Dame i gospodo, ispred Srpske radikalne stranke podneo sam amandman da se član 3. briše. U članu 3. stoji: "Ljudska prava u smislu ovog zakona jesu prava predviđena Međunarodnim paktom o građanskim i političkim pravima, koji je potpisala i ratifikovala SFRJ, prava i slobode čoveka i građanina predviđena Ustavom SFRJ iz 1974. godine, Ustavom Savezne Republike Jugoslavije iz 1992. godine i Ustavom Republike Srbije iz 1990. godine". Ovde vidimo da je svuda SFRJ, FNRJ, KPJ, SKJ, vas ovde nigde nema. Gde je ta 2000, 2001, 2002, 2003. ili su za građanska prava - onaj mračan period neke naše istorije - bili možda više zainteresovani nego današnja vlast. Posebno je čudno da se pominje Ustav iz 1974. godine. To je jedan ustaško-balistički ustav, kojeg je i pisala ustaško-balistička bratija, ustav koji je uništio srpske nacionalne interese i on sada ovde predstavlja osnov za ljudska prava. Prava srpskog naroda na Kosovu i Metohiji su 1974. godine bila uništena. Srbi na Kosovu i Metohiji su mogli da se zaposle jedino ako se osam ljudi prima u jednoj firmi, tek osmi može biti Srbin, a sedam Šiptara pre toga. Ako se prima manje od osam, ni jedan Srbin nikada nije mogao da dobije posao. Da li mi o tim ljudskim pravima, u tom periodu, uopšte pričamo? Da li pričamo možda o periodu ključa, kada se po ključu zapošljavalo, kada se po ključu određivalo? Ili su to bila neka ljudska prava iz tih godina te SFRJ, FNRJ, ili tih godina - 1974, itd? Gde je ovde 1945. godina? Gde je 1948. godina? Gde je 1968. godine? Gde je 1974. godina? Gde su te godine? Zašto se uzima 1976. kao osnova? Kažete da nećete da ovaj zakon bude retroaktivan, pa vi ste 50% zakona koje ste doneli doneli retroaktivno, a sada odjednom ovaj, koji bi možda najviše mogao da se osloni na ono vreme "ćoravih kutija", kada su "ćorave kutije" uništavale i uništile budućnost do današnjeg dana, kada smo ostali slepi 60 godina zbog tih "ćoravih kutija", taj period očigledno nikoga više ovde ne interesuje. Da li će pod ovaj zakon pasti oni koji su dugim cevima upadali u Narodnu banku, carine, škole, vrtiće, da li će oni ili njihovi podstrekači, nalogodavci odgovarati za kršenje ljudskih prava, što se automatskim oružjem upadalo i oduzimala državna imovina? Da li će se možda pod udarom ovog zakona naći oni koje ste oslobodili tužbe što su nas protiv međunarodnog prava bombardovali 78 dana? Samo u jednom mestu u Banatu, gde je bombardovan jedan most, četvoro ljudi - radnika koji su sekli ogradu posle bombardovanja su umrli od raka za ove tri godine. Ako je u našem interesu bilo da bacaju bombe po našim glavama i to bila ljudska prava po Međunarodnom paktu, onda sigurno nije u našem interesu bilo da nas ozrače osiromašenim uranijumom. Neko je juče pomenuo dosijea, to je vrlo interesantno, to bi bilo najbolje da se pronađe. Ko su ti ljudi? Govore - muž - žena u istočnom bloku, žena cinkarila muža, to bi bilo dobro da znamo, ako je mene moja cinkarila, odmah da je skratim za glavu. (Predsednik: Ovo je peti minut.) Dobro hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Izvolite, reč ima narodni poslanik Radojko Petrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, u ime poslaničke grupe SPS podneo sam amandman na član 3. Predloga ovog zakona. Ovim članom predlagač propisuje koja su ljudska prava u smislu ovog zakona. Citiraću taj član 3: "Ljudska prava u smislu ovog zakona jesu prava predviđena Međunarodnim paktom o građanskim i političkim pravima, koji je potpisala i ratifikovala SFRJ, prava i slobode čoveka i građanina predviđena Ustavom SFRJ iz 1974. godine, Ustavom Savezne Republike Jugoslavije iz 1992. godine i Ustavom Republike Srbije iz 1990. godine." Stav 2. "Ako je utvrđena povreda ljudskih prava posle 23. marta 1976. godine, kao dana stupanja na snagu Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima u SFRJ (sada ovo naglašavam), a postoji suprotnost između odredaba i unutrašnjeg prava, primenjivaće se pravila tog pakta." To stoji u tekstu predlagača. Mi poslanici SPS predlažemo da se ovaj član briše, zapravo u vezi ovog člana imamo isti stav, kao i oko Predloga zakona u celini, što su podrobnije objašnjavale kolege poslanici SPS u raspravi u načelu. Neophodno je imati u vidu da su ljudska prava univerzalnog karaktera i da su garantovana našim Ustavom i Poveljom o ljudskim i manjinskim pravima i građanskim slobodama. Smisao i obuhvat ljudskih prava ne može se utvrđivati ovim zakonom, koji je u suprotnosti i sa Ustavom i sa Poveljom. Da čovek prosto ne poveruje da se nekim zakonom naknadno može propisivati da su povredu ljudskih prava vršila lica koja su postupala u skladu sa važećim Ustavom i u skladu sa važećim zakonima u Srbiji i Jugoslaviji. Postavljam pitanje - čije propise sada treba da primenjujem? Pitanje se odnosi ne samo na propise iz oblasti zaštite ljudskih prava nego uopšte na propise. Pogledajmo to kod tehničkih standarda. Naš propis kaže da mašine treba da budu tako i tako zaštićene. Pored svih tih sprovedenih mera, desiće se da se radnik povredi, čak i da pogine. Neko dođe i kaže da ti standardi više ne važe, ti standardi koje je propisala naša zemlja, nego da važe neki svetski standardi, pa treba da odgovara neko što nije primenio svetske standarde, iako kod nas nisu propisani. Isti takav slučaj je u zdravstvu. Zar nije moguće da se desi da je lekar postupao savesno, da je postupao po svim propisima o zdravstvu u našoj zemlji, ali se ispostavi posle da Svetska zdravstvena organizacija ima neki drugi standard, a onda je taj lekar kriv što nije lečio pacijenta na način kako je to propisala Svetska zdravstvena organizacija. Mislim da su to zaista apsurdne stvari. Moramo se zalagati za to da poštujemo naše propise. Normalno je da se zalažemo za to da sledimo svetski put, da uvažavamo standarde i da ih urgrađujemo u naše propise. Sve dok ne bude nešto ugrađeno u naš propis, ne može se to primenjivati, ne može neko odgovarati zbog toga što nije primenio svetski propis, odnosno što je do tada primenjivao naš propis. Šta na sve ovo može da odgovori predlagač? Zaista ne vidim racionalni odgovor na ovo pitanje. Logično je da se ovaj amandman prihvati, odnosno da se ovaj član i zakon u celini brišu, jer ovakvi ne mogu opstati.
Hvala. Za reč se javila narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenica predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke. Izvolite.
Članom 3. predviđeno je šta se smatra ljudskim pravima u smislu ovog zakona. U smislu ovog zakona, ljudskim pravima može da se smatra samo ono što je predviđeno Ustavom i međunarodnim konvencijama, koje treba da budu ugrađene u naš najviši pravni akt, odnosno Ustav, i ništa drugo. Ne može nijedan drugi zakon da propiše da postoji neko pravo ako ono nije regulisano samim Ustavom. Ovaj ustav još uvek važi. Nadam se da će važiti malo duže, da nećete uspeti, u svom nedelu, da ga promenite i time potpuno upropastite državu. Ali, u tom ustavu, u članu 9. još uvek piše da sudska vlast pripada sudovima. To, samim tim, znači da ovo što ovaj zakon predviđa - da putem nekih komisija koje se formiraju na predlog predsednika države, nešto što bi ličilo na neke preke sudove, ne može da ima nikakvo pravno dejstvo, jer oni nisu predviđeni najvišim pravnim aktom. Taj najviši pravni akt, opet, nije ostavio prostor nikome, pa ni Narodnoj skupštini, da može ovu materiju na ovakav način da reguliše. Tačno se zna šta rade sudovi, šta rade tužilaštva, šta radi Narodna skupština, a šta Vlada. Tu mesta za neku četvrtu granu vlasti apsolutno nema. Postoji demokratija, bar na papiru, postoji politička scena i postoje izbori na kojima se sve ostalo dešava pred licem javnosti i uz učešće javnosti. Sve ostalo je neustavno. Oni koji bi primenjivali ovakav zakon kršili bi Ustav i sami bi potpadali pod tu lustraciju. Ne znam kako je moguće da se izabere ova komisija, da članovi te komisije rade a da, pri tome, nema ustavnog ovlašćenja za formiranje takve komisije, a da i sami ne budu predmet lustracije. Samo sudovi mogu da rešavaju ovakve stvari. Na primer, možete da predvidite potrebu za lustriranjem. Ali, to biste mogli da učinite kroz neku drugu formu, pa da to bude neka od mera koju će sudovi u redovnom postupku izricati, ako mislite da vam je to pametno. Ne mislim da je to pametno, jer se demokratija i sastoji u tome da bude zadovoljena javnost rada, da se o svakome od nas sve zna, da vam sva štampa i svi mediji budu dostupni, da možemo da pružimo odgovor na lažne optužbe, da se ne krijemo iza toga da smo narodni poslanici pa imamo imunitet, ili smo članovi Vlade pa imamo imunitet; kada tužimo onda nije važan imunitet, a kada smo tuženi pozivamo se na imunitet. Znači, sve treba da bude pred licem javnosti, a onda nam nisu potrebni nikakvi preki sudovi. Narod to završi po kratkom postupku, jer stekne odgovarajuću sliku. Naravno, kod nas mediji nisu otvoreni nego rade pod cenzurom i autocenzurom i stvaraju pogrešnu sliku o mnogim ličnostima i političkim strankama. Tu postoji opasnost da se dovedu u zabludu. Ali, uvek postoji način, možda je potrebno malo više vremena ili malo više rada, da se do istine dođe.
Peti je minut.
Još uvek imamo pravo da govorim, nemojte da me ometate. Posle petog minuta me obavestite da mi je vreme za diskusiju isteklo.
Do petog minuta imam pravo da vas obavestim.
Vi me u petom minutu obavestite, a sada mi dozvolite da govorim dalje.
Obaveštavam vas u petom minutu.
Nemojte sada da mi skraćujete predviđeno vreme za diskusiju. Šta me to briga? Nisam ćorava, nosim naočare, ali onaj sat vidim odlično. Vidite da naočare držim na nosu. Član 12. u poslednjem stavu govori o tome da se obezbeđuje sudska zaštita sloboda i prava zajamčenih i priznatih Ustavom. Kako se obezbeđuje ta sudska zaštita? Za početak, stenograme koje imamo sa ovih sednica možemo da uputimo toj novoformiranoj komisiji, komisiji koju ćete formirati na osnovu ovog zakona, pa neka radi po tome sledećih pet godina. Stvarno bi imala šta da radi.
Da li se još ko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, predsednik poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije.
Poslanici Socijalističke partije Srbije su uložili određeni broj amandmana na ovaj zakon. Poslanici su predložili brisanje određenih članova ovog zakona zato što smatramo da je ovaj zakon apsolutno političkog karaktera, bez obzira na priču podnosioca da zakon gleda u budućnost i sl. Odredbe ovog zakona, sadržaji ovog zakona, sve ono što je sadržano u ovom kratkom papiru i to od "a" do "š", govore da je reč o jeftinom političkom marketingu koji ima za cilj da eliminiše političke protivnike, i to naravno pripadnike opozicije. Bez obzira na tu priču, ovo je za nas od sada pa ubuduće. Suština se vidi u odnosu na sadržaj ovog zakona. Mi smo predložili brisanje i ovog člana, iako se ovde pominje povreda ljudskih prava posle 1976. godine, kada je naša nekadašnja država ratifikovala ovaj dokument. Moram da kažem da dokumenta koja su usvojena od tata pa naovamo, sve do negde devedesetih godina, a od strane relevantnih međunarodnih organizacija, nisu imala taj negativan prizvuk i negativnu ocenu vezanu za stanje ljudskih prava u Jugoslaviji. Kada je krenulo razbijanje Jugoslavije, kada je formirana Savezna Republika Jugoslavija, promenio se ton i to je dobilo apsolutno političku konotaciju. Bilo kakav zakon koji treba da utvrdi navodnu krivicu ljudi zbog kršenja ljudskih prava bez odluke suda nije pravovaljan zakon. Bilo ko da bude kažnjen, a da za to ne postoji sudska odluka, to je najflagrantniji vid kršenja ljudskih prava. Juče smo, nekoliko puta, pomenuli sve odredbe Ustava Republike Srbije i odredbe Povelje o ljudskim i manjinskim pravima, koje govore o sadržaju ljudskih prava, o obavezama i države i o pravima pojedinca. Naveli smo da je logično da niko ne može biti kažnjen bez relevantne odluke suda. Čuli smo i kolege koje to potkrepljuju, i to vrlo konkretnim podacima. Znamo da je ovo objektivno jedan politički dokument. Po sadržaju ovog zakona se vidi da nema drugu suštinu već, na osnovu nekih subjektivnih, friziranih podatka, izriče meru udaljenja pojedinca iz javnog života. Mislimo da je ceo zakon loš, da i ovaj član, kao i drugi članovi, ne valja, služi samo kao formalna osnova za zakon. Interesuje nas sledeće. Da li će u budućoj primeni ovog zakona biti sankcionisani, pored socijalista, i oni bivši naši članovi ili partneri u Vladi, koji su sada u DOS-u, a koji su 1996-1997. godine napustili Socijalističku partiju Srbije, a sada nam govore o desetogodišnjem diktatorskom režimu? Da li će biti oni koji su od 1993. do1997. godine bili u Vladi Republike Srbije, zajednički sprovodili politiku Vlade, koji su bili gradonačelnici skupština i opština, gradova, sve u ime SPS-a? Da li će i oni biti ili njihovi savetnici, saradnici, koji nam zdušno drže predavanja o moralu, o poštenju? Da li će i oni biti predmet ovog zakona. Zakon je čudo, izbori su blizu, a pravda je dostižna. Zakon daje osnov za lustraciju bilo koga, pa ćemo da vidimo kako će se zakon primenjivati. Kršenje ljudskih prava - to je toliko široka kategorija da se može podvesti ko hoće i kad hoće. Spisak ljudi koji su ovde navedeni je tako širok da će malo ko biti izostavljen. Ono što nas interesuje, to je ta selektivnost, pošto znamo da ćemo biti prvi na udaru. Da li će naši bivši članovi i bivši partneri, koji su sada kod vas u DOS-u, gospodine Andriću, da li će oni biti predmet ove lustracije? Vi ste predlagač i nemam koga drugog do vas da pitam ili gospođu Mićić. Morate nam reći. (Predsednik: Peti minut.) Ako bude bilo potrebno, posle ću da kažem i poimenice, nije to nepoznato. Znamo suštinu, samo da vidimo koji će biti obuhvat zakona.
Nema više prijava za reč o ovom amandmanu. Na član 3. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Čomić. Da li se neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Izvolite, podnosilac amandmana, narodna poslanica Gordana Čomić.
Dame i gospodo, amanmdan na član 3. stav 2. predviđa da se taj stav 2. člana 3. briše. Trostruka je poruka amandmana koji vam predlažem, da se o njemu izjasnite pozitivno. Član 3, definitivno, definiše ono šta su ljudska prava u smislu ovog zakona ili u najopštijem smislu, a stav 2. kaže: "Ako je utvrđena povreda ljudskih prava posle 23. marta 1976. godine, kao dana stupanja na snagu Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima u SFRJ, a postoji suprotnost između odredaba tog pakta i unutrašnjeg prava, primenjivaće se pravila tog pakta". Zašto predlažem brisanje ove odredbe? Ponavljam, trostruko. Prvo je da dokažem, dokazivo papirom, zalaganjem za brisanjem ove odredbe, da imamo sluha za primedbe o saglasnosti sa postojećim Ustavom Republike Srbije. Drugo je da pošaljemo poruku da, ako želimo da izbrišemo ovaj član, istovremeno želimo da u budućem ustavu Republike Srbije takva odredba o hijerarhiji akata međunarodnog prava i domaćeg prava bude ustavno određena. Treće je da imam šansu da u par minuta dam svoj dopinos onome što je po argumentaciji ovde jasno definisano kao nerazumevanje kategorije ljudskih prava. To je potpuno prirodno za naše društvo i za sistem koji gradimo, ali mi je obaveza, kao nekoga ko pripada vladajućoj većini, da strahove koji postoje zbog nerazumevanja kategorija ljudskih prava, pokušam da razdvajam i na ovaj način. Zakon se najopštije odnosi na ljudska prava čoveka i građanina u društvu koje gradimo i na obavezu svih na javnim poslovima da ta ljudska prava čoveka i građanina uzimaju najozbiljnije u obzir, da se čuvaju njihovog kršenja, ako hoće da se bave javnim poslovima. Da, to se odnosi na sve one koji su sada na javni poslovima i na sve one koji će ubuduće biti na javnim poslovima u Republici Srbiji. Normalno je da postoji nepoverenje, jer je to prirodno, pošto je sumnjičavost odlika inteligentnih ljudi, a ovde sedi 250 takvih, da sumnjaju da će primena ovog zakona biti ono što u zakonu piše. Ali, nije normalno da svaki zakon osporavamo na osnovu toga što ne verujemo u sposobnost ljudi na javnim funkcijama u državnim institucijama da zaista sprovode zakone. To je nedostatak samopoštovanja. Ono što hoću da uradimo svih nas 250 zajedno, da razvijemo samopoštovnje za sve nas koji odgovaramo za bilo koji javni posao, da ulijemo samopoštovanje drugima koji su na javnim poslovima i da dokažemo da je princip da zakon mora biti jednak za sve, dokaziv u praksi. To je ideja hijerarhije međunarodnih pravnih akata i domaćeg zakonodavstva i zalaganje za primenu međunarodnih pravnih akata u domaćem zakonodavstvu je zalaganje za to da kao društvo i kao država, na osnovu sličnosti, postanemo deo Evropske unije. To je ogroman posao. Donošenje ovog zakona o odgovornosti za kršenje ljudskih prava je jedan kamenčić na dugačkom putu, kojim ćemo hoditi dok zajedno konsenzusom, nadam se, društvenim i političkim, obavljamo poslove pridruživanja integraciji Evropska unija. Svaka sumnjičavost je potrebna, svaka dokazivostod onoga na koga se sumnja od nas je obavezna. Znam da ovo što vam govorim neće služiti kao dokaz, biće i dalje na proveri, ali tome skupštine služe, da se na ovom amandmanu, na drugima koje sam podnela,a svi su u tom duhu, proveri da li zaista hoćemo da budemo u skladu sa postojećim Ustavom, da li ovim hoćemo da damo poruku budućem ustavu i da li smo ljudi koji uvode odgovornost za javne poslove svih onih koji imaju posla sa građankama i građanima Srbije.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Predstavnik predlagača prihvata ovaj amandman. Na član 4. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Branislav Vakić i Hranislav Perić. Da li se podnosioci amandmana prijavljuju za reč? Da, reč ima narodni poslanik Branislav Vakić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime Srpske radikalne stranke podnosim amandman na Predlog zakona o odgovornosti za kršenje ljudskih prava. Srpska radikalna stranka predlaže brisanje člana 4. ovog zakona. Kako ste baš izabrali 1976. godinu (Međunarodni ženevski pakt o građanskim i političkim pravima), a niste, na primer, pomenuli 1943. godinu - bombardovanje srpskih gradova od strane Angloamerikanaca i ubistvo više desetina hiljada srpskih civila; ili 1946. do 1948. godine - ubistva, hapšenja, otimačina imovine od strane komunista; zatim 1948. godina - Goli otok i ubistvo više hiljada Srba na Golom otoku. Danas vlada strah u narodu, jer biti politički neistomišljenik ili reći nešto protiv Vlade i ministara te Vlade je luda hrabrost koja može puno da košta. Kada je danas prisutan okupator u našoj zemlji, zajedno sa domaćim izdajnicima koji kreiraju politiku ove zemlje, strah je neminovan. Sedamdeset i osam dana Ameri i njihovi "sateliti" bezrazložno su bombardovali našu zemlju. Više hiljada ljudi je poginulo, više desetina hiljada je osakaćeno, i za to danas niko ne odgovara. Da li je to kršenje ljudskih prava? Da li se krše ljudska prava kada se ljudi izbacuju sa posla samo zato što ne pripadaju DOS-u? Rekao bih da je to fašizam. Da li je kršenje ljudskih prava to kada dosmanlija sa nožem u ruci usred bela dana i ispred kućnog praga teško ranjava predsednika Srpske radikalne stranke - mesni odbor "Crvena zvezda" u Nišu? Danas u Nišu "na čelu" policije stoji čovek blizak svakom režimu, poznat po batinjanju srpskih dobrovoljaca i poslanika srpskog parlamenta koji su 5. oktobra 1995. godine oblepljivali centar grada letkom na kojem je pisalo: "Dole Milošević, dole srpska vlada" itd. Jedan od svedoka tog nemilog događaja, kada je prebijan narodni poslanik SRS, jeste današnji premijer Srbije gospodin Zoran Živković. Nečovek koji je vodio tu akciju po naredbi socijalista i njihovog vođe iz Niša Mileta Ilića ubrzo je smenjen, tj. penzionisan, a dolaskom DOS-a na vlastponovo postaje prvi čovek policije u Nišu. Pitaju se građani Niša i pripadnici svih političkih partija, gde je tu odgovornost za kršenje ljudskih prava? Što se tiče nas poslanika u ovoj skupštini i nama su uskraćena mnoga prava. Na primer, kažnjavamo se za izgovorenu reč u ovoj skupštini, nema TV prenosa skupštinskih zasedanja, kao ni poslaničkih pitanja. Narod je nas izabrao da kritikujemo vlast ako ne radi dobro, ali da to vidi i čuje. U doba vlasti komunista, a kasnije i socijalista, poslanici su imali mnogo veća prava da u Skupštini zastupaju interes građana, tj. svojih birača. Takođe, svi poslanici ovog parlamenta nemaju ista ljudska prava. Nekoliko poslanika ovog doma nema status zaposlenog lica, tj. nalazi se na birou za zapošljavanje. Ne bi strašno bilo da se ne radi o ljudima sa preko 30 godina radnog staža i više od deset godina aktivnog bavljenja politikom, kao narodni predstavnici u oba parlamenta - saveznom i republičkom. Ali, što naš narod kaže "ničija nije gorela do zore" ili "u se i u svoje kljuse". Pokrenimo privredu, neka narod radi da bi mogao da živi. Ne verujte okupatoru, jer sve čini da nas uništi kao pravoslavni narod. Jednom prilikom u Ivanjici 1943. godine u septembru mesecu general Draža je rekao: "Mi Srbi živimo i umiremo za slobodu. Zbacimo lance i okove." Hvala lepo.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman da se član 4. u zakonu o kršenju ljudskih prava briše. U članu 4. stoji da će se zakon primenjivati od 23. 3. 1976. godine, a pitam se zašto niste predložili da lustracija obuhvata sve koji su kršili ljudska prava od 1903. godine, ili od 1918. godine ili od 1941. godine. Moj predlog je da u zakonu stoji - da će se lustracija sprovoditi od 5. oktobra 2000. godine, jer od tada i počinju da se krše ljudska prava. Narod je gradio zgradu Skupštine, a vi je zapaliste, rušite je. Radnici gradili fabrike po Srbiji, a Vlahović im uzme to i prodaje, a para nema nigde i da li tu ima kršenja ljudskih prava? Bio bi dugačak spisak kada bi ga pravili za prethodne dve i po godine, tamo gde su sve kršena ljudska prava. Po ovom što se predlaže u zakonu o korišćenju i kršenju ljudskih prava je da će komisija za ljudska prava zameniti krizne štabove. Šta znači to da će se zakon primenjivati od 1976. godine? Razmišljao sam zašto to, pa sam došao do zaključka da ste vi odlučili da se bavite onim što je bilo, a ne budućim vremenima, jer za to nemate rešenja. Već dve i po godine ste na vlasti i još se bavite isključivo ko je šta radio u prethodnom periodu. Moj savet vam je da počnete da radite i da se bavite i razrešavate probleme građana Srbije. Još jedna godina i mandat vam je završen, a vi još niste počeli da radite. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospdo, ovaj član je problematičan po pitanju retroaktivnosti i samo ću sa te pozicije da govorim o ovom članu, jer je teško nešto više dodati izlaganju četničkog vojvode Branislava Vakića. Odredbe ovog zakona primenjuju se na sva kršenja ljudskih prava, a sve je to posle 23. marta 1976. godine, kao dan stupanja na snagu Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima, pod uslovima određenim ovim zakonom. U poslednjem članu ovog zakona, u članu 35. pod tačkom (3) kaže se da se ovaj zakon primenjuje 10 godina od dana stupanja na snagu. Znači, ovde nije uobičajeno da se prvo u zakonu, makar i u ovom poslednjem članu gde se govori od kada počinje primena zakona, određuje dokle će on trajati. Možemo da kažemo, ali obično se ne kaže ništa, jer zakon traje dok se ne stavi van snage, odnosno dok se ne donese zakon o prestanku važenja zakona. Ne znam šta ste hteli time da kažete, valjda računate na neke godine koje predstoje, a koje treba da budu navodno godine za ulazak u Evropsku uniju. Nesporno je da ovde ima retroaktivnosti, o tome se izjasnio i Odbor, gospodin Hiber je kao predsednik Odbora upravo to rekao, kao potpisnik predlagača rekao je nešto drugo, ali dobro, to je na vašu dušu, vi možete donositi kada hoćete i kakve hoćete zakone, makar i neustavne; donosite zakone sami za sebe, pa će se oni na vas i primenjivati. Kako su građani jednaki i u pravima i u dužnostima, mi stalno govorimo o nekim pravima a zaboravljamo na dužnosti građana, pa i onih koji se nalaze na nekim političkim funkcijama, i to liderskim političkim funkcijama, recimo predsednika stranaka ili viđenijih ljudi, poznatih u javnosti i šta ćemo onda sa onima koji su pozivali na dezerterstvo, ima takvih i u vašoj stranci, gospođa Pešić, pa Vojin Dimitrijević, može da se navede plejada, ali neću one koji nisu više među nama. Znte vi na koga se mislim. Naročito je zabrinjavajuće za sigurnost pravnog poretka, a sada govorim ovako o ovom članu zakona kao da je zakon uopšte interesantan sa pozicija mogućeg ospstanka, jer on ne može da opstane, on je za nas neprihvatljiv, ali evo da vam kažem šta su dodatni argumenti za ovako nakaradne odredbe zakona. Sudije koje su sudile po zakonima, pa čak i sudije koje budu sudile po ovim vašim zakonima sada, koje ste od 2000. godine naovamo donosili ili ova komisija koja opet bude sudila po ovom zakonu, presuđivala, donosila neke odluke, na stub srama stavljala određene ličnosti, ne rade mimo Ustava. Ako je neko sudio po nekom zakonu, kakav god da je taj zakon, on je radio u okviru Ustava i ne može ništa na dušu da mu se stavi, jer on nije mogao da odlučuje da li će neki zakon da primenjuje ili neće ili da ga donosi. Donosila ga je ova skupština, uglavnom su zakoni od strane Vlade prema Skuštini. Znači, Vlada je predlagač i tu može da se traži neka odgovornost, ali Vlada nas nije tukla ovde štapom da mi donosimo neke zakone. Ona nama uputi predlog zakona, naše je da razmotrimo i kažemo hoćemo ili nećemo. Mi smo se ovde pretvorili u servis, mi samo štancujemo zakone onako kako Vlada hoće i to je ono što ne valja, što mi ne znamo šta je naša uloga u državi. Naša uloga je da kontrolišemo Vladu i da krojimo politiku ove države, a Vlada samo da sprovodi tu politiku.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Nema priava.) Na član 5. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Milorad Mirčić i Marko Ćulibrk. Reč ima narodni poslanik Marko Ćulibrk.
Poštovani narodni poslanici, predložio sam da se ovaj član briše, jer ovaj član kao i ceo zakon pokazuje jedno veliko pravno neznanje i ko god je prošao pored pravnog fakulteta zna kako se pravi zakon i šta je pravna norma. Takođe, ovaj zakon pokazuje veliki politički revanšizam prema ljudima u prošlosti. Međutim, takođe pokazuje i velike političke manipulacije za sledeće izbore kojih će biti i to se odnosi na pojedince. Ali, mnogo je opasnije što ovaj zakon ima i nameru da ruši institucije koje su veoma važne za Srbiju kao državu. Kao veoma opasan zakon za našu državu, pretvara Srbiju u prokletu avliju u kojoj se mora dokazivati da si nevin. Znači, ne važi pravo da si kriv kada to dokaže sud, nego moraš da dokazuješ da nisi kriv. U članu 1. govori se da kršenje ljudskih prava predstavlja krivično delo ili drugo kažnjivo delo. Ovo je jedan protivustavan i protivzakonit princip, jer nečiju krivicu može da utvrdi samo sud. Ovde dolazi do mešanja osnovnih funkcija izvršne vlasti, zakonodavne i sudske, jer neka komisija može da utvrđuje da li je postojalo krivično delo u prošlosti, iako to nije sud utvrdio. Zatim, da zastarelost, koja se strogo reguliše zakonom,ovde više ne važi i ovaj zakon poništava zastarelost. Tačno se zna, stoji u knjizi i u evidenciji kada je neko kažnjavan, za koliko to godina zastareva i kada ko može biti izabran. Po zakonima koji su sada važeći, tačno se zna koje funkcije neko ne može da obavlja, ako je odgovarao na bilo koji način pred organima. Takođe, ko će da utvrđuje, ko je izvršilac krivičnog dela, ko je podstrekač, saučesnik, pomagač. Daje se veoma široka lepeza i mogućnost da komisija koja nije ovlašćena da to presuđuje, da li je možda neko prošao, nekoga uvredio i da taj bude osuđen od ove komisije i da ne može da učestvuje na sledećim izborima. Veoma je opasan i član 2. koji ima za cilj da se neko lice liši prava koje mu po zakonu pripada ili mu se oteže ostvarenje takvog prava, ili se nekom licu omogući da stekne neko pravo ili koristi koje mu po zakonu ne pripada. Ovaj stav ima za cilj da ruši institucije u Srbiji državi. Ovaj član je uperen protiv univerziteta, protiv fakulteta, protiv sudstva, protiv zdravstvenih ustanova, protiv SANU. Jedino fali ovde da ste stavili kako ćete lustrirati i Srpsku pravoslavnu crkvu. Od svih institucija koje su ovde navedene, jedino fali to i baš me interesuje na koji ćete način i to. Vidim da i to na neki način pokušavate i da se mešate u život crkve. Sada će između profesora na fakultetima, lekara u zdravstvenim ustanovama, između sudija, između ljudi u državnim organima da se unese veoma zla krv i da se utvrđuje koji je klan bio u pravu, da li su neka ljudska prava poništena ili nisu. Uzmite samo pitanje profesora na fakultetu. Kada jedan profesor treba da odredi ko će od asistenata da preraste u docenta, ima samo jedno mesto, a svi drugi su mogli da kažu da su im oštećena ljudska prava. Uzmite sve ove institucije gde je postojalo pravo svih zaposlenih da konkurišu za stan. Bilo je po 200-300 molbi za stan, a može da dobije samo 10 ili 20 ljudi. Svi će da se žale da im je uskraćeno ljudsko pravo. Sa ovim članom 2. i 3. biće skršene srpske institucije i zato predlažem da ovaj zakon, koji ima veoma loše i opasne namere za Srbiju, bude povučen iz dnevnog reda. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
U ovom članu nisu sporne samo radnje i zadaci, kako to predlagač kaže, nego je sporno što jedan organ koji se zove komisija preuzima na sebe odgovornost, odnosno preuzima ingerencije sudskih organa, preuzima ingerencije drugih organa koji su po zakonu i po Ustavu ove države jasno definisane, jasno predodređene pojedinim organima, a pogotovo samom podelom vlasti. Naime, komisija treba da preispituje ko se, vršeći zadatke i radnje, ogrešio o ljudska prava. Ovde ste, gospodine Andriću, naveli sve funkcije. Naveli ste da načelnik Generalštaba podleže ovome. Gde su vam, gospodine Andriću, iz porodičnih tradicija sekretari komiteta, kada vam je zakon retroaktivan? Gde vam je sekretar Saveza komunista koji nije bio ni poslanik, ni ministar, ni načelnik Generalštaba, ali je i te kako znao da skraćuje ljudska prava, šikanira ljude, određuje zatvore. Mogli ste iz porodične tradicije to da čujete, kao što smo mi neki slušali iz svojih porodica priče kako su to vaši radili. Slušali smo upozorenje, ne brinite, deco, roditelji vaši i dedovi su bili nepismeni, ali kada dođu njihova deca pa se školuju onda se pazite. Mi to doživljavamo, to školovala se deca tih sekretara komiteta, tih aparatčika, pored komesara, pa sad nama hoće da vrate koji živimo u Srbiji sve ono što im nisu stigli dedovi i očevi. U principu, mene ovaj zakon podseća na onu poučnu priču o tri koverte. Znate, kada novoimenovani direktor dolazi u svoj kabinet, nađe na stolu uputstvo za rad koje sadrži tri koverte. U prvoj koverti piše, okrivi za sve prošlost, kaži da je to crno, da je nikakvo, da je loše, a tvojim dolaskom sve će biti sjajno, sve blistavo, doći će do preporoda. Ako ti ne pomogne ovo, otvori drugi koverat. U drugom kovertu piše, okrivi bivšeg direktora za sve. Ako ti to ne pomogne, otvori treći koverat, a u trećem kovertu, piši nova tri koverta. Ovo je vama gospodo drugi koverat. Vi ste otvorili drugi koverat i pokušavate ovakvim predlozima zakona koji su, po samoj svojoj suštini, po činu predloga, protiv prethodnih; pa vi ste kršili ljudska prava, kršite Ustav gospodo, kršite povelju, zašto ste je usvajali, vi ste je usvajali, vaša većina je usvajala. Ta povelja je ušla u novu zajednicu i ona je, hteli vi to ili ne, iznad svih akata. U njoj je definisano jasno. Ne, gospodo, vama je stalo da širite strah po Srbiji. Vi živite na bazi straha. Nemojte da živite u zabludi, postoji jedna granica straha kod naroda. Kada se pređe ta granica straha, onda nema više tog zakona, nema više te sile, nema vaše većine koja će Srbiju da smiri. Umesto da nastavite da radite na reformskim zakonima, da izvučete privredu iz krize, ono što ste zatekli, a zatekli ste ideološko jedinstvo. U Srbiji je dugo vremena bila rak rana ideološka razlika među nama. Delili smo se dugo na partizane i četnike. Sada se više ne delimo. Sada smo tu postigli jedinstvo. Sada su zajedno unuci i oni koji su bili u partizanima i oni što su u četnicima. Šta vi hoćete sada? Ponovo da delite Srbiju. Ako je ta podela prisutna u vašim glavama, nemojte nas da prisiljavate da razmišljamo kako vaša glava razmišlja. Vaša glava razmišlja po potrebi, kao da je neki kliker u vašoj glavi, pa kada je nagnete pod povoljnim uglom, legne vam taj kliker. Više je ovih trenutaka kada nikako ne može taj kliker da vam legne, kliler koji je u obliku neke sivkaste mase, Milka.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, zatim narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Ova priča o kršenju ljudskih prava je veoma interesantna, zato što pokazuje apsolutno dvostruke aršine predlagača u razmatranju, tretiranju i praktičnom rešavanju ovog pitanja. Predlagač je jedan od članova koalicije DOS. Koalicija DOS vrši vlast od 2000. godine na saveznom nivou, a od januara 2001. godine na republičkom nivou. Imali smo, kolega Marko je s pravo predložio da se ovaj član zakona briše. Uostalom, predložili smo da se zakon apsolutno ne prihvati i obrzaložili suštinu i ovog člana. Moram reći da smo mi, socijalisti, potpuno ubeđeni da postoje dvostruki aršini. Osetili smo preko svojih leđa šta znači kada se govori o pravu, pravdi i pravičnosti. Kada to govori DOS, da bi neko bio poštovan, mora da radi po zakonu. Zakona nije bilo. Bilo je bezbroj primera kršenja ljudskih prava u protekle dve i po godine, a da se vladajuća koalicija na to nije osvrnula. Bilo je mnogo događaja što je trebalo po službenoj dužnosti da budu predmet rada državnih organa, a to nisu bili. Smatram svojom obavezom da podsetim pripadnike skupštinske većine i predlagača o nekim događajima koji nisu bili predmet rada službenih organa, a koji predstavljaju klasične primere kršenja ljudskih prava. Imali smo praktičnu situaciju da nam pripadnici skupštinske većine kažu crno na belo, ima ljudi svedoka, zakon je istina, sve, i videćete kada bude zakon o ekstraprofitu, prvi predmet primene ovog zakona biće članovi DOS-a i nabrojani ljudi ti i ti. Neću korektnosti radi, pošto nema gospodina Đelića, a da je on tu rekao bih mu koje je ljude pomenuo kada nam je pričao o ekstraprofitu i koji ljudi iz DOS-a treba da budu predmet zakona o ekstraprofitu i naravno kada je zakon donesen, kada je počela primena, njih nigde nije bilo. To kada on dođe, što se kaže face to face, koga je pomenuo, a da nam objasni zašto nije predmet ekstraprofita, pošto su eto kao socijalisti i njihovi partneri stekli veliko bogatstvo, a pripadnici tadašnje opozicije, a sadašnje vlasti, su radili u izuzetno teškim uslovima, nisu imali kore hleba i stekli ogromno bogatstvo. Znači, kolega Ćulibrk predložio je brisanje ovog člana, iz prostog razloga što smatramo da pravda, bar u tumačenju predlagača, apsolutno ima dvostruke aršine. Nama se od 5. oktobra pa naovamo desilo jako mnogo loših, a videli smo da država ne želi da interveniše po službenoj dužnosti. Zatim, 5. i 6. oktobra 2000. godine napadnuto je sedište Gradskog odbora SPS Beograda, bilo je meta divljačkog uništavanja imovine i arhivske građe i mesto neviđenog vandalizma. Sedište stranke je prvo detaljno opljačkano, zatim demolirano, a potom zapaljeno, tako da su dva puta intervenisale vatrogasne ekipe grada Beograda. Istog dana se desio upad u prostorije SPS-a u Paliluli, Starom Gradu, Zvezdari, uz otimanje celokupnog inventara i opreme. Kancelarijski nameštaj je uništen, a ukradena kompjuterska oprema. U Priboju su razvaljena vrata i polomljeni prozori, u Arilju polomljeni prozori, u Užicu odneta vredna oprema, u Ljigu zauzete prostorije stranke i vredna oprema odneta, a potom demoliran nameštaj i prozori. U Lajkovcu su demolirane prostorije partije, u Osečini bačena ručna bomba u dvorište privatne kuće predsednika lokalne organizacije SPS-a, u Nišu napadnuto sedište Gradskog odbora, polomljena stakla, u Ražnju uništeno službeno vozilo stranke, u Svrljigu fizički napadnuti funkcioneri, u Pirotu i Dimitrovgradu polomljeni prozori, u Smederevu demolirana i opljačkana oprema, u Čačku kod kolege Baralića aktivisti DOS-a provalili u zgradu i opljačkali deo opreme iz TV studija "S", koji je u vlasništvu SPS-a. U vezi svega ovoga smo upoznali državne organe i njima nije ništa od ovoga nepoznato. O ovome smo obavestili i OEBS proleća 2001. godine, da vidi kako demokratska vlast vrši, sprovodi zakone i kako ima isti odnos prema svima i onda neko dođe i počne da nas ubeđuje - znate, ovo se odnosi na sve, ovo se odnosi na sadašnje, ovo se odnosi na buduće. Nemojte molim vas, nismo deca. Zakon ne treba prihvatiti.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Drugo poglavlje zakona, koje se tiče oblika i vidova kršenja ljudskih prava kao osnov odgovornosti, govori o opštim oblicima kršenja ljudskih prava, posebnim oblicima kršenja ljudskih prava, vređanjem prava na privatnost i posebnim oblicima kršenja ljudskih prava povredom pravne jednakosti. Što se ovog prvog tiče, što se odnosi na član 5, samo bih pročitala član 45. Ustava koji kaže: "Jamči se sloboda savesti, misli i javnog izražavanja mišljenja". Ko meni može da zabrani bilo gde, ovde u parlamentu, na ulici, na tribini, na mitingu, kao građaninu, a posebno kao narodnom poslaniku, da kažem šta mislim, a pored toga što je Ustavom predviđeno da svaki građanin ima pravo da kritikuje državne organe. Normalno je da kada opozicioni političar javno iznosi svoje mišljenje, on gleda što ubojitije da pogodi u srce političkog protivnika, odnosno nosioca vlasti. Ništa normalnije od toga nema, ali kada mi tako govorimo, a pogotovo mi srpski radikali, onda krenu naslovi u novinama da smo fašistička organizacija, da smo kriminalna organizacija, da smo inspiratori zločina. To što se tako govori ima i konkretne posledice, koje se ogledaju u tome da je nekome povređeno pravo na život, pa sada pitam zaista da li se možda na takvo kršenje ustavnih prava misli kada se predlaže ovakav zakon, mada sve to može da potpadne i pod odgovornost po ovom našem važećem Krivičnom zakonu, što bi mi bilo mnogo milije, jer mislim da dan zatvorateže pada nego objavljivanje u "Službenom glasniku" toga da je neko takav i takav, a zna se ko je onaj koji je to iskonstruisao. Javnost to vrlo dobro zna. Ova tačka 1. pre svega, čini mi se, zbog ove poslednje rečenice - ili čije izvršenje nije sprečio u skladu sa svojim zakonskim ovlašćenjima - može da kači Dušana Mihajlovića. Upozorenje da postoji opasnost od atentata na premijera, a da pri tom ne preduzme sve odgovarajuće mere, govori da je znao, ali nije sprečio u skladu sa svojim ovlašćenjima i eno ga još uvek ministar u Vladi Srbije. Možda ga ova vlada zbog toga neće lustrirati, ali ako se ispostavi da je on odgovoran za to, mi koji smo vaši politički protivnici, kada budemo bili u situaciji da vršimo vlast, mi ćemo ga pozvati na odgovornost zbog toga što je ubijen premijer Đinđić. U to budite ubeđeni. Tačka 3 - ima za ciljda utiče na državni organ, organizaciju, preduzeće ili drugo pravno lice da donese odluku ili preduzme radnju kojom se građani dovode u neravnopravan položaj ili da utiču na ishod sudskog ili upravnog postupka. Ne znam koliko bi vremena trebalo toj komisiji da istraži koliko se Vladan Batić ili Čeda Jovanović mešaju u rad pravosudnih organa. Ove dve komisije, koje ćete vi imati, ovaj broj ljudi može da radi danonoćno. Sada se postavlja pitanje kako će taj Vrhovni sud da funkcioniše bez dvojice sudija Vrhovnog suda, koji će morati neprestano ovo da rade; ili kako će Ustavni sud da radi ukoliko dvojica članova Ustavnog suda budu neprestano u ovoj komisiji. Mnogo ste se opasnih stvari dotakli. Namera vam je skrivena, nama doduše jasna, ali nije dobar način da ovako radite, jer stalno započinjemo nešto što se onda lančanom reakcijom pretvara u nešto što može da bude ogromno zlo.
