Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanikaima nas devedesetoro, a da bismo utvrdili broj poslanika u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali 87 narodnih poslanika, odnosno da imamo uslova da nastavimo rad. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam da sam povodom pretresa u pojedinostima 1. i 2. tačke dnevnog reda, pored predstavnika predlagača Milana Markovića, ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu, i Olivera Dulića, ministra životne sredine i prostornog planiranja, pozvala da sednici prisustvuju i: Gradimir Nenadović, direktor Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, Darko Radojčić, zamenik direktora Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, Vladan Jović, pomoćnik ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu, Ranko Vujović, pomoćnik direktora Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, Slavica Stišović, viši savetnik u Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu, i Željko Čurguz, viši savetnik u Republičkom sekretarijatu za zakonodavstvo. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VLADI (pojedinosti) Pre toga, dozvolite da vas informišem o vremenu koje je preostalo za pojedine poslaničke grupe. Poslanička grupa ZES ima 86 minuta, SRS – 37 minuta, ''Ujedinjeni regioni Srbije'' – 28 minuta i 48 sekundi, ''Napred, Srbijo'' – 20 minuta i 30 sekundi, DSS – Vojislav Koštunica – 16 minuta, Poslanička grupa – SPS–JS 18 minuta, LDP – 12 minuta i 24 sekunde, ''Nova Srbija'' – sedam minuta, Poslanička grupa manjina – osam minuta i 24 sekunde i PUPS – šest minuta. Na član 4. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Aleksandar Martinović i grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. O ovom amandmanu je već bilo reči. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Da.) Gospodin Miloš Aligrudić. Izvolite.
Prosto je nemoguće propustiti priliku da se nešto kaže o ovom amandmanu, zato što taj amandman u suštini otklanja ovu nemoguću situaciju u članu 4. predloga zakona. Naime, da podsetimo na brzinu, ovim predlogom Vlada hoće da uradi sledeće – da legalizuje izvestan zavet ćutanja unutar same Vlade, u radu Vlade, tako što se ministrima i drugim funkcionerima Vlade zabranjuje da iznose u javnosti stavove koji bi bili suprotni stavovima koji su usvojeni na sednicama Vlade. Izvinite, kako je moguće da u društvu postoje dva standarda – jedan za narodne poslanike, a drugi za članove Vlade? I jedni i drugi su javni poslenici, i jedni i drugi obavljaju posao za interes države. Znači, poslanik ima slobodan mandat koji isključuje mogućnost tzv. blanko ostavke da bi se zaštitio interes građana, a ministar ima obavezu da ništa od onoga što misli ne šušne u javnosti ukoliko bi to bilo drugačije od onog stava koji je usvojen glasovima na Vladi. Mi nemamo kabinetski sistem. Kabinetski sistem nije formiran Ustavom Republike Srbije. I to nije jedina odredba, ima ovde još odredaba koje uništavaju ustavni sistem države. Prema tome, ovo zakon čini duboko protivustavnim i mene čudi kako na Zakonodavnom odboru ovo nije palo. Znači, neophodno je ovu odredbu izbaciti, izbrisati iz zakona. I svaku odredbu koja diskriminiše ministra u odnosu prema Narodnoj skupštini, koja remeti odnos predsednik Vlade – ministar i Vlada – Narodna skupština. Nemoguće je da predsednik Vlade prema ministru ima određena ovlašćenja koja u našem ustavnom sistemu može da ima isključivo Narodna skupština. To je apsolutno nemoguće. Šta vi hoćete ovim da postignete? Čudo. Evo juče smo videli za trenutak jednu kratku demonstraciju tog čuda, doduše na drugi način, ali, evo, tako bi to izgledalo u budućnosti. Postoji neka prepiska između ministra i predsednika Vlade, juče smo to čuli, navodno je predmet te prepiske nekakva formalna ostavka, i mi ne možemo celo popodne juče da saznamo da li se to desilo ili nije i kakvog to značaja i značenje ima. Celo popodne juče smo izgubili na povredama Poslovnika raspravljajući oko toga da li je ministar, aktuelni, koji ovde sedi, podneo ostavku ili nije i, ako ju je podneo, kakvog to značenja ima. To je ono što je neverovatno. Sad valjda taj isti ministar, plašeći se unapred zakona koji još uvek nije prošao, ne želi da kaže kakva vrsta prepiske je u pitanju, kakvog to smisla i značaja ima i u čemu se ona sastoji. Bolje bi bilo da smo to čuli u jednom trenutku ovde nego što smo imali tri sata gubljenja vremena juče po podne. Da li je to moguće? Da li možemo mi na normalan način da radimo u ovoj skupštini? Na šta to liči? Najbolje rešenje za sve nas je da se manemo ćorava posla i da iz ovog zakona uklonimo ove ludačke odredbe, koje ne služe ničemu osim rušenju pravnogporetka. A to šta se ste vi u vlasti dogovorili kakav biste politički marketing da pravite tzv. rekonstrukcijom Vlade, prekrajanjem ministarstava, to tek ne vodi ničemu, jer građani ove države neće imati uskoro hleba da jedu, a vi se igrate političkih igrarija. To je ono što je ovde najstrašnije od svega i što ne vodi ničemu. Da ste pametni, i za vaše dobro bi bilo da izbori budu što pre, da se ne bismo zanovetali oko ovakvih gluposti, a da ne pričam o tome da svaka glupost koju ovde napravite ostavlja nepovratne i teške posledice na poredak ove države.
Narodni poslanik Dragan Šormaz ima reč.
Kratko ću, predsednice, pošto smo juče govorili o njemu, ali evo da ponovim još jednom stav Srpske napredne stranke i zašto smo napisali ovaj amandman. Po našem mišljenju, prvo, ovo se u praktičnom smislu ne može koristiti, ovo samo služi kao strašilo, da plaši navodno članove Vlade, ministre i ostale službenike. Ali bitno je da ne stoji, ponoviću samo ono čime sam juče završio – bitno je da se ceo ovaj član obriše. I pozivam sve poslanike da glasaju za ovaj predlog jer je sramota za Srbiju da ovo piše u jednom zakonu, naročito za one koji sebe smatraju demokratama. Jer, da piše u zakonu da odluku Vlade mora da zastupa u javnosti član Vlade koji je glasao protiv nje ili je bio uzdržan, to je besmisleno. Pa, valjda ministar koji je glasao protiv ima pravo da to obrazloži i valjda javnost ima pravo da zna zašto je on na sednici Vlade glasao protiv neke odluke, pa čak i ako je ostao u manjini. Kakve ima veze ako je ostao u manjini, javnost ima pravo da zna. Zbog toga, kao i svega ostalog što smo čuli, ovaj amandman treba da prihvate svi oni koji se smatraju demokratama. Biće na sajtu. Ako se usvoji ovako, ceo svet će moći da pročita šta u suštini Srbija piše u svojim zakonima i da li je ili nije demokratska država i da li joj je, kad tako nešto usvaja, mesto u Evropskoj uniji ili nije. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Da.) Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi gospodine ministre, mislim da smo juče izneli dovoljno razloga zbog čega treba ili ne treba podržati ovaj amandman i zbog čega treba glasati na ovaj način kada je reč o zakonu. Svakako da to ne ulazi u neka demokratska načela i demokratske principe. Demokratska načela i principi ne važe samo za Vladu, već i za političke stranke. Bili smo svedoci da jedan poslanik nije bio zadovoljan radom svoje stranke, pa je video kako je prošao kada je kritikovao rad svoje stranke. Mislim da u ovom sazivu Vlade, u ovom sazivu Parlamenta, svako ima pravo na svoje mišljenje, ali je Vladi u Srbiji, kao i u drugim državama, potrebno određeno jedinstvo i ispoljavanje tog jedinstva i u javnosti i u javnim nastupima. Uostalom, ovi koji se pozivaju na demokratske principe, neka pogledaju poslovnik o radu nekih drugih vlada, neka pogledaju poslovnik o radu, recimo, ruske vlade, neka pogledaju poslovnik o radu vlada Evropske unije, neka pogledaju zakone koji prate rad tih vlada, pa će videti kakva su demokratska dostignuća, demokratska pravila i demokratski principi u nekim drugim državama. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Nema osnova za repliku, gospodin Milivojević je samo obrazložio sopstveni stav. Grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo'' podnela je amandman kojim se predlaže da se posle člana 5. doda član 5a. Reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Na zakon o Vladi podneto je ukupno osam amandmana, od kojih je šest poslaničke grupe ''Napred, Srbijo'' SNS. To govori da rešenja koja smo mi predvideli u zakonskim projektima predatim u decembru, a pre usvajanja budžeta, koji je trebalo da dovedu do stvarnih ušteda, jesmo sada pretočili u amandmane. Tim amandmanom na član 5. bi se, u stvari, na pravi način, reorganizacijom rada kabineta predsednika i potpredsednika, učinile prave uštede, jer predsednik i potpredsednik ne moraju i ne treba da imaju dva kabineta, već jedan, što jeste i racionalnije i jeftinije rešenje u odnosu na sadašnju situaciju, gde svaki od više potpredsednika ima svoj kabinet, uključujući i resorne ministre koji su istovremeno i potpredsednici. U odbijanju ovog amandmana Vlada nama odgovori na sledeći način – amandman se ne prihvata jer poslovi predsednika i potpredsednika Vlade nisu istovetni, mogu biti raznorodni, pa ako bi se usvojilo naše rešenje, potpredsednik Vlade ne bi imao mogućnost da izabere saradnike koji će mu pružati stručnu i administrativno-tehničku podršku. Ovo je sada jedan od apsurda u koji ulazi Vlada kada priča da pravi izmene da bi uštedela i da bi pokazala jedinstvo i postojanje timskog rada. Da li je to u skladu sa timskim radom i zajedničkom politikom kada imate čak i administrativno-tehničku podršku podeljenu po potpredsednicima, odnosno strankama, to neka presude građani, a ja ću reći u brojkama kako bi ovaj amandman izgledao u efektima, da je primenjen. Po našem predlogu, iz kojeg je i proistekao ovaj amandman, ministara bi umesto sadašnjih 25 bilo 12, znači manje za 13. Potpredsednika, kojih sada ima četiri, trebalo bi da bude samo jedan, znači manje tri. Ministarstava bi umesto sadašnja 24 bilo 12, što znači da bi bilo 24 službe manje, jer svako ministarstvo ima službu – opštu i finansijsku. Bilo bi manje 13 ministarskih i četiri potpredsednička kabineta, znači 17 kabineta manje. Sada imate 68 državnih sekretara, a po našem predlogu bi bilo svega 12 zamenika, što znači 56 državnih sekretara manje. Pošto u svakoj od 24 službe i u 17 kabineta ima i šef, to bi bilo i 41 šef manje, i svako ministarstvo ima sekretara, što znači 12 sekretara manje, a svaki ministar i potpredsednik ima tri posebna savetnika, što znači da bi bilo i 36 savetnika manje. Sabrano u ciframa, to znači da bi 170 funkcionera, ponavljam za one koji galame pa ne bi da čuju – 170 funkcionera i šefova službi, čije su samo bruto plate preko 200.000 dinara mesečno, u proseku po radniku, odnosno godišnje ukupno ne manje od četiri miliona evra, a na to da dodamo sve ostale troškove telefona, kancelarija, službenih vozila, sekretarica, putovanja itd. Znači, po predlogu SNS, poslaničkog kluba ''Napred, Srbijo'', da se na taj način govorilo o uštedama i smanjenju Vlade, efekti bi bili četiri miliona evra godišnje i 170 funkcionera manje. Međutim, po predlogu Vlade, kao što vidite, reč je o tome da Vlada želi da ograniči pravo na javno istupanje, i tako tumači timski rad, a to što u stvari nema zajedničku politiku i zajedničke ciljeve, pokušava pričom o štednji da prevede na sasvim drugi teren. Dodaću još jednu, mislim zaista ključnu opasku na ovaj zakonski projekat, a to je da, dok svi stranački prvaci pokušavaju da govore o ekonomiji, u stvari oko sebe okupljaju magove istraživanja raspoloženja i nade građana. Okupljaju oko sebe teoretičare političkog delovanja i istražuju nauku i praksu uticanja na svest, a ne to kako da u privredi poprave stanje. Plaćaju se i cene samo oni koji stvore vest, a ne predlozi za rešenje problema. Odbijanjem da raspravljate o našem predlogu zakona koji znači stvarne štede, to potvrđuje i skupštinska većina, a svi zajedno govorimo o boljoj budućnosti. Govorimo o boljoj budućnosti, a građanima prikazujemo Potemkinova sela, razvoj koga nema, vodimo ljude od nade do nade, odlažući pobunu, odnosno izbore. Procenite koliko je to korisno u ovom trenutku i molim vas, ovo vam je poslednja prilika da pokažete da, usvajanjem našeg amandmana i člana 5a, zaista želite da uštedite. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Miroslav Markićević ima reč.
Poštovana predsednice, poštovani ministre, poštovane kolege narodni poslanici i poštovani građani koji gledate ovaj prenos, koristiću ovih sedam minuta, pa ću ovoga puta dati priliku gospodinu ministru, pošto prošli put zbog poslovničkih razloga nije mogao, da mi odgovori na neka pitanja. Naravno da će predmet moje diskusije biti ovaj član 26a, gde se kaže da državni sekretari, ministri i svi treba da zastupaju mišljenje i stavove Vlade. Kao stranački funkcioner, ja u načelu znam kako se teško donose neke odluke i u okviru stranke, i podržavam to, ali kako ćete vi, gospodine ministre, narodu da objasnite (meni nećete sigurno, jer ja ovo ne prihvatam) da, ako se jedan ministar pobuni i, recimo, misli da ne treba cena hleba da bude 70 dinara, a svi vi ostali mislite da treba, taj treba da ćuti i ne sme da kaže? Čini mi se da vi na mala vrata uvodite jednoumlje u okviru višepartijskog sistema. Znači, dovoljni ste sami sebi i u okviru vladajuće koalicije. Poznajući vas, vašu korektnost i vašu stručnost… Ovo govorim najiskrenije. Ne mogu da zamislim gospodina Markovića koji će bez ostavke, to je izgleda rešenje, da prihvati neke stvari koje su, evo recimo cenu hleba od 70 dinara, a da niko ne zna da objasni zbog čega je to i kako, a svi znamo da je to zbog monopola ovih vaših tajkuna koji sada prodaju ove lance i, umesto da im budu zaplenjene firme, da vrate dugove, njima se omogućava da uzmu stotine miliona evra. Pošto su nam puna usta Evrope svima, kol'ko vidim, u ovom parlamentu, gospodine ministre, ako sam dobro shvatio, na zadnjoj strani ovog predloga zakona o Vladi piše: "Izjava o usklađenosti propisa sa propisima Evropske unije"; pa kaže da je ovlašćeni predlagač propisa Vlada, obrađivač – Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu; pa parametri na koga ste se pozvali, pa, recimo, pod tačkom 4) piše: ''Ukoliko ne postoje odgovarajući propisi EU sa kojima je potrebno obezbediti usklađenost, konstatovati tu činjenicu''. To je boldirano, ali vi bledo konstatujete: ''Ne postoje odgovarajući propisi EU sa kojima je potrebno obezbediti usklađenost Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi''. Dakle, ovu odredbu kojom vi obavezujete sve državne sekretare, pomoćnike ministara ili ministre da moraju da misle kao jedan, kao premijer, što ne mogu da verujem da će da se ostvari... Recimo, Glavni odbor Demokratske stranke, gde je više od pola Vlade, gde je predsednik Republike, donese jedno mišljenje, a na Vladi, pošto predsednik Cvetković, premijer, po našem Ustavu vodi spoljnu politiku i mnogo veća ovlašćenja ima nego predsednik Republike, onda se pitam čiju ćete vi politiku da vodite. Ne mogu da verujem da ćete vi na Vladi drugačije, i to jednoglasno, jednoumno da razmišljate od onoga što ste doneli na Glavnom odboru, te vas pozivam, pošto ste sami rekli ovde da ne postoje odgovarajući propisi EU sa kojima je potrebno obezbediti usklađenost predloga, da nam kažete, makar usmeno, s kim ste se vi konsultovali. Pošto je jedan kolega iz vladajuće koalicije ovde rekao da pogledamo zakone drugih evropskih zemalja, kako su oni to uredili, a ovde ste sami napisali da u okviru EU ne postoje ti propisi, da li ste se vi ugledali na Kambodžu, Kazahstan, Belorusiju, Egipat, Tunis? Na koju zemlju ste se ugledali i tamo našli da svi ministri moraju da misle isto ili da moraju da zastupaju ono što je stav Vlade? Razumem, kao stranački funkcioner, da celu noć raspravljamo, da glasamo, ali da sutradan zastupamo svi ono što je bio većinski stav, to može da prođe za jednu stranku, ali se na Vladi, gospodine ministre, donose mnoge životne odluke, koje koštaju standarda i života i zdravlja milione građana ove zemlje. Ima li pravo jedan ministar da ćuti o 20 miliona evra potrošenih para za izmišljeni (otvoreno sad kažem, to svi znaju) svinjski grip? Ne treba da vas podsećam na stav ministarke zdravlja Republike Poljske (to je vrlo moćna i vrlo jaka država), koja je u direktnom prenosu rekla – dok sam ja ministar zdravlja, nijedan Poljak neće primiti vakcinu. I nije je primio. Ovde je jedan tajkun uzeo 6-7 miliona evra. A šta ćemo ako se to ponovo desi? Izmisli se nešto i vi ćete svi da ćutite? Kol'ko znam vas i vašu karijeru od predsednika opštine do dan-danas, mislim da vi nećete moći da ispoštujete ovu odredbu i da je ovde iskreno i ne zastupate, nego samo pokušavate da jednom zakonskom formom zaplašite eventualno neke ministre koji su malo slobodoumniji i koji će da kažu ono što misle, a što je u interesu građana Srbije. Kako objasniti…? Moram ovo da ponovim, stvarno. Mislio sam, i dok sam bio pripadnik vladajuće koalicije znao sam da li u Vladi, da li pri ministarstvima postoje predstavnici EU koji na licu mesta, na našem putu, sad već mnogo dužem nego što smo očekivali, ka EU, ljudi daju saglasnost i kažu, naravno, svidelo se to nekom ili ne – ako u neku organizaciju hoćete da se učlanite i iz lične koristi i državne, odnosno nacionalne koristi, morate ta pravila da prihvatite. A ovde ste lepo napisali da ne postoje odgovarajući propisi Evropske unije. Ovo shvatam samo kao izvrdavanje propisa EU, jer ne verujem, gospodine Markoviću, da to postoji i u jednoj zemlji članici EU. I tamo u Evropskoj komisiji i na političkim savetima bilo bi sankcionisano da jedna vlada u okviru EU donese ovakav propis, da ono što se donese na Vladi svi moraju da zastupaju. Shvatam ako bi se radilo o nekoj službenoj, državnoj ili vojnoj tajni, a o nekim razlozima koji se tiču života i standarda miliona građana u Srbiji da vi svi ćutite, prvo, ne verujem. Prekršite zakon, narod će vam to oprostiti. Prema tome, ako postoji neki amandman od kolega, prihvatite amandman i izbacite ovo, da se ne brukamo kao zemlja. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo'' podnela je amandman kojim se predlaže da se posle člana 5. doda novi član 5b. Reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Dodavanjem člana 5b pokušali smo da precizno uredimo sukob interesa za članove Vlade, gde smo predložili da usvojite da član Vlade ne može da bude na drugoj javnoj funkciji u organima javne agencije ili drugog nosioca javnog ovlašćenja itd., niti da vrši delatnost koja je po zakonu nespojiva sa dužnošću člana Vlade, niti da stvori mogućnost sukoba interesa sa njegovim drugim funkcijama, poslovima ili privatnim interesima. U odbijanju ovog amandmana niste se mnogo namučili. Rekli ste da je to rešeno drugim zakonima i da se u članu 11. Zakona o Vladi primenjuje sistemski zakon u oblasti sprečavanja sukoba interesa i borbe protiv korupcije. Upravo zato što se ne primenjuju ti sistemski zakoni i što u praksi imamo pojavu sukoba interesa, mi smo želeli da se amandmanom to precizno definiše baš na ovaj način. I ne samo da to niste hteli da rešite u ovom delu kada govorimo o Vladi, nego čak ni kada je ministar, koji je sada bivši, postao poslanik, niste informisali Skupštinu, a RIK je bio dužan da nas informiše da li je gospodin Dinkić, kao ranije ministar, razrešen s funkcija koje su nespojive s poslaničkom funkcijom – neke su mu verovatno prestankom ministarskog mandata po automatizmu i prestale, i one su verovatno nesporne, ali mi o tome možemo samo da pretpostavljamo – i očekujete da verujemo da se član 11. Zakona o Vladi,koji propisuje sistemsko rešenje iz Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije, poštuje. Zašto na ovome insistiram? Jednostavno, nije održivo da imate javne agencije i organe koji vrše javna ovlašćenja i da zakonom ovlastite ministra da bude, na primer, predsednik Saveta Direktorata civilnog vazduhoplovstva i sam sebe kontroliše, odnosno vrši nadzor kao ministar za tu oblast. Imate slučaj da je ministar ekonomije i regionalnog razvoja (ne govorim sada o čoveku i ličnosti, govorim o funkciji) istovremeno i predsednik Fonda za razvoj, koji on treba da kontroliše. Znači, vi čak ne primenjujete taj sistemski zakon gde sprečavate sukob interesa koji ne da je moguć, nego je očigledan, nego nam čak u Predlogu zakona o Vladi spajate funkciju predsednika Vlade i ministra u jednoj ličnosti i samim tim što kažete ''većina je izglasala zakon'' mislite da je sve moguće primenjivati. Što to nije ni pravedno ni logično, što se ne ostvaruje, u stvari, ni kontrola ni nadzor nad vršenjem funkcije iz okvira tog javnog ovlašćenja, to vas mnogo ne zanima. Vi, jednostavno, kažete ''to je po zakonu, krivica je nedokaziva, od čoveka se to zahteva'' i tačka. I ponoviću stotinu puta – nedokaziva je bila krivica i Janjuševića i Kolesara, ne uhvaćenih sa sumnjom da su im prsti u medu, nego sa novcem na računu, pa su oslobođeni zbog nedostatka dokaza. A vi ovde stvarate uslove za koruptivne puteve i zloupotrebu javnog interesa u privatne svrhe. I ovo nije marginalna korupcija, ovo su uslovi za stvaranje prave korupcije, zbog čega svi posle trpimo kritike da korupcija potiče iz vrha društva i odatle je treba sasecati. Zašto ne koristite priliku da to sprečite u ovom trenutku? Zaista apelujem na vas da, usvajanjem amandmana na član 5. kao 5b, gde intervenišemo na član 26, usvojite sa svešću da ovo treba da se odnosi ne samo na vas, kao vladu koja će još kratko trajati, nego na sve buduće vlade. I još jedno vas molim. Od uspomena niko ne živi, ni od bivše slave, ni od ružnog sećanja na poraze. Dajte da se okrenemo sadašnjosti, da izvučemo pouke iz onog što je prošlost svih nas, i pobede i porazi, i da u interesu napretka naučimo da zaboravljamo ružno, a da pamtimo znanje i dobre pouke. I kad ovo kažem – ne, ovo nije demagogija, neki drugi su vam juče pomagali da izgubite dan na tome da li jeste ili niste nadležni da raspravljamo o zakonu – dajte da usvojimo zakone koji će zaista značiti uštedu i efikasniju Vladu. Pokažite građanima da želite ono o čemu i pričate. Ja, iskreno, u to ne mogu da poverujem. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Čedomir Jovanović ima reč.
Govoriću u okviru našeg vremena. Prosto, bio sam potpredsednik Vlade u kojoj je jedno vreme svoju funkciju obavljao i Zoran Janjušević i u kojoj je jedno vreme funkciju šefa kabineta predsednika Vlade obavljao Nemanja Kolesar. Gospođo Tabaković, možda je u vašem interesu da mi svi zaboravimo ono ružno, ali u našem apsolutno nije. U našem je da nešto naučimo na osnovu onog ružnog i da one koji su za to ružno odgovorni, obavežemo da odgovornost za tako nešto preuzmu. Dug ste vi put prešli od Srpske radikalne stranke do ''švedske napredne stranke'', ali pošto ste pomenuli dva čoveka, jako je važno reći ovom društvu istinu – da je klevetama, intrigama, spletkama i kriminalizacijom rušen i Zoran Đinđić, kojem ćemo sutra obeležiti osmogodišnjicu pogibije, i njegova vlada i politika. Ni Kolesar ni Janjušević nisu oslobođeni zato što nije bilo dokaza, nego baš naprotiv – zato što su posle nekoliko godina tužilaštvo i sudovi ove zemlje bili oslobođeni političkog pritiska pa na osnovu toga utvrdili dokaze. Nisu oni svoj novac stekli tako što su u selu kraj Kragujevca pekli neku skupocenu rakiju. Raspitajte se u pravosuđu koji su razlozi za obustavljanje postupka koji je protiv njih pokrenut, zbog toga što je to bio deo političke hajke. Tema je u istoj meri kao što je član 5. tema da se pominju Janjušević i Kolesar kao članovi vlade u kojoj sam ja bio potpredsednik. Možda je manir drugih da ne preuzimaju odgovornost za ono što su u prošlosti radili, a ja je sa zadovoljstvom preuzimam i dužan sam objašnjenje, pošto ne možemo da se ponašamo onako kako se ponaša većina u ovom parlamentu. Jučerašnji dan nije bio naš hir, gospodine Markoviću i gospođo Čomić. Jučerašnji dan nije bio izraz našeg revolta, nego pokušaj da uspostavimo red u ovoj instituciji, ako ga nema u nekoj drugoj. Problemi koji su obeležili naše jučerašnje zasedanje ne smeju biti problemi koji će postati pravilo rada Parlamenta. Da bi se tako nešto sprečilo, potrebni su nam pojedinci koji će preuzeti odgovornost koja proizlazi iz njihove funkcije, spremnost da se prizna težina stanja u kojem se zemlja nalazi, ali je i činjenica da oni koji su najodgovorniji za to stanje ne mogu sami da nose taj teret. Dok vi, gospodine Markoviću nama u Parlamentu govorite kako ne možete da nas upoznate sa prirodom svog odnosa sa predsednikom Vlade, isti taj predsednik Vlade izdaje saopštenje u kojem nas obaveštava da ste vi podneli ostavku, koja putuje do Parlamenta i verovatno će stići kada se mi izjasnimo o ovom zakonu. Više iskrenosti, više spremnosti na saradnju, dijaloge i uvažavanje argumenata, i mi ćemo, verujem, izaći iz problema u kojima se zemlja nalazi u ovom trenutku. Ali ne putem kojim ste vi juče krenuli ili ovako kako nam predlaže gospođa Tabaković – da zaboravimo ono što je ružno, pa da poverujemo kako je za haos oko nas odgovoran svako drugi osim onih koji se među nama nalaze. Ne može tako, a pogotovo ne 11. marta 2011. godine.
