Poštovane kolege, evo danas, dan nakon Međunarodnog dana borbe protiv korupcije, da upozorim na jedan, dva slučaja, neću pričati o ne znam, vjetroelektranama, vjetrenjačama i nekim drugim slučajevima koji su možda medijski bili pristup, prisutniji, već o dva slučaja, evo iz kraja iz kojeg dolazim. Jedan je Vruja, dakle devastacija pomorskog dobra koja traje dvadeset godina. Na sjednici 6. prosinca, županijska skupština, oduzela je po drugi put koncesiju firmi Pointi i njenom vlasniku Stipi Latkoviću, koji se na području te uvale, nekad skrivene, jedne prekasne uvale između Omiša i Makarske, do koje se nekad davano moglo doći samo morem, a kad je on preuzeo tu koncesiju već slobodno 20 godina širi se u svim smjerovima, širi se na državnu imovinu, na zemlje u vlasništvu države, gradi usprkos svim inspekcijama, svim nadzorima koji su do sada zabranjivali bezbroj puta njegovu gradnju. On lijepo probija i puteve, nekad vatrogasne, a sad su to široki ono dvosmjerna cesta do njegovih dvora u toj uvali. Dakle, evo županija nedavno po drugi put oduzima tu koncesiju, međutim evo i ako oduzme koncesiju šta će se dogodit? Ništa, on neće uređivat malo tu plaću, to je koncesija na plažu i taj je dio pomorskog dobra, ali svi njegovi dvori od te obale do vrha ceste i dalje ostaju, ostaje taj put, dakle nitko ništa ne ruši ono što je bespravno izgrađeno. Evo upitajmo se zašto. Ali drugi slučaj koji me jučer šokirao to je vezan je uz prijedlog jednog amandmana koji sam ovdje predložila na državni proračun, a to je amandman bio 15 milijuna kuna za sanaciju opasnog otpada odnosno opasne šljake, troske kako god je hoćete nazvati na području bivše Tvornice Dugi rat, dakle Tvornica Ferolegura Dugi Rat koja je trenutno investitor, firma Projekt Uvala, imala je sanacijski program odobren 2015.g. i trebala je u roku četiri godine dakle do kraja 2019.g. sanirati to područje. Kako oni to nisu napravili po Zakonu o zaštiti okoliša to područje je trebala sanirati država i onda se naplatiti od investitora. Naravno država to ništa nije napravila i ja sad u prijedlogu amandmana kažem i rezerviram neki početni iznos od 15 milijuna kuna, međutim državni tajnik odgovara kaže sanacijski program je odobren i ne možemo to prihvatiti sanirat će investitor. I sad ja se začudim, dakle možda ima neki novi sanacijski program, međutim evo novinari su bili brži postavili su pitanje ministarstvu i jučer dođe odgovor iz tog ministarstva dakle koji je to sanacijski program možda ima neki novi. Ne, to je taj iz 2015.g. koji je već jedanput istekao, po kojem je već jedanput taj investitor morao to sanirati po kojem je to prešlo na obavezu države da je ona to od kraja 2019. do danas trebala sanirati pa nije. E oni se ponovo drže tog isteklog sanacijskog programa i obećavaju ponovno tom Projektu Uveli, eto imat ćete pravo sanirati tvornicu koju niste do sada puste ove godine sanirali, ali evo valjda su im rekli majke mi mile negdje su dali neko obećanje, ne znam kome je šta došlo u koji džepić iz kojeg džepa u koji džep je prešlo, ali eto vjeruje se istom investitoru po ne znam koji put. Dakle, evo imate na području Dalmacije, imate Vruju koja 20 godina devastira se pomorsko dobro i nikom ništa. Zašto se devastira? Zato što može, zato što čovjeku ništa niko ne može. Dakle, zašto bi slušali zakone ove države kad ima evo nekih podobnih i pogodnih koji zakone ne trebaju slušati. Hvala.
Slijedi iznošenje stajalište u ime Kluba Socijaldemokrata, poštovani Domagoj Hajduković.
Hvala lijepo. Kolegice i kolege na današnji dan 1948. godine Opća skupština UN-a donijela je Opću deklaraciju o pravima čovjeka. Zbog toga na današnji dan obilježavamo Međunarodni dan ljudskih prava. Nadam se da ne moram nekima objašnjavati što su ljudska prava iako iz nekih rasprava ponekad steknem taj dojam, ali ljudska prava su univerzalna i nedjeljiva. Nažalost, ne uživamo ih svih kao ljudska bića isto. Ljudi su povrijeđeni u svom dostojanstvu i pravima u Hrvatskoj, na rubovima EU i na bezbroj drugih mjesta na svijetu. To je nešto što ne možemo i ne smijemo tolerirati. Ne samo kao političari, ne kao zastupnici već kao ljudska bića i o tome moramo jasno i glasno progovarati. Zašto? Zato što nema jednakih i nema jednakijih u ljudskim pravima i ljudskom dostojanstvu svi trebamo i moramo biti isti. U Hrvatskoj nažalost se ljudska prava krše na bezbroj načina, ja ću samo nabrojati neke koliko mi vrijeme dopusti. Primjerice ljudsko pravo na dostojanstvenu starost, malo ako se prošetate po ulicama bilo kojeg našeg grada ne samo dostojanstvenu starost govorim o dostojanstvenom životu, naći ćete jako puno naših sugrađana u starijoj životnoj dobi koji kopaju po kantama za smeće tražeći plastiku koju mogu onda vratiti u trgovine za neku minimalnu naknadu i tako si podebljati svoj jako mršavi budžet. Ako govorimo o pravu na rad, pravo na poštenu plaću za rad, mislim da to ne moram posebno objašnjavati. Ako govorimo na pravo udomljavanja djece ili posvajanja djece, tu isto nismo još uvijek jednaki nego postoje neki jednakiji jer neke kolegice i kolege ne mogu djeci pružiti topli dom zbog svoje seksualne orijentacije, to nije i ne smije biti standard. Također u svijetlu pandemije postoje jednaki i postoje jednakiji kolegice i kolege. Iako ja jesam za cijepljenje, cijepljen sam i to sam više puta spomenuo građani koji nisu cijepljeni bilo zbog svojih subjektivnih ili objektivnih razloga nisu, ne smiju biti diskriminirani i njima se ne smije uskratiti pristup određenim uslugama samo zato što nisu cijepljeni. Mora postojati jasna alternativa u ovom slučaju to je testiranje, ako su testirani moraju biti naravno negativni, moraju biti tretirani isto kao i mi ostali koji imamo Covid potvrde jer u suprotnom stvaramo veliku nejednakost u društvu stvaramo covidpotvrdaše i oni bez, stvaramo cijepljene i necijepljene. U našem već podijeljenom društvu mislim da su takve podijele izlišne da ih ne smijemo dozvoliti. U svakom slučaju ljudska prava kako sam rekao su univerzalna, nedjeljiva. Na današnji dan obilježavamo Međunarodni dan ljudskih prava i mi u Klubu Socijaldemokrata mislimo smo da je barem jednom raspravom potrebno na to skrenuti pažnju. I ne samo na to nego i reći da nažalost ljudska prava još nisu univerzalna vrijednost u svim dijelovima svijeta, a bojim se nisu ni u Hrvatskoj. To je nešto na čemu svi trebamo zajedno raditi i zato vas pozivam sve kolegice i kolege sa svih strana sabornice neovisno o političkim bojama i svjetonazorima da se zajedno zalažemo za sva ljudska prava, da ukazujemo tamo gdje se krše i da ne šutimo o kršenjima ljudskih prava jer šutnja je odobravanje. A ako odobravamo kršenje ljudskih prava onda nismo zaslužili ni da se naša poštuju. Hvala vam lijepa.
Slijedi iznošenje stajališta u ime Kluba zastupnika HDZ-a, poštovana zastupnica Anita Pocrnić Radošević.
Hvala potpredsjedniče, kolegice i kolege. Upravno je vijeće HZZ-a na sjednici održanoj 6. prosinca donijelo je odluku o dopuni mjere Program zadržavanja radnika u djelatnostima smanjene gospodarske aktivnosti za studeni 2021.g.. Navedenom dopunom dopunjen je popis prihvatljivih djelatnosti za korištenje potpore i on uključuje gradski i prigradski kopneni prijevoz putnika i ostali kopneni prijevoz putnika. Poslodavci iz ovih djelatnosti dokazuju pad prihoda sukladno postojećim kriterijima, ali samo unutar poslovanja koje se odnosi na povremeni prijevoz. Također djelatnost cateringa isključivo poslodavci koji većinu prihoda ostvaraju od cateringa u industriji događanja i kojima je to glavna djelatnost. Podsjećam, za Program zadržavanja radnika u djelatnostima smanjene gospodarske aktivnosti za studeni 2021.g. zahtjevi se predaju putem online aplikacije na web adresi mjera-zrmhzz.hr do zaključno 22. prosinca 2021.g.. Na istoj sjednici donesena je i odluka o novoj mjeri Program zadržavanja radnika u djelatnostima smanjene gospodarske aktivnosti za prosinac 2021.. Prihvatljive djelatnosti ostaju iste kao i u mjeri za studeni, a zahtjevi će se zaprimati od 27. prosinca do zaključno 20. siječnja 2022.g.. Poslodavcu se može odobriti korištenje potpore u 100%-tnom iznosu za sve radnike za koje traži potporu ako 70% i više radnika za koje traži potporu posjeduje EU digitalnu covid potvrdu ili su stekli uvjete za dobivanje iste sukladno pravilima o izdavanju u RH. Ukoliko manje od 70% radnika posjeduje EU digitalnu covid potvrdu dobit će proporcionalan iznos potpore, znači iznos jednak postotku covid potvrda od ukupnog iznosa potpore. Ciljane skupine poslodavaca osim onih navedenih u dopunama su poslodavci iz sektora obuhvaćeni mjerom za studeni. Oni su detaljno navedeni na web stranici i sad ih zbog nedostatka vremena ne stignem navoditi, zatim poslodavci s područjima na kojima je proglašena katastrofa uzrokovana potresom bez obzirom na djelatnost i to kada su im zbog objektivnih razloga poslovni, poslovni proizvodni procesi smanjeni ili onemogućeni. I poslodavci kojima je djelomično ili u cijelosti zabranjen rad odlukama stožera civilne zaštite bez obzira na djelatnost. Također ovim putem želim čestitati HZZ-u kojem je na svečanoj dodjeli nagrada „Zlatna kuna“ HGK dodijeljeno posebno priznanje za učinkovitost u provođenju mjera Vlade RH za očuvanje radnih mjesta uslijed epidemije Covida-19. Zahvala je to svim djelatnicima HZZ-a koji su odradili i još uvijek odrađuju cjelokupan proces transfera novčanih sredstava prema poslodavcima, kao i djelatnicima Ministarstva rada, mirovinskog sustava, obitelji i socijalne politike koji su stvorili potrebne preduvjete i osigurali sredstva koja su to omogućila. Od trećeg mjeseca 2020.g. djelatnici Zavoda za zapošljavanje predano rade kako bi pristigli zahtjevi bili obrađeni i sredstva isplaćena korisnicima pri čemu su nastavljene sve redovne aktivnosti i mjere usmjerene poslodavcima i nezaposlenim osobama. Značajno je da su zahtjevi s popratnom dokumentacijom od prvog dana zaprimani digitalnim, znači beskontaktnim putem, tako da poslodavci nisu morali dolaziti u urede Zavoda za zapošljavanje nego im je omogućena predaja 24 sata dnevno sa svojih računala čime je značajno smanjen rizik od širenja virusa. Poslovanjem mnogih djelatnosti u 2020. i 2021.g. bez donesenih mjera pomoći i isplate gotovo 19 milijardi kuna za preko 600 tisuća radnika i 120 tisuća poslodavaca pomoći bilo bi znatno otežano, a nerijetko i neodrživo. Stoga je uloga HZZ-a bila i jest neprocijenjiva i još jednom im zahvaljujem na uloženom trudu, entuzijazmu i predanosti. Hvala.
Sljedeće iznošenje stajališta u ime Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka poštovana zastupnica Urša RAukar Gamulin.
Hvala najljepša g. predsjedavajući. Danas evo obilježavamo Dan ljudskih prava, dan kojim želimo još jednom govoriti o ideji ljudskih prava na koju se danas mnogi pozivaju nažalost češće kada su im vlastita prava ugrožena, a puno rjeđe kada se treba založiti za prava drugih. I zato ćemo danas za ovom govornicom govorit ću o onim našim sugrađanima i sugrađankama koji ljudska prava vide primarno kao potrebu da se založe za druge, govorit ću o ovogodišnjim dobitnicima i dobitnicama Mirovne nagrade „Krunoslav Sukić“ jedne male nagrade, male nagrade, ali za velike ljude koja je još uvijek nedovoljno poznata u našoj javnosti. Dakle, Mirovnu nagradu „Krunoslav Sukić“ utemeljila je 2009.g. Udruga Centar za miri nenasilje, ljudska prava iz Osijeka i nagrada nosi mirovnog aktiviste i humaniste Krunoslava Sukića čije je obrazovanje, znanje i djelovanje bilo motivirano prepoznavanjem i uvažavanjem dostojanstva, integriteta i prava svakog čovjeka pa i šire, svakog živog bića i svega stvorenoga. Ove godine nagradu su dobili Mira Bilopavlović za njezin 27-godišnji doprinos u izgradnji mira u ratom pogođenom području Zapadne Slavonije zaštiti ranjivih skupina, promoviranju kulture mira različitosti i jednakopravnosti te zalaganju za prava nacionalnih manjina. Lora Vidović za izuzetan doprinos i osobni pečat koji je dala Uredu pučke pravobraniteljice u mandatu od 2013.-2021.g. Centar za kulturu dijaloga iz Rijeke za kampanju i program „Moje mjesto pod suncem“ za iskorak od palijativnog, humanitarnog pristupa prema inkluzivnom, razvojnom i mirotvornom radu s djecom iz obitelji slabijeg imovinskog stanja te uspješnoj suradnji sa zajednicom u kojoj ona žive. Mirovni inštitut iz Ljubljane za 30 godina neprekinutog stvaranja, afirmiranja i prakticiranja mirovine kulture za ključnu ulogu u počecima antiratne kampanje u RH, za povezivanje mirovnih politika sa strategije zaštite ljudskih prava. Priznanje Krunoslav Sukić knjiga godine 2020.-2021. dobila je Ivana Bodružić za roman „Sinovi i kćeri“ i Elvis Bošnjak za roman „Gdje je nestao kir“. Priznanje Krunoslav Sukić „Mirotvorna škola 2021“ dodijeljeno je učenicima i profesorima Prve gimnazije u Zagrebu jer škola godinama radi na projektima, programima i aktivnostima koje jačaju osobne i školske kapacitete za nenasilno rješavanje sukoba, provode građanski odgoj, pridonose jačanju svijesti o održivom razvoju, povezuju se s drugim školama, udrugama civilnog društva, različitim institucijama, te provode solidarne akcije u zajednici. Jedna od nedavnih primjera sasvim sigurno je pomoć pružena učenicima škole u Glini. Nagrada je dodijeljena i učenicima i profesorima Srednje škole Glina. Priznanje je dodijeljeno za poticanje odgoja za mir, nenasilje i suradnju i njegovanje otvorene komunikacije volonterstva, te solidarnost prema potrebitima u zajednici. I posebno što teške okolnosti nakon potresa kada su bili podstanari u Srednjoj školi Topusko odnosno sada kada rade u modularnoj školi za njih nisu bili nepremostiva prepreka nego prilika za živjeti upravo ta nastojanja. Priznanje je dodijeljeno posthumno i Melaniji Mešić, pripadnici Romske nacionalne manjine koja je rušila predrasude. Ovim putem Klub zeleno-lijevog bloka čestita i organizatorima i svim laureatima. Vaš rad je velika inspiracija i odgovornost za naš politički rad u HS. Od srca vam hvala.
Dobro jutro poštovane kolegice i kolege. Prije nego što započnemo sa sjednicom, podsjetio bih vas da danas obilježavamo 22. obljetnicu smrti prvog predsjednika RH, dr. Franje Tuđmana i htio bih reći da zahvaljujući njegovoj viziji i upornosti te hrabrosti hrvatskih branitelja je ostvarena slobodna neovisna, suverena i demokratska Hrvatska i mi sjedimo ovdje zahvaljujući njemu i njima. Predsjednik Tuđman bio je povjesničar, bio je znanstvenik, bio je državnik, bio je vođa u ratu i miru, ali i vizionar koji je vjekovnu težnju hrvatskog naroda uspio ostvariti upravo u, usuđujem se reći, najtamnijoj noći za hrvatski narod, doba srbočetničke agresije, patnje i razaranja. Njegova se politika temeljila na ujedinjenju i pomirbi svih Hrvata, neovisno o ideološkoj usmjerenosti. Na povratku u srednjoeuropski civilizacijski krug kojem je Hrvatska uvijek pripadala i ulasku Hrvatske u Euroatlantske integracije, što smo i ostvarili, a i na obnavljanju hrvatske nacionalne samosvijesti te hrvatskih tradicija, kulturnog identiteta i jezika, kao i povezivanja iseljene i domovinske Hrvatske. Na svemu što je načinio generacije hrvatske građana bit će mu vječno zahvalne, a mi koji smo imali čast s njime surađivati u stvaranju hrvatske države, bit ćemo do kraja života na to ponosni. Zamolio bih vas da minutom šutnje odamo počast prvom predsjedniku RH dr. Franji Tuđmanu. - Minuta šutnje – Neka mu je vječna slava i hvala. I sada ćemo, kako je i predviđeno, krenuti na naš dnevni red. Prvi je, prvo ćemo govoriti o: - Konačni prijedlog Zakona o obrazovanju odraslih, drugo čitanje, P.Z. br. 168; Predlagatelj je Vlada RH temeljem čl. 85 Ustava RH i čl. 172. u svezi s čl. 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnijeti do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo te Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani Tomislav Paljak, državni tajnik u Ministarstvu, naravno, znanosti i obrazovanja, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvažene zastupnice, uvaženi zastupnici. Pred vama se nalazi Konačni prijedlog Zakona o obrazovanju odraslih. Kao što smo istaknuli i prilikom prvog čitanja, donošenjem Zakona o obrazovanju odraslih 2007. g. prvi se put zasebno uredio sustav obrazovanja odraslih u RH. Nakon toga, doneseni su i drugi normativni i strateški dokumenti na nacionalnoj i europskoj razini, koji su ukazali na potrebu donošenja novog zakona s ciljem usklađivanja s normativno-strateškim okvirom te s ciljem otklanjanja nedostataka uočenih tijekom primjene postojećeg zakona. Isto tako, važno je naglasiti da se novi Zakon o obrazovanju odraslih donosi i s ciljem razvoja kvalitetnog sustava obrazovanja odraslih i od kojega se očekuje da će potaknuti građane na uključivanje u cjeloživotno učenje. Strateški prioriteti EU, a pritom i RH, naglašavaju da cjeloživotno učenje mora postati realnost u EU te da do 2025. g. najmanje 47% odraslog stanovništva mora sudjelovati u obrazovanju, a jedan od ciljeva, do 2030. g. navodi da svake godine u obrazovanju treba sudjelovati 60% stanovništva. Iz tog razloga države članice poziva se na stvaranje kvalitetnih, prohodnih, fleksibilnih i uključivih sustava obrazovanja odraslih jer jedino takvi sustavi mogu potaknuti odrasle osobe na uključivanje u obrazovanje i razvijanje vještina, koje će omogućiti suočavanje s brzim tehnološkim, društvenim i ekonomskim promjenama. U RH broj odraslih koji sudjeluju u obrazovanju za sada nije na zadovoljavajućoj razini, stoga je jedan od bitnih ciljeva koje Hrvatska treba ostvariti u narednom razdoblju, povećanje broja odraslih osoba koje sudjeluju u cjeloživotnom učenju, naročito osoba s nižom razinom obrazovanja. Upravo ovaj Konačni prijedlog Zakona o obrazovanju odraslih ide u pravcu kvalitetne dogradnje i unaprjeđenja postojećeg sustava, kako bi svakom odraslom građaninu naše zemlje bilo omogućeno obrazovanje koje će mu omogućiti bolji položaj na tržištu rada, a posljedično i bolji socijalni status te osobnu dobrobit. Dopustite da još jednom naglasim ključne promjene koje donosi novi Zakon o obrazovanju odraslih, a koje će izravno utjecati na kvalitetu i relevantnost sustava. Prema postojećem zakonu ustanove za obrazovanje odraslih dobivaju rješenja za izvođenje formalnih programa neograničenog trajanja, što dovodi do toga da se provode programi koji su sadržajno zastarjeli te ne odgovaraju potrebama tržišta rada. Posljedično dolazi do nedovoljne usklađenosti ponude radne snage i stečenih vještina s potrebama gospodarstva, koja se očituje u razmjerno visokom nedostatku potrebne kvalificirane radne snage. Zato se novim zakonskim rješenjem propisuje obveza kontinuiranog usklađivanja programa obrazovanja sa standardom kvalifikacija ili skupovima ishoda učenja iz Registra HKO-a na način da će sve ustanove u roku od 6 mjeseci od dana izmjene standarda kvalifikacije u Registru HKO-a biti obvezne uskladiti programe obrazovanja, čime će se osigurati relevantnost programa u odnosu na potrebe tržišta rada. Vezano za raspravu tijekom prvog čitanja, naglašavam da iako do sada nije postojala obveza usklađivanja programa s Registrom HKO-a, ipak je veliki broj ustanova kontinuirano unosio izmjene u svoje programe. Primjerice, tijekom 2020. g. izmijenjeno je ukupno 90 programa odnosno dorađeni s novim ishodima učenja, metodama i oblicima rada. Isto tako, napominjem da nisu svi programi koje su ustanove podnosile dobili pozitivno stručno mišljenje Agencije za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih. Naime, u 2020. g. izvršeno je stručna procjena za 844 programa, a pozitivna stručna mišljenja dobilo je njih 647, dakle odbijeno ih je gotovo 25%. Nadalje, važno je istaknuti da se Konačnim prijedlogom zakona znatno unaprjeđuje i sustav osiguranja kvalitete rada ustanova koji uključuje i javno dostupnu ocjenu razinu kvalitete. Na taj će se način omogućiti da ustanove koje rade kvalitetno budu prepoznate kao mjesto na kojemu polaznici mogu steći kvalitetno obrazovanje te kvalifikacije relevantne tržištu rada. Također, s ciljem podizanja obuhvata i jačanja vještina radne snage, ovim zakonskim rješenjem predviđeno je razvijanje sustava vaučera putem kojeg će se financirati obrazovni programi za stjecanje vještina potrebnih za rad i to za zaposlene i nezaposlenu osobe. Posebno naglašavam da je u te svrhe Ministarstvo rada i mirovinskog sustava, obitelji i socijalne politike do sada definiralo 130 vještina traženih na hrvatskom tržištu rada, pa u kontekstu financiranja obrazovanja putem vaučera nema mjesta negativnih razmišljanjima da ćemo financirati programe za stjecanje vještina za potrebe nekog inozemnog tržišta rada. Ističem da je za potrebe vaučera u sklopu Nacionalnog plana oporavka i otpornosti do 2026. g. predviđen iznos od 300 milijuna kuna za sudjelovanje oko 30 tisuća korisnika. Najviši iznos troškova obrazovanog programa koji bi pokrivao pojedinačni vaučer je 10 000 kuna. Vrlo značajnim pomakom u obrazovnom sustavu smatramo i priznavanje i vrednovanje prethodno stečenih znanja i vještina. Ova zakonska mogućnost s jedne će strane omogućiti stjecanje javne isprave za nastavak obrazovanja, a s druge strane, stjecanje kvalifikacije koja omogućava zapošljavanje. Osim toga, na ovaj ćemo način značajno utjecati na uklanjanje dviju prepreka sudjelovanja u obrazovanju odraslih. Skratit će se vrijeme za stjecanje kvalifikacija i smanjit će se troškovi obrazovanja za pojedinca. Naročito je važno reći da će programe vrednovanja provoditi samo one ustanove za obrazovanje odraslih koje su u postupku vanjskog vrednovanja ocijenjene ocjenom visoke ili vrlo visoke razine kvalitete, o čemu sam prethodno govorio. Što se tiče nacionalnog informacijskog sustava obrazovanja odraslih, on će sadržavati podatke o programima, polaznicima, nastavnicima, izdanim javnim ispravama te financiranju akreditiranih programa. Tzv. ... [[Govornik se ne razumije.]] sustav će i značajno pridonijeti administrativnom rasterećenju sustava jer će sva relevantna dokumentacija potrebna za izdavanje stručnih mišljenja i rješenja biti pohranjena u sustavu te će podnošenje zahtjeva za ustanove biti znatno jednostavnije i brže. U Konačni prijedlog zakona u odnosu na tekst prijedloga zakona koji je prošao prvo čitanje u HS-u, unesene su izmjene vezane uz usklađivanje sa Zakonom o uslugama, kako bi se državljanima EU omogućila sloboda pružanja usluga na povremenoj i privremenoj osnovi. Pojedine odredbe Konačnog prijedloga zakona dodatno su usklađene s Pravilnikom o Registru HKO-a kako bi se osigurala potpuna kompatibilnost dvaju propisa, što će biti jamstvo za donošenje kvalitetnih i relevantnih programa obrazovanja i programa vrednovanja. Također, u Konačnom prijedlogu zakona izričito je propisano kako se radno iskustvo za ispunjenje uvjeta za zapošljavanje na radnom mjestu andragoškog voditelja odnosi isključivo na radno iskustvo stečeno obavljanjem odgojno-obrazovnih poslova u ustanovama u sustavu odgoja i obrazovanja, a ne kako je do sada bilo navedeno, radno iskustvo u ustanovama u sustavu odgoja i obrazovanja. Također, uvrštene su i primjedbe Odbora za zakonodavstvo HS-a koje su se odnosile na nomotehničko uređenje normativnog dijela Prijedloga zakona te su izvršene i jezične dorade teksta s ciljem jasnijeg razumijevanja teksta, a koje ne utječu na njegov sadržaj. Ujedno napominjem kako se prihvaćaju i 4 nomotehnička amandmana koja je Odbor za zakonodavstvo podnio na Konačni prijedlog Zakona o obrazovanju odraslih. Ministarstvo znanosti i obrazovanja je kao predlagatelj razmotrilo i analiziralo i druge prijedloga i mišljenja dana u prvom čitanju, pa je tako razmotren i prijedlog da vanjsko vrednovanje ustanova za obrazovanje odraslih provodi NCVVO, a ne Agencija za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih. Ministarstvo ostaje pri stavu da sustav osiguravanja kvalitete bude u nadležnosti Agencije, kao što je i sustav osiguranja kvalitete u visokom obrazovanju povjeren Agenciji za visoko obrazovanje. Ističem da će vanjsko vrednovanje provoditi neovisno stručno povjerenstvo sastavljeno od stručnjaka s odgovarajućim kompetencijama poznavanjem trendova u obrazovanju odraslih te iskustvom u provođenju procedura osiguravanja kvalitete. Osim toga Člankom 25. konačnog teksta zakona propisano je da ustanova na prijedlog locirane razine kvalitete ima pravo iznijeti prigovor, a o osnovanosti prigovora mišljenje daje drugo neovisno povjerenstvo koje imenuje ministar nadležan za obrazovanje. Razmotren je i prijedlog koji se odnosi na uključivanje u sustav osiguranja kvalitete i škola stranih jezika koje su osnovane kao trgovačka društva, obrti ili udruge. Napominjem da te škole ne mogu ući u sustav osiguranja kvalitete jer taj proces podrazumijeva stručni upravi i inspekcijski nadzor koji provode Agencija za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih, Ministarstvo znanosti i obrazovanja te samostalni sektor prosvjetne inspekcije, a oni nemaju ovlasti vršiti nadzor nad trgovačkim društvima, udrugama ili obrtima. Međutim, one škole koje su osnovane i kao trgovačko društvo i kao ustanova za obrazovanje odraslih moći će ući u sustav osiguravanja kvalitete sukladno ovom, ovim zakonima. Što se tiče prijedloga prema kojemu bi se omogućilo angažiranje nastavnika u ustanovama za obrazovanje odraslih na temelju ugovora o djelu, napominjem da je odredbom Članka 18. stavka 1. konačnog prijedloga zakona propisano da nastavnici u obrazovanju odraslih zasnivaju radni odnos sukladno odredbama zakona kojim su uređeni radni odnosi ili ostvaruju suradnju sukladno odredbama zakona koji su uređeni, kojima su uređeni obvezni odnosi iz čega je razvidno da sklapanje ugovora o djelu nije zapriječeno. Također je razmotren i prijedlog i koji se odnosi na određivanje kazne za kršitelje odredaba koje se odnose na financiranje odnosno sufinanciranje programa obrazovanja javnim sredstvima te zabranu naplate istoga od polaznika, međutim ističem da je navedeno već regulirano Kaznenim zakonom zato to nije potrebno dodatno propisivati i ovim zakonom. Što se tiče prijedloga koji se odnosi na zapošljavanje andragoškog voditelja na nepuno radno vrijeme skrećem pažnju na to da su zadaće andragoškog voditelja propisane Člankom 7. konačnog prijedloga zakona te s obzirom na njihovu opsežnost nije moguće da andragoški voditelj bude zaposlen na nepuno radno vrijeme jer i to predstavlja osiguranje kvalitete rada ustanove. Vezano uz prijedlog da se razdoblje za vanjsko vrednovanje ustanova koje je sada predloženo u trajanju od 5 do 7 godina ograniči na najdulje 5 godina napominjem kako se radio velikom broju od 630 ustanova u kojima će trebati provesti vanjsko vrednovanje te ministarstvo ostaje pri stavu da je optimalan rok za ovaj proces najmanje 5, a najviše 7 godina. I na kraju želim istaknuti kako smo uvjereni da će navedene promjene značajno pridonijeti razvoju kvalitetnog sustava obrazovanja odraslih i da će potaknuti građane na što veće uključivanje u cjeloživotno učenje. Također Ministarstvo znanosti i obrazovanja i Agencija za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih pružit će svu potrebu potporu ustanovama za obrazovanje odraslih u cilju uspješne implementacije zakonskih odredaba. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala lijepa. Imamo cijeli niz replika na vaše izlaganje, prva je poštovana zastupnica Bedeković.
Hvala vam lijepa. Poštovani državni tajniče, obrazovanje odraslih prema podacima u RH provodi se u oko 600 ustanova na kojima se provodi negdje oko 11.000 različitih programa obrazovanja odraslih od kojih su mnogi i lošije kvalitete i prilično zastarjeli i naravno svima nam je jasno da je sustav obrazovanja odraslih kompleksan i fragmentiran i u tom smislu ovim zakonom se prije svega smatram u sustav obrazovanja odraslih uvodi red, ali jednako tako se i otvaramo prema budućnosti i novim trendovima. Kad kažem da se uvodi red prije svega mislim na važnost uvođenja sustava osiguravanja kvalitete u ustanove koje obrazuju odrasle kroz unutarnje i vanjsko vrednovanje. A kad spominjem okretanje budućnosti, okretanje novim trendovima svakako smatram da je važno naglasiti da se novim zakonom donosi mogućnost priznavanja kompetencija stečenim informalnim i neformalnim učenjem što do sada nije bio slučaj i smatram to izuzetno važnim za odrasle osobe. Hvala vam lijepa.
Poštovani državni tajnik.
Hvala lijepa, da dobro ste to apostrofirali upravo to i jest tendencija ovoga zakona i mislim da kvalitetni iskorak u smislu priznavanja neformalnih i informalnih stečenih znanja i vještina je jako važan i pogotovo u kontekstu razvoja i standarda koje će morati ustanove ubuduće u skladu sa ovim zakonom ispunjavati. Hvala.
Poštovana zastupnica Pocrnić Radošević.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče i sami ste napomenuli da je jedan od bitnih ciljeva koji RH nastoji ostvariti u idućem periodu povećanje broja odraslih osoba koje će sudjelovati u cjeloživotnom učenju i na taj način izjednačiti stopu sa europskim prosjekom koja iznosi 10,8, a kod nas je to 3,5%. Iz iskustava mogu reći da se osobe teško, teško odlučuju za cjeloživotno obrazovanje i da će planirani broj osoba koji će se uključiti biti teško dosegnuti. I sad zanima me da li ste svjesni da će biti potrebno i animirati i motivirati dodatno potencijalne korisnike, a evo kako ja dolazim iz Ličko-senjske županije, rijetko naseljene županije i tu imamo još dodatni problem i sa dolaskom osoba, informiranjem skupina, teško je zbog raspršenosti stanovnika formirati skupine pa se i u obrazovne ustanove iako ih ima gotovo 600 teško odlučuju izvoditi obrazovne programe u takvim krajevima jer ime je [[Upadica: Hvala.]] i financijski neisplativo. Hvala.
Poštovani državni tajnik.
Hvala lijepa. Da razumijem, naravno da će taj obuhvat morati biti veći. Ovi podaci koji su iz 2019. su dosta znakoviti, mi smo dosta ispod europskog prosjeka u smislu spremnosti naših sugrađana da se uključuju u cjeloživotno učenje. Jedan dio će se naravno omogućiti konzumiranjem vaučera koji su propisani ovim zakonom, a drugi dio naravno i skraćivanjem tih administrativnih postupaka koji su do sad bili dosta komplicirani. Naravno da tamo u demografski devastiranim i ruralnim područjima će to ići teže, ali mislimo da ovaj zakon omogućava da se i na tim prostorima formiraju kvalitetne ustanove za obrazovanje odraslih i s obzirom da priznavanje neformalno stečenih znanja i informalnog učenja će ja mislim potaknuti ljude da to što su stekli tijekom života te svoje vještine iskoriste u novu nadgradnju u smislu obrazovanja odraslih. … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Poštovani zastupnik Marko Pavić.
Hvala lijepa. Poštovani predsjedniče Sabora, poštovani državni tajniče. Pa čestitke i zadovoljstvo je vidjeti da vaučeri startaju, mislim da je to pravi primjer suradnje dvaju ministarstva, ali isto tako pravi primjer suradnje obrazovnog sustava i tržišta rada. Ideja vaučera krenula je još dok sam ja bio ministar, drago mi je vidjeti da se osiguralo 300 milijuna kuna u NPOO, čestitke ministru Aladroviću, žao mi je da nema državnog tajnika Vidiša. Ali koja poanta je bila iza toga? Poanta je bila iza toga da nedostatkom radne snage plaće rastu radi nedostatka radne snage, a ne radi povećanja produktivnosti. Ovih 300 milijuna kuna osigurat će poslodavcima da podignu svoju produktivnost, da tim mogu dati veće plaće i dovest će do toga da u sustavu rada plaće mogu rasti, ali na osnovu povećanja produktivnosti … tako da čestitke još jedanput da imamo u provedbi ovakvu mjeru.
Poštovani državni tajnik.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče. Da, sve ste dobro rekli, vaučeri jesu tu da upravo poluče ovakav rezultat ovim zakonom, ali je posebno važno naglasiti da se oni odnosi na sve kategorije koje su popisane u hrvatskom registru dakle HKO-u i da se mogu uključivati sve obrazovne skupine i zaposleni i ne zaposleni tako da će vjerojatno i kampanja kad to sve krene biti jako intenzivna i evo pozivam sve da je pratimo i doprinesemo javno da se što više ljudi uključi i da evo upotrebljava ovu mogućnost koja će im biti na raspolaganju. Hvala lijepo.
Poštovana zastupnica Jeckov.
Zahvaljujem. Uvaženi državni tajniče. Da rezimiramo, imamo 630 registriranih ustanova za obrazovanje odraslih i više od 11.000 programa, a nalazimo se debelo na začelju i ispod europskog prosjeka. Recite mi šta treba mijenjati broj ustanova ili broj programa?
Poštovani državni tajnik.
Jedno i drugo uvažena zastupnice, zato što dosadašnjim zakonom kada ste jedanput stekli kvalifikaciju da vršite obrazovanje odraslih vi praktički više niste trebali ni na koji način nju ažurirati niti je upotpunjavati po bilo kojoj osnovi. I onda se vrlo često dogodilo da su ti programi bili zastarjeli da nisu bili u skladu sa tržištem rada, nisu bili u skladu s registrom i jednostavno se to toliko nagomilalo da ovim zakonom pokušavamo i želimo uvesti red na tržištu rada na taj način, a s druge strane omogućiti da on bude praćen i da prati potrebe tržišta. Upravo zato su i hrvatski poslodavci bili uključeni u rangiranje onih zanimanja koji su nama prioritetni kako bismo mogli preko tog sustava i pratiti i omogućavati ljudima da se obrazuju na onim poslovima koje tržište treba i koje je aktualno.
Poštovani zastupnik Hajduković.
Hvala. Poštovani državni tajniče. Svakako je za pozdraviti svako unapređenje obrazovnog sustava pa makar onog i za odrasle, no ono što mene zanima govorimo o usklađivanju obrazovnog sustava sa potrebama tržišta. Koliko ja znam HZZ svake godine izdaje preporuke odnosno popis deficitarnih zanimanja odnosno koliko je zapošljavanje u kojoj kategoriji potrebno odnosno ima i li nema ili koji se nalaze na birou što bi mi rekli kolokvijalno itd., a to sustavno, formalni sustav obrazovanja ignorira, hoćemo govoriti o sveučilištima, hoćemo govoriti o srednjim školama. Drago mi je da o tome pričamo kada pričamo o odraslima, volio bih da pričamo i HKO-u koji smo izgubili iz fokusa koji se više baš ne spominje, a koji nije zaživio kako treba, a koji je također trebao imati ulogu i u obrazovanju odraslih odnosno stjecanju vještina kroz neformalno obrazovanje kojim bi sigurno pomogli onda ljudima i na tržištu rada.
Poštovani državni tajnik.
Uvaženi zastupniče, otvorili ste i sami ste svjesni vrlo široku temu, ne mogu vam to u jednoj minuti možda relevantno odgovoriti, ali da poveznica vertikale bi trebala biti takva. Intenzivno radimo na problematici srednjeg obrazovanja strukovnog obrazovanja, ali isto tako odnosa strukovnih obrazovnih programa i gimnazijskih. Isto tako kakve oni imaju implikacije prema višim razinama obrazovanja, pa onda naravno se dotiču i obrazovanja odraslih. Svjesni smo toga i svjesni smo da neka zanimanja jednostavno treba osvježavati u onom smislu da ona budu ponovo prihvatljiva i da budu atraktivna i aktualna, a opet s druge strane potrebe tržišta su takve kakve jesu i uvoz radne snage je takav kakav jest tako da je to evo složena problematika. Ali u redu slažem se s onim što ste htjeli reći i na koji način ste ustvari dotakli ovo pitanje. Hvala vam lijepa.
Poštovani zastupnik Troskot.
Poštovani državni tajniče. Zakonom se nameće potreba usklađivanja svih programa obrazovanja za odrasle sa HKO-om odnosno registrom HKO-a u kojem bi trebali biti standardi zanimanja i standardi kvalifikacije. Unatoč činjenici da je Zakon o HKO-u donesen još 2013.g. vidljivo je i porazno je stanje u registru HKO-a te u njega unesen do sad zanemariv i beznačajno mali broj standarda te je nemoguće na toj osnovi donijeti novi zakon. Međutim, pitanje mi je sljedeće, na registar se potrošilo kroz prethodne godine užasno puno novaca, naravno iz državnog proračuna, a rezultat skoro pa nikakav. Strukovna vijeća koja su radila na procjeni standarda do sada kroz dva mandata nisu napravili nekakav pomak, ali su članovi uredno dobivali poveće honorare. Možete li pred licem javnosti reć koliko je novaca potrošeno? Hvala lijepa.
Poštovani državni tajnik.
