uredio pitanje odnosa matične zemlje s Hrvatima izvan nje, već postoji niz pojedinačnih djelomičnih zakonskih i podzakonskih rješenja kao i opći međunarodno pravni instrumenti iz raznih područja kojima se izravno ili neizravno uređuje ovaj odnos, pristupa se dakle izradi Strategije o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Hrvatske, a onda i ovog zakona. Nekoliko riječi o strategije. Vlada je u svibnju ove godine usvojila Strategiju o odnosima Hrvatske s Hrvatima izvan Hrvatske. Njezinim usvajanjem stvorene su pretpostavke za izradu učinkovite i sustavne suradnje Hrvatske s Hrvatima izvan nje, a prvi korak o realizaciji postavljanja ciljeva je donošenje ovoga zakona. Strategija i Zakon o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske okvir u kojem Hrvatska želi osnažiti jedan od svojih vitalnih nacionalnih interesa. Ova dva dokumenta predstavljaju odraz promišljene odgovorne vladine politike prema Hrvatima izvan Hrvatske. Nekoliko riječi općenito o zakonu. Zakonom se uređuju odnosi s Hrvatima izvan Hrvatske pri čemu se uvažavaju sve posebnosti i različite potrebe hrvatskih zajednica izvan Hrvatske i to Hrvate u BiH, pripadnika hrvatskih manjina u europskim zemljama kao i Hrvate iseljene u prekomorskim europskim zemljama. Dodatno se jača zaštita njihovih prava i interesa s ciljem očuvanja hrvatskog jezika, kulture, identiteta, potiče se razvoj suradnje s Hrvatima kroz kulturnu, obrazovnu, znanstvenu, gospodarsku, športsku i drugu suradnju te propise i mjere i aktivnosti pri povratku hrvatskih iseljenika i useljavanju njihovih potomaka. Poseban cilj promoviran ovim zakonom je povezivanje svih Hrvata kako onih u Hrvatskoj tako i izvan nje u osnivanju hrvatsko kulturnog zajedništva kao skupa svih obrazovnih, kulturnih, znanstvenih, informativnih, gospodarskih, športskih i drugih društvenih djelatnosti bitnih za očuvanje i jačanje hrvatskog identiteta i prosperiteta. Dopustite mi u nastavku navesti detaljne aktivnosti koje će pridonijeti ostvarenju tih ciljeva. Zakonom se predviđa uvođenje statusa Hrvata bez hrvatskog državljanstva kao dodatne poveznice Hrvata s domovinom u smislu osobe kojima je odobren taj status ne smatraju se strancima u Hrvatskoj. Zakon nadalje predviđa donošenje odluke o proglašenju dana Hrvata izvan Republike Hrvatske. Također omogućuje se e-obrazovanja kao i udžbenika iz Hrvatske za učenje hrvatskog kao drugog jezika u hrvatskim zajednicama. Poticat će se osnivanje lektorata hrvatskog jezika i književnosti na stranim visokim učilištima kao i utemeljenje katedri za hrvatski jezik na sveučilištima u inozemstvu u sredinama gdje žive Hrvati. U okviru sustavnog istraživanja i proučavanja problematike Hrvata izvan Hrvatske Vlada će utemeljiti dokumentacijski centar i muzej. Kada je riječ o gospodarskoj poveznici zakon dodatno potiče suradnju hrvatskih gospodarstvenika s onima u Hrvatskoj te ulaganja posebno u proizvodnju i turizam. Isto tako stvorene su dodatne pretpostavke za poticanje provedbe razvojnih projekata na područjima od posebne državne skrbi, manje razvijenim područjima i drugim područjima od gospodarskog interesa. Specifičnost među predviđenim pogodnostima predstavlja i tzv. hrvatska kartica kojom se želi Hrvatima izvan HRvatske omogućiti povoljni pristup određenim uslugama, povoljniji uvjeti turističkih putovanja, organizirani boravak u Hrvatskoj i sudjelovanje na kulturnim događajima. U svrhu olakšavanja procesa integracije Hrvatsko društvo hrvatskih iseljenika i njihovih potomaka koji se vraćaju i useljavaju u Hrvatsku zakon predviđa uspostavu posebnog ureda u okviru kojeg će se moći dobivati sve potrebne informacije i pomoć u rješavanju pravnih i drugih pitanja. Nekoliko riječi o Središnjem državnom uredu za Hrvate izvan Republike Hrvatske kao i o Savjetu Vlade za Hrvate izvan Hrvatske. Dakle, koordinacijsko tijelo za provedbu svih ovih aktivnosti bit će Središnji ured za Hrvate izvan Republike Hrvatske, a formirat će se i Savjet Vlade Republike Hrvatske za HRvate izvan nje. Osnivanje središnjeg državnog ureda odredit će se središnje tijelo nadležno za područne odnose između Hrvatske i Hrvata izvan nje kao i koordinacija i nadzor svih aktivnosti iz međunadležnih ministarstava i ostalih nositelja suradnje. Savjet Vlada Republike Hrvatske za Hrvate izvan Republike Hrvatske će pak kao savjetodavno tijelo pružati pomoć hrvatskoj Vladi u kreiranju i provedbi politike, aktivnosti programa u odnosu na Hrvate izvan nje. Članovi savjeta predlagat će se iz redova najznačajnijih i najbrojnijih udruga, organizacija i institucija drugih oblika organiziranja. Zaključno, gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene dame i gospodo, dopustite mi istaknuti duboko uvjerenje Vlade Republike Hrvatske da će se usvajanjem zakona o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske uspostaviti čvrsti okvir za trajni razvoj veze između domovine i svih Hrvata koji žive izvan nje. Iz svega navedenog predlažem Hrvatskom saboru usvajanje ovog zakona. Zahvaljujem.
Hvala državnom tajniku. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za Hrvate izvan Republike Hrvatske predsjednik odbora, gospodin zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite
Hvala, gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, dame i gospodo. Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske na svojoj 39. sjednici održanoj 12. srpnja 2011. raspravljao je o Prijedlogu zakona o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske kao matično radno tijelo. Predstavnik predlagatelja predstavio je Prijedlog zakona o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske kao zakon od nacionalnog interesa. Kazao je da inicijativu za izradu sustavnog odnosa Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Hrvatske strategije i zakona je pokrenuo Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske te da ju je prihvatila Vlada Republike Hrvatske koja je donijele Strategiju odnosa Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Hrvatske. Na temelju strategije izrađen je i prijedlog zakona. Zakonski okvir koji definira Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Hrvatske temelji se na priznanju i prihvaćanju neotuđivih temeljnih ljudskih i građanskih prava iz kojih se izvodi pravo na zaštitu i očuvanje kulturne raznolikosti te pravo manjinskih zajednica na očuvanje identiteta, kulture, jezika, kao i obveza država poštivati univerzalna načela i standarde međunarodnog prava. U dijelu promicanja prava i zaštite pripadnika nacionalnih manjina i skupina uz punu primjenu načela nemiješanja jedne države u unutarnje poslove druge države ta članka 10. Ustava kojim je zajamčena skrb Republike Hrvatske za svakog pojedinca i dijelove hrvatskog naroda koji žive izvan Hrvatske. Ovim prijedlogom zakona Hrvate izvan Republike Hrvatske definira se u tri velike skupine: Hrvati iseljeni u prekomorske i europske zemlje ili dijaspora, Hrvati pripadnici autohtone hrvatske manjine u europskim zemljama i Hrvati jednakopravan, suveren i konstitutivan narod u Bosni i Hercegovini. Svi su oni pripadnici hrvatskog naroda te imaju isti nacionalni identitet i čine jedinstven kulturni prostor. Općim odredbama ovog prijedloga zakona regulira se status hrvatskih zajednica i pojedinaca, uvodi se status Hrvata bez državljanstva te se donosi odluka o obilježavanju dana Hrvata izvan Republike Hrvatske. U dijelu "Nositelji odnosa i suradnje" predviđeno je osnivanje središnjeg državnog ureda za Hrvate izvan Republike Hrvatske kao operativnog i koordinativnog tijela nadležnog za sve aktivnosti prema Hrvatima izvan Republike Hrvatske te savjeta Vlade Republike Hrvatske za Hrvate izvan Republike Hrvatske, savjetodavnog tijela koje će činiti predstavnici institucija, društava i udruga koje se bave pitanjima Hrvata izvan Republike Hrvatske, onih u Republici Hrvatskoj i u svijetu. U poglavlju Zaštita prava i interesa Hrvata izvan Republike Hrvatske te jačanje njihovih zajednica posvećeno je statusnim pitanjima informiranju te očuvanju hrvatskog jezika, kulture i identiteta Hrvata izvan Republike Hrvatske. Prijedlog zakona obrađuje i pitanje mnogostruke suradnje, dakle iz područja kulture, obrazovanja, gospodarstva, zdravstva i socijalne skrbi, športa s Hrvatima izvan Hrvatske, poticanje povratka hrvatskih iseljenika i njihovih potomaka te potpora posebno ugroženim skupinama Hrvata izvan Republike Hrvatske. U raspravi je iskazana potpora jačanju suradnje s Hrvatima izvan Republike Hrvatske koja će se očitovati u izgradnji učinkovita i djelotvorna odnosa pretočenog u zakon o odnosima Republike Hrvatske prema Hrvatima izvan Hrvatske. Zbog nacionalnog interesa ocijenjeno je u raspravi jest izgradnja sustava koji će na svim područjima djelovanja i na cjelovit način pristupiti pitanjima suradnje Hrvatske i Hrvata izvan Hrvatske što uključuje uzajamnu i sustavnu potporu te ostvarivanje političke, gospodarske, socijalne i kulturne, znanstvene i ine suradnje. Naglašeno je da Republika Hrvatska ima cilj ostvariti suradnju i zajedništvo sa svim dijelovima hrvatskog naroda izvan Hrvatske, s hrvatskim iseljeništvom i potomcima hrvatskih iseljenika te sa svim onima koji imaju osjećaj pripadnosti hrvatskom nacionalnom biću i baštini, s hrvatskom autohtonom manjinom u europskim zemljama i s Hrvatima u Bosni i Hercegovini kao suverenim i konstitutivnim narodom u Bosni i Hercegovini. Također pozdravljena je odredba članak 6. kojom se Republika Hrvatska jasno zalaže za puno ostvarenje jednakopravnosti i konstitutivnosti hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini te priznanje i unapređenje položaja hrvatske manjine u njihovim domicilnim državama. Ukazano je da tim različitim hrvatskim zajednicama u svijetu treba pristupiti u duhu odredbe ovog zakona s ciljem ostvarenja pristupa svakoj od njih, uzimajući u obzir njezine potrebe i poštivajući njezine specifičnosti sukladno dugoročnim strategijama razvoja Republike Hrvatske koje počivaju na vjeri u mogućnost i velikih pozitivnih pomaka čiji temelj i pokretač može i treba biti i ljudski potencijal Hrvata koji žive izvan Hrvatske. Sve ovo treba promatrati u kontekstu starenja hrvatskog stanovništva, naglašeno je i negativnog prirodnog prirasta, kao i u kontekstu razvoja hrvatskog društva i potrebe osiguranja ljudskih resursa, u prvom redu iz bazena hrvatskog iseljeništva. Ocijenjeno je da će ovaj zakonski okvir, strategija i zakon biti integralni dio politike institucija Republike Hrvatske koji ima za cilj ostvarenje okruženja u kojem će svi građani Republike Hrvatske imati blagostanje i socijalnu sigurnost. U tom kontekstu Hrvati izvan Republike Hrvatske jesu veliki potencijal društvenog i gospodarskog razvoja Republike Hrvatske, a jačanje postojećih i izgradnja novih instrumenata zaštite Hrvata izvan Hrvatske kao jačanje suradnje s institucijama Hrvata izvan Republike Hrvatske i vladama njihovih domicilnih država je od prioritetnog značaja za Republiku Hrvatsku. Također obostrano informiranje Republike Hrvatske i Hrvata izvan Hrvatske preduvjet je jačanju hrvatskog identiteta te kulturne, gospodarske i svake druge suradnje. Stoga javni mediji i internetske tehnologije ocijenjeno imaju presudnu važnost u povezivanju Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Hrvatske. Republika Hrvatska treba podupirati sve oblike organiziranja Hrvata izvan Republike Hrvatske koji promiču hrvatski jezik, kulturu te druge veze s Hrvatskom. Sukladno tome pripadnici druge i treće generacije Hrvata izvan Hrvatske su od osobitog interesa za Republiku Hrvatsku. Temelj djelovanja Republike Hrvatske jest očuvanje hrvatskog identiteta hrvatskih iseljenika bez obzira na vrijeme i razlog njihova odlaska iz domovine, stupanj njihova obrazovanja i generacijsku pripadnost. Republika Hrvatska naglašeno je treba zaštititi marginalizirane skupine i pojedince, osobito starije i bolesne povratnike slabijeg imovnog stanja. Pozdravljena je i politika prema kojoj će sve institucije Republike Hrvatske u svoje programe socijalne i gospodarske politike ugraditi pitanje Hrvata izvan Hrvatske uključujući planiranje, provedbu te evaluaciju potrebnih projekata. Time će se osigurati pregled i prihvaćanje potreba Hrvata izvan Hrvatske na službenoj razini te omogućiti poboljšanje veza između institucija u Republici Hrvatskoj s onima u svijetu koje se bave ovim pitanjima. Svemu ovom će služiti i organiziranje ureda dobrodošlice te uspostava sličnih modela u lokalnoj zajednici, županiji, a sve s ciljem osiguranja kvalitetnijeg kontakta i pravodobnih informacija za svakog pojedinog našeg čovjeka u svijetu. Temeljna načela na kojima će počivati uspješna suradnja s Hrvatima izvan Hrvatske ocijenjeno je jesu puna dostupnost i transparentnost te cjelovit i odgovoran odnos institucija Republike Hrvatske prema Hrvatima izvan Hrvatske. U raspravi su iznesene neke dvojbe te zatraženo objašnjenje vezano za status Hrvata bez državljanstva, hrvatsku karticu te dugotrajan postupak dobivanja hrvatskog državljanstva. Davanjem simboličnih i drugih pogodnosti, pojasnio je predlagatelj, Republika Hrvatska želi potaknuti jačanje veza s Hrvatima izvan Hrvatske te ujedno poticati na povratak i useljenje hrvatskih iseljenika i njihovih potomaka. Nakon provedene rasprave odbor je sa 7 glasova za i 1 suzdržanim donio sljedeći zaključak: prihvaća se Prijedlog zakona o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznijeta u raspravi uputit će se predlagatelju radi izrade konačnog prijedloga zakona. Zahvaljujem gospodine predsjedniče.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Ovdje prije svega u ovoj ocjeni stanja prijedloga zakona najprije se spominju određene ustavne odredbe, pa se onda doslovce kaže da Ustavom Republike Hrvatske člankom 10. stavkom 1. utvrđena je obveza Republike Hrvatske da štiti prava i interese svojih državljana koji žive ili borave u inozemstvu i promiče njihove veze s domovinom. Nadalje, člankom 10. stavkom 2. Ustava Republike Hrvatske jamči se osobita skrb i zaštita djelovanja hrvatskog naroda u drugim državama, pa se onda na strani drugoj kaže da prilagođavanje hrvatskog zakonodavstva pravnoj stečevini Europske unije u završnoj je fazi, zahtijevalo je i promjenu Ustava Republike Hrvatske, a jedno od pitanja koje je novelirano je i pitanje biračkog prava u izborima za Hrvatski sabor, Predsjednika Republike, Europski parlament itd. itd. prema odredbi članka 45. stavka 2. Ustava u izborima za Hrvatski sabor biračima koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj jamči se pravo na tri zastupnika u skladu sa zakonom. Mogu glasati znači u diplomatsko-konzularnim predstavništvima itd. Točno, znači postoji volja na ustavnoj razini da se vodi briga o Hrvatima izvan Republike Hrvatske. Druga je stvar što ja smatram da ne trebaju imati prava glasa ali to je ustavna kategorija i to se zasigurno neće moći mijenjati. Istina je i to ću kazati. Tri mandata ne mogu promijeniti dominantnu volju građana Republike Hrvatske. Ali ja se javljam za nešto drugo. Treba biti pošten i ne mogu primijeniti. Prioritetno, citiram sa strane tri Republika Hrvatska poticat će razvojne projekte koji sadrže programe zapošljavanja povratnika i useljenika. Vlada Republike Hrvatske će urediti i pitanje financiranja programa mikrokreditiranja obiteljskih gospodarstva i obrta te osnivanjem jamstvenog fonda za osiguranje i kreditiranje malog i srednjeg poduzetništva, povratnika i useljenika u Republiku Hrvatsku, a sukladno važećim propisima osigurat će se financiranje razvojnih projekata u Bosni i Hercegovini i razvojnih projekata za potrebite manjinske zajednice. Da imamo za sebe netko će reći gdje za druge. Ali bez obzira na sve jasno je valja pomagati, valja pomoći ne kao do sada. Sav novac na primjer iz ovih proračunskih rezervi tamo negdje ljeta 2009. koji je išao prema Bosni i Hercegovini isključivo je išao za potrebe Rimokatoličke crkve. O.k. Crkvi treba. U Bosni i Hercegovini također novac, ali znate. Možda bi trebalo taj novac usmjeriti prije svega za život. Jasno ako vam crkva može pomoći u izborima onda ćete joj dati. Bože moj, valjda je to pragmatičan interes. Samo treba biti iskren i o tome progovoriti. Međutim, što je bit? Mi imamo to sam pročitao negdje mislim u "Jutarnjem listu" pred tri ili četiri dana ured ili tako nekako za iseljenike ili useljenike ne znam koji je na plaće, koji je na troškove, koji je na materijalne izdatke potrošio više novaca nego što je iznosila pomoć građanima Hrvatima Bosne i Hercegovine u 2010. godini. Znači naš jedan administrativan ured troši više no što iznosi pomoć za Bosnu i Hercegovinu, za Hrvate u Bosni i Hercegovini. To je tekst kojega sam pročitao čini mi se u ponedjeljak u "Jutarnjem listu". Da li je istina ne znam. I krivo mi je da nisam imao malo vremena da ga izvadim da ga mogu ovdje citirati ili parafrazirati. Sada se govori vidim u ovom obrazloženju da ovaj Zakon neće iziskivati dodatna ili nova sredstva. To jednostavno gospodo nije moguće. Ovdje imamo sada Središnji državni ured na čelu s državnim tajnikom. Člankom 16. vidimo da se osniva Savjet za Hrvate izvan Republike Hrvatske. Neću ga sad citirati, ali ću zato još jedanput kazati da jasno treba shodno mogućnostima pomagati Hrvatima izvan Republike Hrvatske poglavito onima u Bosni i Hercegovini. Da nema njihove migracije Hrvatska bi pala možda na 4 milijuna stanovnika, ne znam. To je tragedija. To je tragedija za tu komponentu u Bosni i Hercegovini, jer je rat, jer je gospodarska besperspektivnost Bosne i Hercegovine koja je neusporedivo veća nego Hrvatska utjecala na to po mjerenje stanovništva. Znači, tome svemu je na neki način pripomogao jasno i jedan nepotreban rat Hrvata i Bošnjaka. Neću politizirati, ali ono što je istina, što se vidi danas da je taj rat bio tragičan i za Hrvate i za Bošnjake. Treći put ću kazati, jasno da treba pomoći shodno mogućnostima. Treba potaknuti još nešto. Hrvatske tvrtke da busu prisutnije u Bosni i Hercegovini iako će netko kazati da ih ne treba poticati, jer izvoz sa hrvatskih prostora u Bosnu i Hercegovinu ako se ne varam na godišnjoj razini je negdje oko milijardu i 200 milijuna USA dolara, uvoz negdje oko 600. Znači ukupna robna razmjena oko 2 milijarde USA dolara. Još uvijek nam je tako reći Bosna i Hercegovina uz Njemačku, uz Italiju prvo gospodarsko tržište. Znači, Hrvati u susjednim zemljama prije svega na to stavljam naglasak znači u Bosni i Hercegovini, Srbiji, Sloveniji itd., Mađarskoj gore, svejedno moraju biti i most jedne svekolike suradnje bilo da je riječ o Hrvatskoj i Bosni, Hrvatskoj i Srbiji, Hrvatskoj i Mađarskoj, Hrvatskoj i Sloveniji šta ja znam, Hrvatskoj i Italiji. Članak 22. govori tko su članovi savjeta, pa se kaže državni tajnik ureda i njihovi zamjenici, pa predstavnici sveučilišne zajednice, ravnatelj Državnog zavoda za statistiku, predstavnik Hrvatske radiotelevizije, predstavnik Katoličke crkve, ravnatelj inozemne Pastve, pa predstavnik Nacionalne sveučilišne knjižnice i onda se ovdje kaže i predstavnik Hrvatske gospodarske komore, Hrvatske udruge poslodavaca, predstavnik nevladine udruge koji u svom djelovanju promiče razvijanje odnosa sa Hrvatima izvan Republike Hrvatske, prsten i druge itd. Jasno, ne bi bilo loše kad bi se stvarno vodilo računa da HUP, da HGK daju predstavnike tih velikih tvrtki. Jer ako netko u ovom trenutku nešto može financijski realizirati teško da mogu ove administrativne institucije. Mogu ove gospodarske ali trebaju biti zastupljeni jedni i drugi. Bilo bi još nešto dobro, da znamo koliko novaca po svim odnosima ide iz RH u BiH. To se jednostavno, neću reći da se krije, ali to teško mi možemo pratiti ili možemo vidjeti. Jasno je da predsjednik Vlade ili ministar financija točno zna svaku stavku, ali mislim da je došlo vrijeme da to saznaju i zastupnici, da to zna i hrvatska javnost kao i javnost u BiH pa bi bilo možda i manje prigovaranja tim odnosima do Hrvata u BiH. Prije svega prema njima jer je to najbrojnija skupina. Znači da točno znamo koliko iznose invalidnine HVO-a, koliko ide za određene zdravstvene ili ne znam druge lukrativne ili takve institucije u BiH. Mirovine tu su izuzete, razumljivo jer čovjek koji je ostvario mirovinu u RH nije bitno gdje živi mora je dobiti. Koliko iznose pomoći prema bolnici, Sveučilištu u Mostaru itd., koliko su dotacije ne znam Crkvi u BiH itd. Mi nikada, što je isto nedopustivo za jednu uređenu državu, nismo doznali koliko je novaca, iako mi se čini da 2000. godine sam naišao na jedan podatak Državne revizije, znači nikad nismo doznali koliko je novaca išlo za HVO u ono vrijeme od '91. do '98., '99. godine dokle se financiralo. U ratno vrijeme neki su tvrdili čak jedna desetina hrvatskog proračuna. Nije sporno, jasno ne za vojsku, nije sporno neka novac ide za sve ja ću reći kulturne, zdravstvene, sveučilišne itd. institucije, za poticanje čak i nekog malog sitnog gospodarstva ako je to u mogućnosti kada je riječ u RH. Ja sam rekao maloprije, možda mene smeta malo to glasanje, ali Ustav je rekao svoje i danas treba isto tako biti pošten i priznati da tri mandata koji će se dobiti ili koji će ostvariti neka politička opcija u inozemstvu zasigurno ne mogu determinirati političku volju građana RH. Hrvata izvan Hrvatske ima jasno diljem svijeta. To su krasni ljudi, to su radišni ljudi. Mnogi su se iselili s ovih prostora jer nisu imali ništa pa su naprosto tražili spas u drugim zemljama, od moje obitelji pa nadalje. Neki su tamo već 3, 4 generacije. Neki su se 100% asimilirali, ali pamte zemlju svog podrijetla. Evo sada ako se ne varam u Dubrovniku je jedan američki senator ako mislim iz Aljaske također spominjao svoje hrvatsko podrijetlo. O povratku tih ljudi koji su 2 ili 3 generacije u Americi, Kanadi, što ja znam, Skandinavskim zemljama teško, teško je govoriti, daj Bože. Daj Bože da možemo pomoći Hrvatima u Južnoj Americi, u Kanadi. Ja se često čujem, vjerojatno i još neki zastupnici, možda ministri isto tako, sa jednim njihovim radijom iz Toronta, razgovaramo itd., maksimalno korektno. Ne znam ni koje su političke provenijencije, ne zanima me. Ali, treba jasno razgovarati, trebamo ih nekako povezati, trebamo iz povezati medijski, na druge načine itd. Jasno je, gospodo kad mi se već ubacujete, da bi trebalo isto tako u RH voditi računa i o povratku izbjeglog stanovništva, srpskog stanovništva sa prostora poglavito Sao Krajine te Krajine tzv. Sao Krajine. Ali, ovaj zakonski prijedlog ne regulira tu materiju, ali to je isto tako civlizacijska i građanska obveza Hrvatskog parlamenta i bilo koje aktualne politike. Mi moramo ili možemo ništa ne moramo, ali mi možemo biti za ovaj zakon, ali nemojmo govoriti u obrazloženju da nije potrebno osigurati novac. Konačno, danas će ovdje govoriti i talijanski predsjednik za ovom govornicom, znači ovakvu praksu ima i Italija, sličnu praksu ima Mađarska, sličnu praksu ima pretpostavljam Slovenija, što ja znam, druge države koje imaju snažnu migraciju i ovakav zakon zasigurno nije hrvatski patent. I to treba naprosto naglasiti. Svi pomažu svoje manjine shodno vlastitim mogućnostima, to mora i Hrvatska. Jasno, ne daj Bože ikada više ni razmišljati o ratu. Bilo je problema u prošlosti, od izdavanja Domovnica u BiH, čini mi se preko 700 možda i 800 tisuća istih bez kriterija znači. Rat je iza nas, neselektivna pomoć također je iza nas, instrumentaliziranje Hrvatima izvan Hrvatske također je iza nas. Prema tome, treba graditi nove odnose, ne na nekim stranačkim premisama ili pretpostavkama već rukovodeći se nacionalnim interesom Hrvatske države,a zasigurno jedan od temeljnih nacionalnih interesa je i da se očuva ta hrvatska komponenta, tako ću je nazvati, izvan granica RH. I utoliko rekoh nema potrebe biti protiv kondicija ovog zakona, ali jasno je da sredstva treba osigurati. Jer bez novaca nema muzike.
Hvala. Imamo 3 ispravka. Prvo, gospodin zastupnik Mario Zubović.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa evo gospodin Kajin je govorio vrlo malo o ovom zakonu, a govorio je o svemu i svačemu drugome, tako je između ostaloga rekao da novac iz Hrvatske je išao samo za Rimokatoličku Crkvu. To nije točno i kasnije je u svom izlaganju spominjao i neke druge institucije gdje su išli novci iz Hrvatske. Ja bih samo podsjetio da je Hrvatska financirala Sveučilište u BiH, branitelje, razne hrvatske institucije, školstvo, kulturne ustanove i bolnice, znanstvene ustanove i znanstvene projekte. Prema tome, ružno je reći da je novac iz Hrvatske išao samo za Rimokatoličku Crkvu.
Ne ja sam rekao … [[Govornik isključen, ne razumije se.]] To sam rekao.
Hvala. Ispravak, gospodin zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Kajin više jedno pojašnjenje i jedna mala ispravka kako se ne bi to ponavljalo kasnije, razumijete? Samo zbog toga. Dakle, kad je u pitanju ured, dakle tamo je dana pogrešna informacija, možda zlonamjerna u medijima, kako će on koštati ovoliko i onoliko. Neće koštati nimalo, nula kuna. zašto? Pa zato što postoje uredi, postoje ljudi, radi se o preustroju. Dakle, ništa više novaca od onoliko koliko je. Kada je u pitanju novi novci, nova sredstva ovdje u ovom dokumentu stoji za ovu godinu neće biti potrebno više sredstava. To je broj jedan, a broj dva sve drugo što bude i ako bude više s ovim što imamo sada, jednom pametnom preraspodjelom, jednim pametnim, ja bih rekao čistim upravljanjem mi ćemo postići puno više učinaka. I to je ključna stvar i zapravo još jedanput iskreno, nadam se da ćete poduprijeti ovaj Prijedlog zakona.
Imamo još jedan ispravak, gospodin zastupnik Dragan Vukić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodin Kajin je govorio o pomoći poslanoj Hrvatima u Bosni i Hercegovini. TA pomoć koju je slala Republika Hrvatska koštala je Republiku Hrvatsku puno manje, već neozbiljne i neodmjerene izjave pojedinih Hrvatskih političara koje su koštale ne samo Republiku Hrvatsku već i Hrvate u bosni i Hercegovini. Rezultat ovih koji su davali pomoć i onih koji su napadali Hrvate u Bosni i Hercegovini na strani je onih koji su napadali Hrvate uglavnom neodmjerene izjave. Damire za sada vodite ... 2:0.
U ime predlagatelja državni tajnik gospodin Mario NObilo. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Jedno samo tumačenje, odnosno objašnjenje vezano za troškove koje Hrvatska ima u odnosu na pomaganje Hrvatima izvan domovine. Naravno većina tih troškova je bila dugi niz godina u funkciji ratnih stradanja i u Hrvatskoj i u BiH dakle procesa zbrinjavanja velikog broja otprilike 120 tisuća izbjeglica najviše iz BIH koji su se integrirali u Hrvatsko društvo slijedom ratnih stradanja kao i stimuliranja povratka što je također Hrvatski nacionalni interes Hrvata u dijelove BIH iz kojih su se iselili. Dakle, dugi niz godina ta pomoć je bila u funkciji saniranja ratnih posljedica, integracije ili povratka već prema individualnom odabiru svakog pojedinca. Međutim, htio bih samo podsjetiti da ne tako davno prije nekoliko mjeseci imao sam zadovoljstvo po prvi puta prezentirati Hrvatskom saboru Strukturu međunarodne razvojne pomoći, svi projekti koje je Hrvatska financirali uključujući i činjenicu da se najveći broj tih projekata odnosi na Hrvate izvan domovine, a posebno one u BIH bili su taksativno navedeni i iz njih se može dobro iščitati koliko je otišlo za Mostarsko sveučilište, bolnicu, obnovu crkvi, materijal za obnovu kuća itd., tako da smo imali prilike ne tako davno i to je prvi izvještaj koji smo prezentirali Hrvatskom saboru jer se taj dio poslova vodi preko Ministarstva vanjskih poslova pa se nadam da ćemo s tom dobrom praksom transparentnosti nastaviti i sada i kada preko središnjeg ureda želimo voditi jednu mirnodopsku strategiju odnosa sa Hrvatima kao konstitutivnog naroda u Bosni, uređenja prava i interesa manjina i zahvaćanja jedan širi korpus Hrvata u iseljeništvu koji možda nemaju interesa ili ih za to priječe propisi njihovih zemalja da budu status Hrvatskih državljana ali imaju interesa da njeguju hrvatski identitet i prostor.
Hvala. U ime Kluba HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici i zastupnice. Pred nama je Prijedlog zakona o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske. Govorimo o zakonskom prijedlogu koji se rađao dosta dugo gdje je najprije donešena strategija o odnosima Hrvatske i Hrvata izvan Republike Hrvatske, a onda i zakonski prijedlog koji se rađa teško punih 10 godina nakon promjena koje su nastupile u ovoj legislativi 2000. godine i o kojoj su puno zborili naši Hrvati u dijaspori, dakle prije svega Hrvati koji su iselili u druge zemlje prije 1990. godine. Čini se da je teško ne primijetiti da ovakvi Zakonski prijedlozi zanimljivo da dolaze nekako u predizborno vrijeme. Kada netko kaže da je popis birača sporan, onda ja uvijek kažem da netko od stranaka kojima je stalo da taj popis bude neuredan ima topa fore, šahovskim rječnikom rečeno, pred izbore. Kada se zatvore hrvatski heroji i generali u isto vrijeme kada se predlaže stavljanje branitelja u Ustavnu kategoriju, onda je to također stvaranje nečiste savjesti ili stvaranje drugog topa fore. Kada se želi osvojiti mandate, tri saborska zastupnika u dijaspori onda se predlaže ovakav zakonski prijedlog, o odnosima Hrvatske i Hrvata izvan Republike Hrvatske. NO, bez obzira na to Klub HDSSB-a je za ovaj Zakonski prijedlog, jasno uz određene da kažem, kritike i opažanja. Bez obzira kada god se on donio, i u predizborno vrijeme, dobro je da se na tome ozbiljno radi i dobro je da iako je ovo prvo čitanje, uslijedi uz određene popravke, uz određene možda i nove stavke u prihvaćanje ovog zakonskog prijedloga. Kada smo izglasali lani u lipnju Ustav Republike Hrvatske, u kojem je skandalozno bila ubačeno stvaranje SAO krajine onda ste brže bolje stavili drugi dan odmah poslije usvajanja Ustava, lipanjskog tzv. Ustava Republike Hrvatske stavili ste na dnevni red 1. točka osuda i obilježavanje komunističkih zločina. Sve je to amortizacija i pokušaj pranja savjesti prema onome što činite. Ovo nije to u punom smislu riječi o kojem sam govorio ali je u svakom slučaju događa se u jedno predizborno vrijeme. Ali kažem bez obzira na to klub HDSSB-a će biti za ovaj zakonski prijedlog. E, što je to u ovom zakonsku prijedlogu nije potpuno jasno? Dakle, osnivanjem središnjeg ureda pri hrvatskoj Vladi nije više jasna uloga, budućnost niti opseg rada Matice iseljenika Hrvatske. Dakle, nije jasno razdvojeno i definirano uloga središnjeg ureda i što to preostaje ili ostaje Matici iseljenika Hrvatske za koju moram reći pohvalno da radi i koja postiže određene rezultate koji su zavidni. Nadalje, jasno da kao svaki središnju ured kao i sve agencije, odbori, zavodi i što sve ne pored ministarstava nosi i određena financijska izdvajanja za rad ureda. Pretpostavlja se da bi taj središnji ured imao nekakav proračun do nekih 15, 16 milijuna kuna za svoj rad. I ako znamo da pri Vladi RH i u državi Hrvatskoj imamo 65, 70 takvih agencija središnjih i ostalih ureda, zavoda itd. onda je ovaj središnji ured još jedno dopunsko opterećenje ja bih rekao na stvaranje još jednog malog segmenta povećanja administracije i plaćanja jasno putem toga ureda i putem novaca naših poreznih obveznika. Nadalje, isti taj Ustav kojega ste lani usvojili, a ja se ne stidim da nisam glasovao za njega, ne stidim se to reći, je odredio da naša dijaspora dakle tri kategorije Hrvata, dakle onih koji su dijaspora Hrvata koji su nacionalne manjine u susjednim državama i da kažem Hrvata u BiH koji su starosjedioci koji su konstitutivni narod BiH, imaju pravo po tom Ustavu na samo tri saborska zastupnika, a u prijašnjem Ustavu to pravo je bilo 5 saborskih zastupnika. Istovremeno svom koalicijskom partneru osigurali pravo na sigurna tri saborska zastupnika. To je bila trgovina. I sada evo kada smo to malo zaboravili kao stavljamo prijedlog Zakona o odnosima Hrvatske i Hrvata izvan Republike Hrvatske. Pa ne može, ne pameti narod tako kratko što se misli. Znamo mi dobro i pamtimo svi da su iseljeni Hrvati dali ogroman doprinos stvaranju Hrvatske države, '90.-te, '91. ali znaju i oni da su novci koji su oni ne govorim samo o novcima, a da ne govorim o tome koliko ih je došlo ovdje da svojim osobnim fizičkim prisustvom brane RH i da već jedanput postane samostalne i suverena. Ali kada već govorimo o novcu znaju i pričaju i govore i ne može ih nitko zaustaviti da kažu koliko su novca dali, a koliko je novca nestalo nakon rata u tko zna čijim džepovima i tko zna na čijim računima ne samo diljem Hrvatske, negoli diljem svijeta. I to ih boli, jako ih boli. A onda ih jako boli kada se 10 godina rađa jedan ovakav zakon kojim će napokon, napokon, nadam se i nakon drugog čitanja biti dobro uređen taj odnos matične države Hrvatske sa svojim iseljeništvom, sa svojom dijasporom, sa Hrvatima u BiH, sa HRvatima koji su nacionalna manjina u Vojvodini a zapravo još i nemaju status nacionalne manjine u Crnoj Gori i Mađarskoj dakle okolnim zemljama. Kada gledam ovaj zakonski prijedlog onda sam uspio na neki način dobiti i usporediti prijedlog Zakona o dijaspori i Srbima u regionu, dakle srbijanski zakon koji se stvara istovremeno isto kao i ovaj naš. I vjerujte mi da su sličnosti tolike da je to nevjerojatno. A razlika, razlika jasno da postoji. Razlike postoje, ali zakonski prijedlozi su ne bih rekao prepisani, ali gotovo isti. Evo ako zna netko ćirilicu može dobiti pročitati ovaj prijedlog zakona. Hrvati izvan Republike Hrvatske, naša dijaspora i prekooceanskim zemljama i u europskim zemljama kaže i piše i vrišti i kriči da HRvatima u dijaspori nisu potrebne povlastice nego samo ono što su imali do 2000. godine pravo da Hrvati izvan Republike Hrvatske ostvare bez administrativnih prepreka u Ministarstvu unutarnjih poslova svoje pravo na hrvatsko državljanstvo. A znate li koliko tisuća Hrvata i onih koji se po da kažem po svojim precima osjećaju HRvatima traže i čekaju u MUP-a u jednoj jedinoj kancelariji ostvarenje toga svoga prava, ne povlastica nego prava pošto se osjećaju Hrvatima pravo na hrvatsko državljanstvo, imaju i uvjete koji su propisani. Ali to zapinje, to se beskrajno dugo čeka, administrira nepotrebno, utvrđuje da li u radnoj knjižici koja je izdana u nekakvoj Jugoslaviji '69. godine ili ne znam koje piše narodnost Hrvat. Pa znate svi i znamo svi da je tada netko smio napisat, netko nije smio napisat, a negdje se to nije ni tražilo da se piše. Pa ako ne piše narodnost Hrvat onda ima problema sa ostvarenjem hrvatskog državljanstva, to je stvarno smiješno. A da i po ocu i po materi itd. i po svojoj lozi je što kažu hrvatske krvi. I dokle će to tako? Možemo mi donosit stotinu zakona, ako to zapne na nekakvom činovničiću, apartčeku u Ministarstvu unutarnjih poslova ili nekom drugom ministarstvu. I sada kada govorimo o brizi koju bi trebao voditi ured, središnji ured Vlade Republike Hrvatske koji se osniva moramo reći šta je sa ostalim administrativcima u ministarstvima koji se bave sličnom problematikom i zaduženi su kao savjetnici ili ostali u Ministarstvu vanjskih poslova i europskih integracija, u Ministarstvu unutarnjih poslova, u Ministarstvu rada, gospodarstva MIN GORP kako se zove poduzetništvo itd. U Ministarstvu vanjskih poslova i europskih integracija koliko znam, kolega je upućen, ima kažu preko 25 savjetnika a u svezi problema dijaspore. Oni neće biti uključeni u rad središnjeg odbora, pa što će onda radit oni. Na kraju krajeva, moram reći da Hrvatska koja ima gotovo ja bih rekao, teško je to utvrditi, ali koliko nas je u Hrvatskoj toliko nas je i izvan Hrvatske, ne bi bilo uopće čudno, bilo bi zapravo realno i normalno da ima ministarstvo iseljeništva koje se bavi ovom problematikom, a ne da to bude parcijalno, segmentalno podijeljeno po europske integracije, Ministarstvo vanjskih poslova, unutarnjih poslova, središnji ured, matica iseljenika itd. Stvaramo zaista jednu polipragmaziju kako mi kažemo, je li tako gospodine Hebrang mi smo medicinari, pa onda pravimo polipragmaziju i u ovome segmentu. Rekao sam da će klub HDSSB-a prihvatiti ovaj prijedlog, ali se nadam da će se do drugog čitanja i neke stvari još pojasniti, razjasniti i poboljšati. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Grubišiću, potpredsjedniče našeg odbora, važno je pojasniti vašu tvrdnju kako se ovo donosi u vrijeme izbora, da ljudima ne bi odaslali poruku da je to doista taj nekakav trik. Ovo je inicijativa koja je pokrenuta davno. Mi znamo da postoje u državi određeni prioriteti i naprosto stvari dođu na svoje mjesto kad dođu. S druge strane, kad je u pitanju glasovanje Hrvata izvan Hrvatske, vi znate i cijela hrvatska javnost zna da je to bilo uvijek pitanje prijepora i u hrvatskoj politici i u hrvatskoj javnosti. I zbog tog i takvog prijepora mi smo ocijenili da više štete su trpili Hrvati izvan Hrvatske nego koristi da imaju ne znam koliko zastupnika u Hrvatskom parlamentu. To je bio razlog zašto smo pristali i zašto smo podržali tu vrst konsenzusa kao što očekujem da ćemo sada i oko ovoga pitanja postići konsenzus među svim političkim strankama, jednom zauvijek zatvoriti taj prijepor odnosa Hrvatske prema Hrvatima izvan Hrvatske i shvatiti da je to obostran odnosno nacionalni interes svih nas. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba sDP-a gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Državni tajniče, kolegice i kolege. Pa Ustavom je naravno utvrđena obveza da štiti prava i interese svojih državljana koji žive ili borave u inozemstvu i promiče njihove veze s domovinom, a isto tako jamči se osobita skrb i zaštita dijelovima hrvatskog naroda u drugim državama. Do sada briga o zaštiti prava i interesa Hrvata izvan Republike Hrvatske stavljena je u djelokrug Ministarstva vanjskih poslova i europskih integracija kao i drugih ministarstava koja u svom djelokrugu imaju neka od pitanja od interesa za Hrvate izvan Republike Hrvatske. Ustrojena je samostalna služba za Hrvate u inozemstvu i kulturu, skrbi, očuvanju i nacionalnog identiteta svih generacija Hrvata u inozemstvu. Zatim ta služba potiče njihov povratak u Republiku Hrvatsku, trebala bi voditi brigu o dosljednim Hrvatima i njihovoj prilagodbi životu u Republici Hrvatskoj, priprema i provodi natječaje usmjerene pružanjima potpora Hrvatima u inozemstvu i doseljenim Hrvatima, brine o uvažavanju statusa hrvatskih autohtonih manjina i ostvarivanju njihovih manjinskih prava te prati pravni i politički položaj Hrvata u inozemstvu. Zatim imamo do sada maticu iseljenika, Hrvatska matica iseljenika koja svojim djelovanjem je usmjerena na očuvanje i razvoj hrvatskog nacionalnog, jezičnog i kulturnog identiteta Hrvata izvan Republike Hrvatske. Imamo najmlađe Hrvate, Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske kao matično radno tijelo Hrvatskog sabora zaduženo za Hrvata izvan Republike Hrvatske. Ovdje sam zapravo nabrojila sada strukturu odnosno ljudi koji se zapravo bave ovim pitanjima o Hrvatima izvan Republike Hrvatske, odnosno odnosima Hrvata prema Hrvatima izvan Republike Hrvatske. Međutim, pokazalo se da postojeća institucionalna rješenja i prihvaćena praksa u odnosu na Hrvate izvan Republike Hrvatske nisu dovoljna. Pitam se zašto, pitamo se zašto, da li postojeća nisu radila, tko je odgovoran za to. Znate onu praksu ako nešto se ne zna ili nešto ne štima osnivajmo dalje druge agencije, zavode itd. Naravno da se to percipira i to je istina da je to povećavanje administracije. Nema jedinstvenog zakona koji regulira sve ove odnose već naravno po pojedinim ministarstvima, institucijama postoje razna parcijalna rješenja koja nedovoljno kvalitetno reguliraju ove odnose. Ima preklapanja, da li ili nema vizije, možda nema plana, možda nema strukture. Ponavljam ponovo, gdje su do sada rezultati, tko je odgovoran za to, da li postoje baze podataka, da li se zna koliko ljudi dolazi, što je s našim Hrvatima van domovine. Znam podatke i znamo svi da ljudi čekaju, da ljudi žele i ulagati, da su izgubili nadu, da žive u organiziranim zemljama, a mi ovdje trebamo stvoriti i stvaramo pretpostavke da se vrate. Ali ne možemo romantičarski to stvarati. Pogledajmo Irsku. Ona ima sustav, država se bori da se vrate kvalitetni ljudi. Treba imati plan. Pitamo se gdje su naši lobisti? Gdje je državna politika bila do sada? Što se sad čeka pred kraj mandata i normalno da se to razmišlja da je to predizborna priča bez obzira što nam je predsjednik odbora malo prije pojasnio. Činjenica je da ne postoji posebno tijelo koje bi koordiniralo rad svih državnih institucija koje skrbe odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske. To sve jesu činjenice samo se ponovno vraćam što su radile postojeće institucije? Da su radile svoj posao sigurno da bi zadovoljstvo bilo bolje i da bi bio bolji odnos između Hrvata unutar Hrvatske države i Hrvata izvan Republike Hrvatske. Trebalo se odrediti što mi hoćemo, koja je nacionalna politika. O kojim Hrvatima govorimo? Govorimo o tri kategorije. To su pripadnici suverenog konstitutivnog naroda u Bosni i Hercegovini kako bi se zapravo osigurao opstanak i zaštita Hrvata Bosne i Hercegovine. Hrvatska naravno treba podupirati povratak i ostanak. Isto tako unaprijediti odnose sa Bosnom i Hercegovinom i podupirati ju u euro atlantskom putu. Zatim su to pripadnici hrvatske manjine u Europskim državama. Što se tiče položaja hrvatskih manjina njihov status je različit. Postoje dvostrani sporazumi o zaštiti manjina koje je Hrvatska sklopila sa Italijom, Srbijom, Mađarskom, Crnom Gorom, Makedonijom, a s hrvatske strane se pokazuje interes za takve sporazume naravno i sa drugim zemljama. Hrvati zatim imamo Hrvate iseljenike u prekomorskim i europskim državama i njihove potomke odnosno dijasporu. Hrvatska dijaspora je velik broj. U svijet se otišlo što prisilno što iz političkih ili gospodarskih razloga. Međutim, u takvoj spoznaji krije se i ona opasnost da se potpuno asimiliraju u stranim državama. To je već druga, treća, četvrtka generacija. Svaka zemlja manje ili više daje pozornost svojoj dijaspori. Pa pogledajte i naši susjedi svi u Sloveniji postoji znači Državna uprava za Slovence izvan Slovenije. U Srbiji postoji zasebno ministarstvo za Srbe u kako kažu raseljenju itd. Prema tome, svaka od ove tri skupine naših Hrvata imaju specifičnosti i upravo zbog toga i pristup prema njima je različit. Spominjala sam registre, podatke. Pitam se da li su rađena kakva istraživanja za Hrvate van Hrvatske? Što trebaju? Znamo li mi što oni trebaju ili je to sve parcijalno što čujemo. Netko razgovara sa jednima, sa drugima, kontakte imamo. Republika Hrvatska svoj odnos sa Hrvatima izvan Republike Hrvatske temeljene na uzajamnoj suradnji, pružanju pomoći, te jačanju njihovih zajednica uvažavajući pritom sve posebnosti i različite potrebe hrvatskih zajednica izvan Republike Hrvatske. Isto tako, poseban cilj proklamiran ovim Zakonom je povezivanje svih Hrvata kako onih u Republici Hrvatskoj, tako i izvan Republike Hrvatske u ostvarivanju Hrvatskog kulturnog zajedništva kao skupa svih kulturnih, obrazovnih, znanstvenih, informativnih, gospodarskih, športskih i drugih društvenih djelatnosti bitnih za očuvanje i jačanje hrvatskog identiteta i prosperiteta. Novine koje se uvode ovim zakonom, koje se predlažu neke su prihvatljive, a neke držim da su romantičarske jer nisu provedive. Idemo redom. Odluku o proglašenju dana Hrvata izvan Republike Hrvatske. Ima nas puno vani, treba spomendan. Međutim, kako ga obilježiti? Evo primjera Talijani 150 parlamentaraca na taj dan dođu u Parlament. To je simbolika. I danas smo čuli u raspravama koliko ima naših. Ima ljudi parlamentaraca vjerojatno diljem svijeta. Zatim dodjeljivanje priznanja, posebnog priznanja zaslužnim osobama, udrugama i institucijama za izniman doprinos jačanju odnosa i suradnje između Republike Hrvatske i Hrvata izvan Republike Hrvatske. Zašto ne? Da. Osniva se Središnji ured za Hrvate izvan Republike Hrvatske kao središnje tijelo Državne uprave itd. itd. Međutim, gdje će to tijelo biti? Nije nam jasno ustrojstvo toga. Koliko ljudi? Državni tajnik, zatim su to tri zamjenika. To je najmanje osam ljudi u toj strukturi. Zašto ne bi ovo bilo pri Ministarstvu vanjskih poslova. I to nije uopće razjašnjeno u zakonu. Ovaj državni tajnik ima velike, ima određene elemente veleposlanika. To nisu narodno rečeno više tamburice i ne znam što. To je, to su nacionalni interesi. Prema tome, mislim da tu treba malo strukturiranije napisati. Ali držim do toga da nema strukture do sada i da treba postojati tijelo koje će koordinirati svim tim. Daljnji prijedlog je savjet kao savjetodavno tijelo Vlade Republike Hrvatske koja pruža pomoć Vladi u kreiranju provedbi politike itd. Ima ga i Mađarska, Srbija ali po ovom prijedlogu držim da je to preglomazno, držimo da je to preglomazno tijelo. To bi trebao biti po ovome kao Sabor Hrvata iz svijeta. Rasprava unutar sebe, međutim kao savjetodavno tijelo mislimo da je preglomazno. Hrvatska matica iseljenika po prijedlogu ostaje isto što i prije. Znamo da ima tradiciju dugu. Mišljenja sam da se nije jasno pripremio ustroj. Čini mi se da ima ili preklapanja ili nije dovoljno strukture u svemu ovome. Osim toga, i Matica Hrvatska bi se trebala okrenuti ka novim iseljenicima unutar Europske unije koji su otišli zadnjih 10, 20 godina. Zatim dalje uvodi se status Hrvata bez hrvatskog državljanstva koji mogu dobiti Hrvati izvan Republike Hrvatske bez hrvatskog državljanstva, supružnici koji nemaju hrvatsko podrijetlo, njihova djeca rođena i posvojena, te prijatelji Hrvatskog naroda i Republike Hrvatske koji njeguju hrvatski identitet i promiču hrvatsko kulturno zajedništvo. Ovo jest djelomično prihvatljivo, ali je romantičarski. A prije smo predložili posebno priznanje za štovatelje i zaslužne. Imamo još jednu romantičarsku ideju. Republika Hrvatska u suradnji sa zainteresiranim institucijama i gospodarskim subjektima uvodi hrvatsku karticu kojom se Hrvatima izvan Republike Hrvatske omogućava povoljni pristup određenim uslugama, povoljniji uvjeti turističkih putovanja, organiziranog boravka, sudjelovanje na kulturnim događanjima. Da li je to u stvari, s kim će se to potpisati? Nije mi jasno da li je i ovo jedno od neostvarivih stvari. Znači, ja ću ih nazvati romantičarska ideja. Želimo li imati zakon, a treba nam, ne možemo onda imati deklaraciju i upravo zbog toga iz ovoga puno treba izbaciti, odnosno strukturirati na drugi način. U svrhu olakšavanja procesa integracije dalje se predlaže – ustrojava se ured dobrodošlice, pa piše što bi trebalo za što bi trebalo služiti. Da bi davao informacije itd. Ne vidim svrhu posebnog izdvajanja čak i tog ureda dobrodošlice. Ovaj zakon smatramo da je ulaganje i da je bitno napraviti zakonski odnos Hrvata unutar Domovine prema Hrvatima izvan RH, međutim meni je žao što se on percipira kroz otvaranje još jednog ureda, ali ja mislim da sam bila dovoljno jasna u ovom dijelu prije zbog čega je to tako. Struktura je zasigurno trebala biti, međutim moralna dužnost kao oporbe je da moramo reći i ukazati neke stvari ne štimaju. Ovo nije politikantstvo, ali moram reći da nije napravljeno kako treba. Ako smo ozbiljni o ovome onda stvarno ne možemo prihvatiti ni nekakve vremenske cajtunge za donošenje ovog zakona. Nemojmo se igrati sa vrlo važnom stvari koja se odnosi u ovom zakonu. Prema tome, SDP je za donošenje zakona, ali za bolje strukturiranje, radi bolje učinkovitosti u našim nastojanjima i na kraju obvezama. Prema tome, vremenskog tjesnaca za donošenje ovog zakona ne prihvaćamo. Preozbiljna je tema. Počeli smo, i to je jako dobro. Prema tome, vrijedno ga je donijeti jer ima nacionalni interes pa i šire. Nadam se da ćemo uz puno pojašnjenja i izmjena postići cilj, a to je konsenzus oko ove teme, jer nam je svima vrlo važna i nitko ju nema pravo svojatati. Ovakav dokument ne trpi preglasavanje i ne bi trebao biti podloga za dobivanje političkih poena. Nažalost, moram ja ovdje istaći, iz dijaspore smo čuli vrlo često davali smo i donosili vreće i vreće novca, a gdje je završilo? Ljudi su razočarani i upravo zbog toga ne možemo simbolikom postizati ponovno njihovo povjerenje. Naš je zadatak odgovorno voditi našu državu, čuvati ju, i našu i njihovu, i to je naš osnovni zadatak. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo ispravke. Prvo gospodin zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovana kolegice Šimac-Bonačić dopustite mi jednu ispravku koja je u biti i pojašnjenje. Dakle, da se ne bi ponovno ponavljale te pogreške, a nema mjesta tim pogreškama. Dakle, ne postoji novi ured dobrodošlice. To je po modelu koji postoji u svijetu tzv. "welcome office" unutar Središnjeg državnog tijela. Mi ga nismo mogli drugačije imenovati doli ured dobrodošlice ili soba dobrodošlice itd. Važno je radi toga što svakom pojedinom čovjeku koji dođe, a ima određene upite itd. doći će u ovaj naš Središnji ured, tamo će biti zadužena osoba koja ga onda neće šetati po svijetu, po ne znam ni ja uredima, ministarstvima, nego će mu dati konkretnu informaciju. S druge strane, vremenski tjesnac, nema vremenskog tjesnaca. Ovo je prvo čitanje, podupirem vašu odluku da postignemo u najvećoj mjeri konsenzus u drugome čitanju, to je za dva mjeseca i možemo sve pročistiti i učinit svima prihvatljivim i od koristi za cijelu naciju. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak, gospođa zastupnica Dubravka Šuica.