Gospođa Jorgovanka Tabaković.
Između ružnih sećanja na tešku prošlost i dokaza za krađu postoji evidentna razlika. Ja ne pričam o temi koju ne poznajem, nego pričam o privatizaciji cementara za koju je vlada koja je bila legitimna do 24. oktobra 2000. godine potpuno sve pripremila i pouzdano znam, kao i oni koji su vodili istražni postupak, kao i oni na koje su izvršeni pritisci da dokazi nestanu. I zaista mi je drago da je srpska javnost imala prilike da čuje ko koga brani. Želim da kažem u jednoj jedinoj rečenici – za nekog je politika dobar vic, dosetka, duhovitost, zabava, a za mnoge druge i za najveći broj nas je politika odgovornost da život svih nas učinimo boljim, ne kopajući rovove između opozicije i vlasti ružnim sećanjima na to ko je više kriv, ko je izazvao sankcije i kada je bilo NATO bombardovanje. Na ta sećanja sam mislila, a nikada i ni sa kim se neću meriti pravdanjem za veću ili manju krađu. Svaka krađa je krađa. Svaka krađa je ekonomski zločin i za nju mora da odgovara svako i tu nikada dokazi ne smeju da nestanu. Nemam nikakvu nameru da raspravljam sa onima kojima je politika zabava i želja da nas pozivaju na pomirenje sa drugima a da nas svađaju među sobom. Ne želim da me iko svađa sa mojim komšijama, prijateljima, političkim neistomišljenicima. Mene i ne može, ali nemojte ni da na birače utičemo tako, nego dajte da u konstruktivnoj atmosferi učinimo nešto za Vladu, koja treba da bude manja i efikasnija.
Vreme. Replika, gospodin Jovanović.
Gospođo Đukić Dejanović, mislim da me poslanica Tabaković nijednog trenutka nije razumela. U 2011. godini ovoj poslaničkoj grupi (neka DS govori sama za sebe) na pamet ne pada da, posle provalije u koju je pala ova zemlja nakon 12. marta 2003. godine, još jedanput dopusti falsifikovanje istorije. Može jedna stranka samu sebe da falsifikuje, ali nijedan član vlade Zorana Đinđića nije bio ni lopov ni kriminalac. Ova država se godinama bavila kriminalizovanjem svakog pojedinca u toj vladi kako bi se kriminalizovala jedna politika. I Janjušević i Kolesar (godinama ih nisam video) oslobođeni su pred sudovima Vojislava Koštunice 2007. godine. Ne pred sudovima koje smo mi formirali reformom pravosuđa, nego 2007. godine. Slažem se da ne treba kopati partijske rovove, ali nemojte ni nas da zakopavate u one u koje ste nas nabili svojom politikom pre 20 godina. Red i činjenice. Budite vi kakvi hoćete sa svojim komšijama, ali ovde u Parlamentu postoji politika i postoje politički principi. Ti politički principi obavezuju one koji su ovu zemlju uništili da preuzmu odgovornost za tako nešto i kažu da su govorili neistine, a ne da kažu da ih je Šešelj terao da rade to što su radili, pa je Šešelj navio Tomi Nikoliću rečnik kojim je izašao ovde na ulicu i poručio Zoranu Đinđiću šta će ga čekati sedam dana posle mitinga koji su organizovali, očekujući da će Bagzi uraditi onaj posao koji je sedam dana nakon toga uradio Zvezdan Jovanović. To su političke činjenice. Vratimo se ovoj raspravi, ali zaboravite vladu Zorana Đinđića i svakog pojedinca u toj vladi, jer nećemo dozvoliti da se dan pre 12. marta još jedanput radi ono što se radilo pre 12. marta 2003. godine. Koliko ljudi u ovoj zemlji treba da bude ubijeno da se postavi pitanje političke odgovornosti za one koji su stvorili preduslove za tako nešto? Ne može, što se nas tiče. Što se tiče drugih, neka sami govore za sebe.
Narodni poslanik Miloš Aligrudić. Po amandmanu?
Vreme poslaničke grupe ću koristiti za jednu rečenicu.
Gospođo Tabaković, možete jednu rečenicu.
Gospodine Jovanoviću, jednu jedinu reč imam da vam kažem. Branite se sobom, ne branite nepoštene Đinđićem. Ja ne branim sebe drugima, svako o sebi govori sopstvenim delima. Završila sam razgovor sa vama.
Gospodin Miloš Aligrudić ima reč.
Ovi razgovori su sjajni, nego bi bilo dobro da se mi vratimo na temu, zato što ono što je bilo pre sedam ili osam godina može biti interesantno za kafansku diskusiju, ali ono što je nama interesantno ovde, to je šta se danas dešava, kakvu vlast imamo u Srbiji i kakve zakonske predloge ta vlast nama dostavlja ovde u Parlamentu – koji dokazuju da je reč o potpunoj privatizaciji javnog sektora, ne u finansijskom smislu, nego u smislu privatizacije političke moći. Gledajte kakve mi dokaze ovde imamo. U ovom članu 5, o kome je ovde reč (ne znam o čemu se maločas pričalo, ali znam šta je suština priče), postoji predlog koji kaže da generalnom sekretaru Vlade mandat prestaje postavljenjem novog generalnog sekretara Vlade, ostavkom ili razrešenjem. Ko ne razume o čemu se radi, moram da mu objasnim. Mandat prestaje generalnom sekretaru Vlade, po sadašnjem zakonu, istekom mandata Vlade, ostavkom ili razrešenjem. Sad se odjednom kaže da modus prestanka mandata generalnog sekretara Vlade može biti postavljenjem novog. Kako je to moguće? Kako možete da postavite novog generalnog sekretara Vlade ako prethodnog niste razrešili? Ali ja znam zašto ste ovo napisali. Zato što iz nekih razloga, krajnje unutrašnjih, imate potrebu da aktuelnog generalnog sekretara Vlade ne razrešite – ružno zvuči – pa biste vi da postavite novog generalnog sekretara Vlade, a da se prethodni smatra razrešenim. Pa, ljudi, ne može tako, nema šanse da ovo… Mislim, može ovo da prođe, imate 126, minimalnu većinu, a imate i relativnu većinu za usvajanje zakona, ali kako je moguće da postavljate ovakve predloge? Imate li vi elementarni osećaj za stid? Imate li elementarnog osećaja za odgovornost kad nešto radite? Kako može ovako nešto? Imate tu moć, predsednik Vlade ima tu moć, Vlada ima moć da postavi i razreši koga god hoće. No big deal, što bi rekli Amerikanci. Što to ne uradite? Zašto maltretirate Narodnu skupštinu? Zašto maltretirate građane Srbije, da njihovi predstavnici moraju ovakve gluposti da usvajaju? Zašto to radite? To je aktuelna situacija. To je ono što mi trpimo. Zato što od svega pravite cirkus i haos, zato što od svega pravite marketing, zato što vas uopšte ne interesuje šta narod misli o svemu ovome, zato što kupujete vreme. U ime čega? U ime jeseni, što će na jesen da dođe šta – kandidatura za EU? Kakva crna kandidatura za EU pod vama? Kakva crna kandidatura? O čemu vi, ljudi, pričate?
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović, koji želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što kažem nekoliko rečenica o amandmanu koji smo podneli na član 6, zbog javnosti i građana Republike Srbije, želim da podsetim na jednu tužnu činjenicu, da je na današnji dan pre pet godina u Haškom tribunalu izvršeno sudsko ubistvo nad bivšim predsednikom RS i SRJ Slobodanom Miloševićem i moram da priznam da… (Narodni poslanik Jovan Palalić dobacuje.) Ne, neću nikoga da pitam da li brani Slobu. Prosto, mislim da, u trenutku kada predsednica vlade Hrvatske Jadranka Kosor prima na razgovor Tihomira Purdu, čoveka koji je optužen za ratne zločine u Vukovaru, mislimo da i mi ovde u Srbiji imamo pravo da kažemo da je jedan čovek ubijen samo zato što nije poštovano njegovo ljudsko pravo da se leči na adekvatan način i samo zato što tužilaštvo Haškog tribunala nije uspelo da dokaže krivicu po jednoj optužnici koja je pisana ovde u Beogradu i koja je bila politički falsifikovana. Takođe moram da kažem da mi je vrlo zanimljiva ova rasprava između bivših i sadašnjih pulena Vilijama Montgomerija. Jedne je doveo na vlast 2000. godine, a druge namerava da dovede na vlast posle sledećih izbora. (Čedomir Jovanović: Ko je bio njegov pulen?) Ko je bio njegov pulen? Gospodine Jovanoviću, nedavno je objavljena knjiga gospodina Vilijama Montgomerija "Kad ovacije utihnu". (Čedomir Jovanović: Tamo nije rekao da sam pulen.) Tamo je rekao da vam je dao mobilne telefone koje srpska policija nije mogla da prisluškuje, da ste išli na instruktažu u Budimpeštu, da vam je obezbedio nekoliko miliona dolara, da je uspeo da korumpira određene ljude u najbližem okruženju Slobodana Miloševića i, praktično, 5. oktobar 2000. godine je bio izrežirana politička revolucija od strane Vilijama Montgomerija, čoveka za koga postoji javna tajna da je službenik CIA. No, što se tiče amandmana na član 6, ovo nije prvi put da se Vlada Republike Srbije u predlogu zakona koji upućuje Narodnoj skupštini Republike Srbije poigrava sa članom 196. Ustava Republike Srbije, koji propisuje kada jedan zakon stupa na snagu. Dakle, prema članu 196. Ustava, zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku RS", a mogu da stupe na snagu ranije ako za to postoje, kako kaže Ustav, naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Koji su naročito opravdani razlozi za Vladu Republike Srbije da izmene Zakona o Vladi stupe na snagu danom objavljivanja ovog zakona u "Službenom glasniku RS"? Ti razlozi su u Predlogu zakona vrlo šturo navedeni: ''Nedonošenje ovog zakona po hitnom postupku moglo bi da izazove štetne posledice po rad Vlade i organa državne uprave. Naime, predložena rešenja su neposredno usmerena u pravcu stvaranja zakonskog okvira koji će obezbediti delotvorniji rad Vlade. Potrebno je da se odredbe ovog zakona primenjuju bez odlaganja, kako bi se stvorili zakonski preduslovi za delotvorniji rad Vlade i organa državne uprave''. Da li su to naročito opravdani razlozi? Dakle, da li vodite računa o stilizaciji teksta ustavne norme? Ne kaže Ustav "opravdani", nego "naročito opravdani razlozi". Ti naročito opravdani razlozi su ovde u Predlogu zakona opisani jednom politikantskom rečenicom koja ne znači ništa – da bi se obezbedio delotvorniji rad Vlade. Da li to znači da vlada Mirka Cvetkovića od jula 2008. godine, kada je konstituisana, pa do danas nije bila delotvorna? Vi ste tvrdili da jeste, da je to najbolja moguća vlada za Srbiju u tom trenutku, da je sastavljena od eksperata, da će da učini ne znam ni ja šta dobro za građane Republike Srbije. Evo, na početku 2011. godine, vi sami priznajete da ta vlada nije delotvorna. Dakle, koje su to štetne posledice koje bi mogle da proisteknu po Republiku Srbiju i njene građane ako Zakon o Vladi, odnosno njegove izmene i dopune, stupe na snagu onako kao što je to Ustavom propisano? Zašto niste naveli u čemu se sastoje te štetne posledice, nego ste jednostavno dali jednu paušalnu konstataciju – nastupiće štetne posledice po rad Vlade i organa državne uprave? Na koji način? U čemu se sastoje te štetne posledice? Šta će se to loše desiti po Republiku Srbiju i njene građane? I ovo nije prvi put da iz dnevnopolitičkih razloga Vlada Srbije traži od Skupštine da zakon stupi na snagu ne onako kako je Ustavom propisano, nego ili sutradan po objavljivanju ili, kao u slučaju Zakona o Vladi, danom objavljivanja. Još je samo falilo da kažete da zakon stupa na snagu dan pre nego što bude objavljen u "Službenom glasniku Republike Srbije". Evo, još jedino to niste učinili, iako izmenama Zakona o Vladi unosite neke odredbe koje zaista nemaju mnogo pravnog, pa ni političkog smisla. To da će Vlada biti delotvorna zato što obavezujete ministre da u javnosti istupaju kao članovi Vlade, a ne kao privatna lica, to možemo da razumemo. Ali to nije norma za Zakon o Vladi. To je poslovnička norma o radu Vlade Republike Srbije. I kako to da ministar u Vladi nije politički slobodan, a da navodno narodni poslanik jeste politički slobodan? Ispada da poslaničke grupe nisu kolektiviteti koji zastupaju jednu jasnu političku volju koja je svoju probu doživela na parlamentarnim izborima, nego da je poslanička grupa puki zbir pojedinaca, slobodnih strelaca, koji mogu da u Parlamentu rade šta hoće, da kradu tuđe mandate i da posle vama spočitavaju kako ste vi ekonomski zločinci. A oni su pravni zločinci. Vi kradete pare, oni kradu mandate. U čemu je razlika? Nema razlike, lopov je lopov, pa ukrao on pare, ukrao mandate, ukrao zlatni sat, pepeljaru, nalivpero, bilo šta. Dakle, ako hoćete da Vlada bude delotvorna, da bude politički uniformna, da nastupa kao tim, nemamo ništa protiv toga, ali zašto onda jedan standard za Vladu, a drugi standard za Parlament? Da li ćete dopustiti da u Vladi sedi ministar koji je izabran na predlog jedne političke stranke, pa u međuvremenu promeni svoju političku orijentaciju i postane član neke druge stranke, recimo SRS? Da li će takav čovek moći da sedi u Vladi Republike Srbije? Neće moći. Zašto onda to tolerišete uParlamentu? U kom to parlamentu EU neko na izbore izađe kao kandidat jedne stranke i dobije mandat kao kandidat te stranke i onda preko noći promeni svoje političko uverenje, postane veći Evropejac od vas, sad sedam i po hiljada dolara plaća Vilijema Montgomerija da zastupa njegov lik i nedelo u SAD i vi mu dozvolite da formira poslanički klub? Kakvi su to standardi? Jedan standard važi za Parlament, tu je krađa dozvoljena, a drugi važi za Vladu – tu ministri moraju da deluju kao tim. A zašto poslaničke grupe ne deluju kao timovi? Kako je moguće da se formira u Parlamentu Srbije stranka koja na izborima nije učestvovala i koja vas optužuje za krađu, a radi to isto? Samo što još uvek nisu u prilici da kradu narodne pare, ali su zato u prilici da kradu mandate, i vi to tolerišete i hoćete nas da ubedite kako će izmenama Zakona o Vladi Vlada da bude delotvornija. Neće. Mi smo vam rekli juče – ako neko ne poseduje politički autoritet sampo sebi, nema tog zakona koji može veštački da mu udahne taj politički autoritet. Gospodin Mirko Cvetković, uz svo dužno uvažavanje, možda je dobar ekonomski stručnjak, ne znam, nisam ekonomista, ali realno, čovek nije jaka politička ličnost. Vlada je, to i sama reč kaže, državni organ koji vlada prilikama u zemlji. Da li Vlada Republike Srbije vlada prilikama u zemlji? Ne vlada. Potpuno ste izgubili konce državne politike iz svojih ruku. Jedan ministar danas kaže jedno, sutra kaže drugo. U martu primate Putina, u junu ćete da primate predstavnike NATO-a, a sutra ćete da primate predstavnike nezavisnog Kosova, zato što vi ni sami ne znate kakva je politika ove države. Malo ste Amerikanci, malo ste Rusi, malo ste za Hrvate, malo ste protiv Hrvata, malo ste za Šiptare, pa ste malo protiv Šiptara, pa ste malo za Dika Martija, pa malo niste, pa pomešate raspravu o izveštaju Dika Martija sa radom javnih preduzeća i kad se podvuče crta, nema politike Vlade Republike Srbije, nema politike Republike Srbije. I ne treba da se menja Zakon o Vladi, mora da se menja politika Vlade. Politika Vlade je loša, i unutrašnja i spoljna, i ovim izmenama Zakona o Vladi ništa nećete postići. Zakon o Vladi je loš i skandalozno je da loš Zakon o Vladi stupa na snagu danom objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije".
Osam minuta, od toga četiri minuta i 30 sekundi vremena zamenika predsednika poslaničke grupe, čime je vreme iskorišćeno, kao i ostatak vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, pravo na repliku, pa narodna poslanica Nada Kolundžija i narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Nekoliko činjenica. Mislim da je to neophodno, s obzirom na ono što je rekao moj prethodnik. Previše toga je neistinitog i tendencioznog napisano o najvažnijim političkim događajima u našoj novijoj istoriji. Osoba koju ste vi pomenuli, gospodine Martinoviću, svakako je jedna od ličnosti koje se nalaze u redu onih koji su svoje interpretacije ponudili na tendenciozan način i apsolutno su neistinite. Za sve ono što je u toj knjizi napisao gospodin Montgomeri, mogu samo da dam jedan zaključak, da je on u Srbiju doneo struju i točak. Ceniti ljude na osnovu njihovog okruženja… Mi nismo stranka koja ima bilo kakav problem s onim što smo bilo kada u svom političkom životu uradili i apsolutno preuzimamo odgovornost za sve. Konačno, i naše političke biografije dovoljno dobro govore o našim karakterima. Peti oktobar se nije, gospodine Martinoviću, plaćao mobilnim telefonom ili obukom u Budimpešti. Ja vas tada nisam poznavao, ali sam i tada poznavao vašeg predsednika i on sam vrlo dobro zna istinu o tome. Što se tiče nove političke karijere ambasadora Montgomerija, ostavio bih javnosti da o tome prosuđuje, opet na osnovu one jednostavne istine – proceniti ljude ceneći njihovo okruženje.
Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija.
Pozivam se na član 104. i molim predsedavajuću da, iako znam da to nije tako jednostavno, povede računa o tome šta je dopušteno, a šta nije dopušteno da se izgovara za skupštinskom govornicom. Optužnice su pisane, nažalost, u Srebrenici, Vukovaru, Hrtkovcima i na drugim stratištima, pisane su zbog žrtava koje su tamo ostale i niko ih iz Beograda nije mogao pisati. Da li ih je neko iz Beograda pisao tako što je upravljao procesima i tako što je vodio politiku koja je vodila do tih stratišta, i ko bi mogao biti za to odgovoran, to zapitajte sebe. I Peti oktobar niko nije spolja organizovao. Opet ste ga organizovali vi, jer ste upravljali zemljom na tragičan način i građani su odlučili da to više tako ne može. Da nije bilo namere da se pokradu izbori, možda se Peti oktobar ne bi desio, zato što su ljudi verovali da je snaga glasa ono što će ih spasiti od politike koju nisu hteli da prihvate, i mislim da to nije pošteno prema stotinama hiljada građana koji su zaista vrlo uvereno uzeli stvar u svoje ruke i rekli – naši glasovi su sada naše oružje za politiku koju hoćemo da vodimo. Mislim da je to uvreda i za te građane. Ako neko priču o ubistvu premijera poredi sa kafanskompričom, bojim se da su to onda oni koji su u kafanama slavili dan kada je on ubijen i koji su kao heroja primali u kabinet njegovog ubicu.
Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković, pravo na repliku, pa narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Prvi i poslednji put ću komentarisati krađu mandata. Ja se ne upuštam u replike, ovde se bavim poslaničkim poslom na način kako ga ja razumem, ali ne verujem da na svetu postoji pravnik, ni pravničko znanje, ni advokat (pa čak ni Geri Spens, jedan od najpoznatijih američkih advokata) koji bi mogao dokazati postojanje mogućnosti da neko ukrade sebe ili da neko ukrade svoje. Tomislav Nikolić ne može da ukrade svoj mandat, jer ga je on zaradio i za mnoge u toj stranci. Jorgovanka Tabaković je na srpskoj političkoj sceni od decembra 1992. godine, ima svoj autoritet, svojmandat i po programu koji je Jorgovanka Tabaković, tj. ja, pisala, SRS još uvek danas govori. Ne mogu svoj mandat da ukradem. Zaradila sam ga pošteno, kao i sve u životu. Zadnji komentar na to.
Narodni poslanik Aleksandar Martinović, pravo na repliku.
Gospođa koja je govorila maločas ima zaista veliki autoritet. Još veći autoritet ima potpredsednik te ''stranke za svadbe i sahrane'', akademik Gojko Radić. Tek je on zaradio svoj mandat. To je čudo jedno od pameti. Prvo, ostavke koje su potpisali svi poslanici SRS su ukradene. To je izjavio i gospodin "stiropor", ali pošto je postao politički punoletan tek u 56. godini života, onda je malo počeo da zaboravlja šta je rekao pre deset dana. Na jednom mestu kaže – ostavke sam zaboravio, a onda kaže – evo, ostavke su kod mene u džepu. Dakle, dve potpuno različite izjave. To vi znate, vi koji ste im sačuvali mandate na Administrativnom odboru. Vi iz DS, iz G17 plus, iz SPS, koji ste znali da su ostavke ukradene, iako i sami posedujete te iste blanko ostavke, znali ste da su ukradene blanko ostavke i niste ništa uradili da to sprečite. Omogućili ste jednu potpuno paranoičnu situaciju. Gospođa koja je govorila pre mene ima običaj da kaže – poslanička grupa ''Napred, Srbijo'' Srpske napredne stranke. Idite na zvaničnu veb-prezentaciju Narodne skupštine Republike Srbije, tamo piše – poslanička grupa ''Napred, Srbijo'' Srpske radikalne stranke. U kom to evropskom parlamentu ima? U kom to demokratskom parlamentu ima? To ima samo u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Što se tiče optužnice koja je pisana protiv Slobodana Miloševića, evo ja, gospođo Kolundžija, priznajem sve, da je odgovoran i za Srebrenicu, i za Hrtkovce, mada tamo nikakvih grobnica nema, i za sve moguće zločine koji su se desili na prostoru bivše Jugoslavije, ali kažite mi, molim vas, da li je neko odgovoran za zločine nad Srbima. Kažite mi ko je za to odgovarao. Predsednica vlade Republike Hrvatske, koja živi u stanu u kome su pre 1990. godine živeli Srbi, prima čoveka koji je optužen za ratne zločine u Vukovaru.