Pa ne znam sad koliko je novaca potrošeno, ja mogu reći koliko financiranje i obrazovanje odraslih ukupno košta i koliko je to u okviru državnog proračuna. Recimo ako govorimo ono što nam je obveza, a to je osnovno obrazovanje, onda vam je to 4 milijuna kuna godišnje, ali s obzirom da spominjete financiranje koje ima više izvora, a između ostaloga tu su i europski fondovi koji idu prema temeljnim vještinama i vaučerima. To će bit dakle 300 milijuna za vaučere i 10 milijuna kuna za temeljne vještine, a onda imate tu još čitav niz usklađivanja s ovim zakonom koji će se odnositi na edukaciju androloških radnika, promociju … [[Govornik se ne razumije]] i kvalitete ustanova od 70 milijuna, usklađivanje programa sa … [[Govornik se ne razumije]] izrada programa 30 milijuna kuna. Ne znam jesam li na tragu odgovora, ali to su ovi podaci koje ja sada imam, ako treba možemo vam još i dodatno odgovorit na vaše pitanje, ali naravno da jesu troškovi i svaki zahvat bilo u zakonodavnom okviru [[Upadica: Hvala]] bilo u reformskom naravno da košta, ali imamo sreće što ovoga puta možemo … [[Govornik se ne razumije]] sa europskim fondovima.
Hvala lijepa, hvala lijepa. Poštovana zastupnica Puljak.
Poštovani, vezano uz suvremene trendove dakle u zakonu se govori o materijalnim i tehničkim uvjetima koje ustanove moraju zadovoljavati za izvođenje nastave, prostorije i slične stvari, međutim ne tematiziraju se uvjeti za online nastavu i online programe je li koje smo pogotovo sad evo i u vrijeme pandemije smo svjedoci sve većeg korištenja takvih načina nastave i sve češći su, dakle kakvi moraju biti uvjeti za izvođenje takvih programa i ko ih kontrolira? Hvala.
Poštovani državni tajnik.
Da, naravno da se mora omogućiti u svjetlu današnjeg načina poslovanja i online poslovanje i to je normalno i prirodno i omogućiti digitalnim nomadima i poslovnim subjektima s područja EU da, da rade neovisno o tzv. nastanu i svojih i registraciji svojih tvrtki. Propisane su dakle one osnovne, osnovni preduvjeti u tehnološkom smislu koji se, koji su vrlo vidljivi kad je u pitanju e-poslovanje u smislu njihove učinkovitosti, ali ja sam ovdje napamet vam ne mogu sad reći što je to točno i kako je propisano, ali možemo vidjeti. Al uglavnom naravno da smo ovim zakonom predvidjeli ovaj način i rada i poslovanja i registracije poslovnih subjekata jer jednostavno to su životne prilike koje su danas standard.
Poštovana zastupnica Glasovac.
Hvala lijepa potpredsjedniče HS. Poštovani državni tajniče, već smo čuli da RH poprilično odstupa od europskog prosjeka kada govorimo o uključenosti odraslih, u sustav obrazovanja odraslih i ako govorimo o osobama od 25 do 64.g. onda smo tu negdje na 3,5% odraslih osoba koje su uključene u sustav obrazovanja. Vi sada govorite o tome da nam stoje na raspolaganju velika sredstva iz EU za vaučere, što pozdravljam i što je u redu. Međutim moje pitanje vama je na koji način kanite popularizirati obrazovanje odraslih i potaknuti interes odraslih osoba da se uključe ne samo kroz kampanju nego vas pitam jeste li ostvarili kontakte s drugim ministarstvima ne bi li kroz Zakon o radu i ostale porezne zakone osigurali isto tako pretpostavke i olakšice koje bi motivirale odrasle osobe na cjeloživotno učenje odnosno uključivanje u sustav obrazovanja odraslih?
Poštovani državni tajnik.
Hvala lijepa uvažena zastupnice. Naravno da najvidljiviji i najkonkretniji primjer međuresorne suradnje jest ovaj sa Ministarstvom rada i Ministarstvom znanosti i obrazovanja, zato i jest, on je iznjedrio ove vaučere. Naravno da, da sustav podrazumijeva u smislu popularizacije ne samo kroz javne kampanje i ono što nam je dostupno nego i intersektorsku suradnju. Radi se na tome, službe u Ministarstvu znanosti i obrazovanja imaju kontakte i sa ostalim ministarstvima kako će i što će to producirati u ovom smislu koji ste vi naveli poreznom itd., to ćemo vidjeti, to vam u ovom trenutku ne mogu reći, ali činjenica jest da ćemo naravno se morati i povezujemo se međuresorno jer ovo je jako velika priča, ima 30 tisuća, to je zadano 30 tisuća ljudi, snažno dizanje postotka, uključenost u cjeloživotno učenje i to je velik izazov slažem se i evo pozivam vas da, da pratite kako će taj proces teći dalje.
Poštovani zastupnik Šimičević.
Zahvaljujem potpredsjedniče HS, poštovani državni tajniče sa suradnicima. Evo mene veseli svake promjene u sustavu odgoja i obrazovanja jer znamo da pored sigurnosti i zdravlja nacije obrazovanje čini državu drugačijom od drugih. Znači uvijek se isplati ulagati u znanje. Imam dva pitanja vezano za vanjsko vrednovanje obrazovanja. S obzirom da ima 600 ustanova na koji način se stigne utvrditi kvaliteta? To je pitanje jedno. I pitanje drugo, gdje su u ovoj priči srednje strukovne škole? Do sad su srednje strukovne škole s obzirom na svoje materijalne kadrove na stručnost mogle pružati te usluge, međutim iščitavajući ove zakone i to nisam primijetio da li one i dalje ostaju u sustavu ili su one izbačene, a ostalo je samo ovi specijaliziranih ustanova za obrazovanje? Hvala.
Poštovani državni tajnik.
Hvala lijepo uvaženi zastupniče. Naravno da nisu srednje škole iz toga isključene. Ovi standardi će se morati zadovoljavati u smislu kvalitete, ali srednje strukovne škole će i dalje moći vršiti obrazovanje odraslih i to ni na koji način nije u koliziji. Što se tiče nadzora, to će vršiti kao što sam i u čitanju rekao Agencija za, za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih s time da u trenutku kada će doći do vanjskog vrednovanja tada će to provoditi neovisno povjerenstvo i s druge strane moći će se naravno i tu vršiti prigovor, a onda će ministar još jednu razinu kontrole tu staviti tako da evo to je nadzor i vanjsko vrednovanje sustava kvalitete ustanova koje će provoditi obrazovanje odraslih.
Poštovana zastupnica Petir.
Hvala potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče. Hrvatska je u NPOO-u osigurala 6,3 milijarde eura u tom segmentu naravno osiguran je i novac za ove vaučere i za cjeloživotno obrazovanje odraslih. Znamo da tu postoje neka uvjetovanja, posebno za stjecanje zelenih i digitalnih vještina i da to mora biti usmjereno prema ranjivim skupinama. Obzirom da smo na 20. mjestu EU po gospodarskoj društvenoj digitalizaciji, a tu su posebno nekako na udaru ili osjetljiva sela tj. naše ruralne sredine. Ja bih vam htjela staviti na srce posebno taj segment jer mi se čini da treba osmisliti dodatne programe kako bi se to cjeloživotno obrazovanje osiguralo stanovnicima sela. Naime, neki od njih nemaju dostupan brzi Internet, a osim toga ustanove gdje bi se mogli obrazovati su im udaljene po 50, 60 km, zato vas molim da u tom planiranju uzmete u obzir ovaj moj prijedlog.
Poštovani državni tajnik.
Hvala lijepa. Da to je izazovan zadatak, svjesni smo toga, ja isto mislim meni posebno ne morate stavljat na srce jer ja znam što je ruralni prostro, ja znam što znači dolaziti iz takvih sredina i što muči ljude koji se nastoje negdje razvijati, obrazovati na selu, usavršavati svoja znanja, stjecati nove vještine, a praktički su fizički i komunikacijski udaljena od većih središta. To je dosta izazovno, ali mislim da će s obzirom na komunikaciju prema HZZ-u i ostalim institucijama kad krene ta kampanja mislim doći do svih i da ćemo premostiti i ovaj taj komunikacijski i prostorni jaz. Hvala.
Poštovana zastupnica RAukar Gamulin.
Zahvaljujem. Poštovani. Načelno podržavamo naravno ovaj zakon i podržavamo i uvijek ćemo podržavati svaku vrstu obrazovanja naravno i cjeloživotnog, ali samo bih na jednu stvar tj. skrenula pažnju. Naime, u Konačnom prijedlogu Zakona za obrazovanje odraslih nije dovoljno naglašeno stjecanje elementarnih digitalnih, matematičkih i čitalačkih vještina za odrasle osobe s niskim stupnjem obrazovanja ili niskom razinom temeljnih vještina. Dakle, u tom kontekstu nije dovoljno financirati osnovno obrazovanje odraslih jer tu se pitamo što je s onim osama koje su završile osnovno obrazovanje, a nemaju ipak dovoljno te temeljne vještine. Oni naravno će imati velike poteškoće, gotovo su u nemogućnosti se uključiti na tržište rada, ne mogu se uključiti ni u daljnje obrazovanje po ovim programima, pa nas zanima kako ste razmišljali o toj vrlo osjetljivoj rekla bih skupini koja će ako joj se ne omogući nekakva [[Upadica Reiner: Hvala.]] programa biti ostati na margini društva. Zahvaljujem.
Poštovani državni tajnik.
Hvala lijepa uvažena zastupnice. Registar je i zamišljen tako da se on ažurira i da se usklađuje sa potrebama tržišta znanja, a način cjeloživotnog učenja nije usmjeren samo prema osnovnom obrazovanju, već upravo prema kategorijama on omogućava po svim razinama po HKO-u konzumiranje onoga što se želi dobiti odnosno onim kompetencijama koje pojedinac čovjek želi u svom usavršavanju konzumirati i to uključuje, ako govorimo o zelenim i digitalnim tehnologijama naravno i uključivanje ljudi sa visokim obrazovanjem, dakle omogućava im se paralelno stjecanje novih vještina i u tom smislu ako ste to mislili. Dakle, ništa ovim zakonom nije zapriječeno, a način na koji će se on provoditi naravno da će biti stalno ažuriran i morat će biti usklađivan sa HKO-oom.
Hvala vam lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne, onda otvaram raspravu i prvi će u ime Kluba zastupnika Hrvatskih suverenista govoriti poštovani zastupnik Hrvoje Zekanović. Nema ga, gubi pravo na govor pa onda će u ime Kluba zastupnika SDSS-a govoriti poštovana zastupnica Dragana Jeckov. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Sabora. Kolegice i kolege. Dakle, pred nama je Konačni prijedlog Zakona o obrazovanju odraslih kojim se pokušavaju otkloniti nedostaci uočeni primjenom postojećeg zakona kako bi se cijeli sustav uskladio sa navedenim zakonodavnim normativnim rješenjima i strateškim prijedlozima. Svakako da je ovdje primarni problem kako smanjiti nezaposlenost radno sposobnog stanovništva. Sustavno obrazovanje odraslih ne doprinosi samo razvoju pojedinca nego odnosno i većem njegovom sudjelovanju u socijalnom, gospodarskom i kulturnom razvoju što je svakako veoma važno za istaći. Neophodno ga je i učiniti funkcionalnim tako da se omogući fleksibilnost i da se osigura kvaliteta programa za tržište rada koje omogućuje veće sudjelovanje u programima cjeloživotnog obrazovanja. Dosadašnji sustav obrazovanja odraslih definitivno je trebao izvjesne promjene jer je tržište neumoljivo i zahtjeva konstantna prilagođavanja pojedinaca, što nezaposlene osobe nerijetko ne mogu same i tu im sigurno treba pomoći. Iz tog razloga treba inzistirati na podizanju kvalitete programa obrazovanja odraslih koja će se osigurati bolju protočnost sustava i olakšanje dolaska do kvalifikacija. Međutim, više od 630 registriranih ustanova za obrazovanje odraslih koje provode kao što sam rekla od 11.000 programa obrazovanja moraju doživjeti transformaciju jer one očigledno nisu ispunile svoj osnovni cilj. Svjesni smo da već sada tržište rada vapi za nekim zanimanjima, a istovremeno imamo veliki broj nezaposlenih odnosno nemamo dovoljno kadrova u deficitarnim zanimanjima. Kako je rečeno i u raspravi u prvom čitanju ne smijemo zanemariti da su to potrebe tržišta rada odnosno besmisleno je educirati osobe odrasle na ona zanimanja kojima tržištu rada nema potražnje kako bismo samo zadovoljili formu i bildali statistiku. Također, govorili smo o specifičnosti sredina i specifičnosti programa odnosno zanimanja za koja se odrasle osobe educiraju i oni svakako ne smiju biti i ne mogu biti istovjetni u svim ustanovama za obrazovanje odraslih. Treba vidjeti kakva je struktura obrazovanja odraslih kako u odnosu na EU, kako tu stojimo primjerice u pogledu dodatnog obrazovanja visoko obrazovanih kadrova koja žele steći nova znanja i bolje se pozicionirati na tržištu rada. U ovom zakonskom prijedlogu nema baš puno riječi o visokoobrazovanim ljudima koji žele nastaviti dalje se educirati. Dobar put kontrole kvalitete obrazovanja odraslih je i činjenica da će ustanove biti dužne programe obrazovanja i programe vrednovanja kontinuirano usklađivati sa standardom kvalifikacije iz Registra Hrvatskog kvalifikacijskog okvira čime će se u potpunosti promijeniti dosadašnja praksa provođenja zastarjelih programa. Ovo je svakako jedna od značajnih novina koje treba pozdravi. Korištenjem alata Hrvatskog kvalifikacijskog okvira odnosno standard kvalifikacije i prema njemu akreditiran program obrazovanja i program vrednovanja ispunjava se i najvažniji preduvjet za uvođenje sustava osiguranja kvalitete za koju pouzdanost temelji na vanjskom vrednovanju. Pohvalna je i obveza trajnog stručnog usavršavanja nastavnika u obrazovanju odraslih, ali ne samo njih nego i andragoških voditelja i ravnatelja. U prvom čitanju sam pozitivno govorila o pilot projektu izdavanja vaučera smatrajući da je to dobar iskorak ali samo ako dodjela bude svrsishodna odnosno ako do vaučera dođu oni kojima je zaista potrebno. I važno je da ta sredstva ne završe u pogrešnim rukama. Jedino na ovaj način ćemo doprinijeti razvoju poduzetništva i gospodarstva te poboljšati društvenu krvnu sliku kroz zapošljavanje teže zapošljivih skupina. Nesporno je da smo debelo ispod europskog prosjeka kada je u pitanju obrazovanje odraslih zbog toga nam cilj svakako treba biti i podizanje svijesti o važnosti i prednostima obrazovanja odraslih, ali ih i privući da se okoriste benefitima takovog obrazovanja. Ekonomskim rječnikom rečeno moramo poboljšati vidljivost ove vrste obrazovanja, a to sigurno neće biti moguće bez jedne uigrane akcije svih dionika, države, poslodavca i radnika. Ključne promjene koje donosi novi zakon kroz drugačiji pristup financiranju cjeloživotnog obrazovanja sa ciljem podizanja kvalitete i relevantnosti programa obrazovanja razlog su zbog kojeg će Klub zastupnika SDSS-a podržati Konačni prijedlog Zakona o obrazovanju odraslih.
Hvala. Slijedeća će u ime Kluba zastupnika Centra i GLAS-a govoriti poštovana zastupnica Marijana Puljak. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Poštovane kolegice i kolege dakle kao što smo čuli Zakon o obrazovanju odraslih prvi put je donesen 2007. godine nakon čega je 2 puta neznatno izmijenjen i evo sada pred nama nove i velike izmjene ovog, ovog zakona sa nekim evo i dobrim stvarima. Dobre stvari su u ovom prijedlogu uvođenje reda dakle u veliki broj i ustanova za obrazovanje, veliki broj programa, čuli smo je li više od 600 ustanova i više od 11.000 programa. Uvođenje dakle sustava kvalitete u, u cijeli taj sustav i vaučera za obrazovanje. U Hrvatskoj je zaista evo nisko, niska razina sudjelovanja odraslih u obrazovanju. Prema podacima iz Eurostata samo 3,5% odraslih sudjeluje u nekom od obrazovnih programa. Prosjek EU kako smo čuli je 10,8% i namjera je da taj prosjek, europski prosjek dosegnemo do 2030. godine. Prema istraživanju i prema podacima Eurostata najviše u tim programima obrazovanja odraslih sudjeluju visokoobrazovani 7,5% visokoobrazovanih sudjeluje u nekom obliku obrazovanja odraslih, a najmanje sudjeluju osobe bez osnovne škole iako je njima obrazovanje zapravo najpotrebnije. Dakle, po tim podacima evo samo 0,5% osoba bez osnovne škole sudjeluje u obrazovanju odraslih. Obrazovanje odraslih je prepoznato i u Strategiji obrazovanja, znanosti i tehnologije koju je ovaj sabor usvojio još 2014. godine. Neki od glavnih ciljeva u toj strategiji koji su istaknuti je dakle stjecanje transverzalnih kompetencija pojedincu, inicijativnost, poduzetnost, učiti kao učiti, kultura izražavanja, društvena uključenost, volonterski, ekološki, politički i slični aktivizmi, roditeljske vještine čak kreativno umjetničko vrednovanje, izražavanje i razvijanje osnovne ekonomske, financijske i medijske pismenosti. I kao drugi cilj usvajanje znanja i vještina koje ciljano omogućuju zapošljivost i veću prilagodljivost i pokretljivost na tržištu, na tržištu rada. Ovaj zakon se najavljuje i očekuje već je li duže vrijeme, donosi se sada jer dobivanje sredstava iz niza europski programa ovisi o donošenju paketa zakona pa tako i ovoga. Načelno evo kao što sam rekla želi se uvesti red u vrlo kaotičnu situaciju u obrazovanju. Mnoge registrirane ustanove za obrazovanje odraslih su čak i fiktivne bez materijalnih i tehničkih uvjeta za obavljanje djelatnosti danas. Trenutno evo i ne postoji definirani sustav osiguravanja kvalitete. Prema postojećem zakonskom rješenju ustanove za obrazovanje odraslih dobivaju od Ministarstva znanosti rješenje za izvođenje formalnih programa obrazovanja odraslih neograničenog trajanja, što dovodi do toga da se provode programi koji su metodološki zastarjeli, neusklađeni s izmjenama propisa iz pojedinačnih područja i stoga mnoštvo programa zapravo ne zadovoljava trenutnu razinu, razinu kvalitete i sad hoće li se taj program, taj problem trenutnog kaosa loše kvalitete riješiti ovim zakonom možda vjerojatno ne ovisi o samom zakonu nego kasnije više o implementaciji i inspekcijama koje će se provoditi na terenu. Načelno u ovom Zakonu o obrazovanju odraslih definira se vezujući ga za usavršavanje, osposobljavanje i formalne kvalifikacije, međutim suvremeno poimanje obrazovanja odraslih uključuje i mnoge druge dimenzije osim osiguranja same zapošljivosti, npr. osobni rast i razvoj, rješavanje određenih i društvenih problema i slično, tako u ovom zakonu je li o tome se ne govori o razvoju je li npr. zdravstvenih kompetencija financijske pismenosti, kompetencija aktivnog građanstva koje je posebno važno i za neke marginalizirane je li skupine koje su nedovoljne razine obrazovanja. Sve se manje-više svodi na programe koji osiguravaju zapošljivost, međutim to je bitno, ali ne i jedino, ne jedino važno. Ono, kao što sam rekla, ono što je dobro kroz ovaj zakon uvodi se financiranje obrazovanja odraslih putem vaučera je li koji će dodjeljivati i HZZ. Bit će bitno pratiti je li koji će kriteriji biti za dodjeljivanje tih vaučera. Kriteriji će evo ovdje kaže se odabir kompetencija za rad i te kriterije će utvrdit pravilnikom ministar nadležan za rad uz suglasnost ministra nadležnog za gospodarstvo, poduzetništvo i obrt i ministra nadležnog za obrazovanje. Vezano, evo kao što sam pitala i u replici, za suvremene trendove danas evo i u doba pandemije u doba ove krize vidjeli smo puno programa koji se izvode i online, dakle online nastava, online programi koji su sve češći. Evo bitno je naglasit da … [[Govornik se ne razumije]] i takvi programi trebaju kontrolirati odnosno postaviti uvjete za izvođenje takvih programa i važno je, važno je dakle tko će kontrolirati takve programe. U prvom čitanju ono što su u primjedbama na e-savjetovanju najveći broj primjedbi koji je došao na ovaj zakon bila je upravo obaveza zapošljavanja nastavnika na puno radno vrijeme ako se izvode programi iz 2 ili 3 sektora. Mnogim ustanovama to je financijski bilo neodrživo jer imaju malo polaznika i različite programe koji se smjenjuju iz godine u godinu. Stoga bi takve ustanove trebale zaposliti nekoliko ljudi u stalni radni odnos za izvođenje nastave, a nije sigurno da će takve osobe imati ispunjenu satnicu svake godine. Jednostavno rečeno jedne godine može biti navala na programe ne znam obućara, njegovateljica, druge, druge godine za nekakve ne znam … [[Govornik se ne razumije]] operatere i slično, dakle ako se ti programi provlače kroz više sektora tada bi za sve njih trebali biti zaposleni stalni nastavnici i mnogim ustanovama to je zaista evo financijski neodrživo jer im se više isplati uzimati vanjske ljude na ugovore o djelu ograničeno ograničeno vrijeme. Argument koji se ovdje čuje evo i u zakonu kojim se kaže da će zaposlenjem stalnih nastavnika zapravo to utjecati na kvalitetu tog programa zapravo taj argument evo i ne stoji jer evo do sad su mogli možda ugovorima o djelu i zapošljavati sveučilišne profesore, nastavnike neke koji su mogli, koji bi rado je li održali nastavu, pružili onda i kvalitetan nastavni proces, a ustanova bi evo to i financijski mogla podnijeti. Kažem evo ovdje je sad u drugom čitanju izmijenjeno taj, stavljeno je dakle da minimalno ako se izvode programi u 3 sektora onda je potrebno zaposliti u stalni radni odnos nastavnike. Zapravo evo vidjet ćemo, vidjet ćemo kako će to izgledati. Dodatni problem je to što nastavnike koji bi ušli u stalni radni odnos na ustanovi za obrazovanje odraslih gotovo je nemoguće naći na tržištu rada. Posebno sjetite se imamo problema sa nastavnicima matematike, fizike, informatike jel, to je, nekakvih stručnih predmeta, dakle inženjeri ovih struka imaju nekoliko puta veću plaću u privatnom sektoru nego u nastavi je li dakle i te same ustanove problem je dakle gdje će pronaći kadrove za stalno zaposlenje. Dakle, evo vidjet ćemo s ovim izmjenama i tim ograničenjem na recimo 3 obrazovna sektora koji ako se provode programi iz 3 obrazovna sektora da li hoće li to biti dovoljno za ove ustanove da, da prihvate takav način i budu financijski održive. Uglavnom, sve skupa ovaj zakon unosi, unosi reda u ovaj cijeli, cijeli sustav, donosi neka poboljšanja u obrazovanje, sustav obrazovanja odraslih, a ono što zaista trebaju biti, treba biti cilj to je da podignemo razinu i prosjek je li odraslih koji sudjeluju u nekom od obrazovnih programa i zaista evo ovaj cilj koji smo sami sebi postavili da do 2030. to bude oko 11%, u međuvremenu vjerojatno će i Europa, kako mi dostižemo Europu Europa će ići naprijed, tako da možda možemo biti malo i ambiciozniji u ostvarivanju tih ciljeva. Evo, zahvaljujem.
Hvala lijepa. Sada će u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti poštovana zastupnica Vesna Bedeković, izvolite.
Hvala vam lijepa. Poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovani državni tajniče sa suradnicama, uvažene kolegice i kolege. Evo dakle Zakon o obrazovanju odraslih, Konačni prijedlog Zakona već smo spomenuli da kad je u pitanju obrazovanje odraslih u Hrvatskoj postojeći zakon prvi puta donesen u ovom Visokom domu 2007.g. u nekoliko navrata mijenjan. Dakle, kao što smo rekli prema raspoloživim podacima u Hrvatskoj danas imamo registrirano negdje više od 600 ustanova koje provode obrazovanje odraslih i na njima se provodi više od 11.000 različitih programa obrazovanja odraslih. Postoje itekako valjani razlozi da se ovo stanje u sustavu obrazovanja odraslih popravi, da se donese novi zakon, prije svega zbog činjenice da ne postoji trenutno definirani sustav osiguravanja kvalitete kojim bi se osiguralo kvalitetno i učinkovito obrazovanje odraslih usmjereno pije svega na potrebe kako pojedinca tako i na potrebe tržišta rada. Prema postojećem trenutno važećem zakonu, a velim sada donosimo novi, rješenje za odobravanje rada ustanova za obrazovanje odraslih dobiva se od Ministarstva znanosti i neograničenog je trajanja i to je veliki problem. Dakle i to dovodi to toga da se provode programi koji su prije svega metodološki i sadržajno zastarjeli, a jednako tako i neusklađeni s promjenama propisa u pojedinim područjima, a isto tako i neusklađeni s potrebama tržišta rada. I svakako ono što je veliki problem po meni ne postoje mehanizmi osiguravanja kvalitete provedbe programa obrazovanja. I jednako tako po meni veliki problem, raznolike programe provode različiti stručnjaci za pojedina područja koji nisu dovoljno obrazovani u jednom posebnom području, posebnoj disciplini, a to je andragogija koja se bavi proučavanjem načina na koji uče odrasli i svakako u postojećoj regulativi nije propisana adekvatna andragoška izobrazba niti za ravnatelje ustanova koji obrazuju odrasle niti za andragoške voditelje, a niti za nastavnike koji te programe provode. I naravno ukratko je potrebno je doista uvesti red u sustavu obrazovanja odraslih, a s druge strane naravno da se je potrebno otvoriti prema budućnosti, prema novim trendovima. I kao što sam već rekla u uvodnoj replici predstavniku predlagatelja kad govorimo o uvođenju reda u sustav svakako je potrebno prije svega sustav obrazovanja odraslih učiniti funkcionalnim, učiniti fleksibilnim, ali jednako tako učiniti kvalitetnim. I ono što je bitno uvesti sustav osiguravanja kvalitete u obrazovanje odraslih kroz unutarnje odnosno vanjsko vrednovanje, omogućiti svakako vrednovanje prethodnog učenja i to je to otvaranje prema budućnosti i novim trendovima. Dakle, što znači prethodno učenje? Svaka vrsta učenja koja je stečena bilo na formalni, bilo na neformalni, a jednako tako i na informalni način što se evo ovim novim zakonskim prijedlogom omogućava i ja smatram osobno to vrlo bitnim jer i to je intencija poticanja i motiviranja odraslih da se uključe u cjeloživotno obrazovanje i da se uključe u stjecanje novih kvalifikacija i svakako sve to je popraćeno uvođenjem obrazovanja odraslih putem sustava vaučera što će omogućiti lakše uključivanje odraslih osoba u cjeloživotno obrazovanje. O tome što donosi novi Zakon o obrazovanju odraslih raspravljali smo i kod prvog čitanja, ukazali smo na možda eventualno dodatne momente koji bi pospješili i doprinijeli boljoj kvaliteti zakona u drugom čitanju. I stoga ću ja samo evo ovdje navesti ono što su bitne razlike između prvog i drugog čitanja, čisto evo s namjerom da nas podsjetim do kojih razlika smo kvalitativno doveli svojim primjedbama bilo na različitim odborima, pa jednako tako i na Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu, bilo kroz pojedinačne rasprave na prethodnom čitanju. Dakle, neke od bitnih razlika u odnosu na prvo čitanje, naime u čl. 7. st. 5. podstavku 2. kojim su propisani uvjeti koje mora ispunjavati osoba na radnom mjestu andragoškog voditelja dopunjen je na način da je izričito propisano kako se radno iskustvo za ispunjenje uvjeta iz ovog članka odnosi isključivo na radno iskustvo stečeno obavljanjem odgojno obrazovnih poslova u ustanovama za odgoj i obrazovanje, dakle ustanovama koje su već u sustavu i smatram to dobrom formulacijom. Također u čl. 17. dodan je novi st. 6. kojim je propisano da dodjeljivanjem vaučera za financiranje formalnih i neformalnih programa obrazovanja za stjecanje kompetencija potrebnih za rad nije upravna stvar. Isto tako u čl. 32. u st. 2. izmijenjeno je navođenje stalnih članova savjetodavnog dijela koje imenuje ministar i to na način da su umjesto riječi Sindikat Hrvatske udruge poslodavaca navedene riječi reprezentativne udruge poslodavaca i sindikata više razine. I u cijelom tekstu konačnog prijedloga zakona u člancima koji se odnose na povezivanje standarda kvalifikacija i programa obrazovanja odnosno programa vrednovanja dodaju se i skupovi ishoda učenja, što smatram da je jako bitno jer da biste odredili kvalifikaciju standard zanimanja morate krenuti od određivanja skupova ishoda učenja i na taj način ove odredbe se zapravo usklađuju sa odredbama Pravilnika o registru HKO-a. Naravno, kad spominjem Registar Hrvatskog kvalifikacijskog okvira i Hrvatski kvalifikacijski okvir ovaj zakon itekako se usklađuje sa Zakonom o Hrvatskom kvalifikacijskom okviru i tu smatram dakle velikim napretkom i velikim dakle otvarenjem prema budućnosti i povezivanjem s praksom ne smo koju imamo u Hrvatskoj nego s praksom zemalja članica EU. I na temelju evo svega do sada rečenoga naravno Klub zastupnika HDZ-a će podržati Konačni prijedlog Zakona o obrazovanju odraslih. Hvala vam lijepa.
Hvala. Sada će u ime Kluba zastupnika SDP-a govoriti poštovana zastupnica i potpredsjednica Hrvatskog sabora, Sabina Glasovac. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani državni tajniče sa suradnicama, poštovane kolegice i kolege, nije da mi nije drago vidjeti ovdje državnog tajnika sa vrlo vrijednim suradnicama, ali ja bi isto voljela kada bismo i u Hrvatskom saboru i na odboru češće vidjeli i čuli ministra znanosti i obrazovanja. Zato što mislim u ovih godinu i nešto mandata ove vlade čini mi se da smo ga vidjeli na odboru, a i ovdje možda jednom ili dva put s iznimkom aktualni, aktualnih satova ili sati što zapravo nije, nije dobro naprosto i pogotovo kada se predlaže proračun. Mislim da bi ministar se trebao malo više isto tako uključiti i u rad Hrvatskog sabora i u prezentaciju zakona koja dolaze od vlade ali zapravo inicirana od Ministarstva znanosti i obrazovanja. To je ono prvo što želim reći. Drugo ovaj zakon ćemo kao Klub SDP-a podržati zato što smatramo a uvodi svojevrsni red u sustav obrazovanja koji neosporno postoji. Evo i danas smo u replikama čuti opravdana pitanja kako je to moguće da za više od 500 obrazovnih ustanova, pardon, koje provode obrazovanje odraslih sa više od 11.000 programa koje iste provode sa značajnim sredstvima koja se izdašno izdvajaju što iz samog ministarstva za ono osnovno obrazovanje odraslih pa do jedinica lokalne uprave za neke druge programe, ali i od samih korisnika zapravo učinci nisu onakvi kakvih bismo očekivali jer je samo 3,5% odraslih osoba od 25 do 64 godine uključeno u sustav obrazovanja odraslih, a i stječe se dojam da baš taj sustav obrazovanja odraslih ne komunicira na način na koji bi trebao s tržištem, tržištem rada. Mi smatramo da je pohvalno za onih 3,5% osoba koje se uključuju u cjeloživotno učenje, a samim time i u sustav obrazovanja odraslih kao jedan od njegovih organiziranijih dijelova, da oni prepoznaju zapravo razloge zašto se uključuju u to koji su im biti jer će imati veće šanse za zaposlenje, jer će time utjecati na svoj osobni ili profesionalni razvoj. Jednako tako na stjecanje nekih prenosivih vještina kao što je sposobnost kritičkog promišljanja. Jednako tako moramo biti svjesni da obrazovanje odraslih zapravo ima veliki udio i velik značaj u socijalnoj koheziji, ali i u promicanju aktivnog građanstava. Jer onog trenutka kada izađe se iz formalnog sustava obrazovanja zapravo ne smijete zaspati jer svijet se mijenja nevjerojatnom brzinom, tržište rada se mijenja nevjerojatnom brzinom i to vam je jedini način da na neki način ne samo ostanete u trendu nego da ostanete konkurenti, da se osjećate zadovoljno i da možete doprinijeti nešto i sebi i društvu. Međutim, ono što, prvo da kažem ono što nam je u ovom zakonu dobro, a onda ću naglasit samo još neke stvari koje mislim da su još ostala neka otvorena pitanja koja bih voljela da do kraja ove plenarne, rasprave na plenarnoj sjednici ovaj odgovorimo i da razbistrimo prije svega onima koji se na terenu bave sustavom obrazovanja odraslih, a onda i onima koji su korisnici istoga. Podržavamo sadržaj i intenciju ovog prijedloga zakona posebno na onaj dio koji se tiče osiguravanja kvalitete jer to je ovo i o čemu govorimo. Jamči li nama više od 500 ustanova za obrazovanje odraslih, više od 11.000 programa zapravo kvalitetu, ne i to je jedan od ključnih razloga zašto donosimo ovaj zakon i to je nešto što je dobro. Ja ne bih odbacila ideju o tome Nacionalni centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja u nekoj budućnosti postane krovna organizacija koja će pokrivati apsolutno cijeli sustav vanjskog vrednovanja obrazovanja neovisno o tome o kom segmentu obrazovanja se radi ili o kojoj razini obrazovanja se radi. Ja znam da to u ovom trenutku nije moguće da se Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja još percipira samo kao ustanova koja primarno provodi državnu maturu, a onda i vanjski vrednuje sustav predtercijarnog obrazovanja, ali ne bih odbacila ideju u kojoj bi u nekoj budućnosti to postala zaista krovna institucija koja će vanjski vrednovati i obrazovanje i institucije i zaposlenike u tim institucijama od početka do kraja. Znači od, od predškolskog pa do, do visokoškolskog obrazovanja. Mislim da se on to može ako se za to odlučimo strateški može se od njega to napraviti. Jednako tako podržavamo u ovom zakonu i razvijanje sustava priznavanja i vrednovanja prethodnog učenja uz primjenu HKO-a i općenito usklađenje obrazovanja odraslih sa HKO-om, kamo sreće da je to bilo i ranije. Zakon o HKO-u imamo 2013., imali smo 7 godina zapravo za početi s tim, ali dobro, nikad nije kasno. Isto tako, iskorak ovog zakona da se omogući priznavanje neformalno i informalno stečenih znanja i vještina. To je ono što je dobro i to je ono što podržavamo i trebamo usmjeriti sve svoje snage i kapacitete da i ostvarimo onaj zakonodavni okvir i ciljeve koje smo si kroz njega postavili. Ja ću ponoviti ono što sam državnog tajnika pitala i u replici. Zanimaju me načini na koje ćemo popularizirati obrazovanje odraslih, potaknuti odrasle osobe da se u njega, u njega uključe i da podignemo zapravo ovu razinu sudjelovanja građana u sustavu obrazovanja odraslih na razinu na kojoj su brojne zemlje u EU. Mi smo s Rumunjskom, Bugarskom, Slovačkom, Poljskom, Grčkom i Ciprom jedini ispod 5%, 5% udjela dok recimo trebamo težiti tome da budemo poput Švedske koja je na 28,6%, Finske 27,3 ili Danske sa 20%. Ja mislim da mi to možemo. Vaučeri su dobra stvar, međutim ono što nije dobro je da zanemarujemo ovaj, znači tu ćemo se mahom baviti snažnijim povezivanjem sustava obrazovanja odraslih i tržišta rada kroz pojačavanje deficitarnih zanimanja i kroz vaučere odgovor na tržište rada. Međutim, osobno sam bila protivnik toga da se u proračunu za ovu godinu smanjuju za gotovo 500 tisuća čini mi se kuna, sredstva za razvoj sustava obrazovanja odraslih. Znači kroz ministarstvo, ja sam uložila i taj amandman koji je odbijen, znači kroz taj sustav, kroz stavku Ministarstva znanosti i obrazovanja se de facto financira ovaj primarni osnovno obrazovanje odraslih i osposobljavanje za jednostavnije poslove i zanimanja. U situaciji kada idemo sa ovim zakonom pokazujemo volju da radimo nešto više. Kad idemo s vaučarima gdje ćemo rješavati problem nedostatka radne snage na tržištu rada kroz vaučerizaciju programa za deficitarna zanimanja nedopustivo je da u tom trenutku u državnom proračunu smanjujemo sredstva za ovaj dio za polaznike osnovnog obrazovanja odraslih i osposobljavanja za jednostavnije poslove u zanimanjima koje financira ministarstvo. To ni ne treba biti tako. Treće, jednako tako smatram da trebate snažnije komunicirati i sa ostalim ministarstvima da se i kroz Zakon o radu i kroz porezne zakone vidi na koji način možemo kroz olakšice ili kroz potpore poticati i poslodavce, ali i zaposlenike na cjeloživotno učenje i na uključivanje u sustav obrazovanja odraslih. I posljednje, ono što i dalje brine na neki način naš teren je primjena čl. 18. koji kaže da svaka ustanova za obrazovanje odraslih će biti obvezna zaposliti na puno radno vrijeme najmanje jednog nastavnika na svaka 2 ili 3 obrazovna sektora ovisno o programima koje ima i broju polaznika. Mi imamo sad tu zatečeno stanje, imamo situaciju recimo na jednom pučkom otvorenom učilištu odnosno na jednoj ustanovi obrazovanja odraslih gdje je andragoški voditelj profesor hrvatskog i povijesti, stručni suradnik u obrazovanju je ekonomist s položenim pedagoško PPD-om, a ravnatelj je profesor hrvatskog i francuskog jezika. Ono što se postavlja kao ključno pitanje hoće li se osobe koje imaju pedagoške kompetencije moći tretirati kao nastavnici odnosno zaposlenici čak i oni koji nisu završili primarno te studije? Ako neće znači da će to značiti nova zapošljavanja koja idu na teret JLS, isto ono što ćemo poslije tražiti od njih i kroz novi Zakon o predškolskom odgoju koji je iznimno dobar, ali je ogromno opterećenje za JLS financijsko i svako drugo što može dovesti u pitanje njegovu provedbu. I posljednje, ono što, čega se isto tako boje ustanove koje su na terenu je da zapravo intencija je vaša da specijalizirate ustanove za obrazovanje odraslih kako bi one na terenu se specijalizirale za pojedina područja i upozoravaju na to, na opasnost da zapravo u manjim sredinama će taj koncept, ako je to koncept, ako je to ono što želite postići, a stječe se dojam da da, bit će biti poprilično neodrživ jer programe provode periodički ovisno o interesu i projektima unutar kojih se traže određeni programi. Pa imate tako ne znam primjere da zapravo ono provode u 5-6 područja, programi koštaju od 1.300 do 9.000, 9.000 kuna i neće biti moguće ako se i bude išlo na specijalizaciju svakog od tih učilišta osigurati da se oni tom konceptu prilagode. Evo, hvala lijepo.
