Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, prisutno je 119 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja tačnog broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da su u sali prisutna 92 narodna poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Gospodin Riza Halimi je sprečen da prisustvuje sednici. Obaveštavam vas da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da sednici prisustvuju Slobodan Ilić, državni sekretar u Ministarstvu finansija i Nataša Kovačević, pomoćnik ministra finansija. Gospodin Dulić je tu kao predstavnik Vlade. Pozdravljam ih. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZIMA NA IMOVINU (nastavak u pojedinostima) Na član 17. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da, gospodin Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, Vlada je nastavila i u toku današnjeg dana da menja predstavnike, pa se stiče utisak da se menjaju ministri kao na pokretnoj traci. Gospodine Duliću, vi sa ovim nemate nikakve veze, imate ovlašćenje da danas u ime Vlade budete ovde i to je tako. Ne bi bilo loše možda da je danas pored vas i ministar Bogoljub Šijaković, gospodin Ilić je tu svaki dan i vi, kao ministri u određenim resorima, možda niste ni imali priliku da dođete do saznanja kakve katastrofalne posledice ovih sedam zakona će ostaviti po privredu i po građane Srbije, i dobro je da više ministara iz Vlade bude prisutno u Narodnoj skupštini, a ministar za finansije, koji je resorni ministar po ovom pitanju, već je svoj stav izneo. U ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 17, koji se odnosi na član 34. osnovnog Zakona o porezima na imovinu. Član 34. ovog zakona ima pet stavova i prvi stav kaže: Obveznik poreza na imovinu dužan je da podnese poresku prijavu, sa tačnim podacima, do 31. marta u godini za koju se vrši utvrđivanje poreza na imovinu. Stav 2: Obaveza iz stava 1. ovog člana ne odnosi se na obveznike koji porez na dohodak građana za prihod od poljoprivrede i šumarstva plaća prema katastarskom prihodu. Znači, ova dva stava se ne menjaju. Stav 3: Na imovinu koju stekne, započne ili prestane da koristi u toku godine ili mu po drugom osnovu nastane ili prestane poreska obaveza, obveznik podnosi poresku prijavu u roku od 10 dana od dana nastanka takve promene. Znači, ovde onaj rok iz prvog stava ne važi, ovo je posebnost. Stav 4. osnovnog zakona, a koji se menja, objasniću u čemu se sastoje promene: ''obveznik poreza na imovinu'', stajalo je ranije koji je podneo, pa se predlaže od strane Vlade da se briše "koji je podneo", a da se dodaju reči "koji ne vodi poslovne knjige, a podneo je", i dalje tekst sledi kao u osnovnom zakonu, ''poresku prijavu nije u obavezi da za istu imovinu podnosi novu prijavu, osim u slučajevima promene podataka sadržanih u prijavi koji su od uticaja na visinu poreske obaveze.'' Amandmanom sam predložio da se ovaj stav 4. briše, a iz razloga što je suština već sadržana u prvom stavu - obveznik, ako ne vodi poslovne knjige, obavezan je da podnese poresku prijavu do 31. marta tekuće godine za godinu na koju se odnosi. Sa ovim stavom 1. rešeni su problemi koje predlažete da se menjaju. Ovde u obrazloženju zakona stoji da je Vlada imala dilemu da li uopšte ovu problematiku da rešava izmenama i dopunama ovog zakona ili možda uredbama, po čemu je Vlada DS bila poznata od 2001. godine do 2003. godine, kada su za najveći broj obaveza i odnosa u društvu i u pravnom sistemu Republike Srbije postojale uredbe, pa su se ipak opredelili za izmene i dopune ovog zakona, ali suština nije bilo