Narodni poslaniče, vreme na raspolaganju za repliku je iskorišćeno. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Da se vratimo na amandman. Tako je, gospođo Kolundžija, sad ćete da vidite, opet moram da vas hvalim. Ne znam šta mi je ove nedelje, da li sam nešto popio u ponedeljak, pa mi nešto nije u redu, ali prosto imam potrebu da hvalim DS. Da vas podsetim, danas je pet godina otkako je pravosnažno, sudskom odlukom, pravosudno ubijen Slobodan Milošević u Haškom tribunalu. To da znate, da se podsetite da ste ga 28. juna 2001. godine isporučili vi svi iz DOS-a, zahvaljujući Montgomeriju, svi koji imate bilo kakve odnose sa Montgomerijem. Da li je u pravu Montgomeri u svojoj knjizi, ne znam. Da li je Tim Maršal u pravu u svojoj knjizi, ne znam. Ako vam se ne sviđa, tužite ga. Imate sud, pa ga tamo osudite što laže. Eto. Znači, radi se o članu koji reguliše kad treba da stupi na snagu ova izmena i dopuna Zakona o Vladi. Pošto ne možete da kažete koje su to naročito opravdane okolnosti, zbog čega to mora da bude pre nego što je Ustav propisao, a to je osmi dan od dana objavljivanja, onda ste nam dali prostora da različito zaključujemo zbog čega. Tako možemo da zaključimo da onaj ko je napisao Predlog zakona zna unapred da će takav zakon biti usvojen. Njemu ne treba vreme od objavljivanja da se pripremi za primenu zakona. On je spreman, čeka kao zapeta puška. To je otprilike škola gospodina Gaše Kneževića koji kaže – nacrt zakona smo pripremili i primenili. Znači, zakon ne treba, bitna je politička volja. A kako izgleda politička volja za taj vaš budući sastav Vlade, to bi moje Nišlije rekle – jedva se zbrasmo. To će biti G17 plus – 17 ministarstava plus podeljene ličnosti, koje su i u ministarstvima i u nekim funkcijama u Vladi. Mi na to ne možemo da utičemo. Vi imate tu 126 plus Montgomeri. Dobro, vi se sad ljutite. Lin Montgomeri je vrlo važan faktor u našoj zemlji. Ona radi kod Karića, znate. Na BK televiziji je radila, na BK univerzitetu je radila gospođa Lin Montgomeri. Ostali su ovde, i dušom i srcem i džepom, vezani su. Montgomeri ima agenciju za obezbeđenje, znate i sami. On ima više agencija za obezbeđenje. I ovih 800.000 hiljada, ne znam, verovatno će policija da dobije povećanje plata. Zaradilo se brate, nema tu šta. Vidite, neki događaji idu svojim tokom. E sada, gospođo Čomić, znate zbog čega je potreban rok od osam dana da bi zakon stupio na snagu? Da bi se javnost pripremila. Nije to propis koji samo obavezuje Vladu, nego mora i publika da zna šta tu ima. Drugo, kada ovaj naš selektor Pižon pozove naše igrače iz inostranstva da igraju za reprezentaciju, i on im daje osam dana rok da se pripreme, da se utreniraju, da bi napravili tim. Ko će da bude kapiten, ko će da bude golman, ko će biti levi, desni bek, vezista, ko će da kvari igru kao Gatuzo, ko će da daje golove – mora to da funkcioniše kao tim. Ukoliko ne funkcioniše kao tim, odmah neko ide napolje, menja se. To je potpuno normalno. Tamo gde je prisutan kolektivni organ, svi moraju da dišu jednom dušom. Ova vlada će biti tim od 20 i nešto. Znači, tu će biti 17 igrača (to je neka nova sportska disciplina) plus… E sad, koliko će biti plus, to ne znamo, ali nije bitno. To mora da bude tim. Trener tog tima ne može da dozvoli da mu u timu jedni igraju sa ciljem da daju gol protivničkoj strani, a drugi da opstruiraju igru kako bi naša strana dobila gol. Kapiten tima mora da zavede red. U Engleskom parlamentu postoji onaj bič, znate, partijski, samo se šeta da vidi kako ko glasa. Kao gospođa Kolundžija, što dobro radi svoju funkciju kada kontroliše da li su svi na okupu, da li su svi gurnuli kartice, da li su svi glasali za. Međutim, meni nije jasno zašto vi podnosite amandmane. Ovde je dogovor da će ovaj zakon biti ovako konfigurisan i nemate vi potrebe da pišete amandmane. Zašto? Kada napišete amandman, vi demonstrirate nezadovoljstvo sa predlagačem, vi niste zadovoljni kakav je predlagač. To je definicija parlamentarizma. Gledam kod ovog sledećeg zakona, na svaki član ste napisali amandman, ljudi moji. Ne znam šta ste, Markoviću, radili tamo u Vladi. Kako je moguće da se stav promeni – vladajuće koalicije u Vladi i vladajuće koalicije u Skupštini? Znači, rok od osam dana je potreban da bi se ekipa uigrala, da bi ekipa mogla u punom sastavu da istrči na teren, da se uhvati ukoštac sa nagomilanim problemima, da oni reše probleme koje su zatekli, da reše svoje probleme. Znači, ovi sad treba da rešavaju sve ove probleme što su ovi napravili za dve i po godine, jer jedino tako je ova vrsta građevinskih radova u Nemanjinoj 9 opravdana. Morate sada hitno da sanirate ono što je upropašćeno. To je ''Kramer protiv Kramera''.Znači, morate da sredite jer približavaju se, ne toliko izbori, nego treba da dođu krediti, treba da dođu pare, a tu gde su pare, tu vi želite da budete, da se mrsite oko toga. Tako je onda potreban i zakon gde stoji izjava ''u skladu sa evropskim propisima'', ali može i zakon sa izjavom ''ne postoji obaveza usklađivanja sa evropskim propisima''. Ja vas nikad nisam napao kada ste napisali – nećemo da uskladimo sa evropskim propisima. Odmah vam aplaudiram. Još kad napišete da niste preveli na strani jezik, da se muče ovi vaši kontrolori što vas kontrolišu šta radite, meni srce na mestu, odmah da vam kažem. Znači, gospođo Čomić, i mi smo ovde u Skupštini sastavljeni od timova. Vidite, imamo tim ZES, imamo tim SRS. Tim ZES može da menja igrače, a nama je zabranjeno. Znači, ako imamo igrača koji ne zastupa stavove SRS, mi ne smemo da ga promenimo, moramo da trpimo da on sedi kod nas i da nam daje autogolove. A kod vas – obriše se odmah. Doći će i onaj zakon o izboru narodnih poslanika, pa ću da vam dam retrospektivu od 1990. godine ko je sve krao mandate kome i zbog čega. Naravno, preuzimam veliki rizik da, ako vas baš mnogo ovako kritikujem, smanjim popularnost moje stranke, a do ekstremnih visina podignem popularnost vaših stranaka koje su na vlasti, s obzirom da sve ankete kažu da svi jedva čekaju da vas vide u svom domu. Toliko ste lepi, dragi, toliko ste opredeljeni, vi svakodnevno pokazujete da krvarite za Republiku Srbiju, za građane Republike Srbije. Vi se odričete… Vidite, Tadić otišao u Japan, koknu ih zemljotres odmah, osam stepeni Rihterove. Kad bi sad nastavio preko Amerike, pa tamo jedno mesec dana u Čikagu, bilo bi u redu. Ali on je tamo samo zbog ovoga. On neće više da se pita kakva je Vlada. Mada imamo taj polupredsednički sistem i nemamo kancelarsku vladu, nego imamo nešto malo drugačije, ali kako o tim stvarima da pričam sa vama kada gospođa Čomić otrese profesora prava da on pojma nema da tumači odredbu? Verovatno sve što je oborio na ispitu tamo, iz elementarnog neznanja prava, da je Ranđelović pogrešio, ta deca mogu da koriste transkript jučerašnje sednice Narodne skupštine i da traže da ponovo polažu ispit, a da dekan izbaci Ranđelovića sa Pravnog fakulteta. Sram ga bilo. On će to da tumači bolje od Gordane Čomić. Joj, izvinite, gospođo Čomić, nadam se da nećete da me kaznite. Hvala vam.
Deset minuta je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Jovan Palalić ima reč. S obzirom na to da je on trenutno poslednji prijavljeni govornik i da je ovo poslednji amandman, nakon njega bi sledilo zaključivanje pretresa u pojedinostima. Ako još neko želi reč, može da se javi.
Zaista je neverovatno s koliko se kršenja i opstrukcije zakona odvija ovaj takozvani proces rekonstrukcije Vlade. I ovaj član o kome se sada raspravlja je samo u nizu onih događaja i onih činidbi od strane vladajuće koalicije koji su vezani za ovu farsu koja se zove rekonstrukcija. Počelo je od onog pisma koje smo dobili od predsednika Vlade Mirka Cvetkovića da je kršenje zakona dopušteno i da, jednostavno, on smatra da ni na koji način Ustav i zakon ne treba da budu poštovani, a da je Skupština, faktički, sama sebe dovela u situaciju da, donošenjem zakona, vređa samu sebe. To će ući u anale i političke i pravne istorije. Potom smo juče čuli da ministri u ostavci mogu da zastupaju Vladu Republike Srbije, a da javnost ne sme da zna o korespondenciji između ministara i predsednika Vlade o javnoj stvari. Da je reč o privatnoj stvari, možda bismo i mogli da razumemo, ali o javnoj stvari javnost treba da zna. I onda, danas imamo obrazloženje da ovaj zakon treba promptno da stupi na snagu jer će nastupiti štetne posledice, jer će nastupiti neodložni uslovi i da je to opravdano. Juče smo čuli da je pravo ministra u ostavci da zastupa Vladu povezano s činjenicom da je ova rekonstrukcija, u stvari, prirodna, privredna i tehnička nesreća. Tako piše u Zakonu o Vladi. I ministar i Vlada su verovatno sami svesni kakva je ovo nesreća i, u tom smislu, imaju mogućnost da krše zakon. Ova rekonstrukcija je kršenje zakona i ova vlada neće biti legalna. Pored toga što nije legitimna, jer nema podršku u narodu, neće biti ni legalna. Al' sve se to čini da bi Mirko Cvetković bio ministar finansija, to je suština. Pored svih promašaja, nedostataka u politici, o kojima smo pričali u prethodne tri godine, sada smo svedoci rušenja još jedne institucije od strane vladajuće koalicije, pošto su sve ostale u dobroj meri srušene, rušenja institucije Vlade, da bi predsednik Vlade bio ministar finansija. On je to želeo. Bio je ministar finansija u jednoj vladi, verovatno je želeo, kada se formirala ova vlada 2008. godine, da to ponovo bude i sada mu se želja ispunila. Ima ona čuvena scena u filmu "Majstori, majstori", kad se Zoran Radmilović obraća školskom kolektivu i, dok profesor književnosti recituje pesmu "Majstori, majstori", kaže: "Čovek je hteo da bude majstor, a evo šta škola učini od njega". Tako je i u ovom slučaju. Mirko Cvetković je hteo da bude majstor, tj. ministar finansija, ali su mu dali da bude premijer i nastao je haos. Suštinski problem čitavog ovog zakona i čitave Vlade jeste da se političke odluke neće donositi ili će se još manje donositi u Nemanjinoj 11, u kabinetu, nego će, naravno, kao što je bio slučaj od jula 2008. godine, biti donošene u kabinetu predsednika Republike, na Andrićevom vencu. Tu se onda postavlja pitanje i političke odgovornosti za situaciju u državi. Ne može neko ko nema nikakav politički uticaj ni u stranci, ni u javnosti, ni u Vladi, da bude politički odgovoran. Onaj ko je lider stranke koja je nosilac Vlade, taj je politički odgovoran. To je tako u svakoj normalnoj državi i tako treba stvari da funkcionišu. Ako se želi da Vlada bude institucija, onda lider najveće stranke neka bude premijer. U nekim drugim državama su se ljudi, kada su izabrani na mesto predsednika republike, povlačili da bi vlada sačuvala integritet i imala autoritet. Ovako, vi ćete sada premijeru, koji do sada nije vršio funkciju koordinacije, donosio odluke, dati još jedan resor. Znači, on se uopšte neće baviti svojim poslom. Imate jednog jakog lidera koalicije koji je izašao iz Vlade. U Vladi je, faktički, od tri koalicione partije, jedini ostao Ivica Dačić, kao zamenik premijera. Znači, dva lidera partije imate izvan Vlade. Da li neko u ovoj državi misli da će se političke odluke donositi u Vladi? Naravno da neće. Kad smo slušali predsednika Vlade u "Utisku nedelje", na pitanje "Da li vi znate da su vršeni pritisci pojedinih ambasadora za smene nekih ministara?", on je rekao: "Mene niko nije pitao". Naravno, čovek je rekao potpuno tačnu istinu. Zašto bi ga iko pitao, kad znaju da on tu odluku ne može da donese? Pitali su negde na nekom drugom mestu. To je suština krize. Kriza je u tome što ste stavili premijera koji nema politički autoritet i sada ga dodatno opterećujete s još jednom funkcijom. I produbiće se ta kriza, i dodatno će oslabiti Vlada, i dodatno će nastati problemi unutar Vlade, svađe i sukobi, i nastaviće se sve tako dok se ne unormali politički sistem i najjača politička stranka i njen lider preuzme funkciju. Vi ste, stvaranjem ovoga 2008. godine, generisali sve ove političke probleme. Ovom izmenom zakona, ovom farsom od rekonstrukcije, koju donosite uz kršenje zakona, vi to nastavljate. Stvorili ste potpuni politički haos i dezavuisali jednu važnu i ozbiljnu instituciju. Na završetku rasprave o Zakonu o Vladi, gde Vlada nema predstavnika da je zastupa, znači Vlada nema predstavnika za raspravu o Vladi, najbolje je, zbog svega što ste učinili u prethodne tri godine, zbog političkog haosa koji ste napravili, da podnesete ostavku, da se raspišu izbori i da građani daju svoj sud o tome što ste radili, a ne da nam posle tri godine objašnjavate kako je sve to bilo super, samo još ovu godinu dana i biće najbolje moguće od nas što se može dati, samo da dobijemo tu kandidaturu. Na izbore i sa novom vladom. Hvala.
Iskorišćeno je šest minuta i 30 sekundi vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević.
Poštovani generalni sekretaru, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije koji gledate ovaj prenos, ako je ''Nova Srbija'' prethodnih godina, meseci i mandata optuživana kao antievropska stranka koja nije za ulazak naše države Republike Srbije u EU, ja ću vas na jednom primeru, a to je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, makar pokušati da razuverim, iako smo vam nekoliko puta u prethodnih nekoliko godina skretali pažnju. Dakle, ''Nova Srbija'' će se, bez obzira što ćete vi u ponedeljak, odnosno danas, izglasati ovaj predlog zakona o Vladi, obratiti Ustavnom sudu Republike Srbije sa tvrdnjom da Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Ustav Republike Srbije tretira žene i muškarce apsolutno ravnopravno – u svim poslovima, pa i u politici, u zastupljenosti na državnim funkcijama. Doduše, koliko ja znam, neka me isprave ovde oni koji su više edukovani o ovom pitanju, ne kaže se – žena 30%, nego se kaže – manje zastupljenog pola 30%. Evo, za ovo vreme ću da vam iščitavam član po član zakona gde ćete da vidite da ste prekršili, iako se gospodin Marković, koji ne znam da li slučajno nije ovde prisutan, poziva na saglasnost EU za ovakav zakon. Voleo bih da vidim gde postoji saglasnost EU, odnosno organa EU koji su zaduženi, pa recimo, kaže – predsednik Vlade može biti i ministar. Ranije smo davali amandmane, ovoga puta nismo, da ne trošimo vreme i shvatajući uzaludnost predlaganja tih amandmana koje vi nećete da prihvatite. Zašto vam ovo govorim? Zato što sam zamenik šefa poslaničke grupe koja se zove Nova Srbija – Velimir Ilić, koja je jedina ispoštovala u ovom parlamentu taj propis, nešto što je najnormalnije, mislim, u svim evropskim zemljama i civilizovanim zemljama, da predstavnika manje zastupljenog pola bude više od 30%. Što se tiče našeg poslaničkog kluba, mi imamo 33,33% žena. Trudićemo se da sledeći put bude i više. Pokazale su u mnogo slučajeva da su taktičnije, neću da kažem pametnije, ali diplomatskije, smirenije. Možda im je bog dao, i biologija i anatomija, da budu talentovanije i u politici. Čudi me da stranke ''za evropsku budućnost'', za ''Evropa nema alternativu'' to nisu one ispunile. Kako je to moguće da u medijima koje vi kontrolišete i vi koji govorite ovde da je ''Nova Srbija'' kod vas okvalifikovana kao antievropska stranka…? Makar po tome ste mogli, da ne prozivam sada ovde šefice, zamenice šefica poslaničkih klubova, to mi nije namera, nemam ništa lično protiv njih. Naprotiv, drago mi je što su na tim funkcijama, ali kako je moguće da je samo ''Nova Srbija'' to ispoštovala? Ne znam da li je to evropski zakon, da li su to evropska pravila, da li je to evropski običaj. Čitam vam član 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi. Piše: "Predsednik Vlade može biti ministar". Po našem mišljenju trebalo je da piše - predsednik [[predsednica]] Vlade može biti ministar (ministarka). Toga nema u ovom zakonu. Dalje, član 2 – ''U članu 13. dodaje se novi stav 3. koji glasi: 'Potpredsednik Vlade može biti i ministar". Zašto ne može ''potpredsednica Vlade može biti i ministarka''? Dakle, mi ćemo kao stranka uputiti i predstavku Ustavnom sudu Republike Srbije i svim evropskim organizacijama koje imaju u Beogradu svoja sedišta i predstavništva, da se o ovome izjasne, a očekujem od vas, gospođo Kolundžija, pošto vidim da vrlo pažljivo slušate ovo što pričam, da se o ovom problemu zaista izjasnite. Imate dovoljno žena, pametnih i lepih, na vašoj listi, da popravite ono što već tri godine niste popravili i da se usaglasite sa evropskim pravilima i da imate više od trećine manje zastupljenog pola na vašim poslaničkim listama. Član 26a kaže "članovi Vlade". Zašto nije pisalo ''članice Vlade''? Jer, mi u ''Novoj Srbiji'' smo ovo što se tiče ulaska u EU, prihvatanja pravila EU, sviđalo se to nama ili ne, shvatili. Ako želite da budete članice, odnosno član neke organizacije, morate da prihvatate pravila, i ona koja vam odgovaraju i ona koja vam možda trenutno ne odgovaraju ili možda nisu u skladu sa vašim stranačkim, programskim ili ličnim uverenjima. Član 26a kaže: "Predstavljanje stavova Vlade'', pa kaže – članovi Vlade, državni sekretari, direktori… Zašto nije pisalo – članice Vlade, državne sekretarke, direktorke posebnih organizacija? Ne bih da ih nabrajam ovde, ali svaki od nas zna da može da nabroji, bar što se tiče onih u politici, najmanje 20 vrlo uspešnih žena, da ne kažem uspešnijih od nekih muškaraca. Možda bi i Vlada, da je sreće, u ponedeljak ćemo imati tu rekonstrukciju, da je neko predložio neku ženu, možda bi ta vlada bila bolja. Ovako ispada da smo mi na rečima za Evropu, odnosno oni koji bi trebalo da budu predvodnici toga, koji su ime svojoj koaliciji dali ''Evropa nema alternativu'', ali kada dođemo na teren stvarne primene zakona i propisa, toga onda nema. U članu 5, recimo, stoji da se u članu 30. stav 4. menja i glasi – generalnom sekretaru Vlade mandat prestaje postavljenjem novog generalnog sekretara. Zašto ne napisaste po pola – generalnom sekretaru Vlade mandat prestaje postavljanjem nove generalne sekretarke? Otkud oni znaju da će opet da bude generalni sekretar? Pa i sad je generalna sekretarka, čini mi se ova moja čačanska snaja, Tanja Stojčević, da se tako zove. Ona nije generalni sekretar, ona je generalna sekretarka. Očekujem od žena, ili pripadnika manje zastupljenog pola, da se o ovome izjasne. Mi sa ovim zaista ne operišemo kao trošenje vremena koje ima stranka. Ako se setite, mnogo puta smo o tome govorili i podsećali i nismo mnogo o tome trubili, ali bogami, pošto ste vi i dalje čvrsto "na evropskom kursu", često ćemo da vas podsećamo da ispunite evropske obaveze i da na svojim listama… To je tehnički moguće da se uradi. Ja sam član Administrativnog odbora. Dovoljna je jedna sednica Administrativnog odbora da promenite ove muškarce, pogotovo ove muškarce kojima niko ne zna ni boju glasa. Evo, tri godine prođe, polovina iz DS nije uzela reč ni za ni protiv. Da li oni zaista žele, ili je to deo stranačke politike i taktike, da ovde budu roboti i da čekaju samo kada će biti 126? Ne verujem, verujem da su to isto pametni i inteligentni ljudi, najmanje koliko sam ja, i da bi i oni imali nešto da kažu o ovome. Očekujem da se o ovom problemu koji sam izneo, ali ponavljam zbog građana Srbije, ponavljam zbog medija koji vrše hajku na ''Novu Srbiju'' i ovih dana i juče, neka obrate pažnju na ovaj podatak. Ovaj podatak nije slučajan. U NS se nije slučajno desilo da je 33%, nama na ponos, a mislim i Srbiji, naših koleginica ženskog pola. Mislim da ste svi saglasni makar u tome, ako niste u svemu ovome što ja pričam, da su one ovde bile vrlo tolerantne, kolegijalne i da su pošteno iznosile program NS u interesu građana Srbije koji podržavaju NS. Hvala lepo.
Osam minuta i 50 sekundi, što znači da je iskorišćeno vreme ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe od sedam minuta i 30 sekundi i još minut i 20 sekundi od poslaničke grupe. Pet minuta i 40 sekundi je na raspolaganju. Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija.
Poštovana predsedavajuća, želim da izrazim svoje divljenje činjenici da se prethodnik jutros zaista probudio kao rodno senzibilisana osoba i iznesem svoje duboko uverenje da će to značiti da više neće na najgrublji i nezamisliv način vređati potpredsednicu Narodne skupštine, kao i da njegov predsednik neće vređati svaku ženu kao što je do sada vređao kad je imao priliku. Hvala.
Iskorišćeno je 45 sekundi vremena predsednice poslaničke grupe. Narodni poslanik Miroslav Markićević ima reč.
Nadam se da će mi se ovo tretirati kao replika. Ako je na sve ovo što sam govorio, čini mi se osam i po – devet minuta, gospođo Kolundžija, ovo jedini odgovor, ako je ovo sve što imate da kažete na ovo što sam govorio, onda je jadna alternativa za evropsku Srbiju, onda smo daleko od EU. Postavljam vam pitanje zašto vi u vašem poslaničkom klubu ne ispoštujete taj princip, zašto ne zamenite višak muškaraca koji imate tamo i ne dovedete žene koje tri godine neopravdano čekaju na listi – te žene su već tri godine prikraćene, vi kršite evropske propise – a kako se ovde ko ponaša, postoje i sankcije i kazne. Kažem vam sada javno, u direktnom prenosu – za sve što sam nepravedno kažnjen (iako znam, ništa mi nije krivo, za šta taj novac ide) taj novac ću – dobro me slušajte, gospođo Kolundžija – institucionalno ili vaninstitucionalno, naplatiti do poslednje pare, jer ovde se ljudima ne da da govore. Narodnim poslanicima se isključuju mikrofoni i ne da im se da govore. Možda se nekim svojim rečima ne ponosim. Imam i sestru i majku i prijateljice i koleginice, ali treba i oni koji predsedavaju ovom skupštinom da shvate da ovde sede i nečija braća i nečiji očevi, i da se ne igraju s njihovim zdravljem i živcima i da ih puste da govore. Mi ovde, gospođo Kolundžija, nismo slučajno. Svi mi, nas 250, zastupamo građane Srbije. I ponavljam vam, odgovorite na pravo pitanje i suštinu – kada će poslanički klub DS da ispuni evropski uslov i da na listi bude 30% žena? Neću sada da kažem manje zastupljenog pola, nego žena. Kada ćete to da ispunite? Izvol'te, kažite to ženama članicama ''Nove Srbije'' i svim ženama Srbije.
Dva minuta. Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O MINISTARSTVIMA (pojedinosti) Primili ste amandmane, koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Nenad Konstantinović, Branka Ljiljak, Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač, Arpad Fremond, Milorad Buha, Aleksandar Martinović, Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić, Dragan Šormaz, Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga, Radovan Radovanović, Živojin Stanković, Čedomir Jovanović, Nenad Milić, Judita Popovića, Nataša Mićić, Nebojša Ranđelović, Bojan Đurić, Ivan Andrić, Vesna Pešić, Zoran Ostojić, Nenad Prokić, Kenan Hajdarević i Žarko Korać, kao i Odbor za pravosuđe i upravu. Primili ste izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu, kao i mišljenje Vlade o amandmanima. Narodni poslanici Zoran Nikolić, Miroslav Petković, Arsen Đurić, Miloš Radulović, Radojko Obradović, Milan Lapčević i Zoran Šami povukli su pisanim putem amandmane koje su zajedno podneli na članove: 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 33, 35. i 36. Predloga zakona. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo poslanici, SNS je još u decembru podneo svoj predlog zakona o ministarstvima i u ovoj raspravi ćemo, faktički, braniti svoje viđenje kako treba da izgleda Vlada Srbije, kako treba da izgledaju ministarstva i činjenicu da smatramo da sa 12 ministarstava možemo u potpunosti da zadovoljimo potrebe Vlade, s jedne strane, a da, s druge strane, možemo da ostvarimo ozbiljne uštede. Predlog SNS iz decembra nije bio motivisan nikakvim ličnim interesima, nikakvom međupartijskom trgovinom i ličnom sujetom, čega, nažalost, ima danas prilikom konstituisanja ove vlade. To je zakon, po našem mišljenju, koji bi mogao da bude univerzalan, jer smatramo da Zakon o ministarstvima i ne treba menjati svaki put kada se konstituiše nova vlada. To stvara dosta problema u funkcionisanju izvršne vlasti, uvećava troškove i stvara nesigurnost u delovanju administracije. Od izuzetnog je značaja da Vlada, izvršna vlast, najzad funkcioniše s jednim celovitim konceptom, i da se toga svi, uz međustranački dogovor, što je moguće više, držimo. Pred nama su ozbiljne društvene promene, ozbiljne društvene reforme, javna potrošnja, javna uprava je u situaciji da mora biti smanjena, očekuju nas bolni rezovi u svakom smislu kada je u pitanju trošenje sredstava i naše društvo je sve siromašnije. Svesni tih činjenica i odgovornosti pred građanima Srbije, predložili smo ovaj koncept zakona o ministarstvima. Nadam se da ćemo u nekoj raspravi, mada sam svestan da vi već imate neke međustranačke dogovore, uspeti da bar neka od ovih rešenja prihvatite.
Da li još neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Miloš Aligrudić. Izvolite.