Pa evo imam dva ispravka netočnog navoda. Najprije kolegica je rekla da nitko ne treba svojatati ovaj zakon. Pa nitko ga baš ne svojata, upravo se teži konsenzusu i kao što je rekao kolega Bagarić želimo u drugom čitanju da zakon bude prihvatljiv svima. Znači, nema nikakvog svojatanja. To je prvi ispravak. Drugi ispravak je romantičarske ideje – nikakva romantičarska ideja ovo nije. Ovo nije nikakav romantizam, ovo je realnost. Ovaj zakon je prepisan iz zakonodavstva drugih zemalja koje imaju dijasporu i zato mislim da, nekoć je bio romantizam poći u Ameriku gospođo Šimac-Bonačić, a danas je realnost.
Hvala. U ime predlagatelja državni tajnik, gospodin Mario Nobilo. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo jedan kratak komentar. Ja naravno osobno i kao predlagatelj u ime Vlade želio bi da u drugom čitanju, do drugog čitanja, postignemo što širi konsenzus, to je ovdje lijepo rečeno iz svih klubova zastupnika. Naime, ovo je prevažan zakon i on poseže dugoročno u nešto što je jedan od primarnih nacionalnih strateških interesa RH, a to je reguliranje unapređenja odnosa sa Hrvatima izvan matične Domovine. Ali nekoliko pojašnjenja koji možda mogu pomoći u postizanju tog šireg konsenzusa. Jasno je da uvijek se može reći da kasnimo, a isto tako da nikad nije kasno. Mislim da se ovaj uvaženi Hrvatski sabor u zadnje vrijeme, zadnjih godina, itekako bavio acquis communautarie, dakle pregovorima s EU, sada kada je to završeno možemo se malo mirnije baviti zakonima koji nisu nominalno organski, ali po sadržaju u velikoj mjeri jesu kao što je ovaj koji dugoročno kao što rekoh poseže u određenu materiju koju treba mirnodopski sada regulirati. Sigurno da je jedan od razloga za ovaj zakon i to što svugdje, posebno kod malih naroda, traje, tinja stalno ta asimilacija, posebno u drugoj, trećoj generaciji. To je dobro uočeno. Ideja upravo ovog zakona je da uspostavimo nekakav odnos sa onim zainteresiranim pripadnicima hrvatskog naroda koji su možda iz miješanih brakova ili su sigurno lojalni građani svojih država, ali imaju tu potrebu da taj hrvatski identitet, dio svog bića ističu, unapređuju i mi pokušavamo misliti moderno na način kako sa statusom uvažavajući iskustva i Slovenije i Mađarske, Italije i drugih dovedemo na način da uspostavimo neku organsku vezu po raznim slojevima od te organske veze sa njima i nađemo neke zajedničke programe i interese. Jedan od tih bi možda i bile te romantičarske ideje, ali mi gledamo čisto pragmatično. Kad govorimo o tome da primjerice ta Croatia card može tim ljudima olakšati neke popuste u turističkim putovanjima, boravku itd. Mi pri tome ne mislimo da je to teret budžeta, da će dakle hrvatski budžet kompenzirati tu razliku nego mislimo kao što imate i za Mastercard povlastice u određenim hotelima, u određenim agencijama da će te komercijalne dakle ustanove, firme biti zainteresirane da daju popust velikom broju ljudi koji će imati takve iskaznice i koji će temeljem toga biti zainteresirani. Znate, od iseljenika često čujete, mi bi htjeli direktnu liniju iz Chicaga, Toronta, Buenos Airesa, a to je naravno uz reguliranje tih stvari na međudržavnoj razini uvijek pitanje komercijalnog interesa. Ovakvim mjerama mi možemo naći dovoljno komercijalnog interesa da veliki broj Američkih Hrvata ima interesa da češće dolazi u Hrvatsku pa onda postoji komercijalni interes bilo naše bilo strane kompanije da se direktne linije prema Hrvatskoj konačno uspostave. Isto je sa strancima. Imate jedan broj stranaca koji ne pripadaju Hrvatskom korpusu, međutim, zainteresirani su, njeguju Hrvatsku kulturu, govore Hrvatski jezik, jutros sam gledao jednu emisiju o stranim studentima koji uče Hrvatski jezik, nema razloga da im kroz takav status ne omogućimo daljnje unapređenje Hrvatskog gospodarskog kulturnog identitetskog interesa, bez obzira što manji broj njih neće biti direktno vezan rodbinski za Hrvatsku ali će možda biti u tome baš i zato uvjerljiviji i efikasniji. Hvala vam lijepa.
Hvala. U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Ivan BAgarić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče još jedanput pozdrav vama, cijenjenim kolegicama i kolegama, gospodinu državnom tajniku i pozdravljam svakako gore na galeriji gospodina Brunu Ilkića koji je uspješni biznismen ali čovjek koji dolazi izvan politike i čovjek koji je jako puno doprinijeo da zapravo imamo danas ovaj dokument ovdje, jer zna što je život i na određeni način razvija određeni model suradnje prema BIH a bez nekakvog vlastitoga materijalnog interesa, dapače gubi vrijeme, ali vjeruje u ovaj projekat. Sve ljude takve pozdravljam i pozivam sve vas da ovaj Zakon prihvatimo kao svoj i da o njemu ne bude nikakvog stračarenja niti optužbi niti prijepora, nego da ga doživimo kao nacionalni interes. Ostao mi je u sjećaju jedan tekst kojeg je objavljen na temu Australije gdje je napisano otprilike da nije moguće razmaknuti sve oceane i more i pokupiti drago kamenje kruni kojoj pripada. Misli se na naše ljude koji žive u Australiji, a po modelu Australije i svim drugim državama ali je moguće izgraditi sustav koji će sve te ljude približiti domovini. S druge strane međunarodni instituti sve više objavljuju znanstvene članke na temu dijaspore i obrazlažu zašto dijaspora, zašto iseljeništvo, zašto dijelovi naroda izvan države igraju tako važnu ulogu u globalnom svijetu. Postoji više razloga i dakako nije ovdje mjesto obrazlagati međutim, to je naprosto sada trend. Dakle, ono što igraju Irci u svijetu za Irsku, Talijani za Italiju, Francuzi za Francusku itd., konačno je vrijeme da počne Hrvatska igrati sa Hrvatima izvan Hrvatske i Hrvati izvan Hrvatske za Hrvatsku. Stoga jest Vlada Republike Hrvatske 5. svibnja donijela strategiju odnosa Republike Hrvatske prema Hrvatima izvan Hrvatske i sada na temelju te strategije donosi Zakon o Hrvatima izvan Hrvatske. U ime Kluba HDZ-a iskazujem zadovoljstvo, pozdravljam ovaj Prijedlog zakona, zahvaljujemo se Vladi da imamo ovaj dokument. Također u ime Kluba HDZ-a ovdje izjavljujem, svi Hrvati bez obzira gdje i u kakvom statusu žive, gdje su pripadnici jednog nedjeljivog hrvatskog naroda. Hrvati izvan Republike Hrvatske imaju isti nacionalni identitet i čine jedinstveni kulturni prostor. Također ne smije biti prijepornim ni kod koga suvremena država Hrvatska jest rezultat prirodnog prava, volje hrvatskog naroda ostvaren demokratskim izborima, obranjena u domovinskom ratu i zajedničkim trudom ostvarena Hrvata koji žive u Hrvatskoj i njenih građana ali i hrvata izvan Hrvatske. Nemojmo postavljati pitanje koliko košta ovaj Zakon i koliko bi koštao, a koliko košta sve ono što su Hrvati izvan Hrvatske napravili za Hrvatsku. Pa i sabornica u kojoj sjedimo obnovljena je sredstvima hrvatskih zajednica izvan Hrvatske, evo vam natpis ispod sata. Prijedlog zakona o odnosima Republike Hrvatske i Hrvata izvan Hrvatske i Strategija jesu skup političkih mjera i odnosa Republike Hrvatske prema Hrvatima izvan Hrvatske i ovaj prijedlog je iskaz unutarnje i vanjske politike te čini skup svih diplomatskih, gospodarskih, kulturnih, socijalnih, obrazovnih, informacijskih, organizacijskih mjera što ih provode i što će ih provoditi institucije Republike Hrvatske. Kao takav treba biti kao što je rekao državni tajnik sastavni dio strateškog okvira za razvoj Republike Hrvatske i nacionalne strategije održivog razvoja Republike Hrvatske. Također temelji se na Ustavu Republike Hrvatske, na međunarodnim ugovorima i pravima koji proizlaze iz dokumenata UN-a i nije nikakva novina i druge države imaju slične okvire i nismo prepisali ničiji model, nego smo normalno proučili sve druge, govorim to i kao član radne skupine koja je radila na ovom dokumentu. Normalno da smo proučili sve druge, prilagodili našim potrebama i napravili što smo napravili. Sve ovo pred na s postavlja nove zahtjeve među kojima je jačanje suradnje s hrvatima izvan Hrvatske pa je ... djelotvorna odnosa. Sve zacrtano u ovom zakonu i sve što treba iz njega proistječi, ... od nacionalnog interesa i instrument na koji će Republika Hrvatska na učinkovit i djelotvoran način ostvariti postavljene ciljeve. Zakon o Hrvatima izvan Hrvatske utvrđuje načela, ciljeve, i aktivnosti državne politike prema Hrvatima izvan Hrvatske. Imajući u vidu nove okolnosti i razvojne ciljeve hrvatskog društva te globalna gospodarska kretanja i novu ulogu države, Republika Hrvatska zakonom i strategijom će ostvariti učinkoviti odnos s Hrvatima izvan Hrvatske koji će se temeljiti na uzajamnoj i sustavnoj potpori na ostvarenju političke, gospodarske, kulturne i ine suradnje a u svrhu ostvarivanja zajedničkih interesa. Budući da u svijetu postoje različite zajednice, sa različitim potrebama i mogućnostima tako isto ne postoji način razvijanja odnosa s njima na jedinstven način, nego specifično uvažavajući svaki od njih. Ovaj zakon se temelji na dugoročnim strategijama razvoja koje počivaju na vjeri u mogućnost velikih pozitivnim pomaka čiji temelj i pokretač jesu ljudski potencijali Hrvata i svih građana u Hrvatskoj i onih u svijetu. Republika Hrvatska suočena je s problemom starenja stanovništva i negativnog prirodnog prirasta. Moramo mnogo naučiti iz pozitivnih i negativnih iskustava brojnih Europskih država u pogledu integracije doseljenika i njihovih potomaka. To je naprosto nova realnost. Stoga je nužno politiku useljavanja uskladiti sa ciljevima strategija i zakona kako bi se ljudske resurse osiguralo prije svega u prvom redu u povratku hrvatskih iseljenika. Ovdje je bilo govora tko će se vratiti u Hrvatsku? MI imamo e-maile iz Sjedinjenih Američkih Država od ljudi koji su visoko obrazovani koji sve više govore o vremenu, kakvo god je bilo vrijeme odlaska zbog ovih i onih razloga koji govore o vremenu povratka, govore o gospodarskim krizama u zemljama u kojima žive. Ako Hrvatska sutra članica EU bude interesantna, mi vjerujemo da hoće za dolazak drugima, kako ne bi trebala biti zanimljiva Hrvatima koji su je napuštali zbog političkih i gospodarskih razloga. Klub HDZ-a zapravo temelji uvjetno rečeno svoja stajališta vezano za ovaj zakon na sljedeće: zakon mora biti ponavljam integralni dio politike institucija RH, zatim zakon se temelji na ustavnoj obvezi to smo već kazali i novim uvjetima globalizacija što uključuje stajalište za Hrvate izvan RH jer su dio hrvatskog naroda i da svaka zajednica Hrvata izvan RH ima specifične potrebe i mogućnosti te da strateška odrednica vanjske politike RH će biti jačanje postojećih i izgradnja novih instrumenata zaštite Hrvata izvan RH te jačanje suradnje s institucijama Hrvata izvan RH i vladama njihovih domicilnih država. Obostrana informiranosti jačanje veza između RH i Hrvata izvan RH jest preduvjet kulturne gospodarske i svake druge suradnje te jačanje hrvatskog identiteta u svijetu. Stoga je uloga javnih medija, internetskih tehnologija sve veća u povezivanja hrvatskih Hrvata izvan RH. Postavljam pitanje, koji je razlog da Hrvat može gledati HRTV jedino ako plati karticu da bi je gledao ne znam ja u Južnoj Americi ili bilo gdje na svijetu. Pa nama treba biti važno da nas cijeli svijet gleda, da dajemo na različitim jezicima program na HRTV i da ga dakako pustimo slobodno u eter. A ne da naši ljudi gledaju u svijetu druge televizije koje šire interes i kulturni prostor. Prema tome, i u ovom zakonu je zapravo zacrtano da će HRTV-a graditi takav program. Primarni cilj ovog zakona nije privući kapital iseljenih Hrvata nego ostvariti pozitivno ozračje za njihov povratak i pružiti potporu onima kojima je potrebna pomoć pri povratku. Temelj djelovanja je sačuvanje hrvatskog identiteta hrvatskih iseljenika bez obzira na vrijeme i razlog njihovog odlaska. U skladu s ovim prijedlogom zakona sve institucije RH u svoje programe socijalne i gospodarske politike ugradit će pitanje Hrvata izvan RH. Tko su to Hrvata izvan RH? Dakle, jedna velika skupina koju čini otprilike 2 milijuna Hrvata u prekomorskim zemljama gdje je hrvatsko iseljeništvo i još oko 600 tisuća hrvatskih iseljenika u europskim zemljama. Hrvatsko iseljeništvo jesu svi Hrvati koji su s hrvatskih povijesnih prostora iselili u prekomorske zemlje i u europske zemlje te svi njihovi potomci. Iseljavanje HRvata prouzročeno teškom gospodarskim i političkim stanjem započelo je sredinom 19. i trajalo tijekom cijelog 20. stoljeća. To je iseljavanje tj. negativna migracijski saldo najviše je pridonijelo nepovoljnom demografskom stanju u Hrvatskoj što ima dugoročne štetne posljedice po ukupno gospodarstvo i socijalno stanje u HRvatskoj. Većina je Hrvata u državama koje su ih udomile postigla blagostanje i znatno pridonijela napretku i razvoju svoje nove životne sredine. Oni su dali golem doprinos obrani HRvatske za vrijeme Domovinskog rata. No ima Hrvata izvan Hrvatske koji danas žive u teškim gospodarskim i političkim uvjetima država u koje su se iselili. Stoga im je kao i svim Hrvatima koji se nisu uspješno integrirali potrebna pomoć Hrvatske. Netko je ovdje govorio o Irskoj, pa Irska upravo puno ulaže puno radi na tome da pomogne Ircima koji ne stoje dobro, a dakako da oni koji stoje dobro će pomoći sami sebi, a pomoći će i Irskoj. Hrvatsko iseljeništvo i iseljavanje Hrvata općenito promatra se u svjetlu ovoga prijedloga zakona kao dvosmjerni proces. Temelj politike povratka Hrvata izvan Hrvatske trebaju biti mjere koje će usporiti ili zaustaviti daljnje iseljavanje i ubrzati povratak iseljenih. Naime, otklanjanje političkih i gospodarskih uzroka zbog koji su Hrvati napuštali svoju domovinu treba stvoriti uvjete za dragovoljan i informiran povratak hrvatskih iseljenika. Hrvatima koji su u iseljeništvu stekli znanje, vještine i iskustva treba osigurati uvjete u državu povratka. Interes RH je surađivati i povezivati se sa svim zemljama svijeta, a osobito s gospodarski razvijenim zemljama. Hrvati koji žive u tim zemljama mogu imati u tome vrlo važnu ulogu. Stoga je interes RH suradnja sa svim institucijama u Hrvata u svijetu kao i potpora tim institucijama u svrhu promicanja hrvatskog jezika, kulture, znanstvene i druge suradnje. Kada su u pitanju Hrvati u europskim zemljama, dakle oni su jedan segment hrvatske dijaspore dakle njih je otprilike oko 600 tisuća. Hrvati u europskim zemljama su oni koji su odselili u te zemlje, njihovi potomci uglavnom imaju prebivalište u HRvatskoj. Tu borave povremeno sa svojim obiteljima, rade u europskim zemljama, a dolaze tu na odmore, donose ogromne novce. Zamislite koje doznake dolaze iz hrvatskog iseljeništva u hrvatski državni proračun. Pa procjena je da izravno oko 4 milijarde dolara dolazi svake godine samo na račun njihovih doznaka, da ne govorimo o neizravnom doprinosu. Tko su najbolji turisti koji dođu u Hrvatsku? Pa najbolji su oni koji dođu iz svijeta naši ljudi, Hrvati koji dolaskom ovdje na određeni način okupljaju svoju rodbinu, obilaze ih, troše, žive tu. Zatim druga skupina Hrvata izvan RH posebna jedna skupina su Hrvatska autohtona manjina i obrađeni su i jedni i drugi i treći u članku 6. u statusu o nacionalnim manjinama. To su Hrvati koji žive u susjednim i drugim europskim državama u 12 njih i koji su u davnoj prošlosti zbog političkih, ratnih i inih razloga iselili s povijesnih hrvatskih zemalja ili su prostori na kojima danas žive zbog istih razloga postali dijelom drugih država. Za hrvatsku manjinu u europskim zemljama tražiti je i osigurati sva ona prava koje uživaju nacionalne manjine u RH. Pa zamislite apsurda, Hrvati u Sloveniji nisu niti priznati kao nacionalna manjina. U Republici Srbiji su priznati kao nacionalna manjina i gotovo da nemaju nikakva prava. Dakle, prema našem stajalištu prema našem mišljenju ne samo što danas igramo nogomet sa zastupnicima Mađarskog parlamenta koji nam dolaze ovdje u posjetu nego i stoga što naši ljudi predstavnici kažu da je uzorno riješeno pitanje Hrvata u Mađarskoj. Prema tome, Hrvatskoj je skrbiti za svaku od njih. I treća skupina je ona iz koje sam dolazim, Hrvati u BiH. hrvatski narod u BiH je konstitutivan suveren i jednakopravan narod u BiH i razmjerno prijeratnom broju svojih pripadnika hrvatski narod u BiH pretrpio je najveća stradanja. Hrvatskoj je osigurati punu jednakopravnost Hrvata u BiH. to je interes i Hrvatske, to je interes i BiH, to je interes u smislu stabilnosti ovoga prostora, to je interes Europe. Koje su to osnovna djelovanja prema HRvatima izvan Hrvatske? Pa već smo kazali, to su vanjska politika, kultura, znanost, obrazovanje, gospodarstvo, šport i demografija i sve je obrađeno u ovom prijedlogu zakona. Koji su to ciljevi? Ciljevi su osigurati svu potporu institucijama i udrugama čiji projekti mogu biti koristi Hrvatima izvan Hrvatske. Osigurati potporu projektima koji će jačati gospodarstvo i povezivati gospodarstvenike, osigurati zaštitu i potporu onim Hrvatima izvan Hrvatske koji su svoje prostore napustili protiv svoje volje, planirati i poticati povratak, osmišljavati i ostvarivati projekte zapošljavanje povratnika itd. Nažalost, vrijeme mi doista neće dozvoliti da do kraja izgovorim sve što imam pa ću u nekoliko rečenica još skratiti taj sažetak što imam kazati. Ovaj prijedlog zakona predviđa stvaranje operativnog tijela, središnjeg tijela Vlade Republike Hrvatske. To su dezinformacije koje se šire kako će koštati ovoliko, onoliko. Neće koštati nimalo zato što postoje prostori, postoje ljudi i napravljen će biti preustroj. Zapravo će se podići na višu razinu pitanje Hrvata izvan Hrvatske i iz te razine će se postizati više. Kad je u pitanju savjet Vlade Republike Hrvatske, bilo je govora ovdje kako je to golemo tijelo. Pa ja kažem za nekoga možda, međutim što se mene tiče to je doista tijelo koje ne čini veliki broj predstavnika Hrvata izvan Hrvatske, ako zamislimo sve zemlje na svijetu u kojima Hrvati žive. Dakle oni bi jedanput godišnje se sastajali u Hrvatskoj, raspravljali o pitanjima Hrvata izvan Hrvatske i na određeni način bi zapravo radili na valorizaciji i ocjeni politike prema Hrvatima izvan Hrvatske. Zaključno, važan je konsenzus oko ovog pitanja i u ime kluba HDZ-a molim sve one koji su dali primjedbe, prijedloge nek ih daju do drugog čitanja da ih usuglasimo i da po ovom pitanju donesemo zajednički stav. Zahvale konačno, i s tim završavam, i predsjednici Vlade i Odboru odnosno članovima našeg Odbora i članovima povjerenstva i predstavnicima Hrvatske matice iseljenika i svima vama. Hvala lijepa.
Hvala. U 10,18 je prošlo vrijeme za prijavu 10 minuta. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi u pojedinačnoj raspravi je gospodin zastupnik Dragan Vukić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Danas u Saboru raspravljamo u prvom čitanju Zakon o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske. Prvi put u 20 godina hrvatske samostalnosti Republika Hrvatska uređuje odnose sa svojim narodom koji živi izvan granice Republike Hrvatske na zakonit, demokratski, jednom rječju europski način, onako kako je to učinila većina europskih zemalja koje imaju ovu problematiku. Zašto je važan ovaj zakon? Zato što polovica hrvatskog naroda živi izvan granica Republike Hrvatske, a svima nam je matična država Republika Hrvatska. Ovaj prijedlog zakona je raspravljen na Odboru za Hrvate izvan Hrvatske, podržan je na odboru i nama iz ovog odbora, poglavito nama koji dolazimo iz 11. izborne jedinice, je jako stalo da se ovaj zakon donese glasovima svih u ovoj sabornici, i lijevih i desnih. I tražim od vas, kolegice i kolege, da podržite ovaj zakon. Republika Hrvatska je uredila odnose sa manjinama u Republici Hrvatskoj i to je dobro. Često govorimo kako su manjine mostovi koji spajaju, i to je dobro, a evo danas imamo prigodu proširiti te mostove usvajajući ovaj zakon. Predstavnici hrvatskog naroda u svijetu žive u brojnim državama, od Bosne i Hercegovine gdje imaju status konstitutivnog i suverenog naroda, doduše ta konstitutivnost je danas usudit ću se reći samo papirnata i predstavnici tog istog naroda u Bosni i Hercegovini se bore za jednakopravnost hrvatskog naroda u toj zemlji. Predstavnici hrvatskog naroda odnosno pripadnici hrvatskog naroda koji žive u drugim državama i imaju u tim državama status nacionalne manjine, kako oni Hrvati u vojvodini odnosno u Republici Srbiji, ali im se tamo mnoga njihova nacionalna prava krše, razvodnjava ih se, piše ih se bunjevcima, šokcima, samo da ne budu Hrvati. Do nacionalne manjine u Boki Kotorskoj odnosno u Crnoj Gori za koju je zanimljivo da hrvatski jezik u Crnoj Gori je službeni jezik, ali hrvatska nacionalna manjina u Crnoj Gori odnosno u Boki ne može dobiti jedan najmanji prostor 4X4 gdje bi se predstavnici te manjine mogli okupljati, a koliko hrvatskog kulturnog blaga leži u toj istoj Boki. U pojedinim europskim državama bi trebali imati status nacionalne manjine kakva je Slovenija, a nemaju i naši sunarodnjaci se isto tako bore za svoj status i ovaj dom im treba pomoći da dobiju status nacionalne manjine u Sloveniji i na tom tragu je Vlada povukla već određene korake. Zato je ovaj zakon svojevrsni most sa Hrvatima izvan Republike Hrvatske, ali i most sa državama u kojima oni žive. Zbog tih mostova i suradnje sa svojim državljanima rekoh stalo nam je da zakon podrže i ljevica i desnica jer je važno da Hrvati u svijetu dobiju poruku da čitavi Hrvatski sabor i sve institucije Hrvatske države vode računa o njima i misle na njih. Ovaj zakon kako smo već čuli ne bi smio biti predmet stranačkih prepucavanja. U prvom je čitanju, postoji dovoljno vremena i prostora za njegove možebitne popravke i dorade da bi konsenzus kod donošenja ovog zakona bio važan. Zato gospodo s lijeve strane u sabornici, imate priliku da podržavajući ovaj zakon, a što smo čuli uvodno i iz izlaganja gospođe Šimac-Bonačić da će Socijaldemokratska partija podržati ovaj zakon, drago mi je da je to tako i na taj način podržavajući ovaj zakon, na najbolji način ispravljate pogrešku bar prema Hrvatima u Bosni i Hercegovini jer tamo ste na prošlim izborima nažalost podržali vašu sestrinsku stranku Socijaldemokratsku partiju, a govorili smo vam da to ne činite jer gospodin koji vodi tu stranku u Bosni i Hercegovini ni u 20.-om ni u 21.-om stoljeću još uvijek se nije sreo sa socijaldemokracijom. I taj projekt koji vodi spomenuti gospodin direktno je uperen protiv Hrvata u Bosni i Hercegovini, ali i protiv Bosne i Hercegovine, onakva kakva je samo moguća. Naravno vi ste okrenuli priču poslije izbora i rekli ste da se krši biračka volja Hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini što je istina i što je točno i da to nije dobro. Na žalost nemamo ništa od toga što ste vi u tom stavu sazreli kada su naša prava u Bosni i Hercegovini sagnjela, a sve pod plaštom nazovi socijaldemokracije. Zato, drago mi je da nećete ponoviti grešku prema tom dijelu Hrvatskog naroda jer to su naša braća, naše sestre, rođaci, kumovi, nevjeste, a bogme i zetovi. Ova godina je proglašena godinom Ruđera Boškovića. U spomen na 300 obljetnicu rođenja Ruđera Boškovića proglasio je ovaj Dom i možda je baš dobro što u ovoj godini donosimo ovaj zakon, jer i on je najveći dio života živio izvan domovine. Prije otprilike mjesec dana u Ravnom, u mom mjestu u istočnoj Hercegovini otkriven je jedan prelijepi spomenik u čast Ruđeru Boškoviću djelu akademskog kipara Ilije Skočibušića. Pitate se kakve veze ima Ruđer Bošković i Ravno i ovaj zakon? Pa ima, jer je otac Ruđera Boškovića rođen Orah Nikola rođen u Orahovu dolu u općini Ravno. I na otvaranju tog spomenika nešto sam govorio o tome kako je Nikola preseljenjem iz tadašnje Otomanske imperije u slobodni Dubrovnik osigurao uvjete sinu Ruđeru da se odgaja i obrazuje od Dubrovnika do Italije i da postigne svjetsku slavu. U znanosti pa ga i sam Sv. Otac spomenu u svom govoru u Hrvatskom narodnom kazalištu. ... [[Govornik se ne razumije.]] govorio o brojnim Ruđerima, Ivanima, Antama koji na žalost nisu dobili šansu. Prošlo je 300 godina i neki će reći da se puno promijenilo. Možda i jest, ali u Bosni i Hercegovini na žalost ni danas nije društvo jednakih šansi. Tamo se gaze temeljna ljudska prava čitavog naroda. Zato nemamo pravo mi u Hrvatskom saboru šutiti i zatvarati oči nad sudbinom Hrvata u Bosni i Hercegovini. Taj krik očajnika mora čuti i Europa u koju ulazimo i promijeniti ploču, jer ovo stanje u Bosni i Hercegovini je dugoročno neodrživo i izvor je stalne nestabilnosti kako u Bosni i Hercegovini tako i u susjedstvu. Zato mi odavde prvi trebamo pomoći i poticati druge da pomognu da se stanje promijeni, ali na bolje. Donošenje ovog Zakona naravno da neće uveliko promijeniti položaj Hrvata u Bosni i Hercegovini, ali bit će poruka i Hrvatima u Bosni i Hercegovini da nisu sami, da nisu ostavljeni, da na njih misli europska Hrvatska. I ta poruka makar bila i simbolična dovoljan je razlog da se podrži ovaj Zakon. I Ruđer Bošković najpoznatiji hrvatski iseljenik zalagao se za svoj obespravljeni Hrvatski narod u tadašnjoj Europi. Hajdemo biti bar malo ko Ruđer. Ovaj zakon na sustavan način uređuje odnose Republike Hrvatske prema Hrvatima izvan Republike Hrvatske i predviđa osnivanje od Središnjeg državnog ureda, Savjeta Vlade, uvođenje statusa Hrvata bez hrvatskog državljanstva itd. itd. Vrijeme mi curi. Propisuju se još i druge mjere za useljenje i povratak i potiče se kulturna, znanstvena i gospodarska suradnja sa Hrvatima izvan Republike Hrvatske, odnosno s državama gdje oni žive. Zakon ću podržati kao i sve dobre preporuke i prijedloge za popravak ovog prijedloga. Važno je još kazati da mediji u Republici Hrvatskoj istinito ali i afirmativno izvještavaju o ovoj temi, jer ovaj Zakon je iznad bilo kakvih stranačkih interesa. On je prevažan nacionalni projekat i tako ga treba gledati. Stvaraju se pretpostavke za institucionalno uređenje odnosa između Hrvatskog naroda i Republike Hrvatske, Hrvatskog naroda u svijetu i proširuje se osnova preko hrvatske kartice da što veći broj ljudi onih koji vole Lijepu našu imaju i znak te hrvatske karte u svom džepu. Otvara se donošenjem ovog Zakona važna stranica u očuvanju hrvatskog kulturnog i nacionalnog identiteta u cijelom svijetu. Pošto živimo u vremenu opće globalizacije nije loše da se i Hrvati unutar nacionalnog globaliziraju. Neka ovaj zakon bude jedan prvi korak na tom putu.
Hvala lijepa. Imamo i jednu repliku, gospođa zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega jako ste dobro naglasili poruku ovoga Zakona, poruka koliko Republika Hrvatska misli na Hrvate izvan Republike Hrvatske. Naglasili ste o nepravdi prema Hrvatima izvan Republike Hrvatske gdje nisu priznati kao manjina. Možda bi im upravo Republika Hrvatska biti primjer kako se odnosi prema manjinama i u društvenom i u političkom životu. Međutim, ono što bi možda i još više, možda niste uspjeli naglasiti to je uloga medija. I zato je jako dobro da ured osniva administrativno-komunikacijsku mrežu, da je isto tako od javnog interesa ustrojavanje otvorenog međunarodnog multimedijalnog programa sa višejezičnim televizijskim i radijskim programima. I kod nas bi možda trebalo više emisija o Hrvatima izvan Hrvatske, jer ona emisija koja je subotom i koja traje samo 15 minuta je zaista malo i za naše ljude, a kamoli za ljude izvan Hrvatske. Zato je vrlo važno naglasiti ovo što se ovim Zakonom donosi. Hvala.
Hvala. Odgovor gospodin Dragan Vukić.
Hvala lijepo. Uvažena kolegice gospođo Caparin, dobro ste primijetili. Uloga medija naravno u današnjem svijetu je vrlo važna. Vrlo važno je kako se i nacionalni mediji odnose prema narodu koji živi kako u Republici Hrvatskoj, tako i onome koji živi izvan granica Republike Hrvatske. O tome bi se dalo puno pričati. Međutim, nećemo o tim lošim stranama i kako to mediji rade. Pozvat ćemo ih da afirmativno i o ovoj stvari, a i o svim drugim stvarima pokušaju razgovarati sa javnošću na način da gledaju dobre strane zakona i dobre poteze koji se vuku u tom smislu. Nadam se da je iza nas vrijeme kad se određeni dio naroda kroz medije evo pomozite mi reći, sotonizirao kud će ljepša riječ već sotonizirao i nisam našao u zadnjih dva mjeseca da smo mi iz Bosne i Hercegovine Hrvati krivi recimo za zemljotres u Japanu. Inače smo za sve drugo bili krivi u pojedinim medijima u Hrvatskoj koji su prikazivali tako crno stvari. Nadam se da je to vrijeme iza nas i da će odnos prema, pogotovo prema Hrvatima u BiH kojima je danas jako teško promijeniti se i da će stvari krenuti nabolje. Hvala lijepo.