Nema više prijava za reč o ovom amandmanu. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Adam Urošević.
Poštovani narodni poslanici, činjenica je da je ovaj predlog zakona radila grupa poslanika, među kojima i eminentni pravnici, kao što je gospodin dr Dragor Hiber ili uvažena gospođa Mićić, na neki način obeshrabruje stručnu kritiku ovog zakona. Uostalom, nisam dovoljno stručan da stručno ovo kritikujem, ali smatram da svi mi poslanici u ovom zakonodavnom visokom domu treba da imamo dovoljno pravničkog sluha da nešto ocenimo da li je dobro ili ne. Uz jedno podsećanje, da je pravna nauka veoma zahvalna za laike, jer dozvolite, dovoljno je da neko pročita savete u nekim novinama i već pomisli da je pravnik. Još jednom ću ponoviti ono što sam juče rekao u načelnoj diskusiji povodom ovog zakona, da se stiče utisak da se ovde radilo na, uz jedno oprezno izvinjenje, po sistemu - o ruk. Ovo dokazujem i amandmanom na član 5. pomenutog zakona, koji u prvoj tački ovog predloga glasi - "predstavlja krivično delo ili drugo kažnjivo delo koje se goni po službenoj dužnosti". Dozvolite mi da vas podsetim da ne postoji neko delo koje se goni. Postoji izvršilac krivičnog dela koje se goni za to delo. Prema tome, mi predlažemo drugačiju formulaciju ove prve tačke ovog predloga, koja bi glasila - 1."predstavlja krivično delo ili drugo kažnjivo delo za koje se goni po službenoj dužnosti, a za koje je nastupila zastarelost krivičnog ili drugog kaznenog gonjenja, u čijem je izvršenju lice određeno ovim zakonom učestvovalo kao izvršilac, podstrekač, saučesnik, pomagač, organizator zločinačkog udruženja ili čije izvršenje nije sprečio u skladu sa svojim zakonskim ovlašćenjem".Ako pažljivo pratite predlog radne grupe odnosno grupe poslanika i naš predlog, primetili ste verovatno da smo u ovom našem predlogu odnosno našem amandmanu izostavili reči "ili na drugi način". Mislimo da su suvišne te reči u ovoj prvoj tački. Što se tiče tačke 3. istog člana, prema predloženom rešenju u tački 3. navedenog člana, opštim oblikom kršenja ljudskih prava smatra se i preduzimanje radnji kojima se utiče na odlučivanje državnog organa, te iz tih razloga smatramo suvišnim apostrofiranje uticaja na ishod sudskog ili upravnog postupka, koji takođe vode određeni državni organi u najširem smislu. Moram da vam pročitam predlog, a kasnije i naš amandman. Znači, tačka 3. glasi - "ima za cilj da utiče na državni organ, organizaciju, preduzeće ili drugo pravno lice da donese odluku ili preduzme radnju kojom se građani dovode u neravnopravan položajili da utiče na ishod sudskog ili upravnog posutpka". Smatramo da posle reči "u neravnopravan položaj" treba staviti tačku; "ili da utiče na ishod sudskog ili upravnog postupka", smatramo da su to suvišne reči ili, ako se ne varam, to se drugačije zovepleonazam. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Dragan Marković, predsednik poslaničke grupe Stranke srpskog jedinstva.
Dame i gospodo narodni poslanici, Stranka srpskog jedinstva neće glasati za ovaj predloženi zakon, jer i svi dosadašnji zakoni koji su doneti u ovoj skupštini su selektivno primenjeni, a naročito u akciji "Sablja". Žao mi je što je izašla predsednik Skupštine, jer treba nešto da joj prenesem što su me zadužili radnici pojedinih preduzeća iz Jagodine - kada je došlo do šećerne afere, onda je tu prestao da važi Zakon o ekstraprofitu, a zna se ko je učestvovao u šećernoj aferi, ko je uvezao velike količine šećera i uništio poljoprivrednu proizvodnju, i svu proizvodnju u Srbiji za sva vremena. Mi u Jagodini imamo jedan slučaj, neću reći koja je stranka, ali molim poslanike da pažljivo slušaju šta se dešava. Jedna partija u Jagodini, koja vodi glavnu reč, a veliki broj pisama su poslali ljudi iz Jagodine, ta partija postavlja stečajne upravnike u preduzećima, ta partija pokušava da, prvo, ukrade kvadraturu kada izađe na licitaciju neki objekat da se proda, pa onda predsednik Trgovinskog suda u Kragujevcu uhvati ih u krađi, onda se poveća kvadratura, a smanji se cena. Ljudi iz te partije su osuđeni na više od pet godina zatvora. Za vreme akcije "Sablja" direktor Doma učenika i studenata kupio je kompjuter na račun Doma, odneo ga kući, SUP je otišao u njegov stan, oduzeo taj kompjuter i oni su kasnije pravdali nekim reversom. Sada ti ljudi napadaju SUP u Jagodini i sve SUP-ove u Pomoravskom okrugu kako loše rade, jer navodno nisu smeli njih da hapse. Smenjen je sudija opštinskog suda zato što je osudio čelnika te partije u Jagodini na šest meseci, zato što je u njegovom stanu pronađen pištolj. Taj isti je osuđen zbog privrednog kriminala na godinu i šest meseci. Taj isti ima više krivičnih prijava i taj isti sada kreira i postavlja kadrove u sudu i SUP-u. Taj isti treba da bude u zatvoru - on i još nekoliko ljudi iz te partije. Ljudi iz Jagodine su upoznali i predsednika Skupštine i sve ministre. Mi, kao poslanički klub, dobili smo jedan dopis, u tom dopisu se pominju imena tih ljudi. Međutim, ništa se ne preduzima, dame i gospodo. Kako onda možemo mi da verujemo da će pravda biti onakva i da će se sprovoditi onako kako to piše u zakonu. Još nešto bih rekao; da bi ubedio svog predsednika, visokog funkcionera Vlade Srbije, on ode u sud, izdaju mu uverenje da nije osuđivan, dame i gospodo, a deset krivičnih prijava postoji i četiri puta je osuđivan na kaznu zatvora. Sada, vas iz DOS-a gledam u oči - zašto nešto ne preduzmete? Neću reći koja je partija, možda ljudi i ne znaju da ti pojedinci to rade u Jagodini, ali da vidimo šta će se desiti ovih dana, da li će ti isti i dalje, svako veče imaju emisije na lokalnim televizijama, da napadaju sudije i ljude koji rade u SUP-u samo zato što se oni hapse. Onda se čudite sinoć kada je bilo glasanje, da li ste za reforme onako kako DOS sprovodi - 70,2% je protiv reformi, a 29,8% podržavaju vaše reforme, ali to su oni koji samo imaju funkcije u ovoj državi, zadužili sekretarice da glasaju telefonom. Uvek, kada se pojavi predstavnik iz DOS-a da govori sinoć, odnosno kada dobije reč, vidite kako raste ova druga strana koja kaže da je protiv DOS-a. Pozivam one anketare koje je formirao DOS i one agencije koje kažu: 66% građana kažu da su zadovoljni, da dobro žive i čestitaju DOS-u na načinu kako on to radi. Sinoćna anketa na državnoj televiziji -glasanje koje ne može da se kreira, a i još nešto, ne verujem da je i toliko, jer tvrdim da su to ljudi iz DOS-a koji su glasali da su reforme dobre. Pozivam vas ovde i predsedavajućeg Skupštine gospođu Čomić, ona se zalaže za pravdu, reći ću u Jagodini da sam to vama preneo, da vidim šta ćete preduzeti protiv tih ljudi koji imaju sedam-osam godina zatvora, koji prodaju državnu imovinu, koji uvode stečaj u preduzeća u Jagodini. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, pet minuta i 35 sekundi.) Završavam, očekujem od vas, ali ću vas prozvati u medijima ukoliko ne preduzmete ništa. Potražite od SUP-a Jagodine šta rade ti ljudi, da li je njima mesto u zatvoru ili da budu stečajni upravnici u svim preduzećima u Jagodini. (Predsedavajuća: Šest minuta.) Izvinjavam se, završavam. Uvode stečaj i onda svi stečajni upravnici su iz te stranke. To je pravda koju sprovodi DOS.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Ako se niko ne javlja, prelazimo na sledeći amandman. Na član 6. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Nataša Jovanović i Vjerica Radeta i narodni poslanik Dušan Cvetković. Da li u ime podnosilaca amandmana žele reč? Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime Srpske radikalne stranke podnela sam amandman kojim tražim da se član 6, iznad koga stoji naslov - "Posebni oblici kršenja ljudskih prava vređanjem prava na privatnost"- briše. Za vas koji ste pristali da glasate za ovakav predlog zakona Građanskog saveza Srbije, pročitaću i prvi i drugi stav ovog člana: "(1) Kršenje ljudskih prava, u smislu ovog zakona, jeste i svaka radnja lica određenog ovim zakonom, kojom se vređa pravo na privatnost drugog lica, a koja je preduzeta s ciljem da se dođe do informacija koje se tiču tog lica ili su u njegovom posedu, da bi se te informacije dostavile Bezbednosno-informativnoj agenciji ili ranijoj, odnosno drugoj odgovarajućoj službi. (2) Kršenje ljudskih prava postoji i kada je radnja iz stava 1. ovog člana izvršena po naređenju pretpostavljenog, kao i kada nije bila protivpravna prema unutrašnjim propisima koji su važili u vreme njenog izvršenja, ali je bila protivna odredbama Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima". Gospodin Andrić je izašao iz sale. Ne bih da licitiram koliko ima godina gospodin Andrić, kada je rođen, ali verujem da je bio u obdaništu u periodu kada je donesena Međunarodna povelja o kršenju ljudskih prava. Ono što karakteriše ovaj zakon odnosno činjenicu da moramo da vodimo ovakvu raspravu, da se o njoj već govori u medijima, u narodu, novo je seme zla koje se sada seje po Srbiji. Važno je, a da biste imali pred samima sobom časti i obraza, pogledajte šta ste vi, gospodo, radili, odnosno šta su radili najviši državni funkcioneri u protekle dve i po godine. Ako govorimo o periodu, pa neka je to i period od 1976. do 1990. godine, a naročito u vreme dok je bio živ vaš ideolog Josip Broz, morate da imate na umu, ako krenete da primenjujete ovaj zakon, da ćete na desetine hiljada ljudi morati da lustrirate. Vi stariji vrlo dobro znate da su ti udbaški žbirovi, gospodin Mitrović to najbolje zna, radili po osnovu norme koju im je tadašnja Državna bezbednost davala, načelnik DB, starešina organa itd, kao i da su bile takve situacije da je na jednu osobu poslato čak i po 10 takvih žbirova da je prate, a pratili su njega, članove njegove porodice, kako se ponaša u kući, kako se ponaša na putu do posla, na poslu itd, kao i u svim njegovim privatnim aktivnostima. Pošto gospodin Andrić to, takođe, ne zna, a juče smo mu više puta rekli da je predsednik njegove stranke, po svedočenju bivšeg načelnika Državne bezbednosti, bio i te kako vrli saradnik bivše Državne bezbednosti, pod konspirativnim imenom Sokrat, morao bi da zna da su politički protivnici tadašnjeg režima, a koalicioni partneri gospodina Svilanovića i gospodina Andrića, takođe, na protivpravan način, kao i članovi njihovih porodica, prisluškivani i praćeni u svim aktivnostima. Sada ćete vi nas da ubeđujete da će ta vaša komisija, koju će, uzgred budi rečeno, da predloži nepostojeći predsednik Srbije, a pitanje je kada ćete da idete na to da ga izaberete, da se ponaša odgovorno i da će da vrši lustraciju onako kao što ste vi to ovde napisali. Da biste nas u to ubedili, odmah sada biste morali da se izjasnite i da nam kažete, naravno u političkom smislu, jer ta komisija nije formirana, šta mislite o ministru unutrašnjih poslova, gospodinu Dušanu Mihajloviću, šta mislite o generalu Obradoviću, šta mislite o generalu Lukiću, šta mislite o bivšim načelnicima Državne bezbednosti, odnosno načelniku i njegovom zameniku - Zoranu Mijatoviću i Goranu Petroviću. Moram da vas podsetim, gospodo iz DOS-a, jer ste to zaboravili, navikli ste da gazite i preko onih koji su živi i preko onih kojih više nema, da je porodica Momira Gavrilovića, koji je bio u Državnoj bezbednosti označen kao "objekat Gavran", i danas i te kako zainteresovana, baš kao što je to tražio i naš predsednik i cela Srpska radikalna stranka, da nam objasnite dokle se stiglo sa istragom o njegovom ubistvu. Podsetiću vas da je on izašao iz kabineta uspavanog Vojislava Koštunice, da mu je dao određene podatke i onda ga je pojeo mrak - čoveka više nema.
Vreme za diskusiju je isteklo.
Evo, odmah završavam. Vi da nam pričate, vi koji u svojim porodicama imate one koji su vršili takva zlodela u vreme Josipa Broza i za sve vreme vašeg opozicionog delovanja imali na čelu predsednika stranke, koji je špijunirao i Vuka Draškovića i sve ostale svoje najbliže saradnike, a u stvari je radio za Državnu bezbednost.
Reč ima narodni poslanik Dušan Cvetković, kao podnosilac amandmana u istovetnom tekstu.
Gospođo Čomić, koleginice i kolege poslanici, mladi i stari sa mog juga Srbije, juče sam govorio o informativnom mraku, a evo, iz dibidus tamnine, da kažem to tako kako me vi bolje razumete, već danas su me prinudile ove demokrate, naravno to je rečeno pod šest navodnika, ovi silnici koji u Srbiji uvode novu rezoluciju Inforbiroa, da opet izađem za ovu govornicu. Pamtim i ja, sa svojih 60 i nešto godina, samo po pričamaInformbiro. Ali, tada je to bio zvanično samo partijski dokumenat a ne zakon. On je zavio u crno mnoge porodice, mnogo dece sa 17 i 18 godina života odveo je na Goli otok, rasturio je hiljade ali samo srpskih porodica. Opet, kao što su tada radili tvrdokorni, i to samo poslušnici i srpski komunisti, danas neke povampirene neokomunističke snage u ovom društvu, kroz devet potpisa, među kojima su i potpisi predsednika Skupštine, i v.d. predsednika Republike, nažalost, i uvaženog profesora Hibera, nude nam nekakav zakon o ilustraciji. (Više poslanika sa mesta: "Zakon je o lustraciji, a ne o ilustraciji".) Opet je to predlog Srbi protiv Srba. Niko od ostalih republika to nije radio. Ali, Srbi, šta bi drugo nego jedni protiv drugih. Oprostite na onoj grešci oko ilustracije. Samo razumem pročišćenje. Ono što baš ne umem da izgovorim ovu reč, nešto je drugo. Ono što je Građanski savez danas ponudio, na čelu sa Natašom Mićić, to je kao zakonski predlog, sasvim je to sigurno, više ilustracija, i to politička ilustracija svih političkih protivnika koji mogu predstavljati bilo kakvu potencijalnu opasnost.
Narodni poslaniče, molim vas da govorite o amandmanu. Ovo nije načelna rasprava. Ovo je rasprava o određenom amandmanu.
Kada smo kao poslanička grupa predložili da se član 6. ovog nakaradnog i protivustavnog zakona briše, prvenstveno smo imali u vidu da se tim članom uvodi potpuno neustavna odredba kojom se uređuje da kršenje ljudskih prava može da predstavlja i striktna primena važećih propisa. Stavom 2. ovog člana zakonopisci, čak javno, predlažu da će od slučaja do slučaja pod kršenje ljudskih prava biti podvedeno i ono što je bilo potpuno u skladu sa zakonom, tj. kada nije bilo protivpravno prema unutrašnjim propisima u vreme izvršenja. Ako se prihvati amandman koji je podnela gospođa Čomić na član 3, mislim da je neophodno da se i u članu 6. izvrše izmene, naročito u njegovom stavu (2). Hoće li se brojni krizni štabovi, u kojima su, u Leskovcu, u mnogim firmama, bili čelnici DOS-a, a najviše ih je bilo iz Demokratske stranke, okupljali su rukovodstva fabrika i otvorenim pretnjama iznuđivali ostavke, doći pod ovaj član 6? Moji Leskovčani to dobro znaju, a drastičan je primer "Zdravlja". Ostaće zapisano ovo što govorim, jer je sigurno da nigde neće biti objavljeno, da gospoda iz DOS-a, zbog pritiska koji su vršili, neće biti, iako su pretili na najgore moguće načine, ilustrovani ili lustrirani. Zar ćete lustrirati vaše sudije koje su vam u Leskovcu donele pobedu u izborima zato što je jedan vaš član komisije izašao da popije pivo, a sud je doneo odluku da je možda bilo kršenja propisa u vreme dok je vaš član bio odsustan. Sigurno da takve sudije nećete lustrirati. Posle toga ste ponovo vi iz DOS-a došli u opoziciju i sada smo, na vašu žalost, mi na vlasti. Zato mislim da ovaj član treba brisati. Hteo bih još jednom da vas upozorim - uspeli smo da zakopamo sekire između četnika i partizana, Građanski savez ponovo hoće da moja deca i moji unuci iskopaju nove sekire, budu jedni protiv drugih, jer zaboga, Srbi samo tako mogu.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u rasprvi javlja za reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, ova svađa koja se dešava ispred govornice - ko je fašista, ko nije - često se čuje u parlamentu. Kad ministri govore o nekima da su fašisti, onda to prođe, a kad poslanici za neke kažu da su fašisti, onda to veoma boli. Kao što vidite, ne treba davati kvalifikacije kakve se ne mogu argumentovano dokazati. Što se tiče člana 6. na koji smo podneli amandman tražeći da se briše, on je kontradiktoran članu 16. istog ovog predloga zakona. U članu 6. se govori o infromacijama koje se dostavljaju BIA-i ili nekadašnjoj državnoj bezbednosti. To je taj poseban oblik kršenja ljudskih prava. U članu 16, koji govori o obavezama komisije posle pokretanja postupka, dozvoljava joj se da vrši proveru uvidom u spise BIA-e ili ranije, odnosno druge odgovarajuće službe, sudske spise itd. Evidentno je da ta dokumentacija postoji. Ona mora nečim da bude punjena.Neko te informacije dostavlja. To je kršenje ustavnih prava. S druge strane, sva ta dokumentacija koja je po sistemu rekla-kazala, a nekad i od ovlašćenih lica došla tu gde treba da dođe, postaje izvor podataka i dokazno sredstvo u ovom postupku utvrđivanja da li je neko kršio ustavna prava ili nije. Vi se niste dobro odredili po ovoj BIA-i i to vam je, očigledno, kost u grlu. Htela bih da vas podsetim na član 18. Ustava, koji govori u prilog ovom amandmanu, da su "ljudsko dostojanstvo i pravo na privatni život čoveka nepovredivi, da je zaštićena i zajamčena zaštita tajnosti podataka o ličnosti". Prema tome, još uvek ne mogu da se otvore ti spisi i ne mogu da budu nikavo dokazno sredstvo. Pored Ustava, evo vam i Ustavne povelje, koju ste vi izglasali, od člana 19. do člana 94, koji govore o pretpostavci nevinosti, da je"svako nevin dok se njegova krivica za krivično delo ne utvrdi pravosnažnom sudskom odlukom". Dakle, jedino sudska odluka je merodavna da za neko lice možemo da kažemo da je kršilo Ustav i zakon ili nije. Takođe je zabranjena retroaktivnost, kažnjavanje samo na osnovu zakona. Imamo ovde jednu situaciju, poštujući pravilo ne bis in idem - niko ne može dva puta biti kažnjen za isto delo, ne znam šta ćete sa onima prema kojima je vođen postupak, koji su kažnjeni, pa sad ponovo potpadaju pod udar ovog zakona. Naravno, član 24 - "pravo na poštovanje privatnog i porodičnog života". Stav 4. člana 24: "Zaštita podataka o ličnosti je zajamčena. Njihovo skupljanje, držanje i korišćenje uređuje se zakonom. (Ali ne ovakvim i ne ovim zakonom.) Zabranjena je i kažnjiva upotreba podataka o ličnosti, van svrhe za koju su prikupljeni (a prikupljeni su zarad zaštite državnih interesa i eventualnog korišćenja u povezivanju i gonjenjuučinilaca krivičnih dela). Svako ima pravo da bude obavešten o prikupljenim podacima o svojoj ličnosti, u skladu sa zakonom (ali samo on i niko drugi)". Prema tome, neustavan vam je i protivustavan član 6, pa ukoliko ovaj zakon izglasate, ukoliko se po njemu bude radilo, evo i zbog korišćenja tih informacija BIA-e, kršićete Ustav i potpašćete pod odgovornost upravo po ovom zakonu.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 7. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Vjerica Radeta i Miomir Ilić. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta.
Dva su osnovna razloga zbog kojih vam predlažem da prihvatite moj amandman i brišete član 7. ovog zakona. Prvi razlog je što je član 7, uostalom kao i ceo zakon, protivustavan politički zakon čijom primenom bi se maksimalno kršila ljudska prava i slobode i koji bi značio politički progon političkih neistomišljenika. Drugi razlog je taj što se ovaj član zakona o lustraciji primenjuje u stvarnosti, u životu, od 5. oktobra 2000. godine. Reći ću vam nekoliko primera dosadašnje primene ovog člana. Prvo, gospodin Batić je izvršio lustraciju sudija za prekršaje, zato što su primenjivali Zakon o informisanju. Gospodin Batić je sve te sudije pozvao, svi su imali po jedan minut za razgovor sa njim. Njegovo pitanje je bilo - da li si primenjivao taj zakon, kaži ko te nagovarao, pređi u DHSS i ostaćeš dalje sudija. Ako to nije prihvatio, nije ni bio sudija za prekršaje. Vrhovni sud Srbije je sve te ljude vratio na njihova radna mesta. Logično pitanje je da li će gospodin Batić biti lustriran zbog te zloupoterbe? Pre neki dan gospodin Batić kaže na televiziji da nadležni sud mora hitno da izvede gospodina Bakalova ili ako se tako zove vozač ministra Veselinova. Sutradan u novinama i uveče na televiziji - Bakalov saslušan. Znači, gospodin Batić naredio, sud uradio. Dalje, gospođa Aleksandra Ljubojević, supruga narodnog poslanika Dragana Ljubojevića, predsednika Gradskog odbora SRS, dobila je u vreme porodiljskog bolovanja otkaz u Ministarstvu vera. Sudila se i ima pravosnažnu presudu da treba da se vrati na posao. Da li će taj ministar vera biti lustriran zbog te zloupotrebe? Gospodin Rade Proković iz Zemuna bio zaposlen u Javnom preduzeću ZIPS-Zemun, aktivista i sekretar Opštinskog odbora Zemun, dobio otkaz bez ikakvog obrazloženja u tokubolovanja. Sud ga je vratio. Pitam da li će Simonović, ili kako se zove direktor ZIPS-a, biti lustriran zbog toga. Željka Radeta, moja rođena sestra, dobila je otkaz u opštini Zemun, sa obrazloženjem sekretara Gorana Radovanovića - znate, Željka, izvinite, ali moram da vam dam otkaz zato što vaše političko prisustvo iritira novo DOS-ovsko rukovodstvo Zemuna. Sada sam ovde rizikovala da Četvrti sud donese presudu na Željkinu štetu, jer ona ovih dana očekuje presudu, pa će verovatno neko da javi nadležnom sudiji da vodi računa, da bi zaštitio od lustracije predsednika opštine Zemun, gospodina Vladana Janićijevića i sekretara Gorana Radovanovića. Dalje, gospodin Gašo Knežević vraća na Pravni fakultet Stevana Lilića, pravosnažnom sudskom presudom dokazanog plagijatora, kršeći ljudska prava i zloupotrebljavajući svoju funkciju tera sa fakulteta profesora doktora Vojislava Šešelja. Da li će gospodin Gašo Knežević da odgovara po ovom zakonu? Juče smo imali stranačku akciju koju mi zovemo "Plavi karavan", a tako se zove jer se vozimo gradom sa plavim zastavama. Desetak policajaca je bilo ispred, stajali su, motorom išli iza vozila i upisivali registarske oznake tih automobila. Ne znam da li je to zabranjeno nositi radikalske zastave kroz Beograd i ne znam šta znači to upisivanje registarskih tablica samo tih ljudi. Ne znam, Siniša, ko ih je poslao, volela bih da znam, pa da i on bude predmet lustracije. Još jedno pitanje se postavlja - zašto je baš Građanski savez podneo ovaj predlog, ali pošto sam ušla u šesti minut, to ću po drugom amandmanu. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Da.) Reč ima zamenik predsednika SRS, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dakle, jedno od osnovnih ljudskih prava, pored prava na život, naravno jeste i pravo na rad. Koliko je to pravo danas ugroženo, o tome bi mogli da pričaju oni koji su bez posla na volšeban način ostajali i verovatno sudije koje bi da sude po zakonu, ali moraju da zadovolje i one koji vrše institucionalne i vaninstitucionalne pritiske na njih. Gospođa Radeta je iznela ovde neke drastične slučajeve, pa čak i kada imate pravosnažnu sudsku presudu, kada je sud odlučio, niste u mogućnosti da se ta presuda izvrši, a štetne posledice, naravno, mogu da budu jako velike, ali u ovoj državi koja je sama potpuno bespravna, odnosno ne postoji pravna država i sve to što ostvarite kao nekakvo pravo, ostaje mrtvo slovo na papiru. Onda se uključuje štampa kao produžena ruka vlasti da vam sve to objašnjava, naravno na nakaradan način, onako kako bi oni to voleli da izgleda ili kako bi voleli da javnost o tome stekne utisak, pa evo jedan slučaj, a gospođa Radeta verovatno to nije htela da spomene jer se tiče mene. Moj suprug je recimo ostao bez posla odmah nakon petookobarske revolucije. Onda, posle dva dana na njegovo radno mesto primljen je drugi čovek, a navodno, bio je višak. Sada, gde ću sa tim čovekom da negde radi, makar da mu ide radni staž, jer mi ipak imamo troje dece i moramo da mislimo na starost, a već smo u poodmaklim godinama, prijavimo ga u SRS na minimalan lični dohodak koji dan-danas prima, a onda pročitate u novinama, u čitavoj ovoj aferi koja se vodi protiv SRS, zbog čega je pritvoren i bivši direktor ZIPS-a, gospodin Marković, 30 dana mu je određen pritvor, kaže se - zapošljavao je ljude iz stranke, a u opštinu Zemun posle našeg odlaska došli sve sami pripadnici Demokratske stranke i DSS-a, zaposlili još 230 ljudi. Stvarno ne znam o čemu se tu radi, ali mogli ste da pročitate i to, kako eto suprug gospođe Lazić radi u jednom javnom preduzeću, zamislite to je mesto referenta, sa koeficijentom 2,7. Vi znate vrlo dobro koji radite u upravi kolika je to plata, kolika je to zloupotreba. Da je bio direktor nekog javnog preduzeća, EPS-a ili ne znam čega, moglo bi da se razmišlja o tome, ali svako od nas ima neki svoj životni put, u zavisnosti od svojih sposobnosti ili u porodici uvek neko malo više mora da povuče, a drugi se žrtvuju zbog toga, ko ima neke više ciljeve i ne razmišlja samo o tome šta će da jede, znači o životu ne razmišlja iz stomaka, nego iz glave, ali takva nam je stvarnost. Sada se zaista pitam ko će tu onda biti predmet lustracije, jer ne znam koliko tačno zahteva pred Ustavnim sudom ima SRS, mislim 20-tak, za utvrđivanje neustavnosti pojedinih odluka ove skupštine i zakona, odnosno pojedinih članova zakona koje smo donosili. Ništa Ustavni sud ne radi po tom pitanju. Prvo treba lustrirati Ustavni sud koji krši naše ustavno pravo da se obratimo tom ustavnom sudu i da dobijemo odgovarajuću odluku i naravno da se te štetne posledice koje se tiču svih građana, a čije mi interese ovde moramo da štitimo, na neki način isprave. Trebalo bi početi sa čišćenjem, što kažu ono, prvo u svojoj kući i u svom dvorištu, pa onda razmišljati o čišćenju ispred komšijskog dvorišta, ali vi ste ovde obrnuto razmišljali i to nije dobro, jer će to dovesti do vašeg nestajanja, odnosno samouništenja. Mene ne čudi, znate, Građanski savez Srbije, on na ovaj način malo pokazuje da je živ, malo u medijima mogu da budu pozvani da govore o tome, da im uzimaju izjave ispred, pa se vide na televiziji, pa tako sve, ali mene čudi Demokratska stranka koju jedan mali Građanski savez može zaista da odvuče u ponor gde niko neće reći - ovo je Građanski savez izglasao, on to ne može da izglasa sam, ali DS će imati te pečate koje će nositi.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. U ime podnosilaca amandmana da li se neko javlja za reč? Narodni poslanik Adam Urošević.
Uvaženo predsedništvo, poštovane dame i gospodo, evo još primedbi čije bi usvajanje sprečilo da ovaj zakonski projekat preraste ili da zaliči na galimatijas. U ime SSJ zastupam amandman na član 7, odnosno preciznije na tačku 1. ovog člana koja glasi - "neopravdano povlašćuje jedno lice u odnosu na drugo ili druga lica (pa sada treba povesti računa), uzimanjem predmeta u rad redosledom kojim nisu primljeni, ili zaključenjem pravnih poslova pod privilegovanim uslovima, ako zakonom nije drukčije određeno". Mi predlažemo da se ove reči - "neopravdano povlašćuje jedno lice u odnosu na drugo ili druga lica, uzimanjem predmeta u rad redosledom kojim nisu primljeni, ili" - brišu, tako da ostane ovaj ostatak teksta u tački 1. Što se tiče stava (2) predlažemo brisanje, potpuno brisanje, izostavljanje iz ovog zakonskog projekta ovog stava. Moraću da vam pročitam ovaj stav, koji glasi: "Kršenje ljudskih prava postoji i kada je radnja iz stava 1. ovog člana izvršena po naređenju nadležnog lica ili organa, ili pretpostavljenog, kao i kada nije bila protivpravna prema unutrašnjim propisima koji su važili u vreme njenog izvršenja, ali je bila protivna odredbama Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima". Uz svo poštovanje i uvažavanje Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima, postavljam pitanje da li je možda starešina organa koji donosi poslovnik o radu jednog državnog organa bio u obavezi da konsultuje i Međunarodni pakt o građanskim i političkim pravima. Pitanje je da li se baš i ovim paktom reguliše redosled prijema, odnosno davanja u rad primljenih predmeta. Znači, definisanje posebnog oblika kršenja ljudskih prava, nastalog povredom pravne jednakosti prema rešenju predloženom u stavu (2) ovog člana Predloga zakona, ugrožava radno-pravni status zaposlenih u državnim organima, imajući u vidu zakonom utvrđena prava i odgovornosti zaposlenih u državnim organima, ovlašćenja funkcionera i drugih rukovodećih radnika, kao i organizaciju i način rada u svim državnim organima. Organizovanje i način rada u državnim organima, kao što sam rekao, uređuje se opštim aktom, u skladu sa zakonom. Prema Zakonu o radnim odnosima u državnim organima, zaposleni je dužan da izvršava naloge funkcionera, odnosno neposrednog rukovodioca. U slučaju ponovnog naloga ili naredbe, dužan je da tu naredbu bez odlaganja izvrši, osim naredbe koja predstavlja krivično delo, naravno. Takođe, ukazujemo da odbijanje poslova radnog mesta ili naloga funkcionera prestavlja težu povredu radne obaveze, za koju se može izreći i prestanak radnog odnosa. Hvala na pažnji.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Ako ne, prelazimo na član 8. na koji su amandmane u istovetnom tekstu podneli ... (Iz sale: amandman na član 7.) Na član 7. amandman, koji je trenutno u raspravi, zajedno su podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Molim vas da pažljivo pratimo raspravu. Amandman na član 7. koji je podneo član poslaničkog kluba SRS, bila je Vjerica Radeta, u istovetnom tekstu kao i narodni poslanik Miomir Ilić. Na član 8. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Srboljub Živanović i Joca Arsić. To je tekst koji imam u scenariju. Ako je greška u kucanju, ako ste podneli isto na član 7. (Iz sale: sve je u redu.) Da li želite reč? Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, amandman na član 8.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam ispred poslaničkog kluba Srpske radikalne stranke amandman da se briše član 8. Predloga zakona o odgovornosti za kršenje ljudskih prava, odnosno lustraciji. Od kako je počeo da funkcioniše, tj. od kada je izabran ovaj parlament, cilj dosovske vlasti jeste da približi Srbiju Evropi, odnosno da Srbija bude u Evropi. Za čitavo ovo vreme funkcionisanja parlamenta doneto je mnogo krucijalnih zakona, sa ciljem kako Srbiju približiti Evropi, tako i mnogim evropskim institucijama, kao što je Evropska unija, kao što su Međunarodni monetarni fond, odnosno Svetska banka, koja je treba određenim donacijama, odnosno kreditima pomoći razvoj Srbije. Hajde davas pitam gde se danas nalazi Srbija? U Srbiji funkcionišu žandarmerijske jedinice. One hvataju patriote i šalju ih u Hag. Zatim, vi posle petooktobarske revolucije formirate krizne štabove koji su imali ulogu današnje vaše komisije o lustraciji, da bi se obračunali sa političkim neistomišljenicima. Svi direktori preduzeća su smenjeni, čija su preduzeća dobro funkcionisala i radila. Na njihovo mesto dovodite ljude i danas ta preduzeća ne funkcionišu, odnosno, nalaze se na tenderu za prodaju. Privreda u Srbiji polako staje. Pitam da li ovaj zakon o lustraciji, o kršenju ljudskih prava, funkcioniše i u susednim zemljama bivše Jugoslavije, i to u Hrvatskoj, Sloveniji, Makedoniji, gde je evidentno da je došlo do kršenja ljudskih prava, što pokazuje brojka o izbeglim i prognanim licima. Sami ističete, potrebno je postojanje ovog zakona nakon ukidanja vanrednih mera i otvaranja niza krupnih pitanja koja opterećuju i usporavaju da izgradite demokratsko društvo. Jer vam je potrebno likvidirati, odnosno otarasiti se mnogih vaših bliskih prijatelja, sumnjivih moralnih i ljudskih kvaliteta u prošlosti, a sada vam smetaju i jedini način za njihovo otklanjanje jeste primena ovakvih zakona. Ovaj zakon bi prevashodno trebalo primeniti na mnoge vaše funkcionere, da li ministre ili potpredsednike vlade, jer sami pričate o njihovim zloupotrebama položaja. Sva ubistva, da li u sebi imaju političku konotaciju ili mafijašenje, ne vidim da li to ima veze sa kršenjem ljudskih prava.
Narodni poslaniče, molim vas da govorite o sadržaju amandmana, treći minut je, amandman se odnosi na brisanje člana koji definiše isključivanje odgovornosti za kršenje ljudskih prava. Molim vas, o temi amandmana.
Dame i gospodo, bez radikalizma i radikalne kritike ne može da postoji nijedan moderan politički sistem, jer ono što ste dobro uradili mi kažemo da je dobro, a ono što je loše mi kritikujemo i dajemo rešenja da to bolje funkcioniše. Umesto da ste dolaskom na vlast krenuli putem demokratije, putem predizbornih obećanja o boljitku u Srbiji, pokretanjem privrednih kapaciteta, vi u stvari u Srbiji uvodite policijski režim i likvidaciju svih političkih neistomišljenika i onih koji drugačije misle od vas.