Ovaj zakon predstavlja, kao što to uvek biva, politički preduslov da se koalicione stranke iz vlasti namire po resorima Vlade, da svako dobije ono što mu prema dogovoru pripadne i trebalo bi, da je sreće, da Zakon o ministarstvima posluži kao jedna tehnička osnova za kohezioni i vrlo dobar rad Vlade. To je, međutim, sve ono što mi u ovom slučaju nemamo, jer ova vlada od 2008. godine ne funkcioniše uopšte. Ne vodi računa o državnom i nacionalnom interesu (štaviše, rasprodaje ga), nema ekonomsku politiku, što znači da ne vodi računa o privredi, ne vodi računa o stopi nezaposlenosti, nema nikakav program zapošljavanja, nema nikakav ekonomski program koji treba da posluži tome da u nekom periodu, koji Vlada sebi odredi kao period svoje aktivnosti, doprinese bilo čemu što će povećati standarda stanovništva. To je ono što vama nedostaje od 2008. godine. A onda, kada su sve snage posustale, kada je energija pala na minimum, kada postoje ozbiljni politički problemi unutar same vlade, koja je bila doskoro pred potpunim raspadom, onda je neophodno da se napravi jedna marketinška strategija, da se na marketinški način pokrije ono što je ključni i suštinski nedostatak posla koji radite, odnosno ne radite. I tako, Zakon o ministarstvima zapravo pravi jednu sliku potrebnog broja ministarstava i potrebnog broja resora, koji ćete vi između sebe podeliti. On je preduslov rekonstrukciji Vlade. Nekih imena u Vladi više nema, neka nova imena će doći sledeće nedelje i sve to mora nekako da se fizički i zakonski uklopi. Ovaj zakon je preduslov tog uklapanja koji vi radite. Kakvog to smisla ima? Apsolutno nikakvog. Jedini pravi smisao u svemu ovome bi se našao kad bi ova vlada prestala da postoji. Jer čovek bez autoriteta, koji napaja sebe autoritetom iz Andrićevog venca, ne može uspešno da vodi ni ovu rekonstruisanu, ni smanjenu vladu po ministarskim resorima, ni veću vladu od ove. Ne može da vodi nikakvu vladu. Ne može da vodi upravu mesne zajednice, a kamoli vladu jedne države. I taj čovek, Mirko Cvetković, treba da podnese ostavku. To je jedino normalno razrešenje ove situacije. Nova vlada se ne može formirati i treba da idemo na izbore. Ako je tačno da ova država gubi vreme, a sigurno je tačno da gubimo vreme već dve i po godine, ili tri, onda nama treba ne rekonstrukcija Vlade, nego nam hitno treba nova vlada, na osnovu novih izbora, koji bi verifikovali nov odnos snaga u Srbiji prema izbornoj volji građana, a ne prema ovom haosu i cirkusu koji danas imamo. Šta mi ovde imamo u ovakvim predlozima zakona i kako na njih reagovati? Videli smo da se broj ministarstava smanjio na 17. Svako ko čuje da je broj ministarstava smanjen na 17, sa 20 i kusur, mora da postavi prosto pitanje – zašto ste to uradili? Da li imate odgovor na pitanje zbog čega je to urađeno? Ja ga nemam, jer iz ovoga što ovde piše ne vidim nikakav koncept. Ništa se ne dešava. Ništa nam se ne predočava zbog čega bismo mi verovali da će sad rekonstruisana vlada sa smanjenim brojem ministarstava bolje funkcionisati nego ovaj karambol do sada. Nema nikakvog osnova za to. Šta će da bude? Jeftinije? Ekonomičnije? Kako? Objasnite nam kako. Ako neko ne zna, ja ću to da vam objasnim vrlo prosto i jednostavno. Ne zavisi trošak države od broja ministarstava, nego od načina organizacije državne uprave, da li je ona jeftina ili nije. To što ćete smanjiti broj ministarstava na 17, uopšte ne znači da će broj izvršilaca posla za potrebe državne uprave biti manji. To što ćete smanjiti broj ministarstava na 17, znači da ćete smanjiti za 4-5 plata (čak ne ni za toliko, nego za 3-4 plate) troškove Vlade i ništa više. Čak nećete otpustiti ni sekretarice, zato što će one dobiti neki drugi posao. Nećete smanjiti ni broj vozila. To su, naravno, sve demagoške gluposti, ovo što pominjem, ali mora tako na demagošku glupost koju smo dobili. Ne mogu da shvatim šta se postiže bilo kakvim ozbiljnim predlogom amandmana na ovakav neozbiljan predlog zakona? Kako znamo koja je to mera? Pa, mi ovde vidimo da je spojeno sve i svašta, bez ikakvog rezona, samo iz političkih razloga. Nema koncepta, nema cilja u svemu ovome. Mi smo razmišljali da li da podnesemo neke amandmane, prosto zbog rasprave, dobili bismo po dva minuta na svaki, i onda smo i podneli neke amandmane, pa smo u poslednjem trenutku od toga odustali. Zašto? Zato što su ti amandmani čist sarkazam na ovo što smo dobili, sarkazam na sarkazam, i onda smo na kraju razmišljali da će, ako ti amandmani stvarno ostanu u proceduri do kraja, neko pogrešno razumeti. Sada ih nema u proceduri, ali ćemo ih vrlojednostavno prepričati, bez obzira što nisu u proceduri, aludirajući pre svega na amandman o kojem raspravljamo sada, koji je, naravno,ozbiljan, daje predlog da se smanji sa 17 na 12. Sve je to legitimno, ali čemu? Gde je tu cilj? Gde je tu ušteda? Gde je tu ekonomska logika? Nismo dobili ni jedan jedini argument, sem argumente za suprotno, da će ovde bilo šta dobro funkcionisati. Sve što se juče po podne dešavalo u Parlamentu, ceo ovaj dijalog između LDP i ministra koji ovde zastupa Vladu a u nekoj je tehničkoj ostavci, govori o nerazumevanju suštine, o nerazumevanju odnosa Vlade prema Parlamentu, o nepoštovanju institucija. Prvenstveno mora da se poštuje institucija koja je izabrala jedan državni organ. Ne može biti obrnuto. Kako možemo da skrivamo činjenice jedni od drugih? Na šta to liči? Kako možemo da dobijemo pismo predsednika Vlade gde se objašnjava kako će namerno da prekrši Ustav i zakon i još smatra da je, ako Skupština ne uvaži njegov stav o kršenju Ustava i zakona, onda Skupština neozbiljna i ruši sopstveno dostojanstvo? Pazite, on nam još drži predavanje. I to je ta vlada koja se ovde rekonstruiše pod vođstvom tog predsednika Vlade, koji je inače marioneta Andrićevog venca. Na šta to liči? Mi smo predložili amandman tako da se smanji broj ministarstava na tri, pri čemu uvažavamo Ministarstvo finansija, koje može istovremeno i predsednik Vlade da drži, zato što ste takav zakon predložili. Na šta to liči? Naravno da je to cirkus, naravno da je to skarada, naravno da taj predlog nije bio ozbiljan i zato smo ga formalno i povukli, ali smo razmišljali o tome da ga održimo do kraja. Pa ipak, nećemo mi da doprinosimo tome da ovaj dom bude do kraja neozbiljan. Ozbiljno smo razmišljali da se do kraja tako našalimo i da taj predlog ostane u proceduri do kraja. Svejedno, bio je podnet, povučen je, nalazi se u arhivi; koga zanima, može da pogleda. Bez obzira što se o njemu neće, naravno, glasati; bilo bi besmisleno. A u tom obrazloženju lepo stoji da Vlada od tri člana može biti ekonomičnija i bolja nego Vlada od 17, kao što Parlament može verovatno biti ekonomičniji i bolji da ima 12 poslanika umesto 250. Znači, mi ne samo da trpimo efekte loše vlade, koja uništava zemlju i privredu već dve i po ili tri godine, što će sigurno još godinu dana činiti onako tek, nego moramo da trpimo njenu naopaku logiku, koja je inače u narodu poznata kao logika ''šorom šajke, a Dunavom čeze'' i, na kraju krajeva, posle svega toga i posle sve te naopake logike moramo da trpimo i pogubne negativne posledice još najmanje godinu dana. Zašto? Zašto to neko radi sopstvenoj državi? Kako je moguće da neko nema elementarnog osećaja za stid kada mu je posao potpuno propao, ne radeći ništa ili radeći naopako tri godine, da želi za sebe da zadrži poziciju još, u ime toga što će se na jesen otvoriti mogućnost kandidature Srbije za EU? U to ime da građani Srbije trpe i da im bude sve gore i gore iz dana u dan, zato što niko ne može da vodi računa o njihovim svakodnevnim elementarnim potrebama? Je l' to cilj? Je l' to bio cilj svega ovoga? Zaista je vrlo teško na ozbiljan način raspravljati o predlogu koji smo dobili. On je isključivo i samo refleksija najobičnije političke igrarije i trgovine unutar vladajuće koalicije da bi ona mogla da preživi do određenog datuma. Zašto? Zato što i to smatraju svojim marketinškim potezom. Taj datum nije ništa realno, on je takođe samo goli marketing. Od toga se ne živi. Od toga ljudi ne mogu 'leba da jedu. Ljudima treba neko ko je odgovoran, ko će da stvori mogućnosti za posao, ko će da stvori mogućnosti da oni koji su socijalno ugroženi dobiju svoj novac, a taj novac se neće uštedeti tako što ćemo uštedeti četiri plate godišnje. O čemu vi, ljudi, pričate? Kako vas nije sramota? Uradite ono što pošten svet u ovakvim situacijama i okolnostima mora da uradi. Propala je politika koju ste vodili. Doveli ste državu na ivicu potpunog kolapsa. Uradite ono što normalan čovek u toj situaciji treba da uradi – povucite se s vlasti, dopustite da građani na izborima organizuju drugačije ovaj parlament, naprave drugačiju političku podelu i da se formira drugačija i odgovorna vlada.
Vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi DSS ovim je iskorišćeno. Ovlašćeni predstavnik ima još tri minuta. Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Svaki zakon o ministarstvima, nov zakon, kada se donosi, ima za cilj izbor nove vlade. Ovo je prvi put u srpskoj višepartijskoj istoriji da se na osnovu novog zakona bira isti premijer u jednom mandatu. Posledice ovog zakona koji je sada donet, neka građanima bude jasno, jesu da su u čitavoj vladi svi ministri podneli ostavku osim samog premijera. Nađite primer u političkoj istoriji ili situaciju u bilo kojoj evropskoj zemlji ovakvog jednog skandala i cirkusa. Svi ministri u ostavci osim premijera – to su posledice ove vaše tzv. rekonstrukcije i ovog političkog i pravnog haosa u koji ste nas uveli. Uvek se u srpskoj istoriji, u poslednjih 20 godina, otkad je uveden višepartijski sistem, na osnovu novog zakona o ministarstvima birala nova vlada. Prvi put se sada događa da se novim zakonom o ministarstvima u jednom mandatu jedne vlade jedan premijer bira, a dva nova zakona. Gospodo, ovim što ste sad uradili, osramotili ste Srbiju i zaista je učinili neozbiljnom državom. To je apsolutno neprihvatljivo. Jedini način je da, što je rekao moj kolega Aligrudić, zbog sramote koju ste naneli Srbiji, podnesete ostavku i Mirko Cvetković da dođe ovde u ponedeljak i da, umesto ekspozea i novih ministara, podnese ostavku i kaže – ja ovo više ne mogu da radim, sve pritiske koje sam trpeo više ne mogu da trpim, niti želim kao častan čovek da ovo dalje radim. Podneti ostavku, na nove izbore.
Dva minuta. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, naravno da svaka vladajuća koalicija, u skladu sa svojim međusobnim odnosima, treba da formuliše i osnove na kojima će vršiti vlast, i ovakva vrsta rasprave je unapred osuđena na neuspeh. Jer, na čemu počiva pravo opozicije da od Vlade traži da deluje onako kako bi ona sama to radila? Međutim, ono što je osnovni argument za amandman koji smo mi podneli je javni interes. Mi nismo gledali šta je ono što u ovom trenutku radi vladajuća koalicija, kada smo ovom parlamentu podneli predlog izmena i dopuna Zakona o ministarstvima. Mi smo 9. aprila 2009. godine predložili Vladi da započne projekat reforme države. Tada smo rekli da nam je država preskupa i previše nesposobna. Tada smo predložili i izmene Zakona o ministarstvima, ne sa ambicijom da varamo građane nudeći im kao ključnu argumentaciju podatak da će biti 12 ministarstava umesto 20 ili 17, nego pre svega sa ambicijom da limitiramo nefunkcionalnost države i tu državu prisilimo na onu vrstu poslova koje u svakom normalnom društvu država treba da radi. Tada smo predložili 12 ministarstava – ministarstvo spoljnih poslova, ministarstvo odbrane, unutrašnjih poslova, finansija i ekonomije, pravde i javne uprave, poljoprivrede i životne sredine, privrede i trgovine, urbanizma i građevine, obrazovanja, nauke i kulture, zdravlja, rada i socijalne zaštite, saobraćaja i telekomunikacija. Ono što prati ovako organizovanu Vladu je široka reforma. Nema smisla rekonstrukcija Vlade ukoliko se istovremeno ne menja inačin na koji funkcioniše čitava država. Gospodine Markoviću, 12 ministarstava o kojima smo govorili pre dve godine ne obavezuje samo na redukciju broja ministara, nego i poslova kojima se Vlada bavi. Mi smo predložili i privatizaciju javnih preduzeća, njihovu transformaciju u akcionarska društva, jer je već tada bilo jasno, u aprilu 2009. godine, da je zaista previsoka cena partijske države koja je uspostavljena. Zašto nismo zadovoljni načinom na koji je urađen Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima? Zbog toga što on proizlazi iz partijske logike vladajuće koalicije i, pre svega, iz potreba te vladajuće koalicije. On nije izraz nove sveti Vlade koja upravlja ovim društvom tri godine i partija koje su je formirale o neminovnosti podele odgovornosti, prava i obaveza, s obzirom na činjenicu da je očigledno Vlada bila neuspešna u poslovima koje je radila. Koji su najveći problemi i šta je na prvom mestu rang-liste problema u Srbiji? Ekonomija, finansije, pare, plata, penzija. Mi u 12 ministarstva imamo više onih koji se bave ekonomijom i privredom, nego što je u ovom slučaju, sa predlogom od 17 ministarstva iza kojeg je stala vladajuća koalicija, a predlog uputio Parlamentu Mirko Cvetković. I to je ono što nas zabrinjava. Kada smo analizirali izmene i dopune Zakona o ministarstvima, onda smo se zaista suočili sa tako krupnim anomalijama, da vam predlažemo da prihvatite ovaj naš amandman i potom, zajedno sa nama, početne da gradite onakvu državnu administraciju kakva je Srbiji u 21. veku potrebna. Besmisleno je, gospodine Markoviću, u ovom trenutku nuditi Srbiji Ministarstvo za kulturu, informisanje i informaciono društvo. Kojim se to poslovima bavi Ministarstvo kulture, informisanja i informacionog društva? Prvo, za ministra je predložena osoba koja sama za sebe kaže da je po zanimanju državnik. Ne želim da vas nasmejem, ali gde je država tog državnika na osnovu koje je on zaključio da, recimo, ima pravo da od nas zatraži podršku za obavljanje tog posla? U zakonu koji smo mi predložili nema ministarstva kulture. Mi smo spojili ministarstvo obrazovanja sa ministarstvom nauke i u okviru toga ostavili prostor za oblast kulture u onoj meri u kojoj država treba da bude prisutna u kulturi. Ako govorimo o ministarstvu životne sredine, ako govorimo o ministarstvu planiranja, urbanizma i rudarstva, govorimo o nespojivim temama. Mi smo povezali ministarstva poljoprivrede i životne sredine. Nemamo ministarstvo energetike uopšte. Imamo ministarstvo privrede, ministarstvo finansija i ekonomije, ministarstvo poljoprivrede i urbanizma i građevine. Motor razvoja ove zemlje u okolnostima u kojima se ona danas nalazi su građevinska industrija i poljoprivreda, i mi tome poklanjamo posebnu pažnju. Čime će se baviti Ministarstvo energetike i infrastrukture? Koje resurse ste ostavili na raspolaganju ministru Mrkonjiću kada ste formirali takvo ministarstvo? On ima Ministarstvo infrastrukture koje se bavi javnim radovima, ali nema preduzeća koja su javna i koja te radove treba da realizuju. To je previše skupo. Akozajedno analiziramo obrazloženje koje nudimo, onda ćete videti da je suština u jednostavnom nastojanju da se demontira partijska država. Ta partijska država od nas danas traži da mi postanemo onakvi kakva je vladajuća koalicija koja ju je u velikoj meri nasledila i koja je održava u životu. To je neprihvatljivo. Postoje i drugi predlozi. Mi se sa njima ne slažemo jer su demagoški. Nema smisla govoriti o redukciji ministarstava, a izbegavati temu privatizacije i transformacije javnih preduzeća. Nema smisla govoriti o smanjenju ministarstava, a ostavljati istu širinu nekom novom, koje će biti formirano spajanjem dojučerašnja dva. Povlačenje države iz svakodnevnog života, iz privrednog, sportskog, kulturnog, obrazovnog – to je ono što nam je potrebno. Našim amandmanom se stvaraju pretpostavke za tako nešto. Pošto ne možemo da budemo toliko nenormalni pa da tražimo od vladajuće većine da se ponaša onako kako bismo se ponašali mi koji smo u opoziciji, ovo shvatite ne kao lekciju, nego pre svega kao našu obavezu prema društvu kojem smo dužni da kažemo, da smo u aprilu 2009. godine, pre dve godine, ovom parlamentu podneli zakon koji ničim ne ugrožava vladajuću koaliciju (to nije slučaj ni danas, kao što nije bio slučaj ni tada), ali ostavlja mogućnost za uspostavljanje onakve državne organizacije koja je potrebna da bi se efikasno reformisala zemlja, modernizovalo društvo, uspostavile evropske vrednosti i tako stvorile pretpostavke za ostvarenje onog što jeste u najvećoj meri izraz težnji građana ove zemlje, a to je život koji je vredan onoliko koliko su vredni oni sami u njemu. Našim amandmanom je tako nešto omogućeno. Nažalost, vrlo malo od onog što smo mi utvrdili kao kriterijume i standarde prepoznajemo u predlogu o izmenama i dopunama koje je podnela Vlada, samu sebe smanjujući na 17 ministarstava, ali zadržavajući širinu koju je imao i prethodni kabinet.
Sedam minuta i 45 sekundi je iskorišćeno vremena predsednika poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš i Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem, gospođo Čomić. Poštovano predsedništvo, uvaženi gospodine ministre, koleginice i kolege, daleko od toga da LSV smatra da će se ovim zakonom rešiti svi problemi koji postoje u našem društvu. Kao što to nije slučaj ni sa jednim zakonom, sam zakon, kao takav, ne može da reši zaista duboke probleme koje naš javni sektor ima, koje Vlada ima, koje država ima, i ne smatramo da je ovaj zakon kraj procesa koji treba da dovede ka efikasnijoj državi, ka jeftinijoj državi, ali smatramo da on može biti dobar početak tog procesa. Ako se pogleda Predlog zakona, mi ne vidimo kako će on dovesti do uštede. Puko spajanje ministarstava na takav način da jedno ministarstvo preuzima sve obaveze, sva sredstva, sve zaposlene, sve poslove tog ministarstva, zaista ne vodi ka uštedi. Upravo je to razlog zbog kog očekujemo da je ovo rešenje samo prelazni period, da će nakon ovog uslediti jedna temeljna analiza svih ovih novih ministarstva, njihovih potreba, njihovih kapaciteta, njihovih resursa i da će u narednom periodu doći do nove sistematizacije, da će uslediti jedna reforma koja će voditi zaista ka tome da građani u ovoj reformi Vlade vide svoj interes i svoju potrebu i da će se pokazati da je ovo sve imalo smisla. Međutim, i u ovom samom predlogu, koji ćemo podržati, vidimo izvesni prostor za promenu, za poboljšanje. Mi smo podneli nekoliko amandmana. Ovaj o kom trenutno govorim je u direktnoj vezi sa amandmanom koji smo podneli na član 9. Oba se odnose na isto ministarstvo. Radi se o Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja i amandmani su zapravo sa tim ciljem da se ovaj zakon približi realnoj situaciji u Srbiji, koja se ne dopada nikome, a ponajmanje građanima Republike Srbije. Realnost naša trenutna, kada je u pitanju regionalni razvoj, jeste da je Srbija, osim Albanije, jedina zemlja u Evropi koja nema regione i koja nije regionalno podeljena. To je jedna situacija koja se ponajmanje dopada LSV, koja se 20 godina zalaže za regionalizaciju naše zemlje. Mi zaista smatramo da je jedini način za ravnomerni regionalni razvoj zapravo istinska, prava regionalizacija, a ne kvaziregionalizacija, kakvu imamo mogućnost da dobijemo. Zbog toga smo podneli amandman kojim zapravo tražimo da se nadležnosti ovog ministarstva ograniče na jedine regione koje mi u našoj zemlji imamo i koje Ustav i zakoni poznaju, a to su statistički regioni. Smatramo da bi svako drugo zakonsko rešenje moglo zapravo naštetiti procesu regionalizacije naše zemlje, koja je pre svega potreba građana Republike Srbije, zbog toga što su zapravo jedini entiteti koji bi se mogli smatrati regionima u postojećem zakonskom sistemu Republike Srbije AP Kosovo i Metohija, AP Vojvodina i Grad Beograd. Grad Beograd funkcioniše po jednom potpuno drugom zakonu, AP Kosovo i Metohija ima poseban status u pravnom sistemu Republike Srbije, a AP Vojvodina ima svoje sopstvene organe koji imaju svoje nadležnosti, a delokrug ovogministarstva bi u određenoj meri upravo zadirao u ono što jesu nadležnosti AP Vojvodine po važećim zakonima i po Ustavu Republike Srbije. Zbog toga, da bi se nadležnosti ovog ministarstva svele na realno stanje u Republici Srbiji i na ono što realno može biti okvir rada ovog ministarstva, mi smo predložili da se svuda gde se govori o regionima u ovom predlogu, zapravo govori o statističkim regionima, jer smatram da bi bilo koja paušalna podela na nekakve regione koji u našoj zemlji ne postoje u budućnosti naštetila procesu regionalizacije.
Iskorišćena su dva minuta i 22 sekunde vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor se nije izjasnio. O njemu će se Narodna skupština izjašnjavati u Danu za glasanje. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, podneo sam amandman na član 2. i zatražio da se formira posebno ministarstvo za izbeglice, prognana lica i raseljena lica. Zbog čega? Zbog toga što smo u dosadašnjoj praksi imali vrlo loša iskustva sa postojećom normativno-pravnom regulativom vezanom za ostvarivanje prava izbeglica i povrat onih prava koja su oduzeta od strane Hrvatske, a s druge strane, i stvarne potrebe da se formira posebno ministarstvo, poseban državni organ koji će brinuti o tome. Šta je dosadašnja praksa? Imali smo normativnu odrednicu po kojoj je Ministarstvo rada i socijalne politike bilo u obavezi da obavlja administrativno-upravne poslove, kako kaže u zakonu, oko ostvarivanja prava i integracije izbeglih i raseljenih lica. Znači, Ministarstvo rada i socijalne politike je bilo dužno da radi na svemu onome što se tiče oduzetih i izgubljenih prava srpskog naroda iz Republike Srpske Krajine, Republike Hrvatske, BiH i ostalih država bivše Jugoslavije. Šta je napravljeno u dosadašnjem periodu po tom pitanju u okviru Ministarstva? Da li su obezbeđena sredstva? Kada je formirana ova vlada, 2008. godine, nijedan dinar nije odvojen za ove poslove i za integraciju. Nije ni 2009, 2010, 2011. godine. Da li postoji organizaciona jedinica pri Ministarstvu koje se bavi ovim pitanjima? Ne postoji. Nijedan radnik u Ministarstvu rada i socijalne politike ne bavi se specijalno ovim pitanjima. O čemu mi onda govorimo? Govorimo o praznom slovu na papiru, što se tiče svega ovoga. Znači, izbeglice su prevarene. Ovo je prevara izbegličke populacije. Brinemo, učinićemo sve itd., a nijedan dinar niti jedan radnik koji će se baviti ovim pitanjima. Na ovaj amandman dobio sam odgovor Vlade. Kaže ovako – amandman se ne prihvata iz razloga što je za obavljanje navedenih poslova državne uprave Zakonom o izbeglicama obrazovan Komesarijat za izbeglice kao posebna organizacija. Pa, baš zbog toga to i tražimo. To može obavljati samo Ministarstvo, zbog značaja, jer se radi o međunarodnopravnim poslovima, i ne može to obavljati niko drugi. Ovde sam vam čitao odgovor na jedno moje poslaničko pitanje koje sam dobio od Vlade, gde ste rekli da će Komesarijat za izbeglice aktivno raditi na spoljnopolitičkim poslovima oko rešavanja statusa izbeglica. Ne može to Komesarijat za izbeglice, to ne može ta posebna organizacija, to može poseban organ, u ovom slučaju Ministarstvo. Nadalje, kada govorimo o izbegličkim problemima, oni su ogromni. Mi smo i ovde iznosili, predstavnici SRS, da se radi o ukupnoj svoti od negde 30-ak milijardi evra imovinskih, socijalnih prava koja su oduzeta Srbima. Ogromna novčana sredstva, ogromna imovina je tamo. Ova država je, shodno Ustavu, u obavezi da pomogne svim građanima Republike Srbije, pa i onim građanima koji su taj status dobili posle 1990. i 1991. godine proterivanjem i genocidnom akcijom hrvatske države. Država Srbija ne brine o izbeglicama, to je osnovna konstatacija koju govori SRS već godinama. Zato pozivam državne organe, pozivam Vladu, pozivam sve relevantne faktore da se uozbilje i da ovo pitanje stave u razmatranje i da se formira ovo ministarstvo. Ne bismo imali ove situacije kao što imamo oko slučaja Purde. Evo spomenuću taj slučaj kao autentičan primer nedoslednosti i neprincipijelnosti srpske državne politike. Kada je uhvaćen u Bosni i Hercegovini od strane organa gonjenja Republike BiH, svi državni organi i svi čelnici države rekli su da se radi o ratnom zločinu itd. Šta kaže premijerka Republike Hrvatske? Kaže – dogovorićemo sa predsednikom Tadićemokolnosti oko hapšenja. Predsednik države Josipović kaže – za puštanje Purde zaslužna je politika pomirenja, politika dogovora. Pa zar se ratni zločin može oprostiti, zar se ratni zločin može u određenoj formi od strane izvršnih državnih organa staviti u kontekst da određeni državni organi, u ovom slučaju državni organi Republike Hrvatske, oproste taj zločin? Zar se to može oprostiti? E, to ste vi učinili. Ovih dana imamo najave od strane hrvatskih državnih organa da će se održati donatorska konferencija na kojoj će učestvovati predstavnici SAD, Evropske unije i drugih relevantnih humanitarnih organizacija. Spominje se svota… Kažem, to su hrvatski podaci. Hrvatski mediji govore o donatorskoj konferenciji, naši o tome ćute. Pa i nema državnog organa koji može da radi, jer ste sveli to na Komesarijat, koji ne može to ni raditi, niti to radi. Hrvatski mediji kažu sledeće – priprema se donatorska konferencija na kojoj će biti osnovan međunarodni humanitarni fond za stambeno zbrinjavanje srpskih izbeglica, čime njihova sudbina prestaje biti političko pitanje. Formiramo fond i nema više… Znači, politički o tome nećemo govoriti. Nažalost, srpski državni organi o ovome ćute i prihvataju sve ono što se naturi od strane Hrvata. Dalje se ističe da je cilj da se ubere oko sto miliona evra. Sto miliona evra i zatvorili su političko pitanje i sva oduzeta prava. Trideset milijardi evra svešćemo na sto miliona i poneko će nešto i dobiti. To je bruka za srpske državne organe, to je jad i čemer za izbeglice koje su izgubile sve. Socijalni status ovih ljudi preuzela je Republika Srbija. Da li je jedan dinar refundiran od strane Republike Hrvatske, koja je učinila genocid nad tim narodom? Nije. E, građani Srbije i dragi Krajišnici, vodite računa, davali ste poverenje ovoj vlasti, evo šta vam sprema. Hvala.