Hvala. Dalje je pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Rade Bošnjak, izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je prijedlog Zakona o odnosima RH s Hrvatima izvan RH kojeg je Hrvatskom saboru predložila Vlada Republike Hrvatske. Želim odmah na početku reći da ću podržati usvajanje ovoga zakona kojeg Hrvati izvan RH već dugo očekuju, koji će ispuniti njihova očekivanja, a RH ostvariti svoj strateški interes s Hrvatima izvan RH, posebice s Hrvatima u BiH kao suverenim i konstitutivnim narodom u BiH. Vlada Republike Hrvatske je na sjednici održanoj 5. svibnja ove godine donijela zaključak kojim je prihvatila strategiju u odnosima RH s Hrvatima izvan RH. Istim zaključkom Vlada se obvezala predložiti donošenje Zakona o odnosima RH s Hrvatima izvan RH kao i obvezu usklađivanja ustroja i rada tijela Državne uprave i Hrvatske matice iseljenika. Strategija i Zakon o odnosima RH s Hrvatima izvan RH su okvir i sadržaj kojim će RH u cjelini urediti odnose s Hrvatima izvan RH. Zakon o odnosima RH s Hrvatima izvan RH definira obveze RH prema hrvatskom narodu u BiH u smislu pomoći u ostvarenju pune i stvarne jednakopravnosti hrvatskog naroda u BiH kao konstitutivnoga naroda s druga dva naroda u BiH kao i pomoć institucijama i ustanovama od znanstvenog, obrazovnog, zdravstvenog, kulturnog, gospodarskog i športskog značaja za hrvatski narod u BiH. Hrvati u dijaspori ulaze u jednu novu fazu, u fazu umiranja, nestajanja generacija koje su održavale odnos povezanosti s Domovinom RH i okupljali Hrvate u zemljama gdje žive njegujući i čuvajući nacionalni identitet. Ovo je već vrijeme u kojemu se na nekim kontinentima zatvaraju hrvatske župe koje su Hrvati gradili '60-ih godina prošloga stoljeća. Ovim zakonom bi se trebala ostvariti veća i obuhvatnija bliskost Hrvata mlađih generacija u iseljeništvu s RH i tako nastaviti s čuvanjem nacionalnog identiteta živućih i dolazećih generacija. Na drugoj pak strani Hrvati kao nacionalna manjina ne uspijevaju steći status nacionalne manjine niti ostvariti druga prava koja iz toga proistječu u nekim državama bez obzira na njihovu brojnost. Ove činjenice upućuju na nužnost izgradnje novoga, sveobuhvatnoga odnosa RH prema mlađim hrvatskim generacijama u dijaspori, drugoj, trećoj i četvrtoj generaciji koje bi se u takvim okolnostima veoma brzo za 10, 20 godina potpuno izgubile. Ovim Zakonom o odnosima RH s Hrvatima izvan Domovine to će se spriječiti, a Hrvatima u državama gdje ne uspijevaju steći status nacionalne manjine ili ostvariti prava koja proistječu iz statusa nacionalne manjine kao što je slučaju u Republici Sloveniji, Republici Srbiji, Crnoj Gori i drugim zemljama u kojima je slična situacija RH mora pomoći u ostvarenju dostojnog položaja. Posebno se želim osvrnuti na pitanje u vezi s hrvatskim narodom u BiH kojem je od strane dva brojnija naroda u BiH onemogućeno ostvarenje prava koja proistječu iz statusa konstitutivnosti hrvatske tvorbenosti u BiH. Mnogi su uzroci hrvatske neravnopravnosti u BiH. Prije svih Daytonski ustav za BiH ključni je uzrok hrvatske neravnopravnosti. Naravno, to proistječe iz strukture Aneksa 4. u njemu je utemeljena hrvatska neravnopravnost. Nadalje, Aneks 4. je utoliko važan da ga se često pogrešno poistovjećuje s Daytonskim mirovnim sporazumom čiji je on samo jedan manji dio. Dakle, Aneks 4., Ustav BiH s ukupno 12 članaka. Njega su se pak davno već odrekli i oni koji su ga pravili i nama nametnuli. Dapače, čak i oni koji su bili njegovi jedini tumači revnosni provoditelji i neprikosnoveni čuvari. Ovo je tek jedan, ali prevažan primjer koji zorno govori o obespravljenosti hrvatskoga naroda kao konstitutivnoga tvorbenoga naroda u BiH. Poslije prošlogodišnjih listopadskih općih izbora u BiH na djelu je najbrutalniji oblik majoriziranja, marginaliziranja i na koncu sprečavanja sudjelovanja u vlasti hrvatskih stranaka, dvaju Hrvatskih demokratskih zajednica koje su na izborima dobile 90%-nu potporu hrvatskoga biračkog tijela u BiH. U prilog ovome govori i činjenica da je u Federaciji BiH uspostavljena Vlada na protuustavan način kako bi legitimni hrvatski predstavnici bili isključeni iz sudjelovanja u toj Vladi. Protuustavno sastavljanje Vlade Federacije BiH teklo je uz potporu i samoga visokoga predstavnika za BiH gospodina Valentina Icka. Na isti način, protuustavan i nezakonit način, uspostavljena je Vlada i u Srednjobosanskoj županiji u kojoj su opet hrvatski legitimni predstavnici isključeni iz sudjelovanja u vlasti, a Vijeće ministara BiH još nije uspostavljeno, ali još se i ne nazire kad će to biti. Republika Hrvatska oslanjajući se na ustavnu obvezu prema hrvatskom narodu u BiH i svoj strateški interes ne može skrštenih ruku promatrati najgrublje obespravljivanje Hrvata kao konstitutivnog naroda u BiH s krajnjim namjerama dekonstituiranja i prevođenja u nacionalnu manjinu nego treba upotrijebiti sav svoj utjecaj kako bi pomogla u sprečavanju tih i takvih nastojanja bez obzira otkuda takve namjere dolazile. Hrvati BiH s pravom očekuju razumijevanje i potporu RH u težnji za ostvarenjem jednakopravne pozicije s druga dva naroda u BiH. A ovaj Zakon upućuje Republiku Hrvatsku na ispunjenje ustavne obveze prema Hrvatima u BIH. Predstojeće ustavne promjene u BIH prigoda su da se isprave Daytonske nepravde prema Hrvatima u BIH, a svaka potpisnica toga sporazuma pa tako i Republika Hrvatska ima pravo izvršiti raščlambu njegovog dosadašnjeg provođenja i ukazati u kojem pravcu moraju i mogu ići nova rješenja, pri čemu zalaganje za punu političku, kulturnu, vjersku i svaku drugu jednakopravnost hrvata sa druga dva naroda ne može biti tretirano kao tobožnje miješnje unutarnje stvari druge države. Jer pitanje ustavne i stvarne jednakopravnosti Hrvatskog naroda u BIH je pitanje svih pitanja, pitanje opstanka i uopće pitanje budućnosti Hrvata u BIH. Vrlo bitan segment odnosa koji je pored činjenice da Hrvatska ima ustavnu obvezu ... Hrvatskog naroda u drugim državama, jamčiti osobitu skrb i zaštitu jest strateški interes Republike Hrvatske imati, njegovati, razvijati dobrosusjedske i prijateljske odnose s BIH. Između niza razloga i zbog činjenice da Republika Hrvatska u BIH ima značajno izvozno tržište koje ostvaruje ponajprije u područjima gdje žive Hrvati. Strateški i gospodarski interes Republike Hrvatske jest ulaganje u očuvanje i širenje toga tržišta, međutim, Hrvati u BIH očekuju od Republike Hrvatske ulaganje i u proizvodne kapacitete, posebice energetske na osnovi obostranog zajedničkog interesa. Dosadašnjim ulaganje u BIH odnosi se samo na trgovinu, bankarstvo i osiguravateljska društva radi čega BIH i Hrvatski narod u BIH imaju malu ili nikakvu korist. Ovim Zakonom upućuje se na prepoznavanje i ostvarivanje zajedničkih interesa kroz poticanje razvojnih projekata, s ciljem zapošljavanja povratnika i useljenika te pomoć u ostvarenju uvjeta za otvaranje novih radnih mjesta u BIH posebice u prostorima gdje žive Hrvati a ponajprije u prostorima gdje nema uvjeta za održiv povratak prognanih, raseljenih i izbjeglih hrvata iz BIH. Informiranje je jako bitan segment u kreiranju i održavanju odnosa između Republike Hrvatske i Hrvata izvan Republike Hrvatske. ... bi moralo biti profesionalno a time i objektivno, pravodobno i obuhvatno te u kontekstu ovoga Zakona i obostrano, dvosmjerno informiranje. Činjenica je da je informiranost Hrvata izvan republike Hrvatske o događajima i stanju u Hrvatskoj dobro, ali da informiranost Hrvatske javnosti u Republici Hrvatskoj o događajima i stanju Hrvata u vezi s hrvatima izvan Republike Hrvatske je loše, dapače, jako lođe i to bi se primjenom ovoga Zakona moralo promijeniti. U ukupnosti je informiranost u ovom pravcu štura, neobuhvatna, i često neobjektivna. Hrvatski radio ima nekoliko jako dobrih emisija koji se bave informiranjem u pitanju Hrvata izvan Republike Hrvatske, no to nije dovoljno. Program Hrvatske televizije je jako oskudan u tom smislu i to treba promijeniti. Zahvaljujem.
Hvala, imamo replike. Prvo gospodin zastupnik Niko REbić. Izvolite.
Uvaženi kolega govorili ste o majorizaciji, neustavnosti, neravnopravnosti, hrvatskog naroda u BIH dakle trebalo je da se dogodi takvo gaženje, prava jednog naroda jednog naroda koji je konstituirajući u BIH da konačno i svi u Hrvatskoj progledaju i da počnu mijenjati mišljenje i podržavati prava Hrvatskog naroda. Kada sam kao član Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina u prošlom sazivu na jednom izvješću financijskom iz kojega se lijepo vidilo koliko Hrvatska država i na koji način skrbi o svojim nacionalnim manjinama, tada sam tražio da mi daju podatke koliko te države skrbe o Hrvatima izvan Hrvatske a na prostorima bivše Jugoslavije. Podaci koje su iznijeli su bili porazni. Hrvati izvan Hrvatske nigdje nisu dobivali niti jednu lipu a neki čak nisu ni priznati kao nacionalna manjina. TADa sam naivno vjerujući da mi u tom Odboru za ljudska prava možemo nešto preokrenuti, promijeniti, tražio da se Hrvatski sabor ponaša recipročno, dakle oni koji uvažavaju Hrvatsku nacionalnu manjinu, koji imaju prava, da i Hrvati u tim državama koji imaju prava da i te manjine u Hrvatskoj imaju takva prava. Na žalost odgovor je bio da ne možemo mi biti na njihovom nivou, mi smo daleko ispred njih, mi moramo biti primjer a danas vidimo dakle kako se i na koji način štite prava Hrvata kao konstitutivnog naroda u jednoj susjednoj državi i u tom smislu mislim da bi ovaj Sabor i ova Vlada morali puno više raditi na zaštiti prava Hrvatskog naroda u Bosni.
Hvala, imamo odgovor gospodin Rade Bošnjak. Izvolite.
Zahvaljujem kolega Rebiću na replici i razmišljanju. Dapače, rekao bih da odnos Republike Hrvatske spram pitanja očuvanja Hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini kao konstitutivnoga, u smislu doista ostvarenja pune i stvarne jednakopravnosti Hrvatskog naroda u BIH jest paradigma, odnosa Republike Hrvatske prema svim Hrvatima koji žive izvan domovine, ali i odnosa prema samoj sebi ali odnosa prema unutarnjoj politici kada je u pitanju Hrvatski narod. Držim da je Bosna i Hercegovina i Hrvatski narod u Bosni i Hercegovini od primarnoga strateškoga interesa Republike Hrvatske za samu Republiku Hrvatsku a naravno onda za sam Hrvatski narod u tom kontekstu. Naravno da se također slažem kolega s vama, da ovaj reciprocitet u odnosima prema nacionalnim manjinama Republika Hrvatska mora zastupati jače, snažnije, obuhvatnije, konkretnije kada su u pitanju Hrvatske nacionalne manjine već spomenute u Republici Sloveniji tamo gdje ne mogu uopće steći taj status, u Republici Srbiji gdje imaju taj status ali nemaju nikakva prava, Crnoj gori itd.
Hvala. Imamo repliku, gospodin zastupnik Ivan Škaričić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa kolega Bošnjak potpuno se slažem s vama. Svaki interes hrvatske politike, bilo koje hrvatske politike Hrvatske države mora biti očuvanje konstitutivnosti Hrvata u BiH. Svako iseljavanje Hrvata iz BiH je porez Hrvatske. Hrvati su povijesni narod u BiH i mora to tako i ostati. Međutim, činjenica da rat '90.-ih godina izmijenio tu sliku i pitanje koliko se radi na tome da se Hrvati vrate ovdje u Hrvatskoj a i u BiH. Ja sam bio prije dva tjedna u Banja Luci kod biskupa Komarice u jednom izaslanstvu u Splitsko-dalmatinskoj županiji i slika je dosta porazna, teška i tužna. Vrlo malo se Hrvata vratilo, vrlo malo je HRvata sada u BiH. bila su tu na sastanku tom i dva ministra, ministrica i ministar u Vladi REpublike SRpske i ono što smo im mi mogli kazati to je da je i njihov interes kada predstavljaju HRvate da se ti Hrvati vrate u BiH. To je s te strane što bi država morala voditi računa. S druge strane ekonomski gledano vrlo su u teškom položaju, jer Caritas banjalučke biskupije je glavni poslodavac za Hrvate. Dakle, jasno je o čemu je riječ. Međutim, sir Trapist bio sam na farmi tamo u Mahovljanima, vino koje proizvode, ne može naći vjerovali ili ne svoj plasman i muku muče da ga plasiraju u Hrvatskoj. To bi sada trebali čuti naši veliki poduzetnici vlasnici trgovačkih lanaca da tim ljudima olakšaju plasman. Oni ne traže ništa nego uvjete koje imaju i drugi. Međutim, imaju i tu problema. Dakle svi preko institucija države preko ovih gospodarskih krugova u Hrvatskoj stvarno moraju malo mućniti glavom i pomoći ljudima jer je to strateški interes HRvatske države i svake hrvatske politike. Hvala.
Hvala. Odgovor gospodin zastupnik RAde Bošnjak. Izvolite.
Zahvaljujem. Zahvaljujem vama na replici kolega Škaričiću. Prvo ono što sam rekao u izlaganju svom vezano za povratak Hrvata u BiH odnosno namjere onih koji žele hrvatski narod u BiH dekonstituirati i prevesti u konačnici u nacionalnu manjinu sve čine kako povratak Hrvata u BiH svojim domovima, na svoja ognjišta ne bi bila ostvariva i lagano kroz sve to vrijeme da nas se dovede upravo ondje gdje ti krugovi, ti centri moći s takvim namjerama to i pokušavaju. Prema tome, ovdje je itekako bitno reći da smo s područja Republike Srpske je prognano, iseljeno više od 120 tisuća ljudi koji se nisu vratili, a koji naravno barem 80% njih to želi. Ali nažalost uvjeta za to nema. S druge strane, ovo je pak pravo pitanje kojem se trebamo posvetiti svi. RH u smislu pomoći, ali mi u BiH u smislu ostvarivanja uvjeta. Bez pomoći RH definitivno neće biti moguće ostvariti ovaj povratak. S druge strane ako mi ne možemo toliko učiniti i ako doista napravimo iskorak u tome pravcu iseljavanje će se dalje poticati, oni će dalje sticati sve veći intenzitet i to će biti ono bojim se što će biti kobno za hrvatski narod u BiH. ali time ne želim kazati samo hrvatskom narodu nego i BiH jer BiH bez jednoga konstitutivnog naroda, bez obzira jeli to najmalobrojniji nije moguća kao država.
Hvala. I još jedna replika gospođa zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega jako ste dobro govorili kada ste rekli o važnosti ovoga zakona i u gospodarskom smislu u međunarodnim odnosima RH sa drugim zemljama i o statusu nacionalnih manjina i o konstitutivnosti hrvatskog naroda u BiH. Ovaj zakon je zaista jedan zakonodavni okvir odnosa Hrvatske prema Hrvatima izvan RH kojim se daje upravo naglasak da su Hrvati u BiH konstitutivan narod a u drugim zemljama su nacionalna manjina. Međutim, ono što me na neki način žalosti da recimo kao jedna država kao REpublika Slovenija koja je u EU se odnosi prema Hrvatima i ne prizna ih kao nacionalnu manjinu. Dapače, Hrvata u Sloveniji ima više nego Slovenaca u RH. Međutim, kada pogledate nedavno sam putovala prema Plehanu kroz našu POsavinu i onda je tužno i žalosno vidjeti ta mjesta gdje su živjeli Hrvati su sada u šikarama, kuće su razrušene i nema nikoga u blizini, a daje jedan tužan dojam da su tu živjeli Hrvati. I upravo apeliram na tome da u ovome Saboru se postigne jedan konsenzus. Zakon ide u dva čitanja i u drugom čitanju mogu se prihvatiti neke primjedbe kolegice koja je govorila u ime SDP-a, ali zaista apeliram na sve zastupnike da na kraju ovaj zakon u HRvatskom saboru prođe jednoglasno jednim konsenzusom jer je to zaista u interesu svih nas koji smo u Hrvatskom saboru.
Odgovor na repliku.
Zahvaljujem. Zahvaljujem kolegice Caparin. Nastavno na ono što smo već ovdje spominjali, držim da je ovo apsolutno pravo pitanje o kojem se trebamo pozabaviti i kojem treba posvetiti dužnu i posebnu pozornost, a to je onaj reciprocitet odnosa RH prema nacionalnim manjinama koje imamo u Hrvatskoj i koje svi apsolutno svi pozdravljamo i čime se na koncu svi ponosimo. Ali isto tako trebamo tražiti i učiniti dakle svim svojim utjecajem punim kapacitetom koji RH ima da takav isti ili sličan status mogu ostvariti i HRvatska nacionalna manjina u Sloveniji, u Crnoj Gori, u Srbiji i naravno u drugim zemljama tamo gdje to nije moguće. Drago mi je da ste spomenuli i potakli pitanje koje se odnosi na gospodarstvo u smislu razmjene s BiH. dakle, to je doista jedno od važnih pitanja prije svega mislim za RH, ali isto tako i za hrvatski narod u BiH jednako kao kroz koje pitanje se treba i može produbljivati jedan dobrosusjedski, pravi, kvalitetan odnos s Bosnom i Hercegovinom koji iz niza razloga doista kao takav u najiskrenijem, najboljem smislu treba ostvariti. To će biti najveća pomoć hrvatskom narodu u Bosni i Hercegovini. Činjenica je da postoji jako puno prostora i mogućnosti za osmišljavanje zajedničkih projekata Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine rekao bih duž cijele granice koja nije nimalo mala. S druge strane, posebice kad sam govorio o energetskom sektoru onda je to uglavnom južni dio koji nudi doista toliko mogućnosti i prostora. Ja sam uvjeren da će Republika Hrvatska i Bosna i Hercegovina te mogućnosti iskoristiti. Dalje što želim još kazati ovdje da Hrvatska stjecanjem statusa članice Europske unije…bošnjak, ra
Vrijeme, kolega.
Bit će posebna prilika i mogućnost da sve ove svoje interese izrazi i oživotvori u budućnosti. Zahvaljujem.
Hvala zastupniku Bošnjaku. Sljedeća je na redu za raspravu zastupnica Tanja Vrbat.
Hvala lijepa, gospođo potpredsjednice. Kolegice i kolege zastupnici i poštovani državni tajniče. Drago mi je da danas raspravljamo u smislu da ovaj zakon treba donijeti konsenzusom. Ja se nadam da je prošlo vrijeme kada se temom Hrvata izvan Republike Hrvatske samo politiziralo i kada su se mnogi busali u prsa njihovom zaštitom, a u biti su ti ljudi koji imaju zaista u velikoj većini slučajeva vrlo iskrene odnose prema našoj domovini i koje žive vani u teškim uvjetima bili puno puta izmanipulirani od strane nekih u Republici Hrvatskoj. Međutim, što se tiče ovih pojedinačnih rasprava koje su prethodile meni ja nisam čula niti jednu raspravu koja je ušla u suštinu ovog zakona, koja razmatra institute o kojima priča ovaj zakon i mi kao da se ne ponašamo kao zakonodavci. Mi moramo donijeti zakon, mi ovdje ne pričamo generalno o Hrvatima izvan Republike Hrvatske. ovaj zakon u ovom prvom čitanju donosi niz vrlo ja bih rekla bizarnih instituta za koje se ne navode jasni kriteriji, koji su u najmanju ruku dvojbeni i na koje u ovom prvom čitanju se treba jako, jako puno poraditi da bi on, oprostite na izrazu, bio suvisao i da bi ispunio svoju funkciju proklamiranu, a to je promicanje odnosa između Republike Hrvatske i Hrvata izvan Republike Hrvatske. Svi smo se pozvali na ove članke Ustava, članak 10. koji proklamira brigu nas u domovini za našim iseljeništvom, no ovaj zakon po meni ne rješava cjelovito ovu problematiku. Osim toga zakon dolazi u nezgodno vrijeme, toga smo isto svi svjesni i ja kao da imam osjećaj iz ovog prvog nacrta da se on ne želi niti dovesti u drugo čitanje. Kao što sam rekla, ima puno bizarnih, tendencioznih i neozbiljnih instituta, a čak i nekih protuustavnih dijelova pa bih ja htjela o svakom nešto partikularno reći. Želim reći također kao članica Odbora za Hrvate izvan Republike Hrvatske da smo mi u četiri godine našeg rada ili nešto manje, pa zahvaljujući i vama gospodine Bagarić kao korektnom predsjedniku odbora, uvijek pokušavali raditi na principu konsenzusa i uvijek smo to više-manje postizali u radu našeg odbora. Puno nas je Hrvata iz iseljeništva posjetilo, čuli smo te priče, svi smo bili pod dojmom toga. Međutim, mi ne možemo pod emocijama pričati o tome jer mi donosimo zakon koji će utjecati na naš normativni sustav. Sustav sad kakav je jeste nefunkcionalan, fragmentiran i nije svrsishodan i slažem se osobno da treba ustrojiti i središnji ured za Hrvate izvan Republike Hrvatske. Nemam ništa protiv niti savjeta Vlade. Savjet Vlade je, kako je definiran zakonom, previše glomazan i nisu definirani točno kriteriji ljudi koji ulaze u sastav tog savjeta. To je dosta fleksibilno napisano i dvojbeno. Osim toga, središnji ured koji bi se uspostavio korektno je reći da tu ne bi bilo novih zapošljavanja jer bi se ljudi iz Ministarstva vanjskih poslova pretočili u taj ured i iz drugih ovih ministarstava koji rade sa iseljeništvom. Međutim, meni nije jasno koju će onda funkciju imati Hrvatska matica iseljenika i zašto da ona postoji kada je to potpuno dupliranje funkcija. Hrvatska matica iseljenika je duboko politizirana i ona nije izvršila svoju funkciju. Smatram da je treba vrlo, vrlo redefinirati, neću reći ukinuti to je teška riječ jer ona ima i duboku i staru tradiciju, ne samo od '90.-tih, ali ozbiljno treba poraditi na tome da se ne dupliraju strukture. Druga stvar, jedan od tih bizarnih instituta je institut Hrvata bez hrvatskog državljanstva za stjecanje čijeg statusa nije definiran ovim zakonom niti jedan jedini kriterij nego bi on bio diskreciono pravo državnog tajnika koji bi vodio ovaj ured. Na temelju čega će taj službenik odrediti da li taj čovjek ili žena koji budu došli i proklamirali se Hrvatom, na temelju čega će on odlučiti dobro ti ćeš dobit status Hrvata bez državljanstva, ti nećeš. Jel mu piše na čelu ili će se brojati genetski kod i krvna zrnca. To treba stajati u ovom zakonu, bar neki minimalni kriterij za to. Osim toga, propisuje se ovim prijedlogom da će ljudi koji nose status Hrvata bez hrvatskog državljanstva da ono neće biti tretirani kao stranci u Republici Hrvatskoj. Da li to znači da oni ne podliježu Zakonu o strancima? Ali onda oni ne podliježu ni Zakonu o strancima ni Zakonu o državljanstvu. Oni nisu ni jedno ni drugo, to ne može biti, oni ne mogu biti u vakuumu. Znači propisuje se čitav niz pogodnosti za ljude koji imaju taj status koji su u najmanju ruku dvojbene jer promicanje prava na zapošljavanje i na obrazovanje, to prije svega treba omogućiti ljudima koji žive u Republici Hrvatskoj, a tek onda eventualno iseljenicima koji se vraćaju i povratnicima ili sekundarno, ali primarno na nas koji živimo u Republici Hrvatskoj i građane i građanke naše zemlje. Osim toga, stvar koja me najviše ovako reći ću "oduševila" je ovo croatia card ili kako ste to nazvali hrvatskom karticom koja me podsjeća na ove Konzumove plus kartice skupljanja bodova koje vam onda daju pravo na nekakve popuste, na kulturna događanja i skupljanje bodova i turistička putovanja. To je neozbiljno. Kakve kartice, tko ima na to pravo. Meni je to stvarno institut koji po meni treba izbaciti iz ovoga zakona ili ga vrlo, vrlo striktno definirati, što on podrazumijeva točno i koji su kriteriji za stjecanje te kartice. Shvaćam intenciju ovoga statusa Hrvata bez državljanstva i ove croatia card jer postoje mnogi naši Hrvati koji žive u zemljama u kojima dvostruko pravo državljanstva nije omogućeno i onda su oni iz svojih osobnih nekakvih razloga optirali za državljanstvo zemlje u kojoj borave trajno, a odrekli su se hrvatskog državljanstva. Onda bi im se dao ovaj status da se kao kompenzira ta njihova nemogućnost da imaju dvojno državljanstvo. Ali onda dragi naši Hrvati ili dođite u Republiku Hrvatsku ili živite u toj stranoj zemlji kao hrvatski državljani. I to je isto moguće. Ovo ne može biti nekakva zamjena ili neko državljanstvo B kategorije. Zakon je vrlo ovako općenit. Čak u nekakvim odredbama se spominju nekakvi kriteriji. Jedan kriterij piše po potrebi. Šta je to po potrebi? Tko će to odlučivati po potrebi kome će se pomagati. To treba definirati zakonom. I još jedna stvar koja bode u oči je članak 31. koji je eklatantno protuustavan jer se nalaže Odboru za Hrvate izvan Republike Hrvatske Hrvatskog sabora da nešto radi, da poziva nekoga ili da nešto radi. To se isključivo Poslovnikom Hrvatskog sabora može odrediti šta saborski odbor može raditi ili ne. No mi zaboravljamo da smo mi parlamentarna demokracija i da je parlament zakonodavac i da parlamentu ne može Vlada nalagati šta da njegov odbor radi ili ne radi. Bojim se da kad se sve te stvari skinu iz ovog Zakona, slažem se da možemo ustanoviti dan Hrvata izvan Republike Hrvatske, da možemo zaslužnima iz iseljeništva davati državne nagrade. To su sve simbolične stvari protiv kojih nemam ništa protiv. Dapače, ali kad se skinu ovi drugi instituti i ove slabo definirane stvari vrlo malo članaka ostaje na kojim se može ozbiljno poraditi u drugom čitanju. Ja neću reći evo, ispred kluba smo se izjasnili kao da možemo podržati u prvom čitanju ovaj prijedlog zakona. No, pozivam stvarno da se vrlo, vrlo ozbiljno poradi na drugom čitanju. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak netočnog navoda i dvije replike. Prvo ispravak zastupnica Đurđa Adlešić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa sigurna sam da se radi o lapsusu. Ali ne bi bila dobra poruka da ona ode iz Hrvatskog sabora u jednoj rečenici u kojoj ste rekli nešto što sam sigurna da ne mislite. Rekli ste bez obzira hoće li na čelu biti žena ili čovjek. Naime, naravno da je jasno da je žena čovjek i da to mislimo. Ali držim nužnim reagirati na takvu izjavu da slučajno netko ne pomisli da mi zastupnice tako govorimo i mislimo. Dakle, krajnje dobronamjerno.
Hvala zastupnici Adlešić, iako je definitivno riječ o lapsusu. Nije na odmet upozoriti one koji lapsus nisu čuli da se radi o pogrešnom govoru. Sljedeća je replika zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Iako bih i vaš lapsus mogao ispraviti. To je isto bio lapsus, kad ste kazali lapsuz. Dakle, poštovana kolegice Tanja Vrbat nije ovaj Zakon bizaran, nije. Nije nesuvisao, nije to i vi znate. Jer niste ništa obrazložili što je to bizarno. Evo pođimo redom. Dakle, potakli ste me na ovu repliku. Savjet Vlade prihvaćam odmah da je velik, ali od ovih ljudi koji su iz Hrvatske. Dakle, izvan Hrvatske nije ... [[Govornik se ne razumije.]] jer koliko ima u Hrvatskoj stanovnika ima i izvan Hrvatske. Pa valjda možemo skupit 50 ljudi koji će se jednom godišnje okupit i raspravljati o pitanjima Hrvata izvan Hrvatske. Mislim da je to u redu. Međutim, savjet može pozvati koga god želi na svoju sjednicu. Prema tome, osobno se slažem da se možda skrate sve te institucije koje su navedene. Prema tome, to nije bizarno nego se samo to skrati. Kad je u pitanju Središnji ured za Hrvate izvan Hrvatske i Hrvatska Matica iseljenika, kad pažljivo pročitate zakon onda ćete vidjeti da će se urediti funkcioniranje Hrvatske matice iseljenika donošenjem posebnoga, odnosno Zakona o Hrvatskoj matici iseljenika koji će se uskladiti sa ovim Središnjim državnim uredom. To vam govorim i kao predsjednik Upravnog vijeća Hrvatske matice iseljenika i obećavam da ćemo to uskladiti i da neće biti preklapanja niti ničega bizarnog. Hrvat bez državljanstva pa to je najmanje bizarno. Zašto? Zato što ste i sami kazali vrlo lijepo da postoje Hrvati u svijetu koji ne mogu i hrvatsko državljanstvo. Ti ljudi kad dođu u Hrvatsku ovdje, na primjer u Njemačkoj koji žive i imaju Njemačko državljanstvo to ste lijepo kazali su prema odredbama sadašnjeg Zakona o Hrvatskoj stranci. Mi naprosto hoćemo uvesti status da ta osoba se ne tretira u hrvatskoj stranci i prema tome, a ti si još uvijek u Makedoniji [[Upadica Antunović: Vrijeme!]] ispričavam se, pa nemojte me prekidati. Mislim stanite.
Isteklo vam je vrijeme kolega.
Hvala lijepa. A vi odgovorite i na ovo što nisam vam odgovorio.
Odgovor na repliku zastupnica Vrbat.
Hvala. Kolega Bagarić, ja razumijem vašu emotivnu involviranost u izradu ovog Zakona i sve to skupa i puno puta smo o tome razgovarali. Međutim, zaista je zakon kao zakon, kao tekst, kao članci treba puno, puno. Dobro ispravit ćemo, da ali treba stvarno puno, puno ispravljati. I još jedan u redu od po meni, moj sud je da su bizarni instituti je ovaj ured dobrodošlice. Pa kako jedan zakon može zvat nešto tako ured dobrodošlice. Pa to izgleda kao putnička agencija da je netko došao na info pult i pita turističke informacije, dobiva popuste za. To treba ozbiljnije. ... [[Upadica Bagarić, ne razumije se.]] Znam ja na šta vi mislite i na šta je to propisano. Ali to treba ozbiljnije definirati, puno ozbiljnije.
Imamo još jednu repliku zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Kolegice ured dobrodošlice valjda je ured u kojemu će se obećati našem iseljeniku iz dijaspore da mu se neće uzimati 10% ukoliko hoće investirati nešto u Republiku Hrvatsku. A što se tiče ovoga što ste rekli da se radi o deklarativnom zalaganju za Hrvate izvan Republike Hrvatske onda puno primjera ima za to deklarativno zalaganje. Naime, danas je bilo ovdje riječi da je 120000 Hrvata iz tzv. Republike Srpske iselilo. Što se učinilo u tome? Pa učinilo se sve da se ne vrate. Gospođo Caparin, koliko se Hrvata vratilo u Bosanski Brod i u Derventu? To mi recite ako znate. I što ste učinili da se vrate? Učinili ste sve da ostanu ovamo ili da budu negdje drugdje. Nadalje, okolica Jajca, Mrkonjić grad, Skender Vakuf i svi raznorazni vakufi ima ih 5 u BiH, od gornjeg, donjeg, … [[Govornik se ne razumije.]] itd. Što se tamo čini? Dokle je stigla, kad već hoćete, obnova kuća u Srednjebosanskom kantonu? Ili županiji Srednjobosanskoj? 10 godina, 12, ljudi na to čekaju. A zato neki dobivaju vrlo brzo rješenja i obnovu. Ali samo neki i to odabrani. A kada već govorite o tome pa sama činjenica da ovdje u Hrvatskom saboru postoje zastupnici iz dijaspore koji su iz dvije stranke HDZ '90-e i HDZ. Da, da postoje dvije stranke. Podijelili ste Hrvate.
Vrijeme.
Izgubili smo gradove Jajce, Mostar i ne znam zbog vaše politike u BiH.
Kolega Grubišiću, vrijeme.
Zbog takve politike. I to je licemjerno i deklarativno.
Kolega Grubišiću, isteklo vam je vrijeme. Završite svoju raspravu.
Vidite tko je gradonačelnik Jajca, a Hrvati su u većini.
Hvala. … [[Upadica se ne razumije.]] Bez dobacivanja iz klupe kolegice, rasprava traje i svak ima pravo se javiti i raspravljati. Za povredu Poslovnika javio se kolega Bagarić.
Zahvaljujem se. Povrijeđen je članak 209. Vi ste bez ikakve potrebe, kolega Grubišiću, napali moju kolegicu Caparin i nas kao tobože zašto se Hrvati ne vraćaju na prostor Posavine, samo malo, kao mi smo
O kakvoj se ovdje
Samo malo.
Povreda Poslovnika, nemojte polemizirati sa raspravom s kojom se niste slagali.
Dakle, povrijedio je Poslovnik nije razlog nepovratka Hrvata u Posavinu
To nije kolega povreda Poslovnika.
Nego Republika Srpska koja nije Hrvatima
Kolega, nemojte se ponašati … [[Upadica se ne razumije.]] Ja vas lijepo molim … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Vaše ponašanje … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Kolegice i kolege, u ovoj dvorani svi pokazujete veliku brigu i skrb za Hrvate izvan Hrvatske raspravljajući o njima, svaki na svoj način. Vaše međusobne svađe sigurno neće doprinijeti sticanju povjerenja ljudi koji žive izvan Hrvatske i koji žele popraviti svoje odnose. Ja vas molim budite, predlažite, suprotstavljajte svoja mišljenja, ali nemojte se svađati. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Imamo još jednu povredu Poslovnika, kolega Vukić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Gospodin Grubišić je povrijedio Poslovnik članak 209., a mislim da je povrijedio još neke članke pa čak i Ustava. Gospodin je rekao da smo se mi tamo podijelili u dvije stranke taman kao da je to zabranjeno. '90-e godine hvala dragom Bogu je uvedeno
Kolega, Poslovnik definira način kako se govori, javlja o temi ili izvan teme. Kolega je raspravljao i iznio svoje mišljenje, vama hvala na upozorenju, ali mislim da se ne radi o povredi Poslovnika nego o različitim razmišljanjima vas i kolege. Javite se za raspravu, replicirajte, a ne radi se o povredi Poslovnika.
Povrijeđen je Poslovnik jer čovjek se zalaže za jednostranački sustav.
Hvala lijepo. Budimo korektni.
Ja se zalažem za Hrvate i ništa drugo. Meni ne treba višestranački tvoj sustav i dvije stranke u BiH.
Kolega Grubišiću, još ćete dobiti riječ, prijavili ste se na kraju. Ja vas lijepo molim
Ispričavam se. Žao mi je, gospođo potpredsjednice.
Isto tako imamo prije nego što sljedeći zastupnik dobije riječ, oprostite kolegice, odgovor na repliku Tanja Vrbat.
Hvala lijepa. Evo, došla sam na red. Pa upravo kolega Grubišić na ovo što nam vi ukazujete na položaj Hrvata u BiH za koji se vjerujem svi slažemo ovdje da je težak i da nije možda ni pravedan i da ga treba redefinirati, ali ovo nije tema ovog zakona. Ovo je eventualno jedna trećina teme. Ova rasprava se ne treba kanalizirati prema Bosni. Tu se radi i o Istrijanima u New Yorku, tu se radi i o ne znam nekima u Bostonu, to nisu samo Hrvati u BiH. Gledajmo širu sliku ljudi koji mogu u svijetu doprinijeti razvoju RH. A ja se slažem s vama kad ste uvodno u ime kluba rekli da netko pere svoju nečistu savjest iz '90-ih ovim zakonom uvođenjem raznih dana i davanjem nekakvih kartica koje neće riješiti taj problem koje Hrvati izvan zemlje imaju niti će doprinijeti zajedničkom cilju međusobnog napretka. I molim vas da ne zlorabite Poslovnik za replicirati. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Kolege još jedanput apeliram postoje instituti urednog poslovničkog prijavljivanja rasprave, repliciranja. Držite se toga i svima će biti jednostavnije ovdje raditi, a vjerujte da ćete poslati i pozitivniju poruku prema Hrvatima izvan Hrvatske. Sljedeći je na redu za raspravu zastupnik Ivo Andrić.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. U narodu ima jedna izreka koja kaže: "Tko čeka taj i dočeka." Naime, ovaj prijedlog Zakona o odnosima RH s Hrvatima izvan RH nakon 21 godine hrvatske samostalnosti i neovisnosti konačno došao je u saborske klupe i o njemu se raspravlja na veliko zadovoljstvo svih Hrvata kako van RH, a uvjeren sam i na zadovoljstvo svih ostalih hrvatskih građana. Obveza RH utvrđena je Ustavom i njegovim člankom 10. je dobrim dijelom svojim pretočena u ovaj prijedlog zakona. Naime, ovim zakonom se i štite prava i interesi Hrvata van RH kao što se i jamči skrb i zaštita hrvatskog naroda u drugim državama. Dakle, ovaj zakon i članak 10. Ustava RH u punom su suglasju. Vlada Republike Hrvatske je na svojoj sjednici održanoj 5. svibnja 2011. donijela zaključak kojim je prihvatila Strategiju o odnosima RH s Hrvatima izvan RH u okviru koje je predviđena obveza donošenja posebnog zakona o odnosima RH s Hrvatima izvan RH kao i obveza prilagodbe ustroja tijela Državne uprave i Hrvatske matice iseljenika. Dosada nije postojalo jedinstveno rješenje koje je reguliralo ove odnose nego je parcijalno se rješavalo po pojedinim institucijama i ministarstvima što se pokazalo nekvalitetnim i neučinkovitim. Postojeća institucionalna rješenja nisu uspijevala odgovoriti datoj im zadaći, nisu uspjeli na kvalitetan način pratiti potrebe i rješavati probleme koji su se nametali kao prioriteti Hrvata van Republike Hrvatske, nije postojalo ni posebno tijelo koje bi koordiniralo rad svih državnih institucija koje skrbe o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske. Ovim zakonom trajno se utvrđuju i uređuju odnosi Republike Hrvatske s Hrvatima van Republike Hrvatske. Vladinim prijedlogom za kojeg osobno cijenim da je važan dokument iskazuje se namjera jačanja i očuvanja i zaštite hrvata van Republike Hrvatske. Člankom 2. ovog Zakona Hrvati izvan Republike Hrvatske su podijeljeni u dvije skupine. Prvu skupinu čine pripadnici suverenog i konstitutivnog naroda u BIH bar bi tako trebalo biti jer je u dokumentima zapisano, ali na žalost stanje na terenu je sasvim drugačije i duboko sam uvjeren da će Republika Hrvatska kao buduća članica Europske unije i kao supotpisnica Daytonskog mirovnog sporazuma u narednom periodu učiniti sve da ova konstitutivnost ne ostane samo papirna nego da ostane i stvarna. Drugu skupinu čine pripadnici hrvatske manjine u europskim državama i treću Hrvati iseljenici u prekomorskim i europskim državama i njihovi potomci. Ono što je potrebno naglasiti da se ovim zakonom osniva središnji državni ured za hrvate izvan Republike Hrvatske kao središnje tijelo državne uprave nadležno za područje odnose između Republike Hrvatske i Hrvata izvan Republike Hrvatske. Ured će imati širok spektar svog rada i što je najbitnije neće se preklapati sa ni jednom institucijom niti ministarstvo. Zakonom je predviđeno i osnivanje savjeta Vlade za Hrvate izvan Republike Hrvatske. Osnivanje savjeta dakle osobno podržavam i podržavam oblik organiziranja ali izražavam svoju sumnju u efikasnost tog tijela s obzirom da će ono brojati blizu 70 članova. Nadam se da će predlagatelj uvažiti ovu primjedbu koja je dobronamjerna i smanjiti broj članova savjeta na neku razumljivu mjeru a sve sa ciljem što boljeg i efikasnijeg funkcioniranja tog tijela. Kada već navodim primjedbe evo da malo problematiziram članak 36. predloženog članka. Članak 36. glasi citiram: "Sukladno zakonu o Hrvatskom državljanstvu ubrzat će se i olakšati primitak u hrvatsko državljanstvo hrvatima izvan Republike Hrvatske uvažavajući i vjerodostojnu dokumentaciju koja potvrđuje izjašnjavanje o pripadnosti Hrvatskom narodu". Svi mi dobro znamo što je to vjerodostojna dokumentacija i da drugačija ne postoji, jedina vjerodostojna dokumentacija je put u kriminal i krivotvorenje. Jednom dobrom dijelu Hrvata je nemoguće doći do te dokumentacije, prosto im je nemoguće dokazati da jesu to što jesu jer ne mogu pribaviti dokument iz kojeg je vidljivo da su se oni ili netko od njihovih izjašnjavali kao Hrvati. Naime, u dijelu BIH od 74. do 91. u dokumentima koji su se izdavali nije postojala rubrika nacionalnost tako da je tim osobama rođenim u tom periodu gotovo nemoguće dokazati tko su oni. Moramo znati da se radi o etničkim hrvatima i ovim ili Zakonom o državljanstvu nužno im je omogućiti da dobiju državljanstvo. Ono što je bitno u ovom zakonu jeste da će se brinuti ne samo o očuvanju kulturnog i povijesnog identiteta Hrvata ne samo u Bosni i Hercegovini i diljem svijeta nego će se značajna financijska sredstva moći usmjeriti kako prema Hrvatima u BIH tako i Hrvatima diljem svijeta. U razvoj gospodarstva predloženim rješenjem predviđeno je financiranje programa mikro kreditiranja, obiteljskih gospodarstava, te jamstveni fond za osiguranje kreditiranja malog i srednjeg poduzetništva. Za razvojne projekte, navodno sve to u suradnji sa udrugama i gospodarskim subjektima kako u BIH tako i inozemstvu. Do sada je pomoć koja je išla ka hrvatima u BIH bila izložena veoma često nepravednim kritikama iako je ona bila transparentna i mala i nedostatna. Uglavnom se radilo o kulturnim djelatnostima, a ono što je značilo ostanak i opstanak Hrvata u BIH prije svega, zapošljavanje i otvaranje novih radnih mjesta, bilo je stavljeno u drugi plan. Od ovog obostranu korist mogu imati i Hrvatski gospodarstvenici i Hrvati prije svega u Bosni i Hercegovini. Hrvati iz BIH mogu profitirati i zbog ulaska Hrvatske u Europsku uniju. Hrvatska će kao članica Europske unije imati obvezu poticati prekograničnu suradnju a samim tim i hrvatima u BIH. Vlastitim projektima i pomoći pri kandidiranju na natječajima za fondove Europske unije stvaraju se velike mogućnosti za hrvate u BIH. Ovim zakonom se još jednom potvrđuje odlučnost Vlade Republike Hrvatske o rješavanju statusa Hrvata izvan Republike hRvatske kao i povezanost Hrvata izvan Republike Hrvatske sa Hrvatima u Republici Hrvatskoj, te se propisuje da su dio jedinstvenog i nedjeljivog hrvatskog naroda. Iz svega unaprijed iznesenog podrazumijeva se da ću podržati prijedlog donošenja Zakona o odnosima Republike Hrvatske sa Hrvatima van Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo prijavljene dvije replika. Prva je zastupnik Jerko Rošin.