Narodni poslaniče, molim vas da se držite sadržaja vašeg amandmana, jer ovo je rasprava u pojedinostima, Poslovnik vas obavezuje na to.
Mi, srpski radikali, borimo se protiv političke indoktrinacije, mistifikacije i političke zloupotrebe. Ako za ovom govornicom kažete istinu, vi dobijate opomenu, odnosno bivate kažnjeni. Ova vlast je zadržala svoj konzervativni stav, ne menjati ništa, odnosno sačuvati vlast, jer ona floskula za vas ne postoji, da vlast treba da služi narodu, a kod vas narod služi vlasti. Kako da vršite lustraciju zbog kršenja ljudskih prava u Srbiji kada milion ljudi hoda nezaposleno, gladno i na ivici egzistencije. Probudite se i shvatite da narod u Srbiji želi i zaslužuje bolji život, tj. zaslužuje bolju vlast.
Pet minuta.
Još samo jedna rečenica. Pitam se da li će lustracijom biti pogođen i sloj stanovništva, seljaka, koji su danas najveći heroji za opstanak ove države koja se zove Srbija.
Molim narodne poslanike da zaista, ako se smetnulo s uma, konsultuju Poslovnik Narodne skupštine o obavezi, kada je u pitanju rasprava u pojedinostima. Polovina vremena može da bude argumentacija, ali nedopustivo je da nijedan seknud od pet minuta, dozvoljen po Poslovniku za raspravu, ne bude posvećen sadržaju amandmana koji je podnesen. Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Joca Arsić, kao podnosilac amandmana u istovetnom tekstu.
Poštovane koleginice i kolege poslanici, teško je posle elokventnog izlaganja gospodina Živanovića reći nešto novo, ali u ime SPS-a podneli smo amandman na član 8, kojim smo predvideli brisanje ovog člana. Za brisanje ovog člana postoji više razloga. Samo ću da podsetim da je članom 8. predviđeno da se ne ispituju odgovornosti za kršenje ljudskih prava iz člana 6. i 7. ovog zakona, ako je radnja izvršena od lica mlađeg od 18 godina, izvršena usled prinude, pretnje, ucene ili drugog nedopuštenog pritiska, ili izvršena davanjem informacije Bezbednosno-informativnoj agenciji ili ranijoj odnosno drugoj odgovarajućoj službi u izjavi prilikom saslušanja u policiji, odnosno zadržavanjsa u policiji, zatvoru ili pritvoru. Znači, ovo su predviđeni momenti kada se ne pokreće postupak i isključuje odgovornost za kršenje ljudskih prava. Mislim, i ne samo da mislim, nego i tvrdim da je ovaj član 8. kontradiktoran sa poslednjim stavom članova 6. i 7, u kojima se kaže da postoji izričita odgovornost ako je naredio rukovodilac, odnosno neposredno i odgovorno lice onom licu koje izvršava. Znači da postoji element prinude ako vam odgovorni rukovodilac naredi da izvršite neku radnju koja je skopčana sa kršenjem ljudskih prava i vi to izvršite. Zar to nije prinuda? Ovde se to isključuje, da ono što je prinudom urađeno ne podleže odgovornosti, a izričito tvrdite u poslednjem stavu člana 7. da je i to podložno odgovornosti. Žao mi je što gospodin Andrić nije ovde da uoči, da mu se makar približi ova kontradiktornost u članu 8. u odnosu na poslednje stavove člana 6. i člana 7. zakona. Mislim da se takođe od odgovornosti oslobađaju i lica mlađa od 18 godina. U krivičnom pravu postoje i elementi dela za lica mlađa od 18 godina, postoje i sankcije za lica mlađa od 18 godina, normalno u posebnim sudovima i na poseban način i moguća je zloupotreba dece ispod 18 godina, upravo u ove svrhe kršenja ljudskih prava. Normalno je da deca i mlađi od 18 godina ne treba da budu predmet ovog zakona, inače je selektivno posebnim propisima regulisana odgovornost za takvu decu i mislim da je izlišno da se jedan ovakav stav u članu 8. i nalazi, da se predviđa da se od odgovornosti izuzimaju lica mlađa od 18 godina. Takođe je pitanje u tački 3. ovog člana 8. na koji način će se utvrditi ko je i u kakvim uslovima davao izjave pred BIA i pred bivšom Službom državne bezbednosti. Da li je to tako transparentno u tim službama da se može tačno utvrditi ko je i kakve informacije, pod kojim uslovima i na koji način davao, da li je pod prinudom ili nije pod prinudom. Ko će dostaviti dokumentaciju o jednom takvom radu bivših službi ili sadašnje službe bezbednosti. Kada bi sve to bilo tako transparentno i dostupno svima, dostupno građanima, da se može utvrditi šta je ko i u kakvim je okolnostima davao izjave kod bezbednosnih agencija, mislim da onda u ovoj državi nema ni svrhe da postoji jedna takva agencija. Svako može onda na slobodan način, nema potrebe ni za tajnom službom, nema potrebe ni za kontraobaveštajnom službom, nema potrebe ni za ovakvom bezbednosnom agencijom, ako je to svima dostupno i transparnetno. U čemu je onda njena tajnost, u čemu je njen način prikupljanja informacija bezbedan, jer zna se kako se informacije pripremaju. To rade sve države. Nismo mi nikakva ovde ekstradržava koja će da izmisli nešto novo. Da li postoji CIA, da li postoje druge agencije i da li su one i njihovi izvori informacija dostupni svima. Neka mi neko kaže koliko je transparentna CIA, koliko je ljudi koji su iz Evrope bili dostupni kada budu u CIA. Hvala lepo Zeldžo, izvinjavam se, što menjaš trenutno ovlašćenje predsednika, odnosno zamenika predsednika, odnosno potpredsednika i završavam ovog momenta.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Zaista je sporna u ovom članu 8. kontradiktornost sa članom 6. i članom 16. i tu bi predlagač trebalo da se izjasni po tom pitanju, odnosno da nam tačno razjasni verodostojnost tih podataka koje ima sada BIA, a nekada DB, a pre toga OZNA. Postoji ona stara poslovica kod nas - OZNA sve dozna i normalno je da treba da zna - u državi mora da postoji takav organ, a sadašnja agencija mora da vodi računa o vitalnim i državnim interesima i ona naravno ne bira sredstva da do informacija dođe. Ako postoji kršenje ljudskih prava kada je neka od ovih radnji, koja je navedena u članu 6, a uticala je na to da Bezbednosno-informativna agencija dođe do odgovarajućih podataka, kako onda u članu piše da se ne ispituje odgovornost za kršenje ljudskih prava iz članova 6. i 7. ovog zakona, ako je pod tačkom 2. izvršena usled prinude, pretnje, ucene ili drugog nedopuštenog pritiska. Vi valjda vrlo dobro znate, bar vi koji ste bili saradnici bivše UDBE, da to obično počinje tako što to činite dobrovoljno. Mislite da činite neki patriotski čin, pa tako cinkarite svoje partijske kolege ili bilo koga iz svog okruženja, a onda polako vas uzimaju pod svoje, pa kažu - sada moraš da nastaviš ovako i ovako, ovim putem, moraš sada malo ovoga da obrađuješ, jer ćemo obelodaniti za tebe to i to i na kraju krajeva činjenicu da si ti saradnik UDBE. Vrlo je teško sada tu utvrditi tu liniju dokle ste vi radili dobrovoljno, sa bilo kakvom motivacijom, ne mora da bude materijalna nadoknada, a kada ste to počeli da radite pod prinudom, pretnjom ili ucenom i ko je taj koji ne može da odoli pretnji, uceni ili prinudi ako smatra da radi nešto što je protiv nekih njegovih moralnih načela ili nekog osnovnog moralnog kodeksa. Nema tog organa, pa ni ova komisija koju ste smislili, koja će moći da utvrdi kada je Svilanović to radio zato što je mislio da treba da radi, da čini nešto dobro, a kada je to počeo da radi pod prinudom ili je možda bilo obrnuto. Prvo je to morao da radi pod prinudom, a posle mu prešlo u naviku, pa nastavio da radi i cinkari svoje partijske kolege i svoje koalicione partnere. Pod tačkom 3. predviđeno je da se isključuje odgovornost za kršenje ljudskih prava ako su izvršena davanjem informacija Bezbednosno-informativnoj agenciji ili drugoj odgovarajućoj službi u izjavi prilikom saslušanja u policiji, odnosno zadržavanja u policiji, zatvoru ili pritvoru. Ovde očigledno da se mnogo sumnja u policiju, u istražne organe koji u toku istrage dolaze do određenih podataka, te podatke naravno čuvaju u BIA, pa je ovde osnovana bojazan da će upravo oni koji su tom prilikom dolazili do odgovarajućih podataka i u adekvatne fajlove smeštali te podatke, da budu predmet lustracije, a one koji su to morali dati očigledno u toj fazi postupka pod prinudom da bi zaštitili sebe, jer znaju da na sudu sve to mogu da opovrgnu, na izvestan način će amnestirati od odgovornosti.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 9. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Slobodan Janjić, zajedno narodni poslanici Joca Arsić i Rajko Baralić i narodna poslanica Gordana Čomić. Predstavnik predlagača prihvata ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Biće da je to zbog toga što sam ga ja potpisao. Zahvaljujem se gospođi Čomić koja je podnela amandman u istovetnom tekstu, kao i Joca Arsić i ja, pa sada mogu da se tešim da je prihvaćen amandman koji sam podneo. Želim da kažem da sam začuđen da je uopšte ovakav član mogao biti formulisan, s obzirom na ljude koji su ovo potpisali, a pre svega na profesora Hibera. Prosto je nespojivo sa nekoliko stvari, sa osnovnim elementarnim poznavanjem pravne materije. Naravno, mi bismo želeli da predlagač, gospodin Andrić, prihvati da se zakon povuče iz procedure i to bi bila prava mera za odnos narodnih poslanika prema predloženom zakonu. Ali, i prihvatanje amandmana na član 9. pokazuje da je Građanski savez Predlog zakona učinio, tako da kažem, brzopleto, ne vodeći računa o nekim osnovnim stvarima koje se ovde nikako u zakonu nisu mogle naći. Zahvaljujem predlagaču, a ono što sam želeo da kažem reći ću kada budem argumentovao amandman na član 13, ili ćete ga vi prihvatiti, pa ne moram da izlazim, procenite sami. Hvala lepo.
Da li želi reč narodni poslanik Slobodan Janjić?
Mislim da bi predsedavajuća, pošto je ovakav jedan zakon na dnevnom redu, mogla da stvori uslove da svi budemo podjednaki, da obezbedi čašu vode ovde; mislim da je ona averzija prema kupanju prošla, dešava se da se pojedini govornici zakašlju i da im treba čaša vode da pokvase usta. To je kršenje ljudskih prava, opštepoznato u svetu je da čaša vode treba da stoji ispred govornika. Shvatam zašto je predlagač prihvatio ovaj amandman, on je u ovom tekstu predviđao kaznu da neko primeni zakon koji nije u skladu sa Ustavom. Morao je da precizira da, pre primene, svi zakoni budu na Ustavnom sudu, pa kada Ustavni sud kaže da su po Ustavu, da se onda i primenjuju, inače ovaj član ne bi mogao da bude primenjen nikako. Gospodo, lustracija će se vršiti u ovoj državi onim "žutim motkama", a biće žute da bi se tačno znalo - onaj ko je lustriran, on će neprijatno da miriše, imaće žuti trag na sebi.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Član 9. predviđao je kršenje ljudskih prava primenom neustavnog zakona i očigledno je predlagač shvatio da je to protivustavno. Tu ne treba mnogo da ga ubeđujemo, pošto je došao i sam do tog zaključka, ne verujem na osnovu amandmana, već na osnovu razmišljanja o tome kakve bi to posledice moglo da ima. Ali, reperkusije primene ovog člana, kakve bi bile da se on ne briše, iste su kao i posledice bilo kog drugog člana ovog zakona. Pošto ne znamo koje je obrazloženje za prihvatanje, a bilo bi dobro da ga znamo, ili da ga imamo, a bilo bi i jako dobro da znamo šta Vlada misli o celokupnom ovom zakonu, s obzirom da je u pitanju koaliciona vlada - onda bi nam bilo mnogo što šta jasnije. Pretpostavljam da je predsednik Skupštine, u skladu sa Poslovnikom uputila Predlog zakona Vladi, doduše ona nije obavezna da se izjasni, ali bi mogla da pokaže interes za ovakav zakon, s obzirom da se radi o političkom zakonu. Nije ovo zakon koji će poboljšati život u Srbiji, nije ovo reformski zakon u smislu da predviđa neke ekonomske reforme, za koje smo svi najviše zainteresovani, pa i svi građani u Srbiji, a ne samo mi ovde u parlamentu koji ih predstavljamo. Ovo je jedan politički zakon koji treba da pokaže suštinu političke opcije koja je sada na vlasti. Ona želi da, i one koji su radili po zakonu i Ustavu i one koje nisu radili po zakonu i po Ustavu, stavi u isti koš, bitno je samo da imaju što više metoda da, ukoliko sudije baš neće da se odreknu svog ugleda, svog znanja i da rade onako kako im Ustav i zakon propisuju, imaju neko drugo sredstvo kako da se sa pojedinim ljudima obračunaju. Neko je, ipak, ovde shvatio da kršenje ljudskih prava ne može da bude radnja koja je predviđena ovim zakonom, kojem se u sudskom postupku ili u postupku pred drugim državnim organom, kao i u postpuku pred organizacijom koja vrši javna ovlašćenja, primenjuje zakon ili drugi opšti akt za koje je očigledno i opštepoznato da je protivan ustavnim i međunarodnim pravilima o ljudskim pravima. To što je opštepoznato, svako od nas, naravno, na to može da gleda na svoj način, a ako se prethodno nije pokrenuo i inicirao postupak za ispitivanje ustavnosti tog zakona ili opšteg akta i da se na taj drugi način nije ukazalo na tu protivnost. Ustavni sud je jedini koji može da kaže - ovo je ustavno, a ovo je neustavno. Verovatno ima mnogo posla, pretpostavljam da i građani, koji imaju pravo na to, zatrpavaju Ustavni sud sa zahtevima za preispitivanje mnogih akata i mnogih članova zakona - da li su u skladu sa Ustavom ili nisu i da Ustavni sud radi usporeno, to je svima nama jasno. Mi dugo vremena nismo ni imali Ustavni sud, pa je i samom tom činjenicom on u zaostatku. Ali, da prepustimo njemu da on o tome odlučuje, a da u zakonu ovako nešto ne stoji. Ovde se, pre svega, pretpostavljam mislilo na pojedine odredbe Zakona o informisanju ili se možda mislilo na Zakon o ekstraprofitu. Pošto to boli one koji predlažu ovaj zakon, jer oni nisu došli pod udar ovog zakona, iako je bilo nagoveštavano da hoće, čak su i nabrojani mnogi iz današnje nomenklature vlasti. Trebalo bi onda, ukoliko se ovaj zakon usvoji, da i oni budu pod udarom tog zakona. Tu su se neki poimenice prepoznali i najlakše je bilo onda usvojiti ovaj amandman kojim bi se ovaj član 9. brisao. Međutim, nije to dovoljno. Čitav zakon bi predlagač zaista trebalo, na osnovu ove rasprave koja će se voditi u Skupštini, procenjujući i odnos snaga i to kako će to biti prihvaćeno u javnosti, mada vidim da baš javnost nije bog zna kako obaveštena o ovome. Nije verovatno ni mnogo zainteresovana. Treba Predlog zakona na vreme povući.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 10. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Zlatan Jovanović i Živodarka Dacin. Da li želite reč? Prvo narodni poslanik Zlatan Jovanović, a zatim narodna poslanica Živodarka Dacin.
Dame i gospodo, pred nama je zakonski predlog o lustraciji, koji je podneo Građanski savez Srbije, i to je podnet Skupštini Srbije 14. maja 2003. godine. U potpisu je devet poslanika Građanskog saveza Srbije. Ono što je neobično, ono što je čudno je to kako za manje od 15 dana ovaj zakonski predlog stiže na dnevni red Skupštine Srbije.
Molim vas da se vratite temi. O zakonima po hitnom postupku, Skupština se izjašnjava na početku sednice.
Ako vi ne znate šta ste potpisali, a očigledno je da ne znate, to je vaš problem. Ovo što pričam je sasvim u vezi sa onim što sam u svom amandmanu predložio i vezano je za član 10. Već dve godine odnosno više od dve godine Srpska radikalna stranka je podnela više predloga. Te predloge je potpisalo 23 poslanika Srpske radikalne stranke, a ni do danas nisu stigli na dnevni red ove skupštine. Očigledno je da predsednik Narodne skupštine zloupotrebljava svoj položaj. Očigledno je da će predsednik Narodne skupštine doći pod udar ovog zakona, jer krši Poslovnik, krši sve akte, odnosno zakone i Ustav Republike Srbije. U ovom predlogu se pozivate na Ustav Republike Srbije, koji ste tako grubo pogazili i pri donošenju Ustavne povelje i sada pri izboru ove komisije za donošenje novog ustava Srbije. Kada vam odgovara Ustav Srbije, onda važi, a kada vam to ne odgovara, onda on ne postoji i pravite državu bez ikakvog pravnog utemeljenja. Očigledan je cilj DOS-a, koji preko Građanskog saveza Srbije ovde pokušava ovim zakonom, da eliminiše sa političke scene sve političke neistomišljenike, pa da sutra sami raspišete izbore, da se malo igrate izbora, pa će možda, na tim izborima kada budete sami učestvovali na njima, i Građanski savez možda dobiti jedan procenat glasova poverenja birača Srbije, jer na izborima na kojima je sam nastupao nije imao ni jedan promil glasova, što znači da ima veoma veliki uticaj i autoritet u narodu. Što se tiče člana 10, citirao bih ga, kako biste shvatili o čemu se radi: "Kršenje ljudskih prava u smislu ovog zakona postoji i onda kada je lice određeno ovim zakonom, u službenom svojstvu postupalo u sudskom postupku ili postupku pred drugim državnim organom ili organizacijom koja vrši javna ovlašćenja, kojim se drugo lice lišava određenih prava ili mu se prava ograničavaju, ili mu se nameće kakva obaveza da nešto čini, ne čini ili trpi, ili mu se izriče kakva kazna ili druga prinudna mera, ako je znalo ili moralo znati da se postupak vodi isključivo radi primene političkih stavova i merila, koja se otvoreno ili prikriveno prikazuju kao pravna pravila ili merila". Gospodo, sve što ovde radite već dve i po godine upravo spada pod član 10. Upravo ćete vi doći pod udar, ako eventualno usvojite ovaj zakon, člana 10. Sve što ste radili ove dve i po godine radili ste upravo iz tih motiva i razloga političke prirode, da biste političke neistomišljenike sklonili sa političke scene, na bilo koji način. Da li će pod udar ovog zakona doći sutra i gospođa Mićić, kao predsedavajući? Da li će pod udar ovog zakona sutra doći i gospodin Čović, koji ovih dana finansira iz budžeta Republike Srbije FMP košarkaški klub, preko Fabrike "Lola" iz Železnika, koji pere novac namenjen Srbima na jugu Srbije, namenjen Srbima na Kosovu i Metohiji i usmerava ga u svoj košarkaški klub?
Vreme za diskusiju je isteklo.
Da li će pod udar ovog zakona doći i drugi aktuelni ministri i članovi Vlade, koji dve i po godine uporno krše sva pravila, počevši od Ustava pa preko svih zakona, kao i sve norme, sve akte?
Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.
Da li će pod udar ovog zakona doći i oni koji su kršili akta koja je i ova skupština donela, isključivo u političke svrhe i isključivo sa političkim motivima? (Aplauz poslanika Srpske radikalne stranke.)
Reč ima narodna poslanica Živodarka Dacin.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, zaista bih, kao uvodni deo za obrazlaganje svog amandmana, podsetila sve vas iz vladajuće većine, ali i ostale poslanike, da je jedna vrlo bitna, vrlo važna parola u predizbornoj kampanji DOS-a bila da kada DOS dođe na vlast u Srbiji će biti dosadno živeti. Kada bi se to prevelo, već sada uveliko Srbijom bi trebalo da teku potoci meda i mleka i da narod Srbije ne zna šta će od para i da ne zna kako sebi da organizuje život. Ali, gospodo draga, nažalost, za sve građane Srbije, pa i za nas, to se nije desilo. Sada je živeti u Srbiji očajno. Ljudi više nisu na rubu egzistencije. Ljudi su u provaliji života. Posle toga, desilo se sledeće. Godinu i po dana mogli ste da manevrišete da za sve što ne valja, i što reforme ne uspevaju i za šta se okrivljuje aktuelna vlast - DOS, kriv je bivši režim, na čelu sa Socijalističkom partijom Srbije. S druge strane, u anketama ste imali atmosferu da građanima još nije dobro, da treba imati strpljenja, ali se lakše diše. Danas, gospodo draga, sve se teže i teže diše. Na kraju od svih zaista potrebnih reformskih zakona, koje je ova skupština već davno trebalo da donese, imamo ovaj zakon o lustraciji, koji sada želi da aktuelizira situaciju i da kaže da se, eto, reforme nisu desile jer nije donesen zakon o lustraciji, pa nisu uklonjeni svi oni koji i dalje imaju uticaja, valjda i na aktuelni režim. Zašto u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije predlažem brisanje člana 10? To činim iz jednostavnog razloga, a kolega Jovanović je citirao član 10, pa ja to ne bih činila, što je zasnovan na pretpostavkama. Od 1976. godine do danas sve će biti zasnovano na pretpostavkama, a po sistemu "šta bi bilo kad bi bilo" i da će ta komisija, koja će biti angažovana za ovu lustraciju - a očigledno je da iz vladajućeg DOS-a ima puno članova Saveza komunista, za razliku od vas, nikada nisam bila član te partije, pa znate kako treba praviti komisiju za ispitivanje moralno-političke podobnosti - znati da okrivi nekoga ko je tada znao šta je to u stvari, ali, eto, nije to glasno rekao. Mislim da je ovo vrlo neozbiljan član, kao što mislim i da je neodgovoran zakon, jer mi izigravamo pravosuđe u našoj zemlji. To nama zaista nije potrebno. Ostavimo sudijama da rade stvari koje im je činiti za sve nas. Ako bi ovo trebalo primeniti, u narednih nekoliko godina bi trebalo da se svi mi, prvo mi iz ovog parlamenta, nas 250, lustriramo. Prisustvo člana 10. govori u prilog tome da će doći do prisile da pravosudni organi, u slučaju kada bi hteo da se povede neki slučaj lustracije kod nekog od aktuelnih ili poznatih lidera, a nije važno da li je to na lokalnom ili na republičkom nivou DOS-a, biće zastrašeni i to neće učiniti, jer će ostati bez svoje funkcije, i to ne samo pravosudni organi. Očigledan je pritisak. Očigledno je da se ovim članom želi izvršiti pritisak i očigledno je da se to odnosi na sve ljude koji će obavljati bilo koju javnu funkciju i koji su čak obična službena lica. Ovog puta, iako uvek ne apelujem na poslanike, niti na predlagača gospodina Andrića da prihvati ovaj amandman, nego želim, kao i sve kolege koje su podnele amandmane, da ukažem na besmislenost svakog člana pojedinačno, pa i zakona u celini, te da zamolim poslanike da u danu za glasanje ne prihvate ovaj zakon ni u načelu, a ono što bi bilo najbolje, to je da ga predlagač povuče iz procedure, dok je vreme.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Da, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj član zakona je čisto deklarativnog karaktera. On sadržinski ne znači mnogo. Ako je istina da je predlagač hteo ono što kaže da jeste u svom obrazloženju za donošenje ovog zakona, trebalo je da krene od suđenja đeneralu Draži Mihajloviću, od slanja ljudi na Goli otok pa naovamo, a ne da se opredeli za primenu ovog zakona od 1976. godine. Mnogi bi onda došli pod udar, a da i ne trepnemo. Međutim, zaista smo prevazišli tu podelu u našem društvu, čini mi se, na partizane i četnike. Došlo je, konačno, u ovih 10 godina do tog pomirenja i ne bi trebalo da to sada na ovaj način ponovo povampirujemo. Stavimo tačku na to i počnimo da se ponašamo kao civilizovani ljudi. S jedne strane, mi hoćemo, navodno, neke evropske integracije, a činimo sve što ni jedna država u toj evropi ne bi činila. Svi koriste redovne institucije u državi da ono što ne valja kao korov unište, da sprovedu eventualnu represiju do one mere dokle je ona dozvoljena, vode adekvatnu kaznenu politiku, vode i taj politički život mnogo zdravije nego štoto mi možemo. Dokaz za to - ovih dana vodimo ovde iscrpnu diskusiju o nekim zakonima. Ovo je jedan politički zakon koji je važan za političku scenu Srbije, neke reperkusije će neke političke stranke sigurno imati zbog ovog zakona. Vidimo da Vlada priprema još neke zakone vezane za politički život: zakon o političkim strankama, ponovnom upisu i registraciji stranaka. Nisam imala prilike da vidim taj nacrt zakona o finansiranju stranaka, koji nam takođe treba. Pričaćemo o njima. Malo gde možete da čujete šta mi o tome zaista mislimo, sem ovde u parlamentu, oni koji imaju strpljenja da sede i da slušaju i nekoliko ljudi na galeriji. Novinari koji čuju to, ne mogu da prenesu, pa čak neće ni sa konferencija za štampu na kojima se uvek osvrnemo i na rad Skupštine. Danas niste mogli u ni jednim dnevnim novinama da pročitate ni jedan komentar ni izveštaj sa jučerašnje konferencije za štampu SRS. Kakva je to klima u kojoj mi to radimo i donosimo ovakav zakon? Imam utisak da ovaj član služi za one nosioce funkcija sa kojima vi ne znate kako ćete. Ne biste mogli nikako da ih se rešite na neki zakonit način. Tu pre svega mislim na gospodina Prijića, specijalnog tužioca. Ovaj član vam daje mogućnost da se sa njim u jednom momentu obračunate na najbezbolniji način. Zamislite situaciju, prošlo je to vanredno stanje, desetak hiljada ljudi, a možda i više je privedeno, a da ih niko nije ni saslušao, ni pitao zašto ste tu, ni imate li šta da kažete, a nikada nisu imali nikakav kriminalni dosije, da tuže državu i da kažu šta im se u međuvremenu dešavalo, u kakvim su uslovima bili tih 30, 50, 60 dana. Nije ni čudo što predlagač predlaže da će biti potrebna finansijska sredstva za sprovođenje ovog zakona. On tu sigurno nije mislio samo na rad te komisije, nego na posledice koje će sam zakon proizvesti. (Predsednik: Petiminut.) Bilo je svakakvih zloupotreba od strane nosilaca raznoraznih funkcija u državnim organima i organizacijama, naročito od policije. Mnogi su bili zlostavljani, mnogi u strašnim okolnostima i situacijama provodili to vreme pritvora. Sve to je u suprotnosti sa Ustavom. Očekujem da ćemo mi, bogami, u budžetu za sledeću godinu, ako ne budemo napravili rebalans još ove, a verovatno nećemo zbog toga što treba završiti sudske sporove, morati da planiramo velika sredstva za sve one koji budu tužili državu Srbiju.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 11. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Petar Jojić i zajedno narodni poslanici Toma Bušetić, Joca Arsić i Bora Stanimirović. Da li se prijavljujete za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a zatim narodni poslanik Toma Bušetić.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je uložila amandman na član 11. Predloga ovog zakona. Iz brojke i navođenja svih onih prema kojima se treba primeniti lustracija, slobodan sam da kažem da primećujem samo da je predlagaču ostalo, što još uvek nije ovde predvideo, gatare i sobarice. Samo mu je još to ostalo za lustraciju, da lustrira još i to. Dame i gospodo narodni poslanici, ono što je karakteristično i što je jako opasno za primenu prava u jednoj demokratkoj državi, to je da isti organ koji donosi odluku, rešava i u drugom stepenu po prigovoru - komisija. Žalba kasnije ide Ustavnom sudu. (Ivan Andrić, sa mesta: Izuzimaju se sudije koje učestvuju.) Ne kaže da će se izuzeti taj i taj sudija. Dalje, predviđa se retroaktivnost, što je apsolutno suprotno Ustavu Republike Srbije, ceo zakon je u suprotnosti, kao što sam rekao, sa odredbama Ustava Republike Srbije, opšte Deklaracije o pravima čoveka, Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima, fakultativnog protokola uz Međunarodni pakt o građanskim i političkim pravima, drugog fakultativnog protokola uz Međunarodni pakt o građanskim i političkim pravima, koji ima za cilj ukidanje određenih sankcija, afričkih dokumenata o ljudskim pravima, Evropskea konvencije za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda. Zatim, u suprotnosti je sa Protokolom o ljudskim pravima i drugim međunarodnim pravnim dokumentima kojima se štite osnovna demokratska i ljudska prava. Očigledno da predlagač ima nameru da ostvari kontinuitet boljševičkog i komunističkog metoda za praćenje, lustriranje i onemogućavanje da se na određenim poslovima nađu određena lica, što u ovom vremenu, u 21. veku, kada smo u mogućnosti da se bavimo drugim poslovima, jako važnijim po interese Republike Srbije, nije bilo mesta niti potrebe da se predlaže ovakvim zakonom. Što se tiče osnovnog dokaznog materijala koji treba da posluži komisiji da li je neko lice kršilo ljudska prava ili nije, to treba da bude dosije službe državne ili javne bezbednosti. U svakom slučaju, mora se imati u vidu kvalitet informacija pribavljenih za određeno lice preko onih spoljnih saradnika koje su angažovale određene službe u određeno vreme, što znači - ako se ovaj zakon retroaktivno primenjuje, od 1945. godine će se dosijei određenih lica pregledati i na taj način utvrđivati da li je neko kršio ljudska prava ili nije. Apsolutno ni jedan ekspert i ni jedna pravna ustanova ne bi ni u kom slučaju ovako nešto predložili, znajući da je ovo u suprotnosti sa Ustavom i Paktom o ljudskim slobodama i pravima.
Peti minut.
Odmah završavam. Zbog toga, dame i gospodo narodni poslanici, bilo bi za očekivati da je predlagač ili aktuelna vlast predložila određene zakone kojima bi se povela široka akcija i aktivnosti da se poveća standard građana, da se poveća proizvodnja, da se podstiču manja preduzeća, zanatstvo, da se poljoprivreda unapredi, a ovako kada pogledate, mi se bavimo sankcijama. Mi sada izmišljamo samo norme koje ćemo da primenimo prema određenim licima, ali bojim se da će to loše odjeknuti u javnosti, kažem vam da hoće. Ovo nije dobar zakon, od ovoga niko nema koristi. Najveću štetu...
Na osnovu člana 102. izričem vam opomenu zato što se niste držali mog upozorenja o ograničenju dozvoljenog vremena.
Rekli ste da je peti minut.
Peti minut je prošao, pet minuta i 15 sekundi, nećemo se raspravljati, najviše pet minuta imate vremena, vi ste prekoračili i to.
Prema tome, dame i gospodo, ovo nije dobar zakon i mi predlažemo, srpski radikali, da ga ne usvojite, jer ćete imati jako kobne i štetne posledice po građane Srbije.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Prvo reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, kao podnosilac amandmana, pa narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, pa narodni poslanik Žarko Obradović.
Dame i gospodo, narodni poslanici, sam pristup ili razlozi za donošenje ovog zakona su pogrešni. Ovde predlagač kaže da je ovakav sličan zakon donet u brojnim zemljama Istočne Evrope, pominje se Poljska, Češka, Istočna Nemačka, Bugaska, Rumunija i tačno je, ti zakoni su doneti u ovim zemljama, ali najviše zbog štetnog uticaja stranog faktora. Nisu u pitanju neka druga kršenja ljudskih prava i nije u pitanju drugi štetni uticaj. Kod nas tog štetnog uticaja nije bilo, ako ne u nekom drugom vremenu, nije bilo u vremenu od 1990. do 2000. godine, tako da ovi razlozi u ovom delu nigde ne stoje. Kada je reč o samom članu 11, koji govori o tome koja su lica podložna odgovornosti, mislim da će se ovo, pre svega, obiti o glavu sadašnjoj vlasti, jer se mnoge stvari neće odnositi na našu stranku, izbori će vrlo brzo doći i na tim izborima pobediće patriotske snage, sasvim izvesno, ali je moguće da će nam nedostajati nekolicina poslanika; znate, vlast je vlast i nikad se ne zna. U toj situaciji moguća je koalicija sa DOS-om, sve je moguće. Ali je sada tu veliki problem. Mi bismo najradije sa Čovićem i Mihajlovićem, sa njima smo uvek bili. Međutim, šta ćemo ako se pokaže tačnim da je Čović vezan za ovu aferu sa ovim čepovima, sa ovom fabrikom, sa onim dugim cevima 150, a vezano za 5. oktobar; Čović će biti lustriran? Neće moći. Hajde onda sa Mihajlovićem.
Molim vas da se vratite na temu dnevnog reda, a ne da pravite koalicije.
Sve je ovo tema.
Nije tema.
Kako nije tema, ovde se govori ko može da bude lustriran.
A ne ko može da bude u koaliciji, apsolutno ste promašili temu, nemojte da se raspravljate sa mnom.
Molim vas za drugačiji pristup, lustracija će se najverovatnije odnositi, neću da govorim o koaliciji, dobro, evo, na ministra Mihajlovića. On je građanima Srbije rekao još 2001. godine da nema više organizovanog kriminala, taman je odahnuo, dobro je, a iza toga je bilo toliko kriminala, više ubistava za dve godine nego za proteklih 10 godina. Ovde svakako za lustraciju je i Vladan Batić, jer je sve vreme vršio pritisak na pravosuđe, na sudije, a jedno od osnovnih ljudskih prava je pravedno suđenje. Lustraciji bi svakako podlegao i sadašnji aktuelni premijer Zoran Živković, jer je pozivao građane da ne plaćaju struju, ljudi taman odahnuli, nećemo plaćati struju, došli računi po 100.000, 200.000, to je sada veliki stres, to je šikaniranje i oni nemaju te pare i novce da to plate. Svakako moraju da budu lustrirani i Vlahović, Milovanović i Đelić, jer su rasprodali fabrike, ukinuli osnovno pravo, ljudsko pravo na rad. Danas je u Srbiji milion ljudi bez posla, a od dolsaka DOS-a sigurno 400.000 do 500.000. Konačno, Dinkić; on je puškama ušao u Narodnu banku, on mora da bude lustriran i neće moći da bude na nekoj sličnoj dužnosti. Na kraju, sasvim je jasno...
Peti minut.
... mi bismo sutradan vrlo rado podržali i gospođu Natašu Mićić, bez obzira na sve, jer ona je nama simpatična, i srednjoj i mlađoj generaciji u SPS-u, ali ovi stariji se bune i kažu - ne možemo nju nikada da podržimo, jer je kršila Poslovnik, stalno nas kažnjavala. Njima to ne smeta, nama ne smeta, ali generalno gledajući, sve opcije će se obiti o glavu sadašnjoj vlasti i najbolje bi bilo da se ovaj zakon povuče i da se ne glasa.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović.
Biće zanimljivo videti ko će biti lustriran poimence. Ovaj amandman na član 11, zato ga je kolega Toma predložio, predviđa da se taj član briše, iz prostog razloga što kada se pogleda sve ovo što piše u članu 11, baš me interesuje kako će izgledati u praksi. U stvari, ovaj zakon i ovaj član pokazuju suštinu, jer treba ljude eliminisati iz političkog života, treba ih sprečiti da učestvuju na izborima. Tu su navedeni taksativno, prvo narodni poslanici, pa onda svi ostali. Ako se pogleda sve ono što se zbilo u protekle dve godine, biće zanimljivo videti da li će jedan predstavnik Vlade Republike Srbije moći biti kažnjen za neku značajnu dužnost, a sada idu izbori i ima među njima onih koji su sigurno viđeni kao kandidati za narodne poslanike; da ne pričam o onome što će biti posle, jer posle neki od njih uopšte neće doći do te situacije da budu kandidati za ove funkcije, jer će DOS izbore izgubiti. Ali, kako da budu kandidati za narodne poslanike, tu sam juče pomenuo primer sudske odluke Vrhovnog suda Srbije kojom je poništena odluka Vlade Republike Srbije o uvođenju prinude uprave u opštini Priboj. Odlukom Vlade suspendovana je lokalna samouprava u opštini Priboj, ne znate još, možda vi i znate, ali oni na koje se odnosi ne znaju, pa vi treba da im prenesete, da znaju da će biti predmet lustracije, dakle, suspendovana su osnovna ljudska prava građana opštine Priboj. Ta vlada, ako zakon bude usvojen, a izgleda da hoće, oni moraju objektivno biti predmet lustracije. Imamo sudsku odluku, a kamoli stav komisije koja će morati to da poštuje. Naravno, oni koji su predložili ovakav poslovnik o radu Narodne skupštine će biti sigurno lustrirani, jer mnogobrojne izmene koje su činili proteklih dve godine same po sebi govore. Baš me interesuje šta će biti sa sudijama, jer su i oni predmet ove lustracije, pogotovu sa onim sudijama koji su svojim činjenjem ili nečinjenjem doprineli da Slobodan Milošević bude kidnapovan i odveden u Hag. Podsećam, gospodin Milošević je tada bio pritvorenik u Centralnom zatvoru, članom 316. Zakona o izvršenju krivičnih sankcija predviđeno je da se pritvorenik samo po nalogu organa koji vodi postupak može privremeno izvesti iz zatvora i sprovesti drugim organima.Članom 120. istog zakona propisano je da primenu mere pritvora nadzire predsednik okružnog suda na čijem je području sedište zavoda u kome se izvršava pritvor i članom 321. da se pritvorenik otpušta iz zatvora na osnovu rešenja o ukidanju pritvora i naloga za puštanje iz pritvora, donetih od suda pred kojim se vodi postupak. Članom 192. Zakona o krivičnom postupku propisano je da pritvor određuje istražni sudija nadležnog suda. Iz citiranih propisa nedvosmisleno proizilazi zaključak da je gospodin Milošević tog dana, 28. juna 2001. godine, imao status pritvorenog lica nad kojim jurisdikciju ima isključivo istražni sudija i sudski organi. Akt Vlade Srbije od 28. juna, kao podzakonski akt koji je bio donet suprotno odluci Saveznog ustavnog suda koja je bila opšteobavezna i izvršna, predstavlja i kršenje tadašnjeg saveznog i republičkog Ustava, brojnih saveznih i republičkih zakona i kao takva nije mogla biti pravni osnov za izručenje gospodina Miloševića. Ovo pominjem iz prostog razloga što u međuvremenu dvoje sudija koji su svojim činjenjem i nečinjenjem omogućili da do ovog kidnapovanja dođe, čini mi seoboje sudije Vrhovnog suda Srbije...
Pet minuta.
(Da. gospođa Vida Petrović-Škero je očigledno zbog dugog jezika smenjena, pa je prebačena u Vrhovnoni sud, a gospodin Čavlina je dobio nagradu za ono što je učinio.) ... oni će biti predmet ove lustracije i to je nesporno. Poslednja stvar, u ovom članu tačka 16. kaže - funkcionera i ovlašćenog službenog lica u BIA-i; ovako ako bi se primenjivao ovaj član i ova tačka, to ima za cilj praktično da se ukine bezbednost u ovoj državi, a što između ostalih političkih razloga mislim da je jedan od ciljeva GSS-a. Hvala.