Pet minuta i 35 sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 6. i član 6. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Bojan Đurić.
Poštovana potpredsednice, ministre u ostavci, dame i gospodo narodni poslanici. Gospođo potpredsednice, na početku bih samo želeo da vas obavestim da ću nakon isteka ova dva prva minuta o amandmanu koristiti vreme poslaničke grupe. Vrlo mi je stalo da nemamo danas nove probleme oko tumačenja Poslovnika. Ja se, gospodine Markoviću, neću posebno vraćati na ono što se dešavalo juče, čak ni na te lične ili profesionalne uvrede u smislu šta ko zna a šta ko ne zna, ali ću govoriti o zakonu koji vi ovde predstavljate i za koji ste na neki način i odgovorni, pre svega zbog resora koji pokriva vaše ministarstvo i u ovom sastavu Vlade, a naročito nakon glasanja i, verujem, prihvatanja ovog zakona i formiranja nove vlade početkom naredne nedelje. Već je rečeno da smo pre dve godine podneli predlog zakona sa vrlo jasnim predlogom da Vlada Srbije ubuduće ima 12 resora, 12 ministarstava, i da, s druge strane, ono što je suštinska reforma, što bi omogućilo državi da bude efikasnija i jeftinija i kvalitetnija u pružanju usluga prema svojim građanima i privredi, ekonomiji, što je naročito važno, a to ima veze s amandmanom koji je trenutno na dnevnom redu, da čitav set tih reformi bude obavljen u vrlo kratkom roku, pre svega na taj način što bi država konačno odlučila čime želi da se bavi, u kojim poslovima želi da učestvuje i kako da te svoje poslove i obaveze na najbolji mogući način servisira ili, ako hoćete drugim rečima, kako da na najefikasniji način troši novac poreskih obveznika koji prikuplja ili onaj novac za koji se zadužuje na domaćem ili međunarodnom tržištu (to u poslednjih nekoliko godina postaje praktično i ključni resurs za finansiranje aktivnosti Vlade). Gospodin Jovanović vam je već nešto govorio o tome, da čak i u toj vladi sa 12 resora, onako kako predlaže LDP, ima više resora i poslova koji se suštinski bave pitanjima ekonomije i finansija nego što je to u ovoj vladi, koja je praktično u stanju ostavke, i u vladi koju ćete izabrati sledeće nedelje. Naš predlog bi, pogotovo kada je u pitanju član 6. zakona, odnosno naš pokušaj da kroz amandman konstituišemo ministarstvo finansija i ekonomije, doprineo mnogo efikasnijem i usaglašenijem radu. Usvajanje ovog amandmana bi na neki način otklonilo i sve one negativne efekte ili pojave koje su, u krajnjoj liniji, na tom simboličkom nivou ili nivou incidenta koji smo doživeli pre tri nedelje i dovele do praktičnog urušavanja ove vlade. Tu suštinsku podeljenost između resora ekonomije i razvoja koje je bilo i, nažalost, po vašem predlogu će još uvek ostati u rukama G17 plus, odnosno Ujedinjenih regiona Srbije, a sa druge strane, ambicije DS-a da ovaj resor finansija u užem smislu drži u svojim rukama, koje je kroz Predlog zakona o ministarstvima, odnosno Zakona o Vladi još više pojačano idejom da sam premijer Cvetković bude ministar finansija u sledećoj vladi. U novijoj istoriji Srbije sećam se jednog sličnog slučaja, da je premijer držao i neki resor. Čini mi se da je Milan Panić 1992. godine paralelno sa premijerskom funkcijom držao i resor odbrane. U tom slučaju se to nije dobro završilo iz mnogih razloga i ne želim da verujem da će sudbina gospodina Cvetkovića biti slična sudbini gospodina Panića kakva je bila pre 20 godina. Spajanje ovih resora, ove dve grupe državnih poslova, uloge države u finansijama i ekonomiji, makar mi tako verujemo, u bliskoj budućnosti bi izbeglo one situacije sa kojima smo danas suočeni, da dva i po meseca nakon usvajanja tog čudnog amandmana, 29. decembra ove godine, Srbija još uvek ima dvojni režim akciza na motorne benzine i dizel-goriva. Bliži se 22. mart, on je za 10 ili 11 dana, i nisam siguran da će Vlada uspeti, nakon formiranja sledeće nedelje, da na vreme izađe ili dođe u Parlament s takvim zakonom. Mi već ovde imamo dva poreska zakona koji čekaju, koji su takođe izmene zakona usvojenih krajem prošle godine. Vidim da ste se danas opredelili uglavnom za ćutanje, ali bih zaista voleo da mi na neka od ovih pitanja odgovorite. Priznajem da vi u ovom trenutku predstavljate Vladu u punom kapacitetu i zbog toga očekujem odgovore na neka od ovih pitanja. To su, uostalom, informacije i analize koje su poznate javnosti, a i mi smo dosta o tome govorili. Govorili smo i na onoj sednici pre desetak dana, koja je zapravo bila najozbiljniji događaj u političkom smislu posle izbacivanja nekih ministara iz Vlade i te odluke premijera Cvetkovića da, kako je tada tvrdio, krene jednim novim i energičnijim putem. Na toj sednici se govorilo o suštini problema srpske vlade i srpske države i onoga što opterećuje građane, što je dovelo do toga da je punjenje budžeta u ovoj godini problematičnije nego bilo kada do sada i da takve probleme imamo već u drugoj polovini februara i početkom marta. Na to ćemo se svakako vratiti i to će biti problem koji će obeležiti naše živote nakon završetka ove sapunice sa rekonstrukcijom Vlade. Konačno, i u našem predlogu zakona koji smo podneli pre dve godine i kroz ove amandmane mi smo se fokusirali na to da na neki način ono što su ključni nacionalni resursi, pre svega u ekonomskom smislu, ili ono što može da bude zamajac, kako se to obično kaže, za neki privredni rast, bude na efikasan način locirano i da upravljanje njima bude efikasnije. Dosta smo govorili o situaciji u javnim preduzećima. Premijer, članovi Vlade koji su ovde govorili o tome ono što su govorili u javnosti i afere koje su otvorene u javnosti najbolje govore o tome da je do sada upravljanje javnim preduzećima bilo veoma neefikasno, a da čitav problem proističe iz koncepta javnih preduzeća koji je neodrživ. Vi ste ovom prilikom menjali Zakon o Vladi. Zakon o Vladi kroz jednu ili dve odredbe čak i pominje javna preduzeća u smislu prava i obaveza Vlade da, kao osnivač, vrši vlasnička i upravljačka prava nad njima. Možda je ovo bila prilika da postavite neke osnove drugačije organizacije javnog preduzeća, pre svega saniranja stanja u njima, spremanja za tržište, a onda za donošenje i političke i ekonomske odluke šta ćemo da uradimo sa svakim od tih preduzeća. Umesto toga, vi ste se opredelili da ministarstvu koje je i do sada bilo najneefikasnije i u obavljanju svojih uobičajenih dužnosti i u upravljanju i vršenju kontrole nad radom javnih preduzeća koja su u njegovom sektoru, dodate neka javna preduzeća koja su vrlo važna ne samo za razvoj, već bih rekao i za opstanak države, ne samo zbog te vaše ideje da javna preduzeća treba da imaju socijalnu funkciju, nego i zbog njihove osnovne uloge i u ekonomskom životu i u životu države uopšte. Govorim o Ministarstvu za infrastrukturu i ministru Mrkonjiću. Najmanje me zanima gde je on lično danas, zanima me zašto nije ovde i zašto danas njega ne možemo da pitamo nešto o efektima rada u njegovom ministarstvu. To ministarstvo je najneefikasnije u evropskim integracijama. Čitava vlada je u poslednjem kvartalu prošle godine imala dosta problema sa ispunjavanjem svojih obaveza, ali je Ministarstvo infrastrukture apsolutni šampion. Nijednu od šest obaveza, ako se dobro sećam, iz izveštaja o ostvarivanju nacionalnog plana integracija to ministarstvo nije ispunilo. Ministar se prema tim obavezama ponaša onako kako se uobičajeno ponaša u javnosti. U retkim situacijama je to simpatično, ali u svim situacijama je vrlo štetno po interese ove zemlje. Dakle, to je ministarstvo koje je do sada u svojim rukama držalo resurse nekoliko vrlo moćnih javnih preduzeća, na koje je na najneefikasniji mogući način potrošeno (ili protraćeno, kako god hoćete) sada već nekoliko milijardi evra, ili iz kreditnih linija ili iz budžetskih subvencija. Kroz ovo spajanje ministarstava, kroz mogućnost da ovo ministarstvo ubuduće vodi i resor rudarstva kao praktično poslednji nacionalni energetski resurs, ti gubici će biti još veći. Nema ministra, ne možemo da postavimo ni druga pitanja koja smo imali u ovoj oblasti. Kako država misli da efikasnije vodi sektor ekonomije, bez obzira ko je na njegovom čelu i bez obzira koliko u svom poslu, u užem smislu, bio gospodin Ćirić, koji će ovde biti izabran za ministra, ukoliko su im ruke vezane, ukoliko nijedan instrument u fiskalnoj i ekonomskoj politici nemaju, ukoliko nemaju one instrumente koji su vezani za akciznu politiku (s obzirom da ova država više nema suverenitet u toj oblasti, ne može da vodi suverenu politiku u smislu određivanja akciza, pogotovo na one proizvode koji su predmet energetskog sporazuma sa Rusijom i tog katastrofalnog ugovora o prodaji NIS-a), kada ne može da upravlja nacionalnim resursima u tom smislu da sama reguliše nivo, visinu ili stopu rudne rente, koja je ovde praktično tim energetskim sporazumom zauvek ograničena na 3%, pa je gubitak na rudnoj renti, samo po osnovu godišnje količine nafte i gasa koja se eksploatiše na teritoriji Vojvodine praktično jednak ili možda i veći od neto koristi, neto pozitivnog efekta koji je ova država imala od posla privatizacije NIS-a? Nema ni nekih drugih ministara koji bi o tome mogli da govore. Nema onog ministra koji se prvi prijavio, bez da ga je iko pitao, pre dve, dve i po godine, kako će biti prva žrtva, dobrovoljna žrtva racionalizacije Vlade. Nema Rasima Ljajića, tog ministra koji ovih dana vrlo izraženo putuje po Srbiji i misli da je dovoljna uteha ljudima kojima njegovo ministarstvo ili njegove vlade, a bio je ministar u tri ili četiri vlade u prethodnih deset godina, nije moglo da ponudi ništa drugo osim ministarskog sažaljenja i ljudskog plača. To svakako ne ide u prilog onome što premijer pokušava da tvrdi, ili onome što je pokušavao da tvrdi u prvom trenutku, vidim da je kasnije reterirao, da će ovu novu vladu i ova nova ministarstva voditi nova energija i nova lica. Nijednog ni drugog nema. Ovde se dosta govorilo o gospodinu Predragu Markoviću, koji će biti kandidat za ministra telekomunikacija, informacionog društva i kulture. Ne mislim da je najbitnije da li ima diplomu fakulteta niti to kako sebe doživljava u smislu profesije, da li je državnik, ali sam u njegovoj biografiji video drugu zanimljivu stvar. Jedna od njegove dve ili tri knjige zove se "Limun isceđeni". To me neodoljivo podseća na reformske kapacitete ili reformske potencijale koje će imati buduća vlada na osnovu ovih zakona o kojima danas raspravljamo. Hvala.
Iskorišćeno je devet minuta i 30 sekundi vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podnela narodna poslanica Branka Ljiljak. Ovaj amandman su prihvatili i Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici i narodne poslanice, mi smo podneli amandman na član 6. koji definiše nadležnosti Ministarstva finansija. Suština našeg amandmana je vrlo jednostavna. Mi, naime, zahtevamo da se u nadležnost ovog ministarstva kao njegova obaveza postavi uređenje imovine i izvornih prihoda AP Vojvodine i lokalnih samouprava na teritoriji Republike Srbije. Kao što je Republika Srbija jedina zemlja koja nema regione, isto je tako ostala jedina ili vrlo usamljena među evropskim zemljama u kojima lokalne samouprave nemaju svoju imovinu, u kojima lokalne samouprave nemaju svoje prihode i u kojima sve što želi na bilo koji način da se razvija u Republici Srbiji mora da zavisi od volje u Beogradu, od sredstava u Beogradu, od prioriteta u Beogradu, što naravno direktno utiče na kvalitet života građana koji žive u našoj zemlji. Ovo nije nikakav hir Lige socijaldemokrata Vojvodine, to je obaveza koju Republika Srbija ima i pravo koje lokalne samouprave i autonomne pokrajine imaju na osnovu nekoliko članova Ustava Republike Srbije – člana 183, člana 184. i člana 188. Sve su ovo članovi koji garantuju građanima Republike Srbije, ma gde živeli, pravo na izvorne prihode i pravo na imovinu. Iako se veoma često sve stranke koje postoje u Republici Srbiji deklarativno zalažu za vraćanje imovine lokalnim samoupravama, da ne govorimo o Autonomnoj Pokrajini, vidi se da se vrlo malo zapravo radi da bi do toga došlo. U svim ovim članovima Ustava koje sam navela se navodi i odredba da će se to urediti zakonom. Zakona o tome nema. Za to vreme građani Vojvodine, građani svih opština u Srbiji ne mogu da imaju ona prava koja im Ustav garantuje i to se, naravno, odslikava na loš kvalitet njihovih života. Ovo je jedna vrsta pritiska koji Liga socijaldemokrata Vojvodine vrši na Vladu, da postane obaveza Ministarstva finansija da ova pitanja uredi. To je obaveza ne prema LSV, najmanje prema LSV, to je obaveza prema građanima Republike Srbije. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Nadamo se da će se Narodna skupština u Danu za glasanje drugačije izjasniti i da će naići na podršku svih onih poslanika koji predstavljaju građane, a koji su u strankama koje se deklarativno zalažu za povraćaj imovine. Evo prilike da nešto na tom polju konkretno i uradimo. Hvala.
Iskorišćen je jedan minut vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov člana 7. i član 7. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Narodni poslanik Nebojša Ranđelović ima reč.
Uvaženo predsedništvo, poštovane koleginice i kolege, na naslov i samu sadržinu ovog člana podneli smo amandman u skladu s amandmanom koji smo poneli i na član 2. Jer, sam član 2. menja suštinu čitavog pristupa u Predlogu zakona pa je, shodno tome, potrebna promena naslova člana i same sadržine člana koji se tiče Ministarstva pravde. Napraviću malu digresiju, uz osvrt na jučerašnju raspravu i naše istupanje u toku te rasprave. Pored lične povređenosti, želim da istaknem i svoju zapanjenost, i ne samo svoju nego i svih nas, onim što je bio odnos prema profesiji, prema struci, prema pravu, prema primeni prava i prema svemu što se tiče svih ovih stvari o kojima sam do sada govorio. No, kako kažu drevni Latini, inscitia mater arrogantiae, pa, shodno tome, i ono što se juče dogodilo prihvatam kao jednu nužnost naše nedovršene političke scene. Da je meni neko sasuo ovu latinsku mudrost u lice, ja bih se postideo, uz sve argumente koje sam naveo. Da se sada vratim na samu suštinu našeg amandmana. Već sam naveo da je amandman posledica amandmana na član 2. Predloga zakona, odnosno drugačije organizacije i broja ministara. Radi se o tome da je Ministarstvu pravde dodat i resor javne uprave. LDP smatra da je postojeći okvir postavljen Zakonom o ministarstvima neprihvatljiv i da je na osnovu njega kreirana Vlada koja ima enorman broj ministarstava, odnosno ministara i članova, a da su nadležnosti pojedinih ministarstava nejasne i da se u velikoj meri preklapaju. Time se dodatno usporava i poskupljuje inače neefikasna i neracionalna javna uprava, o čemu smo juče detaljno govorili. Ovakva situacija je naročito neprihvatljiva u uslovima opšte ekonomske i finansijske krize i najavljene kampanje smanjivanja ukupne potrošnje. Ukoliko se odmah ne izvrši drastično smanjenje broja ministarstava, sve mere štednje će se uglavnom svesti na smanjivanje privatne potrošnje, uz kozmetička smanjivanja mnogo opasnije javne potrošnje. Iz ovih razloga predlažemo da se ovim zakonom odmah smanji broj postojećih ministarstava tako da Vlada ima svega 12 ministarstava, a u sklopu toga je i naš amandman koji se tiče Ministarstva pravde, odnosno promene naziva i same sadržine ovog člana. Zahvaljujem.
Minut i 30 sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Konstantinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 8. i član 8. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, vladajuća većina je, što kroz amandmane pojedinih poslanika, što kroz amandmane Odbora za pravosuđe i upravu, podnela petnaestak amandmana koji će očigledno biti prihvaćeni i koji će u dobroj meri izmeniti ovaj tekst zakona o ministarstvima. Očigledno je da kompletan koncept zakona o ministarstvima nije stigao u skupštinsku proceduru, ali mi je žao što i u ovoj oblasti makar nije reagovala, jer ovde je očigledan previd i veliku štetu će ovaj član zakona ovim predlogom, spajanjem Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede sa Ministarstvom trgovine, da učini privredi i standardu svih građana u Srbiji danas. To što su ministri Dragin i Milosavljević u nemilosti predsednika Vlade nikako nije moglo da bude argument da dođe do spajanja Ministarstva trgovine i Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Ministarstvo za trgovinu nema šta da traži uz Ministarstvo poljoprivrede, ti poslovi su sasvim različiti, a predlog SNS je bio da se tu nađe Ministarstvo životne sredine, taj deo koji se odnosi na životnu sredinu, što je sasvim prirodno. Kada je u pitanju trgovina i dosadašnji rad Ministarstva trgovine, SNS je i te kako nezadovoljan. Mislimo da zbog tog rada ili, tačnije nerada, Ministarstva trgovine, danas imamo jako velike probleme u oblasti cena, u oblasti monopolizacije tržišta, i da je neophodno izvršiti spajanje poslova koji se obavljaju u Ministarstvu trgovine sa poslovima ministarstva za privredu. Jer, naš privredni rast danas umnogome zavisi od usluga, a i ova vlada se opredeljuje da u nekom narednom periodu vodi mnogo više računa o realnom sektoru, pa je bilo sasvim prirodno i normalno da trgovina bude u sklopu ministarstva za privredu. Rekao bih da smo samo u maloprodaji izgubili na desetine, ako ne i stotine radnih mesta, da je sitna trgovina, zahvaljujući ovim monopolima koje je omogućilo Ministarstvo za trgovinu u prethodnom periodu, upropašćena, da je u velikim gubicima. Stanje i rad Ministarstva trgovine može najlakše kroz neke statističke podatke da se sagleda. Recimo, u trgovini na malo nespecijalizovanom robom, to su maloprodajni lanci, deset najvećih preduzeća kontroliše 70% tržišta; "Delta", uz "Ce market" i "Pekabetu", drži oko 38% našeg tržišta; u trgovini na malo specijalizovanom robom deset najvećih preduzeća imaju promet oko 58%, došlo je do jako ozbiljne koncentracije, a u delu gde su kozmetika i farmaceutski proizvodi čak desetak preduzeća, koja imaju najveći obim, imaju koncentraciju 88%. Znači, sasvim je sigurno da su problemi u trgovini jako ozbiljni, da je politika koja je vođena u Ministarstvu trgovine u prethodnom periodu uticala da se dobar deo likvidnih sredstava iz privrede, iz malih i srednjih preduzeća, usisa u trgovinu, da je to razlog što imamo izuzetno malu industrijsku proizvodnju i da će šteta koja će ovim predlogom, koji je Vlada podnela Narodnoj skupštini, ako bude prihvaćen ovakav član zakona, biti velika i u narednom periodu. Zahvaljujem vam i nadam se da će za ove argumentacije i ove probleme u oblasti monopola, nedostatka konkurencije na našem tržištu, biti mnogo više razumevanja od strane vladajuće većine. Hvala.
Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Na naslov iznad člana 8. i član 8. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Đuriću.
Poštovana predsednice, koristiću, osim ova dva minuta, i deo vremena poslaničke grupe. LDP je podneo ovaj amandman vodeći računa i o svom predlogu zakona o ministarstvima i vođen idejom da je, pre svega sadašnja organizacija, s jedne strane Ministarstva poljoprivrede, a s druge strane onog ministarstva koje u sadašnjem opisu resora obuhvata i temu zaštite životne sredine, do sada proizvelo dosta štetnih efekata, pre svega u ovom drugom delu, sektoru zaštite životne sredine, koji je do sada bio objedinjen sa sektorom urbanizma i građevine, a najnovijim izmenama zakona biće im pridodat i sektor rudarstva. Pre nekoliko godina je čitava tadašnja opozicija, među kojima su i mnoge stranke koje danas čine vlast, strašno prigovarala pa i na neki posprdan način govorila o ministarstvu koje je tada vodio gospodin Velimir Ilić, koje se zvalo Ministarstvo za kapitalne investicije, da bismo u narednih nekoliko godina, pogotovo kroz ove najnovije izmene zakona koje se predlažu, praktično dobili ministarstvo koje je po svojim ovlašćenjima, po svojim resursima, po novcu koji kontroliše, još veće od tog ministarstva, a vidite šta se dešava kada postoje takva ministarstva. Jedan ili nekoliko spornih ugovora ili spornih potpisa mogu da dovedu do vrlo teških posledica. Videćemo kako će se razvijati ti pravni ili sudski postupci, ali ne bismo voleli da neki od današnjih ministara, pre svega zbog loše organizacije Vlade i ministarstva ili zbog preteranog broja i opsega ovlašćenja, budu dovedeni u sličnu situaciju, pogotovo s obzirom na sve ovo što se u javnosti pojavljivalo proteklih meseci, pre svega kada je u pitanju funkcionisanje sektora za zaštitu životne sredine, akcije "Očistimo Srbiju" itd. U zemlji u kojoj između 600 miliona i milijardu evra godišnje ''iscuri'', ili ''prođe kroz prste'', kako se to slikovito kaže, kroz postupke javnih nabavki, takva koncentracija moći i ovlašćenja u rukama jednog ministra je vrlo problematična. Sličnu ili istu vrstu problema će proizvesti i objedinjavanje ministarstava poljoprivrede i trgovine, kako je predložila Vlada. Zbog toga je naš predlog bio da se objedine resori poljoprivrede i zaštite životne sredine, kako je to uobičajeno i u velikojvećini drugih zemalja, da to ministarstvo bude zaista fokusirano na sektor poljoprivrede, ali na jedan ozbiljan način. U prethodne dve i po godine smo, koliko traje kriza, od izjave ministarke Diane Dragutinović na samom početku te krize da je agrar, da je poljoprivreda naša šansa i sasvim izvesno opravdanog očekivanja javnosti i uverenja građana u Srbiji koji danas agrar prepoznaju kao najveću šansu, došli do toga da smo u drugoj polovini 2010. godine bili suočeni sa zaista ozbiljnim nestašicama. Vlada je ostala gluva čak i na neke vrlo konkretne predloge, koji su dolazili između ostalog iz LDP, kako da se kroz drugačije upravljanje poreskom politikom, kroz politiku kontrolisanih trgovinskih marži, demonopolizaciju, neka od tih pitanja reše, i to ne demagogijom, kako se to, na kraju, u dobroj meri završilo, i ispraznom pričom o monopolima i monopolistima, nego na način da budu zaštićeni interesi i onih koji su neposredni proizvođači i onih koji kroz svoje prerađivačke kapacitete ključno utiču na finalni proizvod i na njegovu distribuciju i dolazak u trgovine. To se očigledno nije dogodilo i, kako obično biva, čitava priča je svedena na neka imena i spekulacije o tome ko štiti čije interese. To je nekad interesantno javnosti, ali to nema nikakve veze s ozbiljnim rešenjem problema na onaj način na koji očekujemo. Dakle, naš predlog je da rasteretite ministra Dulića, da izuzmete iz njegove nadležnosti ovaj deo resora zaštite životne sredine, kako bi mogao, ako ste već odlučili da ga, uz ministra Mrkonjića i drugog ministra koji se ističe po svojoj neefikasnosti ili čak problemima koji je proizveo, zadržite u Vladi, da mu omogućite da bude koncentrisan recimo na sektor urbanizma i građevine, koji je u našem predlogu poseban resor, kako ne bismo ponovo došli u situaciju da 20 meseci nakon usvajanja Zakona o planiranju i izgradnji menjamo 90 njegovih odredaba, a da, kako ministar sam priznaje, građevinske dozvole za milion kvadrata stambenog i komercijalnog prostora stoji neiskorišćeno zbog toga što je građevinska industrija u međuvremenu potpuno uništena.