Hvala gospođo potpredsjednice. Repliku kolegi iznosim u odnosu na ono što je kazao kako je ovaj Zakon moguće dobar početak ili poticaj određene gospodarske suradnje važne i za gospodarstvo susjedne Republike i za gospodarstvo Hrvatske. Upravo bih to htio naglasiti i apostrofirati da je gospodarstvo koje se događa u kontaktnim zonama granice o kojoj razgovaramo pogotovo kada bih rekao od Neuma do Dubrovnika, da sve ono što se može događati u području Vrgorca ili bogatom Popovom polju, da je važno za gospodarstvo tih prostora ali onda je vrlo važno za ljude koji na tim prostorima žive. Dakle, sve ono što se događa o kontaktnim zonama između Hrvatske i BIH u prostorima u kojima žive Hrvati, su projekti za koje bi Vlada Republike Hrvatske trebala izraziti posebnu skrb i posebne poticaje da se takvi gospodarski projekti i ostvare, jer mislim da oni najznačajniji način rješavaju problematiku koja se pokušava sa ovim zakonom rješavati a zapravo se sve odnosi na gospodarske uvjete i smisao opstanka na jednom prostoru. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor na repliku.
... [[Govornik nije uključen.]] Naravno daje gospodarska suradnja između RH i BiH bila odmah uspostavljena netom poslije završetka rata u BiH. smatram osobno da je ona nedovoljna i da je nedovoljno Hrvatska ulagala i investirala u gospodarstvo u BiH a imala je tu mogućnost. Da je gospodarstvo RH ušlo u BiH ja osobno mogu svjedočiti. Nažalost, jedanputa sam u ranijoj raspravi imao priliku govoriti o tome da hrvatski gospodarstvenici, evo konkretno u mom kraju iz koga dolazim iz Tuzle i iz tuzlanskog regiona veoma često upošljavaju u svojim poduzećima Bošnjake pa čak i Srbe a Hrvati koji očekuju posao i kojima bi posao značio ostanak i opstanak na tom prostoru veoma često ostaju bez tog toliko željenog i toliko potrebnog posla. Toliko hvala.
Hvala lijepo. Sljedeća replika, zastupnik Mato Bilonjić.
Hvala gospođo potpredsjednice. Naime, kazali ste kolega da su Hrvati konstitutivan narod u BiH, nažalost ono što se na samom terenu može vidjeti da su Hrvati u BiH hrvatske stranke dobile izbore ali i dalje ne mogu upravljati ne mogu dijeliti vlast u BiH i na taj način pomoći Hrvatima koji žive u BiH. Danas se ovdje pričalo i vi ste kazali novac, da se odmah razjasnimo. Hrvatima iz BiH ne treba novac, to je bogat narod, to je narod koji je zaradio svoje novce od Austrije, Njemačke, Švicarske i ostalih mjesta i danas u Hrvatskoj iz Bosanske posavine i Srednje Bosne iz Hercegovine među najbogatijim poduzetnicima koji rade u Slavonskom Brodu, Zagrebu, Rijeci, imaju svoje firme na tisuće ljudi upošljavaju ali treba pomoći ne u tom smislu da se da ljudima novac, nego da im se vrati da im se obnove njihove obiteljske kuće u Bosanskoj posavini u Srednjoj Bosni u Hercegovini. Ono što je porušeno, crkve, škole, domovi i njihove kuće, onim ljudima koji nemaju novaca Hrvati su iz BiH ponosan narod i zasigurno ako se žele tamo vratiti, oni će sami sebi graditi koji imaju. Mi smo u RH izgradili sve porušene kuće koje mi nismo rušili u RH u BiH u REpublici Srpskoj tzv. nijedna kuća nije data niti za jednu kuću za obnovu Hrvata tamo da se vrate. Još jedanputa, ponavljam, ne treba tim ljudima nikakva milostinja, oni ovo gledaju, oni ovo slušaju, oni su davnih dana još dok je Tito istero, kada je moj ćaća pobjegao van, otišli i zaradili novce i danas imaju i ne da hrane samo svoje obitelji nego mnoge obitelji preko radnika koji rade.
Odgovor na repliku.
U pravu ste gospodine Bilonjiću, Hrvatima u BiH najmanje je potrebna financijska pomoć. Oni to ni ne čekaju od RH ali očekuju da RH kao supotpisnica Deitonskog mirovnog sporazuma i kao buduća članica EU pomognu Hrvatima u BiH oko izrade novog Ustava kako bi Hrvati u BiH izašli kako je to jedan od biskupa bosanskohercegovački rekao iz luđačke košulje koja se zove Deitonski sporazum i Ustav BiH. I druga stvar, koja je potrebna hrvatskom narodu u BiH jeste da Hrvatska stane iza njih kako bi izgradili kvalitetan izborni zakon u BiH i na taj način spriječili ove političke igre i malverzacije odnosno majorizaciju hrvatskog naroda u BiH.
Hvala lijepo. Na redu je zastupnik VEdran Rožić, vaša rasprava.
Hvala gospođo potpredsjedniče. Državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Nakon 20 godina od formiranja samostalne Hrvatske države koja je kroz stoljeća mijenjala svoju veličinu, državna uređenja, napokon se donosi zakon kojim se reguliraju svi odnosi sa brojnim pripadnicima hrvatskog naroda pa tako i sa pripadnicima suverenog i konstitutivnog hrvatskog naroda u BiH, pripadnicima Hrvatske manjine u europskim državama i hrvatskim iseljenicima u prekomorskim i europskim državama i njihovim potomcima. Hrvati su jedan od najvećih iseljeničkih skupina iz Europe. Ovdje je prije u raspravi bilo rečeno da kada raspravljamo o ovoj temi da ne treba uključiti emocije. Ja ipak mislim da je ovo jedan zakon koji traži itekako emocija. Jer da nije bilo tih emocija prema svojoj državi svi ti naši iseljenici koji su već u drugoj polovici 19. stoljeća osnivali hrvatske klubove diljem svijeta i kroz to osnivanje su gajili svoj identitet ne bi bilo ovoga što se dogodilo prije 20 godina. Isto tako da nije bilo tih emocija kroz desetljeća unatrag ne bi ukazivali na položaj Hrvata u Hrvatskoj u bivšim uređenjima. I mnogi od njih su zbog tih svojih uvjerenja i izraženih emocija i ljubavi prema domovini nažalost i završavali u zatvorima stranih država. Još ovom prilikom tim ljudima koji su robijali za Hrvatsku trebamo izreći još jednu dužnu zahvalnost. Ovaj zakon isto daje okvire za promišljanje Hrvatske u novom svjetskom poretku. Poznata je demografska slika HRvatske, da je praktički Hrvatska po nekim predviđanjima demografa da je praktički u izumiranju, da će nas u narednih 50 godina biti čak milijun manje. Ja mislim da ovaj zakon i formiranje središnjeg državnog ureda otvara mogućnosti da u budućnosti svi ti potomci naših iseljenika bilo u europskim zemljama bilo u prekooceanskim zemljama, tu mislim na Ameriku, Kanadu, Južnu Ameriku i Australiju da je to mogućnost i ja vjerujem da će kako je ova Vlada predložila ovaj zakon, da će iduće vlade imati to na umu i upravo preko ovog zakona još čvršće uspostaviti kontakte i pronalaziti baš, jedna riječ je dobra, pronalaziti i pružati mogućnosti tim potomcima hrvatskih iseljenika i otvaranjem mogućnosti vraćanja u jedinu nam domovinu. Ovim zakonom uređuju se odnosi Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske osnivaju središnji ured za Hrvate izvan Republike Hrvatske i savjet Vlade Republike Hrvatske za Hrvate izvan Republike Hrvatske. Bilo je u raspravi isto rečeno da su savjeti veliki, glomazni. Naprotiv, ja mislim da ti savjeti još trebaju biti i veći jer kroz izravne kontakte s našim predstavnicima doći će se do raznih ideja, a najprije tu mislim ideja o gospodarskom oporavku Hrvatske. Isto tako, zahvaljujući brojnoj našoj i dijaspori imamo jedne odnose gdje se najbolje vide kroz šport, naročito naša nogometna reprezentacija. Zadnjih nekoliko godina ima jedan izvor upravo o tim trećim ili četvrtim generacijama koji su odgojeni naročito u europskim zemljama. Kad je bilo govora o troškovima ovog ureda, ja mislim da treba jasno i glasno kazati da doznake iz inozemstva u našem državnom proračunu iznose preko 2 milijarde eura. Znači da taj jedan veliki i ljudski i znanstveni i športski potencijal u našoj dijaspori itekako ima gospodarsku osnovu. I ja vjerujem da će nakon ovog zakona da će i budući sazivi Sabora, a i buduće hrvatske Vlade itekako voditi računa o tome jer ja vjerujem da u Europi i u svijetu postoji jedan veliki rezervoar, jedan ljudski potencijal i ja mislim da svim tim našim generacijama, tu govorim već o trećim, četvrtim generacijama, imaju jedan dio interesa i ja vjerujem da će Hrvatska biti uređena država gdje će i oni nalaziti svoje mjesto. Ovdje bih se isto tako osvrnuo na jedan članak o statusu Hrvata bez hrvatskog državljanstva. Kroz pusta desetljeća hrvatska dijaspora je u zapadnom svijetu itekako stekla puno prijatelja među domicilnim stanovništvom, a to smo najprije vidjeli pri stvaranju Hrvatske država kada je politička potpora bila najpotrebnija našoj državi, da su upravo te zemlje gdje je hrvatsko iseljeništvo bilo najbrojnije da su oni sa hrvatskim priznanjem bili na prvim mjestima. I zato mislim da priznavanje statusa Hrvata bez hrvatskog državljanstva da će biti jedna posebna čast tim brojnim stanovnicima tih zemalja koji itekako i sudjeluju i u radu bilo školskih klubova, bilo društvenih klubova naših iseljenika. Evo na kraju, ja mislim da je ovo jedan pravi početak i da će nakon ovog zakona brojni naši iseljenici imati na jednom mjestu, a to će biti taj Vladin državni ured, gdje će dobiti ne samo sve informacije nego će napokon na jedno mjesto biti i zakonski sve to riješeno. Normalno da nakon donošenja ovog zakona trebat će mijenjati i određene članke u Zakonu o prebivalištu, u Zakonu o strancima itd. Na kraju, dajem punu potporu donošenju ovog zakona i ja vjerujem da će do drugog čitanja ako ima nekih nedoumica da će i to biti riješeno. Zahvaljujem.
Hvala. Gospođe i gospodo zastupnici, sada bih prekinuli raspravu o ovoj točci dnevnog reda. Naime, prijavilo se sedam replika na ovo vaše izlaganje i to nećemo moći sada završiti pa ćemo nastaviti u 14 sati i s replikama i sa raspravama gdje još imaju dva zastupnika i dva kluba po 5 minuta koji su ovdje prijavljeni. A sada gospođe i gospodo zastupnici, preminuo je zastupnik u Hrvatskom saboru, bivši zastupnik u Hrvatskom saboru, župan Sisačko-moslavački i hrvatski general Đuro Brodarac. Ja vas pozivam da minutom šutnje odamo počast našem preminulom kolegi Đuri Brodarcu, i kao zastupniku i kao županu i kao hrvatskom generalu. - Minuta šutnje – - Neka mu je vječna hvala i slava! - Dame i gospodo zastupnici, nastavljamo sa radom u 12,30 sati kada će se Hrvatskom saboru obratiti predsjednik Talijanske Republike gospodin Giorgio Napolitano. Nastavak sjednice, dakle radne sjednice u 14 sati pa vas molim da malo i klupe i da budemo u što većem broju. Molim klubove da svoje zastupnike obavijeste i da što u većem broju budemo kad se bude obraćao predsjednik Talijanske Republike. Hvala.
Kolegice i kolege, dobar dan na početku ovog drugog dijela sjednice današnje. Stali smo na replikama na izlaganje zastupnika Vedrana Rožića. Prvi je na redu zastupnik Dragan Vukić, replika tri minute.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, uvaženi zastupniče kolega Rožiću. Govorili ste o demografiji i u tom smislu želim vam replicirati jer i popis pučanstva u Republici Hrvatskoj koji je proveden ove godine govori da nas je manje. A kako znamo da su krajevi u Bosni koje obitavaše Hrvati bili demografski rasadnici i iz kojih se punila i Republika Hrvatska pučanstvom i da bi to ostalo tako i dalje neizmjerno je važno gospodarski ulagati u te krajeve i ovo je prigoda pozvati gospodarstvenike iz Republike Hrvatske poglavito one koji potječu iz tih krajeva da ulažu u te krajeve, da otvaraju nova radna mjesta kako bi se ljudi tamo zadržavali, kako bi mogli živjeti od svog rada i kako bi imali i tu misiju koju su ti krajevi koji su i do sad imali. Znači, prigoda ih je pozvati, a i sve druge koji vide svoju ekonomsku računicu da ulažu u prostore gdje žive Hrvati u Bosni i Hercegovini, pa i u druge krajeve u Bosni i Hercegovini.
Odgovor na repliku.
Kolega Vukić točno da je ne samo za Hrvatsku nego i za veliki broj europskih zemalja pa čak i jedna velika Rusija da imaju loše predviđanje što se tiče demografske politike u budućnosti. Jer svaka ozbiljna država, pa tako i Hrvatska mora voditi računa od narednih 30, 50 godina. Sigurno da prostori koje nastanjuju od pamti vijeka Hrvati koji su sada evo podijeljeni sa administrativnim državnim granicama, da su uvijek bili kroz povijest i u dobru i u zlu bili su naslonjeni jedni na druge. I tu je obaveza i ustavna i Republike Hrvatske da sa svojim gospodarskim subjektima pomaže opstanku ne samo prostora koje nastanjuju Hrvati u Bosni i Hercegovini, nego imamo i prostore i u Hrvatskoj koje država strateški mora osigurati i zadržati stanovništvo na tim prostorima. Tako da jedna osnažena gospodarski Hrvatska sigurno da onda i po pitanju demografske politike u budućnosti može puno više napraviti nego što je to činila do sad.
Druga replika zastupnica Neda Klarić.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Pa evo, kolega Rožiću ja se s vama zapravo duboko slažem kada kažete da se ne treba odricati emocionalne dimenzije i emocionalnog pristupa kada govorimo o donošenju ovoga Zakona. Slažem se utoliko više što odricanje iz te jedne, dakle emocionalne sfere, iz svog afektivnog dijela života značilo bi odreći se i razbaštiniti sebe jedne količine domoljublja. Isto tako, to bi značilo da bez emocionalnog pristupa ni neke povijesne činjenice ne bi mogle biti valorizirane na ispravan način. Povijesna činjenica jeste nemjerljivi doprinos Hrvata u obrani i Republike Hrvatske i same Bosne i Hercegovine. Veliki ogroman ljudski potencijal čine 2 milijuna Hrvata u prekomorskim zemljama, 6 stotina tisuća Hrvata u zemljama Europe, jednako kao i 120000 prognanih Hrvata ogroman su potencijal upravo iz razloga državnog i gospodarskog razvitka Republike Hrvatske, jačanje postojećega kao i razvijanja instrumenata zaštite Hrvata izvan Hrvatske i suradnja institucija Hrvata izvan Hrvatske i vladama pojedinih odnosno njihovih domicilnih država. Svaka čast i zahvala Vladi Republike Hrvatske koja je sve ovo prepoznala. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku.
Pa kolegice emocije su ja mislim sve ono u životu i u tijekom povijesti našega naroda i s obzirom da pripadamo i tom jednom i mediteranskom krugu, pa i unutrašnjost Hrvatske je, narod je duboko emocionalan i to se vidi u tako reći sačuvanju tih svih vrijednosti koje smo naslijedili bilo to da je baš od onog klapskog pjevanja ili sviranja tamburica ili drugog načina života, pa evo i prije smo imali priliku i čuti od predsjednika Italije kada je u svom govoru kazao te jedne duboke veze naroda koji su živjeli na tom i mediteranskom prostoru pa i ovom drugom prostoru na kojem obitavaju Hrvati. Tako ja vjerujem da ćemo i pri pristupanju Europskoj zajednici vidimo sad ove naše jedne promidžbene poruke da će Hrvati itekako znati sačuvati tu jednu svoju povijesnu odluku. Znači, emocije na prvom mjestu.
Moram priznati da ste me dirnuli kolega, jer moram se suzdržati. Zato najavljujem replika kolega Daniel Srb.
Hvala lijepo poštovana gospođo potpredsjednice. Cijenjeni kolega Rožić, ovo je jedan prijedlog zakona koji je veliki korak naprijed i u tom smislu ga ja podržavam. Dobro je što on predviđa i određena tijela kao Središnji državni ured. Smatram samo da ne bi trebalo biti donošenje ovog Zakona predizbornog karaktera nego ono treba bit suštinski korak naprijed i prilika da zapravo Hrvatska kroz razvijanje odnosa sa Hrvatima koji žive izvan Republike Hrvatske snaži vlastitu poziciju. Možda jedna usporedba, u susjednoj Srbiji u ovom trenutku postoji Ministarstvo za Srbe izvan Srbije. Dakle, oni su to podigli na još višu razinu. A upravo je Hrvatska i sa svojim okruženjem, s Hrvatima koji žive u susjednim zemljama i s dijasporom u Europi i u prekomorskim zemljama zapravo jedna od zemalja, mi smo jedan od naroda u svijetu koji ima gotovo jednu od najvećih dijaspora uopće u svijetu. I zapravo je to jedna velika i sjajna prilika Hrvatskoj da kroz nalaženje pravog odnosa, kroz snaženje hrvatske dijaspore, kroz osnaživanje položaja hrvatskog naroda u BiH zapravo jača samu sebe. Pri tome ne smije naravno to biti isključivo predizbornog karaktera i drugo, dosad Hrvati koji su se vraćali u Domovinu iz dijaspore imaju dosta teških i neugodnih iskustava s hrvatskom birokracijom i u tome trebaju pomoć. Mnogi od njih su nažalost i požalili što su se odlučili vratiti u RH i to se događat ne smije. Dakle, treba pomagat i u razbijanju tih birokratskih prepreka, treba našu državu u cijelosti učiniti efikasnijom i treba doista kao što je predviđeno imati jednu temeljnu strategiju razvoja odnosa sa Hrvatima koji žive izvan RH kako bi njihovu poziciju prije svega u BiH osnažili. A što se tiče dijaspore u prekomorskim zemljama i zemljama u zapadnoj Europi kako bi trajno razvijali odnose s njima. Hvala.
Odgovor na repliku.
Hvala na replici kolega Srb. Sigurno da promišljanje strategije razvoja jednoga naroda ne može ostati samo na zakonima niti na samo na Parlamentu, to je i zadaća i Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, da ne govorimo raznih instituta i drugih promišljanja. Mi znamo da na zapadu postoje tzv. think-tankovi, ljudi raznih profesija koji razmišljaju o budućnosti svoga naroda, o prosperitetu svoje države, tako da ovaj zakon možda nam je sad bio jedan trenutak kao jedan trenutak koji će u budućnosti raspraviti i pokušati dati na mnoge odgovore i izazove koje čekaju hrvatski narod u budućnosti. Jer mi kao i ostatak Europe imamo prosjek negdje 43 godine i taj prosjek će se ako ništa država ne napravi on će se samo iz godine u godinu povećavati. Tako ja mislim da su naredne godine itekako važne za izraditi jednu pravu strategiju i tu strategiju moraju izraditi neću kazati možda pretenciozno, ali najveći umovi našega naroda.
Hvala lijepo. Replika, Ivan Bagarić.
Zahvaljujem se gospođo potpredsjednice. Pa ja mislim da je rasprava našega kolege Rožića vrlo važna jer je ona zapravo svjedočenje. On je čovjek koji je proveo godine i godine u Australiji i s našim ljudima, a i otišao je s prostora s kojeg su otišle tisuće naših ljudi diljem svijeta. Ne možete doći ni u jedno selo ne znam u Južnoj Americi, Sjevernoj Americi, Australiji da nećete naći ne Hrvata nego čovjeka iz svog kraja, iz svog mjesta. Mislim to je nevjerojatno. Ali ste me potakli svojom raspravom na još jednu stvar. Što su Irci razvili? Kad bi mi to predložili ovdje u ovaj zakon imajući u vidu našu sitničavost vi bi to Bog te pitaj kako ocijenili. Irci imaju tzv. heritage centre – baštinske centre u državama u kojima žive Irci kao dijaspora. Što to znači? To znači oni slave, pazite, doprinos svog naroda državi u koju su došli. I sad mi pada na pamet Hrvati u Australiji. Logo Trajana Drvenice Hrvata vinara je uzet za australski grb. Charles Bilić je službeni slikar Olimpijade bio u Australiji. Tony Šantić je 2 puta pobijedio na Melbourne Cup-u, Ralph Širić je patentirao orbitalni motor. O tome ja mislim da ne znaju ni Hrvati u Australiji dovoljno, a kamoli Hrvati u Hrvatskoj, a kamoli da australska javnost zna dovoljno o tome. Prema tome, dakle na koji sve način možemo promicati ne znam ni ja interese svoje i širiti svoj utjecaj? On je doista impresivan. Da ne govorim o Charlesu Perkinsu, prvom aboridžinu koji se borio za pravo aboridžina u Australiji, a koji je igrao za nogometni klub Croatiu, ne znam koju, Adelaide ili ne znam koju, i odakle je otišao na fakultet. Dakle, to je prvi Australac aboridžin koji je završio studij, otišao iz hrvatskog kluba studirati. Prema tome, dakle to je more, more mogućnosti koje se može razviti i na korist Hrvatske. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku.
Pa dobro ste kolega Bagariću primijetili da su hrvatski iseljenici diljem svijeta ostavili traga, a isto tako su i jedan veliki broj useljenika u Hrvatskoj kroz našu povijest ostavilo i u hrvatskoj povijesti traga, bilo u književnosti, bilo u znanosti. Tako da ta jedna emigracija tih stanovnika u ovom slučaju Hrvata je itekako doprinijela i bogatstvu i tih naroda. Međutim, sada su jedne tendencije u svijetu, ovo prije kako smo spomenuli da je sve manje iseljeničkih naroda, a da zemlje u koje spada i Hrvatska moraju voditi računa o useljeništvu. Znači, o novoj mladoj i stručnoj radnoj snazi. Ja mislim da upravo tu s obzirom na tu veliku dijasporu koju imamo te druge, treće čak i četvrte generacije da u ovim novim svjetskim okolnostima da imaju priliku i imat će u Hrvatskoj naći svoje mjesto. I ja mislim da tu, opet ponavljam, da u budućnosti sve vlade i parlamenti moraju voditi računa o tome.
Hvala lijepo. Došli smo i do zadnje replike i koristim priliku da zahvalim kolegama koji su odustali u ime onih koji čekaju na raspravu. Zadnja replika, zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Ovdje gospodine Rožić imam jedan upit nenazočnog ili izočnog Daniela Srba kolege koji je pitao hrvatsku Vladu je li točna informacija da se od 2004. godine devizne doznake iz inozemstva evidentiraju kao prihod koji ostvaruje turizam u RH. Pošto ste vi govorili o 2 milijarde eura otprilike doprinosa deviznih doznaka ili doznaka naših doseljenika što jasno ima, što je veliki doprinos Hrvatskom proračunu, zanimljivo je a i ne samo to, nego što je govorio gospodin BAgarić koliko je naših ljudi značajnih od Amerike, Australije itd., pa se pitam kako ti tako značajni ljudi, kako ti ljudi koji znače puno i u onim zemljama u kojima žive, eto nemaju predstavnika, mi računamo da ta da kažem daleka dijaspora, ima predstavnika u Hrvatskoj saboru, zakonski, da to provedemo u Ustav, Zakon itd. Volio bih kada bi ti ljudi imali priliku, bez obzira koje su generacije hrvata izvan Hrvatske, i koliko su značajni u svjetskim razmjerima kada bi oni imali svog predstavnika, kao što se dalo Srpskoj manjini, 3 zajamčena zastupnika u Saboru pa da i netko iz ove kažem dalje dijaspore ima zajamčenoga zastupnika u Hrvatskom saboru koji bi onda sasvim sigurno mogao iskazati i njihove i potrebe i želje za povezivanjem naše dijaspore sa Hrvatskom.
Odgovor na repliku.
Kolega Grubišiću postavili ste jedno važno pitanje, ja vjerujem da će se to u narednim sazivima parlamenta i dogoditi. Ovakav Zakon je bio potreban jer vidimo po zakonu da se formira i savjet gdje će biti prisutni predstavnici kompletne dijaspore. Ja vjerujem da će se u narednim godinama ne samo svijest i unutar države i upravo što sam prije spominjao i ta naša jedna nacionalna svijest i naše mnogobrojne dijaspore odraziti na taj način da će oni biti sve prisutniji u životu Hrvatske.
Kolegice i kolege, maloprije sam rekla da je zadnja replika, u međuvremenu smo ustanovili da ima još jedna replika koja nije bila ovdje predbilježena. Kolegica zastupnica Majdenić.
Naime, kratko ću se samo javiti, uvaženi zastupniče Rožić vi ste u svojoj raspravi rekli da mislite da savjet koji se osniva nije velik po broju članova, da u međusobnim kontaktima će doći do različitih ideja, inicijativa za rješavanje problema pa i gospodarske suradnje. Ja se potpuno sa vama slažem da uvijek treba razgovarati, komunicirati i da broj članova savjeta ako će aktivno sudjelovati, ako će pridonositi zaista može puno pomoći. Ja mislim da je najteže kada nema suradnje, kada nema međusobnom uvažavanja, kada nema komunikacije onda nema ni prepoznavanja ni uočavanja raznih mogućnosti rješavanja potreba. Upravo mislim da je ovaj Zakon doprinos da dođe do još bolje komunikacije i još više razumijevanja i ovaj zakon je po meni Zakon koji će u svakom slučaju učvrstiti odnose, veze Hrvata u Republici Hrvatskoj i izvan Hrvatske.
Odgovor na repliku.
Kolegice, sigurno da će ti kontakti biti sve češći, međutim, živimo sigurno u jednom modernom tehnološkim informatičkim sustavima, gdje su danas najviše mladi i mlade te generacije koje žive diljem svijeta, koje se na razno razne načine dopisuju, sa svojim i sunarodnjacima i sa svojom rodbinom, tako ja vjerujem da će te mlade generacije tu komunikaciju uspostaviti i da će praktički jer na njima ostaj ei budućnost Hrvatske, tako da će oni pronaći načina putem te komunikacije na koji će način moći izgrađivati još ljepšu i bolju Hrvatsku.
Hvala lijepo. Serija replika vezanih uz izlaganje zastupnika Rožića je završena. Na redu je sljedeća pojedinačna rasprava, zastupnik Ivo Jelušić.
Gospođo potpredsjednice, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Nadam se da moja rasprava neće izazvati ovoliko replika koliko i prethodna. Odmah u startu želim reći da sam osobno za svako rješenje koje je u interesu Hrvata koji žive izvan Republike Hrvatske. Za svako rješenje koje je njima od koristi, za svako rješenje koje će njihov život tamo gdje žive, u zemljama u kojima žive bez obzira jesu li nacionalna manjina ili su konstitutivni narod u Bosni Hercegovini, dakle, za svako ono rješenje koje će njihov život tamo učiniti ljepšim, boljim, gospodarski prosperitetnim. Za svako sam također rješenje koje će pojačati njihove veze s Republikom Hrvatskom u svakom smislu, kulturnom, sportskom, gospodarskom i svakom drugom. I naravno za svako sam rješenje koje na tragu toga da omogući njihov povratak u Hrvatsku ukoliko to žele ili njihov dolazak ukoliko žele doći živjeti u Hrvatsku. U tom smislu prihvaćam sve dobre prijedloge i ideje pa je sve ono dobro što je u ovom Zakonu. Ono što nikada nisam, pa ne prihvaćam da se na tom pitanju dijelimo i ovdje u Hrvatskom saboru i općenito u političkoj javnosti u Hrvatskoj na male i velike Hrvate, na one koji više za hrvate i za Hrvatsku i oni koji su manje, pa u tom smislu postoje standardni već malte ne i klišeji da su neke stranke za hrvate izvan Hrvatske a neki nisu toliko, dakle ne prihvaćam te podijele na male i velike nego prihvaćam podijele u onom smislu koliko tko zaista istinski radi, ali konkretno da Hrvati koji žive izvan Hrvatske žive bolje i sretnije. Dakle ovaj zakon ima određenih dobrih rješenja kako bi Hrvatima izvan Hrvatske bilo bolje i kako bi njihove veze s Hrvatskom sigurno bila bolja. Dakle, za sva sam ona rješenja koja će pomoći Hrvatima da bolje bude tamo gdje jesu, a kada dođu živjeti u Hrvatsku da imaju ista prava kao Hrvati koji žive u Hrvatskoj, ni manja niti veća. Predlagatelj smatra da će ovim zakonom kao formom, kao najboljim rješenjem riješiti se dobar dio problema HRvata koji žive izvan Hrvatske. Odmah da kažem možda, nisam protiv zakona, dapače ja sam također da se ovo pitanje riješi zakonom ali nisam siguran da će riješiti sva pitanja i da će nakon ovog Hrvatima koji žive izvan Hrvatske biti bolje. Možda bude bolje, ali nisam siguran. Bit će bolje ako se promijeni način ponašanja i odnos prema njima, a ne samo mijenjanje određene administrativne forme odnosno donošenjem zakona. Ako je zakon jedini taj koji će riješiti sve probleme onda postavljam pitanje, zašto ga nismo donijeli već 20 godina ili to znači da do sada politika ... nije bila dovoljno dobra? Pa dobro u dobrom dijelu i nije bila dobra. Nisam također zato da se ovaj zakon promatra u kontekstu pranja savjesti, dakle eto sada smo donijeli zakon pa eto možemo Hrvatima iz Hrvatske reći napravili smo nešto, donijeli smo zakon i sada će biti sve drugačije, sada će biti sve bolje. Ono što mi je kod donošenja ovog zakona neprihvatljivo i nije dobro a nije vezano za sam zakon nego u kontekst donošenja ovog zakona, a to je vrijeme kada se on donosi. Nije dobro da ga se donosi sada pod kraj zasjedanja ovoga Sabora, par mjeseci pred izbore. To nije ni mudro, to nije ni iskreno pa ja bih se usudio reći to nije korektno prema Hrvatima izvan Hrvatske. Trebali smo ako smo ga u ovom sazivu mislili ići na ovakva zakonska rješenja donijeti prije dvije godine, jer ovako bit će protumačeno i u javnosti političkoj, a pogotovo kod Hrvata na koje se taj zakon odnosi da se to opet radi zbog njih u predizborno vrijeme kako bi netko na tome ubirao političke poene. Dakle nije dobro da se sa Hrvatima koji žive izvan Hrvatske bez obzira gdje i u kom odnosu licitira u ovo vrijeme pred izbore. Zato kažem da nije dobro taj kontekst u kojem se donosi ali da zakon treba donijeti to treba sigurno treba donijeti. Dakle, zato sam da se u zakonu ugrade što više konkretnih rješenja kako bi Hrvati koji žive izvan HRvatske imali bolje veze sa HRvatskom i bolje i sigurnije živjeli tamo gdje jesu, ali sam protiv toga da ih se upotrebljava da ne kažem zloupotrebljava a često puta ih se zloupotrebljava za sitne stranačke interese u izborima itd. Dakle, tražimo rješenja koja će biti u korist Hrvata izvan Hrvatske a ne u korist sebe ili svoje stranke ili koristeći Hrvate izvan Hrvatske za neke probitke političke osobne ili stranačke. Konačno dakle trebamo ja se nadam da ćemo ovim zakonom i oko donošenja ovog zakona prestati koristiti Hrvate izvan HRvatske za svoja unutarstranačka potkusurivanja ovdje u Hrvatskoj. Ako to uspijemo napraviti već smo puno napravili. Ono što mislim reći da je u ovom zakonu trebamo još više dijeliti ili razdijeliti položaj i odnos prema Hrvatima u BiH u odnosu na Hrvate koji su manjine u drugim državama ili koji su hrvatska dijaspora ili prekooceanskim zemljama i drugdje. Jer specifičan je položaj Hrvata u BiH. oni su tamo konstitutivni narod za razliku od drugih HRvata koji žive u drugim zemljama i to bi trebalo možda jasnije podijeliti pa i drugačije tretirati u samom zakonu, ne tretirati na isti način dakle sve Hrvate izvan HRvatske jer nisu svi u istom položaju. A prema Hrvatima u BiH u zadnjih dvadesetak godina napravljeno je dosta dobroga ali bogme dosta lošega pa i pogubnoga. Rezultati naših odnosa ili politike, ili politike HRvatske pogotovo '90.-ih prema Hrvatima u BiH je taj da ih je sada broj Hrvatima u BiH gotovo prepolovljen, dijelom je zato krivica i hrvatske politike koja je tada vođena. No tu smo gdje smo. Ajmo sada učiniti sve što možemo da onima koji su ostali tamo da im bude bulje ili da ih ne bude manje nego što ih je sada, po mogućnosti više ali da ih ne bude manje nego što ih je sada. Dakle, u tom smislu trebalo bi drugačije ili specifičnije urediti to pitanje položaja Hrvatima u BiH jer oni su tamo konstitutivni narod, ali prije svega treba uložiti napore u dva pravca. Dakle, kako im pomoći da se njihov status u toj državi BiH uredi da bude zaista ravnopravan i konstitutivan narod i tu RH mora učiniti puno više, a u ovom zakonu o tome ne vidim baš puno. I drugo, kako im pomoći da njihov socijalni i gospodarski položaj bude što bolji. Što se tiče samih rješenja iz zakona, dakle prihvaćam prijedlog koji je ovdje naveden da se osigura jedno tijelo iz kojeg će se voditi jedinstvena politika prema Hrvatima izvan Hrvatske. Podržavam dakle ovo rješenje da se stvori jedan poseban ured. Ono jedino što bih rekao ne znam zašto da se zove središnji državni ured itd.? koliko vidim iz zakona, a inače nema drugih ureda postoji jedan jedini. To je ovaj i on je državni. Prema tome, ne postoji neki periferni ili županijski ili ne znam kakvi pa da ovaj bude središnji. Dovoljno je da se zove državni ured za odnose prema Hrvatima izvan Hrvatske. Dakle ne treba ovo središnji, jer drugih osim njega niti nema niti u Hrvatskoj niti nigdje drugdje. Dalje, u članku 26. kada se govori o savjetu i govori se o užem tijelu savjeta kojeg bi činio predsjednik, potpredsjednici i koordinatori pojedinih resora. Ne vidim razlog zašto se to ne bi imalo svoje ime, dakle ne uže tijelo, neka se zove predsjedništvo ili koordinativno. Da ima svoje ime, neka se zove predsjedništvo savjeta, dakle ne da bude uže tijelo pa ... [[Govornik se ne razumije.]] sazivam uže tijelo savjeta, predsjedništvo neka se zove ili već na neki drugačiji način. Oko ovih rješenja također je sporno i danas je bilo puno govora oko hrvatske kartice. Malo oko toga ima nejasnoća. Dakle nemojmo to iskoristiti da time netko bude privilegiran ili u boljem ili privilegiranijem položaju nego što su to Hrvati u Hrvatskoj. Dakle, ne znam koliko ćemo time pomoći tim ljudima, možda ćemo ih opet staviti u poziciju da na neki način se separira, izdvaja a to nije dobro. Ja sam zato da ih se integrira a ne izdvaja iz hrvatskog nacionalnog korpusa. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo prijavljene dvije replike. Prva je zastupnik Dragutin Bodakoš.
Hvala lijepo potpredsjednice Hrvatskog sabor. Poštovani državni tajniče. Pa kolega Jelušić postavili ste jedno pitanje da li će administrativna forma riješiti sve ove probleme. Mislim da sigurno je dobro da se u zakonu mnoge stvari i decidiranije postave još kao takovo ali ono što je jako bitno i što smatram to je ovaj dio koji je vezan konkretno za gospodarsku suradnju. Postavlja se jedno pitanje koje svakako trebamo riješiti i trebalo bi ga rješavati, da postoji jedna veća sigurnost vezana za gospodarsku suradnju, a posebno i naših Hrvata koji se nalaze da li van domovine, jer postoje određena loša iskustva koja su bila u prošlosti? Da li su ona uvjetovana zbog toga što nije postojao zakon ili nečega drugoga, to je drugo pitanje. Ali imao sam priliku i biti u ovim godinama, desetak godina iza, i u hrvatskom domu u Sacramentu, u Pertu u Australiji. Mogu vam reći da sam više puta često čuo loše nego neka dobra razmišljanja o toj gospodarskoj suradnji. Slučajevi koji su se i dešavali u Hrvatskoj vezano oko ulaganja ima i danas koji su završili na sudovima i još se kao takvi vode. Zbog toga mislim da ovaj dio oko gospodarske suradnje moramo na jedan kvalitetniji način riješiti. Isto tako vezano za Hrvate u Bosni i Hercegovini, posebno vezano za školstvo i stihijnost koja je bila prisutnost. Također govorim iz iskustva jer sam sedam godina predavao na Agronomskom fakultetu Sveučilišta u Mostaru i sigurno došao sam do jednoga uvjerenja da je potreba našeg prisustva tamo i da to sveučilište nije često puta kad se govori postavljeno iz nekih političkih razloga nego je sigurno potrebno za postojanje naših ljudi tamo i njihovo školovanje. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Druga replika, Mario Zubović.
Hvala lijepo. Pa evo ja bih htio naglasiti da je ovakav zakon zbilja potreban i drago mi je da se ovdje svi slažu da se taj zakon napravi i htio bih ovdje reći da je učinjen veliki trud upravo zastupnika iz Bosne i Hercegovine u Hrvatskom saboru, naročito gospodina Ivana Bagarića, da ovakav zakon dođe u Hrvatski sabor i koliko ja znam on već dugo vremena radi na tome. Znači taj zakon nije, on je došao sada, ali gospodin Bagarić o njemu govori već nekoliko godina tako da se ne može reći da je to u predizborne svrhe zakon nego je došao iz potreba koje su očite jer vidimo da hrvatski narod u Bosni i Hercegovini je sve u težem i težem položaju. Mi znamo koliko su ljudi iz Bosne i Hercegovine doprinijeli u obrani Hrvatske, u stvaranju Hrvatske, ali znamo i koliko ljudi iz Bosne i Hercegovine živi u Hrvatskoj, radi ovdje, školuje se ovdje, a u isto vrijeme nam je žao da se smanjuje broj Hrvata u Bosni i Hercegovini. I sigurno da ovakav jedan zakon sam po sebi neće riješiti hrvatske probleme, ali će barem donekle pomoći i ovim se vidi da je dobro da u Hrvatskom saboru sjede zastupnici iz Bosne i Hercegovine jer pitanje je da li bi se ovoliko i na ovakav način govorilo u Hrvatskom saboru da njih nema ovdje. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku.