Za reč se javila narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, po Poslovniku, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, malo smo ishitreno juče počeli sa pretresom ove tačke dnevnog reda. Ako se sećate, u dva sata i deset minuta je otvoren pretres i nisam imala prilike, a imala sam nameru da odmah na početku rasprave o ovoj tački dnevnog reda - znajući da je u pitanju tema koja je vrlo škakljiva i moramo da prozivamo pojedine osobe trenutno aktuelne vlasti - da zamolim predsednika Skupštine za malo više tolerancije nego što to ona obično ima. Znamo da je kratak taj prag tolerancije, pa da nam omogući ovde, i poziciji i opoziciji, da razgovaramo o tome. Dakle, nisam imala mogućnosti. Danas se pokazalo da gledajući samo u sat, jer je u pitanju vreme da završimo ovu raspravu što pre, oročeni smo nekim datumom, na pet minuta i nekoliko sekundi rasprave jednog poslanika izriče se mera opomene. Ta mera ima i svoju novčanu vrednost. Gledala sam na sat znajući šta će se danas dešavati, kada je gospođa Čomić govorila dve sekunde, prešla to vreme od pet minuta....
Govorila je četiri minuta i nemojte da govorite neistinu, ionako imate dve opomene, pred oduzimanjem reči ste.
Nemate razloga da mi oduzmete reč, sasvim fino pričam. Iskoristiću svoje vreme za obrazlaganje. Dakle, tražim da se po članu 102. ... (Predsednik: Nije, nego član...) Hoćete da me pustite da kažem šta imam, pa mi odgovorite. Po članu 102. Administrativni odbor da se izjasni o tome da li je to narušavanje reda, ako poslanik hoće da završi rečenicu, pa prođe dve-tri sekunde, do pet, iza pet minuta. Naravno, htela bih opet da iskoristim priliku da vas vrlo kurtoazno zamolim da, koristeći svoja ovlašćenja iz člana 28, pokažete bar toliko strpljenja koliko svi ostali poslanici u sali imaju, pa da ovu raspravu završimo onako kako smo i počeli. Zahvaljujem gospodinu Andriću što je već u svom ekspozeu, kada je govorio o Predlogu zakona, spomenuo sve one osobe koje smo mi posle toga spominjali, pa nas na taj način amnestirao kod predsednika Skupštine. To je bila moja molba. Znači, zahtev Administrativnom odboru da se izjasni da li je prekršen Poslovnik od strane predsednika Skupštine. Jeste to diskreciono pravo, ali može da se odredi i o tome da li je to kršenje Poslovnika, ako poslanik završi svoju rečenicu nakon isteka tog vremenskog perioda od pet minuta, koliko imamo vreme za raspravu. Od vas ne tražim nikakvo objašnjenje.
U pravu ste, to jeste moje diskreciono ovlašćenje. Podsećam vas, takođe, na član 137. koji govori o raspravi u pojedinostima i kako se ona obavlja. Na kraju se završava da svi koji učestvuju u raspravi imaju pravo da se jave za reč po jednom u trajanju najmanje pet minuta. Tako piše u Poslovniku, član 137. Ukoliko nekog na vreme upozorim da je otpočeo peti minut, a on se pri tom ne pridrži tog upozorenja, onda imam potpuno pravo da takvom poslaniku izreknem opomenu. (Gordana Pop-Lazić, sa mesta: Hvala na objašnjenju.) Nema na čemu i drugi put. Možete da dobijete reč, ako hoćete po amandmanu da govorite. Izvolite. (Dragan Ljubojević, sa mesta: Vreme.) Pa, šta? Neka je. Kakvo vreme? Da li piše pauza u 14,00 časova. Nađite gde piše.
Gospođo predsedavajuća, ne moramo da imamo uopšte pauzu. Možemo sutra do 7,00 sati ujutru da radimo. Noćas sam se ispavala i evo me ovde, orna da radim dok ne završimo po ovom predlogu zakona. Član 11. je jedan od ključnih članova koji nam ukazuju na to da predlagač misli samo na one koji trenutno obavljaju neke funkcije i na one koji će ubuduće vršiti neke funkcije. Ne podseća nas ili nigde nije rekao to u nekom članu da će pod ovo potpasti, s obzirom da idemo od perioda iz 1976. godine, i neki nosioci funkcija koji se ne mogu ovde prepoznati. Nisu se tako zvale te funkcije, a ovlašćenja su bila ista. Mislim da ste pokazali kakve su namere, jer mnoga lica u okviru nekih drugih organa mogla su i imala su ovlašćenja da krše Ustav, a ona će samim tim što nisu nabrojana u ovih 19 tačaka biti amnestirana. Što se tiče poslanika Narodne i pokrajinske skupštine, mi bismo zaista trebalo da budemo amnestirani, ili svi, ili bar oni koji su glasali za to da menjamo Ustav na protivustavan način. Ne moramo uopšte da idemo dalje, šta smo za ove skoro tri godine radili. Poslanici su o tome glasali i na taj način su prekršili Ustav, a posledice toga biće takve da sigurno zahtevaju preispitivanje odgovornosti pojedinih poslanika. Što se tiče predsednika i sudija Ustavnog suda, a ne samo Ustavnog suda nego i svih ostalih sudija, u članu 101. piše da se zakonom određuje kada prestaje funkcija sudija i da je njihova funkcija stalna i sve u vezi sudija, pa ih ne možemo sada još i na ovaj način lustrirati. Zašto ne možemo da lustriramo profesore u osnovnim školama, srednjim školama, ako su kršili Ustav, a imali su i oni mogućnost da na različite načine krše Ustav, bez obzira što nisu, recimo, nosioci nekih javnih funkcija. Oni obavljaju delatnost koja je izuzetno važna. Nemojte da mislite da se sada zalažem za to da lustracije treba da bude i to selektivne; mislim da ne treba da bude nikakve lustracije. To je stav SRS i mi taj stav hoćemo da odbranimo, koliko god je to moguće i koliko nam vreme za ovom skupštinskom govornicom to bude dozvoljavalo. U tački 13. predviđate odgovornost direktora i članova upravnog odbora, javne ustanove čiji je osnivač Republika, pokrajina ili lokalna samouprava. Tu spominjete i članove saveta univereziteta, rektora univerziteta i dekana fakulteta, pa gde vam je onda autonomija univerziteta. Kako to oni krše Ustav, rektori univerziteta i članovi saveta univerziteta. To je nešto zaista nedopustivo, a pogotovo što se i vi deklarativno izjašnjavate za to da univerzitet treba da bude autonoman. "Predsednika i člana upravnog odbora ili drugog odgovarajućeg organa upravljanja, direktora i odgovornog urednika organizacije koja se bavi javnim informisanjem ili izdavaštvom".Da li je moguće da ne možete na drugačiji način da se rešite Bojane Lekić i gospodina Komrakova ili će se oni možda osloboditi odgovornosti zbog toga što javno informisanje kao ustavna kategorija nije zadovoljeno zbog toga što su rekli - upravni odbor je o tome odlučio. A upravni odbor je rekao - skupštinski odbor je tako odlučio, ne možemo mi protiv skupštinskog odbora, on nas je uputio, dao nam je samo mogućnost da prenosimo skupštinska zasedanja, ali nije rekao - morate, poštujte našu odluku, nego je rekao - preporučujemo vam i mi smo tako odlučili. Po tome niko neće biti odgovoran. Ako ovo ostane mrtvo slovo na papiru onda je to samo jedan politički marifetluk, ali ako se bude primenjivao, bogami biće krvi do kolena izgleda.
Nema više prijava za reč o ovom amandmanu. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Pretpostavljam da ne želite reč. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Raspravu nastavljamo za sat vremena, znači u 15,05 časova, raspravom o amandmanu na član 11. koji su podneli narodna poslanica Anita Beretić i narodni poslanik Aleksandar Radosavljević. [[Posle pauze - 15,40]] Pre nastavka sednice, molim vas da utvrdimo da li imamo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za rad. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Radosavljević i Anita Beretić. Da li želite reč? Izvolite, narodni poslanik Aleksandar Radosavljević ima reč.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, članom 11. predloženog zakona se utvrđuje broj onih lica prema kojima treba da se sprovede postupak lustracije. Koleginica Beretić i ja smo podneli amandman koji treba otprilike malo da pojasni, naročito tačku 13, i da uvede jednu novu tačku. Pojasniću zašto. Naime, tačkom 13. u alineji 2. se navodi da pod postupak lustracije treba da budu podvrgnuti predsednik i članovi upravnog odbora ili drugog odgovarajućeg organa upravljanja, direktor i odgovorni urednik organizacije koja se bavi javnim informisanjem ili izdavaštvom. Smatrali smo da ovaj tekst tačke 13. alineja 2. treba da glasi da postupak lustracije obuhvata - predsednika i člana upravnog odbora ili drugog odgovarajućeg organa upravljanja, direktora, zamenika direktora, glavnog urednika, zamenika glavnog urednika i urednika rubrike organizacije koja se bavi javnim informisanjem ili izdavaštvom. Mislim da je jasno zbog čega smo proširili spektar ljudi koji treba da budu obuhvaćeni ovim postupkom, jer smatramo da je proteklih petnaestak godina jasno pokazalo da su, zapravo, ova lica, pogotovu u sferi informisanja, pokazala da ne zaslužuju onu pažnju i onaj stepen odgovornosti koji su imali. Takođe smo bili mišljenja da, bez obzira što tačka 8. kaže - "zamenika i pomoćnika ministra, funkcionera koji rukovodi republičkim, odnosno pokrajinskim organima i organizacijama" - tako da onaj deo koji smo mi zamislili da se odnosi na direktore poreskih uprava, zamenike direktora poreskih uprava, pomoćnike direktora, delimično se sadrži u tački 8, da ipak poimence treba pomenuti i one koji se nalaze na mestima u lokalnim samoupravama odnosno one koji su direktori regionalnih poreskih uprava. Pretpostavljam da je, kada sam govorio i pominjao nazive funkcija ovih lica, svako od vas ponaosob zamišljao onog malog lokalnog moćnika koji je u proteklih petnaestak godina prilično kršio ljudska prava, da ne bismo ponovo došli u takvu situaciju da eventualno nove kandidate dovodimo da mogu na taj način da zloupotrebljavaju funkciju. Smatramo da i oni treba da budu obuhvaćeni ovim postupkom. Iskreno se nadam da će predlagač zakona imati razumevanja za ovaj naš amandman. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, predstavnik predlagača prihvata ovaj amandman. Za reč se javila narodna poslanika Gordana Pop-Lazić.
Evo argumenta koji dolazi od strane Demokratske stranke u prilog mojoj diskusiji po ovom amandmanu, koji je podnela Srpska radikalna stranka, a koji sam pokušala dodatno da obrazložim - da je prosto nemoguće da se obuhvate ovako poimenice sva lica koja vi želite da lustrirate. Drugo, mešate pojam lokalne samouprave i teritorijalne jedinice. Lokalna samouprava je samo grad i opština. Teritorijalna jedinica je autonomna pokrajina i ona nije lokalna samouprava. Koliko vidim, iz lokalne samouprave pod tu vašu lustraciju potpao bi samo sekretar skupštine opštine ili sekretar skupštine grada koji je imenovano lice, a zaboravili ste predsednika skupštine i predsednika opštine po novom Zakonu o lokalnoj samoupravi, koji ima izuzetno velika ovlašćenja. Prema tome, usaglasili ste to kroz amandmane što se tiče odgovornosti svih funkcionera na svim nivoima vlasti koji trenutno postoje. Ali, ako se vratite unazad, recimo,gospođa Gorica Mojović imala je izuzetno ovlašćenje u ono komunističko vreme po pitanju kulture. Bila je glavna za postrojavanje pionira i pionirki u vreme održavanja sletova na stadionu JNA, organizovanja karavana za Kumrovec i tome slično. Takvi će biti amnestirani od odgovornosti, a govorite o nekom periodu od 1976. godine. Vi mislite samo na ovaj period od kada je uvedena demokratija u Srbiji i verovatno mislite da se na taj način obračunavate samo sa onima koji trenutno učestvuju na političkoj sceni i to onima koji su u opozicionim političkim partijama. Posle sledećih izbora, i na lokalnom i na svim ostalim nivoima, ta sadašnja opozicija koja je, pre svega, oličena u Srpskoj radikalnoj stranci, biće nosilac svih ovih važnih funkcija i mislite da će ovaj zakon, kao takav, moći da opstane ukoliko uopšte bude donet, a može da bude donet samo zahvaljujući volji Demokratske stranke. Građanski savez nema taj kapacitet u Skupštini Srbije da izdejstvuje usvajanje ovog zakona i neka znaju svi oni koji budu dali kvorum za izglasavanje ovog zakona, makar glasali i oprečno, biće nosioci odgovornosti za donošenje ovakvog jednog nedemokratskog i neustavnog zakona.
Nema više prijavljenih za reč o ovom amandmanu. Na član 12. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Nebojša Jović i Joca Arsić i narodni poslanik Stevan Kesejić. Da li ima prijavljenih za reč? Reč ima narodni poslanik Nebojša Jović.
Poštovani narodni poslanici, Predlog zakona o odgovornosti za kršenje ljudskih prava je u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije, sa nedavno donesenom Ustavnom poveljom i Poveljom o ljudskim i manjinskim pravima i građanskim slobodama, kao i sa Krivičnim zakonom Republike Srbije. Iz tih razloga, poslanička grupa SPS podnela je amandmane, kojima predlaže da se članovi ovog zakona brišu, što govori o tome da smo protiv predloženog zakona. Kolega Joca Arsić i ja smo, u ime SPS, podneli amandman da se briše član 12. Taj član govori o učesnicima u postupku. On kaže: "Stranka u postupku je lice čija se odgovornost zakršenje ljudskih prava ispituje pred Komisijom za ispitivanje odgovornosti za vršenje ljudskih prava. Ako Komisija smatra da je potrebno radi izvođenja dokaza, a naročito radi uzimanja izjave od lica čije je ljudsko pravo povređeno, pozvaće Ombudsmana da učestvuje u postupku. Do otpočinjanja delatnosti Obudsmana, Komisija će sa liste javnih tužilaca i njihovih zamenika u Republici pozvati javnog tužioca odnosno zamenika da učestvuje u postupku, vodeći računa o povezanosti mesta na kojem je došlo do kršenja ljudskih prava i područja pozvanog javnog tužioca odnosno zamenika." To je upravo i sporno u ovom članu. Član 105. Ustava Republike Srbije kaže: "Javni tužilac ne može obavljati službu ili posao zakonom utvrđen kao nespojiv sa njegovom funkcijom". Član 101. Ustava Republike Srbije kaže da ni sudija ne može da bude član komisije odnosno ne može obavljati službu ili posao zakonom utvrđeni kao nespojivi sa sudskom funkcijom; takođe, stavom 4. člana 126. definisano je da sudija Ustavnog suda ne može vršiti drugu javnu funkciju ili profesionalnu delatnost, a isto tako ni sudije ne mogu obavljati druge plaćene poslove. Rad Komisije nije usklađen sa našim zakonodavstvom. Naše zakonodavstvo polazi od toga da je neko nevin dok se ne dokaže krivica. U zakonu se suprotno predlaže - da komisija i veća vrše proveru i daju obaveštenja sredstvima javnog informisanja ako lice ne odustane od kandidature za neku funkciju ili se ne povuče sa položaja. To stvara prostor za obračun sa političkim neistomišljenicima. To je i cilj ovog zakona odnosno uvođenje moralno-političke podobnosti, a pod izgovorom zaštite ljudskih prava. Znamo da se u članovima od 2. do 7. Povelje o ljudskim i manjinskim pravima i građanskim slobodama kaže "da se ne sme vršiti diskriminacija, da su svi pred zakonom jednaki i da se zajemčena ljudska i manjinska prava ne mogu ograničavati". Član 9. kaže: "Svako ima pravo na sudsku zaštitu i na pravično suđenje". Nivo dostignutih prava ne može se smanjivati. O tome ne može odlučivati komisija bilo kakvog, pogotovo komisija ovakvog sastava, pri čemu ne postoji pravi osnov za njeno formiranje. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred Srpske radikalne stranke podneo sam jedan, u logičkom nizu, amandman na član 12. zakona o odgovornosti za kršenje ljudskih prava, kako vi govorite - lustracija. No, pokušaću da izbegnem tu reč, jer mogu da napravim lapsus pa da kažem "lusterizacija" ili nešto slično, jer upravo zakon na to liči. Naime, ne poštujući, inače, aršine - jednako za sve građane Srbije, a posebno ne za sve političke stranke, dakle, Krivični zakon, zatim Ustav i sve ostalo, važeći zakon se jednostavno primenjuje onda kako odgovara DOS-ovskoj većini i vlasti u ovoj državi, a kada su u pitanju ostali građani koji nisu bliski ovoj vlasti, onda se on primenjuje selektivno odnosno onako kako odgovara većini u ovom narodnom parlamentu i u Vladi Republike Srbije. S obzirom na kratkoću vremena, meni bi trebalo za ovaj amandman mnogo duže od pet minuta, pa ću samo nekoliko aspekata da iznesem na član 12. ovog zakona koji govori o učesnicima u postupku, dakle o licima na koje se odnosi kršenje ljudskih prava. Moram odmah da vam priznam, već samim izlaskom imam neki strah, strepnju, zebnju, sav treperim kad izađem ovde, ne znam šta će mi se dogoditi, jer nije ovde prvi slučaj bio da se, iako govorim, dakle, o dnevnom redu, temi, da mi se uskraćuje mogućnost da iznesem ono što mi Ustav daje za pravo. U Ustavu se kaže da narodni poslanik zastupa svoja politička prava, stavove itd, što je zapisano u članu 77. Ustava Republike Srbije. U istom članu u stavu 2. se kaže da narodni poslanik ne može biti pozvan na krivičnu odgovornost za izraženo mišljenje ili glas u Narodnoj skupštini, a posebno ne može biti kažnjavan. Šta se dešava? Ovde se kažnjavaju narodni poslanici. Govoriću upravo sa tog aspekta, jer nemam vremena da govorim o svim ovde navedenim zaštićenim, amnestiranim od onih drugih zakona, koji su doneti ovde, u Narodnoj skupštini Srbije, dakle o ministrima koji su ovde bili pominjani, a protiv kojih su bile podnošene krivične prijave, ali nikakve sankcije nisu snosili. Dakle, očigledno je da i ovaj zakon ima nameru i namenu da se selektivno primenjuje protiv političkih neistomišljenika. U članu 12. se govori o tome da se lice ispituje pred Komisijom za ispitivanje odgovornosti za kršenje ljudskih prava, a Komisiju će formirati ova skupštinska većina, dakle, DOS-ovska mašinerija. Iz toga proizlazi da će oni ocenjivati ko je kršio ljudska prava, imaće mogućnosti da amnestiraju određene, koji su to zaista i činili, ali pripadaju njihovoj - DOS-ovskoj većini. Zbog svega toga, predložio bih da se ne prihvati ovaj zakon. Ako se upravo bude primenjivao, na taj način bi predsednik Narodne skupštine prvo morao biti lustriran, a upravo zbog toga što je na prvom mestu ovo što sam rekao oko kršenja ljudskih prava narodnih poslanika, a što je sasvim evidentno. Šta će očekivati ostali građani, ako narodni poslanici, koji imaju imunitet, doživljavaju takve stvari da se čak i njihov život dovodi u pitanje za govornicom Narodne skupštine.
Govorite pet minuta.
Hvala. Zbog toga smatram da bi ovo što traži predlagač iz te minorne stranke - a u mom okrugu nema nijednog člana Građanskog saveza, čak se postavlja i pitanje da je to možda neka vladina neorganizacija - bilo nebuloza, da se prihvati takav zakon, koji predlažu neki anonimusi, oni koje ni građani u Srbiji ne poznaju. U interesu je i predsednika Narodne skupštine da, iako je potpisnik ovog predloga, ne prihvati ovaj zakon.
Da li se još ko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, a zatim narodni poslanik Žarko Obradović.
Član 12, koji definiše učesnike u postupku za ispitivanje odgovornosti, protivustavan je kao i svi ostali. Pokušaću da vam to dokažem. U stavu (1) predviđeno je da je stranka u postupku lice čija se odgovornost za kršenje ljudskih prava ispituje pred Komisijom za ispitivanje odgovornosti za kršenje ljudskih prava (u daljem tekstu: Komisija). Po našem mišljenju, u daljem tekstu je to preki sud ili parasudski organ, kakav nije predviđen Ustavom Republike Srbije. U stavu (3) predviđate da ako Komisija smatra da je to potrebno radi izvođenja dokaza, a naročito radi uzimanja izjave od lica čije je ljudsko pravo povređeno, pozvaće Ombudsmana da učestvuje u postupku. Tog ombudsmana još nemamo u Ustavu Republike Srbije. To i sami znate, pa u stavu (4) predviđate da do otpočinjanja delatnosti Ombudsmana, Komisija će, pod uslovima iz stava (3) ovog člana, sa liste javnih tužilaca i njihovih zamenika u Republici, pozvati javnog tužioica, odnosno zamenika da učestvuju u postupku, vodeći računa o povezanosti mesta na kojem je došlo do kršenja ljudskih prava i područja pozvanog javnog tužioca odnosno zamenika. Članom 103. Ustava Republike Srbije predviđeno je da je javno tužilaštvo samostalni državni organ, koji goni učinioce krivičnih i drugih zakonom određenih kažnjivih dela i ulaže pravna sredstva radi zaštite ustavnosti i zakonitosti. Član 105. govori o tome da javni tužilac ne može obavljati službu ili posao zakonom utvrđen kao nespojiv sa njegovom funkcijom. Imamo i Zakon o javnom tužilaštvu. Podsetila bih vas da je, u više navrata, bio na dnevnom redu ove skupštine, izmene i dopune tog zakona, čini mi se da je baš to bilo dva puta, a jasno stoji šta je posao javnog tužioca, šta on radi u sistemu podele vlasti, a šta on nikako ne može da radi. Kako ćete obezbediti nekog javnog tužioca koji će se prihvatiti ovog posla, a koji će samo po Zakonu o javnom tužilaštvu moći da bude zamenjen? Taj predlog o prestanku funkcije javnog tužioca apsolutno ima osnova. Čovek će izgubiti funkciju javnog tužioca zbog toga što je pristao da radi u jednoj ovakvoj komisiji, naravno ukoliko bismo imali pravnu državu. Ukoliko se pomiri sa tim i nastavi da radi u ovoj komisiji, onda nema svojstvo koje je neophodno za rad, što znači da nije ni javni tužilac, pa onda ostaje onaj koji je predmet lustracije, bez mogućnosti da ga bilo ko zastupa, a nema ombudsmana, nema javnog tužioca i onda ste došli u jednu bezizlaznu situaciju. Stavom (2) je predviđeno da na zastupanje lica iz stava 1. ovog člana, njegov položaj, pravo na odbranu i na branioca shodno se primenjuju pravila Zakonika o krivičnom postupku. Tu priznajete da je na delu jedan parasudski organ i da se radi o prekim sudovima. Motivacija koja vas je naterala da predložite ovakav jedan zakon nije bila dovoljna da predlažete neustavne zakone. To ide u prilog onoj konstataciji da čak i nešto što ne valja, politički ne valja, mi to politički osuđujemo, a vi hoćete da predložite ili da donesete, morate bar da zamotate u formu koja može da se ukalupi u ovaj, još uvek važeći, Ustav.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović.
Kolega Nebojša Jović je predložio brisanje ovog amandmana. Mi, poslanici Socijalističke partije Srbije, smatramo da je to sasvim logično zato što se članom 12. ovog zakona predviđa formiranje komisije, jednog, očigledno je, ad hok tela koje treba, nakon eventualnog usvajanja ovog zakona, da izvrši svoj posao, a da posle toga bude ukinuto. Ovaj zakon nema izgleda za dug život. Kratkoročnog je i pragmatičnog, kao i političkog karaktera. Sigurno je da predlagaču neće doneti neku veliku političku korist. Predložili smo brisanje ovog člana jer smatramo da se ovim članom zakona formira komisija, jedno radno telo, koje ne postoji u pravnom poretku naše zemlje; ne postoji u pravnom sistemu ove zemlje mogućnost da se formira komisija koja dobija ovlašćenja da spreči ljude u obavljanju javnih funkcija. Niko u ovoj zemlji, ako se poštuje Ustav Republike Srbije, kao i važeći zakoni, ne može biti kažnjen za bilo koje delo bez odluke suda. Ustav Republike Srbije u članu 23. stav 3. kaže: "Niko ne može biti smatran krivim za krivično delo, dok to ne bude utvrđeno pravosnažno sudskom odlukom". Ukoliko DOS ne poštuje Ustav Republike Srbije, a to je vrlo zanimljivo pomenuti iz razloga što je prethodno usvojen jedan mandat, baš pozivanjem na odredbu Ustava Republike Srbije i potrebu njegovog poštovanja, a u ovom slučaju se krši. Moram citirati i odredbe Povelje o manjinskim pravima i građanskim slobodama, koja je usvojena krajem feburara tekuće godine, gde se u članu 9. kaže, primera radi, da svako ima pravo na delotvornu sudsku zaštitu u slučaju da mu je povređeno ili uskraćeno neko ljudsko ili manjinsko pravo zajamčeno ovom poveljom, kao i pravo na uklanjanje posledica takvog kršenja. Pomenuću ovom prilikom i član 17. istog dokumenta, u kome se kaže da je "svakom zajamčena jednaka zaštita prava u postupku pred sudovima, drugim državnim organima i nosiocima javnih ovlašćenja. Svako ima prava da o njegovim pravima i obavezama, kao i optužbama protiv njega, bez odlaganja, odlučuje nezavisan, nepristrasan i zakonom ustanovljen sud. Sudske odluke se izriču javno, a sudski postupci su javni, osim u slučajevima određenim zakonom". Kolega Jović je predložio brisanje ovog člana, zato što logično smatra da jedno ovakvo telo može izreći meru smanjenja, ukidanja građanskih prava, prava da bude neko kandidovan i da bude biran, na osnovu neproverenih izjava ili dokumenata, koji objektivno nemaju svoju pravnu validnost. Ovde je zanimljivo pomenuti i, po našem mišljenju, jednu kontradiktornost u stavovima (3) i (4) ovog člana, gde se i tužilac uključuje u postupak rada komisije, a tužilac je organ progona i ne može izricati mere. Mislimo da je ovaj član kontradiktoran, da ovaj član ustanovljava nešto što nema osnova u pravnom sistemu, u pravnom poretku. Iz tog razloga je kolega predložio njegovo brisanje.
Nema više prijavljenih za reč o ovom amandmanu. Na član 13. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Dragan Ljubojević i Rajko Baralić. Da li podnosioci amandmana žele reč? Izvolite, narodni poslanik Dragan Ljubojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 13. ovoga zakona se bavi ispitivanjem odgovornosti pojedinaca. Kada se pročita ovaj član zakona, vidi se koji su bili motivi predlagača da predloži ovakav zakon. Član 11. ovoga zakona nabraja sve one koji potpadaju pod udar zakona. Imali smo ovde jedan amandman kojim je ta lista proširena, s obzirom da je prihvaćen od strane predlagača. Sa nekoliko rečenica osvrnuo bih se na tačku 1. člana 11, a u vezi je člana 13, koja predviđa da poslanici Narodne skupštine Republike Srbije mogu biti pozvani na odgovornost po ovom zakonu, odnosno lustrirani, a član 77. Ustava Republike Srbije, koji je još uvek na snazi, niste ga promenili, imate nameru, kaže: "Narodni poslanik ne može biti pozvan na krivičnu odgovornost, pritvoren ili kažnjen za izraženo mišljenje ili davanje glasa u Narodnoj skupštini". Praktično, vi manju sankciju ovim zakonom uvodite u pravnu proceduru od one koja je predviđena nekim drugim zakonom, a koja je, praktično, Ustavom Republike Srbije, zabranjena prema narodnim poslanicima, odnosno ne može se krivično sankcionisati za izraženo mišljenje ili davanje glasa u Narodnoj skupštini. Ako je narodni poslanik obavljajući svoju dužnost i učinio nešto, a vezano je za kršenje ljudskih prava, to može biti podvedeno samo pod ovo što kaže Ustav, dakle, izraženo mišljenje ili davanje glasa u Narodnoj skupštini. Praktično, Ustav ga od toga abolira, a vi ga ovim zakonom time kažnjavate. Zatim, član 13. stav (3): "U postupku lustracije utvrđuje se da su u vreme kršenja ljudskih prava bile ispunjene pretpostavke pojedinačne odgovornosti u skladu sa krivičnim i drugim kaznenim zakonima". Zašto neko ko je počinio krivično delo nije krivično odgovarao ili na drugi način bio sankcionisan nekim drugim zakonom? Ako je u periodu od 1976, kada su vaši ideološki sledbenici bili na vlasti, bilo propusta u sudu, u sudstvu, ako je u vreme prethodnog režima, kako ga vi nazivate, stanje u pravosuđu bilo loše, pa nisu krivično gonjeni oni koji su kršili ljudska prava, u ove dve i po godine vi ste pokušali, uveravali nas da zavodite red u pravosuđu. Imali ste prilike da one koji su kršili ljudska prava krivično ili u skladu sa nekim drugim zakonom gonite i sankcionišete. Možda bih mogao da se složim s tim da neki vid zabrane bavljenja politikom postoji, ali samo kao sporedna kazna. Kad se dokaže da je neko počinio određeno krivično delo, možemo onda da razgovaramo o tome da mu se zabrani bavljenje politikom, ali ako već dobije četiri ili pet godina zatvora, šta će mu onda ova kazna. Ako bude pravosnažno osuđen, zar vi mislite da će on biti izabran za odbornika, poslanika ili nešto tome slično? Ne možete vi da uskratite nekom, koga je narod izabrao, dao mu mandat, da bude predstavnik naroda, bilo u skupštini opštine, bilo da je to u Skupštini Republike Srbije, u Skupštini AP Vojvodina. Dakle, posebno se ovo odnosi na one koji se direktno biraju od strane naroda. (Predsednik: Peti minut.) Što se tiče onih koji bi mogli da potpadnu pod udar ovog zakona, sigurno je da je ovaj zakon politički motivisan i da će to biti obračun sa političkim protivnicima, ali neće samo sa opozicionim političarima. Vi pripremate teren i za obračun unutar svojih redova. Malopre sam predsedniku Građanskog saveza Srbije Ivanu Andriću predložio i ponudio ovu knjigu, da uzme da je pročita i da vidi ko je to tajni agent Sokrat, na koji način je on kršio ljudska prava, na koji način je on počinio krivična dela, odnosno radio suprotno ovom zakonu. To će mu biti dobar osnov da ga lustrira i ostvari ono što je naumio.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Da je Sokrat znao u kom kontekstu će mu se ime pominjati posle toliko godina, ne bi ni živeo. Član 13. govori o ispitivanju i odgovornosti pojedinca. Mi smo predložili da se ovaj član briše, zato što su slučajevi u kojima se isključuje odgovornost fizičkih lica, navedeni u stavu (4) ovog člana (neuračunljivost, poslovna nesposobnost i dr.), već uređeni nekim drugim propisima. Podsećam vas da je ovo takođe jedan od članova koji može veoma problematično da bude tumačen i primenjivan. O tome je ovde juče govorio jedan narodni poslanik, sa emocijom koju razumem, jer dvojica bez duše uvek može značiti jedan bez glave. Podsećam vas, kada je u pitanju poslovna sposobnost, da sam ovde pred vama pre godinu dana osporavao i osporio argumentovano, iako ste vi sa 11 glasova razlike to ignorisali i izabrali u jednom okrugu najvišeg organa državnog progona lice, iako sam ponudio dokumentaciju, dokaz da on nema poslovnu sposobnost. Nema potrebe da govorimo o tome, moje kolege ovde znaju o čemu pričam i znaju kolege narodni poslanici iz Čačka. Imali smo lice koje je sa svojom taštom zaključilo utovor o doživotnom izdržavanju i to takav da njega izdržava tašta. Ako je u tom trenutku bio advokat, ako je pored svega toga što ste to znali, izabran za okružnog tužioca u Čačku i sada mi govorimo ovde o lustraciji kao takvoj. Vodite računa, to su delikatne stvari, čitav član 13. je toliko problematičan da je gotovo neodrživ. Da kažem još jednu stvar, pitanje, molim vas kolege, ovde ima 15 lekara neuropsihijatara narodnih poslanika, pitanje ljudske neuračunljivosti je jedna od najdelikatnijih kategorija, sa tim ljudima treba da se postupa na human i ljudski, pravno i građanski regulisan način. Ako ovo ostane ovako kao što jeste, uvodimo u praksu nešto što može biti, ne samo krajnje nerazumljivo i opasno, već nešto što će jedan od članova ovog vašeg zakona, gde se govori da će se sprovođenju zakona pristupiti vodeći računa o ljudskom dostojanstvu, potpuno obesmisliti i zato predlažemo da se ovaj član 13. briše. Hvala lepo.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
U članu 13. je regulisano ispitivanje odgovornosti pojedinca kroz četiri stava: za odgovornost fizičkog lica za kršenje ljudskih prava, u slučajevima određenim ovim zakonom; pa u stavu (2) je rečeno - pripadnost određenoj političkoj stranci, organizaciji ili grupi, izuzev pripadnosti zločinačkom udruženju u slučaju kada je kršenje ljudskih prava istovremeno krivično delo za koje je nastupila zastarelnost krivičnog gonjenja, samo po sebi nije osnov za sprovođenje postupka lustracije i za izricanje lustracionih mera. Taj stav bi mogao da nas zavede da ne čitamo onako kako je napisano između redova i da ne osluškujemo šta se zaista dešava na političkoj sceni Srbije i šta možemo sve u medijima i preko sredstava javnog informisanja da čujemo. Mislim pre svega na elektronske medije, jer su oni daleko gledaniji, da ne govorim o Internetu, jer tu možete svašta da pročitate, čak i na sajtu MUP-a Srbije, možete da čujete gospodina Orlića, gospodina Čovića, gospodina Veselinova, koji će o pojedinim političkim strankama svakave kvalifikacije da iznesu, da kažu da su čak i zločinačka udruženja. Onda vam dođe znak jednakosti između neke političke stranke i zločinačkog udruženja. Onda se sve to odnosi i na njih, moram da kažem da ovo kako je napisano u stavu (2) ne amnestira političke stranke od odgovornosti, bez obzira što vi govorite o odgovornosti fizičkog lica. Govorite o odgovornosti fizičkog lica, onda nema nikakve veze da li je neko kršio ljudska prava kao član Demokratske stranke, Građanskog saveza, Socijalističke partije, Srpske radikalne stranke ili bilo koje. Fizičko lice je fizičko lice, njegovo političko ubeđenje je samo njegovo, zbog toga što pripada toj stranci ne može ga niko pozvati na odgovornost i u tome je očigledno napravljena jedna gruba greška. Što se tiče stava (3) da se u postupku lustracije utvrđuje da su u vreme kršenja ljudskih prava bile ispunjene pretpostavke pojedinačne odgovornosti u skladu sa krivičnim i drugim kaznenim zakonima, moram da vas podsetim na činjenicu, a i na ustavnu odredbu, da se za krivično delo odgovara samo ako je ono bilo u tom momentu, kada je učinjeno, predviđeno kao takvo Krivičnim zakonom. Dakle, retroaktivnost u tom smislu nikada nismo imali, sem kada je DOS došao na vlast. Tu smo počeli da uvodimo retroaktivnost, uveli smo taj presedan jednom i sada nastavljamo tom praksom koja očigledno nije dobra i stvara jedan nepovoljan milje, koliko za nas građane ove države, toliko za još, čini mi se, ne možda u ovom slučaju, ali možda u drugim slučajevima, nepovoljan milje za one koji bi navodno da ulažu kapital u ovu zemlju ili koje vi prizivate da dođu i da ulažu svoj kapital, ne bi li se pokrenula privreda. Svi traže i stabilnu političku klimu, stabilnu ekonomsku klimu, hoće da znaju kakvi zakoni ovde vladaju, kuda se krećemo u tom pravcu, kakva nam je monetarna politika, da bi svoj kapital ovde uložili, jer za njih postajemo potpuno neinteresanti. Dolazimo u situaciju da nam se onda najviši državni funkcioneri, bez obzira ko su i šta su, sreću sa nekim biznismenima, a znate, kada idem na duel, mislim na neku televizijsku emisiju, vodim računa da mi pandan bude barem potpredsednik neke stranke, jer neću sa svakim da izađem na duel, pa bi trebalo i vaši državni funkcioneri da vode računa na kom nivou se sastaju.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Nema prijave.) Na član 14. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Ljubomir Kragović i Dušan Cvetković. Da li želite reč, da vidimo ko je prvi potpisani, gospodin Ljubomir Kragović, zatim narodni poslanik Cvetković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničkog kluba SRS podneo sam amandman da se član 14. briše. Ovaj član reguliše materiju poštovanja dostojanstva ličnosti prema kojoj se vodi postupak lustracije. Stav (1) kaže - komisija i drugi organi postupka lustracije dužni su da poštuju dostojanstvo ličnosti lica prema kome se vodi postupak lustracije. Vidite, ranije su ljudi kroz one manifestacije, mislim na slet, maltretirali našu decu, kroz štafetu maltretirali našu decu da izlaze, morali su, to im je bila obaveza, ali to je bila ideologija komunizma i zašto te ljude lustrirati ponovo, nisu oni krivi što su morali da nose štafetu i da organizuju sletove. Mislim da je ta godina 1976. Pošto sam sa Kosova i Metohije, moram da kažem, zašto ne od 1945. godine, zašto ne, najveći zločin je napravljen nad Srbima 1945. godine, kada je Politbiro tadašnje Komunitičke partije Jugoslavije doneo odluku o zabrani povratka Srba na Kosovo i Metohiju, potpisao je pop Vlado Zečević. Šta se dešava? Ponavlja se tragična sudbina srpskog naroda. Godine 1999. ponovo se Srbi raseljavaju sa Kosova i Metohije i ponovo DOS ne čini ništa da vrati te Srbe na svoja ognjišta, to je sramota, kao da je napisana neka odluka Politbiroa iz 1945. i ovog politbiroa iz 2000. godine. U stavu (2) stoji - komisija i drugi organi postupka lustracije nisu ovlašćeni da primenjuju prinudne mere radi obezbeđenja prisustva i učešća lica prema kome se vodi lustracioni postupak. Oni nemaju ovlašćenja za neke prinudne mere, ali zato niste imali, dame i gospodo, ni ovlašćenja da amnestirate ni Fjoru Brovinu, niste imali ovlašćenja da amnestirate braću Mazreku, niste imali ovlašćenja da amnestirate ni par stotina šiptarskih terorista koji su bili u zatvorima, pa ste ih sve amnestirali. Lustrirate Srbe sa Kosova i Meteohije i to na jedan najgrublji način koji postoji u ovom civilizovanom svetu. Ništa ne radite da se omogući da se oni vrate na svoja ognjišta. Dalje, u stavu (3) člana 14. Predloga zakona piše - sva prava koja uživa lice protiv koga se vodi krivični postupak, uživa i lice prema kome se vodi postupak lustracije. Znači, onaj ko je predmet lustracije ima po Krivičnom zakonu neka svoja prava, a to pravo je da je on nevin sve dok se ne dokaže da je kriv. Međutim, svi ovi vaši članovi ispred člana 14. su u koliziji sa stavom (3) člana 14. Pozivate se na Krivični zakon, krivični postupak, a tražite da neko dokaže da nije kriv. Po Krivičnom zakonu, niko nije kriv, pravilo nevinosti je sve dok se ne dokaže suprotno, a vi u stvari optužujete, a onda kažete da taj koji je lustriran ili frustriran, šta znam koje termine koristite, treba da dokaže svoju nevinost. U stavu (4) člana 14. predloženog zakona je navedeno - svaka povreda procesnih ovlašćenja lica prema kome se vodi postupak lustracije predstavlja apsolutno bitnu povredu postupka. Koji je to sada organ... (Predsednik: Peti minut.) ... koji treba da utvrdi da li je došlo do povrede postupka nad nekim ko je lustriran. Kome oštećena strana treba da se žali? Vrhovnom sudu, Ustavnom sudu, onima koji su mu izrekli tu meru lustracije. Sastav komisije, koliko sam mogao da vidim, čine upravo ti članovi kojima treba naknadno da se žali. Vi se ovom lustracijom vraćate ne 30 godina unazad, nego pet vekova unazad, na ono - kadija te tuži, kadija ti sudi. Toliko. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dušan Cvetković.