Zahvaljujem. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman na član 8. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 9. i član 9. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Gospodin Zoran Babić ima reč. Izvolite
Hvala vam, gospođo predsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodina Markovića nema u sali, nažalost. Stav SNS o sastavu i funkcionalnosti Vlade Republike Srbije je pretočen u predloge zakona o ministarstvima i Vladi. Vi ste, nažalost, te predloge zakona ''po difoltu'' odbacili jer su predloženi od strane najjače političke partije u Srbiji. Ti predlozi zakona nisu predizborni pamflet, nisu samo mrtva slova na papiru, već obaveza data građanima Srbije da će nakon vanrednih parlamentarnih izbora Vladu Republike Srbije činiti 12 ministarstava. Među tih 12 ministarstava nema Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja, jer je za SNS postojanje Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja neodrživo. Pošto je predsednik Vlade gospodin Mirko Cvetković označio bivšeg ministra, sada našeg kolegu narodnog poslanika Mlađana Dinkića, kao najodgovornijeg za veliku nezaposlenost u Srbiji, smatramo da i ministarstvo koje je vodio takođe treba da snosi određenu odgovornost i deli sudbinu ministra, jer je ekonomsko stanje u Srbiji više nego teško, a nezaposlenost ogromna. Mi ne želimo da zatvaramo oči pred tim problemima i tim činjenicama. Umesto Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja SNS predlaže formiranje ministarstva privrede i rada, u kojem bi se spojile nadležnosti više sadašnjih ministarstava koja su nadležna za pojedine oblasti privrede, čime se postiže bolje obavljanje poslova i koordinacija planova. Ovo ministarstvo bi, takođe, bilo nadležno za celu oblast radnih odnosa i zapošljavanja. Ti poslovi su i po starom ali i po ovom vašem predlogu zakona o ministarstvima na jedan relativno nejasan način bili podeljeni između Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja i Ministarstva za rad i socijalnu politiku. Poslovi koji se odnose na NIP takođe ne treba da stoje u ovom predlogu zakona o ministarstvima, jer je u dosadašnjoj praksi Ministarstvo za NIP vršilo ulaganje u projekte koji su u nadležnosti drugih ministarstava, čime se direktno mešalo u njihovu nadležnost i otežavalo rad tih ministarstava. Tako smo imali vrlo nejasnu situaciju u Srbiji – da li je neki put asfaltiran sredstvima NIP-a ili Ministarstva za infrastrukturu, da li je neka škola u Srbiji građena preko Ministarstva prosvete ili Ministarstva za NIP, da li je neka školska fiskulturna sala pored te škole građena sredstvima Ministarstva prosvete, NIP-a ili Ministarstva za sport. Uglavnom, Ministarstvo za NIP je, prosto, bilo svuda prisutno. S druge strane, ukoliko pogledamo odluku o raspodeli sredstava NIP-a za 2010. i 2011. godinu, vidimo da je to ministarstvo i postojalo i trošilo velike količine državnog novca, budžetskih sredstava, u cilju formiranja i afirmisanja jedne političke partije. Takođe se analizom ovih odluka može videti velika nesrazmera u teritorijalnoj raspoređenosti tih sredstava po opštinama i gradovima u Srbiji i iz te nesrazmere se zaista ne vidi politika ravnomernog regionalnog razvoja i decentralizacije, za koju se ta politička partija zalaže. Pošto ste amandman odbili, neću vas pozvati da još jednom razmislite o tom amandmanu. Pozivam vas na vanredne parlamentarne izbore, pa neka građani Srbije odluče čijem konceptu više veruju. Hvala.
Na naslov iznad člana 9. i član 9. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Đuriću.
Hvala, predsednice. Predlog LDP-a je bio da imamo klasično ministarstvo privrede i trgovine, ali ovaj naš amandman ima i širi kontekst. Povezan je i sa čitavim nizom drugih ministarstava, odnosno osnovama i konceptom politike Vlade. Mislim da je jedino ministarstvo o kome se nije ozbiljno razgovaralo tokom čitave ove, da još jednom ponovim - sapunice o rekonstrukciji, Ministarstvo spoljnih poslova. Većina ministarstava u našem, vašem predlogu, ministarstava koja danas postoje, ne može na normalan način da radi dok je na čelu Ministarstva spoljnih poslova osoba koja zatvara sva tržišta i sve političke puteve u ovoj zemlji, i u regionu, i u Evropi i van nje. Ako govorimo o ministarstvu privrede, pogotovo o ministarstvu trgovine, onda je pravo pitanje koja su tržišta na kojima bi ovakva privreda ovakve Srbije bilo šta mogla da prodaje, a da ne govorim o tome kako bi bili loši potencijali čak i u situaciji da ovde postoje ozbiljniji proizvodni kapaciteti. Jedino objedinjeno tržište na kom imamo suficit je tržište Cefte, pogotovo na nekim njegovim teritorijama, koje obuhvataju Crnu Goru, Kosovo, BiH. Ono što je šansa je EU. Ni na jednom od tih polja nije moguće načiniti ozbiljniji prodor bez nekakve političke inicijative ili političke prethodnice. Kakva je perspektiva bilo kakvog ministarstva koje bi se bavilo ovim pitanjima kada moramo da dolazimo u situaciju da imamo, da još jednom ponovim, predsednika koji je u poseti Japanu, ministra spoljnih poslova koji ga prati i potpredsednika za evropske integracije koji ide za njim kako bi umanjio potencijalnu štetu? Hvala.
Na naslov iznad člana 9. i član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 10. i član 10. amandman sa ispravkom podnelo je 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 10. i član 10. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Gospodin Veroljub Arsić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, konačno pravimo nekakvu rekonstrukciju Vlade. Voleo bih da je ministar tu, zato što nas je on na sve naše kritike koje je opozicija upućivala ubeđivao kako rekonstruisana vlada neće biti značajno jeftinija nego što je bila prethodna vlada, ali će svakako višestruko biti efikasnija u svom radu i izvršavanju svojih zakonom i Ustavom predviđenih obaveza. I gle, evo, već ste na jednom od prvih koraka napravili grešku. Jer, život je jedno, realnost je jedno, a definicije velikog upravnog pravnika gospodina Markovića su naučna fantastika, pogotovo u onom delu kada se kune da zakon nikad nije kršio, a jeste svaki put kad je trebalo da dovede svoje na vlast u nekoj opštini. Članom 10. je predviđeno da postoji Ministarstvo za infrastrukturu i energetiku (ne bih sada da ponavljam priče kakve to veze ima jedno s drugim i tako dalje), a u članu 14. je predviđeno Ministarstvo životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja. Opet ne bih da pričam da li to ima neke veze jedno s drugim, ali bih voleo da ovlašćenog predstavnika Vlade priupitam šta će da uradi, recimo, sa privrednim društvom Kostolac. Privredno društvo Kostolac, jedan od naših elektroenergetskih kombinata, ima u svom sastavu i površinske kopove. Javno je preduzeće, pa me vrlo interesuje kako će da izgleda sledeća odredba u članu 10. i kako će ona da se sprovodi. U članu 10. kaže se da ministarstvo, između ostalog, preduzima mere radi obezbeđivanja uslova za funkcionisanje javnih preduzeća u oblastima za koje je ministarstvo obrazovano. Znači, nema problema, imaju termoelektranu, tu će ministarstvo da vrši nadzor, ali imaju i površinske kopove. Ko će tu da vrši nadzor? Nad jednim istim javnim preduzećem dva ministarstva će vršiti nadzor, i ministri su iz potpuno različitih stranaka, i nema državnih sekretara iz druge stranke, nego su ministarstva ustrojena po feudima ili partijskom principu, pa ne deluju sa pozicije jedinstva vlasti, nego podele vlasti. I sad se postavlja sasvim logično pitanje kako će da funkcioniše to privredno društvo. Vama je to smešno, ali oni danas tamo imaju Đerdap na suvom i imaju tri velika površinska kopa. Umesto što se smejete, bolje zatražite odgovor. Tako to izgleda kada ljudi koji ne znaju šta je život, ne znaju šta je realnost, ne znaju svoju upravu i kakve sve probleme može da napravi jedan ovako loš zakon, nešto ovako pošalju u Skupštinu na usvajanje. I vladajuća većina, valjda zbog tih svojih feuda i podele vlasti, ni za jedan jedini korak neće da odstupi od Predloga zakona, bez obzira kakve će posledice da postoje kada je zakon u nekim svojim delovima loš. Gospodo, možete da rekonstruišete vlade, možete da pričate kako je ovo najbolje moguće rešenje, ali čim ovo bude počelo da živi, videćete koliko ste grešaka napravili i nama samo olakšavate posao da vas na narednim izborima što lakše pobedimo.
Na naslov iznad člana 11. i član 11. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Reč ima narodni poslanik Kenan Hajdarević.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, LDP je podneo amandman na član 11, kojim tražimo da u rekonstruisanoj vladi ne postoji Ministarstvo za državnu upravu, lokalnu samoupravu, ljudska i manjinska prava. Ovaj naš amandman je logična posledica našeg amandmana na član 2. Predloga zakona, kojim smo aktuelizovali naš predlog zakona o ministarstvima od pre dve godine, gde smo predvideli da postoji 12 ministarstava u Vladi Republike Srbije. Međutim, iako smo predvideli ukidanje ovog ministarstva, za nas je puno važnije čime će se baviti ovo buduće ministarstvo, odnosno kakav će odnos ovo buduće ministarstvo imati prema svim onim problemima koji su nastali zahvaljujući još aktuelnom ministru Čipliću, koji je vodio resor ljudskih imanjinskih prava. Tu prevashodno mislim na probleme koji su se desili u Sandžaku nakon izbora za Nacionalni savjet Bošnjaka, odnosno postavlja se logično pitanje da li će politika nove, buduće, rekonstruisane vlade u odnosu na problematiku manjina, prevashodno u odnosu na problematiku konstituisanja Nacionalnog savjeta Bošnjaka, biti ista kao politika koju je sprovodio gospodin Čiplić. Ako će se ta politika promeniti, ako će gospodin Marković povući odluku o ponovnom održavanju izbora, onda možemo da imamo toleranciju u odnosu na postojanje ovog ministarstva. Međutim, ako ovo ministarstvo i dalje bude vodilo onu politiku koja je antagonizovala celu jednunacionalnu manjinu sa predstavnicima vlasti, onda takva politika ne zaslužuje apsolutno nikakvu podršku. Ono što odavde treba jasno da kažemo jeste da na području Sandžaka ne postoje osobe niti ljudi koji su spremni i žele da destabilizuju Republiku Srbiju. Upravo su Ministarstvo za ljudska i manjinska prava koje je do sada postojalo, gospodin Čiplić i politika koju je on sprovodio oni koji destabilizuju Republiku Srbiju i koji pokušavaju da od Sandžaka i Bošnjaka naprave neke nove dežurne krivce, kako bi u ostatku Srbije dobijali glasove na nekim budućim izborima. Hvala.
Na naslov iznad člana 11. i član 11. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Narodni poslanik Oto Kišmarton ima reč.
Kolege narodni poslanici, SNS je, poslanička grupa ''Napred, Srbijo'', podnela veći broj amandmana na ovaj predlog zakona. Mi smo, pored amandmana, još 16. decembra napisali i predlog zakona o ministarstvima u kome smo predvideli da srpska vlada ima 12 ministarstava. To nam je bio cilj iz razloga da se ostvare i neke uštede u funkcionisanju ove vlasti. Naime, sa tih 12 ministarstava, umesto sadašnjeg broja ministarstava, ostvarila bi se ušteda od oko četiri miliona evra, što za Srbiju danas nisu male pare. Naš amandman je proistekao, kao i ostali amandmani koji se odnose na ovaj zakon, iz našeg predloga zakona o ministarstvima. Ne bih sada čitao šta bi trebalo da sadrži taj član 11, odnosno član koji se odnosi na Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu, međutim, ono što je bitno, što se tiče sadašnje vlade, koja je bez ministara jer su svi ministri podneli ostavku, po predlogu broja ministarstava u današnjoj vladi, svi ti ministri koji se nalaze u toj vladi podneli su ostavku i sada formiramo novu vladu koja… [[Žagor u sali.]] Predsednice, smeta mi ovo.
Kolege, zamolila bih zaista da ne ometate gospodina Kišmartona. Izvolite, nastavite.
Hvala. Postavlja se pitanje kakva je uopšte svrha menjanja Zakona o Vladi posle tri godine neuspešnog rada ove vlade. Takođe, šta će se moći postići novoformiranom vladom za ovo kratko vreme? U pitanju je nekoliko meseci. Šta se može očekivati novo od nove vlade koja je sastavljena od starih ministara? Ukoliko su neki napuštali tu vladu, podnosili ostavke u toj vladi zbog toga što, kako su rekli, u Vladi sede ljudi bez morala, i danas se ponovo vraćaju u tu vladu, šta je to što možemo očekivati od takve vlade, na silu sastavljene, gde je zajedničko za sve ministre u toj vladi samo kako bi očuvali vlast? Hvala.
Zahvaljujem. Na naslov iznad člana 11. amandmane su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Vlada i odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandara Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođo Papuga, izvolite.
Poštovana predsednice, kolege poslanici, podneli smo taj amandman na dva stava u članu 11. Prvi stav se odnosi na matične knjige. U stvari, dodali smo tu službenu upotrebu jezika, o kojoj treba sada da brine Ministarstvo za lokalnu samoupravu i ljudska i manjinska prava, a u cilju potpune primene Zakona o službenoj upotrebi jezika i pisma, koji predviđa da je potrebno da ovo ministarstvo omogući građanima izdavanje ličnih isprava na jezicima koji su u službenoj upotrebi na teritoriji na kojoj se izdaju. Dobro znamo da Ustav u članu 79. i Zakon o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina u članu 9. predviđaju da lična dokumenta mogu da se izdaju dvojezično, odnosno na srpskom jeziku, na ćirilici, i na jeziku nacionalne manjine, ali da bi se to omogućilo, moraju i sadašnji dokumenti, u stvari izvodi iz matičnih knjiga rođenih moraju da se izdaju na jezicima nacionalnih manjina da bi to bilo omogućeno i u drugim ličnim ispravama. Praksa je pokazala da od kada se izdaju dokumenta, stalna dokumenta, izvodi iz matičnih knjiga rođenih, ta mogućnost ne postoji pošto se stalni obrasci odnedavno štampaju samo u Topčideru i izdaju se samo ćirilično. Jednostavno, uskraćeno je pravo nacionalnim manjinama da dobijaju dvojezične izvode iz matičnih knjiga rođenih, što onda povlači izdavanje ili neizdavanje ličnih karata i drugih dokumenata na jezicima nacionalnih manjina, tako da smo ovim izmenama hteli da utičemo na novoformirano Ministarstvo za ljudska i manjinska prava i lokalnu samoupravu da se pobrine o službenoj upotrebi jezika i pisma. Takođe, u članu 11. imamo i amandman na stav 2. Iza reči "aktima o ljudskim i manjinskim pravima" dodaju se reči "položaj i ostvarivanje nadležnosti komisije za ispitivanje odgovornosti za kršenje ljudskih prava". Znamo da je Zakon donesen 2003. godine i do dana današnjeg nije formirana komisija za ispitivanje odgovornosti za kršenje ljudskih prava, tako da mislimo da amandman treba da bude usvojen pošto je obaveza novoformiranog ministarstva da formira tu komisiju za ispitivanje kršenja ljudskih prava.
Zahvaljujem. Na naslov iznad člana 12. i član 12. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Reč ima narodni poslanik Milan Knežević.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o ovom predlogu zakona o ministarstvima, a SNS je još pre par meseci uputio predlog u kome je postojao znatni manji broj ministarstava. Taj predlog je proizišao iz potrebe, prvo, racionalizacije i uštede u funkciji Vlade u ovo vreme krize, a samim tim i da se u manjem broju ministarskih resora postigne bolja funkcija i organizacija i na taj način da funkcija Vlade bude efikasnija na dobrobit ove države Srbije. Na taj predlog je Vlada, naravno, ostala gluva, i mi sada, posle četiri meseca, razmatramo ove predloge zakona o Vladi i ministarstvima, gde je sama vlada ponudila smanjivanje broja resora i ministarstava. Iz tog predloga koji smo mi dali i ovaj naš amandman koji se odnosi na član 12. se odnosi na formiranje ministarstva koje bi bilo ministarstvo prosvete, omladine, sporta, nauke i tehnološkog razvoja. U prethodnom sazivu Vlade praktično su to bila tri ministarstva – Ministarstvo nauke, Ministarstvo prosvete, Ministarstvo omladine i sporta. Iz tog našeg izvornog predloga i sadašnji amandmani proističu. Šta reći o ovim predlozima? Sve ove oblasti koje smo predložili da čine jedno ministarstvo su logično i doktrinarno povezane. Praktično, isprepletenost tih oblasti daje da će iz toga sigurno da proistekne bolja funkcija i organizacija, jer sve ove oblasti – i prosvetu, i omladinu, i sport i nauku – ne treba posebno obrazlagati jer svakom građaninu, svakom običnom čoveku, laiku, ne trebaju veliki argumenti da shvati da se organizacija, funkcija, odnosi skoro u 95% na istu ciljnu populaciju i sve to što od prvog razreda osnovne škole pa sve do neke definitivne finalizacije i zaposlenja čini jednu celinu. U svim obrazloženjima Vlade naši amandmani se odbijaju zato što je predlog Vlade celishodan. Eh, kada bi se tu ušlo u raspravu, u argumentaciju, ali očigledno toga nema, nego je u ova dva minuta i malo uzetih, po minutu-dve, od poslaničke grupe teško je obrazložiti bilo koji argument i bilo šta argumentovati da bi moglo nešto da se dokaže. A cilj nije da dokažemo Vladi, vladajućoj koaliciji, jer oni to neće da prihvate, nego da čuju građani Srbije, pa da mogu sami da prosude ko je u pravu a ko nije. Hvala.
Na naslov iznad člana 12. i član 12. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Hvala, predsednice. Na samom početku, zaista mi je fascinantna ta potreba da se svaki put kaže kako život i svet počinje u decembru prošle godine, kada je podnet ovaj predlog zakona SNS-a, ali dobro. Znate, bilo je neke istorije i pre toga, pa ako govorite o resoru koji se tiče obrazovanja i nauke, onda možemo da se vratimo i na 1998. godinu, kada su neki od vaših današnjih lidera bili osnovni promoteri tog katastrofalnog anticivilizacijskog Zakona o univerzitetu, čije posledice osećamo i danas. Juče sam govorio o činjenici da Beogradski univerzitet danas nije među 500 najcenjenijih ili prvoplasiranih univerziteta u svetu, i to su svakako posledice i tog zakona, uz Zakon o javnom informisanju iz 1998. godine. No, da se vratimo suštini, zašto je LDP podneo ovakav amandman, kojim praktično tražimo da se uz Ministarstvo prosvete, odnosno obrazovanja i nauke, i resor kulture uključi u oblast rada tog ministarstva. Iz mnogo razloga u čitavoj priči o rekonstrukciji Vlade sektor obrazovanja nije bio tema. Pripajanje Ministarstva nauke, odnosno sektora za nauku je kolateralna šteta odnosa među strankama vladajuće koalicije i potrebe da se zadrži ta čuvena ravnoteža 3:1:1, ili nekako slično, kako već glasi ta proporcija. S druge strane, imamo štrajk u prosveti koji teče, imamo tu nekoliko puta pominjanu prepisku rektora Beogradskog univerziteta sa ljudima koji su autori klasifikacije o kojoj sam maločas govorio, koja je ponižavajuća za ovo društvo, poražavajuća ne toliko za samog rektora koga ste pretvorili u to u šta ste ga pretvorili, nego zbog činjenice da je za naše društvo u ovom trenutku sporno što su kriterijumi broj studenata ili profesora koji su dobitnici Nobelove nagrade, broj referenci dva najprestižnija međunarodna časopisa, broj stranih studenata koji studiraju na domaćim univerzitetima. Ne razumem otkud ta potreba da stalno od sebe pravimo drugu ligu i da sebi snižavamo kriterijume. Hvala.
Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Gospođica Jerkov ima reč.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici i narodne poslanice, pre svega treba reći da me zabrinjava sama činjenica da sam imala potrebu da podnesem ovaj amandman. Ono što me još više zabrinjava je odgovor Vlade koji sam dobila, a na početku da kažem da se radi o amandmanu koji je u direktnoj vezi s amandmanom koji smo podneli na član 19. Govoriću ovom prilikom o oba amandmana, a radi se o verskoj nastavi u osnovnim i srednjim školama. Predlogom zakona o ministarstvima koji smo dobili predviđeno je da versku nastavu, nastavne planove i programe za versku nastavu, razvoj verske nastave pravi Ministarstvo vera. Nadam se da nema potrebe da narodne poslanike podsećam na član 11. Ustava Republike Srbije, koji eksplicitno kaže da je Srbija svetovna država i da su crkve i verske zajednice odvojene od države. Mislim da je obrazovni sistem svakako veliki deo države, najznačajniji deo države, i zbog toga nije jasno kako to da nastavne planove i programe za versku nastavu sada pravi resorno ministarstvo a ne Ministarstvo prosvete, za koje duboko verujemo da je jedino nadležno, jedino kompetentno i jedino ima dovoljno kapaciteta da pravi nastavne planove i programe za bilo koji predmet, pa i za predmet veronauke. Lica socijaldemokrata Vojvodine je uvek bila uopšte protiv veronauke u školama. I kada se o tome glasalo, mi smo bili protiv toga, skupljali smo potpise protiv toga, i dan-danas smatramo da veronauci nema mesta u državnim školama, kako osnovnim, tako i srednjim. Mi nemamo ništa protiv toga da neko ide na časove veronauke, ali to može da radi u crkvi ili u verskoj zajednici, a u državnoj osnovnoj školi nema mesta takvoj nastavi. Zbog toga, ukoliko već imamo versku nastavu koja postoji u osnovnim i srednjim školama, smatramo da ona treba da bude pod strogom kontrolom Ministarstva prosvete i da ne treba da bude izostavljena iz ostalih nastavnih programa kojima se u školama deca podučavaju. Samim tim što je već bilo podataka o tome da je ta nastava na prilično niskom nivou, postoje zaista ozbiljne sumnje u to na koji način se ta nastava izvodi. Svi se sećamo skandala koji je bio sa onim Malim bukvarom pravoslavlja, koji je deljen učenicima u prvom razredu osnovne škole, u kom je eksplicitno pod slovom "C" pisalo da ko ne ide u crkvu treba da ide kod lekara, zato što su mu roditelji bolesni. Isto tako, sećamo se da se na toj nastavi veronauke deca podučavaju kreacionizmu. Treba reći da se u istoj toj osnovnoj školi ista ta deca koja su na nastavi veronauke učena da je Bog stvorio svet, Zemlju, čoveka, ženu i sve oko njih, nakon toga, na nastavi biologije podučavaju nekim potpuno drugim stvarima koje su, treba reći, prihvaćene u modernoj nauci, i ne znam kako na obrazovanje jednog đaka osnovne škole može uticati to da u istoj školi, u istom razredu, iz dva predmeta uči dve potpuno različite stvari. To sve ide u prilog tome da veronauke u školi uopšte ne treba da bude, ali kada je ima, zaista smatramo da ona treba da bude strogo kontrolisana. Složiću se sa gospodinom Kneževićem da odgovori koje je Vlada davala kao obrazloženje za odbijanje amandmana jesu prilično šturi i uglavnom se svode na to da je rešenje dato u Predlogu zakona celishodnije. Zbog toga neću da ulazim u neke paranoične izjave, ali obrazloženje koje je dato za odbijanje ovog amandmana je potpuno drugačije, i prvo što upada u oči kada se pogleda obrazloženje koje smo dobili je ta razlika u odnosu na ostala obrazloženja, što nekoga ko bi bio sumnjičav može navesti na pomisao da objašnjenje i nije pisano u Vladi. Deo objašnjenja glasi da se amandman ne prihvata iz razloga što se na osnovu Zakona o crkvama i verskim zajednicama versko obrazovanje obavlja isključivo u okviru crkava i verskih zajednica. Otuda moje pitanje – šta ono onda radi u osnovnoj i srednjoj školi? Ako se obavlja isključivo u crkvama i verskim zajednicama, ne znam zbog čega bi se bilo koje ministarstvo onda bavilo time i zbog čega bi to bio jedan od predmeta u osnovnom i srednjem školskom obrazovanju. Isto kako druga ministarstva nemaju pravo da prave nastavni plan i program iz svojih domena, tako i Ministarstvo vera ne može imati pravo da pravi nastavni plan i program iz veronauke. Smatramo da je nastavni plan i program iz bilo kog predmeta koji se izučava u osnovnim i srednjim školama mora biti ekskluzivno pravo Ministarstva prosvete, koje jedino ima kapaciteta i jedino može biti nadležno za tako ozbiljnu stvar kao što je obrazovanje dece. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na naslov iznad člana 13. i član 13. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Reč ima gospođa Vesna Pešić.
Naša koncepcija je bila od početka, ako se sećate, predlagali smo da je najbolje da Srbija ima 12 ministarstava, ali sada, u ovoj raspravi, mi smo smatrali da je najbolje, prvo, ukinuti potpuno neklasična i neuobičajena ministarstva koja gotovo nigde ne postoje, a ne da se menjaju klasična ministarstva i da se ona opterećuju pa da se onda menjaju, da se cepaju rudarstvo i energetika, nego smo predlagali, i to bi bila najveća ušteda, da se takva ministarstva ukinu. Recimo, predlagali smo, ako se sećate, 2006. godine je to bio Nacionalni investicioni plan, koji je pravljen za izbore, znači za kupovinu izbora, i to je ipak preživelo na nekakav način. Sad je to spojeno s Ministarstvom za ekonomiju, a pritom Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj nije dodalo to ministarstvo u naslov, dok su sva druga ministarstva dodala po pet-šest novih imena. Tako da nema nikakvog razloga da u jednom slobodnom i liberalnom društvu postoji nekakav paternalizam nad omladinom i omladinskim organizovanjem jer mislim da su omladinci, a upravo je to poenta, da se oni sami organizuju, da sami vode svoju politiku i nema nikakve potrebe da im ministarstvo i država u tome pomažu. Mogu da razumem da to mogu biti sportska društva, da to mogu biti nevladine organizacije, ali da se država brine i organizuje čime će da se bavi omladina, meni se čini da je to nepotrebno. Onda bismo mogli tako da napravimo i ministarstvo za porodicu, pa ministarstvo za penzionere (zašto da država ne organizuje i penzionere) i razne druge grupe. Znači, specifično organizovanje pojedinačnih društvenih grupa je nepotrebno. Što ne organizujete nekakve druge takve…? Mislimo da bi u ovoj situaciji raščišćavanje situacije oko ove rekonstrukcije bilo veoma korisno. Neka se ukinu ministarstva koja su najmanje potrebna. Druga su, kažem, spajana, preuveličavana, a ovo ministarstvo je od početka bilo nepotrebno. Hvala vam.