kakva povoljnost za građane Srbije, nego samo šteta i štetne posledice. Moram i danas da naglasim da je ova vlada vlada za propast. Čast određenom broju ministara ili možda državnim činovnicima koji rade u ministarstvima, i oni na vrlo kvalitetan način obavljaju svoju ulogu, odnosno dužnost, ali čini mi se da se ova vlada prema građanima Srbije ponaša kao da su ih odveli u neku drugu državu, s kojom se mi takmičimo u uništavanju privredne proizvodnje i svake druge aktivnosti, i tako se ponaša. Da li se radi o neznanju, nemoći ili obavezi preuzetoj prilikom formiranja ove vlade da se nanese što veći udarac privredi Srbije. Juče smo govorili kada je na dnevnom redu bio zakon o dopunama Zakona o carinskim tarifama i oko 260 miliona evra, za koliko će budžet Republike Srbije u 2009. godini naplatiti manje prihoda, to je trenutno posmatrana štetna posledica, a ona će ostaviti daleko veće posledice u Srbiji. Jer ako ove godine, a već se to radi ukontinuitetu od 2001. godine, zadate ozbiljan i težak udarac privredi, a posebno poljoprivredi, onda će trebati znatno duži vremenski period da se to oporavi. U ovom periodu moramo ulagati više subvencija u poljoprivredu. Predviđeno je budžetom Republike Srbije za 2009. godinu 18.240.000.000, što u odnosu na ukupan budžet predstavlja veoma mala i neznačajna sredstva. Slažem se sa poljoprivrednim stručnjacima i nekim ekonomistima koji kažu da ulaganje u poljoprivredu nije možda akumulativno. Da, potpuno sam saglasan, ali je neminovnost, to je nužda. Kako da spasimo selo, a mesto iz kojeg dolazim ima jedno selo u koje ide samo jedan učenik, a ima preko 450 stanovnika. Poljoprivrednom proizvodnjom uglavnom se bave staračka domaćinstva, govorim za brdsko-planinska područja, a takvih situacija imamo i u izrazito poljoprivrednim krajevima naše Srbije, kada se tim poljoprivrednim aktivnostima bave staračka domaćinstva i ljudi koji nisu dovoljno edukovani za taj deo posla. Šta bi trebalo da uradi Ministarstvo za poljoprivredu? Trebalo bi da podstiče takmičarsku aktivnost, pre svega da se takmičimo sa zemljama članicama EU, a ne da im podređujemo svoje aktivnosti i svoja prirodna bogatstva, a zatim da organizujemo takmičenje u proizvodnji u poljoprivrednim aktivnostima na svim nivoima i u svim oblastima, i da na taj način pokažemo mladim ljudima da ova država vodi računa o njihovoj budućnosti i o njihovoj perspektivi. Ali, tu ima jedan veliki problem. Ova država, odnosno njena vlada nije donela strategiju o poljoprivrednoj proizvodnji ni posle osam godina demokratske vlasti i to je neshvatljivo. Ovim zakonom, zakonom o izmenama i dopunama Zakona o porezu na imovinu, vi ste pokušali da određeni deo obaveza prenesete na lokalnu samoupravu, a lokalna samouprava vapi za sredstvima, to je sasvim razumljivo. Moram da vam navedem primer iz Ljubovije, odakle dolazim. Od osam privatizovanih preduzeća, tu je i jedno javno preduzeće, jedno glasilo. Privatizacioni prihod je bio dva miliona i 19 hiljada evra, uz ulaganje od 480 hiljada evra u nove investicije. Kad se zna da 5% od toga pripada lokalnoj samoupravi, onda možete da zamislite koliko su to beznačajna sredstva, a to mesto je veoma značajno po tome što se nalazi na granici naše države. Još jedan problem postoji, što Vlada ima neravnopravan odnos prema lokalnim samoupravama, sve zavisno od toga ko vrši lokalnu vlast. Problemi su izašli iz tog delokruga, pa smo juče čuli ovde od narodnog poslanika iz DSS-a da slične probleme ima i grad Niš, čiji je gradonačelnik član DS-a, ali ova vlada ili Ministarstvo finansija