Poštovano predsedništvo, uvažene koleginice i kolege poslanici, u dogovoru sa poslanicima poslaničke grupe SPS - Slobodan Milošević, podneo sam amandman na član 14. ovog zakona-nezakona, ove pravne farse koja se krije iza člana 73. Ustava Srbije. Veza sa ovim članom 73. je toliko čvrsta, kao i istinita, kao što je u hemiji istinito da se za N 2O2 može reći da je voda, jer, zaboga, razlika je samo u onoj maloj kvrčici ispod toga, one dvojke, sve to se može nazvati vodom ako se sudi po ovom zakonu. Uz sve to, ovaj član 14. je takođe i potpuno u suprotnosti sa poveljom iz Strazbura, zato što ponovo uvodi moralno-političku podobnost predsednika CK DOS-a, a da vas podsetim, rastao sam sa moralno-političkom podobnošću, osetio je davne 1966. godine na sopstvenoj koži. Ipak vas podsećam, od 1990. godine moralno-politička podobnost ne postoji u Srbiji. Međutim, danas kada želite da se zaposlite, prvo je pitanje da li ste iz DS-a, a možete da se eventualno zaposlite i da prođete, ako ste iz DOS-a, naravno odgovarajućeg DOS-a. Danas su i do mene došla rešenja ministra, gospodina Gaše Kneževića, da u upravne odbore srednjih škola u Leskovcu ne mogu da uđu oni koje je SO Leskovac predložila. Ovi školski odbori su formirani dok je DOS bio na vlasti, ali mora da ostanu u DOS sastavu, iako su na legalnim nedavnim izborima dosovci izgubili vlast. Treba socijalisti i druge stranke na vlasti, koje su sada u Leskovcu, da zauzmu mesta dosovaca u ovim školskim odborima. Pošto je DOS sada marginalna opozicija u Leskovcu, Gaša silom svog potpisa održava dosovce onde gde ih narod zaista ne želi. Pitam se, hoće li tu biti nekakve, bilo kakve lustracije. Vidi se iz ovoga da je lustracija kod Gaše Kneževića već odavno na delu i prema onome što je on već ustalio kao manir, zna da to radi i bez ovog zakona, kao što ste i videli. Kakvo je to, par ekselans, licemerje i kakva je to nepravda kada se u ovom članu 14. kaže, sva prava koja uživa lice protiv koga se vodi krivični postupak uživa i lice prema kome se vodi postupak lustracije. Ljudi moji, ne razumem kako može ovakvu neistinu da napiše i potpiše prof. Pravnog fakulteta Dragor Hiber, v.d. predsednika, bivši advokat, kada je meni inženjeru jasno da je sve upravo suprotno. Lustracija polazi od načela krivice, a vi ni krivi, ni dužni, na mig pojedinca, na mig političkog protivnika koji se uplašio da će u nekim budućim izborima biti lice koje se lustrira, morate da dokazujete nevinost.Kada sam malopre silazio sa govornice, kolega iz GSS-a, trenutno nije tu, rekao mi je da protiv mene postoji pismo moje sekretarice, koja je navodno u oktobarskim nekim događanjima ostala bez posla. Dan-danas i nijedan sat i minut nema prekid ta gospođa čije on pismo ima, ali on ga ima od, ne znam, 2000. godine... (Predsednik: Peti minut.) ... to mi je rečeno za ovom govornicom. Zato mislim da je lustracija, ako polazi od načela krivice, stvarno besmislena. Sada moram da pazim da ne budem opomenut, jer sam više puta pominjao ime predsednika. Pošto sam siguran da se neće lustrirati oni koji su zapalili kuću načelnika Jablaničkog okruga, znaju se imena, a znaju se i oni koji su zabranili da dođe pred sud, dva puta palili kuću načelnika Jablaničkog okruga, sa štetom koja je blizu dva miliona. Mislim da je ovo samo zakon protiv onih političkih protivnika koji mogu eventualno da pobede na izborima. Zahvaljujem.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Uz samo deset članova, predlagač bi hteo da prenese čitav Zakon o krivičnom postupku i da uredi ko su učesnici u postupku, kako se ispituje odgovornost pojedinca, neka pravila postupka, ko pokreće postupak, obaveze posle pokrenutog postupka i pravo na prigovor i žalbu. To je gotovo nemoguće. Niti se sa ovoliko članova zakona može na bilo koji način štititi ugled i dostojanstvo i osnovna ljudska prava čoveka na odbranu, niti Predlog zakona predviđa kako neko uopšte može da se odbrani od mase podataka koji su rekla-kazala i koji se nalaze u spisima BIA-e. Dovoljno je da neko prstom pokaže na nekog i kaže, taj je kršio ljudska prava, uradio je to i to, tog i tog dana, i ova komisija bi morala da počne da radi. Interesuje me, šta je predlagač zamislio. Da li se ovaj postupak vodi u cilju onemogućavanja takvih lica da ubuduće učestvuju u javnom životu ili da ih samo žigoše. Ako bi hteo samo da ih žigoše da bi to služilo za nauk svima onima koji se bave javnim poslom ili budućim generacijama, onda bi trebalo da počnemo od onih koji nisu više među nama, od pokojnika, recimo od Josipa Broza Tita. Još 1990. godine je srpski četnički pokret, sa dr Vojislavom Šešeljem na čelu, pošao sa glogovim kolcem, nosio ga je Dragan Todorović, današnji predsednik Izvršnog odbora, u svojim rukama na Kuću cveća, onda kada ste svi bili, većina vas koji sada podržavate ovaj zakon, protiv toga. Sada je to prošlost,više nije za nas aktuelno. On je čini mi se u srpskom narodu zauvek sahranjen, sem ako nije vaskrasao sada kroz ovaj zakon. U međuvremenu je dokumentacija, koja se skupljala godinama o tome ko je sve, kako i na koji način kao doušnik učestvovao u stvaranju te arhive BIA, odštampana u knjizi dr Vojislava Šešelja, a koja se sada zove "Glogov kolac u DOS-ovskom srcu". Preporučujem vam je da je pročitate, a stav (2) ovog člana 14, čije brisanje tražimo, kaže da komisija i drugi organi postupka lustracije nisu ovlašćeni da primenjuju prinudne mere radi obezbeđenja prisustva i učešća lica prema kome se vodi lustracioni postupak. Koja će budala uopšte da dođe da pristane da bude predmet ovog postupka i da pokuša da se odbrani od nečega od čega uopšte ne može da se odbrani. Materijalni dokazi ovde ne postoje. Činjenice se ne mogu utvrditi. Postoje samo insinuacije i potreba da se neko žigoše, pa prema tome jasno je da ono što može sud da uradi, ukoliko se okrivljeni ili svedok ne pojavi posle prvog, drugog poziva, pošalje policajca da dovede okrivljeno lice prinudnim putem, to ovde nema ko da uradi, jer ste svesni toga da bi policija teško prihvatila da tako nešto na sebe preuzme. Sva prava koja uživa lice protiv koga se vodi krivični postupak uživa i lice prema kome se vodi postupak lustracije. Pitanje je da li od uvođenja vanrednog stanja i ovako dugog trajanja pritvora, bez odluke suda, pritvorenici imaju neka prava ili je njihov položaj mnogo teži, o tome ćemo znati tek kada se postupak protiv države Srbije bude počeo da vodi po tim pitanjima.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 15. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Lazar Marjanski i Hranislav Perić. Reč ima narodni poslanik Lazar Marjanski.
Dame i gospodo narodni poslanici, tražio sam da se ovaj član briše. Mislim da je ovo ključni član i kada bi se ovaj član izbrisao da bi mnoge stvari bile rešene. Znači, član 11. se briše, briše se član 3, član 5, član 1, član 4, član 14. Sam prethodni postupak, koji treba da se obavi, mislim da je malo neprimeren. Nisam protiv onih kao što je gospodin Babić, ja i gospođa Gorica nosili štafetu. Takva je bila ideologija i s time se slažemo. Protiv sam onih koji su zlo učinili, protiv onih koji su izdali, izdali svoj narod, izdali sadašnju vlast. Da li se sećate gospodo na vlasti kada su vas tukli, kada su vas zatvarali. Ti su sada sa vama. To je činio taj Čović. Izdao je Slobodana Miloševića. To je činio Mihajlović, a JUL je držao vlast zajedno sa Mihajlovićem. Prvo da krenemo od njih. Gospodin Perišić nezamislivo je izdao Tita, Jugoslovensku narodnu armiju, izdao Slobodana Miloševića, izdao Vojsku Jugoslavije, nas je izdao, a izdao je i vas. To kažem, gospodin Babić kaže da se sve to znalo. Upravo zbog toga, zbog te prošlosti mnogi od vas, koji sede u ovim prostorijama, u ovim klupama, znaju šta su radili. Ne treba da se stidimo, da se sramotimo. Vlast je slatka, ali treba da bude i odgovorna. Sigurno da u ovim redovima i u ovim klupama neko ko je prekršio zakon, ljudska prava, treba da bude lustriran. Slažem se umnogome više nego gospodin Babić, koji kaže da treba ovaj zakon da se ukine i sada mi nije jasno da li da glasam ili da slušam Babića, šta da radim.
Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, još jedan član koji je, po meni, ključan u ovom zakonu. Ovako utvrđenim postupkom prema kandidatu za funkcije iz člana 11. predloga, Komisija za lustraciju se stavlja u položaj iznad svih državnih i drugih institucija, što je suprotno postojećem pravnom poretku. Kada ovaj član primenimo u praksi to će izgledati ovako: u podnaslovu člana 15. stoji "Pokretanje postupka prema kandidatu", a bolje je da stoji - pred izbore pokrenuti postupak protiv svih koji će se kandidovati za funkcije a nisu članovi DOS-a, i to za sve funkcije koje su nabrojane u članu 11, a to u prevodu znači da ko nije član DOS-a neće moći da se kandiduje za navedene funkcije. Postupak lustracije će se sprovoditi prema licima koja su kandidati za sledeće funkcije: poslanike Narodne skupštine, predsednika Republike, predsednika i članove Vlade, gradonačelnike, predsednike opština, sekretare skupština opština itd. Mislim da niste sve funkcije pobrojali, na koje se može odnositi lustracija. U izborima će vam možda zasmetati što u članu 11. niste nabrojali sledeće funkcije: predsednike seoskih mesnih zajednica, predsednike kućnih saveta, predsednike raznih udruženja, predsednike fudbalskih klubova. Možda će i ti ljudi da vam smetaju kada budu izbori. U članu 15. stav (3) stoji da će komisija za lustraciju po službenoj dužnosti pokrenuti postupak protiv poslanika Narodne skupštine, predsednika Republike, predsednika opštine, ali stoji pod broj 14 - guvernara Narodne banke. Zašto će komisija po službenoj dužnosti pokrenuti postupak protiv guvernera, kada on nema veze sa prethodnim funkcijama. Možda je to zbog toga što je Dinkić sa dugim cevima ušao u Narodnu banku. Verovatno bi on i bez lustracije bio smenjen, ali postoji strah da to iz banke ne ponovi u Vladi Srbije.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Amandman na član 15, čije brisanje tražimo, još jedan je pokušaj da na vreme ubedimo predlagača da odustane od ove sulude ideje, jer će izbori lustrirati Građanski savez. Građanski savez, ako se ne prikači opet uz Demokratsku stranku, neće proći cenzus, to je sigurno, vi politički nikada niste ni postojali. Prema tome, ne treba lustracija, svi oni i slični vama, sa tim političkim kapacitetom, biće lustrirani od strane naroda, samo što štetne posledice mogu da vuku i ovi koji su vas do sada vukli na leđima. Prema licu koje je kandidat za položaj iz člana 11. ovog zakona, sprovodi se prethodni postupak lustracije. Taj prethodni postupak lustracije podrazumeva da organi i organizacije nadležni za kandidovanje, izbor i postavljenje određenih kategorija lica koja su navedena u članu 11, obavezuju te organe da, bez odlaganja, podnesu zahtev za proveru kršenja ljudskih prava. Možete da zamislite koji je to broj ljudi, posle ili pre lokalnih izbora, koji moraju da budu na proveri. Zamislite, promeni se vlast, pa normalno menjaju se i direktori javnih preduzeća, menjaju se mnogi drugi nosioci nekih važnih funkcija, to je svugde u svetu tako - promeni se vlast, menja se cela administracija. Kod nas to još uvek nije uzelo toliko maha, ali pošto ćemo u evropske integracije, pošto imamo kao primer Ameriku za mnogo štošta, posle sledećih izbora moraće izgleda celokupna administracija DOS-a da spakuje kofere. Pravi se takva klima, iako to nije potrebno, jer birokratiju, kakva god da je, treba na izvestan način negovati i profesionalizovati, da ona ostaje u suštini ista, bez obzira ko na vlast dolazi, a oni ljudi koji vuku osnovne konce, vezane za sprovođenje neke politike, naravno su promenljivi. Možda je to razlog što ovde niste išli do nivoa lokalne vlasti u smislu načelnika službi, načelnika odeljenja, nego ste se zadržali na sekretaru skupštine opštine, pretpostavljam da vam je to razlog. Ali, kada je u pitanju provera za lica iz tačke 1, 2, 4. i 14. člana 11, a to su poslanici, to je predsednik Republike, gradonačelnik, predsednik i zamenik predsednika opštine, kao i guverner i viceguverner, onda je ta provera po službenoj dužnosti. Znači, jedna politička partija podnese listu kandidata, ako ih bude 250, ta lista ide na proveru i onda onaj ko organizuje izbore procenjuje koliki kapacitet koja osoba sa liste sa sobom nosi, koliko birača, u zavisnosti, naravno, i od broja birača na nekom delu te izborne jedinice. Nije isto, recimo, Beograd i Babušnica, zavisi odakle dolazi. Naravno, pokušava da koriguje tu listu i koriguje onako kako njoj odgovara. Mi već sada čujemo kakav izborni zakon pripremate i koliko nas godina vraćate unazad i nismo daleko od toga da doživimo one izbore, kao kada sam, recimo, prvi put glasala 1974. godine, pa je bilo ponuđeno upravo onoliko kandidata koliko se biralo, pa pošto mi nije bilo jasno šta tu treba da izaberem, moj otac mi je to objasnio - Gordana, samo uzmeš i zaokružiš sve. To su bili ti demokratski izbori kojima sam prvi put pristupila, a nadam se da više nećemo imati prilike da na takav način glasamo. Zato mislim da nije dobro da na ovakav način prethodno ispitujete poslaničke liste koje će izaći na izbore.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 16. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Milovan Radovanović i Hranislav Perić. Reč ima narodni poslanik Milovan Radovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa Srpske radikalne stranke, u nameri da vas spreči u donošenju ovog zakona, podnela je i na član 16. amandman kojim se traži brisanje celog ovog člana. Namera nam je naravno da pokušamo da vas sprečimo da donesete ovaj zakon koji je, pre svega, nedemokratski, a protivan je našem pravnom poretku, našem pravnom sistemu, protivan je odredbama kako Ustavne povelje državne zajednice Srbija i Crna Gora, tako i Ustavu Srbije koji reguliše pitanja poštovanja ljudskih prava od člana 11. do člana 55. Vaš Predlog zakona je protivan i Međunarodnom paktu o ljudskim i političkim pravima, kao i Povelji o ljudskim i političkim pravima i građanskim slobodama. Nas u Srpskoj radikalnoj stranci, ako se pri utvrđivanju istine polazi od činjenice kada se utvrđuje istina i argumenata, ne plaši vaša namera da, pre svega, pokušate da sprečite neke opozicione stranke, pre svega SRS i pojedince u SRS, da voljom naroda, nadam se na nekim slobodnim izborima, dođu na vlast i zauzmu značajno učešće u parlamentu Srbije i na odgovornim funkcijama, kako u izvršnoj, tako i u zakonodavnoj vlasti. Nas plaši vaša namera koju ćete sprovoditi protivno pravnom poretku, protivnom pravnom sistemu, protivu istine i protivu pravde. Konkretno, što se tiče odredaba ovog člana 16. Predloga zakona, koji tretira postupak koji se pokreće pred većem komisije, što je po meni neka vrsta svojevrsnog politbiroa u jednopartijskom sistemu, veće komisije vrši proveru uvidom u spise Bezbedonosno-informativne agencije ili neke druge odgovarajuće službe, u sudske spise, spise drugih državnih organa i organizacija koje vrše javna ovlašćenja. Sada vi, koji ste se jednostavno usudili da podnesete ovakav zakon, da li smatrate, da li ste razmišljali o tome da ćete uvidom u spise BIA naići na trag koji govori o činjenju i nečinjenju Dušana Mihajlovića, sadašnjeg ministra unutrašnjih poslova, u vreme kada je radio i bio u državnoj bezbednosti, pa i kasnije, kao i pojedinih ljudi BIA-e. Da li vi smatrate, pogotovo vi iz Građanskog saveza Srbije, kada budete došli do spisa BIA, ranije državne bezbednosti, kakva je šifra pod nazivom "Sokrat", koja je vezana za Gorana Svilanovića? Verujem da je on u početku radio kao špijun državne bezbednosti pod pritiskom, zaista verujem u to. Ali, kasnije mu je to prešlo u svojevrsnu naviku, maltene i zadovoljstvo. Da li ćete i u tome naći argumentaciju za lustriranje tih ljudi? Ili, kada naiđete na spise BIA i Državne bezbednosti sa podacima o ponašanju Nebojše Čovića, o uzimanju, da ne kažem otimanju i krađi postrojenja Fabrike čepova u Belom Manastiru, njenog ilegalnog unošenja u Srbiju i prodaju kasnije u Bugarskoj. Protivzakonito i protivpravno poslovanje, kako vi kažete FMP "Trade". (Predsednik: Ističe peti minut.) I mnoge druge činjenice. Kada uđete u proveru sudskih spisa za sadašnjeg premijera Srbije Zorana Živkovića, gde postoji presuda suda, po kojoj se obavezuje firma "Tehnomedik", čiji je on bio vlasnik, da vrati dugovanje "Elektronskoj industriji" od 75.000 maraka, to je tako ostalo neizvršeno, kao i drugim firmama u Aleksincu, za koje znam, ja sam u Aleksincu i znam poslodavce kojima je on dugovao. Da li ćete tu izvršiti lustraciju? Vi u Demokratskoj stranci treba da brinete i da razmišljate o posledicama ovog zakona. Verujte mi mnoge od vas će pogoditi upravo odredbe ovog zakona.
Da li se još ko prijavio za reč o ovom amandmanu? Za reč se prijavio narodni poslanik Hranislav Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, naš predlog je da se član 16. briše, a rekao bih i razloge. Predloženi princip rada komisije ima elemente i optužbe i odbrane, kao i presude, što podseća na klasični metod rada koji je karakterističan za srednji vek. Član 16. Predloga zakona govori o kršenju ljudskih prava i predviđa obaveze komisije posle pokretanja postupka - da izvrši proveru da li su lica iz člana 11. kršila ljudska prava. Komisija, na osnovu izvršene provere, pismeno i u roku od sedam dana po okončanju provere, obaveštava organ i organizacije, kao i kandidata o tome da li je kandidat za funkciju kršio ljudska prava. Komisija završava postupak i svako za koga se proceni da može da obavlja tu funkciju, a iz redova je opozicije, obavezno će dobiti da je kršio ljudska prava. Pošto je ovaj zakon predložio Građanski savez, jedino toj stranci odgovara ovaj zakon o kršenju ljudskih prava, jer kada bi svima mogli da zabrane da se kandiduju za funkcije, za njih bi to bilo najbolje, na taj način bi jedino mogli da dođu do određenih funkcija. Hvala.
Zahvaljujem. Ima li još ko da se javlja za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Posle pokrenutog postupka odnosno još u okviru prethodnog postupka, ta preka komisija, preki sud, trebalo bi kao jedno veće, obzirom da je tako zamišljeno da radi, da ispituje odgovornost za kršenje ljudskih prava, morala bi da izvrši proveru da li su lica iz člana 11. ovog zakona kršila ljudska prava. Kako će da izvrši tu proveru? Uvidom u spise BIA-e, ili ranije DB-a, ili ranije OZNE i ne znam dokle još idu, ali mogu da koriste i spise drugih državnih organa i organizacija. Možda ste vi, a verujem da jeste, iskoristili tu priliku da izvršite uvid u vaše fajlove kod BIA, da vidite šta tamo o vama piše. Moguće je da je tu mnogo toga sklonjeno. Niko od vas ne zna šta od toga ponovo može da se nađe u tim fasciklama, u vašim dosijeima. Mene, iskreno vam to govorim, nikada nije interesovalo, niti je ijedan član Srpske radikalne stranike ikada otišao, čak ni onda kada je mogao da izvrši uvid u tu dokumentaciju, da pogledam šta u toj dokumentaciji piše. Mi znamo ko smo i šta smo. Tamo mogu da napišu šta god hoće. To ne može da bude dokaz ni za šta: ili priznajemo sve to što u dosijeima postoji, ili ne priznajemo. Ne možemo čas da se ograđujemo od toga, da to čak ni na sudu ne smatramo materijalnim dokazom u redovnom postupku pred redovnim sudovima, a onda nam ovde, u takođe nekom ovdašnjem parasuđenju, te informacije i ta dokumentacija iz Bezbednosno-informativne agencije ostaje kao jedini dokaz i jedini dokument na osnovu koga možemo nekog da žigošemo. Iskreno vam savetujem da to ne radite, već da pustite da Bezbednosno-informativna agencija radi svoj posao onako kako ga radi. Postoji čovek koji je odgovoran za vođenje Bezbednosno-informativne agencije, postoji ministar unutrašnjih poslova, koji je takođe odgovoran za sve ono što se u okviru te službe i redovnog sastava MUP-a radi. Nema potrebe da se mi uplićemo u to i da sada iniciramo pojavu, masovnu pojavu nekakvih novih žbirova koji bi raznorazne laži o svima koji nešto znače u javnom životu, počev od estradnih zvezda pa, eto, do predsednika države, otišli i tasterisaliBezbednosno-informativnoj agenciji. Videli ste nakon uvođenja vanrednog stanja, MUP je čak otvorio jedan sajt preko koga svako može da prijavi neko navodno krivično delo. To je samo iniciralo da komšija komšiju počne da optužuje za sve i svašta, za raznorazne sumnje: video sam ga da je izneo šest kesa đubreta, a onaj je to gomilao nedelju dana, nije iznosio redovno, pa je verovatno kod njega (po mišljenju onog prvog komšije) neko od onih monstruoznih ubica ili ko zna čega još. To je zaluđivanje, koje državu može da košta veoma mnogo, a trebalo bi da idemo ka tome da se sve to uprosti, da taj posao rade profesionalci. Svima je nama jasno da to neko mora da radi i da to neko treba da radi, ali ne na ovakav način kako ste vi to zamislili.
Da li se još neko od ovlašćenih podnosilaca javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, predsednik poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije.
Kolega Andrić me je pitao "zašto". Odgovorio sam mu - "zbog dosijea". Naime, i na sednici Odbora za pravosuđe, razgovarajući o ovom zakonu, postavio sam pitanje i dobio odgovor od profesora Hibera. Moram da kažem i vama ono što sam tada čuo od profesora Hibera. Suština ovog zakona i celog postupka lustracije i ispitivanja odgovornosti zasniva se na dokumentima Bezbednosno-informativne agencije. Tada nisam dobio odgovor, bar ne odgovor kojim bih bio zadovoljan, na moje postavljeno pitanje: "Da li se može verovati dokumentima Agencije?". Bez obzira na to što smo mi socijalisti apsolutno protiv ovog zakona, jer smatramo da je on politički zakon, sa apsolutno prisutnom notom revanšizma, postavio sam sledeće pitanje: Ako se to stvarno želelo, zašto se to nije uradilo 2000. godine, nego 2003. godine, sa 30 i nešto meseci zakašnjenja? Da je to urađeno 2000. godine ko zna do čega bi se došlo? Verujte mi na reč, voleo bih da su tada dokumenta bila otvorena i da smo imali mogućnost da vidimo šta je sve u tim arhivama Službe državne bezbednosti, ko je šta radio, ko je naređivao, ko je pomagao itd. Ovo bih voleo i zbog toga što se u stavu (4) ovog člana govori o licima koja su inicirala, naređivala isvojim obaveštenjima i na drugi način učestvovala u kršenju ljudskih prava. Bilo bi zanimljivo videti ko su sve ljudi koji su radili sa Službom državne bezbednosti. Na koji način su radili, koga su potkazivali, u kojim kršenjima ljudskih prava su učestvovali, na koji način. Mislim da bi to tada, možda, imalo nekog smisla. Sada, posle dve i po godine, u to sam potpuno ubeđen, a imam pravo da sumnjam, dokumenta nisu validna, očigledno je da je bilo više čišćenja tih dokumenata, da tako kažem. Uostalom, od profesora Hibera sam čuo jedan izraz "zagađena dokumenta". To znači da je neko menjao njihov sadržaj, verovatno je oduzimao i dodavao ono što odgovara ili što bi odgovaralo sadržaju tog dokumenta. U svakom slučaju, verovatno je da je jedan broj dokumenata, odnosno dosijea brisan, a sve ukazuje na to da je ta priča o lustraciji i kršenju ljudskih prava vezana za odgovornost pojedinca, da će to biti apsolutno subjektivnog karaktera, odnosno za onog ko ne treba da bude predmet lustracije dosije će biti očišćen ili uništen, a za onoga ko treba da bude predmet lustracije sigurno je da će dosije biti zagađen u tom drugom, pozitivnom smislu. Iz tog razloga smo mi i predložili da se ovaj član briše, prevashodno što smatramo da, prvo, zakon ne valja, a iz ovog člana se vidi na kojim dokumentima će se graditi postupak lustracije.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podnela narodna poslanica Leila Ruždić-Trifunović. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Predlagač akta prihvata amandman. Na član 17. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Vitomir Plužarević i Golub Rajić. Da li podnosioci amandmana žele reč? Narodni poslanik Golub Rajić, pa narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SPS, na Predlog zakona o odgovornosti za kršenje ljudskih prava, za socijaliste jedan neustavan i neprihvatljiv zakon, na član 17, kao i na član 24, podneo sam amandman, gde sam predložio da se član 17. briše, uz obrazloženje da umesto pretpostavke nevinosti predloženom odredbom ovog člana nameće se princip pretpostavke krivice, što je suprotno osnovnim načelima pozitivnog pravnog poretka i našeg zakonodavstva. Član 17. ovog zakona definiše prava kandidata prema kome se vodi prethodni postupak lustracije, gde kandidat za lustraciju, za koga je veće komisije utvrdilo da je kršio ljudska prava, može da izvrši uvid u dosijea i dokumenta i u roku od sedam dana saopšti komisiji da odustaje od kandidature ili da uloži prigovor komisiji. Mislim da ovo nije dobro rešenje, jer ako se radi o političkom protivniku, na njega se može izvršiti pritisak da on odustane od kandidature i ospori mu se osnovno pravo da bira i da bude biran. Ukoliko najavi prigovor komisiji i na odluku komisije kojom je odbijen, može podneti žalbu Ustavnom sudu, što je neustavno. Nadležnosti Ustavnog suda su definisane u članu 125. Ustava Republike Srbije i one se mogu priširivati samo promenom Ustava. Mislim da predloženi sastav komisije nije u skladu sa odredbama Ustava i Zakona o sudijama, kao i Zakona o javnom tužiocu, s obzirom da sudije i tužioci, prema navedenim propisima, ne mogu da vrše druge plaćene javne funkcije. To je vezano i za član 24. Samo dve rečenice, pošto kasnim i neću obrazlagati. Tu je sporan stav (1) ovog člana, koji je protivustavan, jer utvrđuje da dva člana komisije budu sudije Ustavnog suda, što nije u skladu sa odredbom člana 126. Ustava Republike Srbije, gde je propisano da sudije Ustavnog suda ne mogu vrštiti druge javne funkcije ili profesionalnu delatnost. Takođe je diskutabilno da bude definisano da dva člana komisije budu poslanici, baš diplomirani pravnici. Protivustavan je i stav (2) ovog člana, koji predviđa da članove komisije predlaže predsednik Republike, što je suprotno članu 83. Ustava Republike Srbije. Zbog samog sastava komisije i protivustavnosti stavova (1) i (2), a sporan je i stav (3), mislim da je to dovoljan razlog da se ovi moji amandmani prihvate i ovi protivustavni članovi zakona brišu.
Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević, podnosilac amandmana u istovetnom tekstu.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je podnela amandman na član 17. ovog zakona i on glasi da se član 17. briše. Smatramo da ovaj zakon, a i ovaj član, nisu realna činjenica i razmišljanje koja vode ka napretku u ovoj državi. U članu 17. se pominje kandidat koji preferira na neko od mesta iz člana 11. ovog zakona, a u prethodnom periodu je vršio kršenje ljudskih prava, ima pravo na uvid u taj famozni dosije u roku od sedam dana. I tako ceo ovaj član ostavlja utisak, a i ceo zakon, da se vodi sudski proces protiv tih političkih neistomišljenika, odnosno budućih kandidata iz člana 11. ovog zakona. Zakon po hitnom postupku je već viđen, odnosno on već ima negativan trag svih onih zakona koji su u nevreme doneti i koji su imali za cilj nalogodavčevu želju. Niko od poslanika danas u Skupštini ne može da razluči šta je to po hitnom postupku - taj vaš izraz Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima, ta vodilja i ovog zakona je proizvela sve nevolje koje su nam se desile u poslednje vreme. Zamislite to danas nad Irakom, a juče nad našom zemljom.Oni vas prvo unište, a potom šalju sve institucije da vas, navodno, povrate u život. E, ta nauka i tehnologija još ne može da spoji te dve stvari. Pa, svi ti koji danas daju impulse našem društvu su rušioci srpskog bića i naroda. Krajnji cilj je da putem srpskih eskponenata nas svedu na njima zamišljen broj. Kako i odakle ste vi zamislili da vršite lustraciju, odnosno čišćenje ili pročišćenjeodređenog broja lica koja su danas opozicija, pa vi se tih ljudi najviše i politički plašite. Smatrate da ćete ovom lustracijom njima zabraniti političko delovanje. Varate se. Iza svih tih pojedinaca stoje građani. Znači, te građane treba lustrirati. Ovaj vaš zakon je neprihvatljiv. Za uređivanje oblasti koju predlagači nazivaju lustracijom ne samo da ne postoji ustavni osnov, već iz gotovo svih odredbi Ustava Republike Srbije proizilazi da je pravno nemoguće urediti lustraciju na način kako to predlažeposlanička grupa Građanskog saveza Srbije. Ta politička grupa u Srbiji je na poslednjim izborima dobila 0,05% biračkog tela i oni žele i sa smeškom ističu ovaj zakon kao svoj. Ovaj zakon predstavljate kao novi temelj političkog delovanja u našoj zemlji. Loš vam je taj temelj, na njemu ne može da se zida ništa što vuče ka boljitku i napretku zemlje Srbije. Zakon je revanšistički. Ovaj zakon uvodi sistem komisije, a taj sistem komisije predstavlja paralelni sud na kome će vlast da sudi neisomišljenicima. Dolaskom na vlast DOS-a je odmah demonstrirao ovaj zakon, samo što ga nisu tada tako nazivali, nisu znali da ga nazovu tim današnjim imenom, nego su to činili putem udarnih grupa, odnosno ljudi koji su ulazili u preduzeća i obračunavali se sa bivšim direktorima tih preduzeća. Prvu fazu vašeg zakona, odnosno bezakonja o lustraciji ste primenili na nama srpskim radikalima i to ću vas podsetiti: čim ste došli na vlast odmah ste krenuli da nam oduzmete prostorije u Zemunu, potom ste se usmerili ka džipu Srpske radikalne stranke i to ste spektakularno otimali od srpskih radikala u centruBeograda. To vam je bio početak, tu ste vi lustranti. DOS-ovska vlast je za ove tri godine u svakoj prvoj i završnoj rečenici upotrebljavala izraz "prethodna vlast je kriva za sve ovo što vam se događa i što će nam se događati". To su upotrebljavali i po vertikali i po horizontali. Mi srpski radikali se ne plašimo ovoga zakona, jer smatramo da će najveće štete od ovog zakona pretrpeti sadašnja vlast. Svi ti dosijei koji su trebali da izađu na videlo dana, ni dan-danas nisu dostupni i nisu pristupačni ljudima koji danas ne sede u vlasti. U poslednjim komentarima vezano za ljudska prava i kršenje ljudskih prava DOS izbacuje platformu, a podržavajući Havijera Solanu i Džordža Buša, da se američkim građanima omogući da ne budu podvrgnuti međunarodnom i međunarodnim sudovima, a vezano za kršenje ljudskih prava. Ovaj komentar ima i svoju cenu - verovatno te dolare neće videti naš narod i naša država, već će oni biti upućeni na poznate adrese. Kako ćete vi, gospodo, lustrirati vaše ljude od kojih treba da počnete lustraciju. To sigurno nećete činiti, ali znajte da će ovaj zakon vlast dočekati, samo će se članovi komisije izmeniti i oni će biti drugi ljudi, što, rečeno narodnim jezikom, znači čekaćemo vas najesen na izborima. Lustracijom ćemo se baviti narednih 10 godina. Pa, to je i cilj, a ne da se bavimo kreacijom ekonomije i privrede. Da je u Srbiji stvorena pravna država ne bi bilo lustracije, da je u Srbiji stvorena pravna država ne bi nam ova vlast ni bila vlast. Ovaj predloženi zakon to je preki sud, on je prethodnica Golog otoka ili Sibira, samo ne znamo još sada novu lokaciju gde ćete lustrirati političke protivnike, a verovatno ćemo i to uskoro saznati.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Kandidati za položaje iz člana 11, već svi znate ko su ti, obuhvaćeni su gotovo svi budući državni funkcioneri, nosioci nekih javnih funkcija, imaju pravo da u roku od sedam dana od dana prijema obaveštenja o kršenju ljudskih prava, a obavestila ih je ova komisija, izvrše uvid u svoje dosijee i sva ta dokumenta koja treba da posluže kao dokaz na osnovu kojih je veće, odnosno sama komisija već utvrdila kršenje ljudskih prava. Znači, već postoji preliminarna odluka, kršio si ljudska prava, sada je on došao da izvrši uvid u ta dokumenta i treba da saopšti veću da odustaje od kandidature. Ubeđena sam, ko god od vas da ode i da pogleda tu dokumentaciju i to đubre što tamo sve piše, rekao bi - ne daj bože ovo da iznesu u javnost, prvo ne mogu da se operem kod kuće da to nije istina, puče mi brak, ko zna šta će biti sa decom, odreći će me se javno preko novina, taman posla da se kandidujem. To je direktna posledica toga. Malo karikiram stvari, ali to je to. Pretpostavite sami šta je sve moguće da tu piše i da se tu napakuje, naravno u međuvremenu, pogotovu kada se donese ovaj zakon i ako to bude neki validan dokaz. Prema tome, cilj je upravo ovo što u stavu (2) piše - saopštava veću komisije da odustaje od kandidature ili može da uloži prigovor, što će se retko desiti, obzirom na praksu koja će se ustanoviti i biće veoma malo ili gotovo nijedan slučaj da će neko nekim prigovorom ili posle žalbom Ustavnom sudu uspeti da sa sebe spere tu ljagu i da sebe opere. Ako ovo lice iz stav (1) odustane od kandidature, komisija će pod hitno da obavesti organ za koji se on kandidovao, odnosno organizaciju nadležnu za kandidovanje, verovatno RIK ili opštinsku izbornu komisiju, Vladu ili tome slično, a ako uloži prigovor, komisija opet na sednici ekspresno u roku od tri dana, jer ovo su sve hitni postupci, dalje rešava po prigovoru. Protiv odluke komisije kojom je on odbijen, odnosno odbačen prigovor, podnosilac prigovora može podneti žalbu Ustavnom sudu u roku od sedam dana od dana prijema ove odluke. Sada onaj Ustavni sud, iz čijeg sastava su dvojica već u komisiji koja je o njemu odlučivala, odlučuje većinom glasova, pa podnosilav žalbe već ima dvojicu unapred protiv sebe. Ko sada tu veruje u neko suđenje i u neku pravdu. Nema pravde, cilj je samo ovo, postoji komisija, postoji prljavi materijal u BIA-i napakovan protiv nekog lica, on kada to vidi odustane od kandidature i kaže - doviđenja, spakujte to i oni to čuvaju za sledeću priliku. Taj je tog momenta svestan da je završio bilo kakvu političku karijeru, diže ruke od toga, a ako ima koji ar zemlje ode da kopa luk i da sadi krompir i tako smo mi raščistili političku scenu Srbije. Jedne smo poslali u Hag, drugima ćemo da sudimo ovde, jer čujemo iz Vlade da ide predlog zakona za suđenje ratnim zločincima ovde u našoj zemlji, to je taj neki specijalni sud po ugledu na sam Hag, a ono što ne bude ni tu moglo da bude suđeno, biće suđeno po ovom zakonu i nema više politike. Nema više politike, šta će nam politika, vraćamo se lepo u jednopartijski i delegatski sistem, delegiraće Vlada poslanike u parlament i gotovo.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Čomić. Predstavnik predlagača akta prihvata amandman. Da li se neko drugi javlja za reč? (Ne.) Predlagač akta prihvata i sve amandmane koji proizilaze iz amandmana na član 17. jer je amandman na član 17. promena stava (5) da se reči "Ustavnom sudu" zamenjuju rečima "Vrhovnom sudu Srbije", pa konsekventno kroz sve sledeće članove, svuda gde se u tom kontekstu spominje Ustavni sud, treba da se spomene Vrhovni sud. Sve ostale članove na koje se odnosi amandman kojim se reči "Ustavnom sudu" zamenjuju rečima "Vrhovnom sudu Srbije" čitaću uz napomenu da je predlagač akta u raspravi u pojedinostima o amandmanu rekao da prihvata sve amandmane koji proističu iz prihvatanja ovog amandmana, zbog toga što se Ustavni sud spominje u drugim članovima. Na član 18. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Dragan Pavlović i Jovan Todorović. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Sl. Pavlović, a posle njega narodni poslanik Jovan Todorović.