Vreme. Zahvaljujem. Narodni poslanik Zoran Krasić ima reč. Izvolite.
Mislim da je, naravno, osim toga što je korektno što su ponudili potpuno nov predlog zakona o ministarstvima, sve ovo drugo, praktično, pokriće za neki politički dogovor kako da se očuva neka vlada – jedva se sakupismo nekako da izguramo. I nije ovo prvi put, da budemo iskreni. Odavno je ova situacija sa ministarstvima prilično konfuzna. Ali, mislim da je dobra tema da se otvore neka pitanja, verovatno za ubuduće. Pitanje je čak i to da li ubuduće može ovo da se reši na jedan kvalitetniji način. U nekim državama je ustavom propisano koliko država ima ministarstava kao organa državne uprave i, kako se menja vlast, oni se organizuju za vršenje poslova državne uprave. Cela izvršna vlast je, praktično, definisana, oivičena tim tzv. konstitutivnim aktom. U nekim državama je to uređeno ne ustavom, nego nekim osnovnim zakonom, ili važnijim zakonom, ali odlikuje ga trajnost, nepromenljivost tih odredbi. Negde u skladu sa tim, i u Skupštini se vlast i opozicija dele tako što vlast ima Vladu, a opozicija ima vladu u senci, pa otprilike to tako funkcioniše. Kod nas se formirala praksa da se uvek Zakonom o ministarstvima definiše, praktično, organizacija državne uprave. Vidite i sami da je to loš princip, jer nema ni stabilnosti, ni trajnosti, niti neke sigurnosti. Ne samo sigurnosti sa gledišta onih koji treba da formiraju Vladu, nego sa gledišta, pre svega, onih koji treba da poštuju taj propis i tu organizaciju, a to moraju zato što se javljaju kao stranka u postupku ili se javljaju sa nekim zahtevom prema državi. Kada se uđe u ovu operaciju da propise prilagođavamo političkim interesima, feudalnim interesima ili nečemu drugom, onda smo svi u pravu kad podnesemo amandmane i kada kritikujemo. Svi smo danas u pravu. U pravu su ovi koji su predložili, jer jedino je moguća Vlada ako se izglasa ovakav predlog zakona. U pravu su oni koji kritikuju pa nalaze neku argumentaciju u zdravorazumskom rasuđivanju ili koriste srodnost poslova ili bilo šta kao kriterijum. I oni su u pravu. Međutim, ova država, ova vlast DOS-a je krenula strmoglavo nizbrdo. Danas su najveći kritizeri agencija oni koji su formirali agencije. To samo u Srbiji može da se desi, nigde više. Ali ima nekih koji su stalno kritikovali ove poteze, koji su loši. Evo, sad ću da se malo osvrnem na ovaj amandman. Ovaj amandman stvarno otvara temeljno pitanje – šta će nama ovolika ministarstva? Zar nije mogla da se napravi ne samo racionalizacija u smislu broja ministarstava, broja ministara, zamenika sekretara itd.? Zar nije moglo da se pristupi nekoj funkcionalnoj metodi? Recimo, zar ne postoji logičnija veza između Ministarstva prosvete, ili kako neko kaže - obrazovanja, Ministarstva nauke, tehnološkog razvoja i Ministarstva omladine i sporta? Jednostavno, po prirodi stvari to treba da bude jedno ministarstvo, a u okviru tog ministarstva može da bude sektor za omladinu, sektor za visoko obrazovanje, srednje obrazovanje, sektor za nauku itd. Ili da uzmem drugi primer. Mi na redovnom zasedanju imamo Zakon o socijalnoj zaštiti. Najmanje 50% institucija socijalne zaštite su u prirodnoj vezi sa zdravstvenim osiguranjem i pružanjem medicinskih usluga. Najmanje 50%. Zar nismo mogli to da spojimo, da bude jedno ministarstvo, da obuhvata zdravlje, rad i socijalnu politiku? Mogli smo. Zar nismo u okvire Ministarstva pravde mogli da ubacimo i lokalnu samoupravu i državnu upravu i ljudska i manjinska prava, kako vi to kažete? Nekada je to bilo i funkcionisalo je. Zašto je važno da onaj ko se bavi ljudskim pitanjima na nivou Vlade mora da ima status ministra? Zašto je važno da onaj ko se bavi omladinom i sportom mora da ima status ministra? Može da bude pomoćnik ministra u Ministarstvu prosvete zadužen za taj sektor itd. Onda bi imali 12-14 pravih ministara, političara, i ne bi otvarali besmislene rasprave ovde da li ortoped može da bude u građevini, da li ovaj može da bude ovamo, da li može ovaj da bude onamo. Ministar je političar, ali pomoćnik ministra, savetnik ili, kako vi to sada kažete - državni sekretar, on valjda mora da bude stručnjak. On mora da barata propisima, članovima itd. Ali ne, ovde je dominantno – imamo 126, udomićemo ovu našu trotrećinsku vladu po svom sastavu, a ona je u suštini G17 plus, pošto ima 17 ministarstava plus nešto. Pa jeste, 17 ministarstava ima. (Oni više nisu G17 plus, oni su URS, oni računaju da ćemo mi da zaboravimo na one besplatne akcije itd. Nećemo to da zaboravimo, taman posla. Kako da zaboravimo? Ja sam tu da podsećam stalno.) Zašto niste to napravili? Drugi veliki nedostatak. Zašto mora u svakom članu gde se definiše ministarstvo da se ovoliko navode…? Sad ne znam kako da definišem ovo što se navodi. Da li može da se kaže da je to delokrug, nadležnost, poslovi? To više niko živ ne može da protumači. I šta ukoliko je u procesu prepisivanja iz konkretnih zakona ispušteno nešto što bi bila nadležnost nekog ministarstva? Da li zbog te tehničke greške može da ispadne da to ministarstvo nije nadležno za te stvari? Može, jer ste vi primenili takav kriterijum. Pošto ovde nije mesto za ozbiljne teme, jer kada je u pitanju 126 glasova, sve ozbiljno pada u vodu. I Ranđelović zamalo da ostane bez titule doktora pravnih nauka. To može samo u Skupštini. Zar ovde nisu mogli da se primene neki drugi kriterijumi? Vidite, dao bih vam savet, pošto sada dolazi Putin, da se dobro pripremite za razgovor sa Putinom. Oni imaju jedan od najmodernijih ustava. Tamo nema reči delokrug ili nadležnost, nego poslovi. Poslovi Ruske Federacije, pa kada se to posle razgraniči na nadležne državne organe, onda dobija neke svoje druge termine koji treba da obuhvate šta je delokrug. Ovaj zakon treba da omogući da se u praksi vidi ko je stvarno nadležan za neku oblast. Ako ste primenili ovu pravnu tehniku i, kažem, slučajno neko copy/paste zaboravio, da li je taj organ izgubio nadležnost? Samo da vas podsetim, vi ste u propisima za poslednjih 7-8 godina koji su doneti ovde od ministra, kao inokosnog organa na čelu nečega što je organ, ministarstvo, napravili malo božanstvo, apostola. Ministar donosi pravilnik, ministar donosi obavezujuće uputstvo, ministar ovo, ministar ono, pa on se rodio praktično sa ovlašćenjem da potpisuje. Nema više onog – ministarstvo nadležno za poslove. A to je jedina pravilna formulacija za ovo što treba da se radi. Dakle, pošto smo svi u pravu, a ne može to na glasanju da se tako prikaže, vi koji ste većina, vi ćete da izglasate. Mi, poučeni nekim iskustvima, znamo da ne možemo da damo doprinos da se ovo unormali, pošto je nenormalan pravac kojim Srbija ide. Zato smo mi samo dva amandmana podneli, jedan o kome je pričao gospodin Buha i jedan od sledećih gospodin Martinović ima da obrazlaže. Zašto? Zato što ne možete glavom da udarate u zid, a znate da je zid od kamena ili od cigala. Mi smo možda pokušavali pre 7-8 godina da vas urazumimo, da damo neku dobru inicijativu, dobru ideju koja bi išla vama u korist. Vi ste sve naše odbijali. I ovo ćete sada da odbijete. Ne želimo da saučestvujemo u tome, zato što je ovde od 2001. godine promovisan princip – mi koji treba da napravimo Vladu imamo apsolutnu slobodu da definišemo organizaciju ministarstva, poslove, nadležnosti itd. Ali, ako ste dobili to pravo, ne znači da ste uvek u pravu. Pazite, jedna je stvar kada problem može da se reši unutar jednog ministarstva, između dva, tri, četiri sektora koji su nadležni za više oblasti, pa dolaze oni periferni slučajevi kada se preklapa, a potpuno je druga situacija kada se jedna oblast podeli, pa jedna ode u jedno ministarstvo, a druga ode u drugo ministarstvo. Onda je komunikacija između dva ministarstva, a vi znate u praksi i na terenu koji je to problem i oko nadležnosti – ja nisam, ja jesam itd. Mi ćemo posle ovoga imati u praksi čitav niz sporova ko je nadležan. Znači, samo na pitanje ko je nadležan organ. Jedan organ kaže – ja više nisam nadležan, drugi kaže – ja nisam nadležan, a građanin kaže – ja sam se obratio državi, mene baš briga ko je od vas nadležan. O tome niste vodili računa. Vodili ste računa kako da se smanji broj na 17 i da budu svi zadovoljni. I stvarno, desila se neka stvar, od nečeg što može da bude sektor u nekom ministarstvu vi ste napravili ministarstvo. Isto kao NIP kad ste pravili ili ovo informatičko društvo. Pazite, bilo je nekada Ministarstvo za saobraćaj i veze, tu su bile i telekomunikacije itd. Sve je to razdrljano sada, sve je to poremećeno. Pazite sad, trgovina i poljoprivreda. Kakve veze imaju trgovina i usluge sa poljoprivredom? Ajde da ste u poljoprivredu ubacili ekologiju, vode, veterinu (dobro, veterina jeste), ali da ste ekologiju tamo ubacili… Zašto? Zato što se tu radi o vodi, zemlji, vazduhu. Najprirodnija je stvar da to bude tamo u poljoprivredi. Ne, mora da bude ovamo gde se nalazi građevina. Verovatno je opravdanje – i kad se gradi, gradi se na zemlji i iznad zemlje, u vazduhu, i verovatno pored obale gde ima vode. Koji vam je tu kriterijum? Znači, trećine. One moraju da budu približno jednake u parama, jer jedino merilo moći su pare. Tu ste se vi dogovorili. Znate da je besmisleno sve ovo što ste napravili, znate da ovo neće da da nikakve rezultate, ali pare su taj lepak koji vas drži. Samo zbog para. Neko da napusti Vladu sada kad je Srbiju ogrejalo sunce? Uzeće 600 miliona evra pomoći. Znate kakav je veliki kajmak tu. Možete da se rastržete vi koji ste na vlasti, ma neće niko da odstupi. Pa su tu tenderi, javne nabavke, pa moji prijatelji, pa moja banka… To je suština bavljenja politikom ako ideš prema EU, pošto su to evropski standardi – individualizam, koristoljublje, pohlepa. To se instalira ovde kao sistem vrednosti. Sve je moguće, sve je dozvoljeno, ukoliko postoji čak i prividna trenutna korist. I to drži vodu dok majstori odu. Hvala što još nisam dobio opomenu.
Na naslov iznad člana 13. i član 13. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Reč ima narodni poslanik Milan Knežević.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što bih izneo i obrazložio ovaj amandman, moram da prokomentarišem mog mlađeg kolegu poslanika kome je u prethodnom mom obraćanju zasmetalo što sam pomenuo da smo mi kao SNS pre četiri meseca podneli predlog. Komentar je bio da nije sve počelo pre četiri meseca i krenuo je unazad i prema zakonu o informisanju i o univerzitetu, a ja uopšte nisam rekao, samo sam izneo činjenicu i konstataciju da smo mi to predložili pre četiri meseca. A nije ni sve počelo u oktobru 2000. godine, nije ni sve počelo u leto '90, ni '80, nego je nešto počelo i u oktobru 2000. i u leto '90. Da ne dužim dalje, suština je da se neke promene događaju, a da nije sve počelo nijednog od tih datuma, jer postoji prethodna tradicija, istorija i mnogo stvari za koje ovo nije mesto za diskusiju, ali nisam mogao da ne prokomentarišem jer je očigledno da je on bio malo iritiran jednom konstatacijom koja je bila samo činjenično stanje. A kada bismo sada diskutovali o Zakonu o informisanju i Zakonu o univerzitetu, moram sada i to da kažem, i kada bismo uzeli mnogo drugih iskustava, ima i drugih mišljenja, i tada kada su neki zakoni doneti, u to vreme su korišćena iskustva nekih drugih država, isto demokratskih država u to vreme i u tom trenutku istorijskog okruženja. Tada je bilo drugo istorijsko okruženje, a sada je drugo, a svako događanje u jednoj državi je ono što se događa u toj istoj državi, ali i u okruženju geografskom, političkom, ekonomskom i nema izuzetaka, nego sve to čini jedan milje nekih istorijskih događaja, demokratije, kretanja napred. Tu ima boljih stručnjaka, ali ja sam malo uzeo vreme da prokomentarišem to i da ne uđem u raspravu, ali opet u skladu s tim predlogom koji smo dali ranije (nadam se da neću da iritiram nikoga) mi smo smatrali i ovde isto što sam obrazlagao i za prethodni, a što se tiče Ministarstva prosvete, nauke, omladine i sporta, da je logična doktrinarna povezanost da bude ministarstvo za, kako smo dali i predložili amandmanom, zdravlje, porodicu i socijalnu i dečiju zaštitu. Smatramo da je, isto što sam i malopre rekao, bilo koja argumentacija stvarno suvišna, jer je i običnom čoveku i laiku i svima jasno da sve ove oblasti koje sam pomenuo imaju jednu doktrinarnu povezanost, isprepletenost, a iz toga svega, opet što sam već rekao, proističe uvek i bolja funkcija i organizacija, tako da je trebalo na ovaj način, i prethodnim amandmanom, na onaj član 12, i na ovaj, naći logičnu funkcionalnu doktrinarnu povezanost i ova dva ministarstva, na način kako smo mi predložili kroz ova dva amandmana, usvojiti. Ako neće ova vlada, sigurno će neka buduća ovo da prihvati, jer su argumenti tako jaki da bi nabrajanje, samo suvoparnom argumentacijom za sve ove oblasti, moglo da traje satima. Završavam sa diskusijom jer je isti komentar za odbijanje, suvoparno –rešenje Vlade je celishodno, i nikakvog drugog objašnjenja za odbijanje naših amandmana nema. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 14. i član 14. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 15. i član 15. amandman sa ispravkom odnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Reč ima narodni poslanik Nebojša Ranđelović.
Poštovana gospođo predsednice, uvažene koleginice i kolege, i ovaj amandman ima slično obrazloženje kao i naši prethodni amandmani, u sklopu je onoga što smo pokušali da napravimo amandmanskim poboljšanjem jednog jalovog posla koji se zove nepostojeća rekonstrukcija Vlade. Ovim pokušajem amandmanskog poboljšanja zakona hteli smo, u stvari, da skrenemo pažnju na to da naš projekat zakona o ministarstvima gde će postojati 12 ministarstava niko nije ozbiljno uzeo u razmatranje i nama je jako žao što je to tako. Ovaj amandman se tiče Ministarstva rada i socijalne zaštite i tu smo sadržinski pokazali kako može da bude ustrojeno jedno ministarstvo i kako može efikasno da funkcioniše, jer se sadržina tiče svih atributa rada Ministarstva rada i socijalne zaštite, ali sadrži i odredbe o postojanju Uprave za rodnu ravnopravnost u sastavu tog ministarstva, kao i Inspektorata za rad, što je u sadržini i obrazloženju detaljno objašnjeno. S druge strane, moram i na to da se osvrnem, naš pokušaj da jedan ovako jalov posao popravimo pokriven je onim što je odlika čitavog ovog posla i svega onoga što se danas događa u Skupštini. U stvari, ova rekonstrukcija Vlade je pokriće za jednu političku svađu koalicionih partnera, odnosno daj bože da je to samo politička svađa. Niko nam nije objasnio kakva je racionalizacija, kakvi će biti efekti racionalizacije i kakve će biti uštede. Na ta pitanja nismo dobili adekvatan odgovor, odnosno nismo dobili nikakav odgovor.
Na član 15. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 15. Ministarstvo rada i socijalne politike gospodina Ljajića čini nam se potpuno nepotrebnim. Osim da kroz socijalnu politiku, odnosno socijalnu zaštitu i socijalna davanja, gospodin Ljajić uspeva da jača svoju političku stranku, ovo ministarstvo nije ostvarilo nikakve pomake u prethodnom periodu, naročito kada je u pitanju oblast rada. Kakvo je stanje u radu, kakva su danas prava zaposlenih, kakav je danas položaj zaposlenih u Srbiji i kakav zakon o radu mi danas u Srbiji imamo, pa to je katastrofalno. Krenite od toga da danas imate plate u privredi koje često iznose od 15 do 20 hiljada, da imate potpuno neuređenu oblast prekovremenog rada, gde se procenjuje da preko 50.000 radnih mesta gubimo samo zahvaljujući tome što se eksploatišu ljudi bukvalno radeći i po 12-16 sati i subotom, ne poštujući one osnovne zakonske odredbe, a inspekcija rada ne radi svoj posao. Mi danas imamo podelu, nažalost, na one koji rade u državnom sektoru, koji imaju zagarantovane plate koje su veće nego plate u privredi, što je krajnje nenormalno i nećete to naći ni u jednoj državi, ne zato što privreda daje male plate, privreda je na tržištu, već zato što je državna birokratija bahata. Imate činjenicu da je prosek plata u privredi 26.000 dinara, a u vanprivredi, u državnoj upravi preko 39.000 dinara, da danas Srbija predstavlja zemlju u kojoj je prosek plata najniži u Evropi, da smo počeli da se upoređujemo, bar kada je u pitanju cena rada u privredi, sa Albanijom. Očigledno je da gospodin Ljajić u prethodnom periodu ništa nije uradio da se položaj zaposlenih popravi. Danas u Srbiji rad nije nikakva garancija da nećete živeti u siromaštvu. Danas u Srbiji hiljade radnika odlazi na posao uz kiflu i čaj ne bili neki dinar svojoj deci doneli kući, obezbedili im kakav-takav standard. Katastrofalna situacija, za koju je pre svega krivo ovo ministarstvo i očigledna nezainteresovanost ovog ministarstva za oblast rada, razlog je zbog čega je SNS i predložio da se oblast rada pripoji privredi, jer je to nešto što je sasvim razumljivo. Rad, rezultati rada, rezultati privrede treba da budu ravnomerno podeljeni između vlasnika kapitala i zaposlenih koji učestvuju u stvaranju tog dohotka. Prema tome, ovaj drugi deo, socijalne zaštite i socijalne politike, što je stvar politike i politikanstva gospodina Ljajića, isto tako nema razloga za formiranje takvog ministarstva, nema razloga da imamo takvo ministarstvo. Taj deo smo predložili da se pripoji Ministarstvu zdravlja i porodice, što je nešto sasvim razumljivo, tu i spada socijalna zaštita. Čini nam se da ste u ovom predlogu zakona predvideli jedno ministarstvo koje je čisto političke prirode i za koje nema prostora u ovom trenutku, u situaciji kada je privreda Srbije i kada su građani Srbije na izdisaju. Hvala vam.
Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman na član 15. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Milorad Buha podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 15. doda član 15a. Izvolite, gospodine Buha.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, kada smo predlagali ovaj amandman, znali smo da on neće biti prihvaćen. Postoji samo jedan razlog zbog čega se on ne prihvata, a to je naredba međunarodnih faktora koji odlučuju, koji su izvršili pritisak na Vladu Republike Srbije i na državne organe Republike Srbije da se o izbegličkim pitanjima u državnim organima Republike Srbije ne razgovara. To je razlog. Kada sam u prethodnom amandmanu rekao šta je suština ovog amandmana, ukazao sam na osnovne probleme koje imaju izbeglice. Pre nekoliko dana govorio sam o zanemarivanju statusa izbeglica i problema koje oni imaju i ukazao na određene aktivnosti državnih organa Republike Srbije koji su odustali od vrlo finansijski značajnog priliva sredstava za izgradnju 500 stambenih objekata za izbeglice. Spomenuću samo slučaj koji je vama jako dobro poznat, da je opština Zemun u periodu kada je predsednik opštine bio profesor dr Vojislav Šešelj prodala preko 5.000 placeva za izgradnju stambenih objekata u periodu od dve do tri godine i izgradila komunalnu infrastrukturu iz sredstava lokalne samouprave. Vi postupate suprotno od toga. Kada vam međunarodne finansijske institucije, u ovom slučaju Razvojna banka Saveta Evrope, odobre kredit (odobrila je kredit, samo da napomenem, 2006. godine) u iznosu od deset miliona evra za izgradnju objekata za izbeglice, ljude koji žive u kolektivnim centrima, kojima se isključuje struja, uskraćuje hrana itd., umesto da povučete ta sredstva, jer su vrlo povoljna, izgradite stambene objekte i postupite bar onako kako je postupio naš predsednik devedesetih godina, kada se slio ogroman broj izbeglica iz Republike Srpske Krajine, Republike Hrvatske, kada je moralo da se pomogne, i on je pomogao, učinio je jedan human gest, bogougodan gest, vi činite suprotno, samo zato što su vam nalogodavci naredili da ne smete učiniti ono što sam prethodno rekao. Šta traži izbeglički korpus i zašto je neophodno ovo ministarstvo? Samo ono što mu pripada po međunarodnom pravu. Vi ni to ne smete. Vi ne smete pomenuti niti jednu konvenciju, deklaraciju koja obavezuje ove državne organe. Vi ne smete spomenuti dva sporazuma u razgovorima sa Hrvatskom – Sporazum o socijalnom osiguranju, koji se ne ispunjava od strane Hrvatske, ne smete spomenuti Sporazum o sukcesiji, koji Srbima Krajišnicima vraća pravo i vraća ih u 1990. godinu i u nacionalnom smislu i u smislu imovinskih i socijalnih i drugih prava. Šta je učinjeno po Sporazumu o sukcesiji? Gotovo ništa. Ne smete da spomenete. Odeljak G, koji se odnosi na stečena prava i privatnu svojinu, umesto da se razmatra, ta potkomisija koja bi trebalo razmotriti odeljak G u tom sporazumu, ne radi godinama, a neće verovatno ni raditi. Voda odlazi, problemi ostaju nerešeni. Doći će neka nova vlast koja će o ovome razgovarati. Zato pozivam Krajišnike da dobro razmisle kome će dati poverenje prilikom sledećih izbora. Izdani ste i ostavljeni ste, i od Međunarodne zajednice, ali, što je najgore, ostavljeni ste od ove vlasti. Hvala vam.
Na naslov iznad člana 16. i član 16. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Narodni poslanik Zoran Ostojić ima reč.
Predsednice, gospodine ministre u ostavci, koleginice i kolege, ovaj naš amandman je posledica amandmana na član 2, kojim predlažemo potpuno drugačiju organizaciju ministarstava. Mi predlažemo 12 ministarstava i, gle čuda, iako mi predlažemo pet manje, kada je u pitanju Ministarstvo životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja, mi mislimo da je apsolutno rudarstvo nespojivo sa ovim i zato smo predložili u članu 2. ministarstvo urbanizma i građevine, a što se tiče zaštite životne sredine, ono prirodno ide uz Ministarstvo poljoprivrede. Da bude apsurdnije, nama Vlada kaže da se ovaj amandman gde mi menjamo naslov ministarstva, umesto Ministarstva životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja jasno je da mislimo na urbanizam i građevinu, Vlada ne prihvata naš amandman jer kaže da je celishodniji amandman koji je prihvaćen na ovaj član 16, koji je podneo narodni poslanik Živojin Stanković. Naš amandman se odnosi na ime ministarstva, jer mislimo da ovakva organizacija ministarstva ne valja, a Živojin Stanković, čiji ste amandman prihvatili i zbog čega ne prihvatate naš, kaže: ''U Predlogu zakona o ministarstvima, u članu 16. stav 3. reči: "geološka istraživanja koja se odnose na eksploataciju mineralnih sirovina, osim za podzemne vode" zamenjuju se rečima: "geološka istraživanja koja se odnose na eksploataciju mineralnih sirovina". Kakve veze ima amandman gospodina Stankovića sa nazivom ministarstva na koji mi podnosimo amandman, zaista ne znam. Hvala.
Na član 16. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Narodni poslanik Veroljub Arsić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo ponovo dolazimo i do rudarstva i do energetike. Nadam se da će ministru da prenesu probleme koje će uskoro pojedina privredna društva da imaju zbog jednog ovakvog zakona. Međutim, činjenica jeste da (od 5. oktobra to počinje, to moram da kažem) mi stalno imamo neke paradržavne organe. Pa sad, recimo, imamo i Agenciju za zaštitu životne sredine, pa imamo Fond za zaštitu životne sredine, imamo Agenciju za rudarstvo, pa Agenciju za energetsku efikasnost. Pa gospodine ministre, što vi lepo niste napisali jedan zakon o Vladi i ministarstvima gde će da bude samo predsednik Vlade, nekoliko ministara bez portfelja, a čitavu upravu da poverimo agencijama? Jer, i ovako i onako ministarstva više ne rade svoj posao, nego rade agencije i kancelarije. Vladine, doduše, ali tako jeste. Ako su to tekovine velike revolucije 5. oktobra, onda svaka čast. Činjenica jeste, tačno je da našim predlogom o Vladi i ministarstvima iz decembra prošle godine ne počinje istorija. Neko reče ne počinje ni 5. oktobra, i to je tačno. Tačno je i to da su oni koji su sada najveći zagovornici demokratije 2003. godine ukinuli skupštinske prenose, iz one donje zgrade, a jedan je bio potpredsednik Vlade. Tačno je i to da ste iznosili poslanike iz sale i kažnjavali poslanike koji čak tog dana nisu ni bili na sednici, tada je bio šef poslaničke grupe. Da ne pričam dalje, mnogo toga je tačno. Tačno je i to da će na narednim izborima da pobedi SNS i tačno je i to da tad počinje jedna novija istorija o jednom društvu koje je bolje, uređenije i pravednije od ovog koje sada imamo.
Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Živojin Stanković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 17. i član 17. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Ostojiću.
Mislimo da treba da postoji ministarstvo za saobraćaj i telekomunikacije, a ne kako vi predlažete – Ministarstvo kulture, informisanja i informacionog društva. Mislimo da je i na ovom primeru jasno da se mnoge nadležnosti ministarstava, kako vi predlažete, preklapaju. To apsolutno dovodi do skuplje administracije i skuplje države. Mislimo da, posebno u vreme ekonomske krize, moramo da smanjimo javnu potrošnju. Mislili smo da je ovo prilika da se pokaže bar namera da se ide u tom pravcu. Nažalost, pošto nije pokazana, mi smo pokušali da vam kažemo da ovo neće dati rezultat koji objektivno Srbiji treba, a to je manja i jeftinija, a efikasnija država, nego će dati rezultat koji smo imali do sada, a ako je neko zadovoljan dosadašnjim rezultatom, on verovatno hoće da nastavi tim putem. Koliko vidim, to ste vi, gospodine Markoviću, i Vlada koju ovde u ostavci predstavljate.
Na član 17. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman sa ispravkom podnela je narodni poslanik Suzana Grubješić. Vlada je prihvatila amandman u osnovnom tekstu, a o ispravci se nije izjasnila. Odbor za pravosuđe i upravu prihvatio je amandman sa ispravkom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 18. i član 18. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodine Ostojiću, izvolite.
Ako smo predložili amandmanom na član 2. ukidanje Ministarstva za KiM, onda svakako moramo da predložimo i ukidanje tog naslova. Apsolutno smatramo da u Vladi nema mesta za ovo ministarstvo, zato što je, na kraju krajeva, KiM po Ustavu deo Srbije. Ne vidimo što bi postojalo ministarstvo ako već poštujete Ustav. Poštujemo ga i mi, ali zašto bi postojalo ministarstvo? Što nema ministarstva za Vojvodinu? Dalje, to nije politika nego pare, novac. Jednostavno, ovakva glomazna Vlada, ovakvo ministarstvo, koje, u principu, svi znate da nije odgovorilo očekivanjima (da se ne vraćamo sad u prošlost, šta se sve dešavalo i kako su se trošile tamo pare), nema mesta u nekakvoj novoj vladi za koju se mi zalažemo i novoj organizaciji državne uprave za koju se mi zalažemo. Žao nam je što bar na tom primeru niste pokazali da bar razmišljate u pravcu manje, jeftinije i efikasnije države.
Na član 18. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Gospođa Jorgovanka Tabaković ima reč.
Ovaj amandman ću braniti našim rešenjem, gde smo hteli da pokažemo i principijelan i iskren odnos prema problemima i specifičnosti dela teritorije države Srbije, gde se samo formalno pokazuje navodno veća briga postojanjem posebnog ministarstva, a svi u ovom domu dobro znamo da smo i na Odboru za KiM imali ogromnih rasprava u stvari o zloupotrebama sredstava koja su bila namenjena rešavanju specifičnih problema na KiM. Pošto je reč o tome da ovo ministarstvo sada obavlja poslove koji uopšte nisu poslovi za koje se osniva posebno ministarstvo, znači Ministarstvo za KiM ne obavlja nikakve posebne poslove, ono nema nikakav svoj poseban delokrug rada, jer se potrebe i građana i lokalnih zajednica na ovoj teritoriji i završavaju i rešavaju u okviru nadležnosti drugih ministarstava, smatramo da ovo ministarstvo u ovom trenutku ima ulogu nekog koordinatora poslova svih drugih ministarstava, što ne može da bude nadležnost ni ministarstva ni nekog organa uprave. To je posao i nadležnost Vlade, kao kolektivnog organa. Pravilnije je rešenje, po nama, da se osnuje kancelarija koja bi pratila rad ministarstava u ostvarivanju nadležnosti svakog ministarstva, ali na delu teritorije KiM, znači delu teritorije Republike Srbije, imajući u vidu da je situacija zaista specifična, i to bi Vladi omogućilo, uvereni smo, da potpuno neposredno koordinira rad svih ministarstava na mnogo efikasniji način i na višem nivou, a ono što je takođe cilj, jeste da to bude ne samo uz manje troškova, nego uz manje posrednika i sa eliminisanjem zloupotrebe, onog što se zove zloupotreba nečije muke, nečije sudbine, ali i sa zloupotrebom sredstava kojima raspolaže budžet Republike Srbije. Smatramo da je licemerno rešenje da postoji ministarstvo koje samo zahteva dodatne troškove i da bi način koji smo mi predložili bio mnogo efikasniji i korisniji, pre svega za građane KiM. Hvala.
Na naslov iznad člana 19. i član 19. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Gospodin Ostojić ima reč.
U novoj organizaciji ministarstava mi smo predložili ukidanje Ministarstva vera i Ministarstva dijaspore, a vi predlažete spajanje u jedno ministarstvo i pretpostavljam da će ministar biti onaj od dijaspore, a ne ovaj od vera. Apsolutno nepotrebno ministarstvo (zaista, poslovi koji treba da se obavljaju u ovom ministarstvu ne treba da budu na nivou ministarstva) još je jedan dokaz, uslovno rečeno, o načinu na koji je pravljen ovaj zakon, odnosno na koji je rekonstruisana Vlada. Ne bih sad želeo da podsećam da je to Ministarstvo dijaspore, sa novim ministrom koji će biti zadužen i za vere, usvojilo jedan dokument koji je izazvao buru kod naših komšija u okruženju, gde mi tražimo da Srbi dobiju konstitutivnost u jednoj državi kao što je Crna Gora, građanska država, a ne damo delovima naroda koji nije srpski a živi ovde u Srbiji da bude konstitutivan, nego iz zovemo drugima, pa se čak i predsednik partije tog ministra koji će očigledno ostati u Vladi začudio kako je taj ministar iz njegove stranke mogao to da predloži Vladi kad je to suprotno valjda i politici te stranke, zdravom razumu, a svakako mora biti suprotno nečem što ova vlada želi da kaže i da se predstavi da je proevropska vlada koja je raščistila sa prošlošću, a strategija koja je predložena je sve drugo samo ne raščišćavanje sa prošlošću. Otuda mislimo da je ovo zaista još jedan dokaz buvlje pijace koja je trajala tokom rekonstrukcije Vlade, gde problemi koje proizvodi Ministarstvo vera, a da ne pričam šta se dešava i sa islamskom zajednicom i tako dalje, gde se Ministarstvo vera i Ministarstvo dijaspore spajaju se u jedno valjda da bi bili još veći problemi. Hvala.
Na član 19. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Hvala vam, gospođo predsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, i na kraju ove rasprave u pojedinostima o zakonu o ministarstvima koji je predložila Vlada Republike Srbije pozivam vas da pažljivo pročitate predlog zakona o ministarstvima koji je podnela i u skupštinsku proceduru uputila poslanička grupa "Napred, Srbijo" SNS. U duhu tog predloga zakona je i ovaj amandman, kojim se jasno pokazuje da Ministarstvo za dijasporu ne treba da postoji kao posebno ministarstvo. Svi poslovi ovog ministarstva su, u osnovi, u nadležnosti drugih ministarstava, gde se radi o kulturnim, informativnim, obrazovnim poslovima i poslovima državne uprave, a kao što je svima poznato, za ove poslove postoje nadležna, odnosno resorna ministarstva. Umesto posebnog ministarstva SNS predlaže da koordinaciju aktivnosti ministarstava treba da vrši kancelarija Vlade koja bi i održavala veze sa organizacijama dijaspore i predlagala ministarstvima preduzimanje odgovarajućih mera i planiranje aktivnosti. Mi želimo da promenimo politiku Srbije prema Srbima u dijaspori. Nije mali broj Srba koji žive u dijaspori, procenjuje se da ih je više od 3,5 miliona. Pozdravljam što je donet, iako manjkav, Zakon o dijaspori, pozdravljam i što je formirana Skupština dijaspore, ali mislim da je nedovoljno da dijaspori kažete – evo, imate Ministarstvo za dijasporu, a sada vas molimo da u Srbiju ulažete zbog patriotizma. SNS želi da se formira vladina kancelarija za dijasporu koja bi u koordinaciji sa ministarstvima za kulturu, obrazovanje, informisanje i državnu upravu učvrstila veze dijaspore sa maticom i koja bi stvorila uslove i klimu u kojoj će dijaspora ulagati u Srbiju da bi otvorila radna mesta za prijatelje i rođake koji su u Srbiji, u matici, ostali bez posla, ali da bi ostvarila i određeni profit i zaradu. I ovaj amandman ste, kao i sve amandmane SNS, odbili. Zbog toga hajdemo na vanredne parlamentarne izbore, pa da vidimo šta će i dijaspora reći o politici koju ste vodili zadnjih 11 godina.
Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman na član 23. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 26. amandman su zajednopodneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman na član 26. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman na naslov iznad člana 28. i član 28. Da li neko želi reč? (Ne.) Na glavu 5. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Ostojiću.
Pošto je ovo posledica svih naših dosadašnjih amandmana, samo nekoliko napomena. Žao nam je što rekonstrukcija Vlade nije iskorišćena za promenu politike. Ako već nije bilo snage da se iskoristi za to, onda nam je žao što nije iskorišćena za štednju i za stvaranje efikasniju vlade sa 12 ministarstava, kako smo to predložili još u aprilu 2009. godine. U ovih nekoliko rečenica sam tri-četiri puta upotrebio izraz ''žao mi je''. Na kraju ćete vi žaliti, to nije sporno, i treba da žalite, međutim, nezgodno je što vaše ponašanje dve i po godine i najava kako će to da se završi mogu da kompromituju ideju evropske moderne razvijene Srbije. To je ono zbog čega ćemo svi mi žaliti. To što vi niste pokazali svest, snagu, viziju, volju da nešto promenite, to je, na kraju krajeva, vaša stvar. Međutim, vaš neuspeh može da bude poguban po sve nas. Zbog toga mi je žao što niste iskoristili šansu. Hvala vam.
Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman na član 33. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman na član 36. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 36. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Živojin Stanković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Zoran Krasić želi reč. Imate još četiri minuta.
Dovoljna su četiri minuta da se kaže sve što bi bilo dovoljno. Sve najbolje o ovom predlogu zakona rekli su poslanici ZES, poslanici ove Čankove stranke, poslanici Mlađine stranke, ne znam sada kako se to zove. Podnosili su amandmane. A bogami i Boško Ristić se nešto raspisao. Videli ste, malo-malo pa Odbor za pravosuđe. I Živojin se raspisao. Ne znam šta je ovo. Da li toliko imate nepoverenja prema Vladi Republike Srbije u odlasku? Vi ste tri godine podržavali tu vladu. Sad odjedanput trgnuli glavom i videli da to ništa ne valja i ovo sada, pod ostavkama, morate da im promenite. To je stari oprobani štos. Ide se sa predlogom zakona, a onda poslanici većine podnose amandmane, amandmani se ovde usvajaju, ne ide se na diskusiju i praktično se devalviraju svi mogući amandmani koji su u međuvremenu podneti od strane opozicionih stranaka. Ovaj član reguliše datum kada stupa ovaj zakon na snagu. Sad se stvarno postavlja pitanje da li važi više odredba u Ustavu koja kaže – najranije osmog dana od objavljivanja. Mislim da, prema broju zakona koje smo doneli i kako glasi tekst poslednjeg člana svih ovih zakona, ovo što piše u Ustavu je izuzetak, a pravilo je dan objavljivanja ili sutradan. To statistika pokazuje. Znači, statistika kaže da vam je gusto. Mora sve brzo, efikasno, što pre u EU, a onda vidimo da nema nikakve obaveze. Čak niste ni preveli na jezike Evropske unije. Ja ne ubeđujem vas, znam da vi to vrlo dobro znate. Ubeđujem ovo malo ljudi što gleda ovaj prenos, da vide da je vrlo teško uhvatiti vas kad ste pravi, ali ono gde ne možete da pogrešite, uvek niste vi ti. Znači, samo im kažem – nemojte da im verujete kada pričaju. Naravno, sa najboljim namerama je formirano Ministarstvo dijaspore, a sada čujemo svi – ne valja. Sa najboljim namerama je napravljeno Ministarstvo vera, ušla je veronauka, sećate se, tako dalje, sada čujemo – ne valja. Znači, sve što ste hvalili, posle izvesnog vremena ne valja. Ne valja, ne valja, ne valja. Uporno ne valja. Naravno da Ministarstvo za Kosovo i Metohiju ne valja kad je na čelu Ministarstva čovek koji je prvi Srbin koji je ušao u prelazne institucije onog Kosova, znate. Naravno da ne odgovara. Ja i dan-danas imam dilemu da li je on Tadićev ili Tačijev ministar. Naravno da nešto nije u redu u tom ministarstvu kada imate državnog sekretara i ministra koji ne razgovaraju. Kako? Imali ste tamo Čiplića i onog Karadžića. Pa i oni ne razgovaraju, svađaju se itd. To je sve evropski standard, molim vas. Nema tu, sve se to uklapa, sve je to evropski standard. Zašto mislim da je potrebno osam dana? Potrebno je osam dana da bi ovaj zakon stupio na snagu da vi u tom periodu napravite neke sporazume, da se zakunete (jeste da zakletva ništa ne znači u Srbiji), da konsolidujete vaše redove, jer je to mnogo bolje nego da vas, recimo, ja mirim. Kad bih vas ja mirio, sve bih vas stavio u CZ, pa jedna ćelija – ministar za omladinu, druga ćelija – ministar finansija, treća… i s vremena na vreme izvlačim u hodnik i kažem – e, ajd' se sad dogovorite, jeste se dogovorili?, majke ti?, majke mi, potpisali?, potpisali – i tek onda obavestio javnost da može nešto da bude. Mislim da taj period od osam dana treba da se iskoristi da se, bez obzira što su u prelaznim odredbama dati neki rokovi itd., šta prestaje, kada počinje…
Prošlo je četiri minuta i malo više. Narodni poslanik Srđan Milivojević ima reč. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, uvaženi gospodine ministre, kada neko iz DS i vladajuće većine podnese amandmane na zakonski predlog koji da Vlada, mi pre svega pokazujemo da je Parlament birao Vladu, a nije Vlada birala Parlament. Možda neke druge političke stranke imaju drugačije ponašanje i drugačije ophođenje prema Vladi, možda se oni ponašaju kao da je Vlada birala njih, ali dok smo mi ovde, u ovom sazivu, u ovoj većini, Demokratska stranka, Ujedinjeni regioni Srbije, Socijalistička partija Srbije, naši koalicioni partneri, mi ćemo se ponašati onako kako nalažu parlamentarna pravila, a to je da mi biramo Vladu, a ne Vlada nas, i da Vlada nama odgovara, a ne mi Vladi. Možda neki žele da budu protočni bojler Vlade i Vladin protočni bojler. Možda neki žele da budu samo uslužni servis Vlade. Ali, s druge strane, kada neki govore o Ministarstvu za Kosovo i Metohiju, pre toga treba da stanu ispred ogledala, a da na ogledalu napišu reči svog lidera, koji je kazao – ako jedna NATO čizma kroči na Kosovo, mi ćemo se doživotno povući iz politike. Nisam ovde ničija savest, nisam ovde ničiji čuvar morala, nisam ni čuvar svedočanstava i uspomena na nečije delovanje, ali hoću da kažem da je zahvaljujući sadašnjem Ministarstvu za Kosovo i Metohiju pomognuto hiljadama građana Srbije koji ovoga trenutka jedva odolevaju na Kosovu zbog tih i takvih rečenica, da je zahvaljujući angažovanju gospodina Gorana Bogdanovića, kao ministra za Kosovo i Metohiju. Ovo odgovorno tvrdim jer sam član Odbora za Kosovo i Metohiju i zajedno sa svojim koalicionim partnerom gospodinom Dejanom Radenkovićem iz SPS sam stotinu puta bio na KiM da obiđemo te ljude, da podelimo sudbinu sa njima, da vidimo kako ti ljudi žive. Zahvaljujući naporima koje čini Ministarstvo za KiM i cela Vlada Republike Srbije Srbi danas tamo žive i opstaju, jer da nije tog ministarstva i da nije ministra Bogdanovića, koji je rodom sa KiM, ta situacija bi bila daleko teža i daleko gora. Da nije odgovorne politike Vlade Republike Srbije ovoga trenutka prema KiM i da neki drugi, koji bi da nas smeštaju u ćelije Centralnog zatvora pa da se mi odatle dogovaramo, sede u tim ćelijama zbog onoga što su radili ovoj zemlji i ovom narodu i da su na vreme seli u te ćelije, možda ne bi bilo ni NATO-a na KiM. Podržavam snažno Vladu Republike Srbije. Neću glasati za ovakve amandmane, ali ću, svakako, glasati za ovaj zakon. Smatram da svi koji na ovakav način govore o Vladi Republike Srbije, o neophodnosti da se ministri zatvore u ćelije pa da se tamo dogovaraju, govore o sopstvenoj korekciji, sopstvenim željama i kako bi se oni ponašali da su u Vladi. Ako ikada budete dobili priliku da budete u Vladi, izvolite tako donosite zakone o Vladi i tako birajte ministarstva. Dok smo mi ti koji su preuzeli odgovornost da upravljaju ovom zemljom, mi ćemo ministre i ministarstva birati ovde, u ovom parlamentu, na način kako to radi sav civilizovani svet. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Zoran Krasić, replika.
Meni je izuzetno drago kada gromada, veličina, glavni ideolog Demokratske stranke prokomentariše nešto što sam rekao u okviru vremena namenjenog za amandman, a da pritom ne zna kako glasi amandman. Amandman gospodina Martinovića je napisan u skladu sa Ustavom, prepisana ustavna odredba. Samo da vas podsetim, gospođo Đukić Dejanović. Nema problema, nekome može da se ne sviđa Ustav, i to nije nikakvo čudo, ali danas smo ipak čuli šta je stav DS-a, glavnog lidera DS-a, ideologa, za šta se oni zalažu, kako je sve to lepo, fino, i ne znam zašto onda menjamo ove zakone. Zašto sada treba da biramo neke nove ministre ako je sve tako lepo i fino? Ako se vi pitate ko može da bude ministar, kako treba da izgleda Vlada, vi ste se pitali i pre tri godine, što menjate, bre, ove ljude? Vidite da su od boga dati ljudi. Ko ste vi? EU kaže da su najbolji, a vi ćete da ih menjate. Nešto nije u redu sa vama. A naročito volim kada moja diskusija bude inspirativna, pa se javi neko iz ZES-a, pa više ne kaže G17 plus, nego kaže URS. Vidite kakva je to transformacija, začas, a na listi bili G17 plus. Najbolje je kada vi pričate, najbolje je kad se vi hvalite epohalnim rezultatima – ja sam postigao uspeh. Znate li koliko su čistiji televizori posle onog prethodnog izlaganja? Svi ono što su ga ispljuvali, sad su ga obrisali. Znate? Ali ovo je veliki napredak. Više se čovek ne hvali da je postao član biblioteke.
Pravo na repliku, narodni poslanik Srđan Milivojević.
Neću odgovarati poslaniku iz SRS, jer je poslanička grupa SRS bila ona poslanička grupa koja je položila zakletvu sa sve rukom i govorila hvalospeve o svojim dojučerašnjim saborcima, ideolozima. Čak je, kako smo danas čuli, i saradnika Vilijema Montgomerija probala da kandiduje za predsednika Srbije. Znate, danas kada čujem koga je poslanička grupa SRS kandidovala za predsednika Srbije, užasnem se. Mogu da mislim šta ćemo sutradan da čujemo kad SRS bude našao nekog novog kandidata za predsednika Srbije. Jer, kako se taj rascep među njima širi, kako se ta pukotina, taj ambis otvara, u koji oni propadaju, u koji pokušavaju celu Srbiju da povuku… Znate, svakoga dana čujem neku strahotu, neki užas, ali taj užas za mene nije ništa strašno. Strašan je za građane Srbije. Prepuštam SRS-u njihove probleme, koje imaju unutar sebe, a mi iz URS, ZES i SPS možda imamo nešto što nas deli u prošlosti, ali imamo mnogo toga što nas spaja i zbližava u budućnosti. To je želja da se u ovoj zemlji živi životom dostojnog čoveka, da podelimo zajedno evropske vrednosti i da raskrstimo za političkim nasleđem koje nam je ostavio SRS. Zahvaljujem vam.
Zahvaljujem. Krug replika je završen. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Nemate pravo na repliku, gospodine Krasiću, a i vremena više nemate, iskoristili ste ga. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je Narodna skupština završila raspravu o tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem 11. mart 2011. godine, sa početkom u 15.00 časova, kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Zahvaljujem. [[Posle pauze – 15.05]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 128 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VLADI Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predlog zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, u načelu. Od 128 narodnih poslanika, svih 128 glasalo je za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Stavljam na glasanje amandman. Od 128 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Stavljam na glasanje amandman. Od 128 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Stavljam na glasanje amandman. Od 128 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandmane su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanik Aleksandar Martinović i grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Stavljam na glasanje amandman. Od 128 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo'' podnela je amandman kojim se predlaže da se posle člana 5. doda novi član 5a. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo'' podnela je amandman kojim predlaže da se posle člana 5. doda novi član 5b. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović Stavljam na glasanje amandman. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Podsećam vas da je članom 6. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Od 129 poslanika, za predlog je glasalo svih 129. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, u celini. Od 129 narodnih poslanika, svi su se izjasnili za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi. Prelazimo na izjašnjavanje o tački 2. dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O MINISTARSTVIMA. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o ministarstvima, u načelu. Od 129 narodnih poslanika, za je glasalo 128. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 2. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman sa ispravkom je podnela grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 narodnih poslanika, 16 je za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman. Molim da se mi izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, 127 je za. Konstatujem da je amandman prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 6. i član 6. amandman sa ispravkom je podnela grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podnela poslanik Branka Ljiljak. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 narodnih poslanika, 127 je za. Konstatujem da je amandman prihvaćen. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, 126 je za. Konstatujem da je amandman prihvaćen. Na naslov iznad člana 7. i član 7. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Konstantinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman. Molim da se i mi izjasnimo. Od 129 poslanika, 127 je za. Konstatujem da je amandman prihvaćen. Na naslov iznad člana 8. i član 8. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 8. i član 8. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 129 poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman na član 8. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, svih 129 je za. Konstatujem da je amandman prihvaćen. Na naslov iznad člana 9. i član 9. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 9. i član 9. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 9. i član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 poslanika, 20 je za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 10. i član 10. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 10. i član 10. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Od 129 poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 11. i član 11. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 11. i član 11. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, 126 je za. Konstatujem da je amandman prihvaćen. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, 124 je za. Konstatujem da je amandman prihvaćen. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 poslanika, 125 je za. Konstatujem da je amandman prihvaćen. Na naslov iznad člana 12. i član 12. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 12. i član 12. amandman je podnela grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 poslanika, 18 je za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 13. i član 13. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 13. i član 13. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 poslanika, jedan je za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 14. i član 14. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 poslanika, jedan je za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 15. i član 15. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 15. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman na član 15. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 poslanika, 128 je za. Konstatujem da je amandman prihvaćen. Narodni poslanik Milorad Buha podneo je amandman kojim predlaže da posle člana 15. doda novi član 15a. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 16. i član 16. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 16. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Živojin Stanković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, za amandman je glasalo 124. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na naslov iznad člana 17. i član 17. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 17. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 17. amandman sa ispravkom podnela je narodni poslanik Suzana Grubješić. Vlada je prihvatila amandman u osnovnom tekstu, a o ispravci se nije izjasnila. Odbor za pravosuđe i upravu prihvatio je amandman sa ispravkom. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, za amandman je glasalo 123. Konstatujem da smo amandman prihvatili. Na naslov iznad člana 18. i član 18. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 18. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 19. i član 19. amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 19. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ''Napred, Srbijo''. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, za amandman je glasalo 16. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman na član 23. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 129 narodnih poslanika, za amandman je glasalo 126. Konstatujem da je amandman prihvaćen. Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, za amandman je glasalo 12. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman na član 26. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 129 narodnih poslanika, za amandman je glasalo 127. Konstatujem da je amandman prihvaćen. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman na naslov iznad člana 28 i član 28. Stavljam na glasanje amandman. Od 129 narodnih poslanika, za amandman je glasalo 123. Konstatujem da je amandman prihvaćen. Na Glavu V amandman sa ispravkom podnela je grupa 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, za amandman je glasalo 16. Konstatujem da ovaj amandman nije prihvaćen. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman na član 33. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 129 narodnih poslanika, za amandman je glasalo 125. Konstatujem da je amandman prihvaćen. Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, za amandman je glasalo 12. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman na član 36. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 129 narodnih poslanika, za amandman je glasalo 124. Konstatujem da je amandman prihvaćen. Na član 36. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Živojin Stanković. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, jedan je za. Konstatujem da nismo prihvatili amandman. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da nismo prihvatili amandman. Podsećam vas da je članom 39. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja u ''Službenom glasniku Republike Srbije''. Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi, utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, za predlog je glasalo 128. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o ministarstvima u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Od 129 narodnih poslanika, za se izjasnilo 127. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o ministarstvima. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem Drugu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Istovremeno, a na osnovu člana 101. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Prva sednica Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini biti nastavljena u ponedeljak, 14. marta 2011. godine, sa početkom u 10.00 časova. Zahvaljujem na saradnji.