nisu ispunili svoju obavezu, a kakvu situaciju da očekuju gradonačelnici ili predsednici opština u drugim gradovima ili opštinama Srbije gde njihove političke stranke ne učestvuju u vlasti na republičkom nivou. Odnos prema građanima Srbije mora mnogo da se promeni i postoji odgovornost, kolege narodni poslanici, i vaša. U čemu je vaša odgovornost? Vaša odgovornost je u veoma pasivnom odnosu prema zakonskim predlozima koji dolaze iz Vlade Republike Srbije. Vi ste duboko svesni, kao što smo i mi iz SRS-a, da mnogi zakoni koji su doneti usmereni su protiv interesa Republike Srbije. Prihvatanje misije Euleksa je najočitiji primer, iako deklarativno može da se čuje da Vlada koju vodi Boris Tadić kaže - ukoliko dođe u dilemu ili ukoliko bude problema oko pristupanja EU, ili odvajanja Kosova i Metohije od Republike Srbije, onda će naše integracije potpuno prestati sa EU. Da bismo mogli da se integrišemo sa EU, što jeste vaša želja, mi moramo mnogo toga da poradimo kod nas. Moramo da pokažemo da radimo u interesu građana, i građani kad izlaze na izbore, oni ne poklanjaju svoje poverenje političkim strankama zato što ih predstavlja neko ko je mnogo lep, i nimalo se građani Srbije nisu zagrejali kada je predsednik Boris Tadić izašao i rekao - nema više problema, diplomatskim aktivnostima mi ćemo sada redovno dobijati gas. Od toga se ne greje. U obrazloženju zakona o dopunama Zakona o carinskim tarifama kaže se da su naši privredni subjekti potpuno pripremljeni za ovakve carinske tarife, odnosno za jednostranu primenu trgovinskog sporazuma, da su potpuno spremni. Kako mogu da budu spremni kad ste videli da Dušan Bajatović, kao direktor Javnog preduzeća "Srbijagas", kaže da ovaj gas koji sad stiže, odnosno ove količine koje sad stižu da su dovoljne za zagrevanje samo domaćinstava, a da nijedan privredni subjekt koji kao energent koristi gas ne može da računa na taj deo. Otkud tvrdnja da su naši privredni subjekti spremni za takvu primenu, odnosno jednostranu primenu sporazuma o trgovinskim odnosima sa zemljama EU? Prosto to nije tačno i to svi dobro znaju, to znate i vi, ali valjda vas stranačka disciplina obavezuje na to da glasate za one zakone koji samo štete građanima Srbije. Čini mi se, gospodine Iliću, da ste jutros rekli da je ovaj budžet restriktivan. Saglasan sam s vama u jednom delu, on je restriktivan kad su u pitanju oni subjekti čija sudbina i privredna aktivnost umnogome zavisi od sredstava koja će dobiti iz budžeta, konkretno poljoprivredna proizvodnja, da, tu jeste restriktivan. Kad je u pitanju javna potrošnja za lične dohotke, za nagrade za učešće u nadzornim i upravnim odborima, tu se restriktivnost uopšte ne ogleda. Da li možemo da računamo na ozbiljan napredak u momentu kada se naša poljoprivredna proizvodnja navodnjava samo sa 1%? Da li u takvim uslovima proizvodnje možemo da konkurišemo poljoprivrednoj proizvodnji iz zemalja članica EU? Kakav odnos, zamolio bih kolegu Dragana da proprati ovo, Vlada Republike Srbije i Agencija za izvoz ima prema neto izvoznicima? Da li različito tretira neto izvoznike od izvoznika koji i uvoze i svoj ekstraprofit ostvaruju i na kursnim razlikama i na izrazito visokim cenama proizvoda koje one uvoze, u odnosu na neto izvoznike u čijoj proizvodnji nema uvoznih komponenti, nego je sve domaćeg porekla? Odnos ove vlade, a i vas, kolege narodni poslanici, prema državi čiji ste vi predstavnici, građani su vam ukazali poverenje, mora da bude sasvim drugačiji i sasvim ozbiljniji. Učinite nešto u ovoj teškoj situaciji, u ekonomskoj situaciji u