Hvala. Pa vidite, dobro je da svi zastupnici daju svoj doprinos i dobro je da dođe do ovog zakona. Ja ne umanjujem nimalo doprinos kolege Bagarića, ali dali su doprinos i ostali ovdje. Što hoću reći? Nije bitno i nije dobro ukoliko na ovom zakonu i brigu o Hrvatima u Bosni i Hercegovini budu vodili samo zastupnici koji su iz Bosne i Hercegovine ili zastupnici koji nisu iz Hrvatske. Nema tu rješenja i tu je …nerazumijevanje … koja se do sad vodila. Dok god Hrvati iz Hrvatske svi i mi svi ne budemo vodili brigu o Hrvatima izvan Hrvatske neće biti dobro za Hrvate izvan Hrvatske, a ne samo Hrvati koji su izvan Hrvatske. Prema tome, ja sam za to da svi promijenimo odnos prema Hrvatima izvan Hrvatske i da se oko toga ne dijelimo, da imamo jedinstvenu nacionalnu politiku, a ne da nam Hrvati izvan Hrvatske trebaju samo kad daju novce i kad nam trebaju njihovi glasovi. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo zadnje prijavljenu pojedinačnu raspravu. Zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala vam, poštovana gospođo potpredsjednice. Poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Nema sumnje da naša obveza pomagati hrvatske državljane ma gdje god bili ne samo da je naša ustavna obveza regulirana u članku 10. Ustava nego jednostavno ovdje je bilo dosta govora i o emocijama, naša ugodna obveza. Što smo mi očekivali nakon osam godina vlasti, odnosno da i skratimo cijelu priču na samo zadnji mandat, četiri godine, da će u ovom prijedlogu zakona gospodine državni tajniče biti prikazani svi uspjesi naše politike, politike ove HDZ-ove vlasti naspram Hrvata diljem svijeta, a pogotovo u Bosni i Hercegovini. Kakvo je bilo oživotvorenje te naše politike na koju nas obvezuje Ustav, koje su to bile naše aktivnosti, koji su to bili naši programi. Od toga nema ni riječi. Ali što ima i kakav je ovaj zakon? Ovaj zakon je jednostavno razglednica Hrvatima prije svega u Bosni i Hercegovini, a i Hrvatima diljem svijeta od Hrvata iz Hrvatske i to je sve. Puno, pregršt lijepih želja i pozdrava i puno emocija, a kako ćemo to ostvariti, pa zar vam to nije dovoljno jer kaže se u ocjeni sredstava potrebnih za provedbu ovog zakona, vlada kaže nije potrebno osigurati nikakva dodatna financijska sredstva u državnom proračunu Republike Hrvatske. Evo to je briga ove Vlade za te ljude. Dakle gospodo, ja vjerujem da vi želite pomoći, ali na takav način se ne pomaže. Gospodo, puno više djela a manje riječi, bilo bi onda bolje i nama ovdje i njima tamo. Pomoći drugome možemo samo ako budemo sposobni pomagati. Hrvatska je u bankrotu, Hrvatska je bankrotirala, ali osmijeh je na licima i Vlada puca od smijeha dok Hrvatska puca po šavovima. Umjesto industrijalizacije i reindustrijalizacije na što se obvezujemo i što nam je obveza i danas sutra i ogromna sredstva možemo povući iz sredstava Europske unije koja je … dala svoje dosadašnje i zablude u vlastitoj politici upravo na regionalnom razvoju, na reindustrijalizaciji. Gdje su ti ovdje programi, o tome moramo govoriti, pogotovo sa susjednom Bosnom i Hercegovinom. Oživotvorenje takvih planova i to, to bila pomoć, to bi bilo nešto što bi se vidjelo to bi se moglo onda i opipati. Ovako ostaju kažem samo dobre nakane, dobre riječi, dobri i srdačni pozdravi. Nema sumnje i tu je bilo rečeno i od strane vladajućih da je Hrvata sve manje, ne samo u Bosni i Hercegovini nego i u Hrvatskoj i to nas sve skupa treba zabrinuti. Hrvata je možda nešto više u prekomorskim zemljama, ali i to su već tko zna koje je već generacije i pokoljenja. Aktivna pronatalitetna politika u Hrvatskoj i reindustrijalizacija čini temelj pomoći i opstanku i oživotvorenju naše ustavne obveze. Da bismo to napravili i ovdje je potrebno, bilo je govora o suglasju ali mi moramo ovdje u Hrvatskoj učiniti jedan osnovni preduvjet da Hrvate ne izjednačujemo sa time u kojoj su političkoj stranci. I kada taj switch u glavi prelomimo onda će biti puno jasnije. Onda bi neke i rasprave o političkoj situaciji u samoj Bosni i Hercegovini bile drugačije. Međutim, ja vjerujem da će doći to vrijeme. Još uvijek to u Hrvatskoj od nekih strana ide dosta sporo. Sjetimo se daleke sada već 2005. godine kada je Sanader, koji će se evo, koji je odbjegli, uskoro će se i vratiti, poveo 7 ministara u Kanadu, a prethodno je najavio u Hrvatskoj veliku izvoznu ofenzivu. Ali prije toga će nam pomoći naši ljudi, bogati ljudi koji su se, Hrvati koji su se odlučno snašli i koji će investirati u Hrvatsku. Kako su se vratili, čak je bilo govora da će se osnovati i posebna tijela. Od toga ništa. E pa kako nama Hrvati nisu pomogli ti koji nisu reinvestirali, a zato smo mi krivi ovdje to je sigurno e sada smo mi nakanili kako bi mi ovdje, ali to je samo ovako deklaratorno kako se to u zakonu i navodi, dakle kako bi mi pomagali tim našim ljudima u Bosni i Hercegovini. Kakve su nomotehnički odredbe ovog Zakona? One nemaju čak normu, one nisu norme zakona. One su norme više deklaracije nekakve, rezolucije. 70 i više posto normi koje se nalaze u ovom Zakonu nisu norme u smislu nomotehnike da su obvezujuće. Ono što je obvezujuće i što zaista ima snagu prije svega provedbe to je ova administracija. E tu smo maheri. To odmah znamo kako osnovati savjet, kako osnovati središnji državni ured za Hrvate. Dakle, jedinu će korist materijalnu od ovoga imati Hrvati u susjednim zemljama što ćemo mi ovdje u Hrvatskoj zaposliti neke ljude. Da imamo i ovo drugo onda bi ovo imalo opravdanja. I onda osim Središnjeg državnog ureda osim savjeta imamo i jedan poseban ured koji se ovako dosta pjesnički zove kao nekad ono otvorena vrata Vlade, a ovaj se zove Ured dobrodošlice kao ured za happy our. E sad taj ured dobrodošlice čime bi se on bavio i kako osim što bi lijepo pozdravio te naše ljude na granici ne znamo kojoj, je li pitao ih koliko su donijeli. E to pitanje mi gospodo ovdje u Hrvatskoj nismo razjasnili. Hrvati su doista puno pomagali Hrvatima u Hrvatskoj. I onda kad je bilo najteže to se svi slažemo. I ne trebamo onda bježati od toga da postavimo pitanje, na žalost to se pred sudom sada i pred sudovima razotkriva gdje je nestao taj novac. A molim vas, što od neprijatelja imate očekivati nego da vas ubije i opljačka. Ali od onoga koji se busa u hrvatska prsa, koji zloupotrebljava najtežu situaciju u kojoj se Hrvatska ikada našla i tu pomoć krade. Dobro, o tome smo mi ovdje zakasnili reći. Reći će pravosuđe o tome. E sad umjesto tog Ureda dobrodošlice koji je pitanje kako će funkcionirati mi u ovom današnjem trenutku radi u Hrvatskoj iako nije ustrojen ali punom parom radi ured za zbogom iz Hrvatske. Odljev mladih mozgova je zabrinjavajući. Mladi nemaju posla, odlaze vani. To nikog živog ne zabrinjava. Tko će imati pomoći kome ako ovo bude danas sutra pusta zemlja. Pitanje kako ćemo to mi pomagati u ovom gospodarskom smislu je ostalo krajnje fluidno, nedorečeno, odnosno praktički neostvarivo. Nema nikakvih obveza, nema obveza koje bi upućivale bar kao blanketna norma na neki konkretni zakon. Međutim, evo diskrecijska ocjena davanja državljanstva od strane Upravnog suda i Ustavnog suda je ukinuta, gdje se nalaže tijelima državne uprave da obrazlože svoju odluku o davanju ili uskraćenju državljanstva. Dakle, to više nije diskrecijska ocjena koja je dugo vremena vrijedila da se nekom daje državljanstvo, da se nekom uskraćuje. E sada, ljudi koji su se odrekli hrvatskog državljanstva i za mene je to nešto prestrašno. Možemo razumjeti nečije životne potrebe i egzistencije, ali emocije, takvi ljudi u tom smislu da im treba davati poseban status ne zaslužuju. Jer Hrvati u Hrvatskoj imaju samo jednu zemlju. Oni nemaju ni rezervnu zemlju ni rezervno državljanstvo osim nekih. Prema tome, po kojim kriterijima to je o tome već govorila [[Upadica Antunović: Vrijeme!]] Evo još jedna rečenica. O tome je govorila kolegica Bonačić govoreći u ime kluba SDP-a. Kako će se davati status Hrvata bez hrvatskog državljanstva. Hoće li to biti iskaznica HDZ-a?
Za početak molim da se ne dobacuje iz klupa za vrijeme rasprave predsjedničkom stolu. Ako imate šta prigovoriti opet imate instrumente u Poslovniku. Imamo prijavljeno 4 ispravka netočnog navoda i 2 repčike. Prvi ispravak zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem se gospođo predsjednice. Ovu demagogiju gotovo da je nemoguće ispraviti. Međutim, ja ću ispraviti nekoliko onih demagoških izričaja koje sam ovdje čuo. Nakon ovoliko lijepih i korisnih rasprava čudi me gospođo Ingrid Antičević da ovako govorite, iako mislim da je važno ovo zbog javnosti kazati da vi ovako govorite i o stvarima koje vi dobro razumijete, a kamoli o stvarima koje uopće ne razumijete, a ne možete ovu stvar razumjeti jer očigledno na žalost niste pročitali zakon. Jer da ste zakon pročitali onda bi između ostaloga znali gdje se odnosi ne znam koji članci na komunikaciju i suradnju gospodarsku sa ne znam Hrvatima u Bosni i Hercegovini itd. Dakle, nije točno da je ovo razglednica sa dobrim željama nego je točno ovo je i pozdrav i razglednica iz Hrvatskog sabora od zastupnika i Vlade RH koja najozbiljnije misli i iskreno misli urediti odnos s Hrvatima izvan RH.
Drugi ispravak netočnog navoda, zastupnik Šuker.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Dakle, Hrvatska nije u bankrotu. To je prvi netočan navod kolegice Antičević, međutim u svom govoru ste iznijeli niz neistina, a kolika je vaša briga prema Hrvatima u BiH i izvan Hrvatske najbolje bi bilo da si pogledate amandmane koje ste davali na proračun RH na rebalans proračun RH gdje ste poziciju za pomoć Hrvatima izvan Hrvatske ogolili nekoliko desetaka puta i nije mi jasno zašto svoju netrpeljivost koja je očigledna prema HDZ-u usmjeravate preko HDZ-a prema Hrvatima izvan BiH. Druga stvar, ako već govorite neke stvari taj sastanak nije bio u Kanadi nego je bio u Clevelandu i imao je sasvim drugačiju namjeru. A o tome koliko SDP razmišlja o Hrvatima iz BiH najbolje pokazuje koliko je bila vaša štetna potpora SDP-u BiH i što je to donijelo i kakvu štetu je donijelo Hrvatima u BiH. I to je prava istina. I to je prava istina i to je povijesna istina od koje se nikad nećete oprati. … [[Upadica se ne razumije.]]
Kolegice, kolegice Antičević-Marinović molim vas nemojte se svađati bez da koristite ono što vam je omogućeno i omogućava normalnu raspravu. Sljedeći ispravak netočnog navoda, zastupnica Ivanka Roksandić.
Hvala gospođo potpredsjednice. Pa kolegice Marinović izrekli ste nekoliko, niz netočnih navoda, a reći ću vam netočno je da u ovom zakonu nisu osigurana sredstva kao što je netočno da su ovo samo dobre namjere. Dva mandata radim u ovom Saboru, prvo u pododboru za Hrvate izvan RH, a sada u odboru. Upravo ova Vlada je izradila strategiju odnosa prema Hrvatima, a rezultat te strategije je ovaj zakon. Netočno je da ova Vlada ne brine o Hrvatima, dapače itekoliko sredstava kroz različita ministarstva u ovom trenutku je upravo osigurano za Hrvate koji su ili nacionalne manjine ili su konstitutivni narod u BiH ili su naši iseljenici, gospodarski iseljenici, politički iseljenici ili različite vrste. Dakle, upravo ova Vlada osigurava dobre pretpostavke da Hrvati opstanu i da se vrate, čak ih i poziva ovim zakonom da se vrate u RH.
Zadnji ispravak netočnog navoda, zastupnik Markovinović.
Pa evo kolegica jako bi htjela, ali neće joj se ostvariti da je Hrvatska bankrotirala. Hrvatska će za razliku od mnogih europskih zemalja u sličnom položaju svoje probleme morati riješiti sama, dok ovi uz obilnu pomoć Unije. Ali, bankrotirala je politika hrvatskog SDP-a u BiH onog trenutka kad je Milanović išao dati podršku Komšiću i tako su Hrvati BiH dobili predstavnika za kojeg nisu uopće oni glasovali, zahvaljujući vama svaka čast.
Sljedeća je na redu replika zastupnika Jerka Rošina.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Evo ja za razliku što kolegicu Antičević napadaju i ispravljaju navode ja bih htio pohvaliti njenu uvodnu rečenicu u kojoj je kazala da bi bilo bolje da postoje djela, a puno manje riječi. Međutim, ja ne vjerujem u iskrenost njene te izjave jer da ona to stvarno misli onda bi nakon toga bila prekinula govoriti ovo sve što je govorila jer su ovi kolege koji su radili na ovome zakonu barem nešto učinili. Dali su jedan prijedlog … [[Govornik se ne razumije.]] znam koliko godina već o tome brinu, trebalo im je puno, ali eto su do nečega došli. Slažem se da je puno bolje raditi, a manje pričati. Hvala.
Odgovor na repliku, zastupnica Antičević-Marinović.
Vrlo hrabro, odnosno vrlo kratko, ali reći ću kolega da za razliku od vaših drugih kolega hrabro je da ste iznijeli repliku, dobro vi ste bračanin pa se to onda tako,to smo i očekivali. Dakle, pa kad samo govorimo čak i da nije prijepor oko sadržaja, da se sjetite i da ozbiljno mislite 8 godina kontinuirane vlasti i vi ovakav prijedlog ovdje iznosite. I to sa eventualno nekim obvezama koje će nastupiti tek od 1.01.2012. godine. TO nije ozbiljno. Bilo je vremena, ali to ga se niste još sjetili, ali idu izbori pa ste se onda toga sjetili ne bili koji glas …
I zadnja replika, zastupnik Boro Grubišić.
Kolegice Ingrid govorili ste o uredu za mozgove ili za odljev mozgova. Pa vidite na televiziji nas svakodnevno bombardiraju i, na javnoj televiziji, kako će mladi imati posla potpuno ravnopravno u natječajima u EU. Dakle, moći će jednakopravno sa europljanima kandidirati za poslove za zapošljavanje u EU pa valjda nagovještavajući tim mladim ljudima kad već nisu imali ravnopravan odnos ovdje jer je ovdje bitna podobnost eto moći će otići u EU, a Hrvatska će ostati takva kakva je. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku.
Može evo samo jedna rečenica. Vi ste o tome i prije govorili i vaši kolege, dakle pitanje Hrvata iz Posavine. Sjećamo se, ja se, to su kolege mi drugi pričali, malo je ovdje kolega otada, ali ovi važni imaju nekakvi kontinuitet oni sa dugogodišnjim kontinuitetom saborskog zastupnika svjedoci su toga kad im je upravo tadašnja većina HDZ-a upravo otpratila te Hrvate iz Posavine koji su došli ovdje dobiti prije svega utjehu, a onda možda i nešto drugo, bili otpravljeni sa groznom rečenicom "Idite pa se žalite Aliji."
Molim vas bez dobacivanja. Obostrano, kolegice i kolege. Imamo povredu Poslovnika, zastupnik Šuker.
Neću, odustao sam.
Hvala lijepo. Iscrpili smo raspravu pojedinačno po prijavljenim zastupnicima. Na redu su zaključne rasprave u ime kluba. Prvi je na redu zastupnik Boro Grubišić u ime HDSSB-a. Htjela sam reći, vi imate riječ kolega.
Dakle, ovaj Zakonski prijedlog zaista u nekim segmentima ili dijelom ima elemente rezolucije, deklaracije, a u nekim drugim segmentima ima zakonske prijedloge koji priliče zakonu i koji strogo određuje i kojim se strogo regulira određena materija, to je dakle prijedlog o osnivanju središnjeg ureda, savjeta i još nekim Croatia card, ili Crocard kako god hoćete, iako tamo nije definirano tko to sve ima pravo i koja su to prava izrijekom pobrojana, osim nekih. Hrvatskoj i Hrvatima izvan Hrvatske neophodno je potrebna useljenička politika. Nekakav Vladin ured za useljeništvo ili bilo kakav drugi oblik, znatno bi više doprinjeo da se ne dogodi ono o čemu je gospođa Antičević govorila a to je odljev, neću reći mozgova, to bi bilo onako ružno anatomski rečeno, odljev mladih kadrova pametnih ljudi iz Republike Hrvatske, i umjesto da poboljšavamo ovdje našu sliku educiranosti i demografsku sliku mi poboljšavamo demografsku sliku Europe, Australije, Kanade, Amerike i slično i ne samo demografsku negoli upravo sa školovanim kadrovima očito ih redovito opskrbljujemo. Računa se da je oko 10 tisuća Hrvata svake godine odlazi iz Republike Hrvatske, je li to baš tolika brojka ili ne, ali evo prema popisu stanovništva neslužbenim rezultatima, stanovnika u Republici Hrvatskoj je manje za skoro 200 tisuća, a broj Hrvata u BIH gotovo se prepolovio na prijašnji popis stanovnika. Što to znači kako se to zapravo može popraviti dobro je ovdje netko govorio o tome, a i kolega iz udruge Prsten je ovdje da se prije svega gospodarskim projektima koji povezuju Hrvatsku i Hrvate izvan Hrvatske, ovdje mislim pretežito na BIH sa kojima imamo 1000 km granice, što vodene što tzv. suhe međe i gdje s jedne u dobrom dijelu i s jedne i druge granice žive Hrvati, nije bitno koliko po dubini Hrvatske i Bosne i Hercegovine, gdje se prekograničnom suradnjom i projektima prema Europskoj uniji, na projektima prekogranične suradnje može puno toga učiniti. O tome danas nismo puno zborili negoli više o političkim posljedicama, političkim prepucavanjima ovdje, stranačkim, međustranačkim, interstranačkim itd. Ja moram istaći da ovdje danas nitko nije spomenuo Hrvati koji su naselili u tzv. meki trbuh Hrvatske područje Like, Korduna, Banovine, onda kod nas u Slavoniji Okučana, Slavonske posavine, a iz Bosne iz Bosanske Posavine i da je zapravo za njih s obzirom da nema puno brige nadležnih tijela i organa, da kasne mjere prema njima, da kasno ostvaruju svoja prava i kasno se ostvaruju propisi prema kojim bi se oni zadržali ovdje na ovom teritoriju na praznom prostoru Republike Hrvatske, oni odlaze. Pa bih ja ovu Strategiju aktualne Vlade Republike Hrvatske u kontinuitetu od 2004. godine nazvao izlaznom strategijom Republike Hrvatske jerbo ti ljudi odlaze iz Hrvatske zauvijek. Evo primjera 30 obitelji iz Knina, zajedno u jednome danu su otišli u jednu prekooceansku zemlju. Dovoljno sam rekao, hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, zastupnik Mato Bilanić.
Pa mogli bi replicirati ali nemam ja taj običaj. Naime, netočno je gospodine Grubišiću da Vlada Republike Hrvatske ne čini za Hrvate iz Bosanske Posavine koji su se naselili na ovim područjima. Moram vam kazati da je doneseno niz uredbi od pripadnika Hrvatsko vijeća obrane, koji su dobili kuće, od svih građana Bosne i Hercegovine općenito i Vojvodine, koji su naselili ta područja koje ste vi kazali da će dobiti kuće sukladno svojom kvadraturom koju koriste za 0 kuna. I zasigurno je to poticaj da im se standardno osigura na tom području, na žalost imate ljudi koji uvijek žele ići van i žele odlaziti, ali na tim područjima danas ima zasigurno više stanovnika, poglavito u Slavoniji nego što je bilo prije 10 godina.
Povreda Poslovnika, zastupnik Grubišić.
Gospođo potpredsjednice, ako netko govori nešto što ja nisam rekao, je li to povreda Poslovnika? Dakle, ja nisam govorio o pripadnicima HVO-a koji su dobili kuće. Ako već o njima govorimo onda govorimo o onima koji nisu mogli biti pripadnici HVO-a kao oni iz Kotor Varoši. O rezultatima najbolje govori podatak koliko se uopće ljudi vratilo u bosansku Posavinu gospodine Bilonjić. Završio sam.
Završite. Gotovo. Poštovani kolegice i kolege zastupnici, nemojte sada. Kolega Bilonjić i kolega Grubišić ja vas molim da dozvolite da dovršimo ovu raspravu na primjeren i pristojan način bez nepotrebnih svađa. Prije nego što zaključim raspravu, zadnji govornik u ime Kluba je u ime HDZ-a zastupnik Ivan BAgarić.
Hvala gospođo potpredsjednice. Ja mislim da na koncu ove rasprave u ime Kluba HDZ-a mogu svima zahvaliti koji su konstruktivno ovdje i s najboljom nakanom raspravljali. Normalno da treba otkloniti svaku vrst politikantstva i svaku vrstu demagogije koje je također ovdje bilo, međutim ona neće sigurno natkriliti sve ono dobro što smo čuli i sve ono iskreno što smo učinili. Ovo sve činim kao predsjednik Odbora za Hrvate izvan RH i kao zastupnik koji je od početka od same inicijative do izgradnje ovih dokumenata bio praktički na svim stepenicama. Mogu jamčiti svima onima koji su ovdje u sabornici ali i onima koji nas eventualno gledaju. Ovo je iskrena nakana Vlade RH da na sustavan način uredi ovo vrlo važno pitanje. Prema tome, neistina je da ćemo praviti više administracije kao što se u nekim medijima povuklo to pitanje, neistina je da će ovo nešto koštati HRvatsku na ovaj ili onaj način nego mi vjerujemo da svaka kuna uložena u ovaj projekata biti će deseterostruko vraćena i biti će na korist i HRvata i Hrvata izvan HRvatske. Važno je kazati da je ovo zakon koji se donosi na pragu ulaska Hrvatske u EU, a ne pred izbore. Nego stoga što zapravo ulazak Hrvatske u EU otvara nove perspektive, nove mogućnosti i u tim perspektivama i mogućnostima se govori u ovom prijedlogu zakona. I mnogi koji su ovdje govorili nažalost nisu ni pročitali.pa tamo se baš spominje prekogranična suradnja, fondovi određeni i svaka suradnja. S druge strane mislim da će s ovim prijedlogom zakona biti zadovoljni i predstavnici jer je netko ovdje govorio o caritasu i o crkvi dakle predstavnici između ostalog i crkve iz BiH jer njihov projekat sa Udrugom "Prsten" bio mikrokreditiranje i potpora malom gospodarstvu. I sam kardinal PUljić osobno je sudjelovao na određeni način u poticanju ovog projekta i članci 52. i 53. o tome nedvojbeno i jasno govore i oni su čisti kao suza. Mi smo postigli jedan konsenzus dakle oko zastupljenosti u Hrvatskom saboru i on je sada takav kakav je, ja ga ne bih ponovno otvarao. Međutim, pitanje dopisnog glasovanja, korektnog dopisnog glasovanja je pitanje koje je ako ne možemo sada urediti uredit će ga netko tko dolazi nakon nas jer ne postoji zemlja u kojoj ljudi izvan te države glasuju a da to ne mogu učiniti dostojanstveno, civilizacijski bilo internetom bilo dopisno kako se to čini. Prema tome to je nešto što stoji pred nama ali u svakom slučaju ne možemo sve staviti u ovaj zakon između ostaloga jer bi otvorili različite prijepore i radi toga što je Vlada išla upravo sa onim odredbama koje su nedvojbene i koje će zapravo biti konsenzusom usvojene u ovom Hrvatskom saboru. Stoga ja sebi dajem na slobodu da ispred HDZ-a čak predložim da članak 50. se stavi to sam već gospodinu državnom tajniku kazao u podstavak vođenje gospodarske evidencije i statistika da se napravi bolja struktura i čak da se otvori pitanje jer je ovdje bilo često pitanje prijepora pitanje statusa Hrvata bez hrvatskog državljanstva i tzv. hrvatske kartice da se u biti objedini, da to bude jedan uvjetno rečen o instrument kako bi i taj prijepor zatvorili i kako bi ovaj prijedlog zakona dobio punu potporu Hrvatskog sabora. Na koncu evo iskreno, hvala još jedanput i zahvaljujem se svima i Gospodinu koji je dao da smo na određeni način priveli kraju ovu raspravu a u očekivanju konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Pozivam da riječ uzme završno u ime predlagatelja državni tajnik Mario Nobilo.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani zastupnici i zastupnice. Vrlo kratko u ime predstavitelja zakona. Mi naravno uočavamo načelnu podršku Hrvatskog sabora sistematsko uređenje ove materije. Ima raznih mišljenja o tajmingu ovog zakona ali ja mislim ipak se radi o jedno procesu. Mi uspostavljamo strukturu koja mora objedinjavati i strateški razmišljati o ovim problemima. Ta struktura koju ćemo ubuduće postaviti treba samo biti mehanizam da bi se taj proces nastavio i unapredio i mislim da je neobično važno da nastavimo traženje suglasja ovim pitanjima, jer bez ovakve rasprave koje na momente postaje emotivna, ali bez te rasprave tog suglasja ne bi moglo ni biti. Posebno želim pozdraviti one prijedloge koji su konkretni i koji se odnose na sam zakon i mislim da njih treba uzeti u obzir do drugog čitanja na način koji je već bilo objašnjeno kako bi taj zakon bio harmoniziran sa drugim zakonima isto tako služio svojoj izbornoj svrsi. Vrijeme je vrlo odgovorno. Hrvatska je završila pregovore sa EU, mora se prema regiji na neki način redefinirati aktivno i konstruktivno a unutar te regije mora u turbulentnom ... BiH posebno voditi brigu o interesu konstitutivnog naroda što je ovdje bio danas vidim i glavni problem u nizu problema koji Hrvati kao korpus u svim kategorijama imaju i sigurno da je ta na trenutke emotivna rasprava doprinijela suočavanjima sa samim problemima koje ovaj zakon obuhvaća. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo državnom tajniku. Bilo mi je drago čuti da će predlagatelj uzeti u obzir rasprave koje su ovdje iznesene naročito konkretne prijedloge i nadam se da ćemo na kraju dobiti zakon koji će osigurati ono što nedostaje HRvatima izvan Hrvatske i Hrvatima u Hrvatskoj a to je efikasne institucije koje će biti na usluzi onima na koje se zakon odnosi. Zaključujem raspravu, glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Prelazimo na Prijedlog zakona o odnosima Republike Hrvatske sa Hrvatima izvan Republike Hrvatske, bilo je prvo čitanje, P.Z. br. 857, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se Prijedlog zakona o odnosima Republike Hrvatske sa Hrvatima izvan Republike Hrvatske. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi dostavit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona." Molim uključimo se i glasujmo o predloženom zaključku. Rezultat. Ovaj zaključak je prihvaćen većinom glasova, 113 za, 3 suzdržana i ništa protiv.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda, a to je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kreditnim unijama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 855 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, a prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku što znači da se objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun i Odbor za razvoj i obnovu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Riječ dajem državnom tajniku Zdravku Mariću Ministarstvo financija.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Dame i gospodo zastupnici. U kratkim crtama prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kreditnim unijama prije svega koji su bili osnovni razlozi. S jedne strane to su ja bih rekao dobar niz broj izmjena i dopuna propisa prvenstveno u segmentu koji se odnosi na platni promet ali i nekih drugih iz kojih se javila potreba za izmjenama i dopunama ovog važećeg Zakona o kreditnim unijama, a naravno u cilju daljnjeg jačanja odnosno razvitka poslovanja ovih institucija. Isto tako jedan od važnih razloga za izmjene i dopune je i uočena potreba uređenja mogućnosti primanja depozita sindikata i obrtničkih komora od strane kreditnih unija kako bi se održao postojeći sustav solidarnosti koji ove sindikalne i obrtničke organizacije osiguravaju svom članstvu, ali isto tako ništa manje važan razlog, a to je da se zapravo uređuje mogućnost potencijalnih primanja bespovratnih sredstava iz europskih fondova. Koje su osnovne razlike u odnosu na važeći Zakon o kreditnim unijama. Prvo treba reći da se dopušta kreditnim unijama primanje novčanih depozita od sindikata i od obrtničkih komora te mogućnost primanja bespovratnih sredstava od međunarodnih institucija. Predloženim se zapravo omogućava kreditnima unijama da u interesu svojih članova mogu primati novčana sredstva te kroz razne oblike mikro kreditiranja potaknuti razvitak djelatnosti svojih članova, obrtnika, poljoprivrednika, fizičkih osoba koje obavljaju samostalnu djelatnost i drugih koji po zakonu mogu biti članovi kreditne unije. Također dopušta se kreditnim unijama obavljati platni promet za svoje članove, ali pod uvjetom naravno da se ispune svi uvjeti i preduvjeti propisani Zakonom o platnom prometu i također da dobiju odobrenje od Hrvatske narodne banke. Podsjetit ću da novi Zakon o platnom prometu koji je stupio na snagu 1. siječnja 2001. godine na novi način uređuje obavljanje poslova platnih usluga, odnosno dopušta licenciranja za obavljanja poslova platnog prometa ako su ispunjeni uvjeti propisani Zakonom o platnom prometu za razliku od onog prijašnjeg Zakona o platnom prometu … koji je točno propisivao da poslove platnog prometa u Hrvatskoj obavljaju Hrvatska narodna banka i banke te Hrvatska pošta. Također, ovim izmjenama i dopunama uvedena je obveza obavljanja revizije godišnjih financijskih izvještaja za svaku poslovnu godinu, kao i jedna nomotehnička izmjena koja se odnosi na dio poboljšanja odredbi važećeg zakona tzv. fit and proper kriterij u smislu da članovi uprave naravno moraju zadovoljavati određene kriterije, u svakom slučaju ne smiju biti pravomoćno osuđeni. Što se tiče ovoga prijedloga samog zakona kako je uvažena potpredsjednica Sabora rekla, dakle predlaže se hitni postupak. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. Vidim da ovdje nema predstavnika odbora osim kolegice Čuhnil. Želite li uzeti riječ? Ne. Hvala lijepo. Otvaram raspravu. Imamo dvije prijave u ime klubova. U ime Kluba zastupnika SDP-a zastupnica Dragica Zgrebec.
Hvala, gospođo potpredsjednice. Državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Zakon o kreditnim unijama zapravo je značilo usklađenje određenih financijskih institucija sa zakonodavstvom Europske unije i tim zakonom koji je stupio na snagu početkom 2007. godine zapravo su se preoblikovale štedno-kreditne zadruge u kreditne unije. Malo je štedno-kreditnih zadruga moglo ostvariti sve uvjete koji su propisani ovim propisom tako da u ovom trenutku od tadašnjih 124 štedno-kreditnih zadruga koje su bile zatečene na kraju 2005. godine na području Republike Hrvatske sada imamo 23 unije koje su regionalno raspoređene, međutim vidjet ćemo kasnije iz izlaganja da je to zapravo jedan i od problema što smo na takav način regulirali teritorijalno djelovanje kreditnih unija na područje samo jedne županije. Kako je ovo hitni postupak reći ću nekoliko rečenica uvodno i općenito. Naime, Hrvatska ima dugu više od jednog stoljeća tradiciju zadrugarstva, a među njima su i štedno-kreditne zadruge pa samo da se prisjetimo da je još 1862. godine osnovana u Pitomači prva štedno-kreditna zadruga. Zato mislim da je važno da zadržimo i ovaj oblik financijskih institucija koje su vrlo značajne, pogotovo u funkciji mikro kreditiranja dakle malog poduzetništva i obrtništva. Koji su bili razlozi da smo likvidirali štedno-kreditne zadruge, a osnivali kreditne unije? Osnovni zakon je usklađivanje, razlog je usklađivanje sa zakonodavstvom Europske unije, ali na taj način je bitno otežan rad kreditnih unija zbog zakonskog ograničenja, prvenstveno po teritorijalnom načelu da one mogu biti organizirane samo na jednu županiju. Zatim, tim zakonom ukinuta je mogućnost koju su do tada imale štedno-kreditne zadruge poslova kao što je platni promet, primanje depozita ili kredita od tijela državne uprave, jedinice lokalne i regionalne samouprave, HBOR-a, drugih fondova, pravnih osoba, zadruga, obrtničkih komora, gospodarskih komora, zadružnih, savjet, udruženja obrtnika, sindikata, međunarodnih organizacija itd. Zatim, određeni broj tadašnjih štedno-kreditnih zadruga bio je i po kadrovskoj, tehničkoj i financijskoj opremljenosti zapravo u takvoj fazi da se nije mogao preoblikovati u kreditnu uniju. Dakle, u ovom trenutku u Hrvatskoj djeluje 236 kreditne unije. Već sam rekla da one imaju značajnu ulogu u svijetu, ali posebno u Europskoj uniji u funkciji mikro kreditiranja. U svijetu ih postoji u više od 100 zemalja, one obuhvaćaju oko 200 milijuna članova koji kroz kreditne unije rješavaju neke svoje financijske potrebe. Kako je to minorno u Hrvatskoj u ovom trenutku pokazuje podatak zapravo da u te 23 kreditne unije zapravo one raspolažu sa svega 500 milijuna kuna aktive. Dakle, pred nama je još značajan period da jačamo ovaj vid financijskih institucija. Na globalnoj razini, dakle u svijetu one su udružene u Svjetsko vijeće kreditnih unija, a unije koje djeluju na području Europske unije u europsku mrežu kreditnih unija. I ovdje je možda važno za istaknuti da upravo ova europska mreža kreditnih unija značajno pomaže novim članicama Europske unije na tom području, dakle da dostignu status koji je jednak kao i u drugim zemljama Europske unije i mislim da je to zapravo dobro i za ove institucije koje djeluju u Hrvatskoj u trenutku kad Hrvatska ulazi u Europsku uniju. Iznijet ću nekoliko podataka ili iskustava iz europskih zemalja koje imaju veliki broj kreditnih unija kao što su Velika Britanija, Irska, Litva, Poljska, Estonija, Latvija, Švedska, Austrija i neke druge države. One zapravo uz kreditne depozitne poslove za svoje članove mogu obavljati i druge poslove kao što su jednostavne bankarske transakcije, transakcije vezane za tekuće račune, savjetodavne usluge knjigovodstvene usluge, posredovanje u životnom osiguranju, platni promet za svoje članstvo, usluge razvijanja vještina svojih članova u upravljanju novcem itd. Dakle, iz iskustva kreditnih unija u svijetu u Europi postoji još značajno područje koje mi u Hrvatskoj moramo i možemo razvijati. Većina ili gotovo u svim zemljama Europske unije kreditne unije se teritorijalno organizirane, ali je pitanje kako je definiran teritorij na kojem one djeluju. Tako ćemo eto uzeti primjer Velike Britanije kao na primjer Londona koji ima oko 7 milijuna stanovnika i koji je podijeljen na 32 općine. Kriterij za učlanjivanje i prebivanje, odnosno zaposlenje u općini gdje kreditna unija ima sjedište i još dvije do četiri susjedne općine. Dakle, takva mogućnost se ostavlja da svaka kreditna unija svojim statutom regulira na kojem području će djelovati. Dakle, na minimalnom ili na maksimalnom teritoriju. U većini promatranih zakonodavstava Europske unije koje smo analizirali depoziti članova kreditnih unija su osigurani na isti način kao i depoziti banaka. Vidimo da u ovom našem prijedlogu kojih imamo na raspravi kao najvažnije izmjene su primanje novčanih depozita od sindikata i obrtničkih komora, te primati bespovratna novčana sredstva od međunarodnih institucija i kao novina obavljanje platnog prometa za svoje članove, da kažemo s obzirom da su štedno-kreditne zadruge u jednom dijelu obavljale i platni promet, da je to ukinuto kad smo njih preoblikovali u kreditne unije teško da će bilo koja od sadašnjih 23 kreditnih unija biti sposobna sada ponovo voditi platni promet pogotovo stoga što su izgubili komitente i oni koji su otišli iz njihovih prednica, dakle štedno-kreditnih zadruga nije baš sigurno da će se vratiti. Uvodi se revizija što je dobro, jer do sada nije bilo regulirano na taj način. Dakle, nije bila obvezna revizija. Uvjeti za člana uprave gdje se uvodi točka tri koja govori da član uprave ne smije biti pravomoćno osuđen za kazneno djelo protiv vrijednosti zaštićeni međunarodnim pravom, te ni za jedno od sljedećih kaznenih djela i navodi ih se nekoliko. Mislim da je to također dobro i da je to zapravo poboljšanje samoga zakona. I nešto bih htjela reći što bi možda bilo dobro da se razmotri s obzirom da ovaj zakon ne nosi onu našu oznaku da je to usklađenje sa europskim zakonodavstvom, a on u stvari jest usklađenje sa europskim zakonodavstvom jer je kao zakon tako prihvaćen, a i sada se usklađuje sa zakonima koje smo mi zapravo harmonizirali sa europskim zakonodavstvom. Kad promatramo naših 23 kreditne unije onda one djeluju na području 13 županija gdje imamo jednu koja djeluje na čitavom teritoriju Republike Hrvatske. To je ova Sindikalna kreditna unija. U osam županija nemamo organiziranu niti jednu kreditnu uniju, a u ovih 13 one se kreću od jedne do četiri na pojedinoj županiji. Najviše ih je na području grada Zagreba, ali s obzirom na razliku u veličini i broju stanovnika naših županija možda bi bilo dobro da uskoro izanaliziramo i ovaj kriterij za osnivanje kreditnih unija i predložimo nešto slično kao što se to radi u drugim zemljama koje imaju razvijene kreditne unije. Stoga mislim da bi bilo dobro da se razmotri članak 9. i to u stavku 3. točka 3. koja govori da se one mogu organizirati samo na području i statutom urediti da djeluju samo na istom području. I u točci 4. da prebivanje na istom području znači zapravo područje iste jedinice područne odnosno regionalne samouprave odnosno kako mi to kažemo na području jedne županije. Smatramo da bi bilo dobro da se ta točka 4. u članku 9. preformulira i da se da određena sloboda svakoj kreditnoj uniji, da svojim statutom uredi da može djelovati da recimo na području jedne do dvije ili tri susjedne jedinice područne, odnosno regionalne samouprave. S obzirom da nemamo bitnijih primjedaba na sam tekst predloženih izmjena klub SDP-a će prihvatiti ovakav prijedlog zakona.
Hvala lijepo zastupnici Zgrebec. Sljedeća je u ime Kluba zastupnika HDZ-a na redu zastupnica Nevenka Majdenić.
Poštovana gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. U raspravi o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kreditnim unijama treba poći od same definicije kreditne unije, a to je da su one financijske institucije u čijem poslovanju sudjeluju svi članovi kreditne unije prema načelu uzajamne pomoći unapređujući i zaštićujući pritom svoj gospodarski i drugi profesionalni interes u skladu sa zakonom i statutom kreditne unije. Sigurno je da kreditne unije mobilizacijom domaće štednje članova, sredstava međunarodnih organizacija koje se bave mikro kreditiranjem i svih ostalih izvora sredstava, te njihovom alokacijom na regionalnom principu mogu značajno potaknuti razvoj mikro financiranja i regionalni razvoj Republike Hrvatske. Zato je potrebno stvoriti adekvatni okvir zakonodavni, unapređivati ga jer okvir unutar kojeg će biti, dakle zadovoljeni pojedinačni interesi članova kreditne unije ali i interesi Republike Hrvatske. Kreditne unije u Hrvatskoj zaista imaju jednu dugu tradiciju jer je prva štedno-kreditna zadruga kao pravni prednik kreditnih unija osnovana 1862. godine u Pitomači. Znamo da je preoblikovanje štedno-kreditnih zadruga u kreditne unije izvršeno temeljem Zakona o kreditnim unijama koji je stupio na snagu 1.1.2007. godine čime je istovremeno izvršen i proces usklađivanja poslovanja postojećih štedno-kreditnih zadruga sa stečevinama Europske unije. Navedenim zakonom i podzakonskom regulativom uređena su sva bitna područja poslovanja kreditnih unija i to dobivanje licence za rad od strane HNB-a, mjere i upravljanje svim vrstama rizika u kreditnim unijama, utvrđivanje stope solventnosti, jedinstveno iskazivanje efektivne kamatne stope. Propisano je obvezno izvještavanje HNB-a. Dakle, puno je toga riješeno. Danas na području Republike Hrvatske posluju dakle ukupno 23 kreditne unije. Činjenica je da su one vrlo regionalno nejednako raspoređene i da od ukupno 21 županije u 8 županija nema kreditnih unija, a broj stanovnika na jednu uniju kreće se od 59 213 stanovnika u Međimurskoj županiji do 309 696 stanovnika u Zagrebačkoj. I upravo zbog tog teritorijalnog načela koje je jedno od načela osnivanja kreditne unije uz načelo i zaposlenja i profesije činjenica je da bi možda to načelo trebalo na neki način promijeniti jer u svijetu postoji kreditna unija u više od 100 zemalja širom svijeta. Iako je to teritorijalno načelo različito su ipak utvrđeni neki uvjeti. Pa evo prijedlog je da se to malo ispita i da se vidi na koji način djeluju kreditne unije u drugim zemljama. Važno je također reći da danas ove 23 kreditne unije dakle raspolažu sa 600-njak milijuna kapitala i vjerujemo da bi se možda promjenom tog teritorijalnog načela, odnosno da bude ili kak je rečeno više županija kao jedna teritorijalna jedinica da bi se dakle na taj način bila i puno veća sredstva, dakle više kapitala, koji bi se onda mogle usmjeriti i prema poduzetnicima obrtnicima. Drago nam je da je prijedlogom zakona omogućeno da kreditne unije mogu sukladno Zakonu o platnom prometu koji je stupio na snagu 1. siječnja 2011. godine obavljati platni promet. Zaista mislimo da su osposobljeni kadrovski i da imaju osiguranu materijalno-tehničku podršku time bi se sigurno i proširila vrsta usluga kreditne unije i povećala kvaliteta. Sigurno je dobro istaći da se ovim zakonom omogućava kreditnim unijama primanje depozita od sindikata i obrtničkih komora kao i bespovratna sredstva od međunarodnih institucija i ovim se zaista dopušta kreditnim unijama da u interesu svojih članova mogu primati novčana sredstva i kroz mikrokreditiranje potaknuti razvitak djelatnosti svojih članova obrtnika, poljoprivrednika i fizičkih osoba koje obavljaju samostalnu djelatnost i drugih koji po zakonu mogu biti članovi kreditne unije. Smatramo također da je dobro regulirana obveza revizije poslovanja kreditne unije i to i zbog interesa i članova kreditne unije i nadzornih tijela, a isto tako smatramo da je jako dobro da član uprave ne može biti osoba koja je pravomoćno osuđena za kaznena djela. Na osnovu svega navedenog, a u interesu dakle i kvalitetnijeg poslovanja kreditnih unija Klub zastupnika HDZ-a podržat će donošenje ovog zakona po hitnom postupku. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Prelazimo na pojedinačne rasprave. Prva je na redu zastupnica Nadica Jelaš.