Ne znam zašto je Zakonodavni odbor odbio amandman sa obrazloženjem da je uvredljiva kvalifikacija sadržana u obrazloženju amandmana. Pitam vas, gospodo, šta je uvredljivo ako kažem da za donošenje ovog zakona ne postoji ustavni osnov? To priznaju i predlagači zakona koji se pozivaju na jedan član Ustava Republike Srbije i to na onaj kojim je propisano da Narodna skupština donosi zakone. Naravno da to nije dovoljno, jer ustavni osnov mora da predstavlja odredba Ustava iz koje proizilazi ovlašćenje da se uredi određena oblast, odnosno sadržina i suština određenog pravnog odnosa. Za uređivanje oblasti koju predlagači nazivaju lustracijom, ne samo da ne postoji ustavni osnov, već iz gotovo svih odredaba Ustava Republike Srbije proizilazi da je pravno nemoguće urediti lustraciju na način kako se to predlaže od poslanika GSS-a. Usvajanjem ovog predloga zakona, za koji je toliko očigledno da je u suprotnosti sa odredbama Ustava Republike Srbije i na iznenađenje predlagača u suprotnosti sa Međunarodnim paktom o građanskim i političkim pravima, Narodna skupština, štiteći ljudska prava, u stvari omogućava najbrutalnije kršenje ljudskih prava i to proizilazi iz činjenice da je Predlog zakona suštinski retroaktivan i negira postojanje i primenu svih propisa za koje još nije utvrđeno da nisu saglasni sa pravnim aktima koji obavezuju Republiku Srbiju. Po odredbama o postupku negira se svaki, do sada poznati, minimum prava koja pripadaju licu i vodi se postupak protiv tog lica. Predlog zakona očigledno ima cilj da putem lustracije GSS i njemu slične političke stranke, koje nikada samostalno ne idu na izbore, jer nemaju političko uporište u volji naroda, obezbede učešće u vlasti i to zabranom političkog delovanja pojedincima i onim političkim strankama koje nisu po volji nalogodavcima iz inostranstva. Drugi cilj koji se želi postići ovim procesom je uništavanje i potiskivanje svega što predstavlja autentični izraz volje srpskog naroda, a to priznaju predlagači, jer za lustraciju koju predlažu uporište nalaze u denacifikaciji kao pojmu koji asocira na nešto što se primenilo u fašističkoj Nemačkoj, a za tako nešto, ne samo da ne postoje uslovi u Srbiji, već i samo razmišljanje o tome vređa dostojanstvo i ponos srpskog naroda. Narodna skupština ne sme da pod pritiskom GSS-a usvoji zakon kojim se osniva istureno odeljenje Haškog tribunala u Beogradu za kolektivnu i dopunsku samoosudu po sistemu, šta Hag propusti, to GSS dokrajči. Ovim amandmanom izražavamo principijelni ustavno-pravni i politički stav da se ovaj predlog zakona ne usvoji, te u tom kontekstu predlažemo i brisanje člana.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, podnosilac amandmana, pa narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, u svojstvu zamenika predsednika poslaničke grupe SRS.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, moram da kažem da nije fer od predlagača da uglavnom ne prisustvuje raspravi o ovim amandmanima, niti sluša obrazloženja predlagača amandmana, a da je ministar, razumeo bih, ima neke obaveze u Vladi itd. Ali kolega poslanik je predložio u ime poslaničke grupe GSS ovaj zakon i zaista ne poštuje niti dostojanstvo ove skupštine, niti nas kao poslanike, a verujem i svoje poslaničke grupe koja je predložila zakon, pošto najveći deo rasprave nije prisutan u sali. U ime poslaničke grupe SPS predložio sam da se ovaj član, koji reguliše pitanje žalbe, briše. Znači, tri su osnovna razloga za to. Prvo, zato što mislim da čak i da se zakon usvoji, član koji reguliše kako treba da izgleda žalba i koje elemente treba da sadrži je suvišan. Drugo, zato što je tako formulisan da se jako teško može izvući zaključak kakva to treba da izgleda žalba na odluku komisije Ustavnom sudu, a da bude prihvaćena i od koga da bude prihvaćena, bar u formalnom smislu. Treće i osnovno, zato što bi zadržavanje ovog člana samo po sebi bilo kršenje ljudskih prava onih lica na koja se ovaj postupak lustracije odnosi. Mi na jednoj strani pričamo o tome kako treba da lustriramo i da utvrdimo ko je to kršio ljudska prava, a samim članom propisujemo obavezu da se krši ljudsko pravo. Molim vas, kolege poslanici iz poslaničke većine u Skupštini, pročitajte ovaj član. Pošto verujem da većina nije pročitala ili nema strpljenja, jaću da pročitam. Kaže se: "U žalbi se mogu iznositi samo one činjenice za koje kandidat učini verovatnim da za njih nije znao ili da za njih nije mogao znati, odnosno predlagati samo oni dokazi za koje se učini verovatnim da su pribavljeni ili nastali pošto je Komisija donela odluku o prigovoru iz člana 17. stav 2. ovog zakona." Dakle, imao sam prigovor na stav komisije, odnosno na njenu odluku. Sada bih se mogao žaliti Ustavnom sudu, pa rečeno mi je šta sve moram da učinim verovatnim i kome verovatnim, i na osnovu čega verovatnim, i sa kojim dokumentima, sa kojom pravnom regulativom treba da učinim verovatnim i kada će to biti verovatno. Sve je otvoreno u ovom članu. Zapravo tumačim, da onaj ko je od strane komisije jedanput proglašen za lice koje jeste kršilo ljudsko pravo zapravo nema ni jedan formalno-pravni i u suštini prihvatljiv mehanizam da se na tu proceduru žali, sa realnom nadom da može prikupiti dokaze o tome da je nevin i da o tome može uputiti odgovarajuću žalbu Ustavno sudu, koji će to, smatram, ozbiljno razmotriti. Gospođa Čomić je predložila da sve gde piše - Ustavni sud, zamenimo rečima Vrhovni sud. Dakle, u tom slučaju bi se žalili Vrhovnom sudu. Ako sve tako radimo, onda pogledajte sastav komisije. Do sada je bilo dva člana sudije Vrhovnog suda, dva člana sudije Ustavnog suda, a to znači sada ćemo imati četiri člana Vrhovnog suda, odnosno sudija Vrhovnog suda u komisiji od devet članova. Da li je to u redu? Zaista je onda neko od kolega poslanika u pravu kada kaže, kadija te tuži, kadija ti sudi. Pogotovo, imamo mogućnost da dva narodna poslanika budu u toj komisiji, s tim da ne mogu da budu iz istih poslaničkih grupa, a što znači da će najmanje jedan biti iz vlasti. Ne bih želeo da govorim o drugim nelogičnostima. Uzmite, recimo, član 11, u kome je guverner Narodne banke u tački 14. izjednačen kao narodni poslanik u postupku lustracije, kao predsednik Republike, odnosno kandidat za predsednika Republike, kao predsednik opštine, odnosno zamenik predsednika opštine. (Mićović, sa mesta: Svi smo mi isti pred zakonom.) Šta tu ima slično, kolega Mićoviću? Nema ništa slično. Poslanici se biraju kao kandidati na izbornim listama političkih stranaka, nisam čuo da postoji zemlja u svetu koja bira guvernera tako što će biti kandidati političkih stranaka za guvernera, pa da komisija u prethodnom postupku utvrđuje njegovu moralno-političku podobnost, odnosno je li ili nije prekršio neko ljudsko pravo. Kako guverner Narodne banke uopšte može u vršenju svoje funkcije da prekrši ljudsko pravo, a da pri tom ne bude smenjen od strane onog ko ga je na to mesto postavio.
Pet minuta.
Ne bira se između više kandidata, ne bira se na proporcionalnim listama. Molim vas, razmislite o ovome. Ovaj zakon je i tako konfuzan, tako heterogen, ali ovaj deo koji se odnosi na žalbu u članu 18. je zaista za brisanje. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenica predsednika poslaničke grupe SRS.
Ako je predlagač već hteo da ustanovi neka pravila kao u Zakonu o krivičnom postupku, onda je to trebalo da uradi na neki bolji način nego ovako kako je uredio pravo žalbe u članu 18. i zaista je neverovatno da uslovljava šta sve u žalbi može da stoji. To još nikada i nigde nije bilo. Kadija te tuži, kadija ti sudi i još ti uslovljava šta ti možeš da izneseš u svojoj žalbi, pa kaže, samo ako učini verovatnim da te činjenice nije znao ili da za njih nije mogao da zna u vreme kada je komisija donela odluku o prigovoru. Znači, u tom roku od tri dana posle odluke komisije, on treba da prikupi neke nove činjenice i da dokaže da nije imao pojma o tome, nego mu je to naknadno neko ili rekao ili mu došlo, izvinjavam se, iz dupeta u glavu, pa se setio. Mislim, ovo je stvarno strašno. Ne razumem uopšte svrhu te žalbe. Bolje da ste napisali, nema pravo žalbe, idemo u dalji postupak i gotovo. Ovako pravite farsu, kao vodite neki postupak, pa postoji neki prethodni postupak, pa neko veće komisije, pa komisija, pa žalba, pa naknadni postupak, pa shodno se primenjuju i pravila postupka Zakona o krivičnom postupku. Sve je to smuti pa prospi, važno je samo u ovom zakonu ono što je nabrojano u članu 11. i ovo što stoji u članu 16, šta su dokazna sredstva i to što stoji u članu 17. da onaj koji je predmet lustracije ima jedino mogućnost da saopšti veću komisije da odustaje od kandidature, a što je očigledno jedini cilj ovog zakona. Član 34. predstavlja finale celog zakona. Ništa vam ovo između nije trebalo. Samo navodno zbunjivanje protivnika. Pošto se mi ne damo zbuniti, mi smo vaše namere dobro prozreli i ne možete nas ubediti da će ovo dovesti do demokratizacije Srbije. Može da dovede do desrbifikacije Srbije, ali do demokratizacije ne može nikako. Ciljevi su baš onakvi kakvi jesu, to je vaša politička odluka, mi vas u suprotno ne možemo sigurno ubediti, mada pokušavamo i više puta smo u ovih 12 godina govorili mnogima, dozovite se pameti, ne valja to što radite, treba ovako ili onako, bolje je za sve. Ne treba revolucijom na vlast, ne treba rušenjem, ne treba paljenjem, sve će vam se to vratiti. Ne slušate. Dese se stvari koje pogode posle vas kao bumerang i onda se opet ne osvestite, nego srljate i dalje. Ako hoćete da srljate, srljajte, ali mi ćemo vas još malo ubeđivati.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Stigli smo do člana koji govori o naknadnom postupku, odnosno o pokretanju postupka i u članu 19. se kaže da prema licu koje zauzima položaj iz člana 11. ovog zakona komisija pokreće i sprovodi naknadni postupak lustracije po službenoj dužnosti. U članu 11, već je poslanik Hranislav Perić govorio o tom članu, između ostalih lica koja su podložna odgovornosti za kršenje ljudskih prava i protiv kojih se pokreće postupak lustracije po službenoj dužnosti su i poslanici Narodne i pokrajinske skupštine, predsednik Republike, gradonačelnici itd. Imamo jednu čudnu situaciju da neko koga je izabrao narod, koga su izabrali građani, može biti pozvan na odgovornost i protiv njega pokrenut postupak lustracije od strane neke komisije koju čini 10 ili nije važno koliko članova. Pre ovog zakona smo dobili odluku Ustavnog suda u kojoj se kaže da mandati pripadaju poslanicima. Dakle, ne političkim strankama, ne organizacijama koje su ih predložile, kandidovale na izborima, već pripadaju poslanicima i u postupku lustracije neko ostane bez mandata, neko drugi će doći na njegovo mesto sa liste, sa kojima će možda biti obavljen razgovor i eto uvek većine DOS-u, eto uvek 130 ili 128, 135 poslanika i počela je već berza da radi. Na toj berzi se neki kotiraju skuplje, neki jeftinije, ali uglavnom se već šapuće u hodnicima o mogućim prelascima iz ovog tabora u ovaj tabor, a već imamo primera da su formirane neke poslaničke grupe, kao da su unapred znali šta će se desiti i šta se dešava u ovoj skupštini. Ustavni sud je u komentaru rekao da poslanik odgovara samo biračima sa teritorije izborne jedinice na kojoj je izabran, a ovde treba da odgovara nekakvim komisijama. Ko to sme da menja volju naroda? Mi recimo nikome ne zameramo ideološke zablude u prošlosti. Mnogi su ovde organizovali sletove povodom 25. maja i rođendana druga Tita. Neki od nas, koji i ovde sede, nosili su štafetu za 25. maj. Moj drug Sima Radulović je tri puta peške išao iz Niša na Titov grob, ali to je bila njegova ideologija, to je bila stvar prestiža i naravno, plakao je. Oni su se trudili da zasluže tu čast da nose štafetu, da idu drugu Titu na grob i mi to nikome ne zameramo. Gospodine Mićoviću, radi se o ljudskim pravima. Kada budu kučeća prava, onda ćemo i o tome da raspravljamo. Dakle, gospodo, onome koga je narod birao, ko je ovde u ime naroda i govori u ime tog broja birača koji su ga izabrali, ne možete vi suditi i ocenjivati njegov rad. On će odgovarati njima. Možda od njega njegovi birači upravo očekuju da tako kaže, da tako govori, da zastupa takve stavove. Već je postalo smešno da govorimo ko predlaže ovaj zakon. Ovaj zakon predlaže stranka, čiji je visoki funkcioner gospođa ili gospođica Barbulović u Nišu povela svoje telohranitelje koji su pretukli poznatog niškog glumca Mimija, on se posle toga šlogirao, ostao teško bolestan; oni u Nišu važe kao mala stranka opasnih namera. Dakle, ako je od Građanskog saveza, mnogo je.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, Građanski savez Srbije je očigledno otvorio Pandorinu kutiju. Jednostavno ljudska prava su kršena unazad i to možete da vidite iz mnogih primera. Mnogi ljudi su završili blagovremeno fakultete sa visokim prosecima, skoro 9, a preko 10 godina nisu mogli da dođu do posla. Da li je to kršenje ljudskih prava? Ako nemate mogućnost posle edukacije, posle školovanja, da se zaposlite i te kako je to kršenje ljudskih prava. Ako je gospodin Zoran Živković u vreme dok je bio gradonačelnik Niša govorio ljudima i sugerisao da ne plaćaju račune EPS-u, a onda je posle toga došao 5. oktobar, došao je na još veću vlast, a ti isti ljudi su bili prinuđeni da regulišu račune. Računi su u međuvremenu postali enormno visoki i mnogima je isključena struja. Postoji zaista veliki broj slučajeva gde su stare gospođe, penzioneri, zato što nisu blagovremeno primili penzije nisu mogli da palte taj dug distribuciji, koji na kraju krajeva baš i nije bio realan. Zbog toga su imali zdravstvenih problema, pa je došlo do egzitusa. Ko će njihova ljudska prava sada da zastupa i ko će da odgovara za ta prava koja su tada kršena? Unazad šest-sedam godina mnoge žene zdravstveni radnici, lekari, medicinski tehničari, medicinske sestre primane su po zdravstvenim centrima po članu 14. Radili su otprilike po tri meseca i onda su im ugovori produžavani i tako šest-sedam godina zaredom. Te žene su mogle da ostanu u drugom stanju i ostajale su u drugom stanju, ali nisu mogle do kraja da iznesu trudnoću zbog toga što bi izgubile posao. Samim tim nisu mogle da stvore materijalnu situaciju da zbrinu svoju porodicu. Njihova lična prava su i te kako bila ugrožena. Ko za to treba da odgovara? Valjda direktori tih zdravstvenih centara, koji su bili na tim funkcijama. (Milka Marinković: Ne deri se bre.) Milka, ti možeš da se dereš kući. Moguće da ti je frigidan suprug, ali se ovde ponašaj pristojno. (Milka Marinković: I ti isto. Ne viči bre.) Član 16. kaže - Bezbednosno-informativna agencija treba da ima uvid u sve spise. Mnogi iz DOS-a su bili razočarani posle 5. oktobra kada su odlazili u DB i tražili svoje fajlove, a nije ih bilo. Srpski radikali nikada to nisu tražili, očigledno nisu zainteresovani, jer nemaju čega da se plaše. Zašto smatrate da ima valjane spise državna bezbednost, gde je Legija bio član, radio za državnu bezbednost, iako ste od strane Srpske radikalne stranke blagovremeno još 2001. godine upozoravani šta radi Legija i čime se bavi, a ništa niste uradili. Zašto bi sada trebalo verovati tim istim ljudima, koji su radili u tom vremenskom periodu, da to što su radili, te spise, te fajlove za državnu bezbednost, da je to verodostojno i da treba u to da verujemo i na osnovu tih fajlova da ljude hapsimo ili da im onemogućavamo da se bave političkim ili nekim drugim radom. (Borivoje Katić: Je l ovo može malo da se utiša?) Ne možete da spavate, gospodine. Ne može da se utiša. Vi spavate i Nataša Mićić je malopre spavala, ali mora da se radi nešto ovde. (Borivoje Katić: Ko spava?) Vi što čitate. U članu 17. očigledno da je u drugom stavu samo bitno da pojedini politički faktori, koji su relevantni, za razliku od Građanskog saveza Srbije, budu prinuđeni da odustanu od kandidature. Građanski savez Srbije ima predsednika Skupštine, vršioca dužnosti predsednika Srbije, ministra inostranih poslova, gradonačelnika Beograda, ali je problem što imaju još desetak članova stranke koji nisu na pozicijama vlasti i sada da bi našli mogućnost da i tih desetak članova Građanskog saveza Srbije stave na odgovorne pozicije onda moraju konkurenciju da sklone sa političke scene. Jedino preko ovog zakona mogu nešto da ostvare, ali obično ko drugome jamu kopa sam u nju upada. Član 18. je zaista smešan, jer bolja žalba se ne piše nego kada se kaže da predlagači samo daju one dokaze koji treba da im se učine verovatnim. Znate, kada se neko bavi zakonom ne može da bude nešto verovatno: tako je ili drugačije; ima zakonske mogućnosti ili nema. Tako da član 20. i te kako treba da se briše.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi da uzme reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika, poslanička grupa SRS.
Član 19, 20. i 21. odnose se na naknadni postupak, na pokretanje postupka. (Predsedavajuća: Molim narodne poslanike da se prisete odredaba Poslovnika Narodne skupštine i da saslušaju govornicu sa pažnjom i uvažavanjem i da prestane dobacivanje između klupa i prema govornici). Obzirom da se ovde radi o naknadnom postupku prema licu koje zauzima položaj iz člana 11, a sam član obuhvata sve nas ovde prisutne, komisija bi pokrenula i sprovela naknadni postupak lustracije po službenoj dužnosti. Sada, kada bi imali poverenja u tu komisiju, recimo, kada ne bismo znali šta joj je cilj, što bismo imali protiv da se to i uradi. Ali, mi znamo, a evo i danas je živa muka da se skupi poslanička većina da izglasa ove zakone koje smo na ovoj sednici imali na dnevnom redu i treba naknadno malo prekrojiti ovu skupštinu, po meri sadašnje labave skupštinske većine. Mora, kažu, ova vlast da izdrži još koji mesec, rezervna varijanta je spremna, priprema se, još malo da se edukuje, otišli su ti, koji su napustili, da pokažu OEBS-u da su malo oni bolji od ovih koji su trenutno u sali i da su poslušni. Jasan je cilj - prekrojiti volju naroda, da ovde ne sedi 250 poslanika onako kako su političke stranke sa svojim listama i političke koalicije izašle na izbore [[Upadica iz sale: Aman ženo?]] Pa, idi, imaš svoj posao, veterinu, bavi se tim poslom, jutros sam skuvala ručak, lepo sam opeglala veš, naspavala sam se i došla sam da radim. Molim vas da me zaštite od ovakvih dobacivanja. Red bi bio da jednom pokažete da se prema svim poslanicima podjednako ponašate.Meni, znači, može svako da dobaci što god hoće: "Aman ženo", nisam nikakva žena ovde, ovde sam koleginica poslanica, a za vas sam dama, radim ovde ceo dan i mogli biste to da poštujete, koliko god da vam se ne sviđa ono što govorim. Očekujem da ćete da mi se izvinite, ali posle, nakon što siđem sa govornice. Pravila postupka u naknadnom postupku lustracije - primenjuju se ista ova pravila od člana 16. do 18. i, naravno, ide usmena rasprava iza toga i shodna primena, naravno, Zakona o krivičnom postupku. Opet je taj naknadni postupak zamotan u neku formulu, evo - u tri člana. Ali, kažem, tiče se samo onih koji trenutno smetaju DOS-u da održe vlast putem veštački i nezakonito stvorene većine u Narodnoj skupštini. Videćemo večeras ko bude glasao za ovaj zakon, ko bude činio dodatni kvorum vama, jer vi nemate 126 poslanika večeras za glasanje, videćemo ko će dalje biti predmet lustracije. Ti koji vam budu činili kvorum, oni su već prošli lustraciju. Njima ste već pokazali šta za njih imate. Polako ćete tako jednog po jednog, kako vam se budu poslanici otimali, ali Ustavni sud reče - svaki poslanik raspolaže svojim mandatom, tako ćete raditi. Samo zbog te odluke Ustavnog suda, ne mogu da kažem da je neustavna, ali je protivna Ustavu, donosi se ovakav zakon da bi se dalje trgovalo.
Da li još neko želi od ovlašćenih učeniska da uzme reč? (Ne.) Prelazimo na član 21. na koji su amandmane, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Dragan Čolić i Joca Arsić. Da li podnosioci amandmana žele reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić. Još jednom molim narodne poslanike da sa pažnjom saslušaju sve govornike, uz punu svest o tome da je tema kontroverzna, da smo umorni od današnjeg rada i da je način primene Poslovnika u toku predsedavanja takav da je nekim poslanicima dozvoljeno malo više nego što bi bilo uobičajeno, ali vas molim da sa pažnjom slušate govornika. Izvolite poslaniče.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na Predlog zakona o odgovornosti za kršenje ljudskih prava, u kome tražim da se član 21. briše. Motivacija podnošenja amandmana sadrži se u mišljenju nas srpskih radikala da Predlog ovog zakona ne sadrži u sebi ničega dobrog, ničega pozitivnog i da mu je elementarna funkcija - eliminacija političkih protivnika. Predlagač zakona bi trebalo da me ubedi i argumentima, a i svojim autoritetom, da je ozbiljan, relevantan, da je od ugleda, da je od autoriteta. Analizom predlagača, a nije mi bilo teško, dolazim do saznanja da je to minorna politička stranka koja je, izlazeći sama na izbore, osvojila 0,05% glasova, što svakako treba respektovati. Kadrovski izuzetno jaka - Nataša Mićić, Goran Svilanović, Gašo Knežević i stranka koja ima snažnu podršku Demokratske stranke i stranih nalogodavaca koji ne misle dobro građanima Srbije. Za donošenje ovog zakona nema ustavnog osnova. Za uređivanje oblasti koju predlagači nazivaju lustracijom,iz gotovo svih odredbi Ustava Republike Srbije proizilazi da je pravno nemoguće urediti lustraciju na način kako to predlažu poslanici Građanskog saveza Srbije. Mene bi pre ovo moglo da asocira na frustraciju predlagača i predstavnika DOS-manlijske vlasti, a ne na lustraciju. Narodna skupština Republike Srbije ima priliku da uđe u istoriju beščašća ukoliko bi izglasala ovu nakaradnu tvorevinu, kojom bi omogućila... (Predsedavajuća: Molim da, poštujući Poslovnik, bar neku rečenicu kažete o sadržaju amandmana.) Upravo o tome govorim. (Predsedavajuća: Upozoravam vas na obavezu da u raspravi u pojedinostima govornik za govornicom, sa slobodom argumentacije, govori o sadržaju amandmana. Završava se treći minut, a niste rekli ni jednu rečenicu o sadržaju vašeg amandmana.) Smatram da je zakon nakaradan. (Predsedavajuća: Upozoravam vas da imate obavezu da poštujete Poslovnik.) One političke stranke koje na terenu ne postoje, koje nemaju uporišta u biračkom telu, žele da eliminišu političke protivnike za "zelenim stolom", jer znaju da na samom terenu nemaju nikakve šanse. Svi oni koji su nacionalno svesni, svoje nacije, istorije, tradicije, vere i kulture, svi oni kojima je otadžbina Srbija iznad svega, nisu po volji... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, upozoravam vas da vi postanete svesni obaveza iz Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije.) (Samo malo strpljenja, pa ćete shvatiti suštinu amandmana.) ...nisu po volji nalogodavaca iz inostranstva i samo zbog toga ovaj predlog zakona treba da zabrani i onemogući njihovo delovanje. Ovim predlogom zakona otpočinje proces desrbifikacije.
Narodni poslaniče, izričem vam opomenu, ovo je rasprava u pojedinostima, a ne načelna rasprava. Imali ste pet sati vremena za načelnu raspravu. Molim vas, u nastavku imate još minut i 30 sekundi, razgovarajte o sadržaju amandmana. Izvolite.
To je potiskivanje svega što verno reprezentuje volju srpskog naroda. Poređenje sa fašističkom Nemačkom, kroz ideju o denacifikaciji, vređa i ponos, i čast i ime Srbinovo. U Narodnoj skupštini sede narodni poslanici, nosioci različitih političkih opcija i ideologija. Postoje oni kojima je majka Srbija iznad svakog interesa. Poučeni primerima svojih predaka nastavljaju putem kome su granice obeležene grobovima i kostima pradedova. Postoje i oni drugi kojima je uzor "šaka srebrnjaka". Mi, srpski radikali, poučeni primerom dr Vojislava Šešelja, znamo da su istina, pravda, sloboda i otadžbina najviše moralne vrednosti za koje se srpski radikal rađa, živi i umire. (Gromoglasni aplauz poslanika Srpske radikalne stranke.)
Narodnom poslaniku Draganu Čoliću izričem i drugu opomenu. Da li još ko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne želi.) Na član 21. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Čomić. Predlagač akta je prihvatio amandman, kao amandman koji sledi posle prethodno prihvaćenog amandmana. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, predložio sam da se član 22. briše. Članom 22. je predviđeno da veće komisije i komisija u postupanju u pojedinačnim pravnim stvarima primenjuju pravila Zakonika o krivičnom postupku. Zakon o krivičnom postupku zna se ko je ovlašćen da primenjuje. Mislim da je malo suludo, da je protivpravno i da je protiv svih pravničkih normi da to radi neka komisija i da toj komisiji kao dokazni materijal služe informacije koje joj je dostavila BIA, odnosno bivša Služba državne bezbednosti. Te informacije su nabavljene na neustavan i nezakonit način. To što je nešto na neustavan i nezakonit način nabavljeno, a u čiju verodostojnost treba da sumnjamo, treba da posluži nekoj komisiji, koja će u nekom postupku da lustrira neku ličnost. Što se tiče iskrenosti predlagača zakona, možemo da vidimo kakva je i kolika je samim činom predlaganja članova komisije. Po predlogu predlagača članovi komisije treba da budu i dva člana Ustavnog suda. Videli smo kako naš Ustavni sud donosi odluke. To znači da je izgubio sudsku nezavisnost, da nema cilj da očuva Ustav onakvim kakav je, već se isključivo intrumentalizujeu političke svrhe, a za šta su dokaz sada i ovi mandati. Dalje, tu su i dva člana komisije "istaknuti pravni stručnjaci". Od ovoga "pravni stručnjaci", što danas u Srbiji ima istaknutih, toga neće da se prihvate. Toga mogu da se prihvate neki anonimusi. Zatim, tu su i dva člana komisije narodni poslanici koji, po Predlogu zakona, treba da budu i diplomirani pravnici. Verovatno je predlagač zakona mislio da to bude, na primer, kolega Bojan Pajtić, koga, kako sada vidim, ova rasprava uopšte ne interesuje. Smatram da on uopšte nije kvlaifikovan, bez obzira na to što je magistar prava, da se ovakvim poslom bavi. Gospodin Pajtić, od kada je na mestu predsednika poslaničke grupe DOS-a i predsednika Zakonodavnog odbora, sve vreme krši Ustav. Malo mi je čudno da jedan magistar prava, kako se on predstavlja, kaže da se Ustav može promeniti odlukom ove skupštine, i to odlukom apsolutne većine. Ustavom je predviđeno da je za promenu Ustava potrebna dvotrećinska većina. Zatim, gospodin Pajtić izlazi i, kao da mu to nije dosta, kaže da je na referendumu za promenu Ustava potrebno da glasa samo jedna polovina od ukupnog broja birača, mada u samom Ustavu jasno piše da se Ustav može menjati na referendumu ako za promenu glasa 50% plus jedan birač od ukupnog broja upisanih birača. Sada me ubedite da taj gospodin ima bilo kakve veze sa pravom. Iz svega ovoga može da se zaključi da je jedan ovakav zakonski predlog, sa komisijom koja treba da odlučuje, nastao iz jednog jedinog razloga, a to je da se sa političke scene eliminišu protivnici jednoj maloj stranci koja na izborima ne može da prebaci ni jedan posto. Čudi me što pojedine političke partije, kao što je Demokratska stranka, koje su dosta upletene baš u periodu od 1991. do 1998. godine, dozvoljavaju da budu ucenjene od jedne tako male i politički beznačajne partije.
Da li još ko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Postavlja se pitanje da li je ovo upravni postupak, da li je ovo prekršajni postupak ili da li ovo može da budu krivični postupak. Upravni postupak svakako nije - ne primenjuju se pravila Zakona o opštem upravnom postupku. Prekršajni postupak nije takođe, jer postoji Zakon o prekršajima. Ne može da bude ni krivični postupak jer nema sve elemente krivičnog postupka, a tačno se zna za šta se krivični postupak sprovodi - za krivična dela. Ako govorimo o krivičnom postupku, trebalo bi da nam bude jasno da je ovo jedno od krivičnih dela, a ono nije ovako ovde kvalifikovano, niti postoji sankcija koja je ovde jasno definisana, sem što se ne dozvoljava učešće u političkom životu određenim licima koja bi ova komisija eventualno proglasila kao lica koja su kršila ustavna prava građana. Prema tome, potpuno je nepravilno utvrđeno, nedopustivo je da se primenjuje Zakon o krivičnom postupku na jednu ovakvu materiju koja za svoj predmet ima lustraciju. Imamo komisiju koja donosi neku odluku. U međuvremenu, nemamo mogućnost da čovek traži izvođenje nekih dokaza, da predlaže neke svedoke, da se na adekvatan način brani, ne može da suspenduje sve ono što mu je u ličnom dosijeu Bezbednosno-informativne agencije stavljeno na dušu. Postoji samo slobodno uverenje članova komisije, koji su partijski činovnici, da odluče onako kako je to po želji onoga ko je delegirao ili izabrao ove članove komisije. Istini za volju, sumnjam da će, čak i ako danas ovaj zakon bude izglasan u Narodnoj skupštini, postojati konsenzus kod većine u ovoj Narodnoj skupštini, pre svega tu mislim na vladajuću većinu, kod izbora članova ove komisije. Videli ste koja je diskusija bila i kada smo birali članove Radiodifuznog saveta, koji su birani nekako po istim principima: predlažu se po dvojica, pa ko dobije više glasova, pa je oko toga ispalo sve i svašta. Zamislite kada budemo predlagali ovde, tj. kada v.d. predsednika države bude predlagao ove članove, koliko će to žučne diskusije izazavati, ne samo predstavnika opozicije nego pre svega predstavnika vladajuće većine. Odgovorno vam tvrdim nikada ovu komisiju nećete izglasati. Nikada ovaj zakon neće moći da se primeni. U određenom političkom trenutku verovatno vam ovaj zakon zbog nečega treba. Da li zbog daljih ucena, daljih pretnji, da li je to signal opozicionim partijama - ajde, smirite se malo, utihnite, vidite šta smo vam spremili, nećete moći na sledeće izbore ni da izađete. Setite se kako se sve to dešavalo u Republici Srpskoj, setite se civilnog administratora koji je sa liste skidao poslanike SRS i SDS. Oni su bili ti koji su određivali ko može da bude na listi, ko ne može. Oni su imali svoje razloge. Ti razlozi nisu uopšte drugačiji od ovih razloga koje predlagač nama danas servira uz Predlog ovog zakona. Neće nas to apsolutno nikud odvesti. Garantujem da nećete naći čak ni među ovakvim sudijama Ustavnog suda dvojicu koji će pristati ovo da rade. Sumnjam da ćete i među sudijama Vrhovnog suda, kojima je ta funkcija ipak veoma značajna i bitna. Ipak su oni profesionalci, bez obzira na imena i prezimena, koji neće sebi dozvoliti da rade na osnovu jednog zakona za koji su i sami unapred svesni da je protivustavan i da će kad-tad takvim biti proglašen.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, povreda Poslovnika.
Htela bih da upozorim na povredu člana 81. U obavezi sam i da ga pročitam. Zato ću vam oduzeti malo vremena. "Sednice Narodne skupštine, na kojima se vodi rasporava o predlozima zakona, između ostalog, Poslovnika, deklaracija, rezolucija koje donosi Narodna skupština, u celini i pojedinostima, održavaju se utorkom, sredom i četvrtkom u vremenu od 10,00 do 18,00 časova, sa prekidom od jednog sata". Mi smo na predlog zamenika šefa poslaničke grupe DOS-Reforma Srbije produžili rad do 20,00 časova i tako smo radili u utorak, sredu i četvrtak. Juče je na kraju radnog dana predsednik Skupštine odlučila, koristeći ovlašćenja i prava iz stava 4. člana 81. Poslovnika, i izuzetno zakazala sednicu za danas, za petak, koji je neradan dan. Za ovaj dan niko nije predložio produžetak radnog dana do 20,00 časova. Mislim da je 18,00 časova vreme kada treba da prekinemo rad. Nakon što čujem obrazloženje predsedavajućeg Skupštine, zatražiću, odmah to kažem, izjašnjenje Administrativnog odbora o tom pitanju, ali vas molim da dobro pročitate član 81. i da vidite da nismo u obavezi danas da radimo do 20,00 časova, odnosno da bi trebalo ponovo o tome da se izjašnjavamo, ukoliko smatrate da današnju sednicu treba produžiti.
Nema povrede Poslovnika. Upućujem vas na stenogram. Pri donošenju odluke o produžetku rada, a vi ćete konsultovati stenogram, glasali smo o produžetku radnog vremena do 20,00 časova, do okončanja Osme sednice redovnog zasedanja. To je odluka o kojoj se Skupština izjasnila pozitivno. Jezička formulacija je bitna. Uz moje izvinjenje što nemam tačan citat, ali konsultujte stenogram, nema povrede ove odredbe. Upravo je zato koncipirana tako da možemo uspešno da okončamo rad Osme sednice našeg redovnog zasedanja. Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić.
Dame i gospodo, stigli smo do poglavlja o komisijama ili, u stvari, o organima za ispitivanje odgovrnosti za kršenje ljudskih prava. Da vidimo koji su to organi. Ispostavlja se da to nisu organi, nego da je to jedan organ - komisija, koja je samostalan i nezavisan organ. Organ je deo nečega. Prema tome, komisija kao takva ne može biti niti samostalna, niti nezavisna. Građanski savez je deo DOS-a i moglo bi se reći, on je organ DOS-a, jedan mali organ, ali koji očigledno dosta uticajno deluje u ovoj Srbiji. Ko će pisati i ko će sastavljati spiskove ljudi koje će komisija da analizira, procenjuje i da donosi sud o tome da li su kršili ili nisu kršili ljudska prava? Ti spiskovi su već napravljeni. To su spiskovi juče objavljeni u Americi, to su spiskovi po koje će se odlaziti kod Mongomerija da se pokupe i to su, u stvari, spiskovi koji se ne prave ovde, nego negde van ove zemlje. Očigledno, ova vlast ima dva morala. Jedan moral koji propoveda, a ne drži se njega i drugi moral kojeg se drži, ali ga ne propoveda. Komisija će raditi kao i do sada neke komisije koje je DOS nezavisno formirao, a trebalo je da okrive i osude sudije koje su sudile po zakonu, da okrive ljude koji su se bavili biznisom po zakonu i da sude i osuđuju ljude samo zato što je to bilo po volji ili nije po volji ove vlasti. Mi smo imali prilike za ovom govornicom da čujemo gospodina Batića kad je rekao - neka bude pravde, pa svet neka propadne. To je jedna stara filozofska izreka koju on često citira. To kaže, a onda oduzme mandate mnogim poslanicima i uvede u Skupštinu stranke koje čak nisu ni učestvovale na izborima. U stavu (3) piše - sedište komisije je u Beogradu. To u Beogradu, u političkom uticaju više ništa nije. Ovo četvrto, to je možda i najvažnije - sredstva za rad komisije obezbeđuje se iz budžeta Republike. To će biti jedino sigurno u ovom zakonu. I pored svog siromaštva i bede u kojoj se zemlja nalazi, još će se izdvajati sredstva za neke komisije, pored nevladinih organizacija, raznih drugih komisija i ova će biti plaćena od ljudi koji žive u ovoj državi sve teže i teže. Svakako, svaka vlast donosi zakone za koje je sposobna. Svaka vlast se i bavi problemima za koje je i sposobna. Ova vlast, očigledno, nije sposobna da se bavi problemima siromaštva, ekonomije, progresa i razvoja ove zemlje. Mentalni sklop ove vlasti je da se bavi samo ovakvim i sličnim stvarima: progonima, proganjanjima, isterivanjem neke prošlosti, neke samo njima znane pravde.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Četvrto poglavlje ovog zakona tiče se organa za ispitivanje odgovornosti za kršenje ljudskih prava, pre svega komisije, sastava i načina izbora komisije, unutrašnje organizacije i svega onoga što se tiče komisije, vreme na koje se bira, kako im prestaje mandat i smetnje koje bi uticale na to da neko dobije svojstvo člana komisije, kao i razrešenje. Ovo su veoma važna pitanja. Kao nastavak onoga što sam rekla u prilog amandmanu na član 17, Komisija za ispitivanje odgovornosti za kršenje ljudskih prava osniva se ovim zakonom. Ona je, navodno, samostalna i nezavisna, radi kao nezavisan organ koji vodi postupak lustracije protiv onih lica koja su određena u članu 11. ovog zakona. Ona utvrđuje da li postoji kršenje ljudskih prava, na onaj način na koji smo već to videli kako se to radi, na jedan potpuno neadekvatan način, potpuno suprotno Zakonu o krivičnom postupku, ili prekršajnom postupku ili Zakonu o opštem upravnom postupku. Ovo je neki poseban postupak, mutacija svih ovih postupaka, koji nas navode na zaključak da se zaista radi o prekom sudu. Sedište ove komisije biće u Beogradu, koliko vidimo postojaće samo dve komisije, dva veća koja će morati da urade celokupan ovaj posao. Ukoliko bude formirana ta komisija, unapred saučestvujem sa svim onim što će oni morati da rade i danonoćni rad mislim da im neće biti dovoljan da završe posao koji od njih budu zahtevali oni koji se budu odlučili da glasaju za jedan ovakav zakon. Međutim, stav (4) ovog člana govori o sredstvima za rad komisije, a koja moraju da se obezbede u budžetu, predstavljaće verovatno i još jedan od razloga, pored one dve tačke dnevnog reda koje smo imali na ovoj sednici, a koje takođe iziskuju nova budžetska sredstva, još jedan rebalans budžeta u toku ove godine. A svi vi vrlo dobro znate u kakvom je stanju državni budžet, da je državna kasa prazna, da danas niste mogli da naplatite ni svoje troškove za dolazak na sednicu; i da ste ovima, koje ste pozivali od 17,00 časova naovamo da dođu da čine kvorum u trenutku glasanja, rekli da neće moći da naplate svoj dolazak, sumnjam da bi iko došao, jer plate poslanika su male, sredstava nemaju ni za život normalan, a kamoli da dolaze ovde i da im Skupština ne nadoknadi ono što su potrošili za dolazak na sednicu. Dakle, ne moramo da imamo pare za plate ni u zdravstvu, ni u prosveti, ni u državnoj upravi, niti za rad parlamenta, možemo, naravno, retroaktivno nekim poslanicima da isplaćujemo neke razlike u plati, pa čak da im retroaktivno uspostavljamo stalni radni odnos, jer bilo je toga u ovoj skupštini, ali neću sada da kažem o kome se radi, mada mi je to jedna gospođa iz jedne male političke partije u okviru DOS-a rekla, biće vremena da se i o tome priča, a para u budžetu nema za mnogo važnije stvari. Predstoji ta reforma školstva, vidimo da ćemo to imati na dnevnom redu iduće nedelje i to traži pare, samo ne znamo gde ćemo da potrošimo, pa hajde da još jednu komisiju formiramo i brojne ljudekoji će za tu komisiju morati da rade. Vi znate i Ustavni sud ima devet članova, ali ima veliki broj zaposlenih ljudi koji moraju da ga opslužuju i da pripremaju odluke, obrazloženja i sve ostalo. Zamislite za rad ove dve komisije, koje će sigurno imati mnogo posla, biće veliki broj ljudi koji će biti predmet moguće lustracije, koliko ćemo njih zaposliti. To je u cilju dostizanja one brojke koju je ministar Milovanović izneo da ćemo ove godine zaposliti 600.000 ljudi, a možda će to biti žbirovi, možda čovek održi obećanje, ali svejedno će to mnogo koštati.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 24. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Zoran Krasić i Golub Rajić. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Srpska radikalna stranka je podnela amandman na ovaj član koji reguliše sastav ove pravno nemoguće komisije, koja se praktično uspostavlja ovim predlogom zakona, ako nekim slučajem bude usvojen ovaj predlog. Na početku mora da se kaže da je ovo nemoguć sastav, jer pravi zbrku između predstavnika zakonodavne i sudske vlasti, a izbor te komisije vrši Narodna skupština koja nema ustavno ovlašćenje da tako nešto radi. Na to ona ne samo da nije ovlašćena ni odredbama Ustava, nego ne crpi ni ovlašćenja iz Ustava da može posebnim zakonom da ovlasti na takav posao. Uzimajući u obzir i ovu intervenciju da je predlagač prihvatio jedan amandman, ovaj nedostatak o kome samo malopre pričao nije otklonjen, on je samo potvrđen. Potvrđen je da će postojati jedna komisija i to će biti kadrovska komisija jednog dela DOS-a da ispuni zadatak kadrovskog pročišćavanja za ceo DOS, jer očigledno ceo DOS treba da preraste u Socijalistički savez radnog naroda Srbije i Crne Gore, to je ta ideološka matrica koja se sledi. Očigledno, neko je rekao da unutar DOS-a treba da bude i buduća vlast i buduća opozicija, jedino tako može da se kontroliše ovaj prostor, jer će onaj isti gazda da kontroliše i vlast i opoziciju, pa će s vremena na vreme na vlasti biti onaj ko garantuje malo veću poslušnost; kao što je to uradila DSS na prethodnoj tački dnevnog reda, uputili kritiku, a oni bi brže i efikasnije ispunili sve zahteve OEBS-a u pogledu Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Šta to znači? To znači da se priprema predizborna krađa, jer na ovaj način će praktično ova komisija da onemogući da neko bude kandidat, ali nije problem što će tog čoveka da onemogući, problem je u tome što onemogućava i građane da slobodno biraju svoje predstavnike. Koja je to vlast i koji je to blistavi um koji je ovlašćen da on procenjuje ko može da bude kandidat? To ovlašćenje donekle, i to samo u pogledu poštovanja pravila postupka, ima RIK, ali to pravo da neko bude kandidat je ljudsko pravo koje mu garantuje Ustav i on takođe zabranjuje da bilo ko krši to pravo građana. Koja će biti mera te komisije? Ako čovek ne odustane od kandidature, onda će da obavesti javnost. Tu meru vi već primenjujete, nezavisno od toga da li neko ima nameru da bude kandidat ili ne, na dva-tri meseca vi oblatite čoveka, oklevetate ga, a posle puj pike ništa ne važi. Doduše, to vi sebe, to je taj manir, jer čuli smo pre neki dan da je Vlada utvrdila da tamo nema kriminala. Ovo, naravno, nije prvi put da se dešava ovakav način vođenja kadrovske politike, jer bilo je toga za vreme Tita, za vreme JUL-a, ali samo u pokušaju, tada smo spasili političku scenu Srbije i slobodu političkog života u Srbiji, možda smo napravili grešku, a mi smo uvereni da nismo napravili grešku, jer bez političkih sloboda nema niti otvorenog, niti normalnog društva. Političke razlike su normalne, treba da postoje i treba da postoji samo jedan vrhovni sudija, to je onaj koji se svake četvrte godine pita koga će na trenutak da lustrira, ali da ga lustrira od vlasti, a ne od prava na politički život. Zato je potrebno da ovaj predlog zakona uzmete, povučete i da se potrudite da svi zaborave da je ikada bio u skupštinskoj proceduri.
Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo, meni je sasvim jasno da ovde svako želi da pobedi svakog, vlast želi da se održi i pobedi opoziciju i na budućim izborima, a opozicija sve vreme dok je u opoziciji želi da sruši vlast i pobedi na sledećim izborima.To je apsolutno jasno. Već od 2001. godine počeli smo sa borbom protiv opozicije na dosta nazadan i nedemokratski način, poslovnički način kažnjavanja, ograničavanja, izbacivanja, maltretiranja, čak i povređivanja. Sećate se da smo vam u to vreme govorili, pa poređajte nas sve ovde uza zid, streljajte nas i završite posao sa nama. Niste baš bili toliko hrabri da izvedete to streljanje, ali ste onda, kao poslednje čega ste mogli da se latite, izmislili ovaj zakon o lustraciji. Kažu da već spiskovi, onih koji treba da budu lustrirani, postoje. Očigledno su i izbori blizu, to se vidi i oseća nekako u vazduhu. Već ste svi pošli u te prodizborne kampanje i imate svoje slogane. U samom zakonu piše da će početi da se primenjuje u roku od 60 dana. Znači, moguće je već da do septembra mi imamo izbore, a preko leta treba iskoristiti ovaj period da se malo pročisti politička scena od opozicije. Ne mislimo da je to dobro. Kažem, evo što je politički zakon u pitanju, mi vas i politički ubeđejemo da to ne radite. Možete vi nas na trenutak i da lustrirate. Ako mi ubedimo narod da glasa za SRS, glasaće oni za SRS, nalazila se Gordana Pop-Lazić tu ili ne, bio Vojislav Šešelj ovde ili u Hagu, nema veze. Znaju oni šta je SRS. To je stranka koja ima politički program, ima svoju strukturu, ima ljude koji znaju šta hoće, ljudi koji vole svoju zemlju, svoj narod, koji su spremni da žrtvuju sebe, kao što evo danas žrtvujem sebe čitav dan ovde ubeđujući vas u nešto u šta, pretpostavljam, ne mogu da vas ubedim, ali možda ćete mi jednog dana reći, pa stvarno je uložila maksimum napora, možda je trebalo da imamo više političkog sluha, možda smo pogrešili; možda i sami odustanete, čak i ako se donese ovaj zakon, od ove ludosti koja se zove lustracija. Bojim se da i ako vi nas lustrirate na ovaj način, da će narod lustrirati vas ili lusterisati po vama na jedan mnogo gori način. Vi znate šta ste uradili 5. oktobra. Ne bih želela zaista da vam se to ponovi i da osetite to, nemojte da cokćete, to je urađeno, to znamo svi šta se desilo. Nije dobro što se desilo, osudili smo to što se desilo, pružili smo vam priliku, raspustili parlament, pa da idemo na vanredne parlamentarne izbore, pobedili ste, ušli ste u parlament sa 176 poslanika, držite još uvek tu većinu. Držite je dokle možete, to je vaše pravo, koliko god možete, pustite korene, vlast je vaša dok god imate u parlamentu 126 poslanika. To nije ništa sporno. Mi se, naravno, trudimo da ubedimo celokupnu javnost i da nateramo sve institucije koje bi trebalo da se po tom pitanju oglase, da saznaju, da nemate takvu podršku ovde i da više nemate podršku u narodu i da treba da proverimo tu podršku. Zato je bolje od svega ovoga što radite, bolje za vas, bolje za nas, zdravija će klima biti u budućem parlamentu i u samoj državi, ukoliko izađemo na izbore. Neka mi dobijemo i manje nego što sada imamo. To uopšte nije sporno. Neka vi dobijete i dva puta više, ako je moguće, nije moguće toliko, ali neka izađe svako i neka odmeri svoju snagu, to je naše elementarno političko pravo, jer dajemo građanima tu mogućnost da nas oni na trenutak, kako gospodin Krasić reče, lustriraju od vlasti.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na isti član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Podnosioci amandmana ne žele reč. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na isti član 24. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Čomić. Predstavnik predlagača je prihvatio i ovaj amandman. Konstatujem da predlagač akta prihvata i ovaj amandman. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite. Pitanje je bilo upućeno zbog toga što su prihvaćeni amandmani, po logici, zamena vrhovni za ustavni, ali ovde se menja i predsednik Republike sa predsednik Narodne skupštine, kao drugi deo amandmana, kao predlagač članova komisije.
Da li ste čuli, gospodine Andriću, da li vam je jasno? Tako. Uvek im održite kratko predavanje, edukaciju, vi gospođo Čomić, zato i te kako imate predispozicije, ali ne može se on naučiti. Hajde da mu pomognete nešto, čujem da je zapelo oko fakulteta, pa da to malo poguramo, da ne bude sutra u istoriji srpskog parlamentarizma, zakon nam predložio onaj, šta je zapelo, tri ispita teška i dva laka. Vidi se da su tri ispita teška i dva laka. Prvo, gospodine Andriću, malo elementarne matematike da ste naučili, videli biste kako bi sastav ove komisije koja broji devet članova rasporedili po većima komisije. Pošto ima devet članova ukupno, vi ste rekli da ta komisija ima tri veća. U ta tri veća vi ste računali u svako veće po tri, znači, tri puta tri devet. Ne znam kako sada stoji, od kada je DOS došao, posle 5. oktobra, ali je bilo devet. Možda ćete vi uvesti nešto drugo. Znači, predsednik komisije mora biti član veća, da bi bilo tri, tri, tri, znači, tri plus tri plus tri. Hajde da to malo objasnimo, kako bi bilo jasnije, evo vama edukativno to razloženo, znate... (Poslanik Andrić, sa mesta: Ne morate.) ... moram, moram zato što imam i neku drugu obavezu osim one koja je profesionalna, a to je da sam završio ipak fakultet koji je devet semestara, tamo se sluša šest matematika, a vas obučavam isto kao što obučavam i ćerku koja polazi u prvi razred. Sada da ostavimo to na stranu. Gledajte, kako da bude objektivna ta komisija? Ako je predsednik komisije član jednog veća, recimo veća za političku odgovornost, pošto niste naveli koja su veća. Ima veće za političku odgovornost, ima veće za moralnu odgovornost i pretpostavljam ovo treće veće, to bi trebalo, predlažem, da bude za unutrašnjeg i spoljnjeg neprijatelja, da bi bilo bratstvo, još će nam doći jedinstvo i eto nam sreće. To su tri veća. Kako da budu objektivna ta veća? Kako da bude objektivna ta komisija? Predsednik je istovremeno, ako idete na ovaj raspored, član veća i predsednik komisije. Vi ćete, najverovatnije, uzeti neke ljude neutralne, vi kažete, stranački neopredeljene. Gledajte, u procesu žalbe kada se neko žali na odluku veća, žali se komisiji. Ti ljudi koji su u veću, pa isti personalni sastav je komisija. Hajde da isključimo i to i da kažemo, dobro, to su izuzetno objektivni ljudi, to su sudije Vrhovnog suda, Ustavnog suda, stručnjaci ili jedan zamenik javnog tužioca i stručnjaci iz pravne oblasti iz parlamenta koje ćemo da predložimo i da nađemo među svojim kolegama. Hajde da vidimo kolika je njihova objektivnost, kada se žalimo Vrhovnom sudu. Ta dvojica sudija koji su članovi ove komisije sede u Vrhovnom sudu. Kada se žalimo Ustavnom sudu, ta dvojica članova su članovi Ustavnog suda, a oni su još i predsednici ovih veća. To je ono, kadija te tuži, kadija ti sudi. Ono što je najtragičnije, vi ste na ovaj način isključili mogućnost žalbe saveznom organu koji se zove savezni sud Srbije i Crne Gore. U Povelji ste videli to, a u Povelji fino stoji da za sva prava koja su ugrožena može da se žali sudu Srbije i Crne Gore, ako nije nekim aktom na nivou federalne jedinice drugačije regulisano. Vi ste sada regulisali. Nema žalbe dalje za oštećenog. Kako vam nije palo na pamet da stavite toliko spominjani i toliko hvaljeni Savet Evrope? Šta ste zaboravili uslugu koju vam je napravio Savet Evrope? U vanrednom stanju primljeni smou Savet Evrope. Zašto niste bar tu ostavili mogućnost, pored ovako izuzetno objektivne komisije. Gospodine Andriću, a da ste stavili još jednog, to bi bilo devet plus jedan, koliko, hajde, to je devet plus jedan. Taj jedan da bude predsednik komisije, a ovih devet da rasporedite tako kako ste planirali, tri plus tri plus tri. Međutim, kada vi to lično radite, vama sve što je trojka ili trojstvo je toliko odvratno, toliko se zgražavate nad tim trojstvom da to razumem... (Predsedavajuća: Pet minuta.) ... morate shvatiti, gospodine Andriću, ipak koreni su vaši u ovom narodu. Nemojte misliti kao neki što razmišljaju, kada dođe do promene, mi ćemo nestati, naši sponzori, oni će nas dočekati i imaćemo azil. Nećete, gospodine Andriću. Znate zbog čega? Ne zato što će biti revanšizma, nego ste se toliko paranagrabili da ljudi sabiraju cifru i trčaće za parama, a ne za vama.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 25. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Čomić. Predlagač akta je prihvatio amandman, brisanje reči "Ustavni sud". Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime Srpske radikalne stranke predložio sam da se briše član 26, jer smatram da je ova norma apsolutno nepotrebna. Poslanici Srpske radikalne stranke danas su u više navrata ukazivali na nelogičnosti ovog zakona i o njegovom sukobu sa Ustavom i sa ostalim međunarodnim pravnim aktima kada je u pitanju zaštita sloboda i ljudskih prava. Dame i gospodo narodni poslanici, rekao je gospodin Mirčić ovde da će žalbe u ovom postupku rešavati takoreći ista komisija. Šta se tu događa? Vidite, kakvo je pravo onoga na koga se odnosi ispitivanje, odnosno provera postupka lustracije o kršenju ljudskih prava? Prava tog čoveka i građanina su apsolutno svedena na minimum. Taj čovek nema rešenje o pokretanju postupka. Nema rešenje od prvog momenta da mu se dostavi o pokretanju postupka provere, a s obzirom da se primenjuju odredbe Zakonika o krivičnom postupku, ovo je čist krivični postupak. Da je to tačno, vidi se po tome što predlagač uključuje javnog tužioca tj. državnog tužioca po Zakoniku o krivičnom postupku. Drugo, uključuje sudije Ustavnog suda i sudije Vrhovnog suda i ti ljudi treba da učestvuju u drugostepenom postupku, da rešavaju po žalbi. Ono što je jako neprihvaljivo, a to će pravnička javnost brzo uočiti, onaj na koga se odnosi rešenje i prvostepena odluka ne može obavljati određene dužnosti, u njegovoj žalbi ne može ništa drugo da navede osim onoga što je naknadno saznao i otkrio, a nije mogao da zna za određene činjenice. Zašto ne biste dali pravo tom čoveku da navede i da ospori tvrdnje koje je prvostepeni organ utvrdio. Zašto mu se ne dozvoljava da kaže da je prvostepena komisija i prvostepeni organ pogrešno i nepotpuno utvrdio činjenično stanje, ako treba da se donese takva odluka da mu se zabranjuje rad za pet godina. On to nema pravo u žalbi da navede. On nema pravo da navede u žalbi da je izvršena bitna povreda odredaba postupka. Zašto mu se to pravo oduzima, kada mu Ustav propisuje, kada mu propisuje Zakonik o krivičnom postupku, koji je detaljno razradio materiju odbrane, jer ovde se uvodi institut odbrane. Dakle, branilac od prvog momenta mora biti uključen to jest advokat. Mora mu se uručiti sva dokumentacija na uvid. Drugo, videćete da će biti u praksi da će kao novo u žalbi biti da se sasluša na javnojraspravi načelnik određene službe, javne ili državne bezbednosti, jer to kao pravo daje ovaj zakon, da ima pravo da predlaže svedoke i nove dokaze. Ako je to tako, imaćemo u praksi da će biti predložene starešine organa i rukovodioci službi koje su upravo vodile taj dosije, a u tom dosijeu, kažem vam i vi to sigurno ne znate, a kada bi svi poslanici znali za svoje dosije, za one koje su otvoreni, znate kako bi pristupili ovom zakonu - sa velikom rezervom i nikada ne bi za njega glasali. Kvalitet tih podataka je takav da ne može biti odluka temeljena na bazi nečije informacije do koje se došlo u kafani, ako je neko sa nekim kontaktirao. Prema tome, mislim da ovaj zakonu praksi neće nikome moći da doprinese ništa novo, niti će ova Srbija imati bilo kakve koristi od toga. U praksi ga neće niko moći primeniti.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Ovo što vam je gospodin Jojić govorio o tim tajnim dosijeima verujte da vam je to govorio kao profesionalac i uzmite to ozbiljno. Član 26, koji govori o vremenu na koje se biraju članovi komisije, a to je vreme od šest godina i može biti ponovo biran još jednom, a član komisije iz reda narodnih poslanika se bira na vreme do isteka njegovog mandata, ima naravno direktnu vezu sa članom 27. koji govori o prevremenom prestanku mandata i ja ću iskoristipriliku da ovog puta i jedan i drugi amandman obrazložim, da ne bih dva puta izlazila za govornicu. Pitanje na koliko će ova komisija biti izabrana, da li na četiri ili šest godina ili na dve godine, to je stvar predlagača, ukoliko ona uopšte treba da postoji, ali postoji nešto u ovom članu 27. što je suprotan Ustavu. Recimo, svojstvo člana komisije prestaje pre isteka vremena na koje je izabran, pa pod tačkom 2. imamo - prestankom svojstva na osnovu kojeg je član izabran danom prestanka svojstva. U stavu (2) svojstvo člana komisije ne prestaje ispunjenjem uslova za penziju. Šta ćemo ako je neko od ovih sudija otišao u penziju, po ovome mu ne prestaje svojstvo člana, ali više i nema ono svojstvo na osnovu koga je on izabran. Dakle, suprotan je stav (2) stavu (1) tačka 2, tako da to jednostavno nije održivo. Pored toga, ovde se unose neke dodatne obaveze za predsednika Skupštine, vidim amandmanom i za predsednika Republike, koji je dužan, ovim zakonom ga obavezujete da predloži nove kandidate u roku od 15 dana od prestanka svojstva člana komisije. Sada to verovatno više nije predsednik Republike nego je to amandmanom ispravljeno, predsednik Skupštine. Da li predsednik Skupštine tako nešto po Ustavu mora da uradi i šta ako ne uradi? Da je ostalo predsednik Republike, a sada govorim o tome ne znajući za usvajanje tog amandmana u ovom delu, on apsolutno po Ustavu to može da uradi, može da ne uradi, niko na to ne može da ga natera. Postoji samo institut opoziva. Zna se kako se opoziva, a ovo nije ni razlog za opoziv. Prema tome, iz člana u član, kako odmiče rasprava u pojedinostima o ovom zakonu, ne ulazeći u nameru predlagača o lustraciji, a o kojoj smo govorili u načelu i naravno da smo se toga doticali i u raspravi u pojedinostima, vidite i sami da ima toliko odredbi gotovo u svakom članu koje su suprotne postojećem Ustavu, a da ne govorimo o Ustavnoj povelji, kao i što je sama lustracija kršenje jednog ustavnog prava pedviđenog Ustavnom poveljom, i to ne jednog nego više ustavnih prava.
Da li se joše neko javlja za reč? (Ne.) Na član 27. amandman je podnela narodna poslanika Vjerica Radeta. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta.
Mi iz poslaničke grupe Srpske radikalne stranke ceo dan pokušavamo da vam stavimo do znanja, da vas ubedimo da je ovaj predlog zakona koji ste nam dali na razmatranje i koji ćete vi, verovatno, da usvojite, zaista protivustavan, katastrofalan i najiskrenije vam preporučujem da ga ne usvajate. Pošto je ceo zakon neustavan, onda je normalno da je i član 27. neustavan i zbog toga sam predložila da se taj član briše. S obzirom da postoji mogućnost da ćete vi, ipak, ovaj zakon da usvojite, onda i ovako kako ste koncipirali član 27. ne bi mogao nikako da stoji. Moje osnovno pitanje kod ovog člana je da li u komisiju predviđate i gospodina Vučetića koji je, od kada je predsednik Ustavnog suda, primio 18 inicijativa Srpske radikalne stranke za ocenjivanje ustavnosti i zakonitosti određenih akata i do dana današnjeg se nije oglasio ni po jednom. Pod tačkom 3. govori se kada prestaje prevremeni mandat članovima komisije; kažete - razrešenjem danom donošenja odluke Narodne skupštine. Valjda treba da stoji: zbog čega razrešenjem? Da li zbog kršenja zakona, da li zbog kršenja nekog drugog zakona, da li zato što primenom ovog zakona krše ljudska prava? Ili, stav (2): "Svojstvo člana komisije ne prestaje ispunjenjem uslova za penziju". Kakvi će to eksperti raditi taj posao da će moći da ga rade i posle penzije ili vi već znate da će biti toliko mali broj ljudi koji će prihvatiti ovaj posao da nećete biti u prilici da ih zamenite ni kada im bude vreme za penziju. Pitam se šta će biti osnov rada ove komisije. Da li će osnov za rad ove komisije odnosno za lustraciju biti dosijei koje su radili Jovica Stanišić i Radomir Marković, a vi dok ste lupali u šerpe, dok ste protestovali, dok ste svirali u pištaljke, osnovna vam je priča bila da Jovica Stanišić i kasnije Radomir Marković nezakonito prisluškuju građane, prate građane, prikupljaju podatke po sistemu rekla-kazala, pa na osnovu toga prave dosijee? Ne vidim kako sada odjedanput da su vam ti dosijei verodostojni. Imam jedino logična dva objašnjenja. Mislim da je upravo zbog toga predlagač ovog zakona Građanski savez Srbije. Jedno logično objašnjenje je da ste diskete Jovice Stanišića i Radomira Markovića dobili od Gorana Svilanovića koji je nekada radio za Državnu bezbednost, pa naravno, kao svom predsedniku, njemu verujete, pa onda automatski verujete i u sadržaj tih disketa. Drugo logično objašnjenje jeste da Građanski savez želi da se oslobodi Gorana Svilanovića, iz njima poznatih razloga, pa su onda smislili ovaj zakon da bi imali osnova da ga lustriraju zato što je nekada radio za Državnu bezbednost. Naravno, mene Goran Svilanović ne interesuje, on je problem Građanskog saveza i svih 18 članova te stranke. Želim da vam kažem nešto drugo. Da ne bi bilo zabune, da pogrešno ne shvatite naše današnje diskusije, niko se u Srpskoj radikalnoj stranci ne plaši političkih progona. Mi smo na to navikli. Od kada je osnovana Srpska radikalna stranka, svaki put kada smo bili jaki u narodu, bili smo na meti vlasti. Ova vaša hajka protiv nas govori nam da se ne usuđujete da raspišete izbore upravo zbog rezultata koje bi osvojila Srpska radikalna stranka. Mi se, gospodo, nismo plašili ni Miloševićevih kazamata. Dokazali smo vam da se ne plašimo ni Haga. Nismo se plašili ni vaše "Sablje", ne plašimo se ni otvaranja dosijea, izvolite - otvarajte ih. Ne plašimo se ni lustracije, verujte nemoguće je lustrirati 350.000 časnih i poštenih patriota članova Srpske radikalne stranke.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi da uzme reč? (Ne.) Prelazimo na član 27, drugi amandman koji je podnela narodna poslanica Gordana Čomić. Predlagač akta, kao posledičan, prihvata i ovaj amandman. Prelazimo na član 28. Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Da li podnosilac amandmana želi da uzme reč? Reč ima narodni poslanik Milovan Radovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je još jedan amandman poslaničke grupe Srpske radikalne stranke u pokušaju da vas ubedimo da je zakon koji ste predložili Narodnoj skupštini protivan Ustavu, kao i Povelji o ljudskim i manjinskim pravima i građanskim slobodama, kao i Međunarodnom paktu o građanskim i političkim slobodama. Naravno, mi znamo da ne možemo mnogo toga da učinimo da vi promenite mišljenje, eventualno povučete zakon iz procedure, a kamoli da glasate protiv njegovog usvajanja. Ali, hoćemo da vam kažemo koliko je ovaj vaš predlog zakona nedemokratski, koliko nije u skladu sa postojećim pravnim poretkom i koliko će se vama, u stvari, obiti o glavu. Kada je konkretno reč o ovom članu Predloga zakona, vi kažete da za člana komisije ne može biti izabran član organa političke organizacije odnosno političke stranke. Pri tome imate u vidu, verovatno, da on ne može da bude član najviših organa, glavnih odbora, izvršnih odbora, ali ne i svih organa u hijerarhiji stranke; pa verovatno i u vašim, koje su na vlasti, postoje i oni najniži organi stranaka - mesni odbori, i time sprečavate i te ljude, koji nemaju velikog političkog uticaja, da budu članovi ove komisije. Dalje, kažete - za krivična dela i drugo kažnjivo delo ko je osuđen na šest meseci itd. ne može da bude član ove vaše komisije, za koju smo više puta rekli za ovom govornicom da ništa drugo nije nego kao politbiro u vreme Centralnog komiteta. Da li je to kažnjivo delo i saobraćajni prekršaj? Juče sam mislio da pomenem i slučaj Dragana Veselinova, iz onog poznatog slučaja saobraćajnog prekršaja, obzirom da je podneo ostavku, onda je bespredmetno njega uopšte pominjati. Da li mislite da sprovedete do kraja vašu zamisao da član komisije ne može da bude onaj koji je nedostojan javnog poverenja. Ako to poverenje treba da bude procenjeno od strane javnosti, kako možete to da proverite? Kako možete da zaključite da je neko nedostojan javnog poverenja? Javno poverenje se stiče samo na izborima. Ili, dva-tri člana komisije treba da vam budu istaknuti pravni stručnjaci. Po kom kriterijumu? Ko će utvrditi da je neko istaknuti pravni stručnjak? To mi sve više liči na one prijatelje suda u Haškom tribunalu. Tako će ti istaknuti pravni stručnjaci, koje će vam, zajedno sa vama, odrediti vaši mentori iz inostranstva, oni koji zastupaju, u stvari, interese inostranstva - Amerikanaca. Dalje, malopre mi je neko iz poslaničke grupe SRS postavio pitanje da li može da bude član komisije onaj koji je učestvovao na sletu prilikom proslave rođendana Josipa Broza Tita 25. maja i da li može da bude član komisije onaj koji je nosio štafetu? Pri tome su mi objasnili, ali ne znam na koga su mislili u poslaničkoj grupi DOS-a, da je osoba ženskog pola, ali ne znam koja je. Mali je broj poslanika u DOS-u koji su politički svesni, jer su zaslepljeni vlašću, da razmišljaju u pravcu eventualnog kajanja i potrebe da se zaista ovaj zakon donese, pa će zbog toga, samim tim, mali broj poslanika biti frustrirani zbog toga. Ali, veliki je broj poslanika u DOS-u koji će biti lustriran, jer upravo na tome vi radite. Neko od poslanika Srpske radikalne stranke ovde je pomenuo one poznate koverte. Nikita Hruščov je svom nasledniku ostavio dve koverte i rekao mu je da kada mu bude teško u vršenju vlasti otvori jednu kovertu, pa posle toga drugu kovertu.
Tu priču smo već čuli.
Ipak, tu priču bi trebalo vama da ponovim kako biste je zapamtili. Kada je otvorio prvu kovertu, u njoj je pisalo da je kriva prethodna vlast. Kada je otvorio drugu kovertu, u njoj je pisalo da on napiše dve koverte. Vi ste sada u tom postupku.
Da li se još ko prijavljuje za reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Obzirom na to ko može da bude član ove komisije, a tu pre svega mislim na sudije Ustavnog suda, na sudije Vrhovnog suda i na javnog tužioca, trebalo bi, u situaciji kada imamo tri grane vlasti, da pravosuđe bude potpuno depolitizovano. Međutim, svi smo svesni činjenice da to nije tako, pogotovu to nije tako u Ustavnom sudu gde imamo sudiju Ustavnog suda koji je bio član Upravnog odbora G-17+, Vučetića, a sada o njemu treba da pričamo kao o čoveku koji je van političkih partija. Znači, G-17+ je politička partija, već sama ta činjenica ukazuje na to da u Ustavnom sudu imamo ljude koji su članovi pojedinih političkih partija. Ima toga i u prvavosuđu. O javnim tužiocima ne bih sada ni govorila. To je i teško proverljiva činjenica, sem ako ne bi politička partija čiji je sudija član sama dostavila taj podatak toj komisiji, što bi bio verodostojan dokaz. Samo učlanjenje ne znači da se neko u međuvremenu nije iščlanio ili prestao da bude član neke političke partije. Ne znam na osnovu kojih činjenica bismo, sem sumnje koja bi ostala, na osnovu toga kako neko nastupa u javnosti, kao što Slobodan Vučetić uvek nastupa kao političar, utvrdili da li je neko član neke političke partije ili nije. Nije potreban postupak radi ispitivanja smetnji za koje se naknadno saznalo, a još jedna od smetnji, pored toga da je neko član političke partije, jeste da je osuđen na bezuslovnu kaznu zatvora u trajanju od najmanje šest meseci, što je podatak potkrepljen sudskim rešenjem koje je verodostojan dokaz. Ne vidim zašto bi ta komisija naknadno, u roku od 30 dana od dana saznanja za tu smetnju, podnosila neki izveštaj da li smetnje postoje ili ne postoje. One su potpuno evidentne, a postoji i prvnosnažna sudska presuda. Neko je ili osuđen za krivično delo ili nije. To, da li je član političke partije ili nije, ubeđuje me još više da će ovo biti partijski sud, samo je pitanje političke nagodbe ko će biti članovi te komisije. Onaj ko je jači, do sada je bivalo takvo pravilo, imaće veći uticaj. Međutim, kakva je situacija, obično male političke partije uslovljavaju veće političke partije zbog neophodne podrške u parlamentu. Možda će ovo biti još jedan od razloga da izbrojite koju stotinu hiljada evra nekome da bi podržao neki predlog koji bude ovde, od strane predsednika Narodne skupštine Srbije, dat kada se budu birali ti članovi komisije. Dođosmo i do sastava te komisije i do smetnji za svojstvo člana komisije. Ali, najveća smetnja za to da neko bude član ove komisije jeste to što je ovaj zakon neustavan i što mora da ima neke moralne norme, a ako ima i minimum morala u sebi, ne bi smeo da prihvati da bude član ovakvog jednog prekog suda, koji će rešavati o sudbinama ljudi i stavljati ih na stub srama, obeležavati, lustrirati od mogućnosti da učestvuju u političkom životu i da se nađu na određenim funkcijama, bilo državnim, bilo na kom nivou vlasti, ili na funkcijama direktora javnih preduzeća, radiodifuznih preduzeća, tu mislim na sredstva javnog informisanja, tamo gde je država u većinskom kapitalu. Prema tome, ovo što ste napisali nedovoljno je za to da se utvrdi koje su sve smetnje za svojstvo člana komisije. Ponavljam, još jednom, zbog onih koji bi eventualno bili kandidati za člana ove komisije, da moraju da razmisle pre svega o sebi i svom moralu kada se budu prihvatali ove funkcije.
Da li se još ko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na čllan 29. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Gospođo Mićić, prvo, predlažem vam da ukinete i ovaj interni prenos u zgradi Skupštine, da službenici, zaposleni ovde, ne gledaju ovu sramotu od srpske skupštine. Sramota je i vaša, a verovatno i naša da ovde raspravljamo o bilo kakvom predlogu zakona pred 50 ljudi. Dame i gospodo, moram da se izvinim na početku svoje diksusije. Danas sam u prepodnevnom radu Skupštine pomenuo Nebojšu Čovića i 10 miliona dinara koje je, preko "Lole" iz Železnika, prbacio svom košarkaškom klubu FMP "Železnik". Rekao sam da će on doći pod udar ovog zakona, da će ga zbog tih stvari zakačiti lustracija u nekom narednom periodu. Izvinjavam mu se, ali i vama. Nebojša Čović, ali i dobar deo članova Vlade, neće doći pod udar ovog zakona, njih će zakačiti neki drugi propisi. Oni su već, dobrim delom, otškrinuli vrata, kako je to rekao jedan prethodnik gospođe Mićić, Centralnog zatvora i drugih zatvora u Srbiji.
Molim vas da se vratite na temu. Član 29. se odnosi na razrešenje članova komisije, a pričate već dva minuta van teme.
U ovom predlogu zakona se mnogo pominje Međunarodni pakt o građanskim i političkim pravima. Predlažem da se ovaj pakt proglasi za ustav Republike Srbije, pa da ova komisija, koju ste ovde izabrali, ostane bez posla i da više nema obavezu da na tom pitanju radi. Što se tiče člana 29, pripada poglavlju koje se odnosi na organe za sprovođenje postupka lustracije, odnosno na komisiju koja će sprovoditi taj postupak. Prethodni govornici, poslanici Srpske radikalne stranke, govorili su o problemima i nedostacima ovih predloga, o sastavu komisije, načinu izbora članova komisije. Želim da ponovim da je nepojmljivo, da je neshvatljivo da donosimo zakon po kome izvesnu komisiju bira predsednik Republike Srbije. Podsećam da mi trenutno nemamo predsednika Republike Srbije. U Srbiji, neustavno, tu funkciju obavlja gospođa Mićić. Prema tome, da bi se ovaj zakon sproveo, da bi se ta komisija izabrala, prvo se moraju sprovesti izbori za predsednika Republike da bi on mogao, po ovom zakonu, ukolko se ovaj zakon usvoji, da predloži članove ove komisije. Takođe je neshvatljivo da sudije Ustavnog i Vrhovnog suda Srbije budu i članovi ove komisije, a da lice koje bude u postupku pred ovom komisijom ima pravo žalbe Ustavnom ili Vrhovnom sudu, kako ste to amandmanom promenili.Znači, neshvatljivo je da isti organ bude i prvostepeni i drugostepeni. Mislim da tu nedostaje one elementarne pravne logike, koliko se u pravo razumem. U članu 29. govori se o razrešenju članova komisije i tu su navedeni razlozi za razrešenje. Uglavnom se poziva na neke druge zakonske akte, zakone koji se odnose na razrešenje sudija Vrhovnog suda, odnosno Ustavnog suda, razrešenje predsednika tih sudova itd. Ono što je ovde nelogično, to su stavovi (5) odnosno (6) ovog predloga. U stavu (5) se kaže: "Postupak razrešenja sprovodi Komisija", što znači, kako se i kaže u drugoj rečenici, da komisija odlučuje o razrešenju nekog svog člana. (Predsednik: Peti minut.) Prvo, nemoguće je da komisija pokrene inicijativu. Komisija je kolektiv. Inicijativu može pokrenuti neko iz komisije, član komisije. Drugo, ako komisija donosi odluku, onda nije logičan stav (6), gde kaže: "O predlogu za razrešenje odlučuje Narodna skupština". Ne može Narodna skupština odlučivati o predlogu, kad to nije predlog, to je već odluka komisije. Znači, komisija je već odlučila i onda ne može više Narodna skupština da odlučuje o odluci. To je sasvim nelogično i nerazumljivo.
Da li još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu. Izvolite, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Imajući u vidu koje su smetnje za svojstvo člana komisije, a to je da je član komisije član neke političke partije ili je osuđen na bezuslovnu kaznu zatvora za krivično delo gde kazna zatvora traje najmanje 6 meseci, razrešenje nastupa onako kako je to predviđeno članom 29. Kaže: "Razlozi za razrešenje člana Komisije su isti kao razlozi za razrešenje sudije". Svi ostali stavovi ovog člana upućuju na razloge za razrešenje sudija, predsednika suda, što dovodi do zaključka da ovo jeste neki parasudski organ, kako smo ga i nazvali govoreći u načelnoj raspravi o tim komisijama koje će se formirati po sitemu prekih sudova. Postupak za razrešenje treba da pokrene predsednik komisije, komisija; to je jedno sa drugim kontradiktorno - predesednik komisije ili članovi komisije, tako bi možda trebalo da stoji; dalje, predsednik Republike; pretpostavljam da se sada ovde nekim amandmanom koji je usvojen briše i da je predsednik Narodne skupštine taj koji će pokrenuti postupak za razrešenje. Ako mi imamo situaciju na duže staze da je u jednoj ličnosti i predsednik Narodne skupštine i predsednik Republike, ovaj amandman koji je usvojen potpuno je bezbolan, ne menja suštinski stvar, jer ne može čovek da sedi na dve stolice i da brani interese i parlamenta i funkcije predsednika Republike. To ni Ustav tako ne zamišlja, jer to nije spojivo jedno sa drugim, barem ne na duže staze. Postupak razrešenja sprovela bi komisija koja utvrđuje obrazloženi predlog, a u donošenju odluke ne bi učestvovao taj član koji treba da se razreši i, naravno, Narodna skupština koja ih je i birala treba da donese odluku o razrešenju. Još uvek sam pri ubeđenju da Narodna skupština,ukoliko se upusti u tu avanturu da donese ovakav zakon i sebe žigoše za sva vremena, tu mislim na skupštinsku većinu koja je spremna da podrži ovaj predlog, imaće velike muke oko kadrovskih pitanja za imenovanje ljudi u ove komisije i, naravno, ogromne probleme oko razrešenja, jer će se i te kako oni koji jednom pristanu da budu u ovoj komisiji otimati o to da u njoj ostanu, jer posle toga će moći da idu jedino u penziju. Ne verujem da će igde više moći da rade i da se pojave pred licem javnosti, obeleženi kao oni koji su kao preki sud donosili odluke kojima su kršili osnovna ljudska prava onih koji su bili predmet lustracije.
Da li još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Nema prijava.) Na član 29. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Čomić. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman. Da li se neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Nema prijava.) Na član 30. amandman je podneo narodn poslanik Stevan Kesejić. Da li želite reč? Izvolite.