Slijedeći će u ime Kluba zastupnika Mosta govoriti poštovani zastupnik Zvonimir Troskot, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče HS, poštovane kolegice i kolege i poštovani građani RH koji nas pratite putem ekrana. Iako zakon donosi neke odredbe koje će utjecat na poboljšanje postojećeg stanja u području obrazovanja odraslih i tu bismo se htjeli zahvalit na svom trudu šta ulažete, nažalost ne rješava neke bitne stvari i htjeli bismo izdvojit 4 točke za koje smatramo da bismo barem trebali još dodatno raspraviti. Dakle ovako, u području obrazovanja pod točka br. 1. odraslih vlada parastruka odnosno osobe koje nemaju formalne andragoške kompetencije. Pogledajte čl. 7. st. 5. zakona koji definira tko može biti andragoški voditelj, dovoljan je završeni diplomski sveučilišni studij ili integrirani preddiplomski ili diplomski studij ili specijalistički diplomski stručni studij plus 4.g. radnog iskustva u ustanovama za obrazovanje odraslih, zakon ne propisuje andragoške kompetencije. Dakle, svi profili struka, ekonomisti, pravnici, politolozi i drugi mogu raditi u obrazovanju odraslih unatoč činjenici da postoji andragogija kao zasebna znanost koja se bavi zakonitostima rada s odraslim osobama i što je različito od npr. rada s djecom odnosno od pedagogije. Kvaliteta rada ustanova i izvedbe programa počiva prije svega i na stručno osposobljenom kadru. To bi trebalo biti sastavni dio sustava osiguravanja kvalitete u obrazovanju odraslih. Nikako nije dobro da novi zakon ne propisuje obvezu formalnih andragoških znanja i zato je nemoguće, i to je nemoguće u bilo kojoj struci. Točka br. 2. zakonom se nameće potreba usklađivanja svih programa obrazovanja za odrasle sa Hrvatskim kvalifikacijskim okvirom odnosno Registrom hrvatskog kvalifikacijskog okvira u kojem bi trebali biti standardi i zanimanja i standardi kvalifikacije. Unatoč činjenici da je Zakon o hrvatskom kvalifikacijskom okviru je to ono što sam pitao državnog tajnika, donesen 2013.g. porazno je stanje u Registru HKO-a te u njega unesen do sad zanemariv i beznačajno mali broj standarda te je nemoguće na toj osnovi primjenjivati novi zakon. I sad nas zanima sljedeći okvir, dakle da vidimo omjer i okvir dakle točno broja standarda zanimanja, standarda kvalifikacija ili skupova s jedne strane koji su u registru i s druge strane svih zanimanja u RH, da vidimo i taj omjer. Na registar se potrošilo kroz prethodne godine puno novaca, naravno iz državnog proračuna prije svega, a rezultat za to nije dobar. Strukovna vijeća koja su radila na procjeni standarda kroz ova dva mandata nisu napravili nekakav pomak, ali su članovi uredno dobivali povećane honorare i to je onaj podatak koji nismo dobili odgovor. Uvođenje vaučera, točka br. 3 je posebno pitanje. Obratite pozornost na čl. 17. zakona u kojem se isti navode, to će biti za programe koji se provode za stjecanje kompetencija potrebnih za rad, a kriterij će biti na temelju ocjene stanja tržišta rada st. 5. navedenog članka vrednovat će se na temelju kriterija vrednovanja sukladno propisima kojim uređuju tržište rada ili drugom posebnom propisu. Dakle, ne kao ostali formalni ili neformalni programi koji će biti na temelju Zakona o obrazovanju odraslih predmet stručne valorizacije te će nakon stručnog mišljenja Agencije za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih morat zatražit rješenje Ministarstva znanosti i obrazovanja za izvođenje programa. Ovi programi za vaučere neće prolaziti takav put koji propisuje zakon za sve ostale formalne programe obrazovanja odraslih. Programi za vaučere neće podlijegati takvoj proceduri niti će dobivati stručno mišljenje nadležne agencije, a niti rješenje odnosno odobrenje Ministarstva znanosti i obrazovanja za izvođenje programa nego će podlijegati nekim drugim propisima koji uređuju tržište rada.“ Koji su to propisi? Zašto je to iznimka u zakonu? Zbog 300 milijuna kuna iz EU koji će dijeliti Ministarstvo rada i HZZ za programe bez stručne valorizacije? Točka br. 4, vanjsko vrednovanje ustanova za obrazovanje odraslih provodi na temelju ovog zakona Agencija za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih. To je protivno Zakonu o Agenciji za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih u kojem se kaže da ona samo sudjeluje, ponavljam, samo sudjeluje u provedbi vanjskog vrednovanja, a ne izričito da ga provodi i protivno je to Zakonu o NCVV u kojem izričito stoji da ta ustanova provodi vanjsko vrednovanje u području odgoja i obrazovanja, što uključuje i ustanove za obrazovanje odraslih jer Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi te ustanove uključuje u sustav školskih ustanova. Nažalost, u ovom zakonu se pogoduje Agenciji za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih unatoč činjenici da agencija ima puno zaposlenih, a nemaju niti jednog andragoga. Ministarstvo ovim prijedlogom zakona pokazuje proturječnost, ali i otvara prostor za pitanja skrivenih namjera koje se žele postići predloženim promjenama. U djelatnosti NCVVO u čl. 4. Zakon o centru propisuje da centar provodi vanjsko vrednovanje u osnovnim i srednjim školama te drugim ustanovama koja se bave profesionalnim obrazovanjem i usavršavanjem. Detalji provedbe propisani su Pravilnikom o načinu provedbu vanjskog vrednovanja i korištenju rezultata vanjskog vrednovanja školskih ustanova kojih je 2011.g. donio ni manje ni više nego ministar Fuchs. U prijedlogu novog Zakona o obrazovanju odraslih propisuje se u čl. 25. da se u procesu osiguravanja kvalitete provodi i vanjsko vrednovanje ustanova i da to vrednovanje provodi Agencija za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih. Navedena promjena uključuje niz proturječnosti. U čl. 88. st. 2., 3. i 5. Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi u dijelu koje propisuje vanjsko vrednovanje i samo vrednovanje školskih ustanova piše, točka br. 2., st. br. 2. godišnji plan provedbe vanjskog vrednovanja školskih ustanova donosi ministar. Vanjsko vrednovanje provodi nacionalni centar u st. br. 3. vanjsko vrednovanje NCVVO te st. br. 5. način provedbe vanjskog vrednovanja i korištenja rezultata vrednovanja školskih ustanova propisuje ministar. Ove sve proturječnosti bismo dodatno htjeli propitati i nakon zasjedanja našeg kluba ćemo donijeti odluku u smislu podrške ili ne podrške ovoga prijedloga zakona. Hvala lijepa.
U ime Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka sada će govoriti poštovana zastupnica Urša Raukar Gamulin. Izvolite.
Zahvaljujem g. predsjedavajući. Poštovani. Donošenje novog Zakona o obrazovanju odraslih naravno izuzetno je važno jer u RH nužno je osigurati kvalitetno i svrsishodno obrazovanje odraslih koji će svakom pojedincu omogućiti kvalitetnu i dostupnu nadogradnju vještina i stjecanje novih vještina koje su u današnje vrijeme zaista neophodne. Dakle, te nove vještine koje su nam neophodne nisu bitne samo za potrebe tržišta rada nego naravno i za svakodnevni život. Iz tog razloga mi pozdravljamo donošenje novog zakona koji donosi nekoliko značajnih pozitivnih promjena ali ćemo također pokušati upozoriti na neke nedostatke jer u vremenu koje dolazi, koje je pred nama tu poglavito mislim na proces oporavka te naravno digitalnu i zelenu transformaciju obrazovanje odraslih će biti pokretač promjena te stoga osim što mora biti kvalitetno, mora biti i fleksibilno, mora biti inkluzivno i mora biti dostupno svima. Ono to očito trenutno nije. Znamo za podatak da je u Hrvatskoj izuzetno nizak broj odraslih osoba koje sudjeluju u obrazovanju, iznosi tek 3,2% dok je prosjek zemalja EU 9,2%. I ta loša obrazovna struktura stanovništva u jasnom je suodnosu sa siromaštvom. A na, i iz tu osim kvalitetnim obrazovnim programima za djecu i mlade koji su naravno naš, naš društveni ulog za budućnost možemo i moramo djelovati i sada. Cjeloživotno učenje odraslih zaista nam je nešto što je neophodno i što mora postati realnost u Hrvatskoj. Uostalom prvo načelo europskog stupa socijalnih prava naglašava da svi imaju pravo na kvalitetno i uključivo obrazovanje, osposobljavanje i cjeloživotno učenje kako bi održali i stekli vještine pomoću kojih mogu u cijelosti sudjelovati u društvu i uspješno ući na tržište rada. Zato osim formalnih programa obrazovanja još značajnije treba poduprijeti i neformalno obrazovanje odraslih koje se ne provodi samo o ustanovama za obrazovanje odraslih, nego se provodi i u knjižnicama, provodi se u udrugama, u prostorima lokalnih zajednica i slično jer jedino tako možemo Hrvatsku učinit društvom koje zaista uči u cilju dobrobiti pojedinca i cijeloga društva. Za početak zeleno-lijevi blok smatra da bi država morala energičnije sudjelovati u financiranju cjeloživotnog obrazovanja odraslih osoba. Prema ovom prijedlogu zakona u državnom proračunu osiguravaju se sredstva za provedbu programa osnovnog obrazovanja odraslih i osposobljavanja za jednostavnije poslove u zanimanjima što ipak smatramo da nije dovoljno. Naime, iz prakse je jasno da se javne ustanove koje se primarno bave obrazovanjem odraslih, dakle mislim na pučka veleučilišta ona se financiraju iz područja proračuna jedinica lokalne i područne samouprave. I time se zatvara taj zapravo žalosni začarani krug u kojem stanovništvo lošije obrazovne strukture živi u siromašnijim područjima čije lokalne samoupravne jedinice nemaju sredstava koje je potrebno uložiti u poboljšanje obrazovne strukture. I zato je tu uloga države na tim područjima ključna da financiranje ustanova za obrazovanje odraslih ne ovisi samo o lokalnoj zajednici nego da i državni proračun aktivno sudjeluje i osnivanju i financiranju ustanova za obrazovanje odraslih. Nakon toga držimo da bi upravo zbog te jasne, jasnog odnosa korelacije siromaštva i lošijeg obrazovanja sve ustanove koje se bave obrazovanjem odraslih trebale imati obavezu i stipendiranja i to po naravno socioekonomskim kriterijima. Dakle, stipendiranje siromašnih ali naravno i po kriterijima izvrsnosti. Osim toga ustanove koje su financirane javnim sredstvima to je potrebno naglasiti obrazovanje ne smiju naplaćivati. To zakon jasno kaže, ali smatramo da bi zakonom trebale biti utvrđene i jasne sankcije za kršenje tog, te odredbe. Vrednovanje neformalno i informalno stečenih znanja i vještina kako bi se omogućilo priznavanje prethodnog učenja bez pohađanja samog nekog obrazovnog programa smatramo da je izuzetno važno jer skraćuje vrijeme, a i troškove samo obrazovanja jer znamo vrlo dobro da odrasli su upravo tu često limitirani, a to je vrijeme i naravno financije. Pored toga, razvoj sustava priznavanja i vrednovanja prethodnog učenja unaprijedit će fleksibilnost u obrazovnim i karijernim putovima, vertikalnu i horizontalnu prohodnost i potaknut će građane na cjeloživotno učenje i zapravo kontinuirano stjecanje znanja i vještina. U Članku 16. nije dovoljno precizirana ta mogućnost pa evo mi se snažno zalažemo da se to konkretizira i zatim time zakonom osnaži. Na, ali ovaj zakon propušta urediti i formalizirati obrazovanje koje pružaju udruge i drugi nosioci neformalnih programa obrazovanja i naš je prijedlog da se takvi oblici obrazovanja vežu uz ustanove koji su nosioci formalnog obrazovanja odraslih te se kroz tu vrstu partnerstva, a i kroz druge navedene korekcije obrazovanje odraslih učini fleksibilnijim, uključivijim i naravno što je najvažnije dostupnijim. Suradnja udruga i ostalih nosioca neformalnih programa obrazovanja odraslih sa ustanovama cjeloživotnog obrazovanja naprosto bi donijeli širu lepezu programa i otvorili bi još više mogućnosti većem broju građana da unaprjeđuju kako svoja znanja tako i vještine koje su im potrebne i na tržištu rada naravno, ali i u sudjelovanju u svim aspektima suvremenog života. Obrazovanje, pa tako naravno i obrazovanje odraslih u globaliziranom svijetu jedina su garancija napretka, rasta, razvoja i svakako što uvijek ponavljam uz znanost i kulturu trebaju biti prioriteti kako Vlade RH tako i svih lokalnih zajednica kako bismo bili spremni na velike izazove koji su evidentno pred svima nama. Povećanje kvalitete obrazovanja i povećanje razine stečenih vještina pametna su neophodna ulaganja i učinkovit način borbe protiv nejednakosti u ovom društvu. Zahvaljujem.
Slijedeći će u ime Kluba zastupnika Socijaldemokrata govoriti zastupnik Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče sa suradnicama, kolegice i kolege, obrazovanje odraslih više nije neka apstraktna kategorija, nije više nešto o čemu razgovaramo kada razgovaramo o obrazovanju rekao bih na marginama. To treba i mora postati jedno od ključnih rasprava u planiranju našeg sustava obrazovanja iz više razloga. Prije svega zato što obrazovanje koje se stekne formalno na početku života više ne može poslužiti onoj svrsi kako je služilo prije. Stvari na tržištu, zahtjevi struke propisi se prebrzo mijenjaju jednostavno ljudi se moraju cjeloživotno obrazovati što podrazumijeva naravno i obrazovanje u odrasloj dobi bez obzira radili ili ne, bez obzira je li njihovo zanimanje možda postalo ne traženo i slično. Dakle, obrazovanje odraslih mora postati standard, a ne ja bih rekao možda neka nadogradnja. Također kada govorimo o obrazovanju odraslih i kada govorimo o novim zahtjevima tržišta rada ona se mijenjaju rapidno. Neka zanimanja nestaju, izumiru iz razno raznih razloga, zbog napretka tehnologije, zbog propasti određene industrije u Hrvatskoj itd. i ljudima se mora ostaviti prilika da se prekvalificiraju da se obrazuju i dalje, da steknu znanja i vještine koja će im kasnije služiti u životu. Što se tiče drugog čitanja zakona koje je pred nama on je u osnovi dobar zato što donosi neke novine koje ocjenjujemo kao korake u pravom smjeru i koje može kvalificirati kao kvalitativne pomake prema boljem sustavu obrazovanja odraslih. Naravno, postoji tu još puno stvari koje bi trebalo doraditi. Ono što mene čini nesretnim kao zakonodavca je što ćemo neke stvari sigurno morati dodatno propisivati podzakonskim aktima, a to ona uvijek ostavlja puno nedoumica, pitanja kako će neke stvari funkcionirati. Dolazeći iz sustava obrazovanja i sam itekako znam da zakon govori jedno, neki podzakonski akti često govore drugo, nekad su i u koliziji jedan s drugim, nekad su neprovedivi itd., itd. No, razmišljajmo optimistički da će ovo biti kako treba i bona fide da je namjera dobra u namjeru ovdje ne sumnjam. No, istaknuo bih nekoliko stvari, dilema koje bi nam još i dalje ostaju za razmišljanje bilo u budućim izmjenama i dopunama zakona, bilo u podzakonskom normiranju. Prije svega zbog važnosti obrazovanja odraslih pridružit ću se kolegicama i kolega koji kažu da se financiranje ovoga sustava ne može prepustiti samo jedinicama lokalne samouprave, da tu puno djelatnije mora sudjelovati država i evo friško iz rasprave o proračunu i glasanje o istom također smatram da nije dobro da se stavke financiranja ovoga sustava u proračunu smanjuju baš zbog toga što mislimo da će biti puno više potrebe za time u budućnosti. Također kontrola kvalitete je jako dobra stvar. Nešto što treba postati također standard u ovom sustavu baš zbog vrlo raznolike kvalitete prisutne u sustavu, negdje bolje, negdje lošije što je moguće više to bi trebalo standardizirati odnosno osigurati da neka minimalna kvaliteta postoji u svim ustanovama koje provode obrazovanje odraslih. Također postoje dileme oko andragoga odnosno tko to može biti. Za pedagoge imamo jasno kriterije, jasno propisana obrazovanja koja morate imati, kod andragoga to i nije tako definirano, kolege su prije mene citirale točno odredbe o tome. Volio bih da se i o ovom segmentu razmišlja u budućnosti, ne samo vi kao ministarstvo nego i cjelokupni sustav obrazovanja jer teoretski svatko od nas sa, sa visokom stručnom spremom može biti andragog, ali je li nas to zaista pripremilo za obrazovanje odraslih. Pa ja bi rekao teško do ne. Ja sam završio recimo pedagoške predmete i pripremljen sam za obrazovanje mladih, djece, učenika, studenata no mislim da me to i ne kvalificira do kraja za obrazovanje odraslih. Dakle, pristup je sasvim drugačiji. On se može stjecati iskustveno, ali to je sad neka druga priča. I tu dolazimo do još jedne stvari o kojoj bi želio govoriti, a kolegica Raukar je prije mene to spomenula na jedan drugačiji način. A to je cjeloživotno obrazovanje i obrazovanje koje se stječe van formalnog sustava obrazovanja. To nije regulirano ovim zakonom niti je predmet zakona, ali mislim da je dobro reći, a to je Nacionalni kvalifikacijski okvir koji kako sam rekao u replici je nekako zamro, izgubio nam se iz fokusa, a ja i dalje mislim budući da sam i bio jedan od onih koji bili najglasniji raspravljajući o njemu da je to itekako važan alat posebno je kada govorimo o obrazovanju odraslih. Zašto? Zato što bi Nacionalni kvalifikacijski okvir zapravo omogućio da se odrasli obrazuju i ne samo odrasli, svi, ali da se obrazuju i kroz neformalne načine što bi značilo ako netko počne raditi kao andragog, sad dajem primjer iz ovoga zakona, radi taj posao godinama pa valjda je stekao neke vještine koje, iskustveno čisto, koje ga mogu kvalificirati ili ju mogu kvalificirati za takve poslove. Isto tako, kolegica Raukar je spominjala udruge i druge institucije koje nose neformalna obrazovanja recimo Hrvatski izviđački savez, ljudi koji volontiraju sate i sate, koji rade s djecom, koji i ta djeca uostalom koja razvijaju neke vještine kroz rad unutar Hrvatskog izviđačkog saveza stječu neka iskustva, neka znanja, neke vještine od onih ne bih rekao banalnih, ali jednostavnih tipa vezanje čvora do onih koji su ipak malo složenije organizacije rada, timskog rada što se tiče odraslih koji rade s njima i pedagoškog iskustva itd., itd. Dakle, Nacionalni kvalifikacijski okvir je nešto što bi nam trebalo biti jako, jako koristan alat u obrazovanju odraslih koji ne koristimo dovoljno. Ja u mom iskustvu i subjektivnom dojmu barem ne koristimo ga uopće i svaki put prilikom proračuna govorim upravo o tome i uvijek me se uvjerava da imamo dovoljno novca za implementaciju istog, ali ja mislim da tako nije. Zašto je NKO bitan i za obrazovanje odraslih? Zato što nam može uštedjeti jako, jako puno novca. Dakle, kad govorimo o obrazovanju odraslih onome što ovaj zakon regulira to je formalno obrazovanje. Znači dođete na tečaj, dođete na prekvalifikaciju učionički kontrolirani uvjeti ili isti takvi sa praksom itd., itd. No što je sa onima koji se stječu izvan formalnog sustava, koji se stječu na neformalne načine, a svi ih stječemo na ovaj ili na onaj način? Ako je netko, neću reć prisiljen, ali iz različitih razloga radi nešto što mu nije u struci i nije u formalnoj struci, recimo konobar koji je pomoćni radnik u kuhinji stječe neka iskustva, neko znanje zašto ga kroz ta vještine i znanje ne bi u jednom trenutku mogli kvalificirati i kao pomoćnog kuhara, dakle formalno, a možda i kao kuhara ako čovjek radi na sebi, želi napredovati, uči itd., dakle to su sve stvari koje bi trebale rješavati Nacionalnim kvalifikacijskim okvirom i koji bi nam trebao biti glavna poluga i oslonac u obrazovanju odraslih osim naravno i ovog formalnog obrazovanja čije značenje ne umanjujem nego samo kažem kako bi trebalo barem po meni biti. I na kraju, vaučeri u obrazovanju su isto korak u dobrom smjeru, no još bih nekoliko minuta želio potrošiti svoje rasprave na jedan drugi problem, a to je sinkronizacija tržišta rada odnosno potreba tržišta i našeg obrazovnog sustava. Formalni obrazovni sustav je tu jako trom, barem hrvatski, u mijenjanju i prilagođavanju tržištu rada. Imamo inovativnih pristupa od strane različitih sveučilišta škole su tu puno rigidnije i se puno se teže mijenjaju, školski programi i sl., ali ono što bi trebali imati na umu je da HZZ svake godine izlazi sa listom deficitarnih zanimanja, izlazi sa listom zanimanja odnosno kvalifikacija s kojima su ljudi u velikom broju na birou i to bi trebali biti pokazatelji cjelokupnom sustavu kako i gdje se mijenjati. Bojim se da smo tu pretromi, da te komunikacije nema, da najčešće ministarstvo koje je nadležno za školski sustav, prije svega srednjoškolski ne vodi toliko brigu o tome, moram biti malo kritičan i reći da mi se čini da tu nismo dovoljno brzi. Ja ne mislim da vi to ne pratite nego jednostavno ne možemo toliko brzo implementirati i baš zbog toga možda i NKO nam treba biti alat jer je puno brži i prilagodljiviji i ljudi koji stječu znanje kažem van formalnog obrazovanja ili ne nužno u RH, a opet radom i sl. dakle mogu doći do nekih kvalifikacija, mogu uskočiti na tržište rada, da tako kažem slikovito, i mogu se onda zapošljavati u deficitarnim zanimanjima koja su potrebna. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Sada prelazimo na pojedinačnu raspravu i prva će govoriti poštovana zastupnica Anka Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče HS-a. Poštovani državni tajniče sa suradnicama. Dakle, neću reći nikakvu veliku novost, nikakvu veliku misao kad kažem da je obrazovanje izuzetno važno. Mi smo to, kad kažem mi ova lijeva strana pokazala i kroz proračun odnosno amandmane na proračun koji su bili ne tako davno gdje smo pokazali s nizom amandmana s kojim smo išli na proračun jer smo smatrali da se određene stavke u proračunu trebaju povećati, poboljšati, pogotovo smo išli sa zahtjevom tamo gdje je bilo vezano uz obrazovanje odraslih. Obrazovanje odraslih, pogotovo u ovom vremenu je važno. Dakle, nekad ne tako davno obrazovali ste počeli i dobili posao, radili cijeli život na tom svom radnom mjestu i tako i završili i pri tom nije bilo nikakvih ni dodatnih edukacija niti je bilo što dodatno trebalo biti. Danas jednostavno nije tako. Neke stvari za koje su ljudi obrazovani, za koje su ljudi čak i prošli i završili određenu školu danas su to poslovi koji nisu i zbog toga je važno da napravimo pomak. Ali mi radimo pomak u zakonu i svi mi koji smo raspravljali i koji ćemo raspravljati nekako raspravljamo u tom smislu da ono što u zakonu je u odnosu na prvo čitanje su poboljšice, ali ono što trebamo napraviti je korak je korak u stvarnosti. Korak koji se onda vidi iz financijskog dijela proračuna države jel država tu treba odraditi posao i pitanje da li smo za taj korak spremni i da li samo zadovoljavamo formu, a ne i sadržaj. Moja djeca su znala često reći kod naše mame je uvijek važno i uvijek traži da kad bilo što idemo da završi s papirom, pa ako ideš i na tečaj plesa onda te ona pita gdje ti je diploma, gdje ti je onaj papir da si završio. Jednako tako i ovdje uvijek važno da vi na kraju i to je dakle živimo u takvom svijetu, živimo u svijetu gdje vi morate bilo koji procesu, procesu u kojem uđete i koji napravite završiti s nekakvim papirom. E sad je uvijek taj papir koji je konačni vas kvalificira za nešto. I tu dolazimo do toga da mi u ovom trenutku imamo 630 ustanova koji se bave cijelo, dakle cjeloživotnim obrazovanjem i tu je ključno pitanje kvalitete tih ustanova, kvalitete onih ljudi koji rade u tim ustanovama, kvaliteta programa i kvaliteta stvarno onih koji taj posao rade. Dakle, i tu trebamo uvijek, ja uvijek razlikujem formu i sadržaj kao što razlikujem u bilo kojem zakonu. Imat ćete zakon, forma će biti zadovoljena, ali ajdemo onda vidjeti sadržaj koji trebamo zadovoljit. Dakle, i uvijek je ta veza sa tržištem rada. Ja govorim uvijek o onim stvarima o koje nekako si otvaram da nešto razumijem. Vi na tržištu rada u ovom trenutku u Hrvatskoj imate užasno veliki manjak ljudi koji se bave turizmom, na turizam smo se nekako vezali i ja bih rekla da odnosno ne bih rekla nego su to činjenice, imate strašno puno manjak radne snage koja je vezana uz graditeljstvo. I bez obzira na nade naše vlade koja je i kroz ovaj proračun rekla da će biti obnova, pa će iza obnove biti, iza obnove će se biti povećanje i PDV-a, neće toga biti ako neće imat tko radit. Pogledajte radnike koji dolaze kod nas i koji se bave s tim, čak mi jedinu radnu snagu koju uspijevamo dobit nije ona visokokvalificirana radna snaga, naši tesari i naši armirači rade negdje drugdje. Mi čak imamo problema sa onom bazičnom radnom snagom sa, sa zidarima. E sad, dakle tu imate i opciju tog cjeloživotnog obrazovanja koje je izuzetno važno odnosno važno je da on odgovori na tržište rada, da odgovori na one potrebe koje mi imamo, za potrebe rada koje imamo. Mi ne trebamo školovat ljude za zanimanja koje nemamo. Kad je bila tema brodogradnje ja sam nekoliko puta izgovorila iza ove govornice želimo da opstane brodogradnja, ako želimo onda imaju smisla i fakulteti i srednje škole gdje će se djeca obrazovati za to. Ako nema brodogradnje onda mi obrazujemo za nekog drugog. I kraj ću završiti nečim što mi je uvijek ostalo ovaj u pameti i uvijek ću to spominjati. Bio je jedan sastanak nakon što je Hrvatska ušla u EU na kojoj je bila gđa. Angela Merkel koja će sigurno ostaviti traga na ovim našim prostorima i koja se okrenulo prema delegaciji koja je bila iz Hrvatske i rekla je slijedeće. Sve što vrijedi mi ćemo vam uzet iz jednostavnog razloga što ih više možemo platiti nego što možete vi. Što vi radite da obrazujete ljude?
Hvala. Imamo dvije replike, prva je poštovanog zastupnika Vilima Matule.
Zahvaljujem. Poštovana zastupnice Mrak-Taritaš, ovaj vaš običaj da svojoj djeci kažete da to mora završiti sa papirom, da to me podsjetilo, naravno to poštujem i podržavam iako ste i vi svjesni da postoje onda ljudi koji samo proizvode te papire, ali sada ste spomenuli isto tako i frau Merkel, mutti, koja nisam sad potpuno siguran da je to bilo za njezine, ali znam da se u Njemačkoj desila slijedeća nevjerojatna stvar, a to je da su ljudi u cjeloživotnom obrazovanju u razvoju vještina kada su došli do stupnja majstorstva, znači kada su prošli od šegrta preko kalfe kako se nekad zvalo do majstorije i kada su im kolege majstori iz branše rekli da ti si majstor, na kraju su si, nisu dobivali na jednom obredu tu majstorsku diplomu nego su si ju morali isprintat sa interneta da bi Njemačka uštedila. Molim vas da to… [[Govornik se ne razumije]]
Poštovana zastupnica Mrak-Taritaš.
Pa dakle stvari se mijenjaju. Ono što je vrijedilo i mijenjaju se tako brzo da je pitanje koliko zapravo vi to možete sve zajedno pratiti. Ali jedna stvar koja se ne mijenja, vi morate nešto sjesti, nešto naučiti, nešto onda i raditi i steći neke vještine da bi ih mogli i dalje. Pa ajdemo do kraja, ako netko želi odgovorno i savjesno radit svoj posao saborskog zastupnika da bi mogli raspravljati o nečem, ja tako cijelo vrijeme mislim, morate nešto pročitat, morate nešto znat, morate uć u nekakve podatke, tako da mislim da i bilo tko tko radi odgovorno svoj posao on se mora cjeloživotno obrazovati i steći nekakva nova iskustva. Ja uvijek volim to nekako usporediti sa stvarima koje su ljudima apsolutno jasne. Dobar keramičar koji je bio dobar pre 20.g. on danas mora znat da su drugačija ljepila i drugačije keramičke pločice, dakle i on se za to dalje mora obrazovat.
Hvala. Poštovana zastupnica Radolović.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče HS. Kolegice Mrak-Taritaš, govorili ste kako zapravo naši obrazovni programi kako onih u sustavu obrazovanja odraslih tako i ostali u strukovnom obrazovanju i visokom obrazovanju nisu usklađeni sa tržištem rada. Ali gledajte, mi dakle imamo svake godine preporuke za obrazovnu upisnu politiku koju izdaje HZZ. Ja ne znam da li postoji ijedna znanstveno obrazovna institucija ili ustanova u našoj zemlji koja ih poštuje. S druge strane imate visokoškolske institucije koje kažu da se time zadire u njihovu autonomiju. Ukinuli smo u strukovnom obrazovanju dualne modele od kozmetičara, mesara, frizera koji su jedno polugodište slušali teoriju, drugo polugodište su išli na praksu, odmah su po isteku svog obrazovanja imali osiguran posao. Što zapravo napraviti? Dakle, institucije možemo reć tako koje djeluju u djelokrugu Ministarstva rada izdaju jedne preporuke, a onda zapravo naša obrazovna politika to ne prati.
Poštovana zastupnica Mrak-Taritaš.
Hvala vam lijepo na ovom pitanju. Ja se često pitam dal ja nešto sanjam il je tome stvarno. Mi smo zemlja gdje nas ima, kaže da će ovo pokaza 3 milijuna i 800 tisuća. Točno znamo tko se s čim bavi. Ne trebate biti, nekakva velika istraživanja napravit da znate da mi baziramo svoje gospodarstvo na turizmu i da trebamo i da djelatnici u turizmu nedostaju. Ja se sjećam u jednom trenutku je bio, tražile su se čistačice. Javilo se je 30, dakle jedan privatni hotel je tražio čistačice, to sam pročitala, dakle baratam informacijom koju sam pročitala, 30 čistačica odnosno spremačica, 30 ih se javilo, na razgovor su došle 2. Jednako tako ne trebate biti da znamo da sad trebamo u graditeljstvu, ali ono što trebamo znat koja je politika i ako netko ne poštuje nešto, pa ajmo za opomenu ukinuti i nekakve [[Upadica Reiner: Hvala.]] dakle financijski ga kaznit jer mi cijelo vrijeme [[Upadica Reiner: Hvala.]] govori između forme i sadržaja, formu zadovoljimo, a u sadržaju [[Upadica Reiner: Hvala.]] smo negdje drugdje.
Sada će govoriti poštovani zastupnik Domagoj Hajduković.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče. Samo nekoliko još misli bi s vama podijelio i u pojedinačnoj raspravi jer dosta sam toga stigao reći i u raspravi u ime kluba. Dakle, slušajući kolegice i kolege morate razlikovati što je obrazovanje odraslih, što je cjeloživotno obrazovanje i što je neformalno obrazovanje, dakle nemojmo stalno miješati kruške i jabuke. Iako ovo je prilika da otvorimo puno tema one se međusobno isprepliću, ali nisu istoznačne. I kad govorimo o obrazovanju odraslih, a danas govorimo onda je to jedna sasvim druga tema, govorimo o formalnom obrazovanju, govorimo o obrazovanju koje regulira država odnosno mi kao zakonodavac zakonom, govorimo o obrazovanju koje financira u pravilu jedinica lokalne samouprave, ali govorimo o nekom formalnom sustavu. Što se tiče obrazovanja odraslih, dakle rekao sam po meni je ovaj zakon korak u dobrom smjeru iz razloga koje sam naveo, naravno postoje neke dvojbe, neke stvari koje bi još možda trebalo popraviti. Koliko sam čuo neki amandmani su podneseni pa ćemo vidjeti još do kraja rasprave u kojem će to smjeru ići. Neke stvari će se naravno još normirati i podzakonskim aktima tako da ovdje imamo korak u dobrom smjeru, barem po meni. Vidi se namjera predlagatelja da se neke stvari jasnije organiziraju postave, reguliraju i to je dobro dakle zato što govorimo o setu formalnog odnosno o sustavu formalnog obrazovanja i ako je obrazovanje odraslih. Ono što je svakako tema koju možemo otvoriti ovom prilikom, ali da ne miješamo je sa ovim zakonskim prijedlogom je odnos tržišta rada i našeg obrazovnog sustava, to je nešto o čemu sam govorio u ime kluba, možda još nekoliko riječi o tome. I dalje mislim daje formalni sustav teško brzo mijenjati, a prilike na tržištu rada su takve da se mijenjaju toliko brzo da ih je nemoguće pratiti. Dakle, uz najbolju namjeru i da svake godine procjenjujemo, ocjenjujemo i razmišljamo o tome jednostavno kurikulumi postaviti cijele nove programe i sl. to nije baš posao koji je mačji kašalj i jednostavno se ne može postaviti tako brzo. Ono gdje trebamo biti fleksibilniji je sustavi neformalnog obrazovanja, cjeloživotnog učenja itd. koji mogu to nadomjestiti, koji mogu uskočiti, koji mogu pomoći tržištu rada da se amortizira ta potreba do trenutka do kada budemo imali i formalne obrazovne module za ta zanimanja ili za već neke druge vještine koje tržište rada od nas traži. I zbog toga sam i naglasio u svojoj raspravi da i dalje mislim da je Nacionalni kvalifikacijski okvir jako koristan alat upravo za to jer nam pomaže da koristimo i sve druge, sva druga neformalna obrazovanja koje naši građani stječu kako bi kako sam rekao mogli doskočiti brzim potrebama tržišta, s jedne strane, i s druge strane kako bi mogli također osnažiti recimo to tako određene struke ili potrebe nove potrebe koje se stvaraju kroz praksu određenih struka. Sad teško mi je to objasniti ovako govoreći općenito, ali u nekim strukama, a u pravilu su to IT struke koje se toliko brzo mijenjaju da jednostavno nemoguće ih je pratiti nikakvim formalnim programima, dakle tome moramo doskočiti neformalnim sustavom obrazovanja i na druge načine, bilo da se struka sama organizira kroz različite seminare i sl., bilo da ljudi sami o tome uče. Imate čitav niz primjera gdje su ljudi samouki, dakle ljudi sa nekim osnovnim programerskim znanjem uzmu i nauče neki programski jezik, uzmu i nauče jedan dio posla koji trebaju raditi koji se traži na tržištu. Ja sam u tome laik ne mogu vam o tome govoriti stručno, ali kod programiranja aplikacija recimo imam prijatelja koji su se tako istakli na tržištu rada to je potpuno neformalno. Dakle, tržište rada čak od njih ni ne traži neke formalne kvalifikacije, traži od njih da znaju svoj posao. Dakle, kada preuzmi posao formiranje neke aplikacije da to znaju odraditi do kraja. Bilo bi jako dobro kad bi tako neformalno znanje onda mogli i kategorizirati odnosno i formalno priznati, to bi sigurno pomoglo i njima, a i samome tržištu i to je zapravo poanta toga kada govorim o neformalnom obrazovanju, o kvalifikacijskom okviru, cjeloživotnom učenju, a ovaj zakon kao zakon mislim kako sam rekao da je korak u pravom smjeru. Hvala.
Imamo dvije replike, prva je poštovanog zastupnika Šimičevića.
Zahvaljujem potpredsjedniče HS-a. Poštovani kolega. Evo drago mi je da ste vi zapravo rekli jednu bitnu stvar, napravili ste razliku između obrazovanja i cjeloživotnog učenja. Mi imamo ovdje Zakon o obrazovanju odraslih koji se provodi u pet razina, to je važno da se kaže, a sve ostalo je cjeloživotno učenje. Znači čovjek od rođenja do smrti on bi trebao učiti, ali se samo na ovih pet razina može steći određena kvalifikacija za tržište rada. Hvala lijepa.
Poštovani zastupnik Hajduković.
Hvala lijepo. Kolega upravo sam to i naglašavao, dakle kada govorimo o zakonu to je jedna stvar i to su neki formalni načini, kada govorimo o svemu ostalom to je jedna druga stvar koja nije regulirana ovim zakon, što ne znači da možda nije prilika i za otvoriti neke teme i da nas predstavnici predlagatelja čuju sada ovdje, državni tajnik sa svojim suradnicama, možda i šira zainteresirana javnost da treba promišljati o tome, budući da je cijeli sustav obrazovanja bilo ono formalno-neformalno međusobno isprepleten. Ali da, kada govorimo o obrazovanju odraslih tu ste u pravu, dakle tu nemam što dodati jednostavno.
Poštovana zastupnica Bedeković.
Hvala lijepa. Poštovani kolega, na temelju iskustava iz rasprave na Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu ovo je jedan od rijetkih zakona koji je usvojen jednoglasno da je doista i u prvom i u drugom čitanju rasprava je bila vrlo konstruktivna i u tom smislu pozdravljam i vašu raspravu, osobito one dijelove gdje ste jasno razdvojili i objasnili razliku između cjeloživotnog obrazovanja, obrazovanja odraslih i gdje ste naglasili da je zapravo obrazovanje odraslih jedna moguća forma je li uključivanja odraslih u proces cjeloživotnog obrazovanja koji traje po meni otkad se čovjek rodi, pa dok ne završi svoj životni put. I jako je bitno dobro razjasniti i objasniti svima te različite forme učenja kao formalno i neformalno obrazovanje, informalno učenje itd. i jako je bitno objasniti sam zakon da se implicira na razine Hrvatskog kvalifikacijskog okvira od 1 do 5, dakle zadnja je 5. razina koja obuhvaća srednjoškolsko obrazovanje, učenje odnosno kroz formalno, neformalno, informalno dok sustav visokog obrazovanja nije obuhvaćen Zakonom o obrazovanju odraslih nego je obuhvaćen jednim drugim dakle temeljnim zakonom, a to je Zakon o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju i to treba dodatno pojasniti čini mi se.
Poštovani zastupnik Hajduković.
Hvala lijepo. Kolegice, dobro možda sam propustio to reći, ali to mislim. Možda je nama nekima koji se inače bavimo obrazovanjem ili dolazimo iz tog sustava neke stvari se podrazumijevaju. Ali kažem, ne čudi me jednoglasna podrška zakona jer kažem da je, mislim da je korak u pravom smjeru. Naravno niti jedan zakonski prijedlog nije savršen, ima sumnji ili rupa da tako kažem figurativno koje se trebaju još popuniti, ali to ne mijenja činjenicu da je ovo kvalitativni napredak od onoga što samo imali da neke stvari usustavljujemo, da uvodimo kontrolu kvalitete koja bi trebala osigurati minimalne uvjete odnosno minimalnu kvalitetu u svim programima, što je apsolutno dobro. Vidjet ćemo kako će se zakon primjenjivati, naravno posebno u sustavu obrazovanja … [[Govornik se ne razumije]] sustav, sigurno će biti još izmjena i dopuna ne zbog toga možda što je ovaj prijedlog loš nego će se jednostavno, praksa će pokazati da neke stvari funkcioniraju bolje, neke lošije i to ćemo nadam se popravit.