Hvala potpredsjednice, državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Reći ću da ovaj zakonski prijedlog o kojem danas raspravljamo predstavlja zapravo jedno ponovno osnaživanje kreditnih unija ili reći ću slikovito ovaj je zakon doslovno vjetar u leđa kreditnim unijama. Naime, financijsko tržište kojeg sada pokrivaju kreditne unije kao pravni sljednici štedno-kreditnih zadruga u posljednjih nekoliko godina proživljavalo je, možemo tako reći svojevrsnu katarzu, odnosno velike promjene. Od eto nereguliranog tržišta koje je gotovo graničilo s anarhijom do kontrakcije, odnosno čišćenja tog tržišta od velikog broja nepoćudnih subjekata koji su debelo koristili upravo tu zakonsku neuređenost ili bolje rečeno nedorečnost i poslovali doslovno u zoni kriminala. Podsjećam, 2006. donesen je Zakon o kreditnim unijama koji je tadašnjim štedno-kreditnim zadrugama nudio sljedeće mogućnosti: da se preoblikuju ili u štedne banke ili u eto upravo kreditne unije i u jednom od tih oblika nastave poslovati ili da se jednostavno donese odluka o likvidaciji i prestanku postojanja. Ono što je isto tako važno za reći, u trenutku donošenja tog Zakona o kreditnim unijama u Hrvatskoj je bio na snazi stari Zakon o platnom prometu koji nije dozvoljavao kreditnim unijama obavljanje platnog prometa kao jednog od za njih vrlo važnih poslova. Po tom zakonu platni promet u Hrvatskoj je mogla obavljati samo Hrvatska narodna banka, poslovne banke i Pošta. Danas nakon svojevrsnog čišćenja ovog sektora u Hrvatskoj djeluju 23 kreditne unije od njih preko 120 koliko ih je bilo 2005. godine. Dakle, praktički svaka 6 je nestala s tog financijskog tržišta, a i danas ovoga trenutka 10-ak ih je u likvidaciji, odnosno stečaju. Kao što sam već rekla ovaj zakon predstavlja liberalizaciju uvjeta poslovanja kreditnih unija, a iz obrazloženja koje smo čuli od predstavnika predlagača na sjednici Odbora za financije ovo je zapravo samo prvi korak, liberalizacija će ići i dalje. I to je dobro obzirom upravo na činjenicu da u 8 hrvatskih županija nema niti jedne kreditne unije, a i obzirom na činjenicu kakav je značaj kreditnih unija vani u svijetu. Jedna od najvažnijih novina koju donosi ovaj zakon je vraćanje kreditnim unijama upravo te mogućnosti obavljanja platnog prometa. Naime, novi Zakon o platnom prometu koji je stupio na snagu upravo 1. siječnja ove godine, a koji je usklađen s europskom stečevinom dozvoljava i kreditnim unijama da dobiju licencu za obavljanje platnog prometa. Isto tako ovaj zakonski prijedlog otvara kreditnim unijama i niz drugih mogućnosti, omogućava im primanje novčanih depozita od sindikata i od obrtničkih komora, ali i primanje bespovratnih sredstava od međunarodnih institucija. Naravno da sve ovo bitno širi prostor poslovanja kreditnih unija i otvara niz mogućnosti pa naravno i mikrokreditiranje svojih članova, a znamo da su članovi kreditnih unija najčešće fizičke osobe s registriranom djelatnošću. Dakle, obrtnici i poljoprivrednici. Jednom riječju ovim zakonom udahnjuje se kreditnim unijama zrak u pluća, udahnjuje se eto možemo reći novi život. Istina, treba reći da ovaj zakon uz liberalizaciju donosi kreditnim unijama i odgovarajuće obaveze. Naime, poučeni upravo lošim iskustvom sa štedno-kreditnim zadrugama predlagač u ovom zakonu uvodi obvezu redovne godišnje revizije financijskih izvještaja i to je vrlo dobar potez. Doduše HNB i dosada, dakle i po postojećem zakonu obavljala nadzor nad kreditnim unijama i to na dvojak način dakle analizom financijskih izvještaja a onda i internim nadzorom ovlaštenih osoba od strane Hrvatske narodne banke ili ovlaštenih revizora ili drugih stručno osposobljenih osoba a temelju ovlaštenja guvernera Hrvatske narodne banke neposredno u samim kreditnim unijama. Dakle, razlika u odnosu na sada važeći Zakon je to što će se po ovom prijedlogu financijski izvještaji morati prethodno revidirati i to jest jedan dodatni trošak za kreditne unije ali je istovremeno i jedan dodatni osigurač protiv nezakonitosti po kojima smo eto zapamtili štedno-kreditne zadruge kao pravne prednike štedno-kreditnih unija. Hvala.
Hvala lijepo. Sljedeći je na redu za raspravu zastupnik Dino Kozlevac.
Poštovana potpredsjednice, poštovani kolegice i kolege, poštovani predstavnici Ministarstva. Na samom početku dozvolite mi da naglasim da je to jedan Zakon koji donosimo kojega valja podržati i odmah kažem da taj zakon je u cijeloj svojoj biti i onome čemu je namijenjen pozitivan zakon i taj zakon će dodatno urediti odnose na financijskom tržištu. Mislim da to treba istaknuti. Ono što želim reći a da ne ponovim a nekoliko stvari moram reći da se tim izmjenama i dopunama Zakona kreditnim unijama omogućava dodatni poslovi. Ono što je već do sada rečeno, da će moći koristiti i depozite od sindikata obrtničkih komora, da će moći primati bespovratna sredstva od međunarodnih institucija i ono što je jedna od najvećih novina je to da će moći obavljati platni promet. Kao što je rečeno kreditne unije su nastale donošenjem novog zakona kada su, odnosno data je mogućnost da se preoblikuju iz štedno-kreditnih zadruga, kao što smo čuli od 123 zadruga nastale su 23 kreditne unije i to je upravo jedan broj s kojima ne možemo biti zadovoljni. NO dobro, zakon je omogućio propis omogućava. A ja ću naglasiti da je to jedna od dobrih strana pristupa Europskoj uniji, da se na jednom tom segmentu tržišta, odnosno financijskog tržišta uvelo se red, na način kako to uređuju Europske države. Kamo sreće da jedan propis bio rigorozan, odnosno propis točno definiran pa sada štedno-kreditnim zadrugama sva iskustva koja su bila ne u tako daleko povijesti koje su imali ljudi i koje danas građani osjećaju vjerojatno bi bila izbjegnuta odnosno da je bilo većeg reda. Međutim, što bi rekao što je bilo prošlo je, moramo urediti odnose za ubuduće i kreditna unija sada taj propis omogućava članovima odnosno članicama unije da mogu zadovoljavati svoje potrebe, zahtjeve, svi koji su udruženi u uniju na način da Unija služi onome čemu prvenstveno je ljudi koji se udružuju osnivaju, a to je da im omogući financiranje, prvenstveno malog odnosno obrtništva, poljoprivrednika, malog poduzetništva. I ono što moram reći u tom dijelu je da ne možemo biti zadovoljni brojem. 23 pokriveno je 13 županija, 8 županija još uvijek nema ni jednu kreditnu uniju, da li možemo razmišljati o tome da može omogućiti da može djelovati na području dvije, tri županije, znači da proširimo područje. U konačnici imamo jednu kreditnu uniju koja na temelju propisa djeluje na području cijele Republike, to je kreditna unija sindikata jer ovim brojem ne možemo biti zadovoljni. Odnosno, stari Zakon o platnom prometu je u momentu date mogućnosti preoblikovanja štedno-kreditnih zadruga znači da li u štedne banke, odnosno u kreditne unije onemogućavao platni promet. Platni promet je jedan od bitnih mehanizama gdje su ljudi ostvarivali u konačnici svoju potrebu, i na žalost u ovom periodu je došlo do toga da platni promet se nije obavljao, komitenti su odlazili u banke a jedan dio kadrova koji omogućava, koji je radio u unijama taj posao, danas ih nema, otišli su u druge financijske institucije. NO, dobro, ovim se daje mogućnost trebalo bi značiti tu je uloga politike, da omogući kroz stimulativne mjere u konačnici su to propagiranja svega onoga što je potrebno učiniti sada da ljudima približi mogućnost korištenja jednog instituta kao što je kreditna unija u njihovom svakodnevnom obavljanju poslova. Prema tome, tu imamo poslova, vidjeli smo kako su Unije organizirane u zapadnoj Europi i taj dio "zadrugarstva" kako god ga zvali da li će biti unije, savez, zajednica što god rekli, ali upravo jesu članice koje su unutar svoje financijske institucije moramo propagirati, moramo omogućiti ljudima da mogu propagirati. Svatko će izabrati modalitet. Evo ga, tu bih završio, mislim da je sve do sada rečeno, za podržati je zakon koji će biti što je rekla kolegica novi vjetar u leđa upravo našim poduzetnicima, malim poduzetnicima, obrtnicima i poljoprivrednicima. Hvala.
Hvala lijepo. Ovom raspravom iscrpljena je pojedinačna rasprava. Zahvaljujem se i državnom tajniku Mariću i ravnatelju Kaufmanu
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kreditnim unijama, bio je hitni postupak, P.Z. br. 855, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kreditnim unijama. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj konačni prijedlog zakona prihvaćen je većinom glasova, 108 glasova za, 2 suzdržana i ništa protiv.
i prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. Sljedeća točka je - Prijedlog nacionalne politike za promicanje ravnopravnosti spolova, za razdoblje od 2011. do 2015. godine. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Vlada je podnijela ovaj prijedlog na temelju članka 129. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za ravnopravnost spolova, Odbor za zakonodavstvo i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Naravno. Slobodan Uzelac potpredsjednik Vlade Republike Hrvatske.
Poštovana gospođo potpredsjedniče, poštovane gospođe zastupnice i gospodo zastupnici. Zadovoljstvo mi je u ime Vlade Republike Hrvatske predstaviti vam prijedlog nacionalne politike za promicanje ravnopravnosti spolova za predstojeće 4-godišnje razdoblje u skladu sa dobrom praksom da se ovakvi dokumenti koje je izradila Vlada predoče Hrvatskom saboru s ciljem da se o njima ovdje provede odgovarajuća rasprava. Kao što vam je vjerujem dobro poznato dokument se donosi na osnovi zakona o ravnopravnosti spolova, točnije članka 18. toga Zakona. Sve ove godine u različitim prilikama a napose u procesu pristupanja Europskoj uniji pratili smo i procjenjivali ne samo napredak ljudskih prava žena uopće već i napredak u implementaciji baš ovoga dokumenta kao najvažnijeg strateškog dokumenta za uklanjanje spolne diskriminacije i promicanja provedbe politike jednakih mogućnosti. Podsjećam da je Europska komisija u svom posljednjem izvješću o napretku RH za 2010. godinu ocijenila da je općenito postignut dobar napredak u području ravnopravnosti spolova, ženskih prava i primjeni načela jednakih mogućnosti. Istaknut je i napredak ostvaren u provedbi prethodne nacionalne politike, nastavka aktivnosti na osvještavanju javnosti o ravnopravnosti spolova te uvođenju rodne dimenzije u javne politike i antidiskriminacijsko zakonodavstvo. Smatram važnim spomenuti i ocjenu temeljenu na podatku o podudarnosti stavova građanstva Hrvatske i EU u ovome području. Naime, prema rezultatima prvog istraživanja o odnosu javnosti prema rodnoj diskriminaciji koje je kod nas provedeno 2009. godine iste godine kada i u EU proizlazi da oko 60% anketiranih i u Uniji i u Hrvatskoj misli da žene i muškarci nisu ravnopravni. Istovremeno sličan postotak ispitanika misli da je u posljednjem desetljeću postignut napredak i da je diskriminacija po spolu manja nego prije desetak godina. Navodim ovo i zato što će i HRvatsku kao buduću članicu EU obvezivati provedba Strategije za ravnopravnost spolova Europske komisije za razdoblje od 2010. do 2015. godine, a na koju se referira i ovaj prijedlog nacionalne politike. Vlada Republike Hrvatske dakako dijeli stajalište da je područje ravnopravnosti spolova iznimno važno područje jer se tu prije svega radi o poštivanju jedne od najviših vrednota ustavnog poretka RH i temelja za tumačenje našega Ustava. Od brojnih aktivnosti i zakonodavnih inicijativa koje smo provodili u prethodnom razdoblju spomenut ću samo gotovo konsensualno donošenje novoga Zakona o ravnopravnosti spolova u srpnju 2008. godine koji je uveo nove važne standarde i bio jedan od ključnih mjerila za zatvaranje pregovaračkog poglavlja 19. pod nazivom Socijalna politika i zapošljavanje krajem 2009. godine. Nacrt prijedloga ove strategije sadrži među ostalim definiranu pravnu osnovu za njeno donošenje, ocjenu stanja, strateški okvir za provedbu politike ravnopravnosti i dakako akcijski plan djelovanja. Ocjena stanja se temelji na rezultatima analize i izvještajima o provedbi nacionalne politike iz prethodnog razdoblja u kojemu imamo određena postignuća ali i daljnje izazove s kojima se suočavamo s ciljem postizanja još većih rezultata u borbi za ravnopravnost ljudi različitih spolova. Akcijski plan djelovanja sadrži dvadesetak ciljeva i približno stotinjak konkretnih mjera dakle znatno manje mjera nego što je imala prijašnja strategija. Podsjećam, ranije ih je bilo 144, što je svakako upravo posljedica razmjerno zadovoljavajuće iz činjenica o učinjenome do sada. Uz to to je i posljedica i namjere o potrebi donošenja operativnijeg dokumenta u kojemu nastojimo izbjeći ponavljanje navođenja mjera koje su sadržane u drugim strateškim dokumentima, posvećenim uklanjanju diskriminacije žena. Primjerice Nacionalna strategije zaštite od obiteljskog nasilja i Strategija razvoja ženskoga poduzetništva. Predložene mjere i ciljevi temelje se na rezultatima analize provedbe mjera prijašnje nacionalne politike, rezultatima nekoliko značajnijih znanstvenih istraživanja, a sukladni su sa ciljevima Strategije Europske komisije za ravnopravnost žena i muškaraca za razdoblje 2010.-2015. kao i drugim važnim međunarodnim dokumentima. Ovaj dokument sadrži 7 prioritetnih programskih područja i to promicanje ljudskih prava žena i rodne ravnopravnosti, jednake mogućnosti na tržištu rada, rodno osjetljivo obrazovanje, ravnopravnost u procesu odlučivanja u političkom i javnom životu, uklanjanje nasilja među ženama, međunarodnu politiku i suradnju te konačno institucionalne mehanizme i načine provedbe. Najvažnije novine sadržane su u uvođenju novog programskog područja posvećenog međunarodnoj suradnji koji uključuje i mjere za provedbu Komunikacijske strategije za ulazak RH u EU kao i mjere posvećene poboljšanju žena u sportu. Važna je nova mjera vezana za osnaživanje lokalne razine odnosno obvezne županijskih skupština i županijskih povjerenstava za ravnopravnost spolova da donose jednogodišnje akcijske planove za provedbu Strategije na razini županija. S obzirom na iskustva koja su pokazala da je većina naših građanki i građana ne zna da je diskriminacija po spolu kažnjiva niti je odgovarajuće upoznata sa antidiskriminacijskim zakonodavstvom, predviđena je i provedba trajnih kampanja s ciljem podizanja svijesti o mehanizmima zaštite od rodne diskriminacije, a za što je nužna i snažna podrška medija. Spomenut ću još i to da je predviđeno uvođenje teme ravnopravnosti spolova u opći dio državnog stručnog ispita s ciljem edukacije državnih službenika i službenica, uvođenje obrazovanja za rodnu ravnopravnost u kurikulum građanskog odgoja i obrazovanja, mjere za promicanje zapošljavanja žena u informacijsko-komunikacijskom sektoru kao i mjera za povećanje udjela žena u članstvu nadzornih i upravnih odbora poduzeća u javnom i privatnom sektoru. U izradi dokumenta sudjelovala je radna skupina imenovana od Vlade u kojoj su uz Ured za ravnopravnost spolova sudjelovali i predstavnici tijela državne uprave, organizacija civilnog društva, županijskih povjerenstava i Ureda pravobraniteljice za ravnopravnost spolova. Nakon usuglašavanja stajališta članova odnosno članica radne skupine, završni prijedlog dokumenta upućen je u javnu raspravu i proslijeđen svim ministarstvima koja su dala svoje primjedbe koje su kao i pojedini prijedlozi nevladinih udruga ugrađeni u dokument koji je sada pred vama. U provedbi strategije je zaduženo 30-tak nositelja i 40-tak sunositelja mjera, uključujući tijela državne uprave i druga državna tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave, a značajan broj mjera provodit će se i u suradnji s organizacijama civilnoga društva. Na kraju, a u vezi s materijalnom osnovom s kojom računa provedba ovih mjera napominjem da su sva tijela dužna osigurati sredstva iz državnog proračuna i proračuna jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave i uvrstiti ih u svoje godišnje planove te planove za svaku od godina koje slijede. Hvala vam lijepa.
Hvala potpredsjedniku Uzelcu. Dozvolite mi da naglasim jednu malu, ali ne možda tako beznačajnu činjenicu. Ja mislim da je potpredsjednik Uzelac prvi muškarac koji u Saboru predstavlja nacionalnu politiku ravnopravnosti spolova. Mislim da su to dosad uvijek radile žene. Hvala i čestitam. Probili ste led. Žele li predstavnici odbora uzeti riječ? Furio Radin u ime Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina.
Hvala lijepa, gospođo potpredsjednice. U raspravi znači na ovaj Prijedlog nacionalne politike za promicanje ravnopravnosti spolova za razdoblje 2011.-2015. u Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina u raspravi su se članovi odbora složili kako je riječ o iznimno kvalitetnom Prijedlogu nacionalne politike za promicanje ravnopravnosti spolova koji se nastavlja na prethodne četiri strategije. Istaknuto je da su u području promicanja ravnopravnosti spolova i uklanjanju diskriminacije žena postignuti značajni pomaci što je potvrdila i Europska komisija kod zatvaranja poglavlja 19. o socijalnoj politici i zapošljavanju. Posebno je pohvaljena uloga nadležnog Vladinog ureda u promicanju ravnopravnosti spolova izvan granica Republike Hrvatske, a osobito u najznačajnijim međunarodnim organizacijama koja je uloga u afirmaciji politike ravnopravnosti spolova osim na državnoj razini i na razini općina, gradova i županija. Naglašeno je također da je u proteklom razdoblju uz pomoć ureda na promicanju politike ravnopravnosti spolova bio angažiran značajan broj organizacija civilnoga društva koje su uključile veliki broj volontera čime je promovirana politika dobila na svojoj širini te je istaknuto da takav trend treba i nastaviti. Iznesen je i prijedlog da se razmisli o promjeni naziva predložene politike na način da se izostavi riječ promicanje budući da se i cijeli niz predloženih mjera odnosi na sprečavanje diskriminacije temeljem spola i ostvarivanju prava žena u onim područjima u kojima su izrazito podzastupljene kao što su procesi političkog i javnog odlučivanja ili se nalaze u nepovoljnijem položaju u odnosu na pripadnike drugoga spola, npr. segregiranost na tržištu rada, niže plaće za isti rad i otežano profesionalno napredovanje. Ukazano je na odboru i na potrebu neposrednijeg praćenja i rješavanja problema s kojima se susreću žene s invaliditetom, posebice one koje su majke s djecom i za koje nisu osigurane odgovarajuće službe podrške. A unutar te kategorije osobito su u teškom položaju samohrane majke s djecom koje nemaju osiguranu nikakvu podršku. Predloženo je da se pri provođenju predloženih mjera vodi računa o predviđenim rokovima kako se ne bi dogodilo da se oni neopravdano probijaju bez ikakve posljedice. Također je skrenuta pozornost na važnost osiguravanja potrebnih sredstava u tijelima lokalne i regionalne uprave i samouprave kako bi se osigurala kvalitetna provedba nacionalne politike u dijelu koji se odnosi na provođenje mjera iz njihovog djelokruga. Preporučeno je da se kod donošenja sljedećeg državnog proračuna vodi računa o osiguranju dovoljnih sredstava na pozicijama ministarstava koji su zaduženi za provođenje predložene nacionalne politike kako bi se izbjegle ranije situacije da se za provođenja mjera koje iziskuju visoke iznose sredstava na proračunskim pozicijama planiraju potpuno neprimjerena sredstva. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Nacionalnu politiku za promicanje ravnopravnosti spolova za razdoblje od 2011. do 2015. godine. Hvala lijepa.
Hvala zastupniku Radinu. Počinjemo sa raspravom. Prvo u ime klubova. U ime kluba SDP-a zastupnica Gordana Sobol.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Gospodine potpredsjedniče Vlade,gospođo predstojnice, kolegice i kolege. Dakle ja ću odmah na početku reći da će klub SDP-a podržati donošenje nove Nacionalne politike za promicanje ravnopravnosti spolova za razdoblje 2011.-2015. godine kao jednog dokumenta koji je dakle četvrti po redu i koji u biti na neki način pokazuje da su nam ovakve politike potrebne, dakle i oni koji su do sada bili ova politika koja je sada. Međutim, kao klub imamo određenih primjedbi. Ne mislim da ga treba i ne mislimo da ga treba nekritički gledati bez obzira na sve poteškoće koje je nama jasno da kada je u pitanju politika ravnopravnosti spolova i sve što to nosi sa sobom i određena zakonska rješenja i provedba, dakle svi problemi s kojima se susrećemo svi zajedno kada je u pitanju provedba. Ono što odmah na početku želim kazati, kao klub SDP-a mi smo podnijeli određene amandmane pa ja molim predlagatelja da ih i razmotre prije glasanja o konačnom tekstu. Prvo je to što se tiče naziva same nacionalne politike. Naime, i na Odboru za ravnopravnost spolova, ali i na Odboru za ljudska prava dana je primjedba da je nakon toliko godina već vrijeme da ova nacionalna politika promijeni svoje ime i da prestanemo koristiti termin promicanje ravnopravnosti spolova, to onako malo podsjeća, sad ćemo mi raditi letke, dijeliti letke, hodati okolo objašnjavati ljudima, nosit transparente i slično, ispričavam se što ovako malo karikirano govorim ali mislim da je sasvim primjereno nakon toliko godina da ova nacionalna politika, mi predlažemo da nosi naziv Nacionalna politika ravnopravnosti spolova za period 2011.do 2015.godine. Mislim da se i na taj način svi zajedno i opredjeljujemo i radimo taj nekakav korak naprijed kada je u pitanju politika ravnopravnosti spolova. Drugo, kao jedna općenita primjedba koju kao klub SDP-a imamo, a to je da smatramo da je evo i nakon toliko godina ova nacionalna politika ipak još uvijek previše opterećena nizom preopćenitih mjera. Dakle, nekako još uvijek smo skloni tome da stavimo neke mjere koje su preopćenite i kojima mi opet nešto promatramo kroz određeni broj godina, promičemo, razmotrit ćemo, obilježavat ćemo, sustavno ćemo provoditi aktivnosti za poticanje, ukazivat ćemo na potrebu itd. Dakle, voljeli bismo i kao u klubu SDP-a da te mjere koje budu puno obvezatnije nego što one sada jesu formulirane zahvaljujući prije svega, dakle i svemu onome što jeste učinjeno koliko god mi s time bili zadovoljni ili ne ipak u proteklih prvenstveno deset godina. Nadalje, izvješća o provođenju dosadašnje politike i analize provođenja dosadašnje politike, dakle i ovu nacionalnu politiku svake dvije godine ocjenjivat će Vlada Republike Hrvatske, odnosno nadležni Ured za ravnopravnost spolova. Podnosit će dvogodišnje izvješće. Svi znamo da postoji problema u prikupljanju materijala za takvo jedno izvješće. Ovo što se sada desilo to je da je praktički Izvješće o provođenju za period od 2009. do 2010. bilo gotovo pa ja bih rekla na istoj sjednici Vlade kada je bila i prijedlog nove nacionalne politike ili je bio vrlo mali period kad je, dakle raspravljano o izvješću o protekloj nacionalnoj politici i kad je već bio prijedlog nove nacionalne politike. Dakle, mislimo i tvrdimo i dalje da još uvijek uza sva nastojanja nedostaje analize o učinkovitosti mjera koje jesu bile, koje jesu u najvećem dijelu provedene kažu ministarstva i nadležna državna tijela, koje u jednom dijelu su djelomično provedene, a u jednom dijelu nisu provedene. Dakle, taj dio nama ipak nedostaje ne samo da se razumijemo kod ove politike. Danas govorimo o nacionalnoj politici ravnopravnosti spolova nego se bojim da nam to nedostaje kod niza drugih politika strategija i slično. Dakle, kao da nemamo vremena napraviti takvu vrstu analiza. I konačno jedno općenita, dakle primjedba vezano oko financiranja. Istina, postoje dva izvješća jedno za prve dvije godine 2006. i 2008., drugo za 2008., 2010. iz kojih se ipak ne može vidjeti do kraja koliko je sredstava utrošeno na provođenje ove nacionalne politike. I nekako mi se čini da bi to kad nadležna ministarstva, institucije i slično dostavljaju izvješća o provedbi određenih mjera ja mislim da ne bi trebao biti problem da pored toga upišu kolika su to sredstva koja su potrošena recimo iz sredstava državnog proračuna. Jer ovdje se zna točno jedino koja su to kaže se dodatna neka sredstva. Dakle, tu u tom dijelu mi još uvijek nemamo i nećemo imati na ovaj način jasnu sliku koliko u stvari mi novaca ja ću ovako reći smo spremni utrošiti i uložiti u ovakvu jednu politiku pokazujući time koliko je nama takva jedna politika u stvari važna. Ovo što imamo iz izvješća vidljivo u brojkama to je otprilike negdje nešto malo manje od 400 milijuna kuna u zadnje četiri godine je utrošeno na politiku ravnopravnosti spolova. Godišnje to znači oko 100 milijuna. Kad to stavite u usporedbu sa proračunom Republike Hrvatske koji iznosi svi vrlo dobro znate koliko iznosi, preko 120 milijardi kuna, onda to ispada da je to manje od 0,1% sredstava koja su eto utrošena i na sve ono što je zapisano i u politici ravnopravnosti spolova. Možda se to nekome čini sasvim dovoljno. Na žalost, reći ću mi smatramo da to nije dovoljno kao ne mislimo da je dovoljno i u biti na neki način to se podudara sa onim što se na svjetskoj razini troši na programe ravnopravnosti spolova. Jer je nedavno izašlo UN-ovo Izvješće Agencije za žene pri UN-u koje je pokazalo da od ukupne mase sredstava koje UN koristi na razno razne programe 0,7% otpada na programe ravnopravnosti spolova kada gledamo svijet u globalu. Smatramo da je to, dakle još uvijek puno, puno premalo. Dakle, zalažemo se za punu transparentnost financija kada je u pitanju i ova nacionalna politika. To je nedostatak i kod svih drugih strategija i politika. Ali vjerujemo, dakle da, jer to je moguće, definitivno moguće izračunati. Kad neću sad ponavljati obzirom da je potpredsjednik Vlade rekao koja su to, dakle sve područja kojima je ova nova nacionalna politika posvećena. Međutim, želimo ipak ukazati na neke, na nešto što nam se čini ipak nedostatno. Prvo, nema više zasebnog poglavlja o ženskom zdravlju. Smatramo da je to nedostatak. Kad se govori o ženskom zdravlju onda se govori jedino u okviru poglavlja promicanje ljudskih prava žena i rodne ravnopravnosti gdje se govori o podizanju kvalitete i dostupnosti zdravstvene zaštite za žene i djevojčice koje osim, dakle vezano oko prevencije ranog otkrivanja zloćudnih tumora kaže se da će se podizati razina znanja i osviještenosti o vrstama spolno prenosivih bolesti, te unapređivat će se mjere za očuvanje reproduktivnog zdravlja žena. Smatramo da je to korak nazad u odnosu na ono što je pisalo u prošloj nacionalnoj politici, tim više što mjere koje su u toj nacionalnoj politici bile nisu provedene. Iz izvješća koje je dalo Ministarstvo zdravstva nije objašnjeno zašto te mjere koje se prvenstveno odnose na reproduktivno zdravlje žena i seksualna prava žena. Zašto? U tom dijelu nisu uopće data objašnjenja. I mi sa svojim amandmanom u ime kluba predlažemo da se makar u ovoj dakle mjeri 153 koja kaže da će se unapređivati mjere za očuvanje reproduktivnog zdravlja žena, da će se to, predlažemo da se nadopuni, te promicati razumijevanje i potreba zaštite njihovih reproduktivnih i seksualnih prava. Dakle, smatramo prvo neopravdano da se uopće izbacilo čitavo jedno posebno poglavlje koje se odnosi na zdravlje žena i pritom želimo upozoriti da zdravlje žena ne možemo vezati samo uz reproduktivno zdravlje nego da tu se u prošloj smo politici imali, posebnu pažnju se trebalo posvećivati i istraživati mentalno zdravlje žena prvenstveno i s obzirom na opterećenja na poslu, stres, zlostavljanje na radu, mobbing itd. Toga više nema, a mjera ta i nije provedena na način na koji je trebala biti provedena. Ono što je u ovom Poglavlju – Ljudska prava žena pozitivno i pozdravljamo, a to je dakle da ide naglasak na provođenje antidiskriminacijskih zakona i Zakona o ravnopravnosti spolova posebno putem educiranja sustava i odvjetništva te pozdravljamo posebno uvođenje ispita o ravnopravnosti spolova u Državni stručni ispit za pripravnike. Također, kad govorimo, vratit ću se trenutak na žensko zdravlje, nigdje se naravno ne ide na to da se obveže ili da će se raditi na tome da se uvodi spolni odgoj u okviru zdravstvenog odgoja u škole. Od toga se odustaje, odnosno samo se govori o podizanju kvalitete i dostupnosti zdravstvene zaštite za žene i djevojčice te samo se kaže podizat će se razina znanja o vrstama spolno prenosivih bolesti. Pa evo možda za razmišljanje, možda u nekakvoj budućnosti možemo u tom dijelu i nešto više napraviti. U ovom dijelu imamo i dvije mjere koje se odnose na žene u ruralnim prostorima. Smatramo da je to apsolutno premalo, ali jedino što pozdravljamo to je da se sad više ne spominje izbor za najuzoritiju ženu … Smatramo da je taj izbor samo još dodatno zakopavao da tako kažem žene u patrijarhalne okvire, nažalost koji još uvijek jesu prisutni na našem selu. Što se tiče jednakih mogućnosti na tržištu rada Izvješće pravobraniteljice za proteklu godinu govori nam zorno da u tom dijelu su najveći problemi i ako je negdje posebno izražena diskriminacija onda to jeste na tržištu rada. Međutim, iz ovih mjera koje su ovdje ne vidimo da će se u tom dijelu neki veći pomaci napraviti i pozdravljajući neke novine, kao što je obilježavanje Europskog dana jednakih plaća, nažalost ipak nismo zadovoljni sa mjerama koje jesu predviđene, a pogotovo u onom dijelu koji se govori o usklađivanju obiteljskog i profesionalnog života. Jer samim, da tako kažem, provođenjem aktivnosti za poticanje jednake raspodjele kućanskih i obiteljskih obveza, to su prilično načelne i neobvezujuće mjere koje nažalost mogu samo dovesti da eventualno za 4 godine opet nam se za 0,3 ili 0,4 posto povisi broj očeva koji će koristiti recimo roditeljski dopust. Smatramo da je to puno premalo, puno premalo. Mi možemo reći gle napravljen je mali korak u odnosu na 1,5 sad smo došli na 1,8% očeva, međutim smatramo da je to puno premalo. Pozdravljamo također u ovoj novoj nacionalnoj politici posebni dio koji se odnosi na LGBT populaciju. Mislimo da je njoj mjesto upravo u ovoj nacionalnoj politici. I pozdravljamo i novo područje koje se odnosi na žene u sportu, ali upozoravamo i u tom smislu smo dali i amandmane, žao nam je što je ovaj konačni prijedlog nacionalne politike oslabljen u tom dijelu u odnosu na ono što je bilo na javnoj raspravi jer je očito se popustilo valjda u pojedinim institucijama, da li je to ministarstvo, da li je to Hrvatski olimpijski odbor ili netko drugi, tako da su izbačene neke stvari koje smatramo da su mogle u iduće 4 godine dovesti prvo do povećanog broja žena u upravljačkim strukturama sportskih organizacija i saveza. I drugo, koja bi na puno primjereniji način kažnjavale, odnosno sankcionirale počinitelje eventualnog nasilja nad ženama sportašicama. Toga ima,neke od nas su se sa time i direktno susrele u klubovima koje vode. A ispada da svi peru ruke nakon toga, da nema sankcija od strane sportskih saveza, a nema ih čak niti nakon pravomoćnih presuda. Dakle, evo u tom smislu uz sve primjedbe koje imamo, uz prijedloge amandmana koje molimo da se obrati pažnja i molimo predlagatelja da vidi mogućnost njihovih usvajanja klub SDP-a podržat će, naglašavam, nacionalnu politiku ravnopravnosti spolova. Nadam se da će barem oko naziva biti konsenzusa. Hvala.
Hvala lijepa gospođo zastupnice. Imamo jedan ispravak netočnoga navoda, poštovana zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Sabora, gospodine potpredsjedniče Vlade i ravnateljice Vladinog ureda. Pa evo ga ovako, ja bih ispravila samo jedan netočni navod, a to je ono kad kolegica Sobol govori o nedostatku ove nacionalne strategije i da je nedostatak da su to preopćenite mjere, da se radi o promatranju, ukazivanju, o preporukama. Pa ja ne bih rekla da je to nedostatak uopće nego bih rekla dapače da je ovo pozitivno. Ovo je 4. nacionalna strategija, neke zemlje EU nemaju niti jednu, a obzirom na sve ove preporuke, ukazivanja i sve ostalo što se radi kroz 4 nacionalne strategije pa evo ja ću samo jedan mali, jednu malu digresiju reći – recimo uklonjeno je nasilje nad ženama, to je izostavljena mjera radi suzbijanja obiteljskog nasilja budući da imamo Nacionalnu strategiju borbe protiv nasilja nad ženama za razdoblje od 2011. do 2016. Dakle, netočno je govoriti u negativnom kontekstu vezano za ove stvari u nacionalnoj strategiji jer sve ovo je dovelo u stvarnosti do nekih zakonskih regulativa koje su odlične pa i novih nacionalnih strategija. Evo, to. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći klub je klub HDZ-a. U ime kluba poštovana zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani potpredsjedniče hrvatske Vlade, predsjednice vladinog Ureda za ravnopravnost spolova, kolegice i kolege zastupnici. Klub HDZ-a je raspravljao o prijedlogu nacionalne politike za promicanje ravnopravnosti spolova za razdoblje od 2011. do 2015. godine. Ova nacionalna politika je zaista osnovni strateški dokument RH koji se donosi sa ciljem uklanjanja diskriminacije žena i uspostavljanja stvarne ravnopravnosti spolova provedbom politike jednakih mogućnosti za razdoblje od 2011. do 2015. Donosi se na osnovi Zakona o ravnopravnosti spolova, članak 18. i programa Vlade RH za preuzimanje i provedbu pravne stečevine EU, Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava UN-ove konvencije o uklanjanju svih oblika diskriminacije žena, konvencije međunarodne organizacije rada, te Pekinške deklaracije i platforme za djelovanje. Ovo je 4. nacionalna politika koja je proizišla nakon analize izvješća provedbe prethodne nacionalne politike. Možemo reći da je ova Vlada zaista puno na tom polju učinila. Osnaženi su institucionalni mehanizmi na nacionalnoj i lokalnoj razini uz donesene važne zakone koje smo do sada donijeli u ovom Hrvatskom saboru. Od Zakon o ravnopravnosti spolova, Zakona o suzbijanju diskriminacije, Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji, nacionalne strategije zaštite od nasilja u obitelji, protokol o postupanju u slučaju nasilja u obitelji, Zakon o radu koji sadržava odredbe za sprečavanje diskriminacije na temelju spola u području rada i zapošljavanja. Mnogima se čini ova Nacionalna politika da je manje stranica nego što su to prethodne a upravo zato što se mnoge odredbe nalaze u ovim donesenim zakonima u Hrvatskom saboru. Međutim, unatoč dobrom zakonodavstvu 63% građana ne zna ili misli da diskriminacija na temelju spola nije zakonski kažnjiva, a svega 12% zna da imamo antidiskriminacijski zakon. Na temelju analize široko postavljene radne skupine i provedene javne rasprave pred nama je vrlo kvalitetan prijedlog nacionalne politike za promicanje ravnopravnosti spolova za razdoblje od 2011. do 2015. Prijedlog nacionalne politike sadrži uvod, pravnu osnovu, opširnu ocjenu stanja, strateški okvir za provedbu politike ravnopravnosti, akcijski plan djelovanja te završne odredbe. Najvažniji pokazatelji neravnopravnog položaja žena i dalje su sadržani u njihovom nepovoljnijem položaju na tržištu rada. Razlika u bruto plaćama je 10,6%, podzastupljenost u procesu donošenja političkih i radnih odluka, učestalosti različitih oblika nasilja nad ženama uključujući obiteljsko nasilje uz perzistentnost rodnih stereotipova. Na tržištu rada postoji široka primjena ugovora na određeno vrijeme za ženski dio radno aktivnog stanovništva, žene su većinom u tekstilnoj industriji a ugostiteljstvu, trgovačkim uslugama, obrazovanju, javnoj upravi, društvenim djelatnostima, socijalnim djelatnostima itd. U ovom trenutku udio žena u poduzetništvu iznosi oko 30% te uočljiva tendencija njegovog rasta. Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva provodi projekt poduzetništvo žena temeljem godišnjih operativnih planova poticanja, malog i srednjeg poduzetništva. Međutim, što je poduzeće veće i ima veće prihode to je manje žena vlasnica poduzeća. U mikro poduzećima 31,8% žena su vlasnice u malim poduzećima 18,8%, a u srednjim samo 12%. U operativnom planu poticanja malog i srednjeg poduzetništva za tekuću godinu osiguravat će se i namjenski povećati sredstva za financiranje poduzetništva žena. U Republici Hrvatskoj kao i drugim europskim zemljama bilježi se kontinuirani trend povećanja obrazovanja žena, udio žena sa magisterijem 51,1%. Povećava se udio žena s doktoratom, 50,1%, međutim podzastupljene su na studiju računarstva 15%, inženjerstva 27%, arhitekturi i građevinarstvu 37%. Muškarci su izrazito podzastupljeni na studijima vezanim za područje obrazovanja 8,15%. U ocjeni stanja, napravljena je analiza političke participacije žena na lokalnoj razini, u Hrvatskom saboru, na području suzbijanja nasilja u obitelji, drugih oblika nasilja, ravnopravnosti spolova u medijima itd. Ukazano je na praćenje i rješavanje problema s kojima se susreću žene sa invaliditetom. Akcijski plan djelovanja sadrži 20 ciljeva i 93 mjere unutar 7 programskih područja. U Klubu HDZ-a u raspravi naglasili su novine ove nacionalne politike kao što su obveze županijskih skupština da donesu i provode godišnje akcijske planove za provedbu strategije na lokalnoj razini. Naime, dosadašnja praksa je zaista pokazala neujednačenost sredstava koje su povjerenstva dobivala iz županijskog proračuna. Predviđeno je provedba kampanja na upoznavanju javnosti sa antidiskriminacijskim zakonodavstvom, za povećanje sudjelovanja žena u političkom i javnom odlučivanju. Tema ravnopravnosti spolova uvodi se u opći dio državnog stručnog ispita, predviđeno je promicanje zapošljavanja žena u informacijsko-komunikacijskom sektoru te unošenje mjera posvećenih poboljšanju položaja žena u sportu, poticanjem povećanja udjela žena u upravljačkim strukturama športskih saveza i drugih športskih organizacija. Moramo biti svjesni da postoji nasilje i na tom području o kojem je govorila gospođa Sobol. Mislim da to ne treba posebno naglašavati u ovoj Strategiji jer se o tome govori o nasilju na svim područjima. Športašicama će se osigurati jednaka dostupnost športske infrastrukture u vremenu korištenja i kvaliteti uz dostupnost stručnog usavršavanja osposobljavanja i zapošljavanja u športu. I na kraju dio nacionalne politike posvećen je međunarodnoj suradnji koja uključuje i mjere za provedbu komunikacijske strategije za ulazak Republike Hrvatske u Europsku uniju. Moramo zaključiti da sa svim onim što je do sada učinjeno kao i sadašnjom 4. Nacionalnom politikom zaista se nalazimo u razini drugih Europskih zemalja, ništa od toga ne odstupamo. Iz izvješća je vidljivo da je najveći dio mjera dosadašnje nacionalne politike proveden u 80% slučajeva. Unatoč kako nam se čini uvijek nedostatku sredstava iz proračuna. I na kraju Klub HDZ-a podržava donošenje 4. Nacionalne politike sa željom zaista daljnjeg osnaživanja žena kao i provedbe politike i akcijskog plana nabrojenih u svih ovih 7 tematskih područja. Hvala.
Hvala. Na redu je sada Klub HNS HSU i poštovana zastupnica Danica Hursa.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani potpredsjedniče Vlade sa suradnicom, kolegice i kolege. Nacionalna politika za promicanje ravnopravnosti spolova za razdoblje od 2011. do 2015. godine temelji se na cilju uklanjanja diskriminacije žena i uspostavljanja stvarne ravnopravnosti spolova provedbom politike jednakih mogućnosti kroz 7 ključnih područja. Već su bila spomenuta ali su temelj ove nacionalne politike pa dopustiti da ih ja ponovno nabrojim. Promicanje ljudskih prava žena i rodne ravnopravnosti, stvaranje jednakih mogućnosti na tržištu rada, unapređenje primjene rodnog osjetljivog odgoja i obrazovanja, uravnoteženje sudjelovanja žena i muškaraca u procesima političkog i javnog odlučivanja, uklanjanje svih oblika nasilja nad ženama, promicanje međunarodne suradnje i ravnopravnosti spolova izvan Hrvatske, te daljnje osnaživanje institucionalnih mehanizama i metoda provedbe. Zakon o ravnopravnosti spolova iz 2008. godine proširio je osnove zabrane diskriminacije u području zapošljavanja i rada uveo sustav za izbore na svim razinama, unaprijedio područje sudske zaštite od diskriminacije i ustanovio nezavisno tijelo za suzbijanje diskriminacije u području ravnopravnosti spolova čime su se redefinirale i proširile ovlasti i djelokrug rada pravobraniteljice za ravnopravnosti spolova sukladno obvezama u preuzimanju stečevine EU te prvi put zakonski pravno definirao ulogu i status Županijskog povjerenstva za ravnopravnost spolova kao tijela zaduženih za provedbu zakona. Od tada je napravljen znatan pomak u uklanjanju neravnopravnog položaja pojedinih segmenata ženske populacije i provedene su brojne mjere usmjerene ka podizanju svijesti javnosti o rodnoj ravnopravnosti. No, još uvijek je Hrvatska suočena sa trajnim izazovima bržeg prevladavanja jaza između ravnopravnosti de facto i ravnopravnosti de iure i uklanjanje strukturnih razloga neravnoteže. A glavni pokazatelj je nepovoljan položaj žena na tržištu rada. Podzastupljenost u procesu donošenja političkih i javnih odluka, učestalost različitih oblika nasilja nad ženama uključujući obiteljsko nasilje uz ... rodnih stereotipa. Najvažniji cilj u postizanju potpune ravnopravnosti je poboljšanje položaja žena na tržištu rada s obzirom na njihovo otežano zapošljavanje i niže plaće kao i različite oblike diskriminacije s kojima se susreću pri zapošljavanju i profesionalnom napredovanju. Strateški okvir za provedbu politike ravnopravnosti spolova i akacijski plan djelovanja sastoji se od 7 područja koja sam nabrojala. Bitno je ta područja oživotvoriti, jer samo na taj način doći ćemo do većeg stupnja ravnopravnosti spolova. Ono što želim na kraju u ime kluba HNS-a, HSU-a reći da i mi podržavamo promjenu naziva dokumenta. Isto tako kao što je kolegica Sobol primijetila i nama to nedostaje. Svaka nova strategija svaki novi dokumenat podrazumijeva nekakvu inventuru proteklog razdoblja i to je ono što nedostaje i bilo bi dobro da smo dobili na uvid ovog puta. Pitanje zdravlja žena također želimo da se vrati u ovu nacionalnu politiku iz razloga o kojima je govorila kolegica Sobol, neću to ponavljati. A pitanje sporta i nasilja u sportu to stoji i o tome također treba razgovarati to treba osvješćivati. Ali ja bih ovdje podvukla pitanje sporta i financiranje u sportu. Žao mi je što nismo do sada mogli čuti izvješće našeg Hrvatskog olimpijskog odbora koje upravo govori o toj problematici financiranja od lokalne do državne razine. U tom izvješću vidljivo je da je sve uredu u samom startu na razini malih pikola, kada se kreće na više razine vidi se očiti raskorak između financiranja žena i muškaraca. Izvješće Hrvatskog olimpijskog odbora o tome nedvojbeno govori svojim brojkama. Ja se zalažem za to i klub HNS-a, HSU-a da nacionalna politika u narednom razdoblju povede računa o tom problemu. Klub HNS-a, HSU-a prihvaća i podržava nacionalnu politiku za ravnopravnost spolova u razdoblju od 2011. do 2015.