Član 30, na koji sam podneo amandman ispred SRS, odnosi se na organe pravnih lekova. Ovaj član 30. je usko vezan i može da služi kao obrazloženje zbog čega predlažem Narodnoj skupštini da se ovaj član briše, kao i svi predloženi članovi i uopšte zakon u celini. Može se videti iz kolizije članova 12. i 24. Dakle, u članu 30. se govori da se "protiv odluke veća Komisije može izjaviti prigovor toj komisiji, a protiv odluke Komisije o prigovoru, može se izjaviti žalba Ustavnom sudu". Da vidite sada koliko ovde ima nelogičnosti. Ono što reče narodni poslanik Milorad Mirčić - kadija te tuži, kadija te sudi - najočigledniji primer za to je ovaj član. Naime, u članu 17. govori se da lice, čija se odgovornost za kršenje ljudskih pravaispituje pred komisijom za ispitivanje odgovornosti za kršenje ljudskih prava, može istoj toj komisiji, odnosno mora toj istoj komisiji da uloži prigovor. Dalje, u članu 24. se govori o sastavu i načinu izbora komisije i veća, a član 30. govori da se u prvostepenom postupku može protiv odluke veća žaliti komisiji, koja je i vodila postupak protiv lica koje je, eventualno, odgovorno za kršenje ljudskih prava. Znači, u istom tom veću nalaze se isti članovi komisije, dakle,tog drugostepenog organa kojem se može žaliti, eventualno, lice za koje se tvrdi da je odgovorno za kršenje ljudskih prava. Na kraju, vi koji ste nestrpljivi, za vas sigurno ovo nije ništa novo, jer sve ono što ste donosili, donosili ste na ovako besmislen i upravo zaista najrigidniji način koji vi primenjujete kod svakog zakona. No, nemojte mi oduzimati mnogo vremena, jer nemam vremena da se bavim vama, vi se bavite samim sobom, to bi bilo daleko bolje, jer ne želite da čujete istinu. Još nešto što je veoma važno ovde, to je da se u članu 12. govori o tome da je moguće da u postupku učestvuje i narodni advokat, dok u članu 30, kada je veoma važno da se pravi lek primeni prema licu koje je eventualno odgovorno za kršenje ljudskih prava, ovde nema narodnog advokata i to je jedan veliki propust. Smatram da bi bilo logično i da postoji narodni advokat u pravnom leku kod lica koje je na određeni način krivo ili osnovana je sumnja da je izvršilo kršenje ljudskih prava. Prema tome, smatram da je ovaj član 30. potpuno besmislen, kao i svi prethodni, koji zaista liče na onu poslaničku grupu što je predlagač; dakle, takva ozbiljnost kao što je ozbiljan i ovaj predlog zakona.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Nema prijave.) Na član 30. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Čomić. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman. Da li se neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Nema prijave.) Na član 31. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Dragan Ljubojević i Sreten Mitrović. Reč ima narodni poslanik Draga Ljubojević, podnosilac amandmana na član 31. Predloga zakona o odgovornosti za kršenje ljudskih prava.
Dame i gospodo narodni poslanici, članom 31. regulisane su nadležnosti organa kada treba da utvrde odgovornosti onih lica za koja se utvrđuje da li su kršila ljudska prava, dakle, precizirano je šta će u postupku raditi veće komisije i šta će raditi komisija. Ono na šta bih hteo da se osvrnem, a što je značajno kada pričamo o nadležnosti ovih organa, to su, pre svega, kada je u pitanju komisija, tačka 3. da ona odlučuje o prigovorima protiv odluke veća komisije, bez održavanja usmene rasprave ili na osnovu usmene rasprave, u skladu sa ovim zakonom. Dakle, suština našeg amandmana jeste u tome da se ovaj član briše, s obzirom da ako imamo uvid u sastav veća komisije i samu komisiju, dolazimo u poziciju da onaj ko je doneo određenu odluku član je veća komisije, jer s obzirom na sastav komisije imamo činjenicu da veće komisije čine u stvari članovi komisije, i to tri veća, svako veće po tri člana komisije, a komisija je sastavljena od devet članova. Komisija ima zadatak da odlučuje o prigovorima na odluku veća komisije, a od devet članova komisije, tri člana su članovi određenog veća. Dakle, ako je veće donelo jednu odluku, logično je da ljudi koji su u veću glasali za tu odluku i kada dođe prigovor komisiji takođe glasaju za tu odluku. Ako imamo devet članova komisije, jedno veće je donelo odluku, znači, neophodno je da od preostalih šest članova komisije, dva člana predlože, odnosno podrže odluku veća i da bude doneta istovetna, odnosno potvrđena odluka koju je donelo veće. Tako da dolazimo u situaciju praktično da od šest preostalih članova komisije, dva člana glasaju za odluku veća, znači 30%, odnosno jedna trećina treba praktično da potvrdi ono što je veće već izglasalo. Ako imamo u vidu da je u nadležnosti Ustavnog suda da odlučuju o rešenju komisije, odnosno o odluci komisije, dakle, ako izjavimo žalbu, lice protiv koga je komisija donela određenu odluku izjavi žalbu Ustavnom sudu, odmah dolazimo u situaciju da će dva člana komisije koji su po ovom zakonu članovi Ustavnog suda, braniti svoju odluku, odnosno učestvovati u odlučivanju po žalbi koju je neko podneo Ustavnom sudu. Imamo situaciju kao kada bi u praksi opštinski sud doneo presudu i na okružnom nivou i u Vrhovnom sudu odlučuju isti oni koji su odlučivali u prvom stepenu, odnosno koji su odlučivali po pitanju prvostepene presude. Takođe, ono što se daje u nadležnost veću i komisiji, a s obzirom na težinu izrečenih kazni, na javno saopštavanje izrečenih kazni, što je predviđeno nekim drugim članovima ovog zakona, smatramo da ovakvi organi ne bi smeli da imaju mandat da izriču takve kazne, da kazne ove težine mogu da budu samo u nadležnosti sudskih organa. Zbog toga smatram da bi ovaj član trebalo brisati, kao i da bi trebalo glasati protiv celog ovog zakona.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Narodni poslanik Sreten Mitrović nije prisutan. Nema više prijavljenih za reč. Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Da li se prijavljujete za reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničkog kluba SRS podneo sam amandman da se član 32. Predloga zakona briše. Inače, član 32. se bavi izuzećem člana komisije. Dalje, za izuzeće člana komisije primenjuju se pravila Zakona o krivičnom postupku, a ovde je samo suvišna ova reč - člana, jer treba da se izuzme cela komisija. Da je Predlog ovog zakona urađen na brzinu argumentovaću vam kroz obaveze komisije koja ima svoje nadležnosti. Član 15. ovog zakona kaže da se prema licu koje je kandidat za položaj iz člana 11. ovog zakona sprovodi postupak lustracije. Kada se raspišu izbori za republički i pokrajinski parlament, mi imamo najmanje pet lista sa 250 poslanika, znači 1.250 poslanika, i pet lista sa 120 poslanika za pokrajinski parlament, to je 600 poslanika. Komisija će imati obavezu da nešto slično akciji "Sablja" oko 10.000 kandidata za poslanike, bilo republičkog ili pokrajinskog parlamenta, izbornih ili biranih funkcija mora da proveri. To je jako velika cifra i komisija neće imati vremena, niti mogućnosti da sve to provede. Ostaje ona druga mogućnost, a to je selektivna primena zakona, da se zakon primenjuje od slučaja do slučaja, na šta su poslanici SRS ukazivali u ovom dvodnevnom izlaganju kroz branjenje amandmana koje su podneli na Predlogu zakona o kršenju ljudskih prava. Komisija ima i obavezu ispitivanja odgovornosti za kršenje ljudskih prava i dužnost da vrši proveru lica iz člana 11. ovog zakona koja su kršila ljudska prava. Mora obuhvatiti sve članove, sve poslanike, sve ono što ste vi naveli u članu 11. i prihvatili ste amandman da se ta lista proširi. Znači, ponovo još jedno desetak hiljada građana Srbije moraju da budu predmet lustracije. Ko će biti od njih lustriran, zavisiće od volje ove komisije koja vrši lustraciju. Ovo je još jedan primer nemogućnosti sprovođenja ovog zakona, izuzev ako se zakon ne primenjuje selektivno, odnosno od osobe do osobe, a ne kako nalažu članovi 15. i 16. predloženog zakona o kršenju ljudskih prava. Inače, ovde se pozivate na Zakonik o krivičnom postupku, a sastav komisije se bira tako da ima funkciju jaču od suda. Sud sudi po Zakonu o krivičnom postupku. Ovde je osporeno to, pošto onaj ko je ugrožen i za koga se bude utvrdilo, mora da dokazuje i mora da se žali istoj toj komisiji. Ponovo napominjem da se vi ne vraćate samo 30 godina unazad, nego se vraćate par stotina godina unazad, kao što je nekada uSrbiji važilo - kadija te tuži, kadija ti sudi. Onaj na koga se vi budete okomili, tog momenta neće moći da ostvari svoja prava. Vi ćete tada, u tom slučaju, drastično kršiti ljudska prava. Isto kao što imamo slučaj... (Predsednik: Peti minut ističe. ) ... u ovom parlamentu gde su drastično kršena ljudska prava, naročito od predsedavajuće, koja stoji iza mene i koja me je par puta kaznila novčanom kaznom samo zbog reči - Kosovo i Metohija. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 33. amandmane u istovetnom tekstu podnele su, zajedno, narodna poslanica Nataša Jovanović i Vjerica Radeta i narodni poslanik Hranislav Perić. Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Da li treba da lupim ovako, to vam je poznato, jer ovaj član 33. se odnosi na nešto što svi znate iz jedne serije iz vašeg zlatnog komunističkog doba i tamo se kaže, daje se na znanje - Es njird bekannte gegeben. Po tom principu, takvog stavljanja na znanje kao u to doba, o kojoj govori ta serija, vi ćete članom 33. da saopštite javnosti koje su to mere zbog kršenja ljudskih prava, a član 33. predviđa da je to javno saopštenje komisije. Pošto ste sve uradili i na takav način izvršili nešto što nazivate lustracijom, nas, srpske radikale, zaista čudi kako je moguće da samo predviđate dve mere zbog kršenja ljudskih prava, a to su po članu 33. javno saopštenje komisije i mera ograničenja zauzimanja položaja po članu 34. Kako je moguće da ovde nema člana 35. ili da ovi članovi nisu preformulisani u meru streljanja. Ako ste već na ovakav način mogli da se bavite životima pojedinaca, da ugrožavate svako ljudsko dostojanstvo i pravo i slobodu svakog čoveka i građanina na život u svojoj zemlji, da upotrebljavate ogroman državni aparat da biste sve to radili, da kršite Ustav, da kršite zakon, da u tome prednjači ministar unutrašnjih poslova, generali policije, načelnik žandarmerije, predsedavajuća Skupštine Srbije, premijer Vlade Republike Srbije, svi ostali ministri u Vladi, prosto je neverovatno, gospodo iz DOS-a, a to je pre svega pitanje za mlađanog Ivana Andrića, koji je perjanica ovakve nove inkvizicije, kako je moguće da niste predvideli meru streljanja. S obzirom na činjenicu da vam je tako nešto promaklo, pretpostavljam da ćete po uzoru na Haški tribunal, gospođo Mićić, a data su vam takva ovlašćenja, čak amandmanom i u jednom i u drugom slučaju, najpre kao predsedniku Republike, a tog trenutka sam izašla iz sale i čula sam da je usvojen amandman i da je to ovlašćenje predsednika Skupštine, mogli biste u duhu parlamentarne demokratije samo vama poznate, na način koji ste vi doneli iz Užica u Beograd i u ovu zgradu, u parlament koji je u višestranačju delovao bez vas 12 godina, da predložite da ti članovi komisije, koje ćete vi da predložite da takve mere sprovode, imaju crno-bele toge ili izaberite neku drugu boju, kao u Haškom tribunalu, kao u vreme inkvizicije, pa će nam onda biti na kraju jasno. Nama je, zapravo, odavno jasno o kakvoj se meri radi, ali možda nije građanima Srbije kojima vaš Građanski savez ovako nešto predlaže. Više sam ubeđena da do toga neće da dođe, pre svega zbog činjenice da vam je potrebno, a sami ste to naveli ovde, dva meseca da dođe do implementacije ovako predloženog ne zakonskog projekta, nego zaista novog zla koje se uvodi u Srbiji. To nam govorite vi, pre svega, koji ste toliko puta svojim ličnim primerom pokazali kako se na najgori mogući način ugrožavaju prava ljudi koje su poslali drugi ljudi i deo svog suvereniteta im preneli da ih predstavljaju u najvišem zakonodavnom telu. Pre nego što kažete - peti minut, mislim da je vreme da shvatite da je krajnji cilj, pre svega vas lično, a to ste i rekli pre nekoliko dana, da se vratite u vaše rodno Užice, posvetite se nekim nižim ili prostijim, jednostavnijim parnicama, a nas iz SRS i srpski narod pustite da vode ovu državu i ovaj narod onako kako to zaslužuje i kako dolikuje.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika, poslančka grupa SRS.
Javno saopštenje komisije, kao mera zbog kršenja ljudskih prava, izgledaće ovako: na svakoj televiziji, ne samo ovoj državnoj koja je pod potpunom kontrolom vlasti, nego i na svim ovim drugim koje sebe nazivaju nezavisnima - mada nezavisnih nema, jer svaka je zavisna od onoga ko je finansira; objektivnih nema, jer objektivnog novinarstva u Srbiji već dve i po godine, evo treća godina, takođe, nema, niti istraživačkog novinarstva; ima samo, moram danas da objavim to i to - na svakim vestima, na svaki sat vremena biće ime, prezime, slika onoga ko bude na ovoj komisiji označen kao čovek koji je kršio ljudska prava. Kako i zašto? Možda javnost neće nikada saznati, ali će se u dovoljnom broju puta prikazivati njegov lik i njegovo ime i da svima uđe u uši i da ga narod tako na jedan način žigoše i zapamti za sva vremena, kao neprijatelja naroda. Ko krši Ustav taj jeste neprijatelj naroda. Ne može da se nikakvo drugo ime za takvog čoveka pronađe. Tako je bilo, ako se sećate, u prvih mesec i po dana u vreme vanrednog stanja, posle onih vesti ko je uhapšen, za kim je raspisana poternica, išla je informacija ko je inspirator ubistva premijera Đinđića. Navođeno je ime lidera Srpske radikalne stranke, navodno je podignuta i optužnica. Te optužnice eto nigde nema ni u tužilaštvu, ni u sudu, niti je bilo ko to dobio, ali trebalo je da javnost sazna i odredi se prema nekome ko je ne znam čime i ne znam kako izazvao one koji su imali pristup medijima, da tvrdi da je inspirator ubistva Vojislav Šešelj. Ako je ono što je Vojislav Šešelj govorio i ono što smo svi mi na mitinzima protiv Vlade Srbije govorili inspiracija za one koji su se latili oružja da bi se na taj način obračunali sa nekim ko im je bio u nemilosti, onda to svakako nije bila naša namera. Naša nemera je bila da stvorimo klimu da na sledećim izborima pobedimo opciju kojoj je pripadao Zoran Đinđić. Sada želimo da pobedimo vas na sledećim izborima. Vi ste se latili oružja kojim ćete okrvaviti ruke. Ja sam ubeđena, budete li izglasali ovaj zakon, saznaće javnost tačno poimence, vodićemo računa o tome, ko je za ovaj zakon glasao. Odštampaćemo to i zalepićemo na banderama širom Srbije, da javnost zna ko i kako želi da se obračuna sa svojim političkim protivnicima. Od toga ne možete da pobegnete. Štampamo knjige, štampamo novine, štampamo letke i naći ćemo način da obavestimo javnost Srbije ko sedi u ovom parlamentu i kolika je demokratija danas u našoj državi i u ovom parlamentu. Nije dovoljno da u nazivu svoje stranke imate prefiks demokratska, demokratski ili demokrate, pa da to znači da to zaista ijeste. Potrebno je da to svojim političkim delovanjem opravdate i dokažete. Na ovaj način ne možete to da dokažete nikako i zato vas ovom prilikom upozoravamo da vodite računa. Coktali-ne coktali, to vam sledi ako se budete latili ovog zakona. Bojim se da će vam se zaista kao bumerang vratiti. Mi ne pretimo. Mi ga nikada nećemo primeniti i ako budemo u situaciji da dođemo na vlast posle vas, budite sigurni, taj zakon će nestati. Naći ćemo drugi način da se obračunamo sa političkim protivnicima.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 34. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Goran Cvetanović i Hranislav Perić. Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović. (Milka Marinković: Ovaj se dere, ne mogu da ga slušam.)
Sačekaću gospođu Milku dok izađe, da je ne iritiram.
Molim da ko god uključuje svoje mobilne telefone da prekine. Uključenost tih aparata u zgradi Narodne skupštine je nepoštovanje ove institucije i molim vas da isključite mobilne telefone. Izvolite narodni poslaniče.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je podnela amandman na član 34. gde su mere ograničenja zauzimanja položaja. Članom 34. predložene su mere koje se preduzimaju nakon što se utvrdi da je postojalo kršenje ljudskih prava. Pošto smo već na kraju rasprave dosta smo definisali šta sve može da se podvede pod kršenjem ljudskih prava i da je jednostavno teško definisati šta bi ostalo, a da nije u stvari kršeno ljudsko pravo. Sama komisija koja treba da definiše ko krši ustavno i ljudsko pravo, sam sastav te komisije je vrlo problematičan, iz više razloga. Pre svega zbog toga što nije definisano šta znači istaknut pravni stručnjak. Drugo, predlaže predsednik Republike, a mi predsednika Republike nemamo. Imamo vršioca dužnosti predsednika Republike i pitanje je do kog vremenskog perioda Nataša Mićić misli da uzurpira tu dužnost i kada misli da raspiše izbore za predsednika Republike. Na kraju krajeva, u članu 28. čak je definisano da član komisije ne može biti lice koje je član političke stranke, izuzev narodnog poslanika. Narodni poslanici su uglavnom na pozicijama najviših organa svih stranaka, tako da faktički na taj način ništa nisu definisali. Očigledno da komisija, koju treba da predloži vršilac dužnosti predsednika Srbije, biće po merilima DOS-a i radiće ono što im oni nalože. Definisano je u članu 34. da u roku od pet godina od dana javnog saopštenja komisije za tu osobu ona nema pravo da se bavi politikom. Dešavalo se više puta u našoj istoriji unazad deset godina da su se mnogi koji su bili maltretirani od režima posle četiri do pet godina, kada su ponovo stupili na političku scenu,pojavljivali mnogo jači i mnogo upornije izvršavali te svoje zadatke i ciljeve, nego što su imali nameru pre toga da rade. Verovano će i sada biti takav sistem. Mnogi su pokušavali ovih dana, pre svega narodni poslanik gospođa Leila, bila je juče izritirana što je Zakonodavni odbor odbacio amandmane Srpske radikalne stranke sa obrazloženjem da su uvredljive kvalifikacije i nju je iritiralo kako je to moguće da je poslanički klub Srpske radikalne stranke blagovremeno sve to saznao i u roku od nepunih pola sata promenio sve amandmane i dao drugo obrazloženje, koje apsolutno ništa ne menja, ali jednostavno da može da dođe na dnevni red Narodne skupštine. Očigledno je i kada poslanici žele da rade, za razliku od DOS-ovaca koji su samo tu kada treba da se glasa, a čak ih i to iritira što imamo dovoljno energije da proučavamo amandmane, zakone i da zaista sa dosta energije izlazimo i izlažemo svoje mišljenje o predlogu zakona. Narodni poslanici koji su članovi Srpske radikalne stranke u Narodnoj skupštini sigurni su da za donošenje ovog zakona ne postoji pre svega ustavni osnov. To priznaju i predlagači zakona koji se pozivaju na jedan član Ustava Republike Srbije i to na onaj kojim je propisano da Narodna skupština donosi zakone. Naravno da to nije dovoljno, jer ustavni osnov bi morao da predstavlja odredbe Ustava iz koje proizilazi ovlašćenje da se uredi određena oblast, odnosno sadržina i suština određenog pravnog odnosa. Za uređivanje oblasti, koju predlagači nazivaju lustracijom, ne samo da ne postoji ustavni osnov, već gotovo iz svih odredbi Ustava Republike Srbije proizilazi da je pravno nemoguće urediti lustraciju na način kako je to predložila poslanička grupa Građanskog saveza Srbije. A s obzirom da se pojavio malopre profesor univerziteta, koji je član Građanskog saveza Srbije, ugledni profesor Hiber, postavljam mu pitanje da li je već pripremio udžbenik za studente Pravnog fakulteta. Ako nije to uradio, Srpska radikalna stranka će napraviti studiju o ovom zakonu i omogući će mu dovoljno materijala da može da izda udžbenike iz kojih bi se studenti Srbije učili, edukovali, odnosno bolje rečeno znali kako treba da se ponašaju. Zbog toga, na kraju, Srpska radikalna stranka poručuje - Bože, sačuvaj me od prijatelja, a od neprijatelja ćemo se sami čuvati.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Podnosilac amandmana Hranislav Perić nije tu. Na član 34. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Čomić. Predlagač akta prihvata amandman. Poslednji je amandman na član 35. koji je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Juče i danas mi, poslanici Srpske radikalne stranke, bez obzira što nema televizijskog prenosa, u prisustvu mnogobrojnih kandidata, ministra unutrašnjih poslova, šefova BIA, ministra poljoprivrede i ostalih visokih funkcionere, koji već sutra očekuju svoja nova radna mesta, u prisustvu gospodina Šutanovca, koji se prepoznao, uporno i strpljivo pokušavamo da vas nateramo da povučete ovaj predlog zakona. Došli smo do člana 35. koji govori o datumu kada će početi da se primenjuje ovaj zakon i o datumu kada će morati da se formiraju organi za sprovođenje ovog zakona. Ovo je zadnja prilika da ovaj zakon nikada ne stupi na snagu i ovo je zadnja prilika koju vam nudimo i amnestiramo vaš predlog odnosno vas koji ste predložili ovakav zakon. Naravno, gospodin Mitrović je imao ceo dan posla, zvao ljude, slao je automobile, pokušavao da ih dovede, nešto je i uspeo da dovede ovde. Kako god vi budete glasali, time nećete uplašiti poslanike i članove Srpske radikalne stranke. Ali, ostaće nešto - ostaće ovaj zakon koji će biti sramota ove skupštine. Vas sigurno sramota biti neće, jer ste donosili i gore zakone. Vodite računa o tome da posle izbora mogu doći neke druge političke snage, Srpska radikalna stranka neće nikada primenjivati ovakav zakon, ali doći će možda neke druge političke snage koje će ovaj zakon primeniti upravo na vama. Možda ovo bude zakon po kome će mnogi od vas otići u političku penziju.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predlagač ili predstavnik predlagača želi završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. S obzirom da je predsednica Narodne skupštine najavila da će dan za glasanje biti 30 minuta nakon okončanja rasprave u načelu i pojedinostima o svim tačkama dnevnog reda Osme sednice, pa kako smo završili raspravu o svim tačkama dnevnog reda, na osnovu člana 81. stav 3. Poslovnika, određujem današnji dan - petak 30. maj, sa početkom u 20,15 časova, kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda ove sednice. Hvala.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma za odlučivanje, ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Pristupamo glasanju. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O DOPUNI ZAKONA O MATIČNIM KNjIGAMA (glasanje) Stavljam na glasanje Predlog zakona o dopuni Zakona o matičnim knjigama, u načelu. Za 122, nije glasalo sedam, od ukupno 129 prisutnih narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona u načelu. Podsećam vas da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani Vlade Republike Srbije, i to: amandman na član 1; amandman kojim je predloženo da se posle člana 1. doda član 1a i amandman kojim je predloženo da se posle člana 1a doda novi član 1b. Stavljam na glasanje Predlog zakona o dopuni Zakona o matičnim knjigama, u celini. Za 134, protiv dva, nije glasalo šest, od 142 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o matičnim knjigama, u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O ZALOŽNOM PRAVU NA POKRETNIM STVARIMA UPISANIM U REGISTAR (glasanje) Stavljam na glasanje Predlog zakona o založnom pravu na pokretnim stvarima upisanim u registar, u načelu. Za 142, protiv tri, nisu glasala dva, od 147 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona u načelu. Podsećam vas da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani koje su podneli narodni poslanici: Rade Bajić i Bora Stanimirović na naslov iznad člana 1. i na član 1; Miomir Ilić i Golub Rajić na član 15; Nebojša Jović i Radojko Petrić na član 35; Đorđe Mamula i Petar Cvetković na članove 36, 40, 48. i 54; Bojan Pajtić na član 49, da se član 67. briše i dodaju tri nova člana i na član 68. i Ljubomir Muci i Jovan Todorović na članove 62. i 65. Prelazimo na odlučivanje u pojedinostima. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 1. podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Protiv 119, nije glasalo 30, od 149 poslanika. Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 3. zajedno podneli narodni poslanici Nebojša Jović i Dragan Jovanović. Protiv 119, nije glasalo 28, od 147 poslanika. Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 3. koji je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Protiv 114, nisu glasala 34, od 148 poslanika. Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 3. podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Za 23, protiv 112, uzdržana tri, nije glasalo 10, od 148 poslanika. Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 4. podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Protiv 114, nisu glasala 33, od 147 poslanika. Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 4. zajedno podneli narodni poslanici Nebojša Jović i Jovan Todorović. Protiv 112, nisu glasala 34, od 146 poslanika. Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Draga Čolić na naslov iznad člana 5. i na član 5. Protiv 111, nije glasalo 35, od 146 poslanika. Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 5. zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić i Živodarka Dacin. Protiv 109, uzdrža dva, nisu glasala 34, od 145 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 7. zajedno podneli narodni poslanici Joca Arsić i Milan Janković. Protiv 112, nije glasalo 34, od 146 poslanika. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 9. podneo narodni poslanik Dragan Ljubojević. Protiv 113, nije glasao 31, od 144. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 9. zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Maula i Petar Cvetković. Za 21, protiv 111, nije glasalo 13, od 145. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 9. zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić i drugi. Protiv 116, uzdržan jedan, nije glasalo 30, od 147. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 11. podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Protiv 109, nije glasalo 38, od 147. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 12. zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić, Joca Arsić i Dušan Cvetković. Protiv 110, uzdržana dva, nije glasalo 34, od 146. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 12. podneo narodni poslanik Petar Jojić. Protiv 107, uzdržan jedan, nije glasalo 39, od 147. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 12. zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Za 23, protiv 108, uzdržana dva, nije glasalo 13, od 146. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 13. zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Za 23, protiv 105, uzdržana tri, nije glasalo 13, od 144. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 13. podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Za jedan, protiv 115, uzdržan jedan, nije glasalo 29, od 146. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 14. podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Protiv 114, nije glasalo 32, od 146. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na naslov iznad člana 15. i na član 15. u istovetnom tekstu zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković, sa ispravkom amandmana i narodni poslanik Branislav Vakić. Za 20, protiv 107, uzdržana tri, nije glasalo 14, od 144. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 16. podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Za jedan, protiv 112, uzdržana dva, nije glasalo 29, od 144. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 17. zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Za 20, protiv 109, uzdržan jedan, nije glasalo 15, od 145. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 18. zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić, Joca Arsić i Dušan Cvetković. Protiv 111, nije glasalo 36, od 147. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 19. zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić i Nebojša Jović. Protiv 114, nije glasalo 33, od 147. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 20. zajedno podneli narodni poslanici Đura Lazić i Sreten Mitrović. Protiv 108, uzdržana dva, nije glasalo 34, od 144. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 20. podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Protiv 107, nije glasalo 37, od 144. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 21. zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić, Joca Arsić i Dušan Cvetković. Protiv 109, uzdržan jedan, nije glasalo 35, od 145. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 23. podnela narodna poslanica Nataša Jovanović. Za tri, protiv 109, nije glasalo 32, od 144. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 27. zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Za 19, protiv 105, uzdržana četiri, nije glasalo 15, od 143. Saopštavam da nije prihaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 28. zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Za 21, protiv 99, uzdržana dva, nije glasao 21, od 143 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na naslov iznad člana 31. i na član 31. podneo narodni poslanik Dragan Pavlović. Protiv 110, nije glasalo 34, od 144 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 31. zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Za 16, protiv 111, uzdržan jedan, nije glasalo 15, od 143 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na naslov iznad člana 32. i na član 32. podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Protiv 110, nije glasalo 34, od 144 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na naslov iznad člana 34. i na član 34. podnela narodna poslanica Vjerica Radeta. Protiv 107, nije glasalo 36, od 143 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 37. podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Protiv 113, nije glasalo 32, od 145 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 41. podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Protiv 114, nije glasao 31, od 145 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na naslov iznad člana 43. i na član 43. podnela narodna poslanica Vjerica Radeta. Protiv 108, nije glasalo 37, od 145 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 44. podneo narodni poslanik Dragan Ljubojević. Za jedan, protiv 106, nije glasalo 38, od 145 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na naslov iznad člana 46. i na član 46. podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Protiv 108, nije glasalo 37, od 145 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 46. zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Za 18, protiv 106, uzdržana dva, nije glasalo 18, od 144 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 47. sa ispravkom zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Za dva, protiv 108, uzdržan jedan, nije glasalo 34, od 145 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 47. podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Protiv 112, nije glasao 31, od 143 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 49. podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Protiv 112, nije glasalo 32, od 144 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 51. zajedno podneli narodni poslanici Golub Rajić i Milomir Ilić. Protiv 110, nije glasalo 35, od 145 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 52. sa ispravkom zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić, Joca Arsić i Dušan Cvetković. Za jedan, protiv 106, nije glasalo 38, od 145 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 55. podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Protiv 110, nije glasalo 34, od 144 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 55. zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Zaključujem glasanje: za 20, protiv 103, uzdržana tri, nije glasalo 17, od 143 narodna poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 56. zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Za 15, protiv 105, uzdržana četiri, nije glasalo 19, od 143 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 57. podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Protiv 106, nije glasalo 38, od 144 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 58. zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić, Joca Arsić i Dušan Cvetković. Protiv 111, nije glasao 31, od 142 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 62. koji je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Protiv 107, nije glasalo 37, od 144 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 62. zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Za 17, protiv 108, uzdržanih troje , nije glasalo 15, od 143 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 65. zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Za 18, protiv 105, uzdržanih 6, nije glasalo 15, od 144 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 67. zajedno podneli narodni poslanici Dušan Cvetković i Radojko Petrić. Protiv 116, uzdržan jedan, nije glasalo 27, od 144 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 68. koji je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Protiv 115, nije glasalo 29, od 144 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o založnom pravu na pokretnim stvarima upisanim u registar, u celini. Za 138, protiv jedan, nije glasalo pet, od 144 poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona, u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O TRŽIŠTU HARTIJA OD VREDNOSTI I DRUGIH FINANSIJSKIH INSTRUMENATA (glasanje) Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o tržištu hartija od vrednosti i drugih finansijskih instrumenata, u načelu. Za 139, nije glasalo pet, od 144 poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Za dvoje, protiv 115, nije glasalo 27, od 144 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podneo narodni poslanik Dragan Ljubojević. Protiv 106, nije glasalo 39, od 145 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Pristupamo glasanju o Predlogu zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o tržištu hartija od vrednosti i drugih finansijskih instrumenata, u celini. Za 137, nije glasalo 7, od 144 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA I DOPUNAMA POSLOVNIKA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE (glasanje) Pošto smo obavili jedinstven pretres o ovoj tački dnevnog reda, pristupamo odlučivanju u pojedinostima. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Protiv 115, uzdržan jedan, nije glasalo 29, od 145 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 1. zajedno podneli narodni poslanici Joca Arsić i Rade Bajić. Protiv 108, nije glasalo 36, od 144 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Dušan Ilić. Za 22, protiv 110, uzdržana dva, nije glasalo 12, od 146 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Protiv 114, nije glasalo 32, od 146 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 2. zajedno podneli narodni poslanici Đura Lazić i Živodarka Dacin. Protiv 111, uzdržana dva, nije glasalo 32, od 145 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podneo narodni poslanik Dušan Ilić. Za 20, protiv 109, uzdržan jedan, nije glasalo 14, od 144 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su podneli narodni poslanici Joca Arsić i Rajko Baralić, kojim predlažu da se posle člana 2. doda novi član 3. Protiv 112, uzdržan jedan, nije glasalo 32, od 145 poslanika. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, u celini. Za 119, uzdržan jedan, nije glasalo 25, od 145 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O ODGOVORNOSTI ZA KRŠENjE LjUDSKIH PRAVA (glasanje) Stavljam na glasanje Predlog zakona o odgovornosti za kršenje ljudskih prava, u načelu. Za 110, protiv jedan, uzdržan jedan, nije glasalo 16, ukupno 128. Saoštavam da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Stavljam na glasanje amandmane koje su u istovetnom tekstu na član 1. podneli narodni poslanici Zoran Krasić i zajedno narodni poslanici Branko Ružić i Miomir Ilić. Za jedan, protiv 106, nije glasao 21, ukupno 128. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 2. u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Veroljub Arsić i Hranislav Perić. Protiv 104, nije glasalo 24, ukupno 128. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 3. u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Branislav Blažić i Radojko Petrić. Za jedan, protiv 104, nije glasalo 23, ukupno 128. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 3. podnela narodna poslanica Gordana Čomić. Za 104, protiv dva, nije glasalo 20, ukupno 126. Saopštavam da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandmane koje su na član 4. u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Branislav Vakić i Hranislav Perić. Protiv 102, nije glasalo 27, ukupno 129. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Odbor za pravosuđe i upravu je utvrdio da postoji opšti interes za povratno dejstvo odredbe člana 4. Predloga zakona. Prema članu 140. stav 3. Poslovnika, potrebno je da se Narodna skupština posebno odluči da li za povratno dejstvo postoji opšti interes. Stavljam na glasanje predlog da Narodna skupština utvrdi da postoji interes za povratno dejstvo odredbe člana 4. Predloga zakona. Za 109, nije glasalo 18, ukupno 127. Saoštavam da je Narodna skupština odlučila da postoji opšti interes za povratno dejstvo odredbe člana 4. Predloga zakona. Stavljam na glasanje amandmane koje su na član 5. u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Milorad Mirčić i Marko Ćulibrk. Za dva, protiv 101, nije glasalo 24, ukupno 127. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 5. zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović i drugi. Za 106, nije glasao 21, ukupno 127. Saopštavam da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandmane koje su na član 6. u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Nataša Jovanović i Vjerica Radeta i narodni poslanik Dušan Cvetković. Protiv 106, nije glasalo 22, ukupno 128. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandmane koji su na član 7. u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Vjerica Radeta i Miomir Ilić. Protiv 102, nije glasalo 26, ukupno 128. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 7. zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović i drugi. Protiv 97, nije glasao 31, ukupno 128. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandmane koji su na član 8. u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Srboljub Živanović i Joca Arsić. Protiv 99, nije glasalo 29, ukupno 128. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su u istovetnom tekstu na član 9. podneli narodni poslanici Slobodan Janjić, zajedno narodni poslanici Joca Arsić i Rajko Baralić i narodna poslanica Gordana Čomić. Za 99, protiv dva, uzdržana tri, nije glasalo 24, ukupno 128. Saopštavam da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 10. u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Zlatan Jovanović i Živodarka Dacin. Za dva, protiv 98, uzdržana dva, nije glasalo 26, ukupno 128. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 11. u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Petar Jojić i zajedno Toma Bušetić, Joca Arsić i Bora Stanimirović. Protiv 97, uzdržana dva, nije glasalo 28, ukupno 127. Saopštavam da nije prihvaćen ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 11. zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Za 100, protiv jedan, nije glasalo 26, od 127 poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koje su na član 11. zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Radosavljević i Anita Beretić. Za 101, protiv jedan, uzdržan jedan, nije glasalo 25, od 128 poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandmane koje su na član 12. u istovetnom tekstu, zajedno podneli narodni poslanici Nebojša Jović, Joca Arsić i Stevan Kesejić. Protiv 102, nije glasalo 24, od 126 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 13. u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Dragan Ljubojević i Rajko Baralić. Protiv 99, nije glasalo 28, od 127 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 14. koji su podneli narodni poslanici Ljubomir Kragović i Dušan Cvetković. Protiv 100, nije glasalo 27, od 127 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandmane koje su na član 15. podneli narodni poslanici Lazar Marjanski i Hranislav Perić. Protiv 96, nije glasalo 32, od 128 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandmane koje su podneli narodni poslanici Milovan Radovanović i Hranislav Perić na član 16. Protiv 101, nije glasalo 25, od 126 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 16. podnela narodna poslanica Leila Ruždić-Trifunović. Za 97, protiv jedan, uzdržana tri, nije glasalo 26, od 127 poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 17. podneli narodni poslanici Vitomir Plužarević i Golub Rajić. Protiv 102, nije glasalo 25, od 127 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 17. podnela narodna poslanica Gordana Čomić. Za 103, nije glasalo 24, od 127 poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandmane koje su na član 18. podneli narodni poslanici Dragan Pavlović i Jovan Todorović, u istovetnom tekstu. Za jedan, protiv 99, nije glasalo 27, od 127 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 19. podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Protiv 99, nije glasalo 29, od 128 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 20. podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Protiv 98, nije glasalo 29, od 127 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandmane koje su, u istovetnom tekstu, podneli na član 21. narodni poslanici Dragan Čolić i Joca Arsić Protiv 102, nije glasalo 25, od 127 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 21. podnela narodna poslanica Gordana Čomić. Za 102, protiv jedan, uzdržana dva, nije glasalo 23, od 128 poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 22. podneo narodni poslanik Veroljub Arsić Protiv 100, nije glasalo 28, od 128 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 23. podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Protiv 101, nije glasalo 25, od 126 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 24. podneli narodni poslanici Zoran Krasić i Golub Rajić. Protiv 97, nije glasalo 30, od 127 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je podnela narodna poslanica Gordana Čomi na član 24. Za 103, nije glasalo 25, od 128 poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 24. podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Za jedan, protiv 99, nije glasalo 27, od 127 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 25. podneo narodni poslanik Milorad Mirčić Za jedan, protiv 99, nije glasalo 27, od 127 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 25. podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Za 103, protiv jedan, nisu glasala 24, ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 26. podneo narodni poslanik Petar Jojić. Za jedan, protiv 100, nije glasalo 27, od 28 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 27. podnela narodna poslanica Vjerica Rdeta. Za jedan, protiv 98, nije glasalo 29, od 128 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 27. podnela narodna poslanica Gordana Čomić. Za101, nije glasalo 27, ukupno 128 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 28. podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Protiv 101, nije glasalo 26, od 127 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 29. podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Za jedan, protiv 101, nije glasalo 25, od 127 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 29. podnela narodna poslanicaGordana Čomić. Za 103, nije glasalo 25, od 128 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 30. podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Protiv 98, nije glasalo 30, od 128 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 30. podnela narodna poslanica Gordana Čomić. Za 99, protiv jedan, uzdržan jedan, nije glasalo 27, od 128 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandmane u istovetnom tekstu koji su na član 31. podneli narodni poslanici Dragan Ljubojević i Sreten Mitrović. Protiv 100, nije glasalo 28, od 128 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 32. podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Protiv 96, nije glasalo 32, od 128 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandmane na član 33. u istovetnom tekstu koje su podnele zajednog narodne poslanice Nataša Jovanović i Vjerica Radeta i Hranislav Perić. Za tri, protiv 95, nije glasalo 29, od 127 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandmane koje su u istovetnom tekstu na član 34. podneli narodni poslanici Goran Cvetanović i Hranislav Perić. Protiv 102, nije glasalo 26, od 128 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 34. podnela narodna poslanica Gordana Čomić. Za 104, nije glasalo 24, od 128 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 35. podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Protiv 102, nije glasalo 26, od 128 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o odgovornisti za kršenje ljudskih prava, u celini. Za 111, protiv jedan, uzdržanih nema, nije glasalo 15, od 127 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o odgovornosti za kršenje ljudskih prava. Dame i gospodo narodni poslanici, zaključujem Osmu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine. Sledeća sednica je 5. juna 2003. godine, u sredu: Predlog zakona o osnovama obrazovanja i vaspitanja. Rok za podnošenje amandmana na ovaj predlog zakona je subota - ponoć. Zahvaljujem na radu.