Hvala. Sad će govoriti poštovana zastupnica Ivana Posavec Krivec, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Ja sam jednako tako jedna od saborskih zastupnica koja će se pozitivno očitovati o ovom prijedlogu novog Zakona o obrazovanju odraslih. Smatram da uvijek kada smo u prilici govoriti o bilo kojem obliku obrazovanja da trebamo o tome govoriti afirmativno i da je naša zapravo zajednička dužnost ukazivati na to da će se društvo razvijati, da će ići naprijed, da će biti progresivno samo onda kada upija nova znanja, kada mu je populacija što više obrazovana i kada možemo zapravo shvatiti sve one procese koji se događaju oko nas. I zato kada govorimo o obrazovanju odraslih onda moramo biti svjesni i nekih činjenica. Te činjenice su ovdje danas nekoliko puta već naglašene u hrvatskom parlamentu, ali mi smo opet ispod europskog prosjeka. I kada cijelo vrijeme u saboru govorimo o velikim sredstvima koja nam dolaze iz EU onda moramo znati da uvijek govorimo o kohezijskim fondovima, da govorimo o tome da mi kao članica EU trebamo i želimo uloviti prosjek sa razvijenim zemljama EU. A taj prosjek onda moramo loviti u svim segmentima društva. Nije dovoljno uloviti prosjek samo u gospodarstvu, nije ga dovoljno uloviti samo u nekim dijelovima, važno ga je uloviti u svim segmentima da bismo konačno u jednom trenutku mogli biti ono što smatramo da jesmo, a to je prostor, prostor uistinu europske, europskog, europskog prosjeka. I onda mene brine ta činjenica da je u Hrvatskoj prisutna niska razina sudjelovanja naših odraslih osoba u obrazovanju, znači oko 3 puta smo manji od europskog prosjeka. Kontingent naše radne snage je vrlo ograničen, to su pokazali svi, sve statistike, to su pokazali, to tržište rada jednostavno pokazuje, znači nama nedostaje radne snage, a istovremeno na burzi imamo ljude koji su i dalje nezaposleni zato što su oni u velikoj mjeri neadekvatni potrebama našega tržišta. Isti ti ljudi mogli bi steći nove, nove kvalifikacije ne samo kroz proces obrazovanja odraslih već i kroz neke druge programe. Mene zato danas zanima na koji način će se ova dobra priča koju ovaj zakon donosi, a to je priča o vaučerima zapravo uistinu implementirati u društvo, na koji način će ti vaučeri biti dostupni, po kojim kriterijima, ko će ih u konačnici implementirati i da li će oni biti plod suradnje i točnog usmjeravanja tamo gdje je tržište rada ukazalo za potrebu? Naime, ako mi već danas vidimo da imamo potrebu u zdravstvenom sustavu, da imamo potrebu u sustavu turizma, da li mi onda možemo na neki način predvidjeti određene mogućnosti ako vaučerima omogućimo upravo to obrazovanje da ti ljudi onda sutra i budu dio kontingenta naše radne snage da ne moramo uvoziti druge ljude iz drugih tržišta odnosno da taj vaučer završi na način da kroz njega osiguramo novo, novo radno mjesto, znači da ne potrošimo europska sredstva, da ih ne bacimo u vjetar, a da nam ljudi i dalje nakon određenog obrazovanja ostanu neadekvatni na tržištu, na tržištu rada. Mi smo društvo koje bi trebalo biti propulzivnije, društvo koje bi se trebalo, mali smo, koje bi se trebalo brže transformirati prema potrebama tržišta koje bi trebalo brže reagirati, to nam je pokazala prošla godina kada smo se svi skupa našli u Covid okolnostima i kada se je gospodarska scena trebala promijeniti. Imali smo dosta problema gdje ljudi radi nedostatka vještina i kompetencija nisu mogli dovoljno brzo reagirati, neke firme su propale, a kako je vlada reagirala, reagirala je helikopterskim sredstvima prema gospodarstvu i sačuvala radna mjesta. Kako ih je sačuvala vidjet ćemo u periodu koji je pred nama. Mnogi su se uspjeli preorganizirati steći nove kvalifikacije i promijeniti svoj proizvodni program.
Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Hajdukovića.
Hvala lijepo. Kolegice Posavec Krivec, mislim da bez obzira na ove napore da ćemo, da ne možemo pobjeći od činjenice da ćemo radnu snagu morati uvoziti. To se već i dešava. Dakle, za potrebe našeg tržišta, za rad u turizmu, za građevinarske radove uvozimo ljude iz BiH odnosno radnu snagu ih BiH, Srbije, Crne Gore, Makedonije. Mislim da se to sad već i proširilo i da smo ove bazene iscrpili da uvozimo i dalje. I za neka druga zanimanja za sve više njih nažalost. No, u pravu ste kada kažete da trebamo biti što fleksibilniji, što brže moći odgovoriti nekim zahtjevima tržišta, omogućiti i našim ljudima da se prekvalificiraju ili steknu neke druge kvalifikacije ali bojim se kažem da to neće umanjiti zapravo potrebu za radnom snagom odnosno da će potreba za uvozom postojati i dalje.
Poštovana zastupnica Posavec Krivec.
Slažem se u potpunosti kolega Hajdukoviću. Evo jedan od primjera vam je obnova, obnova na koju mi već sada znamo da ne možemo odgovoriti radnom snagom, da nemamo dovoljan, dovoljan kontingent u građevinskom sektoru. Ja se jako brinem kad slušam ove najave o brzoj izgradnji i obnovi Banije, o velikom broju kuća koje će uslijediti nakon ovog javnog natječaja. Uistinu se pitam tko će to izgraditi, koje su to kapaciteti u Hrvatskoj tvornica suhe i montažne gradnje, svih onih majstora koji će obaviti te završne radove. I da mi više ne uvozimo samo radnu snagu sa našeg nekakvog susjedstva već i iz dalekih zemalja. Ali isto tako, istovremeno mi izvozimo radnu snagu. Naši ljudi odlaze ponovno trbuhom za kruhom u neke druge zemlje ne samo zato što je tamo bolja, bolja plaća nego zato što su njihove kvalifikacije tamo, tamo više cijenjene i oni tamo budu bolji, bolje cijenjeni radnici nego kod nas.
Hvala. Poštovana zastupnica Glasovac.
Hvala. Poštovana kolegice Posavec Krivec mislim da ste dobro targetirali ovo pitanje na koji način će se, po kojim kriterijima usmjeravati vaučeri. Zato što sigurno je donošenje ovog ubrzala činjenica da nam na raspolaganju stoje značajna sredstva iz europskih fondova. Međutim ne bi bilo dobro da ovih 300 milijuna kuna koji nam stoje na raspolaganju za vaučere odnosno poticanje 30.000 korisnika za određene profesije ne bismo smjeli shvatiti kao dijeljenje novca nego pametno usmjeravanje novca. A to upozoravam upravo zbog toga što Hrvatska ima kroničan problem sa upravljanjem ljudskim potencijalima. Znači počevši od kreiranja obrazovnih politika, od lokalne razine gdje se u srednjim školama planiraju upisne politike na način da se čuva mir u zbornicama, a ne uzimaju se razvojni potencijali određene županije, do sveučilišta gdje mi gledamo godinama gdje recimo nemamo liječnike, gdje nam treba, gdje trebamo dodatno uložiti ali naprosto ne činimo po tom pitanju ništa nego dajemo svima po malo, a znamo da nam treba 15 godina i 600.000 kuna [[Upadica: Hvala.]] da bismo dobili najmanje za specijalizacije … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Poštovana zastupnica Posavec Krivec.
Da, kolegice Glasovac i kad dođemo do tih specijaliziranih liječnika gdje oni završe? Nažalost završe na nekom, na nekom drugom tržištu. Dobro ste primijetili da je ovaj problem od lokalne zajednice nadalje svugdje prisutan i to je ono čega se ja zapravo u konačnici bojim. Naime, mi smo i sada imali na samoj, na samom zavodu za zapošljavanje velik broj nezaposlenih osoba kojima je bilo omogućavano neko dodatno školovanje, neke kvalifikacije itd., no većinom je to bilo onako nekoliko programa koji su bili ponuđeni svima i onda bi upravo ti nezaposleni ljudi prolazili kroz neke programe ali i dalje ostajali nezaposleni. Znači ti programi njih nisu vodili na tržište rada oni bi i dalje bili na tom zavodu za zapošljavanje i samo bi gomilali te svoje, te svoje nekakva, nekakve kako da kažem diplomice koje su, znači one nisu osigurač da će ti ljudi sutra biti na tržištu rada i da će biti [[Upadica: Hvala.]] ekonomski neovisni. Mislim da nam je to ovoga trena … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Poštovana zastupnica Puljak. Polako, polako, imate još 2 replike. Poštovana zastupnica Puljak.
Pa evo poštovana kolegice htjela sam samo da malo iskomentiramo to, taj postotak uključenosti odraslih u program obrazovanja odraslih kod nas i u Europi, rekli smo da je 3 puta, 3 puta smo lošiji od Europe i da imamo cilj do 2030. je li kroz nekih 10-tak godina da sustignemo Europu. Međutim, Europa će sigurno u tom periodu kako mi nju sustižemo ona će nam i dalje i dalje bježati, ali možda će nam ne znam pomoći da je u tome sustignemo. To što je razina iseljavanja je li veća pa će možda to utjecati na te postotke. I samo još jedan komentar, ovdje ova financijska sredstva koja su predviđena za ove programe iz državnog i proračuna jedinica lokalne samouprave mogu se upravo zbog toga zbog nedostatka radne snage koristiti i za državljane trećih zemalja koji su dakle stranici na stalnom boravku u RH. Hvala.
Poštovana zastupnica Posavec Krivec.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice da, taj prosjek mi stalno lovimo, ali upravo ste dobro izrekli teško ćemo mi njega uloviti zato što više razvijene zemlje da imamo istu stopu rasta recimo gospodarskog će rast puno brža pa je tako onda i to u svakom segmentu, segmentu društva. To što ljudi iseljavaju imaju razloge teško ih mi možemo optuživati. Kada smo ulazili u EU uvijek smo svi zajedno govorili otvorit će nam se jedno veliko tržište. Tada su svi to gledali otvorit će nam se veliko tržište rada, ali nama se otvorilo i veliko tržište mogućnosti, tržište obrazovanja, dakle naši mladi ljudi danas mogu svoje školovanje završavati u nekim drugim zemljama, stjecati tamo kompetencije i ja vjerujem da se oni jednako tako vraćaju nama i zapravo ovdje razvijaju društvo. Bila bi naša zajednička zadaća da pokušamo razvijati i utjecati na to da se moramo učiti stalno, stalno iznova [[Upadica Reiner: Hvala.]] i da to što smo stekli jedno formalno obrazovanje zapravo nije dovoljno.
Poštovana zastupnica Mrak TAritaš.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice. Kroz vašu raspravu stvorili ste niz tema, a jedna od tema je dakle i ono o čemu vrlo rado govorim, a to je između forme i sadržaja. Mi imamo zakon u zakonu svi govorimo afirmativno o tom zakonu i ne govorimo, govorimo da je dobar, da je korak naprijed, da je sve i onda govorimo o sadržaju. A sadržaj nam govori sljedeće, a to je da mi imamo užasan problem manjka radne snage. Pred jedno dve, tri godine kad sam rekla da mi imamo u tom trenutku manjak radne snage otprilike 70.000 ljudi mislila sam stvarno da sa pretjerala i govorim glupost. Pokazalo se da ne. Vi ste kroz svoju raspravu iskazali bojazan, tko će obnavljati prostor Banije odnosno Banovine, tko će to radit, gdje su te tvornice građevinskog materijala ko će u njima radit. I ono o čemu bi trebalo i što će sigurno biti u budućnosti dakle oni koji su došli iz trećih zemalja i tu i nemaju [[Upadica Reiner: Hvala.]] kompetenciju da ćemo dio sredstava morat iskoristi i za obrazovanje njih.
Hvala. Poštovana zastupnica Posavec Krivec.
Toga se ne trebamo bojati, to je jedan sasvim prirodan proces. Znači na ovom našem području postoje mogućnosti i postoje potencijali i dobro je da ih neko može prepoznati i dobro je da neko može doći ovdje i da nam može pomoći da se mi dalje razvijamo i da na neki način ispunjavamo onu funkciju koja ovdje je, ali je pri tom jako tužno da naša Vlada ne vidi koje mogućnosti trenutno ima, da ne stvori jednu viziju i da ne kaže da za Hrvatsku bi ovo mogao biti prioritet. Mi bismo sada mogli odrediti taj, taj i taj program iza tog i tog programa vaučerima obrazovati te i te ljude za tu i tu kvalifikaciju koji će onda biti zaposleni u nekoj novoj proizvodnoj industriji, da li je to IT, da li je to građevina, da li je to nekakva treća proizvodnja i oni će sutra donositi Hrvatskoj novu dodanu vrijednost. To bi ja voljela vidjeti kao neku novu formu koja će proizaći iz ovog zakona. Neka ovo bude okvir da stvorimo nove preduvjete za novu [[Upadica Reiner: Hvala.]] „industrijalizaciju“ u Hrvatskoj.
Sada će govori poštovana zastupnica Barbara Antolić Vupora. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, poštovani državni tajniče iz Varaždinske županije, poštovani prisutni. Dakle, naglasila sam to iz Varaždinske županije dakle možemo se doista podičiti time da u Varaždinu imamo primjer jednog dobrog funkcioniranja Pučkog učilišta gdje je niz ljudi steklo svoje dodatno obrazovanje i postalo zapošljivo i doprinijelo konkurentnosti same županije. Međutim, ono što nije dobro i zbog toga ispostavljam to je da na onim područjima, posebno u ruralnim dijelovima Hrvatske, ta ista usluga neće biti jednako dostupna. Dakle, ta dostupnost je možda ono što je nedostatak ovog sustava jer nisu sva pučka učilišta jednako kvalificirana, jednako dobra, a mislim da u tom dijelu mi ipak kao država moramo biti pravedni kako bi ravnomjerni razvoj Hrvatske putem obrazovanja, a to je temelj i početak mogao biti dostupan. Dakle, ta dostupnost je ono što mene u tom zakonu brine koji je inače vrlo teško razumljiv, moram priznati i … pogotovo onim koji će biti korisnici tih usluga. Korisnik koji će putem mikro kvalifikacije, a prema definiciji radnoj definiciji Europske komisije ta mikro kvalifikacija će biti prenosiva to je stjecanje znanje i vještine unutar i kasnije unutar kvalifikacije. Dakle, ta mikro kvalifikacija će donijeti do toga da će neko biti opravdan dobiti vaučer, a čuli smo iz prijašnjih izlaganja da je isto tako nejasno ko će i na koji način će zapravo dobiti vaučer. Vaučer će ispodijeljivati HZZ i neko drugo tijelo i to drugo tijelo, ne razumijem zašto ne bi bilo jasno definirano koje je to tijelo. Tako da proces će ići znači, poslodavac će odrediti tko će biti taj koji će se moći dodatno obrazovati ili će biti radnik taj. To mi je nejasno, dakle voljela bih da to ljudi znaju i oni koji će biti radnici kod nekog poslodavca, a ne slažu se dobro s poslodavcem da isto tako budu u dobroj poziciji i mogu biti zapošljivi i steći dodatna svoja znanja i kod drugih poslodavaca koji će možda biti bolji za njih. Pozdravlja se naravno zakon, ne pozdravlja se što nema uporište u državnom proračunu. Pozdravlja se to što će se i dotaknuti i onog dijela ne samo obrazovanja unutar petog stupnja obrazovanja što je gospođa Bedeković istaknula krasno, međutim tiče se i visokoškolskog obrazovanja u dijelu gdje će se moći steći i znanje strane jezika. Jel tako? To je odlična stvar, dakle tiče se i tih stupnjeva obrazovanja i to se pozdravlja i dobro je došlo. Dakle, još jedanput pozdravljam ulogu tog zakona u svemu što Hrvatskoj treba, što treba popraviti, međutim samo obrazovanje i postojećih zanimanja i unutar školskog sustava ja ću vam reći da su unutar strukovnih zanimanja ono iz čega učenici uče, dakle udžbenici na takvoj niskoj razini modernog vremena koje danas postoji doista nešto što je katastrofalno. Čisto primjer, dakle zidari uče one materijale koji su se upotrebljavali prije 30.g., a to su mladi ljudi koji dolaze na tržište rada i ja se nadam da će to ovdje u pučkim učilištima odnosno ustanovama za učenje odnosno fizičkim učenicima koji će podučavati te nove vještine biti kompenzirano na taj način. Međutim, ne treba zanemariti i u onom dijelu postojećeg sustava obrazovanja da se i taj dio strukovnih zanimanja adekvatno i sa udžbenicima popravi. Hvala.
Hvala. Kolegice Bedeković, jeste vi to zabunom digli povredu Poslovnika?
Replika.
Replika da, pretpostavljao sam da je replika, izvolite.
Hvala vam lijepo. Vjerojatno sam krivo okrenula. Kolegice, govorili ste u svom izlaganju o dostupnosti i da nekako niste uvjereni da će kroz ovaj zakon novi će se omogućiti jednaka dostupnost odnosno rasprostranjenost programa cjeloživotnog obrazovanja po cijeloj Hrvatskoj. Ne bih se tu možda s vama složila s vašim mišljenjem jer smatram da kad je riječ o dostupnosti programa i općenito o obrazovanju odraslih prije svega treba razmišljati o mreži programa, a ne mreži ustanova. Mi i sada u ovoj situaciji imamo 600 ustanova, preko 600 ustanova, preko 11 tisuća programa. Vi kad to pogledate nigdje ne stoji da ti programi nisu dostupni svim građanima RH, diljem, diljem naše domovine, 600 ustanova, 11 tisuća programa. Ono o čemu kroz zakon po meni trebamo razmišljati, to je kvaliteta programa i kvaliteta usluge koju nudimo korisnicima obrazovanja odraslih.
Poštovana zastupnica Antolić Vupora.
Ja sam vam cijeli zakon promatrala s polazišta onih koji će pohađati te programe. Dakle, kako će netko iz nekog, iz nekog udaljenijeg mjesta imati mogućnost gdje nema ni javnog prijevoza, nema novaca da kupi kartu, nema mogućnost doći do tog kraja gdje se de facto to obrazovanje je omogućeno, čisto radi te mreže, a neće se ta učilišta koja do sad nisu imali dovoljnu veliku kadrovsku odnosno sada novim zakonom im je omogućeno zapravo zapošljavanje nastavnika, ali nemaju dovoljan kapacitet da se jave uopće i da postanu sustav obrazovanja odraslih, dakle u tom dijelu sam htjela ispostaviti tu činjenicu da će njima sasvim sigurno biti otežano doć do tih programa u tom dijelu.
Poštovana zastupnica Posavec Krivec.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolegice Barbara, pa vi ste ovdje napomenuli tu vašu bojazan do koje bi moglo doći da korisnici nemaju jednaku dostupnost i jednaku mogućnost. Sad, da li ste u tom mislili isključivo samo na ovaj regionalni pristup i to da je nešto samo fizički udaljeno i da je do toga nemoguće doć ili ste mislili i na tu potrebu kvalitete ujednačenosti da na području cijele Hrvatske ti vaučeri budu na reći ću jednakopravno iskorišteni odnosno da se postigne upravo ta visoka kvaliteta ujednačenosti i kako bi ta kvalificiranost bila ujednačena i ona ponudila novu kompetenciju. Jer primjerice puno je žena koje su trenutno nezapošljive, a s druge strane puno je potreba u sustavu iz kojeg i vi dolazite i u kojem imate, imate saznanja socijalne, socijalne skrbi i brige o starijim i nemoćnim, kako tu postići ravnotežu da u svim dijelovima Hrvatske imamo jednaku kvalitetu da postignemo dovoljno kvalificiran kadar koji može odgovoriti na potrebe tržišta rada?
Poštovana zastupnica Antolić Vupora.
Hvala lijepa. Dakle, vidite da cijelo jedno područje Hrvatske nema sustav pružanja smještaja starijih i nemoćnih. Dakle, to mogu iz svog reći, dakle i u tom dijelu gdje trebate njegovatelje nemate ih dovoljno i sasvim sigurno bi bilo potrebno da se na neki način i usmjerava preko drugih pokazatelja gdje je potreba ne samo prema potrebi poslodavca da je tamo potrebno više ljudi obrazovati iz pojedinog sustava kako bi ih stvorili dakle uvjete da ljudi imaju gdje smjestiti svoje starije i nemoćne, da imaju gdje staviti ljude u ili otvarati neka nova zanimanja preko poduzetničkih programa odnosno pokrenuti one, one obrte, one d.o.o. koji bi stvorili nova radna mjesta na područjima gdje toga nema.
Hvala. Poštovana zastupnica Radolović.
Zahvaljujem. Poštovana kolegice Antolić Vupora, pričali smo danas o tromosti sustava ovdje. Mene zanima vaše mišljenje, naime SDP-ova vlada je još 2015.g. izdala jedan dokument koji se zove „Preporuke za razvoj kvalitete sustava obrazovanja odraslih i cjeloživotnog učenja u RH“. Prilikom izrade samog dokumenta i tih preporuka dakle prošlo se cijelom Hrvatskom, napravljene su lokalne tribine i radionice gdje su sudjelovali lokalni sudionici i gdje je upravo naveden taj problem nedostatka lokalnih partnerstva za razvoj programa koji će udovoljavati potrebama tržištima rada, ali već tada se dakle 2015.g. govorilo o potrebi novog zakonodavnog okvira, pa mene zanima vaše mišljenje zašto se čekalo 6.g. na donošenje zapravo novog prijedloga zakonskog okvira i tromosti cijelog sustava kojem svjedočimo?
Poštovana zastupnica Antolić Vupora.
Ja mislim da je, da je odgovor u tome da su se čekala sredstva EU gdje će se moći zapravo isfinancirati taj program, što govori zapravo o reaktivnosti cijele naše, našeg, naše, našeg gledanja na sustav obrazovanja gdje mi sa proaktivnom politikom ne djelujemo na način da stvaramo nove prilike nego reagiramo tek na to kada se otvore neki fondovi na koji ćemo naći onda odgovore i ponuditi im kvalitete kao bi povukli barem nešto od tih sredstava koje imamo na raspolaganju. Kreativnost, dakle.
Hvala. Sada će govoriti poštovana zastupnica Vesna Bedeković. Izvolite.
Hvala vam lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Dakle, uvažene kolegice i kolege puno toga smo evo do sada rekli o obrazovanju odraslih, držim da su sve rasprave bile konstruktivne i ono što smatram evo još u svom pojedinačnom izlaganju naglasiti činjenicu dakle da je potrebno osvijestiti važnost uključivanja obrazovanja odraslih u sustav. Potrebno je kao što je rečeno na početku ovaj složeni i fragmentirani sustav urediti. Potrebno ga je otvoriti novim izazovima zbog činjenice da zaista živimo u turbulentnom i izazovnom vremenu neizvjesne budućnosti, vremenu drugih karijera, vremenu potrebe prekvalifikacije, uske specijalizacije kako bi se ljudi prilagodili potrebama tržišta rada, a na kraju krajeva to je onda i bitno egzistencijalno pitanje građana RH i svakako ključ za uključivanje odraslih u cjeloživotno obrazovanje odnosno obrazovanje tijekom svojih, njihovih karijera je zapravo motivacija. Motivirati odrasle za uključivanje u cjeloživotno učenje, cjeloživotno obrazovanje kako bismo na neki način dosegli europske standarde. A evo imali smo prigodu čuti i da Hrvatska nažalost zaostaje po ovom pitanju 3 puta u odnosu na europski prosjek. I ono što je možda bitno imam potrebu naglasiti da za bavljenje, kvalitetno bavljenje obrazovanjem odraslih je potrebna struka. A struka koja se bavi obrazovanjem odraslih odnosno disciplina to je andragogija. Nismo puno govorili o andragogiji zato imam potrebu par riječi prozboriti. Dakle, zašto je bitno staviti naglasak na andragogiju kad je u pitanju obrazovanje odraslih? Prije svega zbog činjenice da stariji učenici odnosno odrasli ljudi imaju različita iskustva na koje temelje svoje učenje u kasnijim godinama koja su jako važna i dakle uče na drugačiji način nego što uče djeca u odgojno obrazovnom sustavu i naravno podsjetit ću da je negdje do početka 20. stoljeća jedini poznati termin koji se povezivao s učenjem bio pedagogija dok se andragogija kao znanstvena disciplina počinje javljati negdje 50-tih godina prošlog stoljeća i naravno počinje se koristiti kao termin za učenje o tome na koji način uče odrasli. I svakako stavljam naglasak na činjenicu da ustanove za obrazovanje odraslih trebaju prije svega voditi andragoški voditelji i ravnatelji koji su andragoški dodatno obrazovani i nastavnici koji su osposobljeni za rad sa odraslima. Dakle, ova 3 profila, tri struke, znači nastavnici, ravnatelji i andragoški voditelji koji imaju adekvatnu andragošku izobrazbu. E sad kakvo je stanje u Hrvatskoj s andragozima i nastavnicima koji rade u području obrazovanja odraslih. Dakle, tu bi možda valjalo napraviti neke analize. Ono što možemo vidjeti, žao mi je što kolege Troskota nema on je govorio o Hrvatskom kvalifikacijskom okviru i o tome da ne postoji upisa u registar, ja se ne slažem s njim. Pregledala sam Hrvatski kvalifikacijski okvir i vi u Registru HKO-a imate upisana zanimanja, zanimanja, standard zanimanja andragoga i standard zanimanja nastavnika u obrazovanju odraslih. Zanimanje andragoga u kvalifikacijski okvir unijeto je 2019. godine sa 10 skupova kompetencije i 8 ključnih poslova upisanih, a zanimanje nastavnika u obrazovanju odraslih u HKO-u je unijeto neki dan, točnije 17.11. ove godine sa pripadajućih 7 skupova kompetencija, 8 ključnih poslova. Dakle, mi u Hrvatskoj trenutno imamo dakle definiran standard zanimanja i andragoga i nastavnika u obrazovanju odraslih pri čemu bi nastavnici trebali izvoditi nastavu, andragozi biti voditelji ustanova, andragoški voditelji itd. Ovaj upis samo ću podsjetiti, napomenuti u Registar HKO-a za to je zaslužan Filozofski fakultet u Splitu koji je tijekom 4 godine radio jedan veliki projekt financiran iz ISF-a. Tako da podlogu imamo, međutim ono što važno napomenuti za praksu i za budućnost i na tome staviti naglasak, dakle mi standard zanimanja imamo, međutim ono što nemamo, nemamo još uvijek omogućeno studiranje za profesiju nastavnika u obrazovanja odraslih za profesiju andragoga. Tu ja vidim šansu i prostor za fakultete i visoka učilišta za otvaranje specijalističkih studija, za otvaranje poslijediplomskim [[Upadica: Vrijeme.]] studija u području andragogije. Hvala vam lijepa, ispričavam se.
Imate nekoliko replika. Prva je poštovana zastupnica Anita Pocrnić Radošević.
Hvala potpredsjedniče. Poštovana kolegice Bedeković, dolazimo iz različitih dijelova RH i složit ćemo se da je RH zemlja s naglašenim regionalnim razlikama na svim područjima pa tako i kod cjeloživotnog učenja. Osvrnut ću se na nešto što ste spomenuli u svojoj prethodnoj replici da se kada govorimo o dostupnosti kako prostornoj tako i o dostupnosti obrazovnih programa. Često se susrećemo sa situacijom evo kod mene u Ličko-senjskoj županiji da imamo slabo razvijenu mrežu ustanova ali i dostupnih programa. Ono što ima ponavlja se duži niz godina, rijetko se uvode neki novi programe koji bi pratili stanje na tržištu rada. I na svima nama je da pomognemo i motiviramo postojeće ali i nove ustanove da se okrenu kreiranju programa koji trebaju na tržištu rada, a ne kao što se često događa da se obrazovni kreiraju, programi kreiraju prema mogućnostima ustanove, a ne prema onome što se traži na tržištu rada. Hvala.
Odgovor.
Hvala vam lijepa. Kolegice apsolutno se slažem s vama zato sam i rekla, dakle opet naglašavam mi trenutno u Hrvatskoj u sustavu imamo preko 600 ustanova i 11.000 programa. Znate vi šta znači 11.000 programa? Od kojih je dio uz dužno poštovanje dakle ima vjerojatno, ima, ne vjerojatno nego sigurno sjajnih programa prilagođenih potrebama tržišta rada i trenutnom momentu u kom živim, međutim, živimo, međutim ima velik broj programa obrazovanja odraslih koji su metodični nesuvisli i loši i koji su totalno zastarjeli i nisu usklađeni s potreba tržišta rada. Dakle, ono na što bismo trebali staviti naglasak ja ponovno ponavljam, na mrežu kvalitetnih programa obrazovanja odraslih. Institucije imamo, koliko su one ravnomjerno raspoređene po RH ja u ovom trenutku nemam analizu ne mogu reći, ali ih imamo 600, ali ono što ovim zakonom predviđamo, to su vaučeri. Tako da će našem korisniku biti u neku ruku manje važno gdje će ići na program osposobljavanja [[Upadica: Vrijeme.]] nego kakav će on biti jer će dobiti financijska sredstava.
Slijedeća replika poštovani zastupnik Rade Šimičević.
Zahvaljujem potpredsjedniče i Hrvatskog sabora. Poštovana kolegice evo sami ste rekli o obrazovanju andragoškom, mi imamo rekli ste preko 600 ustanova, da li vi mislite da mi imamo dovoljno obrazovanih ljudi koji mogu biti voditelji tih ustanova, da li se u okviru studija pedagogije s obzirom da ste, dolazite iz visokog obrazovanja mogli steći određene kompetencije. I broj dva je li vam se čini da mi vršimo dovoljno promidžbu da bismo privukli ljude bez kvalifikacije da se obrazuju u specijalističkim ustanovama da bi mogli biti konkurentni na tržištu rada ili se oni zadovoljavaju nažalost odlaskom iz Hrvatske bez ovog obrazovanja. Hvala.
Odgovor.
Hvala vam lijepa. Poštovani kolega dva ova pitanja su jako, jako važna i zahvaljujem vam na njima. Dakle, što se tiče mogućnosti i dostatnosti hajde da tako kažemo trenutnog formalnog obrazovanja u području andragogije dobro ste spomenuli, dakle trenutno se po mojim saznanjima na sveučilišnim studijima pedagogije na različitim fakultetima odnosno sveučilištima u Hrvatskoj dakle slušaju, sluša kolegij koji je, koji se zove andragogija. Dakle, u okviru cijelog studijskog programa koji traje 5 godina. Ako želimo govoriti o ozbiljnom obrazovanju odraslih onda na tome moramo jače poraditi. Zato sam rekla ovo je sad prigoda visokim učilištima, sveučilištima za promišljanje specijalističkih studijskih programa koji će imati naglasak na andragoško osposobljavanje jer opet naglašavam mi imamo standard zanimanja. Andragog i nastavnik u sustavu obrazovanja odraslih dakle podloga je tu sad bi u praksi trebalo na tome poraditi. A … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Slijedeća replika uvažena zastupnica Anamarija Blažević.
Hvala. Evo sad ćete nastaviti jer evo i jedan dio mog pitanja u stvari i je dio ovoga, ali mislim da ih vašeg rasprave se možemo složit da dosadašnji zakon sigurno nije bio na razini današnjih potreba koje jesu. Obrazovanje svakako treba pratit naravno i tržište rada i važna je ta međuresorna suradnja o kojoj smo govorili pogotovo ministarstva zaduženo za resor rada i obrazovanja i kratko da se dotaknemo i ovih vaučera. Smatram dobrim iskorakom. Međutim, da vaučeri budu učinkoviti trebamo provesti dobru kampanju i spomenuli ste i motivaciju budućih ljudi koji će se cjeloživotno, odraslih ljudi koji će se obrazovati pa me zanima osim ustanova koje će to provoditi jesu li to, a rekli ste da jesu evo u odgovorima i kvalitetniji programi namijenjeni tržištu rada, možda digitalne, zelene tehnologije koje nam slijede jer sve više ljudi se u stvari i usmjerava na to npr. pametna inteligencija itd.
Odgovor.
Hvala vam lijepa kolegice na postavljenom pitanju, pa onda usput u odgovoru i kolegi Šimičeviću koji nisam stigla. Da jako je važna motivacija jer vraćam se na početak moje rasprave. Dakle, obrazovanje odraslih, mogućnost prekvalifikacija, stjecanja dodatnih kvalifikacija je jako važno egzistencijalno pitanje. Mi se suočavamo s činjenicom da nam ljudi odlaze na rad u inozemstvo, dakle da ostaju prazna radna mjesta za koja trebamo dodatne kompetencije uske specijalizacije itd. i u tom smislu znači je uključivanje odraslih u cjeloživotno obrazovanje kao proces putem obrazovanja odraslih, stjecanja dodatnih kompetencija zapravo vrlo, vrlo bitno za popunjavanje rupa u našem tržištu rada, a za to je potrebna izuzetno bitna motivacija. Između ostalog i kroz vaučere, ali i kroz neke druge javne kampanje.
Slijedeća replika, poštovana zastupnica Ivana Posavec Krivec.
Poštovana kolegice Bedeković, jako mi se sviđa ovo što te otvorili temu andragoga, ljudi koji bi zapravo kvalificirano trebali obrazovati odrasle, kojima je to struka. Mislim da u Hrvatskom možda i premalo je u općoj kulturi znanja o tome da obrazovati odraslu osobu nije isto što i obrazovati ljude u redovitom obrazovnom procesu. Najteže u tom svemu po mom mišljenju je vratiti čovjeka u sustav obrazovanja, doći do one faze kada će i sama osoba kojoj je ta kvalifikacija potrebna prelomiti sama sa sobom i naći se u spoznaji ja to mogu, ja to želim, meni je to potrebno, to će mi omogućiti bolju kvalitetu života i za mene i za moju obitelj sutra. Ali oni kada se vraćaju u obrazovni sustav ne samo da su stariji, ne samo da im je teže nego njima i neke osnovne kvalifikacije nedostaju da bi mogli taj obrazovni sustav pratiti. Koliko nam je potrebna prilagodba [[Upadica: Vrijeme.]] da to sve bude uspješno.
Odgovor.
Hvala vam lijepo. Poštovana kolegice zahvaljujem vam na ovom pitanju. Da ovo je jako, jako važna tema i zato sam otvorila pitanje andragogije na kraju krajeva kao jedne mlade znanstvene discipline koja se je u okviru sistematske pedagogije počela razvijati teko 50-tih godina prošlog stoljeća, a to vam je ako malo zbrojite tek prije 70 godina. Da bi vam se razvila jedna znanstvena disciplina sa vlastitom metodologijom, pristupom, predmetom istraživanja potrebno je određeno vrijeme tek smo na 70 godina razvoja andragogije i vrijeme će pokazati u kome smjeru će ići. Slažem se ustvari drago mi je što ste se i vi složili da je dakle andragogija kao disciplini i struci i kadru u području andragogije potrebno posvetiti dodatnu pozornost. Nemamo dovoljno andragoga, smatram da jedan kolegij u okviru studija pedagogije nije dovoljan da bismo bili andragozi. A evo više o načinu na koji uče odrasli, o važnosti andragogije postoji jedna lijepa sjajna monografija Filozofskog fakulteta u Splitu zove se „Povratak u budućnost“, dakle [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] koja promišlja i opisuje rezultate ovog istraživanja.
Sljedeća rasprava poštovana zastupnica Sanja RAdolović.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovani državni tajniče sa suradnicima, poštovani kolegice i kolege zastupnici. Danas je pred nama dakle drugo čitanje Prijedloga zakona o obrazovanju odraslih, podsjetit ću da prvi zakonski okvir u tom području smo dobili daleke 2007.g. izglasavanjem Zakona o obrazovanju odraslih, a dakle to se nastavljalo na donesenu Strategiju obrazovanja odraslih u studenom 2004.g. Trebalo je proći puno godina, desetljeće i nešto više da bi napokon pred nama bio novi okvir politike za obrazovanje odraslih i cjeloživotno učenje koji je možemo reći svi skupa danas poprilično zastario. Ono što nas svih ovdje muči koliko sam čula u raspravi, naravno da je nisko sudjelovanje odraslih u obrazovanju jer prema podacima Eurostata samo 3,5% odraslih u Hrvatskoj sudjeluje u nekom od obrazovanih programa dok je sam prosjek EU 11,1% prema najnovije dostupnim podacima. Međutim, ono što još više zabrinjava vezano za samu statistiku i podatke svakako je to što u cjeloživotnom zapravo obrazovanju i obrazovanju odraslih najviše sudjeluju visokoobrazovani 7,5%, a zabrinjava činjenica da svega 0,5% osoba bez osnovne škole sudjeluju u obrazovanju odraslih, a svi ćemo se složiti da je to zapravo skupina kojoj je najviše potrebno obrazovanje odraslih i cjeloživotno učenje. Još jedan podatak zabrinjava prema podacima i istraživanju koje je provela sama Agencija za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih, a to je zapravo velika disproporcija mogućnosti sudjelovanja u cjeloživotnom učenju prema vrstama obrazovanja i učenja s obzirom na stupanj urbanizacije. Danas u Hrvatskoj ispitanici gusto naseljenih područja koji su sudjelovali u navedenom istraživanju u većoj mjeri sudjeluju u cjeloživotnom učenju nego ispitanici srednje i rijetko naseljenih područja. Tome možemo svjedočiti da je rezultat toga naravno postojanje većeg broja ustanova koje pružaju usluge obrazovanja, veći broj tečaja, seminara, veći broj radionica, veća mogućnost privatnih poduka, centara za učenje i naravno veći broj škola samih stranih jezika. Ono što mene posebno muči, a o tome sam govorila i u svojoj replici jest da smo još 2015.g. donijeli preporuke za razvoj kvalitete sustava obrazovanja odraslih i cjeloživotnog učenja u RH, a još smo 2014.g. Strategijom obrazovanja, znanosti i tehnologije koji je donio i sam HS definirali obrazovanje odraslih kao sastavni dio cjelovitog sustava odgoja i obrazovanja temeljenog na konceptu cjeloživotnog učenja. Međutim, moralo je proć 6, 7 godina da bi danas tek pred nama bio novi okvir politike za obrazovanje odraslih. Ono što osobno smatram je da je u našoj državi potreban dugogodišnji strateški sporazum u svim segmentima obrazovanja od primarnog, sekundarnog, tercijarnog, predškolskog pa do ovog obrazovanja odraslih i cjeloživotnih učenja, a ne da se politike mijenjaju kako se smjenjuje vlast. Pričali smo danas ovdje o iskustvima dobre prakse iz Skandinavskih zemalja, pa da, oni su upravo uspješni upravo zbog toga što tamo postoje strateški sporazumi koji traju 20 godina, posebice u pitanju obrazovanja, zdravstva i socijalne skrbi i nije bitno tko je na vlasti, to niti ne bi trebalo biti bitno. Ono što bih još danas htjela naglasiti to je svakako su komentari struke, budući da su mi se obratili nekoliko pučkih učilišta iz područja Istarske županije i učilišta uključenih u rad zajednice za cjeloživotno učenje pri HGK, dakle ponavljam to su zajednički komentari i onih učilišta koji su financirani dijelom iz lokalnih, dakle gradskih i županijskih proračuna, ali i oni koji djeluju na tržištu. Njih posebno zabrinjava čl. 17. za kojeg kažu da je vrlo širok i nejasan to je članak koji se odnosi na financiranje putem vaučera i kao takav kažu da daje mogućnost raznolikog i širokog tumačenja. Također naglašavaju da su renomirana učilišta podržavala donošenje strožeg zakona, zakona koji definira uvjete osnivanja i donosi točna pravila igre. Do sada smo imali situaciju da je skoro od svih pravnih oblika za pružanje usluga obrazovanja najlakše bilo osnovati ustanovu. Iz navedenih učilišta naglašavaju da su se zalagali da ne mogu svi raditi sve i da mora zakon jasno stati na stranu struke, definirati tko se smije baviti obrazovanjem i kakve uvjete za to mora imati. Zahvaljujem.