Hvala lijepa gospođo zastupnice. Ispravak netočnog navoda ima poštovana zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Naime, netočno je da nemamo uvid u izvješće provedbe nacionalne politike dio imamo sa Vlade, a dio imamo iz izvješća pravobraniteljice za ravnopravnost spolova. Pa ću vam ja tako reći da je npr. pravobraniteljica u poglavlju žene i zdravlje napisala, budući da su mjere Nacionalne politike za promicanje ravnopravnosti spolova za zdravlje 2006. do 2010. trebale biti provedene za 2010. godinu, kaže da su sve mjere iz poglavlja žene i zdravlje provedene.
Hvala lijepa. Posljednji prijavljeni klub je klub HSS-a. poštovana zastupnica Marijana Petir u ime kluba. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Zastupnice i zastupnici, gospodine potpredsjedniče Vlade, predstavnice ureda. Ovo je 4. po redu nacionalna politika za promicanje ravnopravnosti spolova koju raspravljamo u Hrvatskom saboru. ured za ravnopravnosti spolova Vlada Republike Hrvatske temeljem obaveza Zakona o ravnopravnosti spolova zadužen za izradu i provedbu nacionalne politike. Prijedlog nacionalne politike sadrži pravnu osnovu donošenja, ocjenu trenutnog stanja u kojem je analizirana provedba dosadašnje nacionalne politike sa istaknutim postignućima i navedenim izazovima u promicanju ravnopravnosti spolova i osnaživanju žena. Strateški okvir za provedbu politike i akcijski plan djelovanja sastoji se od ukupno 93 mjere u 7 ključnih tematskih područja i mi smo u klubu HSS-a sa posebnim interesom raspravili prijedlog nacionalne politike za promicanje ravnopravnosti spolova za razdoblje od 2011. do 2015. godine i podržat ćemo njeno donošenje. Moramo istaknuti da unatoč uočenom napretku bilo bi ipak preporučljivo da na jednom mjestu a to je upravo ova nacionalna politika imamo analizu učinaka sa svih dosadašnjih mjera iz nacionalne politike kao i razradu pojedinih mjera, no ne smatramo to nepremostivom preprekom. Unapređenje ravnopravnosti spolova i suzbijanje nasilja nad ženama sa pravom su prepoznati kao jedan od ključnih segmenata populacijskih i razvojnih politika i drugih europskih zemalja. No nažalost nasilje posebice unutar obitelji još uvijek je rašireno a zabrinjava i činjenica da je rastući broj žena suočen s rizikom od spolno prenosivih infekcija kao posljedica visokorizičnog ponašanja njihovih partnera. Stoga zdravlje žene zaslužuje posebnu pažnju i u okviru ove politike. Iako je Europa najveći svjetski donator službene pomoći za razvoj i u nekim europskim zemljama ne postoji adekvatan pristup obrazovanju i informacijama o reproduktivnom zdravlju, te metodama planiranja obitelji. Zbog toga veliki broj žena i danas u Europi umire zbog komplikacija u trudnoći. RH je 2006. godine donijela Nacionalnu populacijsku politiku kojom se prepoznaje važnost obiteljskih potpora poput rodiljnih naknada i doplataka za djecu kao i usklađivanje obiteljskog i poslovnog života pri čemu je naglasak između ostalog stavljen i na osiguranje potpune ravnopravnosti spolova. Također je u cilju unapređenja sustava zdravstvene zaštite majke i djeteta Republika Hrvatska donijela Nacionalni plan aktivnosti za prava i interesa djece od 2006. do 2012. godine. Utvrđeno je kroz ove dokumente da će se sustav zdravstvene zaštite majke i djeteta između ostalog unaprijediti i ustrojavanjem savjetovališta za planiranje obitelji i reprodukcijsko zdravlje, kao i poticanjem razvoja programa zdravstvenog odgoja s područja zaštite reprodukcijskog zdravlja djece i mladeži za djecu, roditelje, nastavnike, odgajatelje i zdravstvene djelatnike provođenjem Programa zdravstvenog odgoja te edukacijama o prevenciji spolno prenosivih bolesti i neželjenih trudnoća. Stav je u Klubu HSS-a da je zaštita reproduktivnog zdravlja žena kao i mladih u konačnici važna i zbog društva samog i njegovog budućeg razvoja, te stoga traži odlučnu akciju kako bi se smanjili rizici pri čemu želimo još jednom u HSS-u istaknuti da pobačaj ne može biti metoda kontracepcije, odnosno planiranja obitelji kao što je to danas slučaj u Hrvatskoj. Kada govorimo o ravnopravnosti spolova, želim naglasiti da su jedno pozitivni zakonski propisi, a drugo je stvarnost koju i mi žene u politici svakodnevno živimo i osjećamo. Mehanizmi koji bi poticali veće uključivanje žena u politički život postoje. Međutim, činjenica je da su iako čine više od polovice stanovništva žene i dalje podzastupljene svugdje gdje se donose važne odluke, pa tako i u politici. Kada to spomenemo, onda nam prigovore da imamo ženu predsjednicu Vlade što svakako pohvaljujemo i podržavamo. No sigurno je da više žena treba dobiti šansu za uključivanje u donošenje odluka. S manje od 5% participacije u 90-tima, žene u Saboru danas su na 22% i zato se čini da napreduju. No, izvori 2007. godine možemo reći da su bili svojevrsni poraz jer su žene dobile samo 18% zastupničkih mjesta, a na današnjih 22% su se popele kada su muškarci otišli u izvršnu vlast. U izvršnoj vlasti je stanje još dramatičnije. A na lokalnim razinama stanje je najlošije, jer je participacija žena svega 11%. Objašnjenje za tako loše stanje je problem usklađivanja poslovnog i privatnog života zbog kojih specifičan položaj žene nepovoljno utječe na stvaranje prilika za napredak u karijeri kako poslovnoj, tako i političkoj. Na području rada i zapošljavanja diskriminacija je još uvijek snažna i žene su u puno lošijoj poziciji. Prilikom razgovora za posao žene se diskriminiraju na temelju bračnog i obiteljskog statusa. Pita ih se koliko djece imaju, namjeravaju li imati djecu i udavati se i sl. Žene još uvijek čine veći postotak nezaposlenih, radije na slabije plaćenim mjestima, imaju manje mirovine. Udio žena na najvišim rukovodećim položajima još uvijek je ispod 10%. Što je viša hijerarhijska ljestvica, to je manje žena iako u većem postotku završavaju fakultete o čemu je kolegica Caparin iz HDZ-a detaljno govorila. Naravno da ne mislimo u Klubu HSS-a da bi se žene trebale baviti politikom samo zato što su žene i zato što stranka na listi treba istaknuti određeni broj žena, već prije svega smatramo da to što si žena ne bi smjelo biti prepreka za snažniji politički angažman. Jedan od razloga zašto bi se više žena trebalo aktivno baviti politikom jest i taj da svojom sposobnošću i upornošću razbijaju predrasude, a toplinom koju posjeduju politici daju ljudsko lice. Naš ženski način jednako je vrijedan i poželjan kao i muški jer postoji razlog zašto smo različiti i razlike nas ne bi smjele suprotstavljati, već nas trebaju upotpunjavati jer u ovom društvu žive i muškarci i žene i ono mora biti po mjeri jednih i drugih. U nekoliko rasprava do sada istaknula sam da su žene izvrsne menadžerice i to pokazuje njihova svakodnevna organizacija obiteljskog života, briga za svakog člana obitelji a uz sve to nerijetko i rade. Činjenica je da pomiriti poslovni i obiteljski život predstavlja dovoljno velik zadatak te još pri tome uključivanje i to aktivno uključivanje u politički život čini se za poneke žene prevelikim zalogajem. No, žene su oduvijek bile velikodušne i spremne žrtvovati se za dobro drugih, a Hrvatska u ovom trenutku traži najbolje što joj možemo dati, a svakako i ono najbolje od sebe daju i žene na selu koje ovdje posebno želim apostrofirati. Ne smije se zaboraviti da su seoske žene stup čovječanstva. Čine više od četvrtine svjetske populacije, a njihov doprinos u proizvodnji hrane je nemjerljiv. Seoske su žene okosnica poljoprivredne radne snage u većem dijelu svijeta, proizvode 25 do 45% bruto domaće proizvodnje i sudjeluju sa više od polovice u stvaranju svjetskih zaliha hrane. U razvijenom svijetu obavljaju trećinu poljoprivrednih poslova i dakako, veći dio poslova u kućanstvu. Žalosti da je pola milijarde seoskih žena siromašno i bez pristupa resursima i tržištima. Iz ženskog seoskog poduzetništva u Hrvatskoj dolaze mnogobrojni tradicijski proizvodi, organska hrana, voćne rakije, likeri, kolači. Zanimljiv spoj čuvanja tradicije ekonomske osviještenosti i pametna osmišljavanja vremena su predmeti koje proizvode žene na selu i zato zaslužuju snažniju potporu svih razina vlasti u Hrvatskoj. U prijedlogu ovoga dokumenta mi u Klubu HSS-a pronalazimo prenaglašeno isticanje LGBT osoba te proširivanje tematskog područja promicanja ljudskih prava žena rodnom ravnopravnosti i obavezu uključivanja LGBT osoba u povjerenstva za izradu zakonskih rješenja. U praksi se događa da LGBT osobe koje su u manjini zapravo žele i zakonom propisati što bi o njima većina trebala čak i misliti, a tome svjedočimo u Hrvatskoj proteklih dana. A pravo je pitanje tko štiti većinu u Hrvatskoj i tko štiti prava većine u Hrvatskoj, tko štiti obitelj u Hrvatskoj onako kako je definirana kroz stoljeća, kroz tradiciju i onako kako je definirana Obiteljskim zakonom. Nama u Klubu HSS-a se čini da je obitelj ta koja u Hrvatskoj treba najveću moguću zaštitu te da je ona upravo najranjivija jer se nalazi na vjetrometini gospodarskih i političkih nepogoda. Stoga je ova strategija prema mišljenju nas iz HSS-a trebala prepoznati i obitelj kao temeljnu jedinicu ljudskog društva, kao prvu školu međuljudskih odnosa, kao mjesto gdje se uči biti čovjek. Kada obitelj u Hrvatskoj bude na prvom mjestu, onda će sve drugo biti na pravom mjestu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sada prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva prijavljena je poštovana zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, zamjeniče predsjednice Vladinog Ureda za ravnopravnost spolova. Prijedlog nacionalne politike za promicanje ravnopravnosti spolova ovako kakav naziv sada nosi mislim da nije dobar. Dakle, mislim da bi adekvatni naziv bio nacionalna politika rodne ravnopravnosti. Dakle, ne samo da bih u nazivu izostavila promicanje, nego bih umjesto nacionalne politike za promicanje ravnopravnosti spolova stavila rodnu ravnopravnost. Dalje, javna rasprava o ovom prijedlogu mislim da je trajala prekratko, nepuna dva tjedna. Ovo jest jedan strateški dokument koji se donosi s ambicijom da uklanja uzroke diskriminacije žena u društvu koji su, znamo to svi vrlo dobro, vrlo tvrdokorni. Jednom rječju, ovaj dokument ima ambiciju da mijenja hrvatsko društvo, a polovicu toga hrvatskog društva čine žene. Rasprava je dakle po meni trebala biti i dulja i doista javna, dakle u pravom smislu riječi ona terenska. S druge strane, iako ovo jest strateški dokument ipak je preopćenit, predeklarativan dakle i dalje se previše toga svodi na promicanje, na promicanje ideje rodne ravnopravnosti, na organiziranje rasprava, na okrugle stolove, na obilježavanje određenih važnih datuma i na slične akcije. Dakako da su i takvi oblici djelovanja i potrebni i važni, ali mislim da doista treba ići dalje, korak dalje od promicanja, treba ići na konkretne prijedloge i to naročito one vezane uz promjenu zakonske regulative, kao da eto još uvijek nisu stvoreni uvjeti da se žešće krene u promjene putem izmjena zakona. Jer upravo su zakoni, naravno pod uvjetom da se dosljedno provode, najefikasniji način mijenjanja stvari na terenu, a područja koja vape za takvim promjenama doista je strahovito puno, od problema seoskih žena, preko problema istospolnih parova do neravnopravnosti žene na tržištu rada, nasilja nad ženama itd. Evo krenut ću od nas samih, mislim da je to pošteno i korektno, dakle od žena u politici. zabrinjavajuća je činjenica, a evo i kolegica Petir je maloprije o tome govorila, dakle da se već godinama dakle kroz nekoliko posljednjih izbornih ciklusa udio zastupnica u Hrvatskom saboru nije promijenio ili se bar nije bitnije promijenio. Još poraznija situacija je na lokalnoj razini, dakle u lokalnim sredinama još uvijek svaka četvrta jedinica lokalne samouprave u Hrvatskoj nema u svojim predstavničkim tijelima niti jednu ženu. Dakle ponavljam, niti jednu ženu. Nema žena tamo gdje se određuje sudbina proračunskom novcu, gdje se određuju uvjeti života, a žene su približno jednako kao i muškarci učestvovale u stvaranju tog proračunskog novca. Bojim se eto tog jednog status quo-a, tog stajanja u mjestu. Kao da smo dosegle neki plafon i dalje se ne može. Dakle doista ovdje možemo govoriti o onom, odnosno primijeniti onaj izraz stakleni strop. I Zakon o ravnopravnosti spolova nije se, barem što se politike tiče, pokazao previše efikasnim niti hoće jer su sankcije za nepoštivanje Zakona o ravnopravnosti one su simbolične. Dakle te sankcije su simbolične. Ali kada bi se išlo u izmjenu ovog zakona o ravnopravnosti spolova na način da se sve izborne liste koje ne zadovoljavaju uvjet 40%-tne zastupljenosti žena odbacuju kao nevažeće, ta bi izmjena zasigurno probila stakleni strop o kojem sam maločas govorila. Nadalje, htjela bih nešto reći o mjerama iz ove politike. Mjere su po meni preopćenite, neke od njih i vrlo teško provedive u praksi. Navest ću konkretne primjere za to. Recimo mjera 2.4 koja je usmjerena na osnaživanje ženskog poduzetništva, a koja kaže: aktivno će se poticati žensko poduzetništvo na županijskim i lokalnim sredinama. Ja se doista pitam a kako je to aktivno, što to aktivno konkretno podrazumijeva u jedinicama lokalne i područne samouprave. Dalje. Rokovi za donošenje i provedbu određenih mjera su predugački, naročito ako se uzme u obzir činjenica da se na nekim dokumentima doista radi već godinama, a neke gotove dokumente imaju udruge civilnog društva i doista nije potrebno izmišljati toplu vodu. I za ovo ću navesti primjer. Dakle mjera 5.1.4 jedna je od onih kojima će se uklanjati svi oblici nasilja nad ženama, a koja kaže: donijeti će se i svim relevantnim ustanovama distribuirati Protokol o postupanju u slučaju seksualnog nasilja. Rok za provedbu ove mjere je 2011. do 2015., dakle rok provedbe ove nacionalne politike. Pitam se zašto je tako dugi rok kad udruge civilnog društva, evo konkretno cesi već ima gotovo takav protokol i nudi ga na usvajanje. I na kraju ću reći nešto o onome na što sam posebno osjetljiva, dakle u prijedlogu ove politike nema ni riječi o uvođenju zdravstvenog odnosno seksualnog odgoja u škole iako se doista svakodnevno potvrđuje da je to nasušna potreba. Hoćemo li drastičniju potvrdu toga od one da je u jednoj bjelovarskoj srednjoj školi ove godine bilo čak osam trudnica, od toga dvije 15-godišnjakinje, s tim da jedna od njih nije niti znala da je trudna, nije bila svjesna toga. To zapravo i ne treba čuditi ako se uzme u obzir da žensko zdravlje u ovoj politici nema status jednog od prioriteta kao što je to bio slučaj u prethodnoj nacionalnoj politici, iako zapravo ciljevi vezani uz žensko zdravlje u toj prethodnoj nacionalnoj politici nisu do kraja, nisu u potpunosti ostvareni. Dakle mislim da bi ova nacionalna politika obzirom da je eto već četvrta po redu, morala biti znatno konkretnija, znatno operabilnija da bi bila efikasan instrument za ostvarivanje cilja, a cilj je da žene što prije, u što kraćem vremenskom roku, dakle ne u sljedećih stotinu godina, sudjeluju u kreiranju hrvatskog društva u onolikoj mjeri u kolikoj su mjeri njegov sastavni dio s tim da tu politiku moraju prihvatiti kao svoju, dakle ne kao našu žensku, dakle kao svoju, kao zajedničku i naši muški kolege, dakle zastupnici u ovom Saboru dakle ne da ju prihvate i glasaju za nju s figom u džepu nego da to bude istinski i pošteno. I ne samo to, već da ju i aktivno pronose i da aktivno žive tu politiku na terenu. Nije dobro kada žene same sebi govore o tome što bi trebalo napraviti, što bi trebalo učiniti, a oni koji zapravo u daleko najvećoj mjeri odlučuju kako to učiniti, koji raspolažu novcem da kažem prihvaćaju tu nacionalnu politiku ali sa figom u džepu. Zato se eto i ja pridružujem onome što je rekla potpredsjednica Sabora nakon uvodnog dijela kojega je iznio gospodin Uzelac. Dakle, dobro je što je upravo on o tome pričao i ja tvrdim da je to jedan vrijedan korak ka ovome što sam govorila. Hvala.
Hvala lijepa. Ispravak netočnoga navoda ima poštovana zastupnica Đurđica Sumrak. Izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče Sabora, uvaženi zamjeniče predsjednice Vlade i poštovana ravnateljice. Pa kolegice ovako. Ne slažem se i smatram da je netočno vaša izjava kada ste rekli da su zakoni najbolji za promjene. Ne slažem se i smatram da je netočno posebice kad se to odnosi na ovaj Zakon o ravnopravnosti spolova. Smatram da upravo ovakve strategije pa i ova četvrta ona koja ukazuje, ona koja educira, uči i upućuje. Iz toga je proizašlo kolegice sad ću vam nabrojati 2, 4, 5, 6 zakona koji se odnose na ravnopravnost. Izašao je jedan protokol i jedna nacionalna strategija. Dakle, ne slažem se i netočna je tvrdnja. I još nešto kolegice. Žao mi je što ste u svom izlaganju ovo nije ispravak netočnog navoda, ali može biti, spomenuli školu u kojoj je 15 maloljetnih trudnica. Povrijedili ste ili 8, povrijedili ste zakon prvo o nekakvim podacima, a drugo zar ste mislili tih 8 trudnica metnut na stup srama. Da, rekli ste školu. To niste trebali govoriti. To se nikad ne govori.
Hvala. Sljedeća na redu za pojedinačnu raspravu je poštovana kolegica Karolina Leaković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani potpredsjedniče hrvatske Vlade, poštovana gospođo predstojnice ureda. Nazivali su vas različitim ovdje i oslovljavali različitim imenima, predsjednice, ravnateljice. Vi ste predstojnica ureda pa i to dovoljno govori o tome, da zapravo još uvijek ne znamo čak ni koje mehanizme imamo i kako se zovu, odnosno tko im je na čelu i koje su zapravo to funkcije. Evo neovisno o tome drago mi je da imamo danas priliku razgovarati o novoj nacionalnoj politici koju ću naravno podržati. Ali isto kao i neke moje prethodnice izrazit ću i nezadovoljstvo pojedinim njezinim dijelovima i ukazati možda na ono što bi se u budućnosti moglo napraviti i drukčije, dakle poboljšati. U svakom slučaju, pridružujem se svima koji su već apelirali ili predložili da se iz naziva ove nove nacionalne politike za predstojeće razdoblje izbaci ili izostave riječi, dakle za promicanje ravnopravnosti spolova i da se zapravo nacionalna politika zove nacionalna politika ravnopravnosti spolova. Mislim da je to vrlo važna i vrlo dobra primjedba koju nadam se da će predlagatelj i usvojiti. Inače s velikom pozornošću zapravo pratim rad vladinog Ureda za ravnopravnost spolova i s obzirom na aktivnosti koje ured ima, a osobito s obzirom na biblioteku i na jednu zanimljivu izdavačku djelatnost moram reći da sam očekivala možda i mnogo više u ovoj politici i možda mnogo progresivnija rješenja od onih koja sam ovdje imala prilike pročitati. Ja mislim da je i zajednica koja je zainteresirana za to, dakle osobito nevladine organizacije koje se bave promicanjem ženskih ljudskih prava očekivala možda evo u četvrtoj nacionalnoj politici i neka rješenja koja bi doista pokazala da je Republika Hrvatska u proteklih osam ili više godina itekako napredovala na ovom planu. Prije svega željela bih reći da mi je nevjerojatno da mi danas tek dakle sredinom srpnja raspravljamo o nacionalnoj politici koja za rok provedbe ima zapravo razdoblje od 2011. do 2015. što znači da smo na neki način izgubili prvih šest mjeseci, budući da je prijedlog nacionalne politike dostavljen Hrvatskom saboru kao što stoji ovdje aktom od 1. srpnja 2011. godine. znači, prije nekoliko dana, pa me zanima kako se zapravo provodila nacionalna politika ravnopravnosti spolova u prvih šest mjeseci ove godine, odnosno na čemu je bila utemeljena. Jer je prethodna politika valjda istekla 31. prosincom 2010. a novu kao što vidimo donosimo tek ovih dana. Nadam se, dakle da se takve stvari i ne samo vezano uz ovu nacionalnu politiku nego i uz druge strateške dokumente neće ponavljati, a često smo svjedoci da raspravljamo o ovim strategijama zapravo negdje kad su se one već trebale debelo provoditi. Kao što je kolegica Jelaš spomenula nije provedena temeljita javna rasprava. Ona je trajala prvo svega nekoliko dana, a onda je na prijedlog dakle nevladinih organizacija taj rok malo i produljen. Međutim, mislim da nije dobro da se ovakvim strateškim dokumentima i politikama raspravlja u jednom vrlo kratkom periodu iako su organizacije civilnoga društva imale prilike sudjelovati dakle i u mnogim raspravama imale su prilike dati svoje komentare. Mislim da je ostao jedan gorak okus nakon tako kratke javne rasprave. Također smatram da je u nacionalnoj politici trebalo još malo detaljnije i razvidnije pokazati što je to Republika Hrvatska uspjela u proteklom razdoblju učiniti na ovom polju. Dakle, mnogo detaljnije nego što je to ovdje napravljeno. I da bismo na neki način zapravo vidjeli koje su to mjere ostvarene, koje su to aktivnosti ostvarene. I da bismo iz tih početnih, odnosno iz tih pozicija krenuli dalje. Nije dobro da je tek nedavno na stranicama ureda objavljeno Izvješće o provedbi politike u 2009. i 2010. godini. Mislim da je to trebalo napraviti mnogo ranije. Dakle, svakako ne evo nekoliko dana prije rasprave ili nakon zaključenja rasprave o novoj nacionalnoj politici, budući da onda nije sasvim jasno na temelju čega su donesene ove nove mjere i nove aktivnosti za nacionalnu politiku koju ćemo primjenjivati u sljedeće četiri godine. Dakle, nacionalna politika je prepuna izraza poput pratit će se, nadzirat će se, poticat će se, vodit će se računa, promicat će se i tome slično. Smatram da ti izrazi i ti glagoli isto tako govore da nije riječ o jednom aktivnom pristupu po mom mišljenju. I sasvim sigurno da se mnoge onda od ovih mjera koje možemo pozdraviti na žalost neće ostvariti budući da se radi o glavnom dakle periodu od četiri godine koje je dakle vrlo široko definiran i da se radi uglavnom o pristupu koji na neki način je možda nadzorni, kontrolni, a nije proaktivan kako bi se to reklo. Mnoge mjere u ovoj nacionalnoj politici nadalje su dobile samo jednu rečenicu, a ja ću spomenuti kao i neke moje prethodnice na primjer zdravlje žena o kojemu se govori u samo tri aktivnosti i to je ovdje, dakle na stranici 28. 1.5 dakle podizati kvalitetu i dostupnost zdravstvene zaštite za žene i djevojčice. To smatram nije dovoljno i apelirala bih da ako je moguće dakle uvedemo još neke mjere, a ako nije dakle da se onda svakako pod ovako široko definiranim mjerama i aktivnostima doista vodi računa ne samo o reproduktivnom zdravlju žena nego i o seksualnom zdravlju žena. Nadalje, kad je riječ o obrazovanju želim upozoriti na mjeru 313. – to je obrazovanje za rodnu ravnopravnost. Tu se kaže dakle da će ono biti sastavni dio curiculluma građanskog odgoja i obrazovanja s tim da je rok provedbi 2011. godina. Pa bih doista zamolila da mi se objasni kako i kada će se uvesti obrazovanje za rodnu ravnopravnost u curicullum dakle još tijekom ove godine. Ono što me također zasmetalo je mjera 232. koja govori o tome da će se poticati organizacija odgoja i obrazovanja djece predškolske dobi u trgovačkim društvima i poslovnim organizacijama u javnom i privatnom vlasništvu. Smatram da se radi o pokušaju socijalne segregacije. Dakle, u se radi o, pretpostavljam o vrtićima, o jaslicama u poslovnim subjektima u velikim dakle trgovačkim društvima. Ja se apsolutno protivim tom konceptu u kojemu će se djeca radnika segregirati i ići u neke posebne vrtiće, a ne u državno ili javno financirano dakle predškolsko obrazovanje. Pa bih apelirala da se ta mjera svakako ne provede, a mislim da s obzirom da mnoge mjere ni u prijašnjim nacionalnim politikama nisu provođene na odgovarajući način to baš i neće biti veliki problem. Ono što me zapravo najviše brine ili što me najviše iznenadilo ovdje je mjera pod brojem 73., dolazi dakle na kraju ove nacionalne politike, a odnosi se na rodni proračun i to me iznenadilo upravo zbog toga što je Ured za ravnopravnost spolova izdao jedan izuzetno i preveo jedan izuzetno važan priručnik Vijeća Europe koji upravo govori o rodno osviještenom ili rodno osjetljivom budžetiranju. Ali, vidim da to baš nije imalo nažalost odjeka u ovoj nacionalnoj politici. Naime, rodno budžetiranje ili rodni proračun još uvijek je u Hrvatskoj na neki način misaona imenica, kako na razini države, dakle na razini državnog proračuna, tako i pogotovo na lokalnim i regionalnim razinama. O tome se jako malo govori pa bih ovom prilikom dakle željela reći kako smatram da je ta mjera trebala biti neka mjera, dakle na početku nacionalne politike ili ona iz koje sve ostale proizlaze. Treba reći da rodni proračun, to nije posebni proračun za žene nego je utemeljen na premisi da proračunski prihodi kao i rashodi nisu rodno neutralni i dakle da smatram da s obzirom da u Hrvatskoj baš nema primjera dobre prakse evo možda smo na neki način propustili priliku u ovoj nacionalnoj politici upravo se usmjeriti ka jednoj rodno osjetljivijoj raspodjeli javnih prihoda i rashoda i zapravo jednom demokratskom pristupu izradi proračuna, a onda dakle i trošenju proračunskih sredstava. Ako to već dakle nismo sada uspjeli negdje postaviti na vrh naših prioriteta ja svakako apeliram da se u sljedećem razdoblju malo više povede računa i o tome što jest rodni proračun. I pohvalila bih naravno Izvješće pravobraniteljice za ravnopravnost spolova na koja se djelomično poziva i ova nacionalna politika. Bilo bi mnogo gore da se poziva i više, no usprkos dakle svim primjedbama koje imam, mnoge od njih nisam uspjela niti izreći u kratkom vremenu, ja ću naravno podržati ovu nacionalnu politiku. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Sad imamo jedan ispravak netočnoga navoda i 3 replike. Ispravak ima poštovana zastupnica Karmela Caparin, izvolite.
Hvala lijepa. Ma ispravila bih kolegicu koja kaže, odnosno smatram da je netočno, kaže da je ostao jedan gorak okus nakon javne rasprave. Ja mislim da to je zaista netočno jer su na javnoj raspravi bile nevladine organizacije, svi predstavnici, a osim toga nakon određenog dijela je i produžena i na samom odboru pravobraniteljica za ravnopravnost spolova je izrazito naglasila zadovoljstvo sa javnom raspravom u kojoj su svi sudjelovali i na prihvaćanje primjedbi koje su iz te javne rasprave date. S druge, netočno je da nema u nacionalnoj politici ništa o seksualnom zdravlju žena. Mislim da se tu navodi ako se ne varam o reproduktivnom zdravlju, o spolno prenosivim bolestima, a o drugim bolestima imate na razini Ministarstva zdravstva i na drugim nacionalnim programima koji se tiču zdravlja žena.
Hvala lijepa. Prva replika, zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Pa s pravom govorite kolegice da se od ove nacionalne politike očekivalo više proaktivnosti. Naime, mi imamo dosta, imamo nacionalnu politiku, imamo mnogobrojne strategije, imamo konvencije i evo vidimo sljedeća naša točka, odnosno zadnja točka u ovom zasjedanju bit će prijedlog odluke o imenovanju i prestanku mandata članova Nacionalnog zdravstvenog vijeća. Pa ćemo vidjeti kako su ove teme još uvijek za nas, dakle pitanja ženskih prava, još uvijek je to pitanje političkog turizma gdje se govori samo u određenom vremenu nakon toga se prestane s tim. Evo sad ćete vidjeti, kandidatkinje koje su postigle najviše u karijeri što se moglo postići, što one za sebe govore? Kad su bile na nižem statusu onda su bile i voditeljice i suradnice, čim su dostigle viši stadij prelaze u muški rod pa su tako naslovi redoviti profesor, za sebe pišu, pa su izvanredni profesor, pa su znanstveni asistent, doktor medicinskih znanosti, ona je magistar medicinskih znanosti, diplomirani inženjer, ona je predstojnik, a ne predstojnica, ona je izvanredni profesor na katedri jednoj pa onda izvanredni profesor itd. Prema tome, one ne poštuju, ili još uvijek je to u svijesti pa i kod samih sutkinja koje odlučuju o takvim pitanjima diskriminacije i ravnopravnosti, nitko neće na vratima da ga piše iako to mora pisati po Zakonu o ravnopravnosti spolova sutkinja, piše sudac. Rasprava je o tome bila, tako je isto i kod ovih naših građanki akademskih koje smatraju da će se umanjiti njen položaj ako ona se kaže da je ona izvanredna profesorica, da je predstojnica itd., itd. Znači, sve u svemu da mi nismo uspjeli u tome. Ni kod tih ljudi koji imaju najviše znanstvene titule. Međutim, ohrabruje to što su naše radnice svjesne, pa i radnice Kamenskoga, nisu rekle ja sam radnik, rekle su da su radnice. Uzele su kruh u svoje ruke, sada su se prekvalificirale i sada su terapeutkinje. Mislim da mnoge mogu učiti upravo od njih. Žalosno, ali istinito.
Hvala lijepa. Odgovor na ovu repliku ima poštovana zastupnica Leaković. Izvolite.
Slažem se. Dakle, jezik je jedan od najvažnijih ili najutjecajnijih instrumenata patrijarhata, ali ono što je važno reći je zapravo sad kad ste govorili o tome koga se imenuje u različita državna tijela da mi u Saboru nažalost prečesto imenujemo rodno neravnopravna tijela i nadam se da će se u tom smislu poštovati mjera ili aktivnost 412. dakle da se vodi računa o tome da se u preimenovanju u državna tijela i tijela jedinica lokalne i područne samouprave i druge pravne osobe s javnim ovlastima vodi računa o ... nezastupljenosti oba spola. Prečesto to nismo u prilici, imamo mnogo više pripadnika jednog spola od drugog sigurno je da su žene, kao što vidimo ovdje prema podacima koji su nam dostupne kvalificirane za zauzeti tako važne pozicije.
Hvala lijepa. Drugu repliku ima poštovana zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolegice Leaković svi mi jako dobro znamo da je gospođa Radin predstojnica Vladinog ureda. To je jedno. A drugo, sada ću reći, nije mi jasno u svim ovim raspravama tu sa desne strane, isključivo samo od gospođe INgrid s njom se slažem u ovom što je rekla kako se pišu titule, nije mi jasno zašto ste tako ogorčeni i protiv ove strategije. Da li zato što je to donesena strategija iz Vladinog ureda gdje predstojnica žena, da li zato što je predsjednica Vlade žena, gospođa Jadranka Kosor, ja znam da vi to teško izgovarate ali to je tako, da li zbog toga što nije svijest još svima nama ženama doprla do toga da mora postojati i ta ženska solidarnost. Da li zbog toga što kroz ove 4 nacionalne strategije su se iskristalizirali zakoni koje smo, malo prije je kolegica Caparin o njima govorila, da li zbog toga što je predsjednica Vlade podupirući ove Zakone i nacionalnu strategiju osnaživala žene i to na način da danas rodiljne naknade žene koje imaju visoku stručnu spremu imaju punu svoju plaću 6 mjeseci, da li zbog toga što nezaposlena žena dobiva porodiljnu naknadu, da li je to sve negativno što je izašlo iz ove nacionalne strategije. Žalosno je to znate, mi smo imali nekoliko sastanaka unutar svojih ženskih organizacija u HDZ-u i vjerujte da smo jako puno naučile i promicale i nije sramotno reći promicale, nije to sramotno nego je to jako važno. I slažem se sa kolegicom Ingrid kada govori o tome da bismo mi trebale same mi žene upozoravati da smo magistrice, pravnice i ostalo tada će nas puno više cijeniti. MI smo bili na predstavljanju žene u politici i vezano uz ovo što ste govorili 40% na listama, da. Ali koja od nas želi biti postotak. Želi biti na listi u tih 40%, zato jer je to zavrijedila. Zato jer je zavrijedila radom, znanjem i zalaganjem, pa da dobije šansu da tada i uđe. Ali ta svijest upravo se promiče upravo kroz ovakve strategije a ni jedan zakon to neće moći učiniti osim svijesti samih sebe i ostalih oko nas.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku zastupnica Leaković.
Kolegice nisam se uopće referirala na vas kada sam rekla ovdje da neki kolegice i kolege ne znaju koja je funkcija gospođe Štimac-Radin ali vi ste se prepoznali. Dakle, molim da ne govorite o ženskoj solidarnosti jer gospođa predsjednica Vlade je pokazala solidarnost prema radnicama Kamenskog. Ja sam joj postavila zastupničko pitanje na koje ona nije odgovorila na način na koji se to od nje očekivalo. Prema tome, o ženskoj solidarnosti molim izvolite u svojoj stranci raspraviti. SDP odnosno ja osobno kao zastupnica podržat će ovu nacionalnu politiku ali to ne znači da moramo aplaudirati svemu što u njoj piše i da ne možemo ukazati na to što bi moglo biti bolje, to nema veze tko ju predlaže. Dakle, to je nacionalna politika koja se jednako odnosi i na nas zastupljene i podzastupljene zove se Nacionalna politika ravnopravnosti spolova.
Hvala vam lijepa. Treća replika poštovana zastupnica Gordana Sobol.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Samo sam htjela još dodatno nešto slažući se sa vama u ovom dijelu koji se govori o poticanju organizacija odgoja i obrazovanja gdje se u predškolskim ustanovama a vezano je da se te predškolske ustanove otvaraju u trgovačkim društvima, poslovnim organizacijama, javnom i privatnom vlasništvu. Inače treba reći iz izvješća o provođenju prošle nacionalne politike ova mjera nije provedena, ta mjera u 4 godine apsolutno nije provedena. Nije provedena iz razloga što je po mom shvaćanju bila vezana uz jednu drugu mjeru koja je pisala u prošloj nacionalnoj politici a to je da će se uvesti određene porezne olakšice društvima koja budu otvarala vrtiće unutar svojih prostora. Ja se isto osobno ne slažem da se otvaraju vrtići unutar nekakvih firmi, jer to onda dodatno veže žene i muškarce, dakle majke i očeve pa mogu ostati na poslu do kada god, eto do 7 ili 8 sati jer eto dijete im je u tom vrtiću nadohvat ruke, dakle u tom smislu, a to je stvar za raspravu jer te rasprave se vode. Ali dakle, ovo je jedna od mjera koja je upisala i u ovu politiku ali bez one druge mjere, dakle ona druga mjera koja nije provedena i Ministarstvo financija je jasno reklo da to neće provesti, nije moguće jer to izaziva određene druge teškoće općenito u samom poreznom sustavu. Na žalost, ja također kao i vi imam primjedbi i smatram da je ova nacionalna politika mogla biti bolja, mogla je biti bez ovakvih mjera koje su se inače pokazale kao neprovedive u proteklom razdoblju što ne znači da neću glasati za nju, što ne znači da sam ogorčena ili da sam negativno nastrojena prema svemu što dolazi iz Vlade. Predugo se svi bavimo ovom problematikom, problematikom ravnopravnosti spolova da ne bismo si mogli dozvoliti da budemo kritični, ali to ne znači da nećemo prihvaćati ovakve dokumente.
Hvala vam lijepa. Idemo na sljedeću raspravu, to je rasprava zastupnice Tatjane Šimac-Bonačić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine potpredsjedniče Vlade, gospođo predstojnice Ureda, kolegice i kolege. Meni je jako drago što je počeo danas predstavljanje ove Nacionalne strategije muškarac, naš potpredsjednik Vlade, evo slučaj je bio da je prvi govornik bio u ime Kluba gospodin Radin ponovno muškarac, ali isto tako moram spomenuti ovdje da je ove godine prvi put u Dubrovniku na otvaranju ljetnih igara Gundulićevu odu Slobodi izvodila žena, prvi put u povijesti ljetnih igara da je izvodila žena. Evo, toliko ipak smo uspjeli promičući bez obzira da li će se mijenjati taj naziv promicati, ne promicati, ipak smo uspjeli promičući napraviti nešto. Moja diskusija će biti vrlo kratka i osloniti ću se na primjedbe, odnosno zapažanja sudionika u javnoj raspravi, odnosno predstavnika nevladinih udruga. Moram reći da pozdravljam organiziranje javne rasprave u donošenju ovog ključnog dokumenta kao jednog vrlo važnog procesa u sudjelovanju organizacija civilnog društva i donošenju odluka javnih rasprava. Međutim, i njihove su primjedbe bile kratak rok, prekratak s obzirom da mnogi važni sudionici nisu čak bili upoznati s početkom javne rasprave koja se na početku predstavljala, kako sam dobila, samo na web stranicama. Ova nacionalna politika nadograđuje se na prethodnu nacionalnu politiku, međutim, u čijem provođenju zainteresirana javnost nema dovoljno podataka jer potpuni izvještaj za cjelokupni period provođenja politike nisu dostupni javnosti. Zašto to kažem? Nema evaluacije koja bi pokazala do koje mjere su ostvareni ciljevi postavljeni nacionalnom politikom jer evaluacija nije provedena. Na žalost kao i prethodne nacionalne politike, niti novom nacionalnom politikom nisu predviđeni indikatori kojima će se moći procijeniti uspješnost provedbe, a nisu ni predviđeni mehanizmi praćenja evaluacije što će isto tako onemogućiti, na kraju pitamo se je li uopće, odnosno u kojoj je mjeri provedena ova strategija. Kada govorimo o akcijskom planu djelovanja, kaže se a akcijski plan djelovanja sadrži ključne aktivnosti i mjere prema prioritetima tematskim područjima djelovanja. Međutim, nedostaje objašnjenje zašto se izabrao baš fokus na ova područja, te u kakvoj su vezi sa analizom stanja. Danas su kolegice, evo brojala sam, skoro su sve kolegice spominjale isto tako zdravlje žene i nije jasno zbog čega je zapravo došlo do redefiniranja prioriteta. Uzimajući u obzir mjere iz nacionalne politike prošle u području žena i zdravlja a sukladno podacima kojima raspolaže se u proteklom razdoblju, postavljeni ciljevi a to su bili i smanjenje učestalosti spolno prenosivih bolesti, podizanje razine zaštite i očuvanje zdravlja na radu, osobito psihičkog zdravlja žene, unapređenje mjera za očuvanje reproduktivnog zdravlja žene i sl. nisu ostvarene. Zbog toga smatramo da bi zapravo navedeno područje s odgovarajućim mjerama trebalo biti uvršteno u nacionalnu politiku ovu novu 2011.-2015. godine. Osim toga, nije jasno prema kojim kriterijima je područje žene i zdravlja uvršteno u tematsko područje promicanja ljudskih prava. Iako je politika ravnopravnosti spolova i osnaživanja žena prihvaćena na najvišoj državnoj razini odlukama Vlade Republike Hrvatske i Hrvatskoga sabora, iz ove politike zapravo nije vidljivo jesu li i na koji način osigurana odgovarajuća financijska sredstva, o tome su zapravo govorile i moje kolegice. Pojedine mjere nacionalne politike čini provođenje drugih strategija ili planova koje sadrže mjere vezano uz ravnopravnost spolova npr. mjera 211 unaprijedit će se položaj žena na tržištu rada sukladno mjerama nacionalnog akcijskog plana zapošljavanja za određeno razdoblje. No, taj princip nije konzistentno proveden kroz cijelu nacionalnu politiku, već je dio strategije spomenut kao sastavni dio strateškog okvira u uvodu. Stoga ne vidim razloga da akcijski plan zapošljavanja recimo bude istaknut kao zasebna mjera kada to već nisu i druge strategije i planovi. Kao što sam već spomenula, dio mjera je suviše općenit i nedostaju metode provedbe. To se naročito odnosi na mjere kojima su nositelji institucije, kojima ravnopravnost spolova nije nužno fokus te im nedostaje znanje u području ravnopravnosti spolova. Prema tome, vjerujemo da bi preciznije definiranje mjera znatno olakšalo njihovo provođenje, pa npr. predlaže se da pitanje rodno osjetljivog jezika bude sastavni dio mjera 711 što znači redovito će se održavati seminari za državne službenike, službenice radi njihove edukacije i naravno učinkovitijeg provođenja propisa i zadaća u ovoj politici provedbe ravnopravnosti spolova. Zatim, mjera 215 promicat će se zapošljavanje žena u sektoru informacijsko-komunikacijskih tehnologija itd. Ali ne pojašnjava način provođenja te bi trebalo pojasniti radi li se to o stipendiranjima, o kampanjama, o subvencioniranjima itd. ili o nečemu drugome. Još bi se osvrnula na 726 a to je analizirat će se sadržaj medija radi detekcije učestalosti i vrste rodnih stereotipa i ovdje bi naglasila da žene u medijima na žalost se danas prikazuju sve više kao stereotipi što podrazumijeva da se ženska osobna kao ljudskog bića svodi na običan objekt predodređenih stereotipnih vrijednosti. Na žalost, svjedoci smo da se tijelo žene u medijima predstavlja kao seksualni objekt, pogotovo u reklamama, to sam već prije ne znam koliko vremena i govorila u ovom Hrvatskom saboru jer kaže se da je žensko tijelo u aluziji na seks sve prodaje što je potpuna … [[Govornica se ne razumije]] svih ostalih vrijednosti žene kao osobe. A isto tako u medijima vrlo često se žena pokazuje i kao vješalica za odjeću, odnosno lice za kozmetičke preparate. Evo, to su zapravo kratka zapažanja, a naravno da podupirem i prihvaćam i ovu nacionalnu strategiju. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepa. Ispravak netočnoga navoda ima poštovana zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa još jedanput moram ispraviti, kolegica valjda nije čula prethodni moj ispravak netočnog navoda. Netočno je da iz prošle nacionalne politike nije učinjeno, nije dovršeno ono što se odnosilo na zdravlje žena. U izvješću pravobraniteljice za ravnopravnost spolova naglašeno vam je da su sve mjere iz poglavlja Žene i zdravlje provedene. Ovo što sada kritizirate da nema dalje žena i zdravlje već je i sam potpredsjednik naglasio da nije navedeno zato što je to provedeno u drugim ministarstvima, pa tako imate i u Ministarstvu zdravstva provodi se probir i prevencija karcinoma vrata maternice, karcinoma dojki, karcinoma crijeva. Osim toga imate program mjera zdravstvene zaštite. Vlada je odnijela nacionalnu strategiju zaštite mentalnog zdravlja od razdoblja 2001. do 2016. godine. Ne vidim uopće razloga da se to ponovno ponavlja u nacionalnoj politici za ravnopravnost spolova. A što se tiče ovo što naglašavate da su mjere općenite, pa ne mogu biti drugačije ako je to prijedlog nacionalne politike, a osim toga imate i dalje i nositelj i rok provedbi i akcijske planove ne znam što bi više trebalo ova nacionalna politika.