Imamo nekoliko replika, prva je poštovana zastupnica Anita Pocrnić Radošević.
Hvala potpredsjedniče. Poštovana kolegice. Osvrnut ću se na nešto što ste spomenuli u jednoj od prethodnih replika i drago mi je da ste to spomenuli, a to su preporuke za obrazovnu politiku i politiku stipendiranja koje radi HZZ i u kojima su navedena i deficitarna zanimanja. I pitate se da li ih itko i koristi. Pa ja se isto to pitam pošto sam dugi niz godina kao djelatnica Zavoda za zapošljavanje sudjelovala u izradi istih i znam koliko su usmjerene, koliko su detaljni, čak na razini gradova i općina. Tako da zaista svi imaju priliku pogledati ih i na temelju njih stvarati obrazovanu politiku u svojim krajevima. I sad pitam se da li je odgovornost i na obrazovnim ustanovama, školama, jedinicama lokalne samouprave i regionalne uprave koji često obrazovne programe kreiraju prema nekim vlastitim kapacitetima kako materijalnim tako i ljudskim i na taj način se stvara još veći srazmjer, nesrazmjer ponude i potražnje na, na tržištu rada. Hvala.
Odgovor.
Ja zahvaljujem na ovom pitanju. Da, složit ću se sa kolegom Hajdukovićem, ovo su danas kruške i jabuke, al otvorili smo tu temu. Pa mislim zapravo da je ključan problem tu osiguravanje kvalitete u samom području visokog obrazovanja i nama je nužno potrebna izmjena samog zakona u tom smjeru. Ponavljam, ne znam jedino kako će se riješit pitanje ustavne kategorije autonomije sveučilišta budući da kad god se pokušavalo prisiliti visokoobrazovne institucije da poštuju izdane preporuke za obrazovnu upisnu politiku HZZ-a sva sveučilišta su se pozivala na autonomiju i to je pitanje koje se zaista mora pravno zakonski riješiti i tu dakle bi svi skupa trebali raditi na iznalaženju rješenja te problematike. Naravno tu participativni akteri moraju biti jedinice lokalne, posebice regionalne koje u svojim strategijama moraju jasno navesti studijske programe i kvote za koje imaju potrebe jer se na temelju toga izdaje dopusnica za određeni studijski program.
Slijedeća replika poštovana zastupnica Sabina Glasovac.
Hvala lijepa. Kolegice Radolović, nisam znala čak ni sama ovaj podatak da od 3,5% osoba uključenih u obrazovanje kojeg tretiramo kao odrasle ih je jedna velika većina visokoobrazovanih, a 0,5% osoba koje zapravo nemaju završenu ni osnovnu školu. Al utoliko više, to onda potvrđuje i onaj jedan moj dio same rasprave i negodovanja zbog odbijanja amandmana u kome se, se tražila upravo snažnija financijska pomoć Ministarstva znanosti i obrazovanja koje u načelu izdvaja odnosno financira programe osnovnog obrazovanja zato jer je to nešto ključno, to je onaj elementarni dio. I sad ono što mene još zanima, osim te dodatne financijske podrške, koji su to načini na koje mi možemo ljude zapravo osvijestiti da postoje programi onog temeljnog opismenjavanja kako mogu do njih doći i kako da ih učinimo nekako dostupnim građanima koji možda ni ne znaju gdje to mogu pohađati i koji su uvjeti da bi se priključili.
Odgovor.
Hvala na ovom pitanju. Da, to je veliki problem, al ono što nisam još stigla reći da je od tih 0,5% čak 90% njih izjavilo da je njihov osnovni problem čak nije niti dostupnost programa, da znaju da za njih postoji nego im je problem cijena i tu dakle dolazimo do ključnog problema. Nekakav napredak mali se dogodio kada su se financirali ti programi iz Europskog socijalnog fonda dakle darovnicama iz europskih fondova. Međutim moramo biti svjesni, sami ste rekli tu je odbijeno niz amandmana, kvalitetnih amandmana iz opozicijskih klupa, mislim da se to nije tako trebalo napraviti jer ponavljam, ti sami sudionici istraživanja su rekli dakle da im nije niti problem dostupnost veći im je problem cijena i to je ključni i osnovni problem što se tiče samih pohađanja programa obrazovanja odraslih i jednostavno da počne bit veća zastupljenost pohađanja istih.
Slijedeća replika poštovana zastupnica Anka Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice, otvorili ste niz tema, ali jedna od tema koja je posebno zanimljiva je taj kontinuitet da nama po 3-4.g. od trenutka kad zapravo imamo svijest da nešto treba napravit do trenutka dok imamo zakon, pa onda se tu i mijenjaju neke opcije, pa onda treba određeno vrijeme da jedna opcija koja je naslijedila drugu shvati da je nešto što je i ostavljeno dobro. Mislim da se taj kontinuitet iza jedne vlasti kad dolazi druga vidi u svim porama, ali ono što se vidi vidi se i u ovom obrazovanju. Obrazovanje odraslih vidite da mi tu svi bez obzira kako je se zalažemo i sve ostalo. Prema tome, meni se čini da to sve zajedno ide sporo, čini mi se da vrijeme i promjene koje jesu idu puno puno brže nego što smo mi spremni to pratiti i onda ne čudi da je Hrvatska kad je riječ o tom segmentu zaista na dnu kad gledamo ostale zemlje EU.
Odgovor.
Hvala vam na ovom komentaru i pitanju. Pa da, možemo svjedočiti tom diskontinuitetu ne samo u području obrazovanja odraslih i sami ste rekli sjećate se samo kurikularne reforme koja je dobila zeleno svjetlo Europske komisije, pohvaljena je od strane Europske komisije kao zapravo najbolja obrazovna reforma na području EU koju će provesti neka zemlja članica, međutim jednim potezom pera ona je obrisana. I ja o tome govorim, dakle mi smo se sveli po pitanju obrazovanja na problematiku da li će vjeronauk biti u školama ili neće. Mislim da to nije tema, da se nekakav kompromis oko svega mora napraviti i ponavljam, u svim segmentima, vrstama i razinama obrazovanja Hrvatska bi trebala imati strateški sporazum, ne na 4.g. već na 20.g. kao što imaju skandinavske zemlje i to je jedini put ka uspjehu bilo šta se tiče obrazovanja odraslih, bilo predškolskog odgoja kojeg ćemo kasnije malo raspravljat, bilo pitanja visokog obrazovanja.
Slijedeća rasprava poštovani zastupnik Erik Fabijanić.
Poštovani potpredsjedniče, predstavnici predlagatelja, kolegice i kolege. Dakle, govorimo o obrazovanju odraslih, drugim riječima pamet u glavu. Pamet u glavu iz kojeg razloga? Zato što u nekim stvarima smo prenormirani, a ono što nam treba ne znamo ni, ne znamo ni formulirati, ne znamo. Ja ću i sa jednim, a ako stignem i na malo više konkretnih primjera. Bojim se nažalost da i uvođenje vaučara ovakvo kakvo je da se neće pretvoriti de facto u tvornicu pranja novca, kao i sve vrste dotacija. I uopće me ne zabrinjava to što će vaučar završiti kod radnika koji traži posao koji je na birou zato da bi se prekvalificirao u keramičara i nije mi čak ni bitno dal će on poslije ić radit u Austriju ako ima prebivalište u Hrvatskoj jer ako ima prebivalište u Hrvatskoj, dakle mi govorimo o sustavu i mi smo dio EU, to je jedna država i jedno tržište rada samo što mnogima ta konjuktura mnogima nažalost još nije ušla u glavu, a kamoli pamet pa ne shvaća isto tako da dakle zadržavajući pritom prebivalište ovdje ionako će morati plati razliku od poreza na dohodak RH. To ne zna ni onaj tko ide tamo raditi. Tako da hoću reći i novac koji je utrošen će se vratiti pod uvjetom da je riječ o keramičaru. Ali imamo jedan drugi teatar apsurda. Mi govorimo o recovery planu dakle o planu oporavka, otpornosti itd., imat ćemo brdo europskih projekata traži se brdo natječaja ljudi koji se razumiju u europske projekte. Da li EU kod dodjeljivanja novca RH traži, traži kvalifikaciju da te projekte mora voditi netko tko je certificirani voditelj europskih projekata? Ne. I još jedna stvar. Ako govorimo baš o europskim projektima kako možeš uopće biti kvalificiran za voditelja europskog projekta? Jedno su programi obnove i energetska učinkovitost, to je jedna vrsta vrlo specijalizirana kad govorimo europskim projektima. A druga je stvar recimo i dobivanje i provedbu novaca za ovaj zakon o kojemu mi danas govorimo. Sasvim druga priča, sasvim druga priča, pa vam se može dogoditi i po potrebi konkretna imena i prezimena da ljudi koji su preko Erasmus placementa iz ove države otišli raditi u agencijama Europske komisije kad dođu u Hrvatsku ne može radit u, ne može radit u, na europskim projektima zašto jer nije voditelj, a prije toga mora otići u jednu privatnu instituciju de facto to kupiti za 9 do 12 tisuća kuna. To je naša realnost. Zato kažem pamet u glavu. I onda se ljudi kamo odu odvodit te projekte u druge države jer hvala Bogu riječ je o mladim školovanim ljudima koji znaju više od 3 jezika. To je ono što se nama događa gospodo. Ovdje nije pitanje samo keramičara. Na keramičaru ćemo najmanje izgubiti, mislim svaka čast keramičarima, dapače i volio bi da ostanu ovdje ali to neće ovisit o tome da li će dobit vaučer ili ne nego će ovisit o cijeni rada o čemu sam ja mislim u ovom saboru više puta govorio. A sada prelazim na Hrvatski kvalifikacijski okvir jer ja ali vezano cjeloživotno učenje de facto morat ću se školovati za to kako da nađem na web stranicama Hrvatskom kvalifikacijskog okvira ono koja su katalog odnosno što su znanja, vještine i sposobnosti kada netko stekne, stekne ovaj kvalifikaciju voditelja tako da recimo ako sam ja poslodavac, stavim natječaj, zakon me obvezuje da moram imat voditelja, voditelja europskog projekta pa da vidim šta taj čovjek zna. I ako ja idem to tražit na web stranicama šta taj čovjek zna, šta je naučio od pojedine institucije ja to ne znam jer ja to ne mogu naći u Hrvatskom kvalifikacijskom okviru, to ne znači da ne postoji, ali ga ja ne mogu naći na službenim web stranicama. Zašto? Ja ne kažem da je ovaj, ali činjenica je da isto imao IT stručnjake ali ti IT stručnjaci očito da ne rade user-friendly, user-friendly stranice. Di je naša realnost, pa mi na web stranicama općenito nemamo dostupnost informacija nego ih imamo samo zato da bi ih imali. Ako ćemo se bavit …/nerazumljivo/… onda ovakav zakon ok govorit ćemo reformirali smo nešto, suštinski dal smo nešto napravili za ovu državu, nismo.
Slijedi završna rasprava u ime Kluba zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Rade Šimičević.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državni tajniče sa suradnicima, evo mi se, mi volimo reći onu krilaticu znanje je moć, međutim kad pogledamo ovdje u saboru onda se to ne bi baš moglo reći za nas zastupnike i čak i posumnjati u tu izreku koju su rekli davno prije pametni ljudi. Konačni prijedlog Zakona o obrazovanju odraslih samo bih htio reći prije da pravimo razliku između cjeloživotnog učenja i obrazovanja odraslih. Dakle, kroz obrazovanje odraslih mi stječemo određenu kvalifikaciju u okviru Hrvatskog kvalifikacijskog okvira od razine 1 do 5, znači od osnovnog obrazovanja do razine 5 stručnih studija gdje se ostvaruje manje od 180 ECTS-a bodova. U dijelu koji se odnosi na strukovno specijalističko usavršavanje Hrvatskog klasifikacijskog okvira standardi kvalifikacija predlagat će se sukladno propisima koji su regulirani HKO-om. Agencija za strukovno obrazovanje odraslih donosit će stručna mišljenja o usklađenosti programa sa standardima kvalifikacija, a rješenje o izvođenju programa donijet će nadležni ministar za obrazovanje. Također ustanove koje će biti dužne programe obrazovanja vrednovanja kontinuirano usklađivati sa standardom kvalifikacija iz Registra HKO-a čime će se u potpunosti promijeniti dosadašnja praksa provođenja zastarjelih programa. Osiguranje sustava kvalitete ustanova za obrazovanje odraslih obuhvaća unutarnju, unutarnje i vanjsko vrednovanje. Unutarnji sustav kvaliteta osigurat će sama ustanova, a vanjsko vrednovanje ustanove provodit će Agencija za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih na temelju godišnjeg plana ili na zahtjev ustanove ili ako za to postoje opravdani razlozi. Ustanova koja bude 2 puta uzastopno ocijenjena nezadovoljavajućom razinom kvalitete ministarstvo će trajno zabraniti izvođenje odobrenih programa. Mi u RH imamo više od 600 ustanova koje su registrirane za obrazovanje odraslih i provode više od 11.000 obrazovnih programa dakle onaj tko želi ima ponudu i može steći određenu kvalifikaciju. Ne postoji definiran sustav osiguranja kvalitete kojim bi se osiguralo kvalitetno i učinkovito obrazovanje usmjereno na potrebe pojedinca i tržište rada. Obzirom da mnogo ustanova provodi iznimno veliki broj programa iz različitih sektora osim kadrovski upitne su neki put i materijalni uvjeti za izvođenje nastave. Jedan od ciljeva koja RH treba ostvariti u nadolazećem razdoblju jest poticati, a samim tim i povećati broj odraslih koji sudjeluju u cjeloživotnom učenju naročito osoba s nižom obrazovnom razinom. Nacionalna razvojna strategija RH do 2030.g. ima cilj postići stopu od 10,8% koliko je trenutno u EU, a mi nažalost u Hrvatskoj smo ispod toga, mi smo na razini od 3,5% stanovništva koje se cjeloživotno obrazuje. Jedno od najznačajnijih promjena je uvođenje financiranja cjeloživotnog obrazovanja i obrazovanja odraslih putem vaučera i to za one programe koji su usklađeni s potrebama gospodarstva. Predviđeno je 300 milijuna kuna i sudjelovanje 30.000 korisnika do 2026., nadam se da ćemo to znati i moći iskoristiti. Najviše novca koji može dobiti pojedinac u okviru vaučera je 10.000 kuna. Evo imamo perspektive, imamo mogućnosti želim potaknuti sve naše građanke i građane da se uključe u obrazovanje, da steknu određene kvalifikacije odnosno prekvalifikacije da bi mogli konkurirati na tržištu rada. Klub HDZ-a podržat će ovaj zakon. Hvala lijepo.
Završna rasprava u ime Kluba zastupnika SDP-a poštovana zastupnica Sanja RAdolović.
Zahvaljujem još jednom poštovani potpredsjedniče HS-a. Kao što smo i u uvodnom obrazloženju u iznosenju stajališta kluba rekli da ćemo podržati ovaj zakon to ću ja završno ovdje utvrditi. Zašto ćemo podržati ovaj prijedlog zakona? Pa zato što smatramo da je okvir politike za obrazovanje odraslih i cjeloživotno učenje izuzetno zastario nastavno na zakon koji je donesen daleke 2007.g. Međutim, smatramo iako se ovim prijedlogom zakona donekle uvodi red u kaotičan sustav obrazovanja odraslih da bi još sam prijedlog zakona trebalo doraditi na što smo upozoravali na sjednicama samog saborskog Odbora za obrazovanje, a to je vidljivo sve i iz rezultata provedenog javnog savjetovanja. Ono što je posebno zabrinjavajuće u cijelom sustavu obrazovanja odraslih je svakako to što zapravo je sustav obrazovanja odraslih i cjeloživotnog učenja financiran najvećim dijelom od strane samih polaznika. Uz njih rjeđe programe financiraju poslodavci državna i lokalna samouprava, a državno financiranje provodilo se najviše na temelju natječaja iz Europskog socijalnog fonda. Međutim, svjesni smo svi zapravo da to nije na nekakvim da tako kažem čvrstim nogama i da uvelike ovisimo onda o sredstvima EU. Ponovit ću još jednom da prema istraživanju koje je provedeno za Agenciju za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih, upravo su cijene samih obrazovnih programa obrazovanja odraslih i cjeloživotnog učenja razlog za nesudjelovanje u obrazovanju odraslih, a najviše brine to što zapravo samo 0,5% osoba bez osnovne škole sudjeluje u obrazovanju odraslih. To je jedan jako poražavajući podatak i mislim da svi skupa moramo poraditi da se to čim prije izmijeni. Također brine i što se razlikuje sudjelovanje u cjeloživotnom učenju ovisno o vrstama obrazovanja i učenja s obzirom na stupanj sam urbanizacije. Naravno dakle oni koji žive u gusto naseljenim područjima imaju veću dostupnost sudjelovanja u cjeloživotnom učenju i obrazovanju odraslih nego ispitanici srednje i rijetko naseljenih područja, što se također mora promijeniti. Podsjetit ću još i na ono što struka smatra i dalje spornim u samom zakonu, to su posebice čl. 19. i čl. 17. Čl. 19. govori o pokretanju i vođenju kaznenog postupka za neke od kaznenog djela iz stavaka 1. i 2. ovog članka čime se zapravo osobu udaljava sa radnog mjesta do obustave kaznenog postupka. Ono što su mi komentirali iz privatnih pučkih učilišta i iz onih koji su financirani iz lokalnih i regionalnih proračuna smatraju spornim primjerice da u slučajevima privatnih ustanova financiranih isključivo na tržištu rada ovakva odredba dodatno opterećuje rad ustanove jer izbivanje radnika u dužem vremenu dok traje sudski proces onemogućuje normalan radni proces te vrlo vjerojatno traži od ustanove dodatni angažman u smislu dodatnog zapošljavanja. U ustanovama osnovanima od strane jedinica lokalne samouprave ovakav tretman kažu pak da pogoduje tzv. uhljebima i zapravo neradnicima kojima tromost pravosuđa ide na ruku. Na ovaj način naravno dodatno se troši novac poreznih obveznika, a nitko ne može garantirati u kojem trenutku će dotična osoba biti proglašena krivom ili nevinom. To je zapravo jedna manjkavost koju je velik broj i prilikom javnog savjetovanja, a i u komentarima kojima sam tražila od ustanova na području Istarske županije dobila. I još dakle čl. 17. na koji je zapravo pristiglo i najveći broj primjedaba u javnom savjetovanju, a koji se odnosi na financiranje vaučera kaže se da je taj članak vrlo širok i nejasan i kao takav daje mogućnost raznolikog i širokog tumačenja. Ono što struka kaže jest da bi zakon trebao stati na stranu struke, definirati tko se smije baviti obrazovanjem i naravno kakve uvjete za to mora imati na način da se dovede reda i podigne kvalitetu programa koji se nude na tržištu. Ono što je posebno pri tom važno moramo smanjiti jaz između traženih vještina i kompetencija na tržištu rada i školskih programa. Danas smo o tome najviše vodili raspravu, mislim da smo donijeli nekakve dobre konstruktivne zaključke i da se zapravo svi slažemo da se obrazovne upisne politike, kvote u primarnom, sekundarnom, tercijarnom obrazovanju, u obrazovanju odraslih, cjeloživotnom učenju moraju prilagoditi tržištima rada jer ovako ćemo i financirati novcima iz EU nešto što nam zapravo nije ni potrebno. I reći ću dakle da bi sama izvedba edukcije u područjima obrazovanja odraslih i cjeloživotnog učenja trebala biti na nivou koji će pojedince potaknuti na daljnje usavršavanje i uključivanje u procese cjeloživotnog učenja.
U ime predlagatelja završno poštovani državni tajnik Tomislav Paljak.
Poštovani predsjedavajući, uvažene zastupnice i uvaženi zastupnici. Odmah ću na početku ovog završnog izlaganja reći da smo primili amandman zastupnice Jelkovac koji prihvaćamo. On je nomotehničke prirode, naime u čl. 35. st. 6. br. 4. zamjenjuje se br. 5., a u st. 7. br. 5. zamjenjuje se br. 6. uz obrazloženje predloženim amandmanom se ispravlja krivo pozivanje na odredbe članka, dakle prihvaćamo ga i zahvaljujemo zastupnici Jelkovac, a primili smo i ostale amandmane koje ćemo razmotriti i o prihvaćanju ili ne prihvaćanju se izjasniti prije samog izglasavanja zakona. Također mislim da je u replici zastupnice Raukar ostalo nejasno odnosno moj odgovor nije bio zadovoljavajuć, pa ću samo reći. Dakle, što se tiče temeljnih vještina financirat će se iz fondova u iznosu od 10 milijuna kuna, a osim toga Ministarstvo znanosti i obrazovanja je već izradilo kurikulum za stjecanje temeljnih vještina i nastavni program za nastavnike koji poučavaju temeljne vještine. Jednim dijelom sam to odgovorio u replici na jedno drugo pitanje, ali evo da bude i ovdje jasnije. Zahvaljujem vam svima i na raspravama i na replikama i na svemu iznesenome u svezi ovog zakona. Mislim da ima jednu dobru vibraciju da on bude izglasan, ali ću ipak evo u ovoj završnoj riječi dati jedan siže, pokušati dati jedan siže svega onoga što smo čuli, pa ću tako reći evo da uvodimo kvalitetu u sustav koja će utjecati na, na povećanje broja osoba koje sudjeluju u obrazovanju i kroz sustav vaučera obuhvatit ćemo i edukaciju zaposlenih osoba, do sada se uglavnom financiralo obrazovanje kao što znate nezaposlenih. Svjesni smo nužnosti suradnje svih dionika od ustanova do poslodavaca i stoga propisujemo međuresorno tijelo koje će pratiti i unaprjeđivati sustav. Programe čvrsto vežemo uz HKO i to osigurava njihovu relevantnost i nema više programa neograničenog trajanja. Napominjem da se i registar HKO-a puni, bilo je dosta primjedaba, ali evo reći ću 333 standarda čeka na upis u registar u ovom trenutku. Nećemo zanemarit niti nisko obrazovane osobe, niti osobe u ruralnim sredinama i to kroz financiranje programa obrazovanja za stjecanje temeljnih vještina i daljnjim razvojem online nastave. Što se tiče upravo online nastave i online rada napominjem da će Agencija za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih pri stručnoj procjeni dati odobrenje za izvođenje online nastave ako je ona … [[Govornik se ne razumije]] na primjerenom. Što se tiče osoba koje su sada zaposlene kao andragoški voditelji oni mogu nastaviti raditi neće biti potrebe za otkazima. Što se tiče androgoških kompetencija naglašavam da zakon propisuje obvezu kontinuiranog stručnog usavršavanja svih zaposlenih u sustavu obrazovanja odraslih. Bilo je tu vrlo iscrpno objašnjeno. Točno je da je androgogija znanost, točno je da ona nije uvedena još kao studijski program, ali da je blizu toga, točno je da ona podrazumijeva stalno i upravo jest primjer cjeloživotnog učenja. I kao jedan kolegij u sklopu pedagogije osobno imam primjer, moj otac je predavao jednu granu androgogije, penološku androgogiju jer je radio u Kazneno popravnom domu u Lepoglavi, iako je formalno bio učitelj morao se stručno usavršavati da bi mogao pravosudnim policajcima predavat recimo penološku androgogiju. Nadalje, posebno izdvajam da Agencija za, za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih već dugi niz godina provodi vrlo vrijedan projekt Kurikulum global koji je usmjeren na stjecanje androgoške kompetencije kojeg je završio velik broj stručnih voditelja i nastavnika u obrazovanju odraslih. Osim toga u registar HKO-a su upisani i standardi zanimanja i standard kvalifikacija za androgoškog voditelja, te uskoro očekujem studijske programe kao što sam rekao za stjecanje upravo zanimanja androgoški voditelj. Osim toga upisan je i … [[Govornik se ne razumije]] zanimanja za nastavnika u obrazovanju odraslih, te i tu očekujemo da će mogućnost obrazovanja za nastavnika u obrazovanju odraslih pridonijeti kvaliteti sustava. Što se tiče dodjele vaučera, vodit ćemo se podrobnom analizom potreba za vještinama tržišta rada koju će kontinuirano provoditi Ministarstvo rada. Vodit ćemo se naravno i preporukama HZZ-a koji su ovdje više puta spomenuti. Osim toga, uspostava sustava osiguravanja kvalitete omogućit će i osiguravanje kvalitete provedbe programa o čemu ćemo doista vodit računa jer se radi o značajnim javnim sredstvima koje moraju pridonijeti u konačnosti produktivnosti radne snage i većim plaćama radnika. Svaka zaposlena i nezaposlena osoba u RH moći će putem vaučera financirati svoje obrazovanje bilo da je to njihova osobna potreba, bilo da je ih šalju poslodavci ili HZZ. Što se tiče teritorijalne zastupljenosti obrazovanja odraslih, pogotovo provedbe programa u ruralnim područjima naglašavam da i sadašnji zakon i ovaj novi zakon omogućavaju izvođenje programa izvan središta ustanove. To već sada koriste mnoge ustanove za obrazovanje odraslih, pa se ono može odvijat evo i u zgradama osnovnih i srednjih škola širom Hrvatske i mogu se provoditi obrazovni programi. Reći ću da u obrazovnoj politici neće doći ni do ukidanja područnih škola, ako tamo ima i jednog učenika, naravno ako postoji program ići ćemo na isključivo zadržavanje od prvog do četvrtog razreda, ali područne škole kao takve će opstati i onda će se pri tim ustanovama moći nadograditi eventualno i potreba za obrazovanjem odraslih, ali evo to je recimo ta problematika nedostupnosti i komunikacijske nepovezanosti u nekim dijelovima Republike Hrvatske. Što se tiče privlačenja ljudi u obrazovanje, osim kampanja koje ćemo provoditi, važno je da se u promoviranje potrebe za cjeloživotnim učenjem uključe udruge civilnoga društva. Dobro je to rečeno. Lokalne zajednice, socijalni partneri jer oni jedino zajedno mogu učiniti taj nama neophodan kvantitativan pomak u tom smislu. Napominjem i jednu značajnu novost koja će donijeti, koju donosi ovaj zakon, nije bila ovdje posebno naglašavana, ali u prvom čitanju jest, dakle da će nacionalni informacijski sustav biti uspostavljen, u kojemu će obrazovni programi, dakle u njemu će biti navedeni obrazovni program, kompetencije koje će polaznik morati steći, što će biti polazniku i potencijalnom poslodavcu vrlo korisna informacija. Eto, poštovane zastupnice, poštovani zastupnici, Konačni prijedlog Zakona o obrazovanju odraslih ide u pravcu, duboko smo uvjereni, kvalitetne dogradnje i unaprjeđenja postojećeg sustava, kako bi svakom odraslom građaninu naše zemlje bilo omogućeno obrazovanje koje će mu omogućiti bolji položaj na tržištu rada, a posljedično i bolji socijalni status i osobnu dobrobit. U tom kontekstu nikako ne smijemo zanemariti niti činjenicu, da jedino kvalitetni i uključivi sustavi mogu privući polaznike u obrazovanje i tako pozitivno utjecati na povećanje broja odraslih koji sudjeluju u obrazovanju, što u Hrvatskoj za sada nije na zadovoljavajućoj razini. Hvala vam lijepa.
Evo, dvije replike, prva je poštovani zastupnik Domagoj Hajduković.
Hvala lijepo, pa poštovani državni tajniče, samo sam htio reći da to ostane zabilježeno, u neformalnom razgovoru ste mi pojasnili neke nedoumice koje sam imao o formalnom priznavanju neformalno stečenih vještina i znanja, tako da me to samo učvršćuje u onome što sam rekao da je ovaj zakon korak u pravom smjeru i da ga kao takvog treba podržati i shvatiti. A ako bude nekih nedoumica i nekih poteškoća u implementaciji, to svaki zakon ima, ali zato imamo izmjene i dopune zakona, zato ga uvijek možemo popraviti, ali praksa će pokazati koji će segmenti možda trebati, da tako kažem, lickanje i brušenje. Hvala.
Odgovor.
Da. Hvala Vam lijepa.
Sljedeća replika, poštovana zastupnica Anka Mrak Taritaš.
Hvala lijepo, dakle, moja replika se odnosi na odredbu Članka 17. kojim između ostalog su definirani programi na temelju kojeg će se onda dobivati vaučeri. I sad su dio programa, i jasan, jasno je i da tamo gdje je vezano s uredima državne uprave, oni moraju donijeti pravilnik u roku od dvanaest mjeseci. Dakle u roku od dvanaest mjeseci, tek onda iza tog će moć biti potvrđivanje programa i vaučera. Mene samo zanima jedna stvar – zašto se niste odlučili da ipak propišete neki rok u kojem se trebaju ishoditi suglasnosti na te programe? Iz kojeg razloga? Ja to govorim iz nekakvog iskustvenog razloga. Dakle, da bi opće se moglo krenuti s vaučerima, moraju se napraviti programi. Vaučeri su vezani uz plan otpornosti oporavka, bez obzira da li su u pitanju Ministarstvo rada ili uredi državne uprave. Dakle, za programe znamo rok, odnosno, za pravilnike znamo rok. Onda će doći programi, i onda ima u nekom vremenu, neko mora dat suglasnost. Zašto se nisu odlučili ipak propisati rok za izdaju te suglasnosti da ne ode u nedogled.
Što se tiče rokova, ne znam, morat ću provjeriti, ali znam da je kod uopće definiranja tog članka oko vaučera bilo jako puno međuresornog dogovaranja i jako puno kontakata s europskom komisijom, i da smo jako jako dugo razmatrali pravu formulaciju na koju se možemo vezati da bismo naravno ispunili obavezu koju nam nameće europski fond na koji je upravo ova odredba vezana, tako da pretpostavljam da tu postoji neki od razloga, a ako ih nema možda možemo onda u dopunama kao što je bilo rečeno, kasnije uvesti i konkretnije rokove o kojima govorite. Hvala.
Zahvaljujemo. S ovim smo iscrpili raspravu. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Slijedeća točka dnevnog reda bi bila: - Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o predškolskom odgoju i obrazovanju, prvo čitanje, P.Z. broj 235 Predlagatelj je Vlada RH na temelju Članka 85. Ustava RH i Članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Poštovani državni tajnik Tomislav Paljak, izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedavajući. Poštovane zastupnice, poštovani zastupnici jedan od akata kojima je u RH uređen sustav ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja jest Zakon o predškolskom odgoju i obrazovanju koji je na snagu stupio davne 1997. godine. Od tada je zakon doživio 3 promjene koje su u određenoj mjeri dodatno uredile sustav radnog i predškolskog odgoja i obrazovanja. Međutim, aktualne društvene okolnosti i potrebe zahtijevale su novu prilagodbu pojedinih odredbi iz toga zakona, a produkt toga je pred vama, prvo čitanje prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o predškolskom odgoju i obrazovanju. Nekoliko je osnovnih ciljeva ovoga prijedloga zakona, a jedan od njih odnosi se na problem kapaciteta u sustavu ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja, točnije govorimo o stvaranju mogućnosti povećanja obuhvata djece u sustavu ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja. Ministarstvo smatra da je jedan od modaliteta postizanja tog cilja jače uključivanje JLS. Stoga se jasno propisuje obveza JLS, a koje na svom području nemaju organizirani rani i predškolski odgoj i obrazovanje da su isti dužni organizirati bilo u JLS ili u suorganizaciji sa susjednim JLS. Također kako bi se stekao kvalitetniji pregled potreba izgradnje novih objekata koje odgovaraju sve većim potrebama roditelja i djece rane i predškolske dobi predmetnim izmjenama predlažemo da mrežu dječjih vrtića koju su do sada donosili osnivača od sada donosi ministar nadležan za obrazovanje. Tako će se odlukom ministra donijeti nacionalna mreža dječjih vrtića koja do sada nije postojala, a koja će doprinjeti racionalnom ustroju dječjih vrtića i programa za djecu rane i predškolske dobi. Nadalje, predloženim zakonom dodatno usklađujemo predškolski odgoj i obrazovanje s propisima koje uređuju ostale dijelove odgojno obrazovnoga sustava, te kurikularnim dokumentima. To znači da propisujemo da se nacionalni kurikulum za rani i predškolski odgoj i obrazovanje donosi sukladno okvirnome nacionalnom dokumentu koji na općoj razini određuje elemente kurikularnoga sustava za sve razine odgoja i obrazovanja. Uz to propisujemo da nacionalni kurikulum donosi ministar odlukom, a u skladu s nacionalnim kurikulumom omogućuje se i izvođenje većeg broja kraćih programa koji će djeci omogućiti kvalitetniji odgoj i obrazovanje u skladu sa sposobnostima, mogućnostima, interesima i potrebama. Nadalje, dopunjuju se kriteriji za ostvarivanje prava prednosti pri upisu u dječji vrtić. To znači da će prednost pri upisu u dječje vrtiće kojima je osnivač jedinica lokalne ili regionalne samouprave ili RH imati djeca roditelja invalida Domovinskog rata, djeca iz obitelji s troje ili više djece, djeca oba zaposlena roditelja, djeca sa teškoćama u razvoju i kroničnim bolestima koja imaju nalaz i mišljenje nadležnog tijela iz sustava socijalne skrbi ili potvrdu izabranog pedijatra ili obiteljskog liječnika da je razmjer teškoća u razvoju ili kronične bolesti okvirno u skladu s listom oštećenja funkcionalnih sposobnosti sukladno propisu kojim se uređuje metodologija vještačenja, djeca samohranih roditelja, djeca jednoroditeljskih obitelji, djeca osoba s invaliditetom upisanih u Hrvatski registar osoba s invaliditetom, djeca koja su ostvarila pravo na socijalnu uslugu smještaja u udomiteljskim obiteljima, djeca koja obavezno pohađaju predškolu i djeca roditelja koji primaju doplatak za djecu ili roditelja korisnika zajamčene minimalne naknade. Isto tako kako bi se omogućilo da svako dijete dobije pomoć i potporu u skladu s njegovim razvojnim potrebama, mogućnostima i sposobnostima propisuje se da se prije upisa u dječji vrtić provodi inicijalni razgovor s roditeljem i djetetom, bolje rečeno provodit će se opažanjem djetetova ponašanja i komuniciranja uz nazočnost roditelja. Ovaj postupak provodit će stručno povjerenstvo dječjeg vrtića, dakle stručni suradnici, viša medicinska sestra i ravnatelj, a ono će donositi i prosudbu o uključivanju djece u odgojno obrazovne skupine s redovitim ili posebnim programima za djecu s teškoćama u razvoju, djecu s zdravstvenim teškoćama i neurološkim oštećenjima, kao i djecu koja pri upisu imaju priložene preporuke stručnjaka. Također mijenja se odredba koja propisuje da je program predškole obvezan za svu djecu u godini prije polaska u školu. Naime, kako bi se smanjile razlike među djecom prije uključivanja u sustav osnovnoškolskog odgoja i obrazovanja za djecu koja nisu uključena u redovite programe predškolskog odgoja i obrazovanja u skladu s prijedlogom bit će moguće i duže trajanje programa predškola. S tim u vezi kako bi roditelji djece koja nisu uključena u redovite programe predškolskog odgoja i obrazovanja dobili pravovremene informacije o uključivanju djece u obvezne programe predškole prijedlogom se dodaje odredba temeljem koje su nadležna tijela dužna obavijestiti roditelje djece koja nisu uključena u redovite programe predškolskog odgoja u dječjem vrtiću o vremenu i mjestu upisa djece u program predškole. Nadležna tijela su upravo tijelo županije odnosno Gradski ured Grada Zagreba i upravno tijelo JLS nadležno za predškolski odgoj i obrazovanje, te skrb o djeci predškolske dobi. S obzirom da je program predškole obvezan dodaje se i odredba temeljem koje dijete radi upisa u osnovnu školu dobiva potvrdu o završenom programu predškole. Nadalje, s ciljem stvaranja dostatnih kadrovskih uvjeta u predškolskom odgoju i obrazovanju ovim zakonskim prijedlogom daje se mogućnost zapošljavanja učitelja primarnog obrazovanja za izvođenje programa predškole i to se ne odnosi samo na školske ustanove nego i na programe ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja u dječjim vrtićima, ali uz obavezu stjecanja dodatnih kompetencija kojima će učitelj primarnog obrazovanja steći i akademski naziv prvostupnika predškolskog odgoja i obrazovanja. Takva osoba koja zasniva radni odnos kao nestručna osoba do stjecanja dodatnih kompetencija može izvoditi odgojno obrazovni rad s djecom kao jedan od dvaju odgajatelja u odgojno obrazovnoj skupini i to uz odgajatelja koji ima odgovarajuću kvalifikaciju. Ako osoba u propisanom roku ne stekne propisane kompetencije ne može nastaviti s radom niti se zaposliti u drugoj predškolskoj ustanovi dok ne ispuni uvjete za rad na radnome mjestu odgajatelja. Radi lakše zapošljivosti odgajatelji i stručni suradnici moći će zasnovati radni odnos na neodređeno vrijeme i kao pripravnici, ali uz obvezu polaganja stručnoga ispita u propisanom roku. Isto tako uz trećeg odgajatelja kojeg je sukladno državnom pedagoškom standardu predškolskog odgoja i naobrazbe moguće zaposliti predmetnim izmjenama omogućuje se i zapošljavanje pomoćnika za djecu s teškoćama, kao i stručno komunikacijskih posrednika u ustanovama koje provode rani i predškolski odgoj i obrazovanje. Od daljnjih izmjena spomenuo bih još izmjenu odredbi vezanu uz ravnatelje dječjih vrtića. Točnije, propisuje se da svaki dječji vrtić mora imati ravnatelja zaposlenog u punom radnom vremenu koji će biti imenovan na 5, a ne na 4 godine kao do sada te će na prijedlog upravnog vijeća dječjeg vrtića ravnatelja imenovati i razrješavati osnivač dječjeg vrtića odnosno u dječjem vrtiću u kojemu je osnivač jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave izvršno tijelo osnivača. Isto tako prijedlogom zakona omogućuju se upisi u dječje vrtiće i elektroničkim putem. To je rezultat projekta pod nazivom Informatizacija procesa i uspostava cjelovite elektroničke usluge upisa u odgojne i obrazovne ustanove tzv. e-upisi kojeg provodi Središnji državni ured za razvoj digitalnog društva, a u kojem kao partneri sudjeluju Ministarstvo znanosti i obrazovanja te Hrvatska akademska istraživačka mreža CARNER. Ovim projektom roditeljima se osigurava mogućnost upisa djece preko sustava e-građani tijekom cijele vertikale obrazovanja. Dakle, sada to imamo od vrtića do fakulteta. Glavni cilj projekta jest omogućiti građanima, korisnicima usluga ministarstva nadležnog za obrazovanje brz i jednostavan upis u željenu ustanovu bez nepotrebnih administrativnih procedura. I zaključno želim istaknuti kako se predloženim zakonskim rješenjem unose značajne promjene u sustav ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja, a djeci rane i predškolske dobi omogućit će se bolja dostupnost ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja, ali i kvalitetan odgoj i obrazovanje. Naime, prema međunarodnim istraživanjima poput TIMSS i PIRLS i PISA naravno pokazalo se kako učenici koji su dulje vrijeme dakle 3 ili više godina pohađali predškolsku ustanovu ostvarivali bolje prosječne rezultate nego njihovi vršnjaci koji su predškolsku ustanovu pohađali jednu godinu ili kraće, a sukladno tome očekuje se bolja uspješnost naše djece u nastavku školovanja. Zahvaljujem vam na pažnji.
Imamo dosta replika. Prva je poštovana zastupnica Vesna Bedeković.
Hvala vam lijepa. Poštovani državni tajniče između ostalog zakonom je predviđena mogućnost, ne mogućnost nego sigurno donošenje mreže dječjih vrtića na nacionalnoj razini što nije dosad nije postajalo, postoje mreže dječjih vrtića na regionalnoj razini. Smatramo ovo jako dobrim potezom koji će sigurno vjerujem donijeti bolje planiranje dječjih vrtića na nacionalnoj razini i smanjenje regionalnog, regionalnih razlika između ruralnog i urbanog područja u smislu zastupljenosti i obuhvati djece ranijim predškolskim odgojem i obrazovanjem. I naravno ono što smatram potrebnim naglasiti to je trud i zalaganje Ministarstva znanosti i obrazovanja vezano za Nacionalni plan oporavka i otpornosti i namiru izgradnje dodatnih 22,5 tisuće mjesta s ciljem postizanja obuhvata 90% djece na razini Hrvatske do 2026. godine, a do 2030. godine potpunog obuhvata sve djece predškolskim programima u što će se uložiti [[Upadica: Vrijeme.]] 1,62 milijarde kuna.
Odgovor.
Hvala lijepa poštovana zastupnice, da točno upravo je to cilj izmjena ovoga zakona. On jest u tom smislu vrlo ambiciozan i u brojkama koje ste naveli, ali jednostavno da bi se usklađivale potrebe uočene naravno u odgojno obrazovnom sustavu i da bi se pratile ovi novi trenuci koji su nam omogućeni NPO-om moramo ići u izmjene između ostalog i iz ovog razloga. Hvala.
Slijedeća replika poštovana zastupnica Andreja Marić.
Hvala lijepa. Poštovani državni tajniče dolazim iz Međimurja pa ću vam postaviti pitanje vezano uz predškolski odgoj Roma. Znate i sami da većina romskog stanovništva u Hrvatskoj je upravo u Međimurju. Upravo ovdje u uvodu navodite da Nacionalna strategija za uključivanje Roma za razdoblje od 2013. do 2020. godine predložila da se obuhvati, obuhvate djeca barem 2 godine, romska jel u predškolskom odgoju. Međutim da podaci kažu da je manje od 1 djeteta o 5-tero djece iz romskih kućanstva upisano u sustav ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja. Onda sam tu u pripremi nišla na Nacionalni plan za uključivanje Roma 2021. do 2027. gdje u uvodnom dijelu kažu da je manje od trećine romske djece obuhvaćeno ovim predškolskim odgojem. Da li vi mislite da su 2 godine dovoljne i što mislite tko je zakazao mislim što se moglo još više napraviti i što se može napraviti da bi se ipak veći dio djece obuhvatio tim programom, imaju i besplatan prijevoz i besplatnu prehranu što jedinice lokalne samouprave osiguravaju, a ipak je tako niski postotak. Hvala.
Hvala lijepa uvažena zastupnice, da znam o čemu govorite i naravno da smo svjesni ovih činjenica koje ste naveli. 2 godine za početak, mislim da bi 2 godine bilo odlično da ovoga, pogotovo za djecu pripadnike romske nacionalne zajednice da imaju organizirani ulazak u osnovno školstvo iz čitavog niza drugih pretpostavki koje tu moramo napravit naravno. I imamo fantastičnih primjera, vi ste iz Međimurja, ja sam iz Varaždinske županije i tamo se jako dobro radi, ulaže, besplatan je, stalno su vidljivi ti pomaci na kraju krajeva, jesu ovako kad ih iznesete možda poražavajući podaci ali mislim da generalno prateći sad već u etapama na pola desetljeća, pa na desetljeće vidljivi su pomaci. Mislim da ovdje s obzirom da država kontinuirano naravno iz svojih proračunskih sredstava također prati programe i apsorbirano je dosta europskih da tim tempom treba nastaviti, a pretpostavka koja mi želimo ambiciozno da se ona dogodi u 2 godine je za ovo [[Upadica: Vrijeme.]] trenutku ja mislim dobra i poželjna.
Sljedeća replika, poštovana zastupnica Anamarija Blažević
Hvala. Poštovani državni tajniče, ove izmjene mislim da su stvarno pozitivan iskorak prema cjelovitom uređenju sustava predškolskog odgoja u RH. Određeni dijelovi u stvari u praksi se već i provode tako da je zakonsko uređenje bilo nužno kako ne bi bilo dvojbe prilikom postupanja u određenim situacijama i kako bi bilo ujednačeno postupanje u svim vrtićima. Jedinice lokalne samouprave teže tome da svako dijete ima pravo na svoje mjesto u vrtiću ne obvezu nego mogućnost. Da bi to proveli mislim da bi uloga države u prevladavanju neravnoteže u sustavu trebala biti veća od sufinanciranja pa do uređenja raznih mjerila i za to je potrebna izmjena državnog pedagoškog standarda kroz npr. blago povećanje veličine skupine, ali da se ne ugrozi kvaliteta odgoja olakša financiranje. Možemo li očekivati da će se ministarstvo u okviru svojih ovlasti uključiti u prevladavanje tih neravnoteža npr. kroz revidiranje državnog pedagoškog standarda, projektno financiranje odnosno povećano sufinanciranje programa predškole.
Odgovor.
Uvažena zastupnice može i hoće i stručni tim u ministarstvu radi na izmjenama državnog pedagoškog standarda. Naravno da smo i mi svjesni i uočili smo onih razlika koje su se nagomilale od godine 2008. kad je bio donesen pa onda kako se usklađivao, tako da radimo na tom. I naravno da je jedna od pretpostavki na kraju krajeva i ovaj zakon da onda zajedno sa DPS-om uskladimo ono što imamo na terenu i koje su naše potrebe.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Marijana Puljak.
Poštovani tajniče jedno pitanje o mreži predškolskih ustanova, kažete da će to sada prijeći na ministra i ministarstvo koje će donijeti s nacionalne razine tu mrežu, međutim zapravo se kaže da je prvo moraju donijeti predstavnička tijela županija, a onda će po toj odluci koju donesu predstavnička tijela onda će ministarstvo ili nadležni ministar donijeti odlukom dakle, samo da kažem da u Splitsko-dalmatinskoj županiji se na tu mrežu čeka evo rekordnih 25 godina, tko da ćemo nastaviti čekati sljedećih 25 godina dok se to predstavničko tijelo sastane pa onda ministar kaže amen. Hvala.
Ne, ovdje je ambicija da se ne čeka sljedećih 25 godina nego je dan okvir u sljedeće dvije godine. Naravno da je pretpostavka, moramo pitati predstavnička tijela ovisno o regionalnoj situaciji, međutim ovo je dobra prigoda upravo u kontekstu i ovih sredstava iz NPO-a nove izgradnje odnosno načina na koji smo i poslali upit jedinicama lokalne, područne (regionalne) samouprave o njihovim potrebama sadašnjima s obzirom da je konzumirano onaj dio ona mjera 7.4.1. neki su dobili vrtiće uspjeli neki nisu. Međutim, sad NPO otvara novu mogućnost i to je prigoda da i frontalno čak donesemo tu famoznu mrežu dječjih vrtića.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Anita Pocrnić Radošević.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče. I u ministarstvu ste svjesni da osim nedostajućih prostornih i smještajnih vrtićkih kapaciteta već dugi niz godina imamo problem i sa odgajateljskim znači kadrovskim kapacitetima i u tom smjeru ide odredbe ovog zakona kojima se omogućava zapošljavanje učitelja primarnog obrazovanja na radno mjesto odgojitelja u dječjem vrtiću uz uvjet stjecanja kvalifikacije prvostupnika ranog i predškolskog odgoja u roku dvije godine. Poziv je to i Učiteljskim fakultetima u cijeloj Hrvatskoj da uvedu taj izvanredni studij i mogućnost ostvarivanje navedene prekvalifikacije, ali i Ministarstvo obrazovanja da omoguće ostvarivanje većih upisnih kvota jer ovo nije dugoročno rješenje da učitelji rade u predškolskom odgoju, oni su ipak završili svoj fakultet za magistra primarnog obrazovanja i kad nađu posao u toj struci možda će se već broj njih i odlučiti raditi u svom osnovnom zvanju. Hvala.
Točno je uvažena zastupnice da su ovo povezane situacije u odgoju i obrazovanju u cijeloj vertikali i da smo svjesni kako će nedostatak odgajatelja koji je već sada vidljiv biti u narednom razdoblju još jače potenciran i produbljen i da najprirodniji zahvat koji je moguće institucionalno napraviti ustvari i jesu zanimanja koja idu prema naravno primarnom obrazovanju i osnovnoj školi, ali se može uz određene pretpostavke preusmjeriti i prema predškolskom odgoju i obrazovanju. Na tragu smo rješenja, sveučilišta su toga svjesna, sukreirat ćemo kao i do sada jer po zakonu je tako možemo sukreirati predlagati, a sveučilišta samostalno donose upisne kvote, ali i tu ćemo razgovarati. Međutim, činjenica jest da ako ostvarimo ovo što smo predvidjeli da će nam onda trebati odgajatelja u sustavu i ovo je samo jedan od načina da [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] otvorimo taj kanal potreba.
Sljedeća replika poštovani Zvane Brumnić.
Poštovani predstavniče Vlade. Godinama sam bio u ajmo reć lokalnoj politici i kontinuirano smo se susretali sa problemom upisa djece u vrtiće, državnim pedagoškim standardom, nedovoljnim brojem mjesta, lošom mrežom ili neprilagođenom mrežom, a cijelo vrijeme se iz Vlade ili svih vlada govori brinut ćemo se o djeci, djeca su naše zlato, srebro itd. Imam vrlo jednostavno pitanje, ako kao država želimo da sva djeca dobiju priliku, jednake uvjete zašto država ne preuzme na sebe da osigura na cijelom svom prostoru jednake uvjete i praktički bez kriterija? Vi ste ovdje došli poboljšavat kriterije, neko neće uć u dječji vrtić, znači to nam ne bi trebao bit cilj. Treba nam bit cilj da sva djeca budu u sustavu dječjih vrtića, a iskreno mislim da je to jedini način za to postić da to država preuzme na neki način [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] ili barem da sufinancira i kontrolira [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] Evo hvala lijepa, isprika.
Hvala lijepa. Kad bismo bili toliko kapacitirani ja bih isto ovo što ste rekli odmah potpisao. Činjenica jest da smo jako slojeviti, da su velike međumjesne, međuregionalne razlike u različitim dijelovima RH da je tu u ovom trenutku nemoguće frontalno donositi to i nemoguće to isfinancirati, međutim poboljšanja u sustavu ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja se moraju dogoditi, ona su nužna. Mi ovim izmjenama zakona idemo prema tome, ja se nadam da će to i tako biti i shvaćeno i doživljeno i da će to biti na taj način podržano. A naravno da smo otvoreni za sve upite i sve rasprave koje bi tu još mogle kvalitativnu nadogradnja nama uputiti i sigurno da ćemo to uzimati u obzir. U ovom trenutku je ovo prevelik kapacitet čak i za državu, ali u dogledno vrijeme u nekom razdoblju moramo biti spremni i na to i ja bih to podržao u tom slučaju.
Sljedeća replika poštovani zastupnik Marin Mandarić.
Zahvaljujem g. predsjedavajući. Poštovani. Evo u torbi sam našao papir jedan koji sam dobio od jedne polaznice dječjeg vrtića neki dan pa ne mogu ne iskoristiti priliku za promociju DV Đakovo. Javio sam se za repliku zapravo ne sa pitanjem nego više sa sugestijom i prijedlogom da između dva čitanja promislite o intervenciji u čl. 34. trenutno važećeg Zakona o predškolskom odgoju i obrazovanju. Naime, taj članak opisuje tamo upravna vijeća dječjih vrtića pa govori kako najmanje polovicu članova upravnog vijeća … osnivač iz reda javnih radnika. U praksu i na terenu se pokazuje nedoumica oko definicije pojma javnih radnika, pa predlažem da razmislite do drugog čitanja kako bismo mogli riješiti taj problem i iskoristiti ovu promjenu zakona ili na način da se briše ta odredba iz reda javnih radnika ili da možda da se pristup rješenju problema kao što recimo u školama kad se definiraju članovi školskog odbora … osnivač pa onda se kaže da moraju biti minimalno VSS ili nekako na taj način kako bismo na terenu riješili sve nedoumice. Hvala.
Hvala lijepa na sugestiji. Ne znam moramo provjeriti je li to nomotehničko pitanje, terminološko da vidimo ako je moguće i ako je taj dio i taj izraz zbunjujuć ili nelogičan i ako se može promijeniti vidjet ćemo, ali to ćemo prepustiti službama da provjere. Hvala vam na pitanju.
Sljedeća replika poštovani zastupnik Rade Šimičević.
Zahvaljujem potpredsjedniče HS-a. Poštovani državni tajniče sa suradnicom. Evo sam život nameće obavezu da sva djeca predškolske dobi moraju biti smještana u vrtiće. Primjer dobre prakse evo iz Zadra odakle sam ja gdje imate vrtiće drugih osnivača i gdje su djeca smještena tamo, znači ne treba se raditi zgrada, ne treba se praviti infrastruktura imaju i svoje zaposlenike i to rješava određeni problem. Drugi primjer koji je otežavajući, a radi se o ustanovi, znači imate ustanovu koja ima optimalno 600 djece i ima 17 do 20 vrtićkih skupina i ako ima 21 treba se osnovati nova ustanova. Mislim da tu nema logike i da bi se to trebalo promijeniti jer znači li to da oni koji su ispod 600 učenika da oni nisu optimalni vrtići. Hvala lijepa.
Da, dobro ovdje govorimo o djeci rane i predškolske dobi, govorimo o standardima, a ono što je moguće i omogućava se da u smislu logičnosti i racionalizacije naravno da više jedinice lokalne samouprave se udruže i naprave jednu svoju ustanovu koju onda mogu uskladiti sa ovim potrebama, a naravno da ove neke to smo već spomenuli u okviru DPS-a ćemo mijenjati jer nisu logični, nisu životni i nisu primjenjive u ovom trenutku.
Sljedeća replika poštovani zastupnik Davor Ivo Stier.
Hvala potpredsjedniče. Državni tajniče. Pa oko ove ideje koja je maloprije iznesena da bi u nekoj budućnosti država trebala na sebe preuzeti predškolski odgoj. Mislim da bi trebali biti nešto preciznije i jasnije podsjetiti da je pravo i obaveza roditelja prvenstveno odgoj djece, a država tu naravno da treba biti kao partner, kao partner roditeljima, kao partner obiteljima, udruženjima obiteljima, vjerskim zajednicama i drugim društvenim organizacijama koje organiziraju isto tako predškolski odgoj ili školski isto tako odgoj i obrazovanje, država na svim razinama pa i u ovoj razini koja se sada propisuje stvaranju npr. nacionalne mreže. Dakle, istaknuo bi taj princip supsidijarnosti i taj princip partnerstva države, ali da primarno obveza i pravo roditelja za odgoj djece.
Da, poštovani zastupniče apsolutno ste u pravu, naravno ovdje smo razgovarali o potrebi sadašnjoj da doživimo što je moguće veći obuhvat djece i da ih u institucije gdje oni prirodno pripadaju i gdje su stručno vođeni da na taj način obogaćujemo odgojno obrazovni sustav, a ovo su naravno neki ciljevi do kojih trebamo doći. I ovaj zakon ja mislim jedan od tih koraka tih stepenica prema takvom društvu i prema takvim ciljevima.
Sljedeća replika poštovana Sabina Glasovac.
Hvala lijepa. Poštovani državni tajniče. Podržavam ovaj zakon i njegovu intenciju, međutim ono što vidim jest da će se dosta obaveza prebaciti na jedinice lokalne samouprave i već na neki način imam povratnu informaciju od njih, a pretežno manjih općina koji će se naći u poprilično velikom problemu primjenom ovoga zakona. Naime, o čemu se radi? Stječe se dojam da one jedinice lokalne samouprave manje općine koje se pridržavaju državnog pedagoškog standarda naprosto troškove koje izdvajaju za rani predškolski odgoj i obrazovanje su preveliki za njihovu opstojnost. Pa ja ću samo sad tu spomenuti jednu općinu kojoj su se rashodi od 2018.-2021. povećali s 15,32% na 19,93% izvornih prihoda općinskog proračuna, a s ovim izmjenama će se na projekcije da će se povećati i za 25% u odnosu na ovo zadnje. Kako će država pomoći u tome da se ovaj zakon provede, a da [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] druge jedinice ne zakažu?
Da, pitanje naravno je na mjestu uvažena zastupnice, nije bila intencija ići na dodatno opterećivanje jedinica lokalne samouprave, svjesni smo da su oni dovoljno opterećeni, znamo koje programe koji se financiraju iz državnog proračuna i koliko je to negdje izuzetno skup mehanizam naravno i teško ostvariv. Negdje je to prilika za dodatne kvalitativne iskorake, pa onda s druge strane imamo fantastične primjere gdje su vrtići besplatni na primjer. Naravno da nije nama institucionalna namjera da opterećujemo dodatno. Međutim, stvari želimo na neki način staviti u okvire tamo gdje ne postoje dakle organizirane jedinice ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja sa tom intencijom da se one moraju organizirati ili samostalno, ili u suorganizaciji najbližeg druge jedinice lokalne u međusobnom dogovoru to je sada ovdje tako stavljeno. Međutim, u samoj tehnici ćemo još vidjeti i razgovarat ćemo. Znam da je jedinom dijelom obveza, ali …
Vrijeme. Imamo sada posljednju repliku, video repliku. Poštovana zastupnica Marina Opačak Bilić izvolite.
Hvala lijepo. Pa evo u svakom slučaju pozdravljam izmjene. No, zanima me postupanje, s jedne strane u velikim gradovima imamo situacije da kapaciteti ne mogu zadovoljiti potrebe osobito sada u Gradu Zagrebu s obzirom na ukidanje mjere roditelj odgojitelj gdje će potražnja biti znatno veća od kapaciteta. Pa vas evo pitam, kojim mjerama će se omogućiti da sva djeca koja žele budu upisana u vrtiće i da on doista bude dostupan svima? A s druge strane kada govorimo o ruralnim područjima onda se susrećemo s tim da će financijske obveze organizacije dostupnosti hajmo reći na teret općina za koje nisam sigurna da su spremne. U redu, moguće je spajanje više jedinica lokalne samouprave u samom organiziranju programa. No ja vas pitam imamo li neki poseban fond za ovakva financiranja i povećana sufinanciranja kojim će se olakšati i ojačati povećanje kapaciteta u ruralnim područjima? Hvala.
Hvala lijepa poštovana zastupnice. Da, imamo i to je sada prilika generacije o kojoj govorimo. To je naravno Nacionalni plan oporavka i otpornosti 1,6 milijardi kuna nam je dostupno za infrastrukturu izgradnju novih dječjih vrtića, dakle novih kapaciteta po ovom Zakonu, po novom DPS-u. Dakle to je nešto što će reproducirati obuhvat 22 i pol tisuće djece koje u ovom trenutku nisu u sustavu, a koje bi do 26. trebale zahvaljujući ovome biti u sustavu. Jer naravno znate da je pretpostavka uključivanja djece u raniji i predškolski odgoj i obrazovanje smještajna, dakle smještajni kapaciteti koji će ovim novcem biti omogućeni. Što se tiče ruralnih područja i tamo dakle gdje su depopulacijske prilike značajne tamo se može pri područnim školama također adaptacijom formirati grupe za rani i predškolski odgoj. A isto tako omogućava i ovaj Zakon, a i izmjene da se više jedinica lokalne samouprave spaja i da imaju jednu upravu i da na taj način ekonomiziraju cijelu priču.
Hvala državni tajniče. Vi ste sa ovim privremeno završili. Da li izvjestitelji odbora netko želi uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi klub zastupnika prijavljenih je Hrvatskih suverenista. Poštovani zastupnik Hrvoje Zekanović. Njega nema. Gubi pravo. Sljedeći prijavljeni Klub zastupnika SDSS-a poštovana zastupnica Anja Šimpraga.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče sa suradnicom, poštovane kolege i kolegice. Rani i predškolski odgoj u Republici Hrvatskoj uređen je Zakonom o predškolskom odgoju i obrazovanju i pripadajućim podzakonskim aktima te obuhvaća odgoj, obrazovanje i skrb o djeci predškolske dobi, a ostvaruje se programima odgoja, obrazovanja, zdravstvene zaštite, prehrane i socijalne skrbi za djecu od 6 mjeseci do polaska u osnovnu školu. U jednom od 20 ključnih načela europskog stupa socijalnih prava navodi se da djeca imaju pravo na pristupačan raniji predškolski odgoj i obrazovanje dobre kvalitete. Dok je ranije primarni cilj ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja bio priprema za školu, ti programi su danas orijentirani na razvoj djetetovih sposobnosti i svih dijelova njegove ličnosti te omogućuju djetetu osobni razvoj te razvoj socijalnih vještina koje su potrebne za uspostavljanje kvalitetnih odnosa s drugima. U Europi za većinu djece osnovnoškolsko obrazovanje počinje u dobi otprilike 6 godina. Trenutačno u Europskoj uniji živi 31 milijun djece mlađi od 6 godina, a ona su potencijalni korisnici ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja. No, nemaju svi mogućnosti pristupa toj usluzi. U prosjeku 34% ili otprilike 5 milijuna djece mlađe od 3 godine uključeno je u rani i predškolski odgoj i obrazovanje. U samo je 7 zemalja članica Europske unije te u Norveškoj zajamčeno mjesto u javno financiranoj ustanovi ranog i predškolskog odgoja za svako dijete od rane dobi odnosno od 6 do 18 mjeseci. Dostupnost je znatno bolja za stariju djecu. U gotovo polovici europskih zemalja mjesto u ranom i predškolskom odgoju i obrazovanju zajamčeno je od 3. godine, a u sve više zemalja pohađanje programa ranog i predškolskog odgoja obvezatno je u posljednjoj godini što je kod nas slučaj od 2014. Prema Nacionalnoj razvojnoj strategiji do 2030. obuhvat djece od 4. godine do početka obveznog obrazovanja predškolskog odgoja trebalo bi se povećati na 97%. U tom smislu ovom zakonskom promjenom među ostalim uvodi se obveza organiziranja predškolskog odgoja i obrazovanja u svim jedinicama lokalne samouprave. Za one koji nemaju dječje vrtiće na svom području zakonom se propisuje obveza sufinanciranja pohađanja vrtića djece s njihova područja u najbližem susjednom mjestu odnosno općini ili gradu. Dakle, za postizanje navedenog cilja u nekim sredinama praktično je potrebno izgraditi nove te proširiti kapacitete postojećih ustanova za prijem ovog broja djece. Također za izgradnju i proširenje objekata potrebna je učinkovita suradnja jedinica lokalnih samoupravnih s ustrojstveno višim instancama odnosno prvenstveno Ministarstvom znanosti i obrazovanja, ali i Ministarstvom regionalnog razvoja i Fondova Europske unije u cilju osiguranja adekvatnih instrumenata u sklopu višegodišnjeg financijskog okvira. Ne treba zanemariti niti potrebu uključivanja Ministarstva financija kako bi okvir za zaduživanje lokalnih jedinica bio dovoljno fleksibilan kao i Ministarstva pravosuđa i uprave kako bi se osiguralo učinkovito postupanje u cilju rješavanja imovinskopravnih odnosa za izgradnju i proširenje spomenutih objekata. Međutim, ono što je još bitnije u pogledu procjene fiskalnog učinka ma jedinice lokalne samouprave procjena je Udruge gradova da bi troškovi punog upisa djece u navedene ustanove iznosili približno milijardu kuna godišnje u operativnim troškovima odnosno 560 milijuna kuna u naknadama za plaće te 400 do 450 milijuna kuna u troškovima upravljanja, održavanja, prehrane i ostalim povezanim troškovima. Ovi troškovi za razliku od ranije spomenute izgradnje predstavljaju trajno opterećenje za jedinice lokalne samouprave i isti prelaze fiskalne mogućnosti većine jedinica, naročito u svjetlu promjena porezne politike koja ide u neku ruku i na štetu proračuna tih o čemu sam ovdje i više puta govorila. Međutim, treba spomenuti kako jedinicama lokalne samouprave nije postavljen rok za provođenje ovih mjera. Dakle, dosta je pozitivnih primjera kada govorimo o općinama i gradovima koji proširuju kapacitete, razvijeniji su, financijski su stabilniji, ali što s općinama u ruralnim područjima? Njima je zasigurno puno teže, ali i pojedini unatoč svemu i takvom položaju pronađu način i sredstva. U tim sredinama je i manje djece pa je možda to i jedna od olakotnih okolnosti, a primjer su npr. Općina biskupija Ervenik koje još uvijek nemaju vrtiće niti programe predškolskog odgoja, ali u suradnji sa gradom Kninom osigurali su da svako dijete pohađa vrtić te financiraju cijenu vrtića u 100%-tnom iznosu. Iako ovo što su ću sljedeće spomenuti nije predmet ovih izmjena i dopuna zakona, ali držim važnim napomenuti kako su nam predstavnici dječjih vrtića i drugih ustanova koje provode programe predškolskog odgoja djece pripadnika nacionalnih manjina istaknuli određene probleme. Naime, Pravilnik o načinu raspolaganja sredstvima državnog proračuna i mjerilima sufinanciranja programa predškolskog odgoja nije se mijenjao 24 godine pa je tako iznos sufinanciranja koji se dodjeljuje vrtićima za provođenje programa predškolskog odgoja djece pripadnika nacionalnih manjina 25, 50 i 75 kuna kako je tamo navedeno, a u 24 godine je došlo do povećanja cijena didaktičke i ostale opreme koja je neophodna za provođenje programa odgoja i obrazovanja djece predškolske dobi pripadnika nacionalnih manjina. U NPOO jedan od ciljeva jeste uspostaviti kvalitetan i učinkovit sustav lokalne i područne samouprave gdje kroz funkcionalno povezivanje jedinica radi se kako bi uspostavili učinkovit, kvalitetan, transparentan način pružanja usluga građanima i da bi imali bez obzira gdje žive svi jednake mogućnosti za zadovoljavanje svojih potreba i interesa. Upravo ove izmjene zakona doživljavam kao jedan od načina kako će izgledati funkcionalno povezivanje, spajanje znači općina i grada u RH. Istraživanja pokazuju kako je osiguranje visoko kvalitetnog ranog i predškolskog odgoja može pomoći u smanjenju budućih javnih izdataka na socijalnu skrb, zdravstvo, a onda i pravosuđe i postavljanjem čvrstih temelja uspješno cjeloživotno učenje, visoko kvalitetni rani predškolski odgoj i obrazovanje donosi osobnu dobrobit djeci, osobito onima u nepovoljnom položaju. Rani predškolski odgoj i obrazovanje je stoga kamen temeljac u izgradnji boljih i pravednijih obrazovnih sustava. Iz tog razloga Klub zastupnika SDSS-a podržat će Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o predškolskom odgoju i obrazovanju u ovom prvom čitanju. Hvala.
Slijedi rasprava Kluba zastupnika nacionalnih manjina uvaženi Veljko Kajtazi.
Poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovani državni tajniče sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Pozdravljam donošenje izmjene i dopune Zakona o predškolskom odgoju i obrazovanju upravo zato što se ponajviše dotiče nejednakosti i nejednakih prilika u različitim krajevima Hrvatske. Dok u nekim krajevima čak 85% djece pohađa predškole i vrtiće u nekima je kako se navodi taj postotak jedva 30%, a često je tako i u romskoj zajednici. Svima nama je poznato problem nedostatak poznavanje jezika, izostanka rane integracije romske djece u sustavu obrazovanja, što je slobodno mogu reći najveći problem s kojima ćemo se svi suočiti ako po tom pitanju ne poduzmemo odlučne i na najvišoj razini koordinirane korake kroz prije svega stvaranje materijalnih uvjeta za što veću integraciju romske djece u predškola i vrtića i kako bi ih što duže sve do fakultetske razine održavali u sami sustav. Isto tako imamo da podaci Eurostata govore da je Hrvatska općenito na europskom dnu u pogledu obuhvata predškolskim obrazovanjem djece od četiri godine do dobi za pohađanje škole, dok je recimo u 2017.g. prosjek EU bio je 95% u Hrvatskoj je bio znatno manji. U najranijim fazama obrazovanja priprema za savladavanje početnog gradiva u osnovnim školama, a zatim i u svim kasnijim fazama obrazovanja. Isto tako moramo reći da već desetak godina se zalažem da srednja škola bude obavezna za sve, ali kad već to ne možemo postići onda moramo zasigurno napraviti taj iskorak u samim predškolama. Djeca koja dolaze iz romskih naselja u kojima često nemaju pomoć roditelja koji sami nemaju obrazovanje. Moraju pohađati predškole i više od jedne godine koje ja često u ovim svih 10 godina na neki način svo vrijeme signaliziram. Ukoliko to ne osiguramo onda će se sigurno suočavamo s time da velike razlike u predznanju stvaraju upravo segregirane razrede ili da djeca pohađaju posebne programe. Da ne ispadne da za situaciju isključivo krivim institucije, moram reći i da dio djece u romskoj zajednici olako odustaju od školovanja, a da je u nekim sredinama postao pravilo da se srednja škola završava na pučkim učilištima. To je također praksa koje ja se protivim i radit ću sigurno na tome da se to spriječi kada god je i gdje god je moguće. Ovim putem želim istaknuti da se suradnja sa resornim ministarstvima o formiranju Uprave za nacionalne manjine koji vodi gospodin Čapo znatno unaprijedila i da u posljednjih par godina imamo dobre podatke kada govorimo o obaveznom obrazovanju, ali i … [[ne razumije se]] kada govorimo o broju studenata. Zahvalan sam i na prilikama koje nude i privatne visokoškolske ustanove koje upravo na tragu programa Vlade prepoznaju veoma važnost obrazovanja Roma. Primjerice Visoko učilište Eduard Bernez koje je putem vlastitog programa stipendiranju omogućila potpuno besplatan studij za dvoje pripadnika romske nacionalne manjine godišnje i moram reći hvala im na tome. Taj proces obrazovanja od samog početka, pa do situacije da sva romska djeca upisuju osnovnu školu, a najveći dio njih i srednje škole moram istaknuti bolje. Moramo učiniti sve da spriječimo da zbog razlika u predznanju i loših materijalnih uvjeta i banalnog i lakog rješenja riješimo pitanja prijevoza naše djece odustaju od školovanja ili školski put provode u gotovo isključivim romskim razredima u kojima ne stječu dovoljno jake kompetencije. Važno je napomenuti također da sami romski roditelji ističu da djeca idu u predškolu zato što je vrtić besplatan odnosno sufinanciran ili zato što je do njega organiziran prijevoz. To je važno jer pokazuje kako mjere financijske potpore imaju učinka. Romski roditelji predškolu ocjenjuju izuzetno korisnom za pripremu romske djece za osnovnu školu. Dobre stipendije, pa čak i nagrade u završnim razredima srednje škole su samo od nekih metoda kojima mlade pokušavamo zadržati upravo u školskom sustavu. Edukacija Saveza Roma u Republici Hrvatskoj Kalisara, Organizacija kongresa mladih Roma i gradnja romskog edukativnog kulturnog centra u Zagrebu su također uz ostale brojne projekte znak da i romska zajednica ovaj problem je shvatila ozbiljno i da pokušava promijeniti trenutno stanje. U tom kontekstu iznimno mi je bitno da danas raspolažemo sa preciznim i jasnim podacima u području obrazovanja i zapošljavanja pripadnika romske nacionalne manjine kako bi jasnije, preciznije i žustrije mogli tražiti i provedbu aktivnosti koje su neophodne kako bi sve detektirane negativnosti ublažili i otklonili. Drugim riječima bez obrazovanja nema napretka romske zajednice, a bez mogućnosti da stečena znanja iskoriste na tržištu rada nema prilike za postizanje jednakopravnosti. Glavni razlog za ograničeni uspjeh u području obrazovanja i zapošljavanja upravo je izostanak sustavnog pristupa rješavanja ovog pitanja, a podaci koje imamo zahvaljujući istraživanju Ureda za ljudska prava i prava nacionalnih manjina daju nam okvir da institucije naprave sveobuhvatniji plan za povećanje sudjelovanja djece u predškolama u suradnji što je ključno sa jedinicama lokalne samouprave gdje su ti podaci problematični. Podaci nam potvrđuju sljedeće probleme. 12% romske populacije u Republici Hrvatskoj je nepismeno. Oni koji se ne obrazuju na vrijeme učine to naknadno kao odrasle osobe samo u 6,3% slučajeva. Romkinje to čine još rjeđe u samo 3,9% slučajeva. Srednju stručnu spremu ima samo 15% Roma, a viši stupanj obrazovanja samo 0,5%, nedovoljno za napredak romske zajednice. … [[ne razumije se]] moram nastaviti sustavno pristupiti i problemu zapošljavanja i dokvalifikacija ali napraviti iskorak u smislu razvojnih projekata u sredinama naseljenim pripadnicima romske nacionalne manjine na čemu također jako puno radimo. Drugim riječima obrazovanje ne može rješavati samo Ministarstvo znanosti i obrazovanja, već moramo imati koordinaciju institucija, jaču suradnju institucija na nacionalnoj razini, ali bolje povezivanja jedinica lokalne samouprave. Takav mehanizam postoji i mi ga uspješno ali ne dovoljno koristimo kroz Povjerenstvo za provedbu Nacionalne strategije za uključivanje Roma odnosno Nacionalnog plana za Rome koje do sada nije imalo dovoljno političke ili sredstva za rad, ali i to polako mijenjamo na bolje. Veliki iskorak su Operativni program za nacionalne manjine Vlade Republike Hrvatske koji su jasno odredili odgovornost pojedinih resora za dogovorene aktivnosti kao i rokove. I ovim putem zahvaljujem Vladi koja kontinuirano povećava sredstva na raspolaganju povjerenstva i na usvajanju amandmana. Upravo zato sam uvjetovao moju podršku Vladi Republike Hrvatske jačanjem kapaciteta navedenog povjerenstva u čemu sam i uspio. Investiranje u budućnost će nam se isplatiti najveću kamatu, a bez obzira što postignemo na drugim poljima. Bez obrazovnih mladih Roma romska zajednica zasigurno neće imati budućnost. Hvala.
Slijedi rasprava u ime Kluba zastupnika Centra i Glasa. Poštovana zastupnica Marijana Puljak.
Zahvaljujem predsjedavajući. Poštovane kolegice i kolege dakle ovim Zakonom o predškolskom odgoju odnosno njegovim izmjenama jedan od ciljeva kako je gospodin tajnik rekao je povećanje obuhvata djece koja su uključena u rani i predškolski odgoj i obrazovanje, pa evo ovdje ću u izlaganju navesti nekoliko problema sa cijelim zakonom. Neki su manji problemi, jedan malo veći na kojega su ukazale sve stručne udruge. Prvi problem s kojim se susrećemo je to da donosimo zakon 2021. godine pozivajući se na referentne vrijednosti koje su se tražile do 2020. Znači ovdje evo i u samom zakonu kaže se, priča se o odluci Vijeća ministara 2002. u Barceloni koja je tražila da se osigura cjelodnevna puna skrb za 33% djece od rođenja do 3. godine života i 90% djece od 3. do 6. godine života. Dakle, to je bio cilj ostvariti do 2020. godine. Sljedeći problem, ići ću ovako stavku po stavku i elaborirati što je problem kod svake od tih stavaka. Prvi problem koji sam navela je i ovdje u replici tajniku je dakle mreža ustanova predškolskog odgoja, mreža koja se evo konkretno u Splitsko-dalmatinskoj županiji nije donijela već 25 godina, ovdje se kaže da će tu mrežu donijeti ministar nadležan za obrazovanje ali na temelju mreže koju donosi predstavničko tijelo. To isto predstavničko tijelo koje tu mrežu nije donijelo 25 godina. Dakle, ne vidim ovdje nekakav rok. Ovdje je ponovno jedan mamac koji se postavlja pred predstavničko tijelo je da evo moramo iskoristiti sredstava iz Nacionalnog plana za otpornost i oporavak, pa evo imamo sada novaca, bit će novaca u Europi pa onda hajde donesite tu mrežu što prije. Međutim, evo ovdje u zakonu nemamo i ne vidimo neke konkretne rokove. Dakle, po ovome mi i dalje možemo čekati tu predstavničko tijelo dakle skupštinu županije da donese tu mrežu i sljedećih 25 godina. Sljedeći problem zapravo najveći problem na kojeg su ukazivali brojne stručne udruge i u javnom savjetovanju, a to je ovaj problem učitelji kao odgajatelji. Dakle, što se sada događa? Svjesni jesmo nema dovoljan broj odgajatelja u vrtićima i onda neke jedinice posežu za nekim privremenim rješenjima i koriste zapravo učitelje kao da tako kažem zamjenske odgajatelje. Kako je do sada bilo? Do sada je bilo dakle mogli su raditi maksimalno 6 mjeseci, a onda se natječaj trebao ponoviti. Međutim, ovdje se sada zapravo uvodi mogućnost da učitelji odrade još doškolovavanje 60 ECT-e bodova dakle jednu godinu 2 semestra i nakon toga steći će po ovome dvije kvalifikacije. Bit će to i učitelji, ali će biti i odgajatelji što je malo čudno. Druga stvar je što učitelji dakle ne moraju prolaziti onaj pripravnički staž. To sam već ukazivala i na odboru o ovoj temi. Dakle, ne moraju proći pripravnički staž, a odgajatelji trebaju. Dakle, ovi učitelji koji se sada ovako doškolovavaju trebaju li oni odnosno po ovome kako je sada ovdje ne trebaju imati pripravnički staž. Dakle, evo sa ovim tom nekom zamjenom dakle da učitelji mogu biti odgajatelji što će se dogoditi? Studenti već sada najavljuju da jednostavno neće studirati dakle neće ići za odgajatelje. Zašto bi išli za odgajatelje kada mogu za učitelje, a odrade još jednu godinu pa su i učitelji i odgajatelji. Znači taj studij za odgajatelje možemo slobodno nakon ovoga ukinuti. I jedno od pitanje je bilo, dakle vi danas u Hrvatskoj na Zavodu za zapošljavanje u svakom trenutku imate otprilike u periodima od 350 do 900 nezaposlenih odgajatelja. Bila sam kažem postavila pitanje i na Odboru. Problem je taj staž koji se ne sufinancira. Jedinice lokalne samouprave nemaju sredstava za sufinancirati taj staž i onda imate na Zavodu za zapošljavanje odgajatelje koji čekaju da dobiju mogućnost za odraditi taj staž. Dakle, bilo je pitanje može li zapravo država sufinancirati to? Ono što su trendovi u Europi, dakle u Europi evo nema nigdje ovog primjera da učitelji mogu postati i odgajatelji, ono što je čak trend u Europi čak ide u obrnutom smjeru, čak se u školama u 1. razredu preporuča da se zaposle i odgajatelji jer je igra kroz igru u 1. razredu to je jedan dobar način učenja i oni čak idu prema tome da se odgajatelji dakle u suprotnom smjeru mi ćemo sada učitelji odgajatelji, a oni traže odgajatelje da se uključe u onaj obrazovni proces u 1. razredu. Dakle, to je evo najveći, zaista najveći problem kojega nekako na neki način treba riješiti. Mrežu sam evo već spomenula. Spomenuli su ovdje evo i kolege ranije kako je zapravo financiranje predškolskog odgoja zaista preveliki teret za jedinice lokalne samouprave sada onako kako nam je sustav obrazovanja takav, dakle ostale razine obrazovanja financira ih država ovdje je sve kompletno prepušteno jedinicama lokalne samouprave, a one evo i zbog onih promjena u poreznih reformi one sve teže i teže to te svoje ciljeve i zadatke ispunjavaju. Čak je i ovdje u zakonu kaže povećanje obuhvata i kaže se jedinicama lokalne samouprave dužni ste vi to organizirati. Na kraju se kaže a koliko imate kapaciteta, dužni ste organizirati koliko imate kapaciteta i onda se zapravo onaj cilj da je što više djece uključeno u te ustanove zapravo se nekako prebacuje na … [[ne razumije se]] pa koliko imaju novaca imaju, ako nemaju Bog ih veselio što bi rekli. Jedna primjedba u vezi ove dostupnosti i obuhvata. Ovdje rečenica je kaže: „Izmjenom kriterija za upis djece u dječje vrtiće omogućit će se pristup svoj djeci u neki od programa ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja.“ Dakle, ako je broj mjesta kojih imate takav kakav je dakle nije mi jasno, možda mi treba malo pojasniti kako će se to izmjenom kriterija sada povećati obuhvat? Ne znam imate 100 mjesta za djecu u vrtićima mogućnost da se financira 100 mjesta kako će sada kriterij utjecati na to? Utjecat će na to da su to sada neka druga djeca, jel'? Ali bit će ih 100. Neće ih biti 200 razumijete što vas pitam. Dakle, ovo da će izmjenom kriterija se omogućiti pristup svoj djeci je malo zapravo mi treba pojasniti, čini mi se da nije dobro definirano. Dakle, ovdje treba razjasniti što je dostupnost, to su prava zajamčena i Konvencijom o pravima djeteta, a što je to obuhvat. Isto tako nisam na početku rekla ovaj Zakon bi se zapravo trebao zvati zakon o ranom i predškolskom odgoju i obrazovanju. To rano smo preskočili. Svi pričamo o tome, a zapravo se zakon ne zove tako. Jedna još primjedba ako imam vremena, dakle u ovom članku 6. ovog Zakona kaže se da se mijenja članak 20. zakona. On govori o prednosti pri upisu u dječje vrtiće i sada nabraja djeca roditelja invalida Domovinskog rata, iz obitelji s troje i više djece itd. i kaže djeca s teškoćama u razvoju i kroničnim bolestima koja imaju nalaz i mišljenje nadležnog tijela iz sustava socijalne skrbi ili potvrdu izabranog pedijatra, obiteljskog liječnika itd. Međutim, dječji vrtići nisu ni zdravstvene, ni rehabilitacijske ustanove. Znači imaju li kapacitete, dakle imate prednost djece koja imaju teškoća u razvoju itd. i vi kažete oni imaju prednost. Ok, ali ima li ta ustanova ima li kapaciteta da takvu djecu odgaja to je isto malo upitno. S time da ona napomena stoji da zapravo u Hrvatskoj nisu niti definirane, evo završit ću, za kraj nisu niti definirane što su to ranjive skupine i nemamo ni definiranu nekakvu strategiju odnosa prema ranjivim skupinama djece. Evo zahvaljujem.