Hvala lijepa. Sljedeći je poštovani zastupnik Dino KOzlevac. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, potpredsjedniče Vlade, gospođo predstojnice ureda. Evo dozvolite mi ja ću isto vrlo kratko a da se ne ponovim, a s obzirom da sam jedini muškarac ja mislim koji uz potpredsjednika Vlade govorio o ovoj temi, onda dozvolite mi da kažem prvo da podržavam dokument koji je tu nama predložen. Neću ponavljati sve ono više manje što je rečeno znači i dobre, a da kažem i one strane neću reći loše nego ono što bi trebalo poboljšati da taj dokument koji određuje okvire u jednom kako ga nazvati području cijelog ponašanja kompletnog društva na području RH da taj dokument kao nacionalna politika bude još kvalitetniji ne samo u sadržajnom smislu nego ja bih volio da bude i konkretni i konkretiziran koliko god on može biti konkretan s obzirom da se radi o nacionalnoj politici mada bih ja više volio da se zove nacionalna politika rodne ravnopravnosti. Zašto ? zato što s tim dokumentom određujemo neću reći ponašanja, neću reći ni obveze jer je teško reći obveze nego sve ono što treba napraviti na svim poljima na području kako od zakonodavstva do ukupnog ponašanja kako bi politika ravnopravnosti odnosno rodna ravnopravnost ili spolna ravnopravnost bila na još kvalitetnijoj razini. Radi se o jednom području koji je jedna konstanta, jedna konstanta koja kroz ukupan razvoj društva tako i ukupnu organizaciju i života i rada i zajednice itd. trebamo težiti da ju postignemo na jednu optimalnu razinu odnosno na potpunu ravnopravnost. Svjestan sam da ta ravnopravnost potpuna kojoj težimo da će trebati jedan duži period da do nje dođe. Ali ono što bih ja htio reći volio bih da su neke mjere i konkretizirane već u samoj strategiji ne samo kao načelne obveze što treba netko napraviti nego bi po meni trebali biti i određeni rokovi i usmjerenje za mehanizme kako na koji način onda tu cijelu inventuru kada je radimo za 4 godine kao što smo radili sada za prethodno razdoblje da možemo reći što je na pojedinom segmentu konkretno napravljeno. Ono što želim reći da definitivno da bi dostigli stupanj kojemu težimo da u tom dijelu treba akcenat po meni najbitniji dati na odgoju, na odgoju počev od djece pa na dalje. To je ono što trebamo cijelo vrijeme govoriti jer to treba na neki način usaditi. Teško je reći usaditi ali odgojiti nove generacije na način da poštivanje ravnopravnosti i ravnopravnost bude sastavni dio života. To su najbitnije uloge institucija već od predškolskog odgoja, škola i svega onoga znači ne samo institucija nego i organizacija koje se bave u bilo kojem dijelu odgojem, okupljanjem i organiziranjem djece od škola do sporta društvenih organizacija itd. jer to su upravo mjesta na kojima se dugoročno mogu postići najkvalitetniji pomaci. Ono što želim reći normalno što moramo danas imati, a to su zakonski propisi. U svakom zakonskom propisu moramo imati elemente sadržane i ja moram reći da već imamo jedan niz zakonskih propisa odnosno zakona i propisa koji uređuju. Međutim smatram da nije dovoljno učinjeno kako u konkretiziranju pojedinih mjera ali isto tako u onom dijelu nepoštivanja odnosno sankcioniranja nepoštivanja obveza koje proizlaze iz svih tih zakonskih obveza koje se odnose na rodnu odnosno spolnu ravnopravnost. Nažalost, sankcija je sastavni dio i zato sankcija postoji. Prema tome, treba biti u većem dijelu i sankcionirano neispunjavanje obveza. Svjestan sam da ih je teško ispuniti više puta zato što mi imamo jedan slijed, prema tome teško je preko noći napraviti veliki pomak. Međutim, sa takvom nacionalnom politikom ja moram reći da je podržavam jer ona je uvijek iskorak prema naprijed, može dovesti i do toga da u tom segmentu budemo kvalitetnije angažirani. Netko je prije spominjao i Sabor i sastav Sabora itd., to dekretom ne možemo riješiti, ali zato smo svi skupa pozvani kao osobe koje se bave javnim poslom, koje se bave politikom, to je jedan široki spektar da težimo tome da dostignemo ono što smo si zadali upravo i ovom strategijom odnosno politikom koju zadajemo za 4 godine. Prema tome, ono za što se zalažem akcenat na odgoj na djelovanje i svega uređenja kroz institucije koje odgajaju nove generacija, a isto tako zalažem se za konkretiziranje koliko god je moguće. Evo imamo negdje na jednom dijelu piše da će se područne (regionalne) odnosno lokalne samouprave donositi i poduzimati mjere itd. Volio bih da je konkretnije da se što god moguće konkretizirano bez obzira što je to dokumenat koji određuje okvire, ali iz njega proizlaze obveze svih onda nakon toga da na svakom segmentu počev od mene pa svih nadalje koji svi djelujemo u tome da na svakom djelovanju u dnevnom, javnom životu i utjecaju na ono što imamo i na donošenje propisa u konačnici Sabora da o tome vodimo računa da bi onda dostigli tu razinu. Neću spominjati sve ono što se odnosi prije ste rekli na zdravlje žena, mada kada govorimo o tome mislimo na sve one mjere koje je potrebno donijeti. Prije smo spominjali edukaciju već i vraćamo se opet na školu. Prema tome, to su mjesta o kojima o tome moramo govoriti jer na sreću budućnost je u novim generacija koje vjerojatno ako tamo akcenata i damo kompletnu svoju pažnju u tom dijelu, možemo polučiti dugoročno rezultate da ukupna zadovoljstvo u društvu bude svih spolova i da dođe do ravnopravnosti koja će biti zadovoljavajuća kojoj mi težimo, teži joj cijeli svijet, cijela Europa itd. netko više, netko manje. No dobro, mi se zadržimo što moramo mi napraviti. Prema tome, ja podržavam to uz sve ove korekcije koje su kolege rekle koje je moguće učiniti u cilju kvalitetnijeg i boljeg dokumenta. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I evo umjesto pohvala za uključivanje u raspravu dobili ste jedan ispravak netočnoga navoda i jednu repliku. Evo najprije poštovana zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Moram ispraviti kolegu koji u svojoj raspravi kaže nije dovoljno učinjeno na konkretiziranju mjera i tada govori o obrazovanju. Izgleda kao da niste pročitali ovu nacionalnu politiku jer na stranici 33, 34 i 35 upravo vam se govori o konkretnim mjerama o uklanjanju stereotipa, uvođenju rodno osviještenog odgoja i obrazovanja u cjelokupni obrazovni sustav. Donijet će se novi udžbenički standard kojim će se podići kvaliteta rodno osjetljivog obrazovanja, etički i jezični standardi udžbenika, nacionalni okvirni kurikulum, udžbenički standard. Provodit će se sustav edukacije o ravnopravnosti spolova za nositelje i nositeljice odgojno-obrazovnog procesa, postići se spolna ravnoteža u odabiru područja obrazovanja u srednjim školama i visokoškolskim ustanovama. Dakle ne može se reći da se ne konkretizira. A što se tiče rodno osjetljivog obrazovanja na ove dvije stranice zaista je sve konkretizirano.
Hvala lijepa. I repliku još ima poštovana zastupnica Gordana Sobol.
Zahvaljujem. Pa kolega Dino, ja ustvari podupirem vaša razmišljanja vezana oko rodno osjetljivog obrazovanja ali razmišljam stalno u svjetlu onoga što je do sada učinjeno i koliko su neke mjere koje su bile i u prošloj politici na neki način se nastavljaju gotovo u istom obliku u novoj nacionalnoj politici. Pitanje je koliko su se one do sada provodile kroz naš odgojno-obrazovni sustav. Stoga ja sam nedavno na jednoj od rasprava, čini mi se da je to bilo vezano upravo kod izvješća pravobraniteljice, postavila pitanje kakve to generacije mi odgajamo, odnosno kakve nam to generacije odgajaju ili kako god hoćete. Ono što je pozitivno s ovim mjerama koje se odnose na rodno osjetljivo obrazovanje i što posebno pozdravljam to je edukacija onih koji rade sa našom djecom, ono što se kaže od najranije dobi, ali i zaključno i sa visokoškolskim obrazovanjem edukacija o pitanjima između ostalog i ravnopravnosti spolova. I mene užasno smeta što se u biti ne može ništa učiniti kada vam recimo Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa između ostaloga, kad se govori o bilo kakvim pomacima koji bi išli ka cilju sustavnog uklanjanja rodnih stereotipa što se ustvari pomaknulo i je li se nešto pomaknulo unutar recimo tog ministarstva, kaže podržava se, ocjene koje oni daju u izvješću su općenite i paušalne jer kaže podržava se ravnopravnost spolova na prikladan način. To za mene ne znači ništa i ustvari za mene i dalje ostaje nejasno, bez obzira što podupirem mjere koje se ovdje donose, kako će i na koji način to naš odgojno-obrazovni sustav pratiti. A posebno upozoravam da smo kao klub i dali amandman koji se odnosi na mjeru 3.1.2 gdje stoji da u postupku procjenjivanja usklađenosti udžbenika i pripadajućih nastavnih sredstava s nacionalnim okvirnim kurikulumom i udžbeničkim standardom kaže stručnim će se povjerenstvima ukazivati na potrebu uklanjanja rodnih stereotipa. Pa mislim šta ćemo im ukazivati da imaju potrebu da se to ukloni. Ne, nego…
Hvala. Vrijeme za repliku je prošlo.
Mi predlažemo da se takvi udžbenici i dopunska nastavna pomagala ne stavljaju u opticaj, dakle da ne budu prihvaćeni.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Kozlevac.
Da, poštovana kolegice Sobol, točno. Kad kažemo da se mjere trebaju konkretizirati onda ne smatram da mjere nisu ugrađene u politiku. Prema tome mjere su ugrađene, a kao što ste rekli postoje mjere koje konstantno ugrađujemo. Međutim, ja bih volio da smo konkretno valorizirali dosadašnju provedbu, dosadašnje stanje, zadovoljavajuće, nije zadovoljavajuće, došlo je do pomaka, nije došlo do pomaka, prema tome da valoriziramo. A kakvo je stanje i da ne možemo biti zadovoljni u konačnici govori i izvješće pravobraniteljice ravnopravnosti spolova i drugih masu primjera koje imamo prilike vidjeti i čuti da ima prostora da se stanje unaprijedi, da se konkretizira što treba napraviti i kako napraviti i da se nakon toga valorizira što je učinjeno. Ovo što ste rekla konkretno za primjer udžbenika, nije dovoljno reći da ćemo poduzeti, da ćemo napraviti nego konkretnu mjeru što i kako treba biti. Hvala.
Hvala lijepa. Nema više prijavljenih za raspravu po ovoj točci tako da će sada završni osvrt u ime predlagatelja imati poštovani potpredsjednik Vlade Republike Hrvatske Slobodan Uzelac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Dozvolite mi prije svega da vam svima zahvalim na vašoj pozornosti koju ste i vi vaši klubovi poklonili ovoj temi. Dakako, zahvaljujem onima koji su izrazili podršku bezrezervnu ili s rezervom, svejedno. Rekao bih naročito zahvaljujem onima koji su iznijeli kritike i u tom smislu dali doprinos u smislu poboljšanja ovoga teksta iz perspektive da oštrina vaših kritika jeste možda velika, ali ni izdaleka onoliko velika koliko je nama ostalo posla, svima zajedno ostalo posla na otklanjanju ove zapravo civilizacijske mrlje koju suvremeni svijet pa i naš ima u odnosu prema više od polovine stanovnika naše Republike Hrvatske. I s te perspektive i s tom sviješću prihvaćamo vaše kritike i nemate potrebu nama ni na koji način se ispričavati zato što ih upućujete, rekao bih dapače. Ipak, kratko dodatno pojašnjenje vaših prijedloga vezanih za potrebu konkretizacije nekih mjera kao što su recimo mjere iz poglavlja ili područja zdravlje žena. Uistinu u gotovo 10-tak strategija u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi te su mjere daleko konkretnije elaborirane nego što bi bile moguće ovdje u tekstu koji već sad kao što vidite ima više stotina stranica. Ali ono što je važno, samo da podsjetim, da je ta činjenica da su te mjere tamo navedene i da se od tamo vode imala za posljedicu, samo da podsjetim, ne znam da li ste primjetili sa su Ujedinjeni narodi pohvalili našu državu na programu npr. prevencije HIV-a u tom ministarstvu i rezultata koje su dale te mjere, a to je jedna od mjera iz toga poglavlja. Dobro, možda možemo napraviti i kombinaciju, možda možemo vidjeti dio čega unijeti u ovaj opći dokument, ali u svakom slučaju problemi o kojima govorite nisu zaboravljeni i oni se kao takvi tamo elaboriraju. Što se tiče konkretne molbe za pojašnjenje koje je postavila uvažena zastupnica Leaković vezano za obrazovanje za rodnu ravnopravnost u onom dijelu u kome se govori da će biti, to će biti sastavni dio kurikuluma za građanski odgoj i obrazovanje. Pojašnjenje ide u smislu da se taj kurikulum upravo ovih dana izrađuje i ne piše ovdje, nismo napisali da mislimo da bi trebalo biti. Kažemo bit će u tom dokumentu sasvim konkretno navedeno i to na tragu jedne strategije usput možda i dodatni odgovor kolegici zastupnici Sobol. Strategije o sustavnom obrazovanju o ljudskim pravima koje je od ove akademske godine otpočelo na svim hrvatskim i javnim sveučilištima, a slijedom zaključaka Rektorskoga zbora od prošle godine kada je svako sveučilište samoinicijativno preuzelo obvezu da će u skladu sa vlastitom kompozicijom, organizacijom i potrebama iznaći najbolji model da se otpočne s tim obrazovanjem. Dakako prije svega sa obrazovanjem učitelja i nastavnika kao ljudi koji bi to dalje nosili. I konačno, već do sada su pristigli amandmani koje sam imao prilike vidjeti. Među njima je i ovaj amandman vezan za potrebu promjene naziva dokumenta. Ja unaprijed mogu reći da je on prihvatljiv ne samom nazivu nego i u svemu onome što taj naziv sa sobom nosi. Evidentna je želja da naziv odražava svu širinu dokumenta a ne samo promidžbu i to je ono što dakako prihvaćamo. Prihvatit ćemo koliko sad mogu reći ovako s nogu i većinu ostalih amandmana, ali o svemu tome sutra konkretnije. Još jedanput zahvaljujem na pozornosti.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Vlade. Ovim zaključujem raspravu o ovom Prijedlogu nacionalne politike i o njoj ćemo glasovati kada se za to steknu uvjeti, a nadam se da će se steći sutra.
Prelazimo na Prijedlog nacionalne politike za promicanje ravnopravnosti spolova za razdoblje 2011.-2015. godine, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Klub zastupnika SDP-a. Molim predstavnika predlagatelja, potpredsjednika Vlade gospodina Slobodana Uzelca da se izjasni o amandmanu Kluba zastupnika SDP-a koji se odnosi na naziv politike. Izvolite.
Zahvaljujem. Amandman se prihvaća na način da se u prijedlogu amandmana doda rječica za da bi u konačnici naziv dokumenta glasio: Prijedlog nacionalne politike za ravnopravnost spolova za razdoblje 2011.-2015. Uz to, prihvaćanje amandmana uz ovu malu korekciju znači i logičnu obvezu da se u čitav tekst zakona unese, konzekventno unese ovaj naslov.
Klub zastupnika SDP-a.
Prihvaćamo.
Prihvaćeno u ovom izričaju. Hvala. Prelazimo na amandman 2 na mjeru 1.5.3.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. Amandman 3 na mjeru 3.1.2.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. Amandman 4 na mjeru 4.2.1.
Također amandman se prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. Amandman pet na mjeru 511?
Ovaj amandman ne možemo prihvatiti. Naime, prijedlog da se riječi: "Razmotrit će se" prihvaćanje konvencije o sprječavanju i borbi protiv nasilja nad ženama i nasilja u obitelji Vijeća Europe zamijeni s riječima prihvatit će se ne prihvaća se zbog toga što je postupak prihvaćanja konvencije u proceduralnom smislu složen i zahtjevan proces zbog obvezujuće prirode takve vrste međunarodnih ugovora.
Gospođa Sobol. Izvolite.
Pa ovako, intencija ovog amandmana je išla uz jedno saznanje, a to je da Hrvatska nije, dakle prilikom donošenja ove konvencije imala nikakvih rezervi u odnosu na konvenciju kao takvu i na tekst same konvencije. I bilo bi logički da onda se više posebno ne treba razmatrati prihvaćanje konvencije, nego da je samim tim već i iskazala stav da će se prihvatiti konvencija tako da bih ja ipak molila da bude glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. I amandman 6. istog predlagača na mjeru 517.
I ovaj amandman Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Zahvaljujem potpredsjedniku Vlade. Dajem na glasovanje Prijedlog nacionalne politike za promicanje ravnopravnosti spolova za razdoblje 2011.-2015. godine. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Nacionalna politika za promicanje ravnopravnosti spolova prihvaćena je većinom glasova, 111 glasova za, 1 suzdržan i ništa protiv.
Još je preostala za današnju raspravu, a i za ukupnu raspravu u ovom ljetnom zasjedanju prije ljetne pauze još je tu ostala jedna točka dnevnoga reda, a to je - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Konvencije vijeća Europe o zaštiti djece od seksualnog iskorištavanja i seksualnog zlostavljanja, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 853. Predlagatelj konačnog prijedloga zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnoga reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku tako da on objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe i Odbor za Obitelj, mladež i sport. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovana državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa Tatjana Vučetić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo, poštovane zastupnice i zastupnici. Pred vama je Nacrt konačnog prijedloga zakona o provođenju Konvencije vijeća Europe o zaštiti djece od seksualnog iskorištavanja i seksualnog zlostavljanja. Naime, ovim Zakonom potvrđuje se sama konvencija kako bi njezine odredbe u smislu članka 140. Ustava Republike Hrvatske postale dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Konvencija Vijeća Europe o zaštiti djece od seksualnog iskorištavanja i seksualnog zlostavljanja sastavljena je na ... [[Govornica se ne razumije.]] dana 25. listopada 2007. godine na Konferenciji europskih ministara pravosuđa. U ime Republike Hrvatske konvenciju je 25. listopada 2007. godine potpisala gospođa Ana Lovrin, tadašnja ministrica pravosuđa. Konvencija je stupila na snagu 1. srpnja 2010. godine nakon što ju je pet država izrazilo pristanak da budu vezane konvencijom. Konvencija predstavlja pravni okvir za daljnju dogradnju zakonodavnog pravnog okvira potrebnog za učinkovitiju prevenciju, odnosno progon i kažnjavanje počinitelja kaznenih djela utvrđenih konvencijom. Ona također predstavlja pravni okvir za jačanje međunarodne suradnje s ciljem sprječavanja i suzbijanja seksualnog iskorištavanja i seksualnog zlostavljanja djece, zaštite i pružanja pomoći žrtvama, provođenja istraga ili postupaka vezanih uz kaznena djela predviđenih ovom konvencijom. Zakonodavstvo Republike Hrvatske je najvećim dijelom usklađeno sa zahtjevom konvencije. Međutim, u odnosu na neke odredbe konvencije bit će potrebno daljnje usklađivanje primjerice odredaba o prikupljanju, evidentiranju i pohrani podataka vezanih za identitet i genetički profil, odnosno DNA osoba osuđenih za kaznena djela utvrđena u skladu sa konvencijom. Ja moram reći da je prije dva dana u ovom Domu bio Nacrt kaznenog zakona pred cijenjenim zastupnicama i zastupnicima. U tom novom Nacrtu kaznenog zakona predviđena je čitava jedna nova glava koja upravo regulira kaznena djela seksualnog zlostavljanja i seksualnog iskorištavanja djece. I moram reći da je u tom nacrtu primijenjena konvencija, odnosno apsolutno je usklađen taj dio Kaznenog zakona sa konvencijom. Potvrđivanjem Konvencije Republika Hrvatska pridružuje se naporima Međunarodne zajednice poglavito državama članicama Vijeća Europe kako bi se još odlučnije formulirala odlučnost države u borbi protiv neprihvatljivih oblika kršenja temeljnih prava djece. Evo toliko. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa državnoj tajnici. Još da vidim žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Čini se da ne. Onda otvaram raspravu. Idemo po klubovima. Prvi prijavljeni klub HDZ-a, u ime kluba poštovana zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvažena tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Klub Hrvatske demokratske zajednice raspravljao je o Prijedlogu zakona o potvrđivanju Konvencije Vijeća Europe o zaštiti djece od seksualnog iskorištavanja i seksualnog zlostavljanja s konačnim prijedlogom zakona. U okviru programa Vijeća Europe "Izgradnja Europe za djecu i s djecom" koji uključuje borbu protiv seksualnog nasilja nad djecom specifičnim pravnim instrumentima i sveobuhvatnim aktivnostima za podizanje razine svijesti 29. i 30. studenog 2010. godine u Rimu je pokrenuta kampanja Vijeća Europe za zaustavljanje seksualnog nasilja nad djecom. Cilj kampanje je promicanje potpisivanja, ratifikacija i provedbu Konvencije Vijeća Europe o zaštiti djece od seksualnog iskorištavanja i seksualnog zlostavljanja, te pružanja znanja i praktičnih rješenja za sprječavanje i prijavljivanje seksualnog nasilja nad djecom, a time i podizanje razine svijesti o stvarnim razmjerima seksualnog nasilja nad djecom. Kod nas je to još uvijek tabu tema. Znanstvena istraživanja govore kako je oko 20% djece u Europi žrtva nekog oblika seksualnog nasilja, a od toga je 70 do 85% slučajeva počinitelj poznat žrtvi. Većina slučajeva seksualnog zlostavljanja događa se u krugu obitelji, te od strane osobe koje su bliske djetetu ili njegovom društvenom okruženju. Seksualno zlostavljanje djece pojavljuje se u mnogim oblicima među kojima su incest, pornografija, prostitucija, trgovanje ljudima, vrbovanje djece na gledanje i sudjelovanje u seksualnim aktivnostima, te seksualno zlostavljanje od strane vršnjaka. Djeci je uništeno mentalno zdravlje, uništeno je povjerenje prema odraslima i čisto u takvoj spoznaji pate i trpe. Najnovija konvencija na ovom području je upravo ova Konvencija Vijeća Europe o zaštiti djece od seksualnog iskorištavanja i seksualnog zlostavljanja. Ona predstavlja značajan iskorak u sprečavanju seksualnog nasilja, zaštiti djece i kažnjavanju počinitelja. Utemeljena je na Konvenciji UN-a o pravima djeteta i predstavlja prvi instrument kojim se prema seksualnom zlostavljanju djece odnosi prema zločinu neovisno o tome tko ga je i gdje počinio. Ovim zakonom potvrđuje se konvencija kako bi njezine odredbe u smislu članka 140. Ustava RH postali dio unutarnjeg pravnog poretka RH. Republika Hrvatska je potpisala već Konvenciju Vijeća Europe o zaštiti djece od seksualnog iskorištavanja i seksualnog zlostavljanja, kao što smo čuli, 25. listopada 2007. na Lanzarotteu u Španjolskoj i Konvencija iz Lanzarottea utvrđuje mjere koje su potrebne da se nasilje zaustavi. Konvencija predstavlja pravni okvir za daljnju dogradnju zakonodavnog pravnog okvira. Ona obuhvaća sljedeće glavne aspekte: mjere sprečavanja i zaštite, pomoć djeci žrtvama i njihovim obiteljima, programe ili mjere intervencije za počinitelje seksualnog nasilja nad djecom. Kaznena djela uključuju neke nove poput vrbovanja, bilježenje, pohranjivanje podataka o osuđenim počiniteljima kaznenog djela seksualnog nasilja, međunarodnu suradnju, mehanizme praćenja sa ciljem osiguranja provedbe odredbe konvencije. Zakonodavstvo RH je zaista najvećim dijelom usklađeno sa zahtjevima konvencije, međutim na neke odredbe potrebno je i daljnje usklađivanje. To je upravo ona odredba o prikupljanju, evidentiranju i pohrani podataka vezanih za identitet i genetički profil DNK osoba osuđenih za kaznena djela utvrđena u skladu s konvencijom. Kod nas postoje već određeni zakoni, Zakon o kaznenom postupku, Zakon o sudovima za mladež, Zakon o zaštiti od nasilja u obitelji, o probaciji itd. U skladu sa konvencijom pravni okvir zakonodavstva u Kaznenom zakonu vidjeli smo da je već donesen i da smo ga raspravljali u prvom čitanju kao što je rekla gospođa tajnica, međutim ono što zaista na kraju moramo potvrditi da se RH, Vlada Republike Hrvatske i svi mi upravo pridružujemo ovoj borbi kršenja temeljnih prava djeteta koje dijete ima, a koje je predviđeno u ovoj konvenciji i svim onim dokumentima koji su dosada doneseni.
Hvala lijepa. Sljedeći klub je klub HNS-HSU-a, u ime kluba poštovana zastupnica Danica Hursa.
Hvala lijepa potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege. Ovim prijedlogom zakona potvrđuje se Konvencija Vijeća Europe o zaštiti djece od seksualnog iskorištavanja i seksualnog zlostavljanja koju je Republika Hrvatska potpisala 20. listopada 2007. godine, tadašnja ministrica, današnja naša kolegica gospođa Lovrin. Tim činom RH ulazi u krug onih država koje čine posebne napore u borbi protiv neprihvatljivih oblika kršenja temeljnih prava djeteta. Konvencija predstavlja pravni okvir za daljnju dogradnju zakona i pravnih akata potrebnih za učinkovitiju prevenciju, progon i kažnjavanje počinitelja ovih kaznenih djela. Ona također predstavlja pravni okvir za jačanje međunarodne suradnje s ciljem sprečavanja i suzbijanja seksualnog iskorištavanja i seksualnog zlostavljanja djece, zaštite i pružanja pomoći žrtvama, provođenja istraga ili postupaka vezanih uz kaznena djela utvrđena u skladu s konvencijom. Konvencijom su uz već propisana kaznena djela u ovom području uvedena neka nova kaznena djela kao što su sudjelovanje djeteta u pornografskoj predstavi,namjerno dovođenje djeteta u situaciju da radi seksualnog razloga gleda seksualno zlostavljanje itd. Nadalje, konvencijom se definiraju kvalifikatorne okolnosti kod seksualne zloupotrebe djece. Definirana je sudska nadležnost na način da se omogućuje lakša borba protiv seksualnog iskorištavanja djece kroz turizam. Nadalje, uveden je čitav niz mjera za zaštitu i podršku žrtvama seksualnog iskorištavanja i zlostavljanja. Definirano je da države trebaju omogućiti korištenje prikrivenih istražitelja kod ovih kaznenih djela. Traži se stvaranje baze podataka počinitelja ovih kaznenih djela, uvođenje intervencijskih programa za počinitelje ovih kaznenih djela kao i osoba koje se boje da bi mogle počiniti ovo kazneno djelo. Države u skladu s konvencijom trebaju osigurati da djeca u osnovnim i srednjim školama dobiju informacije o rizicima od seksualne zloupotrebe i iskorištavanja te načinima zaštite. Države su također dužne podizati svijest građana glede potrebe zaštite djece i njihovih prava. Izmjene koje se očekuje u Kaznenom zakonu ili su već se desile vezane na odredbe konvencije moraju biti kvalitetna poboljšanja postojećih inkriminacija. Zakonodavstvo RH je u velikoj mjeri usklađeno sa zahtjevima konvencije, ali evo kao što je već i rečeno ima dijelova koji se tek trebaju uskladiti s odredbama konvencije. Tu spada evidentiranje i pohrana nacionalnih podataka o osuđenim počiniteljima seksualnih kaznenih djela propisana odredbama članka 37. konvencije. I tu je rečeno da će to biti implementirano u posebni zakon. Tu ću isto zamoliti da nam državna tajnica kaže kada i da li će to tako biti jer kaže u Akcijskom planu Vlade RH za 2011. kaže se: "Jedinstveno nacionalno tijelo nadležno za vođenje predmetne baze podataka o osuđivanim osobama za seksualne delikte na štetu djece kao i njihov genetički profil vodit će Ministarstvo pravosuđa RH s obzirom da je i sada ovo tijelo nadležno za ustroj i vođenje kaznene evidencije osuđivanih osoba." Seksualno zlostavljanje djeteta može se opisati kao svaka seksualna aktivnost ili ponašanje koje može emocionalno ili fizički ozlijediti dijete te svaka seksualna aktivnost ili ponašanje kojim se iskorištava dijete radi zadovoljenja seksualnih ili emocionalnih potreba druge osobe. Budući da kod većine slučajeva seksualnog zlostavljanja djece ne ostavlja očite fizičke dokaze uočavanje je često vrlo teško. Djecu napastuje najčešće neki bliski član obitelji pa se dijete zbog gubitka povjerenja teško odvaži nekome požaliti. Nema tipičnih zlostavljača ni žrtava, a sudsko procesuiranje otežano je bez čvrstih fizičkih dokaza. Zato je nasušna potreba za još više edukacije i senzibilizacije javnosti za navedeni društveni problem. Jedno od petero djece žrtva je nekog oblika seksualnog zlostavljanja i nasilja. Ono se događa djeci neovisno o spolu, dobi, boje kože, socijalnom statusu ili religiji, počinitelj može biti i dijete. Procijenjeno je da je u do 85% slučajeva zlostavljač netko koga dijete poznaje ili komu vjeruje. Seksualno nasilje nad djecom ima različite oblike. Od seksualnog zlostavljanja u obitelji, dječje pornografije, prostitucije, do iskorištavanja djeteta u seksualne svrhe preko interneta, te seksualno napastovanje od strane vršnjaka. Ukupan broj kaznenih djela protiv slobode i morala počinjenih na štetu djece i maloljetnika odnosno maloljetnica u razdoblju od 2005. do 2010. u Republici Hrvatskoj je 2483. Vrlo je važno da ne zatvaramo oči nad ovim problemom nego da postanemo svjesni koliko je to učestali, ozbiljan i opširan problem cijelog društva te da uvijek imamo na umu kako jedno od petero djece doživljava neki od oblika seksualnog zlostavljanja. Neki od izvora govore da su djeca u posljednjih 10 godina bila žrtve seksualnog nasilja u čak 32% prijavljenih slučajeva. U 30% slučajeva žrtve su bile maloljetne osobe u dobi od 14 do 18 godina. Na žalost mučeništvo djeteta žrtve ne završava uvijek otkrivanjem počinitelja zlostavljanja. Prečesto djeca potaju žrtve rupa u zakonu i nekvalitetno koordiniranih ili neprimjereno podučenih pravnih, socijalnih ili zdravstvenih službi. Ono što svima i službenicima i relevantnih institucija i široj javnosti nedostaje je kvalitetna edukacija n ovome području. Jer se ova ista vrlo malo organizira, službenike se nedovoljno upućuje u svu tu problematiku tako da se moraju samo educirati, učiti i boriti se na neadekvatan način sa ovim problemom. Veliki problem je nedovoljna suradnja nadležnih institucija. Seksualno zlostavljanje djeteta nedvojbeno je mnogo raširenije nego što svi mi možemo pretpostaviti, iako se procjene razlikuju ovisno o vrsti istraživanja smatra se da je seksualno zlostavljanje doživjela 1 od 4 djevojčice te 1 od 6 dječaka. Mnogi istraživači vjeruju da te brojke predstavljaju samo vrh ledene sante, jer je većina slučajeva seksualnog zlostavljanja nepoznata budući da neka djeca nikada ne otkriju da su zlostavljana i njihovi slučajevi nikada ne dospiju do socijalne službe, policije ili pravosudnog sustava. Zbog vjerovanja da je seksualno zlostavljanje djeteta rijetka pojava dječje se izjave o zlostavljanju često zanemaruju ili odbacuju kao izmišljotina. Procjena kaže da na svako jedno prijavljeno silovanje dolazi čak 15 do 20 neprijavljenih. To su podaci koji zgroze svaku normalnu osobu. I na kraju Klub HNS HSU će prihvatiti ovaj Prijedlog zakona uz konstataciju da nam je žao što Zakon o potvrđivanju Konvencije ne prati zakon koji s ciljem sprečavanja i kaznenog progona, kaznenih djela utvrđenih u skladu s konvencijom provode mjere kako bi prikupila i pohranila podatke vezane uz identitet i genetički profil osoba osuđenih za kaznena djela utvrđena u skladu sa ovom Konvencijom koja je predmet ovog Zakona. Zahvaljujem.
Hvala vam lijepa. I posljednji prijavljeni Klub je Klub HSS-a u ime Kluba poštovani zastupnik Stanko Grčić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažena državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Kada otvorimo novine ili gledamo vijesti ili se informiramo putem Interneta gotovo smo svakodnevno u prilici susresti se sa šokantnim naslovima kojima nas se informira o zlostavljanju djece. Iako postoje razni oblici zlostavljanja djece šira javnost posebno je osjetljiva na seksualno zlostavljanje, te se u javnosti i u državnim institucijama poduzimaju mnogi napori kako bi se djecu zaštitilo na najbolji mogući način od takvih događaja koji bez dvojbe trajno obilježe život. Konvencija vijeća Europe o zaštiti djece od seksualnog iskorištavanja i zlostavljanja još je jedan dodatni napor koji države članice Vijeća Europe poduzimaju s ciljem odlučnije borbe protiv neprihvatljivih oblika kršenja temeljnih prava djeteta. Nije potrebno posebno naglašavati da je seksualno zlostavljanje i iskorištavanje djece danas prisutno u svim sferama društvenog života i to u velikoj i to u tolikoj mjeri da je uistinu krajnje vrijeme za poduzimanje vrlo odlučnih koraka kako bi se postojeće stanje bitno promijenilo u korist djece. Konvencije vijeća Europe o zaštiti djece od seksualnog iskorištavanja i seksualnog zlostavljanja sastavljena je 25. listopada 2007. godine na konferenciji Europskih ministara pravosuđa. Konvencija je stupila na snagu 1. srpnja 2010. godine nakon što je pet država izrazilo pristanak da budu vezane konvencijom. Konvencija predstavlja pravni okvir i kod nas za daljnju dogradnju zakonodavnog pravnog okvira potrebnog za učinkovitu prevenciju, progon i kažnjavanje počinitelja ovih kaznenih djela. Ona također predstavlja pravni okvir za jačanje međunarodne suradnje, s ciljem sprečavanja i suzbijanja seksualnog iskorištavanja i seksualnog zlostavljanja djece zaštite i pružanja zaštite žrtvama, provođenje istraga ili postupaka vezanih uz kaznena djela utvrđena u skladu s konvencijom. Konvencijom su uz već propisana kaznena djela u ovom području uvedena neka nova kaznena djela kao što je sudjelovanje djeteta u pornografskoj predstavi i namjerno dovođenje djeteta u situaciju da radi seksualnih razloga gleda seksualno zlostavljanje ili seksualne aktivnosti. Nadalje, Konvencijom se definiraju kvalifikatorne okolnosti kod seksualne zloupotrebe djece između ostalog i seksualnog zlostavljanja i iskorištavanja djece unutar obitelji. Zastara u skladu s odredbama konvencije počinje teći tek od punoljetnosti djeteta. Definirano je također da države trebaju omogućiti korištenje prikrivenih istražitelja kod ovih kaznenih djela. Prijavljivanje ovih kaznenih djela ne smije predstavljati povredu profesionalne tajne, traži se stvaranje i baze podataka o počinitelja od ovih kaznenih djela, uvođenje intervencijskih programa za počinitelje ovih kaznenih djela kao i osoba koje se boje da bi mogle počiniti ovo kazneno djelo. Države u skladu s konvencijom trebaju osigurati da djeca u osnovnim i srednjim školam dobiju informaciju o rizicima od seksualne zloupotrebe i iskorištavanja te načina zaštite. Države su također dužne podizati svijest građana glede potrebe zaštite djece i njihova prava. Predlagatelj u obrazloženju navodi da u Kaznenom zakonu RH Zakonu o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela, Zakonom o kaznenom postupku i Zakonu o sudovima za mladež sadržane su definicije kaznenih djela seksualnih iskorištavanja djece. Kaznene odredbe koje se odnose na poticanje, pomaganje i pokušaj počinitelja kaznenih djela, kaznene sankcije, produljenje roka zastare da kazneni progon počinitelja kaznenih djela u vezi seksualnih iskorištavanja djece. Ovi propisi u najvećim dijelu usklađeni su i sa okvirnom odlukom Vijeća EU. Usporedbom nacionalnog zakonodavstva s predmetnom konvencijom i navedenom okvirnom odlukom ocjenjuje se da hrvatski propisi koji uređuju ovo pitanje već sadrže odredbe konvencije u velikoj mjeri, a neke i u cijelosti. Međutim, u odnosu na neke odredbe konvencije biti će potrebno daljnje usklađivanje, primjerice odredbe o prikupljanju, evidentiranju i pohrani podataka vezanih za identitet i genetički profil. Budući je najvećim dijelom zakonodavstvo RH usklađeno sa zahtjevima konvencije za naglasiti je da manji dio ali ne i manje važan nije usklađen sa odredbama konvencije. Evidentiranje i pohrana nacionalnih podataka o osuđenim počiniteljima seksualnih kaznenih djela propisanih odredbom članka 37. konvencije bit će implementirana posebnim zakonom. Vlada Republike Hrvatske svojim akcijskim planom također za 2011. planirala utemeljenje baze podataka počinitelja kaznenih djela seksualnog iskorištavanja i seksualnog zlostavljanja djece. Klub zastupnika HSS-a pozdravlja usvajanje ove konvencije i napore Vlada Republike Hrvatske da sustav koji RH u borbi protiv seksualnog zlostavljanja trenutno ima dodatno pojača, unaprijedi i pridonese zaustavljanju i sprečavanju novih slučajeva seksualnog iskorištavanja i zlostavljanja djece. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Nema prijavljenih pojedinačnih rasprava. I sada će završni osvrt u ime predlagatelja imati poštovana državna tajnica Tatjana Vučetić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Samo sam se htjela zahvaliti svim predstavnicima klubova zastupnika na raspravi i pojasniti činjenicu da smo tri instituta iz Kaznenog zakona da tako kažem izvukli i radimo na tome nacrt posebnog zakona je donesen u kojem će biti rehabilitacija, kaznena evidencija i pravna posljedica osude. Ono što svih nas najviše tišti da tako kažem to je tzv. kolokvijalno kažem registar pedofila koji će svakako ući u kaznenu evidenciju. Normalno da smo malo zastali s radom na izradi toga zakona dok se ne usvoji Kazneni zakon kao temeljni zakon koji onda daje mogućnost i za izradu toga zakona. I ja se nadam da ćete vi na svojim klupama na jesen imati i taj zakon donesen. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. I o ovome konačnome prijedlogu zakona glasovat ćemo kada se za to steknu uvjeti. I tako smo došli do kraja današnjega rada Hrvatskog sabora. Sutra nam još ostaje glasovati o raspravljenim točkama i najavljujem glasovanje u 11,00 sati, pa molim predstavnike vodstva klubova da osiguraju odgovarajuću nazočnost kako bismo glasovanje mogli uredno odraditi i time u ustavnom roku zaključiti ovo zasjedanje prije ljetnog raspusta. Nastavak sjednice sutra u 11,00 sati sa glasovanjem. Hvala. Doviđenja do sutra.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Konvencije Vijeća Europe o zaštiti djece od seksualnog iskorištavanja i seksualnog zlostavljanja, bio je hitni postupak, P.Z. br. 853, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Konvencije Vijeća Europe o zaštiti djece od seksualnog iskorištavanja i seksualnog zlostavljanja. Molim uključimo se i glasujmo o potvrđivanju konvencije. Rezultat. Ovaj konačni prijedlog zakona o potvrđivanju konvencije je prihvaćen jednoglasno sa 116 glasova.