Slijedi rasprava. U ime Kluba zastupnika SDP-a poštovana potpredsjednica Sabina Glasovac.
Hvala gospodine potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege po drugi put danas. S obzirom da se radi o prvom čitanju ovoga Zakona, Klub SDP-a je sklon podržati određene intencije ali ćemo iskoristiti ovu priliku i da ukažemo na one segmente prijedloga za koje smatramo da bi se trebale revidirati i eventualno izmijeniti do drugoga čitanja. Uključivanje djece u predškolski odgoj i obrazovanje sigurno je u sustavu obrazovanja odraslih jedna od najproblematičnijih ja ću to tako reći dijelova samoga sustava kada govorimo o jednako dostupnom obrazovanju zato što ovaj sustav je jedini ako uzmemo u obzir osnovnoškolsko, srednjoškolsko obrazovanje koje je zapravo u potpunosti decentraliziran i u potpunosti ovisi o snazi, konceptu, osjetljivosti, senzibilitetu prema obrazovnim potrebama pojedinih jedinica lokalne ili regionalne samouprave. U ovom slučaju samo jedinica lokalne samouprave i zbog toga i dolazimo do te nejednakosti. Vidjeli smo i ovdje. Znači, nama je obuhvat odnosno pristup djece vrtićima se razlikuje u pojedinim dijelovima Hrvatske od 30 do 75% u neki najboljim i najsvjetlijim primjerima. Razlozi za to su brojni počevši od dostupnosti znači teritorijalne. Bitno je na žalost određuje sudbinu djeteta gdje ono živi. Jednako tako cijena vrtića. Imamo razlike i u samoj kvaliteti iako imamo državni pedagoški standard ne primjenjuje se jednako, ne poštuje se jednako tako da tu ima puno, puno problema. I dokle god je to tako moramo se nositi s posljedicama istoga. E sada ovako. U ovom Zakonu vi pokušavate doskočiti nekima od tih problema i tu podržavamo prijedlog da ministar donese nacionalnu mrežu predškolskih ustanova odnosno vrtića. Jednako tako podržavamo snažnije uključivanje jedinica lokalne samouprave. Međutim, smatram da tu izostaje i snažnija podrška države jedinicama lokalne samouprave kako bi mogla zadovoljiti odnosno postići zacrtane ciljeve kao što ste rekli i u nacionalnoj razvojnoj strategiji gdje smo sami sebi postavili vrlo visok cilj kada govorimo o uključivanju djece u raniji predškolski odgoj i obrazovanje. Ono što, ali o tome ću nešto malo više kasnije, jednako tako po dobro je da se za djecu pripadnika romske nacionalne manjine ide s pristupom da će se propisati obvezno pohađanje dvije godine predškole prije polaska u osnovnu školu. Mislim da kada smo 2013. odnosno 14. godine uvodili obveznu predškolu godinu prije upisa u osnovne škole da je između ostalog i to doprinijelo ovom broju da danas imamo 14 tisuća i 516 djece u vrtićima u odnosu na pedagošku godinu 2011. – 2012. i mislim da je to dobro, jer pripadnici romske nacionalne manjine zapravo tu jesu u najvećem dijelu oni koja djeca nisu uključena ne samo u sustav predškolskog nego imamo problem i s uključivanjem u onaj obvezni dio obrazovanja, a to je osnovnoškolsko obrazovanje. Da ne govorim o problemima s kojima se suočavamo na srednjoškolskoj razini, a svi ćemo se složiti da je rani predškolski odgoj i obrazovanje ključan za sve obrazovne kognitivne i socijalne ishode djeteta i da itekako se vidi razlika i u postignućima i u razvoju i u napretku djece koja su pohađala neki od programa predškolskog odgoja i obrazovanja i djece koja to nisu. Ono što je također ovdje u redu je da se usklađuje sa drugim sustavima da će ravnatelj biti biran na pet godina i da će biti zapošljavan u punom radnom vremenu, jednako kao i što podržavam elektronički upis u dječje vrtiće jer je iskustvo naše pokazalo da onog trenutka kada smo uveli elektroničke upise u srednje škole da se to pokazao kao jedan snažan antikorupcijski mehanizam koji je poprilično posložio stvari pri upisu da se ne lovi u mutnom i da se neka djeca ne bi dovela u nepovoljan položaj u odnosu na drugu djecu. Međutim, sad bih se prebacila na ono na što smatram da treba obratiti iznimnu pažnju između prvog i drugog čitanja i mislim da bismo tu trebali dočekati nekakve izmjene, razmislite o tome. Znači bilo bi dobro da se u samom zakonu izjednači terminologija i da se svugdje uvaži termin kurikulum, ne plan i program, ne program, ne sadržaj nego kurikulum, imamo nacionalni kurikulum ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja. Isto tako bilo bi dobro da se u čl. 22. postojeća dokumentacija odnosno da se obvežemo donijeti novi pravilnik o dokumentaciji koji će biti usklađen jednako tako s tim nacionalnim kurikulumom jer u ovom trenutku čini mi se da to baš i nije usklađeno. Jednako tako u zakonu smatram da bi trebalo osim termina roditelj koristiti termin roditelj-skrbnik jer nije svaki roditelj nisu svi roditelji skrbnici. Možda sam propustila nešto nisam u pravu, ali molim vas da to provjerite i mislim da bi to bilo u redu. Isto tako potrebno jednoznačno definirati značenja boravka programa i kurikuluma, ako više nećemo spominjati plan i program rada onda treba jasno naglasiti razliku između boravka u odnosu na program i kurikulum. E sad, obveza sufinanciranja boravka djece u drugoj jedinice lokalne samouprave, nisam sigurna da je pametno pisati u najbližoj jedinici lokalne samouprave, to bi bilo optimalno kako stoji u zakonu, međutim to neće biti moguće, to neće biti moguće. Prednost pri upisu, e sad to u čl. 6,1 proširuje kategorija djece koja imaju prednost pri upisu, međutim ako mi težimo tome da svaka djeca imaju pravo na institucionalni odgoj i obrazovanje postavlja se pitanje čemu zapravo služe kriteriji prednosti. Znači dovodimo se u situaciju da možemo, moramo vagati prednost djece s teškoćama u razvoju u odnosu na prednost djeteta koje je u siromaštvu, u riziku siromaštva i nameće se pitanje je li rani predškolski odgoj i obrazovanje zapravo socijalna i obrazovna dobrobit djeteta ili je to ekonomska dobrobit djeteta ili društva ako težimo tome da svako dijete ima i mora imati pravo na rani predškolski odgoj i obrazovanje jer je to značajno prije svega za njega. Možda bismo to mogli izbjeći na način kad bismo dob djeteta uvažili kao univerzalni kriterij pa da recimo propišemo da je obveza osnivača recimo obuhvatiti 100%-tno šestogodišnjake, 90%-tno petogodišnjake itd. ili ići na drugi način i reći da determiniramo vrstu boravka na način da četiri sata u vrtićima pravo na kraći boravak do četiri sata imaju svi, a duži onda imaju samo djeca zaposlenih roditelja što se onda regulira i cijenom, ali je dostupnost određene vrste odnosno opsega standarda onda dostupna svima. Kad govorimo o upisima djece s teškoćama to je u redu, međutim to je u redu kada za to postoje uvjeti. Znači ako imate skupinu koja se tek oformljava onda vi možete planirati i asistenta i smanjen broj djece u toj odgojno-obrazovnoj skupini, međutim što kada se to dogodi da trebate upisati takvo dijete u skupini koja je već formirana? Ne možete izbacivati iz te skupine da biste osigurali standard gdje mora biti ako je jedno dijete s teškoćama mora biti manji broj djece u samoj skupini. Pohvalno je i to što se u zakon uvodi obveza inicijalnog razgovora s djecom i roditeljima jer to je pravo djeteta na izražavanje i sudjelovanje u osobnom odgoju i obrazovanju, međutim pitanje je zašto se to predviđa samo za djecu s nerazvijenim govorom i kako ćemo znati govorni status djeteta ako s njim nismo obavili nekakav razgovor. Opservaciju provode tri osobe, bilo bi dobro da se ovaj članak možda malo preispita, vi kažete da tu treba biti jedan stručni suradnik, medicinska sestra i ravnatelj. Možda bi bilo bolje da piše najmanje jedan stručni suradnik i najmanje jedan odgojitelj plus treća osoba koja može biti nekog drugog profila. Kad govorimo o zapošljavanju učitelja kao iznimaka na terenu, to je možda nužno, ali nikako ne može biti pravilo i ne može se to dodjeljivanje diplome je zapravo upitno, na to smo vas upozorili i na samome odboru. Nemam baš puno vremena što mi je žao, imam još puno toga što bih vam željela reći, ali na kraju želim samo upozoriti na još jednu jako, jako bitnu stvar. Ne možemo tražiti od jedinica lokalne samouprave da nakon da poštuju državni pedagoški standard, a trebaju ga poštovati, da zapošljavaju kroz ovo će morat puno radno vrijeme ravnatelja, asistente zbog djece s teškoćama, treće odgojitelje i to prepustiti snagama njihovih proračuna koji naprosto u ovom trenutku nisu u stanju. Tu država mora pomoći i na tom tragu su bili i vaši amandmani 2013.g. kad smo mi u ovaj Sabor došli sa zakonom i prijedlogom obvezne predškole, kad ste ulagali amandmane [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] a, te troškove dodatne treba preuzeti država.
Slijedi rasprava Kluba zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Rade Šimičević.
… [[Govornik naknadno uključen.]] HS-a, državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Evo pred nama je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o predškolskom odgoju i obrazovanju. Kako se ono kuća gradi od temelja tako se zapravo i djeca odgajaju od rođenja. I da bi to doista i bilo tako u RH predškolski sustav odgoja i obrazovanja uređen je Zakonom o predškolskom odgoju i obrazovanju, državnom pedagoškom standardu, programskim usmjerenjima odgoja i obrazovanja predškolske djece, nacionalnim kurikulumom za raniji predškolski odgoj i obrazovanje i Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi. Od stupanja na snagu 1997. zakon je doživio 3 izmjene 2007., 2013. i 2019. koje su u određenoj mjeri dodatno uredile sustav ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja. Stanje predškolskog odgoja u RH u pedagoškoj godini 2019/2020. i predškolski odgoj i obrazovanje izvodio se u 831 dječjem vrtiću odnosno 1699 objekta, objekata koje je pohađalo 139.628 djece prema Državnom zavodu za statistiku iz 2021. U razdoblju od pedagoške godine 2010/11. do 2019/20. godine povećan je broj ustanova u kojim se provodi program ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja te broj djece koji su uključeni u taj program. Tako da smo imali 1494 objekta 2011/12., a došli smo do 1699 objekata u 2020. godini. Broj djece koji je bio u obuhvatu je 125.165 djece u pedagoškoj godini 2011/12. da bismo došli danas do 139.682 djece u predškolskoj godini. Unatoč povećanju objekata i obuhvata djece u programu ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja još uvijek nije na zadovoljavajućoj razini i jedna je od glavnih ciljeva ovoga zakona stvarati mogućnosti povećanja obuhvata djece u sustavu ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja. Iz podataka isto tako razvidno kako je obukom djece programima ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja najviši u najrazvijenijim županijama, a samim tim postoje regionalne razlike u uključenosti djece u predškolske programe. Kako se mi zalažemo za ravnomjeran razvoj cijele naše domovine Hrvatske tako i predškolskog odgoja i obrazovanja nužno je do 2026. godine povećati obuhvat na 90% djece predškolskim programima. Povećanjem obuhvata djece svako tko treba osigurati dodatne kapacitete kako bi sva djeca u RH u dobi od 3 do 6 godina do 2030. godine mogli pohađati vrtićke programe. Ključna investicija u Nacionalnom programu oporavka i otpornosti u dijelu obrazovanja je izgradnja dodatnih 25.500 mjesta u predškolskim ustanovama za što je osigurano milion i 620 tisuća kuna, milijarda i 620 miliona kuna. Osnova pitanja koja se trebaju urediti u ovom zakonu je stvaranje mogućnosti povećanog obuhvata djece u sustavu ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja na način da se dodatno propisuju obaveze organiziranja predškolskog odgoja i obrazovanja jedinicama lokalne samouprave uz organizacije sa susjednim jedinicama lokalne samouprave. Ovo je prijedlog, on je dobar, međutim trebat ćemo vidjeti kako će to zapravo zaživjeti u praksi. Kako bi se učinkovitije udovoljilo zahtjevima nacionalnog ustroja dječjih vrtića zakon omogućuje nadležnom ministru da donosi nacionalnu mrežu dječjih vrtića koji do sad nije postojala. Mreže su do sada donosili osnivači ali na takav način da ne daje mogućnost povećanja potrebe izgradnje novih objekata sukladno potrebama djece i roditelja. Predškolski odgoj i obrazovanje dodatno se usklađuju s drugim propisa odgojno obrazovnog sustava i kurikularnim dokumentima. Nadalje, dopunjava se kriterij za ostvarivanje prednosti prilikom upisa u dječje vrtiće jedinica lokalne i regionalne samouprave ili RH. Dakle, prednost prilikom upisa imaju djeca roditelja invalida Domovinskog rata, djeca iz obitelji s troje i više djeca, djeca oba nezaposlena roditelja, djeca s teškoćama u razvoju, djeca samohranih roditelja, djeca osoba s invaliditetom onda djeca udomiteljskih obitelji, djeca koja obvezno pohađaju predškolu, djeca roditelja koji primaju doplatak za djecu, roditelji primatelji zajamčene minimalne, minimalne naknade. Pri upisu u dječji vrtić stručno povjerenstvo dječjeg vrtića provodi razgovor s roditeljima i djetetom odnosno provodi se opažanje djetetova ponašanja i komuniciranja uz nazočnost roditelja. Pored ovoga dodaju se odredbe temeljem kojih stručno povjerenstvo donosi prosudbu o uključivanju djece u odgojno obrazovne skupine s redovitim i posebnim programima za djecu s teškoćama koji imaju nalaz i mišljenje nadležnih tijela. S ciljem rješavanja kadrovskih problema u predškolskom odgoju i obrazovanju zakon daje mogućnost zapošljavanja učiteljima primarnog obrazovanja s tim da oni trebaju steći uz obavezu stjecanja dodatnih kompetencija. Ako u određenom roku učitelji primarnog obrazovanja ne steknu dodatne kompetencije oni će izgubiti pravo zaposlenja odnosno neće se moći zaposliti niti u bilo kojoj drugoj predškolskoj ustanovi. Radi lakše zapošljivosti odgajatelji stručni suradnici moći će se zaposliti na neodređeno vrijeme kao i pripravnici uz obavezno polaganje, uz obavezu polaganja stručnog ispita. Isto tako, omogućava se zapošljavanje, zapošljavanje trećeg odgajatelja ili pomoćnika za djecu s teškoćama u razvoju. Zbog lakšeg postupka upisa u dječji vrtić što je isto novina osigurava se mogućnost elektroničnog upisa djece tijekom cijele obrazovne vertikale od vrtića do fakulteta. Mi smo zapravo svjedoci što nam je donio elektronski upis učenika u srednju školu, znači riješili smo se svih poteškoća, sustav rangira učenike, tako da je javnost stekla povjerenje u taj oblik upisa, a vjerujem da će tako biti isto sa djecom za dječji vrtić i tu možemo zahvaliti Ministarstvu znanosti i obrazovanja, te Hrvatskoj akademskoj istraživačkoj mreži CARNet. Uređuje se i način vođenja zajedničkog elektronskog upisnika predškolskih ustanova pri ministarstvu nadležnom za obrazovanje, a u skladu s odredbama propisa s kojim se uređuju zaštita osobnih, osobnih podataka. Što će ovaj zakon donijeti odnosno što će proisteći iz njega? Omogućuje se veća dostupnost programa ranog predškolskog odgoja i obrazovanja, donosi se mreža dječjih vrtića na nacionalnoj razini, omogućava se bolje planiranje razvoja mreže dječjih vrtića s ciljem smanjenja razlika, dodatno se, dodatno će se naglasiti obaveza JLS, osiguravanje potrebnih stručnih kadrova omogućit će se učitelja primarnog obrazovanja uz uvjet koji smo rekli da moraju steći potrebnu kvalifikaciju, ako ne steknu izgubit će, izgubit će posao. Uređenjem odredbi o kurikularnim dokumentima uskladit će se sustav ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja s ostalim dijelovima obrazovnog sustava. Zakonom je propisano kako dječji vrtići uz redovite programe mogu isto tako izvoditi, a to smo svjedoci da već određeni programi postoje, programi učenja stranih jezika, programi umjetničkog, kulturnog, vjerskog i športskog sadržaja i zakonom se predlažu odredbe kojim će omogućiti izvođenje kraćih programa u dječjim vrtićima, knjižnicama, socijalnim, kulturnim i športskim ustanovama. Osobama imenovanim za ravnatelja dječjeg vrtića koji su prije imenovanja imali ugovor na neodređeno vrijeme da se čuva nakon isteka dva mandata i ako ne budu ponovo imenovani bit će vraćeni na odnosno čeka ih posao koji su radili prije. Dakle, Klub HDZ-a će podržati ovaj zakon. Hvala lijepo.
Slijedi rasprava u ime Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka koji će podijelit poštovani zastupnik Glavašević i Benčić.
Hvala g. potpredsjedniče sabora, kolegice i kolege lijep pozdrav, g. državni tajniče sa suradnicom. Mi iz Kluba zeleno-lijevog bloka pozdravljamo intencije izmjena i dopuna ovoga zakona. Smatramo da su jako dobre, prije svega tu mislimo na pojačavanje obaveza osnivača i države da prošire broj djece obuhvaćene ranim i predškolskim odgojem i naglasku na djeci ranjivih skupina. Smatramo također da je dobra ideja da ministar donosi odluku o mreži vrtića, te da se takva odluka usustavi na nacionalnoj razini i da se usklade kurikulumi. Ovo je razina ranog odgoja i obrazovanja i to je prepoznato u brojnim dokumentima EU, dokumentima Vijeća Europe i raznih agencija UN-a, prije svega na UNICEF mislimo i prepoznata je ta razina kao ključna upravo za izjednačavanje ranih startnih pozicija za kasnije obrazovanje, a time naravno i uspjeh u društvu i općenito bolje životne šanse. Isto tako vrtić koji detektira i pomaže u ispravljanju poteškoća koje se kod djece u ranom razvoju mogu pojaviti, a onda i pravodobno adresirati smatramo da je nezamjenjiva. Dakle, izmjene smatramo logičnima i dobrodošlima, ali imamo pitanja oko provedbe odnosno smatramo da je ona nejasno definirana i to pogotovo u ovim elementima. U članku, dakle čl. 11. mijenja se čl. 24. osnovnog zakona. U st. 4. se kaže, ako se na natječaj ne javi osoba koja ispunjava uvjete iz st. 3. ovoga članka poslove odgojitelja može obavljati osoba koja je završila učiteljski studij uz uvjet da u roku od 2.g. od dana zasnivanja radnog odnosa stekne dodatne kvalifikacije sa 60 ECTS bodova iz studijskog programa ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja i kvalifikaciju prvostupnika ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja na jednom od visokim učilišta u RH na kojem se izvodi studijski program ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja. Ovo je nejasno i potrebno je objašnjenje. Naime, ako se traži kvalifikacija prvostupnika ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja onda to već samo po sebi podrazumijeva ne 60 nego 180 ECTS-a iz studijskog programa ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja. A ako se misli na nekakav novi studij ili program dokvalifikacije 2.g. je prekratak rok za uvođenje i licenciranje takvog studija ili programa. Dalje, čl. 12. dodaje se čl. 24.a. u osnovni zakon, u st. 3. tog novog članka navode se uvjeti koje mora ispunjavati pomoćnik za djecu s teškoćama u razvoju, te stručni komunikacijski posrednik, te se uz ostalo kaže da je jedan od uvjeta završeno osposobljavanje i stečena djelomična kvalifikacija. U st. 5. navodi se da će sadržaj tog osposobljavanja propisati ministar nadležan za obrazovanje odgovarajućim pravilnikom. Potrebno je definirati kakvo je to osposobljavanje i koja je to djelomična kvalifikacija s obzirom na definiciju djelomične kvalifikacije navedene u Zakonu o hrvatskom kvalifikacijskom okviru. Djelomična kvalifikacija je kvalifikacija koja samostalno ne udovoljava uvjetima za pristupanje tržištu rada i/ili nastavku obrazovanja nego isključivo uz odgovarajuću cjelovitu kvalifikaciju odnosno uz jednu ili više drugih odgovarajućih djelomičnih kvalifikacija u skladu sa standardom cjelovite kvalifikacije. U tom smislu budući pravilnik kojeg će propisati ministar trebao bi biti preciznije najavljen barem u svojim temeljnim odredbama. I konačno u uvodnom dijelu zakona predloženog zakonskog teksta u obrazloženju se kaže kako zakon neće iziskivati dodatna sredstva, te se dodaje sredstva za provedbu svih obaveza koje proizlaze iz ovoga zakona jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave osiguravaju u okviru raspoloživih fiskalnih kapaciteta pojedine jedinice jer ovaj zakon ne propisuje rok za njihovu provedbu. Zakon bez jasnog roka za provedbu može vrlo lako ostati mrtvo slovo na papiru. Obavezno je po našem mišljenju propisati rok za provedbu jer će u protivnom jedinice lokalne samouprave varirati u kvaliteti i žurnosti provedbe ovoga zakona, a to je upravo ono što se želi izbjeći jer cilj je upravo isti nacionalni standard u pristupačnosti i kvaliteti predškolskog odgoja i obrazovanja. Dakle, dozvolimo da rok bude realan i izvediv, ali zakon bez roka nema mnogo smisla. I na samome kraju još dvije kratke opaske. Propisuje se da prednost pri upisu za djecu roditelja s invaliditetom koji su u registru. Ako je intencija da se obuhvati svu djecu osoba s invaliditetom onda bi trebalo u zakonu propisati prednost putem rješenja o invaliditetu jer nisu svi u registru. I drugo, htjeli bismo dodati kako smatramo da bi država trebala pomoći jedinicama lokalne samouprave u financiranju vrtića, dakle ne izgradnji nego financiranju rada. Iz Programa ruralnog razvoja financirana je izgradnja u mnogim jedinicama lokalne samouprave, ali potrebno je subvencionirati i njihovo funkcioniranje jer proračuni mnogi jedinica lokalne samouprave to naprosto ne mogu podnijeti. Sada ću prepustiti govornicu mojoj kolegici Benčić.
Hvala vam. Pa htjela bih iskoristiti ovu priliku zapravo da ukažem na jednu odredbu ovog zakona koja se doduše ne mijenja ovim izmjenama i dopunama, međutim mi ćemo staviti amandman na temelju toga da nije u skladu sa Ustavom, a to je odredba koja definira na koji način se biraju članovi Upravnog vijeća predškolskih ustanova odnosno dječjih vrtića konkretno i koja kaže da upravna vijeća imaju pet do sedam članova, polovica od njih dolazi iz redova osnivača odnosno predlaže ih osnivač što su najčešće jedinice lokalne samouprave jel, međutim mora dolaziti iz redova javnih radnika. Dakle, nije određena struka nego bilo ko, ko je javni radnik, dakle može biti primjerice radnik u kulturi, radnik u nekom javnom poduzeću itd., a ne može primjerice biti osoba koja jest stručna primjerice, npr. dječji psiholog koji radi u nevladinoj organizaciji, on po ovom zakonu ne može biti član upravnog vijeća. Ne može primjerice bit evo stručnjak za rani i predškolski odgoj i obrazovanje koji radi u UNICEF-u, ne može biti član upravnog vijeća po ovome jer ne spada zapravo u tu definiciju javnih radnika. Dakle, ono što je još problematično, nisu samo ovi primjeri koji ograničavaju onda zaista izbor ljudi nego i činjenica da ne postoji nijedno obrazloženje zašto bi članovi upravnog vijeća u vrtićima za razliku od svih drugih ustanova morali baš biti iz redova javnih radnika. Ja bi razumjela da ste rekli iz redova javnih radnika u odgoju i obrazovanju jer bi se struka odredila, mada i tu bi bilo upitno da li mora onda baš biti iz javnih možda jer takva vrsta razlikovanja je diskriminatorna prema europskom pravu da diskriminiramo ljude na temelju sektora u kojem rade. Tako da tu ja mislim da se morate uskladiti i sa europskim direktivama, a na kraju krajeva i zbilja s našim Ustavom, osim ako ne postoji neko obrazloženje koje mi sada nismo vidjeli zbog čega baš moraju biti javni radnici, nekakvo obrazloženje koje bi bilo u skladu s Ustavom. Ja ga ne vidim. Ali voljela bih čuti možda vi imate neku argumentaciju koja iza toga stoji. Htjela bih istaknuti još jednu stvar, vrlo bitnu, a to je činjenica da je Hrvatska pa i po ovome, a to je po broju djece upisane odnosno udjelu djece upisane u predškolski odgoj i obrazovanje od četiri godine na dalje i tu smo opet na dnu ljestvice EU odnosno od svih zemalja članica EU smo zadnji, ispod nas od europskih zemalja još su Švicarska, Lihtenštajn, Turska i Sjeverna Makedonija, evo dakle od EU članica najmanje 81,8% do 2020. upisane djece u predškolski odgoj i obrazovanje. Prosjek EU je 95,5%, dakle imamo ogroman raskorak do tog europskog prosjeka do kojeg želimo doć. U tom smislu mi smo i pozdravili činjenicu sa se NPO-u zaista su odredila sredstva koja će biti za izgradnju novih vrtićkih ustanova, međutim želimo istaknuti problem da i sada imate taj problem da ste financirali primjerice iz Programa ruralni razvoj izgradnju vrtića u različitim jedinicama lokalne samouprave gdje te jedinice lokalne samouprave zbog svoje veličine i niskog proračuna koje imaju ne mogu financirati održavanje tih ustanova, niti plaće zaposlenika, niti opremu, ništa, ne mogu subvencionirati vrtiće u onoj mjeri koje bi trebale i zaista država tu mora preuzeti obavezu subvencioniranja za one jedinice lokalne samouprave koje to same ne mogu kako bi sva djeca na području cijele Hrvatske imala jednak, zaista jednak pristup predškolskom odgoju i obrazovanju i kako bismo digli ovo na 95% što je trenutno prosjek EU. Hvala.
Slijedi rasprava u ime Kluba zastupnika socijaldemokrata, poštovana zastupnica Ivana Posavec Krivec.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Državni tajniče sa suradnicom. Mi iz Kluba socijaldemokrati podržat ćemo ove predložene izmjene i dopune Zakona o predškolskom odgoju i obrazovanju kojima se uvode određene novine, a kojima je cilj povećanja obuhvata djece, ali i poboljšanje kadrovskih uvjeta u vrtićima. Mi smatramo da je ovo pitanje prioritetno pitanje razvoja RH i mislimo da tu ne bi smjelo biti nikakve dvojbe već da bi država jasno trebala definirati da je ovo njoj osnovna i glavna demografska mjera. Osigurati vrtić dostupan u cijeloj Hrvatskoj za svu djecu jer upravo iz predškolskog odgoja proizlaze razvijeni ljudi, proizlaze ljudi koji su socijalizirani, ljudi koji žele učiti, koji se žele uključivati dalje u druge odgojno obrazovne procese. A danas smo pričali ujutro u prvoj raspravi upravo o tome sa kojim se problemima Hrvatska susreće danas kada govorimo o obrazovanju odraslih. Predloženim zakonskim izmjenama uvodi se obveza organiziranja predškolskog odgoja i obrazovanja u svim jedinicama lokalne samouprave. Za oni koji nemaju dječje vrtiće na svom području zakonom se propisuje obveza sufinanciranja pohađanja vrtića djece s njihova područja u najbližem susjednom mjestu. Novost vezana uz povećanje kadrovskih uvjeta odnosi se na mogućnost zapošljavanja učitelja razredne nastave od 1 do 4 razreda osnovne škole u dječjim vrtićima gdje bi izvodili program predškole. Učitelji koji bi radili u vrtićima imali bi obvezu stjecanja dodatnih kompetencija, konkretno stjecanja akademskog naziva prvostupnik predškolskog odgoja i obrazovanja. Voljeli bismo već danas znati gdje, kako i pod kojim uvjetima, voljeli bismo već danas znati u kakvom će odnosu isti ti ljudi biti u odnosu na one koji su završili kompetenciju predškolskog odgoja. Hoće li oni jednako tako morati biti pripravnici u tim ustanovama ili neće morati. Znači iz svega ovoga što iščitavamo oni neće biti u jednakom položaju i mislimo da to može biti jedan od problema odnosno nedostataka koji će ovdje iznjedriti, ali podržavamo upravo to proširenje mogućnosti i zapošljavanja znači nastavnika razredne nastave. Dalje, moguća problematika koju vidimo je kako postići ekonomsku cijenu smještaja djece u vrtiće. Velike, velika većina financijskih sredstava javnih vrtića dolazi od jedinica lokalne samouprave kojemu vrtić pripada odnosno kojem je osnivač, a drugi je najveći izvor roditeljska participacija. Općenito javno financiranje iz proračuna jedinica lokalnih samouprava proteklih godina bilo je stabilno i činilo je oko 79% svih prihoda vrtića. Vrtićke naknade koje se određuju temeljem odluka o mjerilima za određivanje prioriteta za upis i kriterijima za naplatu usluge dužni su platiti roditelji. Prema istraživanjima u prosjeku iznose nešto manje od trećine odnosno oko 33% iskazane ekonomske cijene odnosno između 550 i 600 kuna mjesečno. Problem je u jedinicama lokalne samouprave koje imaju znatno manje fiskalne kapacitete pa se participacija roditelja u prosjeku povećava. Prihodi iz privatnih izvor vjerojatno će biti viši u vrtićima koji imaju bogatu ponudu posebnih programa ili dodatnih sadržaja sportske aktivnosti, jezici, Montessori za koje roditelji dodatno plaćaju tzv. nadstandard koji smatramo da je sada u 21. stoljeću izuzetno bitan za naše vrtićance. Kako omogućiti da sva djeca koja žele budu upisana u vrtiće? To je ono što mi smatramo da bude prioritet, da vrtić bude dostupan svoj predškolskoj djeci. Kako osigurati asistente svoj djeci s posebnim potrebama? Kako osigurati prijevoz djece kod prostorno udaljenih naselja? Tko će nam dati odgovore na ova pitanja? Tko će to financirati? Ovdje ispada da su to sve financijske obveze koje će pasti na teret jedinica lokalne samouprave i koje se neće moći ostvariti bez njih. Ukoliko je to decentralizacija potrebno je provesti i veću decentralizaciju fiskalnih sredstava jer ovako sve ovisi o lokalnim čelnicima, o njihovoj volji, o njihovom programu i o mogućnostima njihovog proračuna. Dat ću vam samo primjer evo porušene Gline. Neki dan smo u Glini čuli kako su njihovi fiskalni kapaciteti smanjeni jer oni izvorni prihodi koji dolaze od komunalne naknade su nestali. Zašto? Zato što su objekti koji imaju crvenu i žutu naljepnicu oslobođeni tih primanja, to su njihova izvorna sredstva. Izvorna sredstava iz kojih oni moraju plaćati i ovakve, i ovakve izdatke. Njima se država o tome nije očitovala, oni ne znaju kako će isplatiti plaće svojim zaposlenicima jer će probiti 20% proračuna. Oni ne znaju kako će financirati ono što je osnova, a ovdje je to predškolski odgoj. Dakle, posebno osjetljivo pitanje za nas je i svrsishodnost uvođenja u predškolske ustanove primjene onoga što već sada imamo u Zakonu o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi. Naime, mi smatramo da bi trebalo uvesti obvezu predškolskim ustanovama da prijave nadležnom tijelu socijalne skrbi odnosno drugom nadležnom tijelu slučajeve kršenja prava djece. Posebno oblika nasilnog ponašanja, spolne zloporabe, zanemarivanja ili nehajnog postupanja, zlostavljanja ili izrabljivanja djeteta. Sugeriramo da o tome povedete računa ne zato što je danas Međunarodni dan ljudskih prava nego zato što to naša djeca zaslužuju. Oni moraju imati isti pristup kao što to imaju djeca u odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi. Isti standard. Također bilo bi dobro donijeti i podzakonski propis kojim bi se detaljnije razradila takva obveza o načinu postupanja predškolske ustanove u slučaju da utvrdimo da je do kršenja prava djece i došlo. Potrebno je predvidjeti mjerila za ujednačavanje sufinanciranja predškolskog odgoja i obrazovanja na razini države kao i ujednačavanja i usklađivanja kriterija i uvjeta za upis djece u dječje vrtiće na nacionalnoj razini. Bilo bi jako dobro da u samom tekstu zakona ili u posebnom propisu donesenom na temelju zakona to bude, to bude definirano. Različiti kriteriji sufinanciranja dječjih vrtića od strane osnivača osobito jedinica lokalne i područne odnosno ponekad i regionalne samouprave rezultiraju nejednakom dostupnošću predškolskog odgoja i obrazovanja djece. Dakle, to mora biti, to mora postati obveza RH. Tu više za nas ne smije biti spora. To ne smije biti prepušteno jedinicama lokalne, a velim i regionalne samouprave. Kriteriji i uvjeti upisa u dječje vrtiće vrlo su različiti, ponekad su i netransparentni. Opći akti dječjih vrtića jedinica lokalne samouprave predviđaju različite uvjete i kriterije upisa djece od kojih neki imaju čak i diskriminirajuće učinke na koje smo ukazivali i kroz apele JLS odnosno to je pokazano i osnivačima, ponekad bez uspjeha jer ZPOO ne sadrži okvir ili kriterij kojih se treba pridržavati. Primjerice, tu je uvjet prebivališta za upis djece u vrtiće u pojedinim JLS na koji se najčešće pritužuju roditelji, zahtijevaju da oba roditelja imaju prebivalište na području jedne JLS upravo one na kojoj se nalazi dječji vrtić. Takav uvjet za vrtić rezultira neopravdanim razlikovanjem djece i može predstavljati diskriminaciju djece po obiteljskom statusu. Brojne su okolnosti zbog kojih obitelji imaju različite adrese prebivališta, razvod, nekad lošije imovno stanje, život na različitim adresama zbog zaposlenja, preseljenja ili drugo. To moramo uzeti u obzir, to ne može ostati na promišljanje JLS. Susrećemo se i s uvjetom koji propisuje da se ako dvoje ili više djece ostvaruje jednak broj bodova redoslijed na listi reda prvenstva određuje prema starosti djeteta, od starijeg djeteta prema mlađem za vrtićke odnosno od mlađeg prema starijem za jasličke skupine djece. Primjena te odredbe otežava upis u jaslice djece koja su rođena u jesenskim i zimskim mjesecima i koja navršavaju potrebnu dob za upis nakon provedenog natječaja za upis ili nakon početka predškolske godine. Nadalje, s navršenih godinu dana djeteta roditelju uobičajeno završava roditeljski dopust, a šta je to primjerice u prosincu kada nema mogućnosti upisa u vrtić, a prije toga dijete ne ispunjava uvjet dobi da bi bilo upisano u vrtić. Pogledajte trenutnu situaciju u Gradu Zagrebu. Što će biti sa djecom koja trenutno ne mogu biti upisana u vrtić, a neke druge mjere im se oduzimaju? Ne, pri tom ne kažem da ne podržavamo takvu opciju da bude potpuno jasno, ali tražimo da postoje mogućnosti upisa djece u dječje vrtiće i izvan onih regularnih rokova. Osim toga dalje ne postoji jamstvo za omogućavanje upisa djece nezaposlenih roditelja s obzirom na kriterije za ostvarivanje prava prednosti iz čl. 20. zakona. Dakle, naravno da ja ovdje nemam dovoljno 10 minuta za reć sve ono što bi u Hrvatskoj trebalo osigurati da Hrvatska uistinu bude progresivna zemlja, da Hrvatska uistinu predviđa da su joj djeca budućnost kako to svi volimo reći, da su joj djeca najveći potencijal i da se vodimo onom UNICEF-ovom prve 3 su najbitnije. Da bi prve 3 bile uistinu najbitnije mi moramo omogućiti da prve 3.g. djetetova života djeca mogu pohađati dječji vrtić i da njihovi roditelji mogu to iskoristiti. Hvala.
Slijede pojedinačne rasprave, prva je poštovana zastupnica Sanja Radolović.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče HS, poštovani državni tajniče sa suradnicima, poštovani kolegice i kolege zastupnici. Slažem se sa kolegicom Posavec Krivec, ne 10 minuta niti 5 kolko ja imam u pojedinačnoj raspravi, sat vremena svakom zastupniku ovdje danas ne bi bilo dovoljno da elaborira svaki stavak i članak zakona s obzirom na obim, a s obzirom i na ono što je dakle najbitnije, svima su nam najbitnija djeca vjerujem, pa sukladno tome ja ću samo reći da ove izmjene i dopune Zakona o predškolskom odgoju i obrazovanju zaista donose značajan broj dobrodošlih inkrementalnih izmjena usmjerenih povećanju kvalitete ranog predškolskog odgoja i obrazovanja, međutim mi osim samih deklarativnih imamo zaista suštinskih problema u Hrvatskoj u području ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja. Svi znamo dakle da ja za uspjeh u školi vrlo važno ići prije toga u vrtić, no mladi građani naše RH često nemaju pristup takvim javnim uslugama, posebice u ruralnim krajevima. Paradoksalno imali smo velika sredstava iz EU fondova kroz program ruralnog razvoja gdje su se gradili vrtići, da vas naziv program ruralnog razvoja ne zavara, gradili su se vrtići i u gradovima, turističkim gradovima u naseljima koja nisu dakle, koja su bila ruralna, koja nisu bila tolko naseljena, ispunila su samim time kriterij. I što se zapravo dogodilo? Sada ti isti vrtići dakle kojima su sredstva osigurana za infrastrukturu ne mogu ispuniti ono najvažnije, dakle sadržaj samog vrtića, ispunila se forma, sagradili su se zidovi, ali sada za sam sadržaj nema se novaca, pa su mi se tako mnoge JLS u prvom redu općine požalile da one jednostavno ne mogu ispuniti pedagoški standard, u prvom redu ne mogu na 12-ero djece zaposlit jednog odgojitelja, nemaju novaca za to. S jedne strane dakle ponavljam, nije se razmišljalo kada se osiguralo kroz program ruralnog razvoja sredstva za infrastrukturu, ja uopće ne vidim razloga zašto se kroz Europski socijalni fond nisu osigurala sredstva za ispunjenje tih istih vrtića i njihovih pedagoških standarda. No dakle podsjetit ću samo na još jednu stvar. Prema podacima Eurostata, dakle u Hrvatskoj vrtić pohađa jedva nešto više od polovice djece u dobi od 3. do 6.g., ali ono što posebice zabrinjava jesu podaci po našim županijama. Pa tako primjerice u Brodsko-posavskoj županiji vrtić, pazite, pohađa tek 18,9% djece do Grada Zagreba gdje u vrtić ide gotovo 90% djece. Ali mislim da nam je svima poprilično zastrašujuć podatak da u Brodsko-posavskoj županiji, a ima takvih još županija jako blizu, 18,9% djece. Međutim, kao što sam rekla za uspjeh u školi jako je važno ić u vrtić, al ne samo za uspjeh u školi. Prema jednom istraživanju koje je također provedeno od udruge civilnog društva ono što zabrinjava jest da djeca koja ne idu u vrtić, a dolaze iz socijalno ugroženih obitelji imaju čak 17 puta manje šanse da opet ne postanu socijalni slučajevi kao obitelji iz kojih dolaze. Mislim da nas to svih skupa treba zabrinjavati i da se trebamo nad time zamisliti, pa tako i prilagoditi ove zakonske izmjene samim time. Ono što mi je prvo u oko upalo jest i što smatram da bi se trebalo nadodati, a to je nekakva okvirna odredba kojom bi zapravo dječji vrtići, neću reć bili primorani, ali opet bi morali razmišljati o radnom vremenu. Evo ja dolazim iz jedne Pule gdje živi gotovo 60.000 stanovnika i vi u mom gradu imate svega jedan gradski vrtić koji radi do 20 sati. Pa gledajte ne radimo svi u uredima, ne radimo svi od 7-15 ili od 8-16, neki roditelji jednostavno nemaju iste šanse, neka djeca nemaju jednake mogućnosti i mislim da bi se tu upravo u taj čl. 16. st. 2. gdje se ističe ispravna odredba o obvezi usklađivanja radnog vremena vrtića s potrebama djece zaposlenih roditelja trebala dodati odredba gdje bi se vrtićima, da tako kažem dala nekakva poluobveza da prilagode radno vrijeme. I tu bi svakako upozorila na činjenicu da ono što se trenutačno dešava u jedinici lokalne samouprave u mnogo dječjih vrtića jest da ako oba roditelja nisu zaposlena, ako oba roditelja nemaju potvrdu HZMO-a vi zapravo s vašim djetetom ste na dnu ljestvice za upis. Mislim moramo jednostavno sagledati drugačije situacije, neko je možda izgubio trenutačno posao, neko možda ima nekakvu bolest pa ne može raditi, to su sve situacije koje se ovim prijedlogom zakona moraju bolje uskladiti i definirati. Evo zahvaljujem.
Imamo dvije replike, prva je poštovana Sabina Glasovac.
Hvala lijepa. Spomenuli ste da grad Zagreb ima najveći obuhvat djece, međutim moramo spomenuti da je i grad Zagreb najproblematičniji što se tiče poštivanja državnog pedagoškog standarda i jedan od problema zašto se krenulo s financiranjem ove mjere roditelj-odgojitelj je bilo zato što Zagreb koji je imao sredstava nije htio ulagati u svoje vrtiće nego mu je bilo jednostavnije izdvajati za majke koje će sjediti doma sa zabranom da djeca idu u vrtiće što je potpuno neprihvatljivo. A drugo, male općine koje se drže državnog pedagoškog standarda one će kroz ovaj zakon biti kažnjene. Evo sad primjerice Općina Konjščina pokriva DV u Konjščini, susjednu Općinu Hrašćinu koja nema vrtić, Općinu BEdenicu koja već ima upite da se priključe tom vrtiću i Općinu Budinščinu koja je tek u rujnu otvorila svoj vrtić. Troškovi su od 2018.-2021. iznimno porasli, s tim da će se sad morati priključiti i djeca ovih susjednih općina, a nema pomoći države. Tu je problem, oni koji poštuju DPS i žele zadržati kvalitetu neće [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] to moći.
Odgovor.
Zahvaljujem na vrlo kvalitetnom postavljenom pitanju. Da, ali ja sam isto tako rekla znači mi smo osigurali sredstva za infrastrukturu opet sad premijer sa cijelom svitom se busa u prsa sa 22 milijarde eura odnosno on kako sad kaže sad je naraslo na 24 ne znam od kud mu te dvije, ali nebitno, ja se pitam onda zašto jednostavno se odmah ne stavi linija financiranja ad acta za svu tu potrebu da kažemo soft infrastrukturu za sadržaj i zadovoljavanje pedagoških standarda i još bih stavila ko kriterij, svi koji su uspjeli povuć sredstva iz Programa ruralnog razvoja ili nekakvog drugog da sagrade taj vrtić mislim da bi trebali imati prioritet da mogu ispuniti taj pedagoški standard. Spomenuli ste grad Zagreb, apsolutno se slažem, ja sam gledala malo i praksu u ostalim državama EU, Irska jedina ima stopu nižu od Hrvatske, ali zašto? Oni na razini cijele države imaju takvu nekakvu mjeru roditelj-odgojitelj koja u bitnome je drugačija i puno je bolja i štoviše roditelji čak izbjegavaju je koristiti već odlaze raditi i zapošljavat se [[Upadica Sanader: Vrijeme.]]
Sljedeća replika poštovana Andreja Marić.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice ukazali ste na nekoliko bitnih stvari, između ostaloga poštivanje pedagoških standarda, problem radnog vremena vrtića mislim da to imamo svi u svojim sredinama, roditelji mnogi su zaposleni, rade duže i onda nemaju kuda sa djecom prije nego se vrate s posla. Da li vi mislite da će ove izmjene zakona osigurati dostatan broj odgojitelja? Dakle, tu jesu nekakve izmjene jel da će se omogućiti da učitelj primarnog obrazovanja rade, pa da će se omogućiti pripravnicima do polaganja stručnog ispita itd. da li mislite da je to dovoljno? Mislim mi stalno u nečemu kasnimo, sad tek imamo rok od dvije godine da država donese nacionalnu mrežu dječjih vrtića, a onda se postavlja pitanje tko će tu raditi, da li mi na vrijeme uopće planiramo naš stručni kadar? Hvala.
Hvala na pitanju poštovana kolegice. Pa da mislim da jako kasnimo i mislim da je poprilično nerealno ovo da ćemo tako lako donijeti nacionalne mrežu, nacionalnu mrežu s prve strane imate očito jedinice regionalne i lokalne koje se nije puno pitalo prilikom donošenja ovih zakonskih izmjena i sigurna sam da će se oni prvi dići na noge i neće tako lako dati da tako kažem da im ministar donese tu nacionalnu mrežu ako već sami znaju da ne mogu ispunit uopće nikakve te pedagoške standarde koji im se utvrđuju, tako da mislim da to uopće nije realno za očekivati. Što se tiče radnog vremena vrtića, pa isto tako mislim da država uskoči i da se pomogne jedinicama lokalne samouprave da bi svi vrtići u svojim krajevima da tako kažem mogli ispuniti tu zakonsku obvezu koja još nije doduše zakonom definirana i da bi mogli produžiti svoje radno vrijeme, a ne samo zadovoljiti onu normu do 16, 1,30 kako 95% vrtića danas u Hrvatskoj radi.
Sljedeća pojedinačna rasprava poštovana zastupnica Vesna Bedeković.
Hvala vam lijepa. Poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Evoga nekoliko riječi koliko se stigne u pet minuta reći o Prijedlogu izmjena i dopuna Zakona koji je kao što znamo nakon prvog njegovog donošenja 2007.g. tri puta mijenjan i za očekivati je da ovaj put ova izmjena zaista bude pozitivan iskorak koji će rezultirati kvalitativnim poboljšanjem sustava ranog i predškolskog obrazovanja u Hrvatskoj. Ono što je osnovni cilj zaista postići veći obuhvat djece i ravnomjernost dostupnosti ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja u cijeloj Hrvatskoj. Već sam rekla to, ali ponovo ću naglasiti, cilj je do 2026.g. postići obuhvat od 90% sve djece radnim predškolskim odgojem i obrazovanjem, otvoriti 22.500 novih mjesta za polaznike i naravno do 2030.g. postići potpuni obuhvat djece u Hrvatskoj ranoj i predškolskim odgojem, NPOO za to je predvidio, predviđena su za to sredstva od 1,62 milijarde kuna i iz toga je razvidno zapravo prije svega strateško opredjeljenje vlade Andreja Plenkovića od 2017. godine do danas za poboljšanje kvalitete i povećanje dostupnosti usluga ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja svim korisnicima, a svakako moramo naglasiti da je to i bitna demografska mjera. I podsjetit ću da je vlada Andreja Plenkovića posredstvom različitih ministarstava bilo da se radi o Ministarstvu poljoprivrede, bivšem Ministarstvu demografije, obitelji, mladih i socijalne politike, bilo da se radi o Ministarstvu rada do danas izgradila ili još uvijek gradi, renovira, dograđuje 500 vrtića u Hrvatskoj. I to je činjenica. Dakle, ova mjera, dakle izgradnje, dogradnje, adaptacije dječjih vrtića diljem cijele Hrvatske je po meni dakle jedan proces koji je započet 2017. godine na temelju kako sam rekla strateškog opredjeljenja vlade Andreja Plenkovića za ovu važnu demografsku mjeru i naravno time je za očekivati da evo do određenog vremena postignemo i dostignemo europski standard kad je u pitanju raniji predškolski odgoj i obrazovanje. Podsjetiti ću da je tijekom 2018. godine izgrađeno, renovirano, adaptirano 311 dječjih vrtića u 250 općina i gradova u Hrvatskoj u što je uloženo 375 milijuna kuna. Dakle, govorim o sredstvima iz europskih fondova posredstvom Ministarstva demografije, Ministarstva poljoprivrede i Ministarstva rada. Jednako tako su sufinancirani projekti produljenog boravka odnosno dvosmjenskog rada u vrtićima. Podsjetit ću da je 2019. godine pokrenut jedan projekt sufinanciranja rad dječjeg vrtića, dječjih vrtića što možemo izravno nazvati subvencijama rad dječjih vrtića i to u općinama od 1 do 4 kategorije razvijenosti sa 500 kuna po djetetu. Tada je 2019. godine bilo obuhvaćeno 78 općina razvijenosti 1 do 4 kategorije i naglasit ću da su to sredstva koja su išla iz državnog proračuna. Dakle, to su nacionalna sredstva ne sredstva iz fondova. U 2020. godini izgrađen je, dograđen, adaptiran novi 101 vrtić u 26 gradova i 75 općina. Dakle, nakon općina išlo na obuhvat i gradova u što je uloženo 33,8 milijuna kuna posredstvom Središnjeg državnog ureda za demografiju. Jednako tako prošle godine potpisano je 109 ugovora o sufinanciranju rada dječjih vrtića. Dakle, nastavljen je projekt koji smo započele ministrica Murganić i ja od strane državne tajnice gospođe Josić u Središnjem državnom uredu za demografiju sa nove 24 općine, novih uloženih 20 milijuna kuna iz državnog proračuna. A evo prema informacijama iz Središnjeg državnog ureda za demografiju ova mjera će biti proširena i na, ne samo na općine nego i na gradove. Ja ću samo reći jedan primjer iz moje Virovitičko-podravske županije gdje smo izgradili iz ovih svih mjera nabrojanih ukupno 11 općina, mi imamo 11 vrtića u 13 naših općina koje imamo. Jedan primjer dobre prakse gdje su 3 općine Čačinci, Čađavica i Crnac nova novoizgrađena 3 dječja vrtića u svojim općinama osnovali jednu javnu ustanovu čime smo smanjili administraciju, dakle ali smo povećali dostupnost vrtića. To je samo jedan primjer. Hvala.
Replika poštovani zastupnik Rade Šimičević.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo, poštovana kolegice je da nas je malo ovdje u ovoj sabornici ali smo svi za ove izmjene. Moje pitanje vama jesmo li mi sad prozvani da pratimo kako će se realizirati primjene ovog zakona i ne bi li bilo dobro da predlagatelj ima da ne kažem i lentu vremena kako će se sve to realizirati jer život ne stoji. Znači život ide, djeca se rađaju i oni trebaju smještaj u vrtiću. Ako mi sada donesemo zakon, a on bude ne znam negdje u ladici neko vrijeme onda zapravo nismo postigli ono što je, a to je omogućiti našim roditeljima da mogu raditi svoj posao i da imaju svoju djecu na sigurnom mjestu gdje će se odgajati i odrastati. Hvala.
Hvala vam lijepa poštovani kolega da, dakle izmjenu i dopunu ovog zakona možemo raspravljati o tome da li smo mogli ići na novi zakon ili ostati na izmjenama i dopuna to je sad sporedno. To je zapravo dio ovog procesa koji traje od 2017. i '18. godine do danas i pokazatelj snažnog opredjeljenja vlade Andreja Plenkovića da je upravo izgradnja, dogradnja dječjih vrtića, subvencioniranje, sufinanciranje rada dječjih vrtića, poboljšanje kvaliteta usluge u dječjim vrtićima kroz poduljene, produljeni dvosmjenski rad zapravo snažna demografska mjera. I zato smo tu da pratimo i da gledamo koji će učinci ovog zakona biti u budućnosti. Vi ste član Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu, neki dan smo na odboru donijeli zaključak da ćemo tražiti od ministarstva da nam dostavi izvješće o DPS-u, dakle državnom pedagoškom standardu ne samo u vrtićima nego u školama pa ćemo vidjeti koja je situacija tamo. Naravno da i kad je u pitanju državno pedagoški standard da su potrebne nove … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Slijedeća replika poštovana Sabina Glasovac.
Kolegice Bedeković meni je dobra vijest i sigurno za Hrvatsku i za svaku općinu i grad koji su participirali u ovom ponuđenom natječaju i izgradili jedan od 311 objekata vrtića. Međutim, ono za što se moramo sada pobrinuti je da svaki od tih vrtića živi i preživi. Sad mi moramo postaviti naravno taj standard, ali ja ću ponovo sad ponoviti, vi sad kroz ovaj zakon svaka ustanova, vrtić mora imati ravnatelja na puno radno vrijeme, bit će potreba za zapošljavanjem novih odgojitelja stručnih suradnika ako ih nađu, jednako tako sve veći broj djece s teškoćama trebat će asistente, cijene energenata i hrane rastu što povećava i ekonomsku cijenu vrtića. Znači moramo se suočiti na neki način s problemom i naći način kako pomoći jedinicama lokalne samouprave koje imaju prekrasne zgrade prema svim standardima da osiguraju u tim zgradama i kvalitetu, to je najveći izazov nakon ovog zakona i s tim se moramo suočiti.
Odgovor.
Hvala vam lijepa kolegice na ovoj replici. Slažem se s vama, naravno to su izazovi koji su pred nama. Dakle, mi jesmo osigurali bazu, osigurali jesmo dobar dio materijalne osnove, čujte 500 vrtića u zadnjih pet godina nije mala stvar, dakle zaista smo napravili puno, što dogradili, što izgradili novih. Zato sam rekla na početku to je proces. Svakako da ćemo morati jako dobro pratiti što se događa, zato sam iznijela primjer iz moje županije o ove tri općine kojima smo napravili na jednoj stranici smanjili administraciju, a povećali dostupnost. Tu može biti jedan primjer za ostale vrtiće, a jednako tako namjerno cijelo vrijeme ističem ovaj projekt subvencioniranja odnosno sufinanciranja rada dječjih vrtića sa 500 kuna po djetetu, to su sredstva iz nacionalnog dakle iz državnog proračuna, to je bilo svojevrsno pilotiranje 2019.g. i '18.-te to je nešto o čemu treba voditi računa [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] i to je nešto što treba postati normala.
Sljedeća replika poštovana Majda Burić.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Poštovana kolegice Vesna Bedeković, imala sam prilike primijetiti da kolegice koje su maloprije raspravljale u pojedinačnoj raspravi nisu baš dobro obaviještene ni informirane o tome što je Vlada premijer Plenkovića napravila u proteklih pet godina vezano ne samo uz dječje vrtiće nego općenito uz demografiju što je ovoj Vladi strateško usmjerenje, pa mi je drago da ste spomenuli i ja ću opet ponoviti da je ova Vlada unatrag pet godina izgradila odnosno rekonstruirala oko 500 novih vrtića i mislim da je to iznimno pohvalno i da je to nešto što moramo ponavljati češće kako se ne bi događale ovakve pogreške kolegica sa lijeve strane jer postoje dobri primjeri novoizgrađenih vrtića kakvih se ne bi posramio niti grad Zagreb kao što je jedan u Općini Ravna Gora u Gorskom kotaru [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] Hvala vam.
Odgovor. Nema? Imate odgovor.
Hvala lijepa. Kolegice, ono što sam ja na početku istaknula i naglasila, dakle demografija je u startu jedan od osnovnih prioriteta Vlade Andreja Plenkovića od 2017.g. do danas. Ja nemam vremena sad nabrajati što je sve do sad učinjeno. Dakle, po meni je demografija međuresorno pitanje i jedna horizontalno pitanje u kome sudjeluju sva ministarstva dakle kompletna Vlada. Nemojmo zaboraviti da je Vlada Andreja Plenkovića u startu osnovala Vijeće za demografsku revitalizaciju koje je kroz svoje različite aktivnosti osmišljavao demografske mjere. Nemojmo zaboraviti da je pitanje demografskog problema Vlada Andreja Plenkovića digla na europsku razinu, nemojmo zaboraviti da je to problem s kojim se susreće više od polovice zemalja članica EU. Dakle, problem i pitanje demografije i nužnosti rješavanja demografskih problema [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] ova Vlada izdigla na jednu relevantnu razinu.
Sljedeća rasprava pojedinačna je poštovane zastupnice Andreje Marić.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani državni tajniče sa suradnicom, uvažene kolegice i kolege. Osvrnut ću se u ovih nekoliko minuta oko dvije bitne stavke koje su meni evo dosta bliske, a to je zdravstveni dio i pitanje integracije Roma. Dakle, što se tiče izmjena u ovom prijedlogu zakona čl. 4., 5. i 7. koriste sada jedan prilagođeniji i čini mi se obuhvatniji termin, program zdravstvene zaštite i unapređenja zdravlje djece u dječjim vrtićima i školama u kojima se provodi rani i predškolski odgoj i obrazovanje. Vrlo je važno i to i struka ističe da se u okviru ovih spomenutih programa nastave projekti prevencije, dakle preventivni programi nadzirano od četkanja zubi i vrtićima i školama, program „Živjeti zdravo“ pa me stoga zapravo ne veseli činjenica je u nedavno izglasanom proračunu za 2022. još smanjen iznos sredstava za taj program 2021. je bilo 12,9 milijuna kuna, 2022. 4,1 milijun kuna, a 2023. 348.000 kuna, dakle ne samo da su financijska sredstva premala nego je naravno važno i da imamo osoblje stručno osoblje koje će to raditi. Upravo navedeni programi pripadaju djelokrugu rada zdravstvenih voditeljica i zapravo trebaju biti što vidljiviji jer su naravno od posebnog interesa za unapređenje zdravlja djece. Upravo zdravstvene voditeljice kako i same kažu nadziru provođenje navedenih nacionalnih programa kao kontinuirani zdravstveni odgoj i za koji vode evidenciju o zdravstvenom odgoju. Što se tiče prehrane, jako je važno naglasiti da je osoblje u vrtiću, osobito kuhinjskom i ostalom osoblju potrebna dodatna edukacija iz područja dijetetike obzirom na činjenicu da postoji sve veći broj djece koja su uključena u sustav predškolskog odgoja koji imaju nutritivne alergije ili imaju nekakve posebne oblike prehrane, tipa dijabetes itd., pa je jako važno da onda nadležno Ministarstvo zdravstva u radne skupine koje će raditi na programima zdravstvene zaštite svakako i po tom pitanju uključe i zdravstvene voditeljice. Bitno je da i u tome svemu sudjeluju jedinice lokalne samouprave, ja ću tu spomenuti primjer mog grada Čakovca gdje smo evo mi medicinari volonterski sudjelovali u jednom projektu „Zdravi grad“ gdje smo obišli sve predškolske i školske ustanove na području grada i gdje smo zapravo revidirali sve jelovnike. Kažem, volontirali smo, ali naravno tu je važno da se onda jedinice lokalne samouprave priključe ako je moguće eu projektima. Struka također kaže da je uz sve ovo potrebno uključiti i Hrvatsku komoru medicinskih sestara iz kojih zapravo i proistječu i zdravstvene voditeljice odnosno medicinske sestre jer obzirom da ima sve više djece koja imaju i određene kronične bolesti odnosno posebna stanja pri kojemu treba znati kako koristiti lijek, recimo diazepan klizma, pa autoinjektor adrenalina, pa inzulin, inzulinska pumpa, pa recimo senzor za mjerenje glikemije. Dakle, zato je važna međuresorna suradnja više ministarstava da se riješi pitanje dodatne edukacije i ostalog osoblja za što je naravno potreba izmjene zakonske regulative. Edukaciju trenutno provodi zdravstvena voditeljica kroz zdravstveni odgoj, ali obzirom da jedna zdravstvena voditeljica je na više objekata ona nije dovoljna da u tim, pogotovo hitnim situacijama može skakati s jednog objekta na drugi pa u tom smislu onda svakako treba poraditi na jednoj certificiranoj dodatnoj edukaciji i drugog stručnog osoblja. I sad još nekoliko rečenica vezano što sam i u repici načela, a to je pitanje obrazovanja Roma u RH. Tu su dva važna dokumenta. Nacionalna strategija za uključivanje Roma 2013. do 2020. i Nacionalni plan za uključivanje Roma 2021. i 2027. Rekla sam već dolazim iz Međimurja, jako smo svjesni tog problema da je zapravo nedovoljno djece pripadnika romske nacionalne manjine uključeno u programe predškolskog odgoja. Veliki je problem nepoznavanje jezika zato sam i pitala državnog tajnika smatra li da je 2 godine dovoljno jer činjenica je da premalo djece uopće pohađa te programe. Dakle, prema nekim podacima je manje od trećine, prema podacima UNICEF-a i Središnjeg državnog ureda za demografiju čak 1 od 5 romske djece. I onda vam takva djeca dođu u osnovne škole, ne poznaju i dalje jezik, moraju biti zapravo u, na neki način u razredima samo s romskom djecom i onda poslušamo kak segregiramo romsku djecu što naravno nije točno. Tako da evo potičemo znači sve programe koji će omogućiti i dodatnu edukaciju Roma u ovim programima predškolskog obrazovanja [[Upadica: Vrijeme.]] a naravno tu je i pitanje odgovornosti i roditelja da se uključi u te programe.
Slijedeća pojedinačna rasprava poštovani zastupnik Arsen Bauk.
Zahvaljujem. Poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege, ovaj zakon za mene ima dvije, dva osnovna segmenta. Jedan je ovaj stručni koji propisuje uvjete ljudima koji mogu raditi u ustanovama predškolskog odgoja i obrazovanja i u tome ne neću puno, na to se neću puno zadržati to su već rekli kolegice i kolege. Ja bi zamolio predlagatelje da još jednom obrate pažnju i argumente koji su izneseni u javnoj raspravi od onih koji su o tome govorili. Ali drugi dio je čisto politički dio, a može se ukratko svesti na slijedeće. Prvo i to je ono pitanje centralizacije i decentralizacije, jesmo li zato da djeca u cijeloj Hrvatskoj imaju isti standard u predškolskom odgoju ili smo zato da u bogatijim općinama i gradovima imaju bolji, a u manje bogatim općinama i gradovima imaju lošiji. I to su dva kriterija. Jedan je obuhvat dakle broj djece koji može biti primljen u ustanove predškolskog odgoja pri čemu malo bešćutno pišu u obrazloženju zakona da zbog depopulacije će nam pojačat postotak ovih koji su, koji će biti upisani. I drugo je koji je to standard koji će imati djeca koja su u vrtićima. Jer ako će manji broj postotak djece biti upisan u vrtiće, a imat bolji standard time će se radit veća razlika između onih koji su upisani i koji nisu. Ili ćemo se imat prioritet da se upišu sva djeca što nešto košta, a onda će država dat neki minimalni standard, a jedinice lokalne samouprave će onoliko koliko mogu taj standard za svoje pokušat popraviti. To bi trebala biti politika. I ja iz ovoga vidim da još uvijek vlada ne znamo što joj je prioritet. Hoćemo li upisati svu djecu sa manjim standardom ili ćemo upisati manje djece s većim standardom ako govorimo o financijama. Naime, citirat ću, da nam se da zgrada za dječji vrtić potpuno opremljena mi je ne želimo jer ne bi mogli financirati standard koji je, koji od nas zahtjeva država. Dakle, toliko o, toliko zaposlenika, opreme itd. to za neke jedinice lokalne samouprave nije više moguće. Ovo da, da će ovoga ovi iz susjednih općina imati mogućnost plaćanja i prijema djece u vrtić u susjednoj općini držimo kao jednu vrstu funkcionalnog povezivanja jedinica lokalne samouprave što je jedan od naših ovoga političkih prioriteta. Zbog toga volio bih čuti odgovor i vidjeti koji je to smjer koji vlada želi. Ako nam je cilj što više djece u vrtićima i spremni smo za to kao država izdvojit novce to se mora vidjet u proračunu. Ako to prepustimo lokalnoj samoupravi što je isto legitimno onda neka od njih može bit cilj želimo upisati sve, a nekoj od njih može biti cilj onima koji su upisani želimo osigurati što bolji standard i oni će odlučiti, to je onda njihova ovlast, onda mi dižemo ruke od toga. Znači odlučimo se hoće li država kao što je to HDZ 2'13., '14., kad je bila kolegica Glasovac predlagao amandmanom sufinancirati dio koji jedinicama lokalne samouprave da bi ispunile minimalan standard koji država propiše, a onda neka oni koji su malo jači, bogatiji ili im je to prioritet mogu biti najsiromašniji ali žele sve pare uložiti u vrtić, onda neka oni temeljem volje njihovih predstavničkih tijela ili izvršne vlasti kao svoj politički prioritet jer tako građani žele koji su za njih glasali, djeci u vrtiću omoguće što bolji standard, a ona će manje trošiti na asfaltiranje ulica ne znam na čišćenje itd., to je sad, moramo se odlučiti hoćemo to prepustit lokalnoj samoupravi da to bude njen politički prioritet ili će država odlučiti sad nam mogu učitelji raditi bez ili sa nekim ispitom, ok, hoćemo li to platit ili nećemo to platit. Dakle, mislim da je, mi ćemo podržati u prvom čitanju ovaj prijedlog zakona, pozivam vas da još jednom promotrite ove stručne aspekte, posebno uvjete koje smo čuli u javnoj raspravi, ali politički odgovor bi želio što je prioritet ovoj Vladi što se tiče vrtića, veći broj djece pa ćemo uložiti u zgrade ili bolji standard onima koji su tu, ali onda će to raditi država, a ne lokalna samouprava. Hvala.
Imamo replika, prva poštovana Vesna Bedeković.
Hvala vam lijepa. Poštovani kolega, što se tiče političkog opredjeljenja i vođenja politike što se tiče ustanova ranog predškolskog odgoja i obrazovanja, ako pogledate NPOO onda ćete jasno vidjeti da je cilj kao što sam i rekla i napomenula, do 2026. postići obuhvat od 90% djece u vrtićima i do 2030. potpuni obuhvat. Uz to regionalnu ravnomjernost, možebitno kroz funkcionalno povezivanje više općina. Ja sam navela neki primjer, a koliko sam shvatila iz vaše rasprave i vi to pozdravljate. Ključ po meni za sve je mreža ustanova na nacionalnoj razini po prvi put u suradnji da jedinicama lokalne i regionalne samouprave, ključ je državno pedagoški standard i pomaganje ovo što sam rekla kroz pilot projekte, dakle pomaganje u smislu subvencioniranja smještaja djece u vrtiće u općinama i gradovima od 1. do 4. kategorije razvijenosti kako bi se upravo izbjeglo ovo [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] što ste vi rekli [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] neki će imati najbolje uvjete neki lošije.
Odgovor.
Zahvaljujem. Dakle, vidio sam puno ciljeva u raznim planovima dugoročnih i manje dugoročnih, ono tipa mir u svijetu i ljubav među ljudima koji nisu bili ostvareni, ali oni ciljevi koji su bili i u planovima i u proračunu, a onda pretočeni i u zakone su imali veći postotak ostvarenih od onih koji su bili samo u planovima. Kako se i postoji jedna uzrečica ideje, vaš je benzin naš, meni se čini da nekoliko odredbi ovdje su ideje ministarstva koje bi trebala platiti lokalna samouprava koja čini mi se baš i nema novaca. Treba naći jedan razmjer ideja ministarstva i novaca ministarstva sa idejama lokalne samouprave i novaca lokalne samouprave, decentralizacija je lijepa riječ, ali to znači da oni u bogatim općinama i siromašnim općinama djeca neće imati isti standard [[Upadica Sanader: Vrijeme.]]
Sljedeća replika poštovani Rade Šimičević.
Zahvaljujem potpredsjedniče HS-a. Poštovani kolega, državni pedagoški standard je takav i o njemu se ne bi trebalo polemizirati. Vi ste otvorili sad tu dvije teme i ono kao da idemo u osnovnu školu i ako ne možemo ispuniti sve nećemo učiti 12 predmeta nego ćemo učiti 8 predmeta, što jednostavno nije dobro. I ja smatram u ovom trenutku da je obuhvat dobar što se tiče upisa djece u vrtić, ali isto tako da je težnja da bude još bolji odnosno da sva djeca idu u vrtiće. I smatram da doista ova Vlada je u zadnje četiri godine uložila poprilično novaca da bi se opremili dječji vrtići i da bi se poboljšala upisna struktura djece u vrtiću.
Odgovor.
Zahvaljujem. U obrazloženju ovog prijedloga zakona kaže se da je obuhvat su vrlo nejednako raspoređeni diljem zemlje, dakle da neke jedinice lokalne samouprave bilježe red upisa 75%, a druge dostignu upis od 30% dakle ne možete biti zadovoljni sa 75 i 30. A ovo što ste rekli o predmetima, pa šta nije svake barem je to bilo prije nisam pratio neko vrijeme, sad ću morat opet naime promijenile su se neke životne okolnosti pa mi je postalo bitno kuda mogu proć s dječjim kolicima, to prije nisam primjećivao, se govorilo o teškim torbama učenika u školi. Ono imate prvašića sa ogromnom torbom prenatrpanog programa, to je upravo to što ste rekli, dakle ne, imate mogućnost djece da budu pažljivi toliko i toliko sati dnevno i morate odabrati ono što je najkorisnije za njih u tih nekoliko sati. Manimo se sad korone i ono on line to je sada druga priča, to nisu normalna vremena pa to ne mogu uspoređivat, tako i ovo. Dakle, imate neke prioritete [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] to razlikuje politike od politika.
Sljedeća replika poštovana Majda Burić.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Bauk, što se tiče političkog dijela vaše rasprave moram naglasiti da je prioritet Vlade premijera Plenkovića itekako jasan i poznat i to su činjenice kolikogod vas to žuljalo, a činjenica jest da u posljednjih pet godina ova Vlada kroz raznorazna ministarstva [[Upadica Bauk: Andreja Plenkovića.]] financira, sufinancira izgradnju, dogradnju, opremanje više od 500 dječjih vrtića i to je ono što stoji. Što se tiče stručnog dijela vaše rasprave, voljela bih samo spomenuti da mi se čini da ste malo ipak simplificirali situaciju odnosa općina i gradova prema predškolskom odgoju jer ipak nije istina da oni bogatiji ulažu više, a oni siromašniji ulažu manje. Mislim da je to malo pretjerano simplificirano jer na terenu vidite da gradonačelnici i načelnici koji imaju vrijednosne stavove i opredjeljenja da im je demografija vrlo, vrlo bitna bez obzira na količinu njihovih proračuna [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] to se onda [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] i vidi [[Upadica Sanader: Odgovor.]] kroz ulaganja u demografiju. Hvala vam.
Gospođo Burić po mojim analizama vi ste do sada 624 puta spomenuli ime i prezime Andreja Plenkovića, kad to bude tisućiti put ja ću vam donijeti jedan veliki buket ruža, ipak je on moj zemljak dolje sa Hvara, to je prvo. A drugo, što se tiče ovoga što ste zadnje rekli tu smo se složili, tu smo se složili jer sam ja ako se sjećate u jednom trenutku rekao, možda će uložiti u vrtiće i nisu najbogatiji, a neće čistiti ulice i asfaltirat ceste jel se sjećate toga da sam rekao? Dakle, rekao sam da to ovisi o političkim prioritetima jedinice lokalne samouprave ali treba kombinirati ako želimo da nam djeca imaju sličan standard ono što vlada osigurava kao minimum i ono, država, vlada, proračun kako god, i ono što onda ostaje političkim predstavnicima lokalne samouprave da u skladu s prioritetima ulože ili u vrtiće, mislim u Zadru ulažu u košarkaški klub, negdje ulažu u nogometne klubove, a negdje će u vrtiće, a negdje će svugdje jer imaju para. Hvala.
Slijede završna rasprava, uvažena zastupnica Vesna Bedeković u ime Kluba zastupnika HDZ-a.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane kolegice i kolege, državni tajniče sa suradnicom evo ga na kraju smo današnje rasprave o vrlo, vrlo važnoj temi, a to je izmjena i dopuna Zakona o predškolskom odgoju i obrazovanju. Ja ću samo kratko ponovit, nastojat rezimirati ono što je cilj kao što smo već nekoliko puta naglasili, veća dostupnost i bolja regionalna ravnomjernost programa ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja. Ono što je bitno istaknuti ključ između ostaloga važan dio zakona mreža dječjih vrtića na nacionalnoj razini koja dosada nije postojala i koja će omogućiti bolje planiranje razvoja mreže dječjih vrtića s ciljem smanjenja razlika i ujednačavanja uvjeta bilo da se radi o ruralnim ili o urbanim prostorima. Jednako tako mreža programa, mreža dječjih vrtića donosit će se u suradnji sa jedinicama lokalne, područne i regionalne samouprave dakle sa osnivačima. A druga važna točka zakona i to je nešto što dakle imamo danas kao trend na djelu manjak stručnih kadrova u vrtićima osobito manjak završenih diplomiranih, školovanih odgajatelja. Tu je potrebno osigurati potrebne stručne kadrove što će se između ostaloga omogućiti zapošljavanjem učitelja primarnog obrazovanja uz obvezu dodatnog stjecanja kompetencija kako bi mogli izvoditi programe ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja. Tu mislim da do drugog čitanja državni tajniče valja razmisliti, dakle prijedlog je stjecanjem 60 ECTS bodova, nisam sigurna da se razlika između, ja sam malo radila analizu studijskih programa učiteljskog studija ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja, ima tu puno više razlika. Ima puno više razlike, puno više od 60 ECTS bodova tu će trebat mudro domisliti, nigdje se ne spominje praksa. Praksa je jako bitna jer nije isto raditi s djecom rane i predškolske dobi i dobi s djecom u prva 4 razreda osnovne škole, no imam vremena do drugog čitanja da se to evo još malo bolje uredi. Ono što je važno istaknuti izmjene kriterija za upis djece u dječje vrtiće omogućit će svakako pristup svoj djeci neki od programa ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja. Ono što smatram jako vrijednim doprinosom ovog zakona je uređenje odredbi o kurikularnim dokumentima čime će se uskladiti sustav ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja s ostalim dijelovima obrazovnog sustava odnosno nacionalni kurikulum za rani i predškolski odgoj i obrazovanje donosit će se sukladno okvirnom nacionalnom dokumentu na općoj razini. Nacionalni kurikulum donosit će ministar odlukom. Važno mislim, važnu točku novog, izmjena i dopuna je i izbor ravnatelja koji će se na neki način dakle sad uskladiti sa različitim drugim sektorima, dakle novim odredbama ravnatelji prelaze na propisanu razinu sedmog VŠS dakle visokog, sa VŠS na VSS da bude jasnije. Dakle, traži se stupanj završenog sveučilišnog diplomskog studija što mislim da je u redu, to je izjednačavanje. Mandat je produljen na 5 godina, a naravno, zašto u sustavu imamo sve više odgojitelja s visokom stručnom spremom i smatram da je to potrebno uskladiti. Naravno, zakon propisuje da neće biti oštećeni oni ravnatelji koji imaju VŠS trenutno, naravno da će moći ostati u svom mandatima i nitko neće ostati niti oštećen niti bez posla. I ono što je velika vrijednost po mojoj procjeni, djeci s teškoćama u razvoju se omogućuje odgovarajuća skrb kroz zapošljavanje trećeg odgojitelja ili pomoćnika za djecu s teškoćama. To je velika vrijednost. I ono što mislim da ubrzava postupak i smanjuje mogućnost različitih manipulacija je svakako mogućnost postupka upisa, vršenja postupka upisa elektroničnim putem, mislim da je to sjajna stvar koja je i u sustavu srednjeg obrazovanja, ali svakako i kod upisa na visokoškolske ustanove omogućila izbjegavanje bilo kakvih makinacija i loših radnji. To su evo samo neke od napomena, pri kraju smo rasprave, zaključno ću još jednom podsjetiti i naglasiti da će Klub zastupnika HDZ-a podržati Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o predškolskom odgoju i obrazovanju u prvom čitanju. Hvala vam lijepa.
Hvala. Evo, s ovim smo iscrpili raspravu. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Nastavljamo u ponedjeljak 13. prosinca Konačnim prijedlogom Zakona o sprječavanju sukoba interesa, drugo čitanje, P.Z. broj 225. Evo, ugodan vam ostatak dana. SJEDNICA PREKINUTA U 15,42 SATI.