kojoj se nalazi Republika Srbija, u kojoj se nalaze njeni građani, a to je da ne glasate za ovakve zakone koje predlaže Vlada, jer Vlada ima potcenjivački odnos prema Narodnoj skupštini i to je manji problem personalno posmatrano prema narodnim poslanicima, ali mi smo ovde predstavnici građana, a odnos Vlade prema Narodnoj skupštini pokazuje i stalna promena ministara, ovlašćenih predstavnika po ovim tačkama dnevnog reda. (Predsednik: Gospodine Periću, govorite minut duže.) Završavam. Zna se da bi po ovim pitanjima, koja narodni poslanici iz opozicionih političkih stranaka postavljaju, najadekvatnije, odnosno prave odgovore mogli da daju predstavnici Ministarstva finansija, ni u kom slučaju ministar vera, ni u kom slučaju ministar za planiranje. On može samo da nam pomogne i pokaže kako i na koji način da zaštitimo životnu sredinu, ali od negativnog političkog uticaja Vlade za propast.
Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč želi gospodin Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče i predsedavajući ovog parlamenta, gospodo ministri iz Vlade, u ime SRS podneo sam amandman na član 17, s tim što sam predložio da se posle stava 3. doda novi član 4. koji glasi: "U članu 34. stav 6. reči prijava iz ovoga člana ''podnosi se'' - zamenjuju se rečima "pojedinačna prijava za utvrđivanje poreza na imovinu podnosi se posebno za svako pravo po svakoj nepokretnosti". Zašto smatramo da ovaj amandman treba da bude prihvaćen i da u zakonu norma bude jasna i da bude lakše primenjiva. S druge strane, treba da obuhvati svu imovinu koja podleže porezima na adekvatan i odgovarajući način. Ovako se može desiti da pojedinačna imovina nekih vlasnika ne bude podvedena pod ovu kategoriju odredaba člana 17. Zakona o porezu na imovinu. Dame i gospodo, kada je u pitanju budžet i prihodi budžeta, veoma je važno da Srbija mora da ima parlamentarnu kontrolu budžeta. Donet je Zakon o državnoj revizorskoj instituciji. Državni revizor ne funkcioniše, niti funkcioniše ta institucija. Neko će jednoga dana napisati knjigu: "Opelo za državnog revizora". Šta to znači? Znači, da Vlada Republike Srbije beži od državnog revizora, da organizuje investiciju državnog revizora, a Skupština Republike Srbije već godinu dana ne stavlja na dnevni red Poslovnik o radu državnog revizora i revizorske kuće. Obišao sam kancelariju u kojoj sede četiri činovnika, a po Poslovniku za državnog revizora treba da radi 99 zaposlenih. Ko sada kontroliše budžetske korisnike - ne kontroliše niko. Ne kontroliše onaj koji je po zakonu i Ustavu, jer je državni revizor ustavna kategorija, odnosno gospodine državni sekretare u Ministarstvu finansija, molim vas onda ako nisam u pravu, a vi ste u pravu, da nam dostavite izveštaj o radu budžetskog revizora. Vi ćete sada da izjednačite budžetsku inspekciju sa državnim revizorom.Hoćemo li onda da ukinemo budžetsku inspekciju, a da ostane četiri činovnika da kontrolišu budžet i budžetske korisnike - ne? Hoćete li danas u Skupštini Srbije da pokažete bar jedan izveštaj i jedan završni račun od 2001. godine do danas - završni račun budžeta? Molim vas, nemojte se više braniti ćutanjem, vi treba da komunicirate sa poslanicima. Molim vas, izađite danas. Od vas tražim lično odgovor, da li je u Srbiji izrađen ijedan završni račun budžeta od 2001. godine do danas - ako jeste, dajte ga na uvid javnosti i dajte ga na uvid narodnim poslanicima? Zašto? Vlada beži od toga da državni revizor bude alfa i omega, najvažnija institucija za kontrolu budžetskih sredstava od strane korisnika. Šta je problem? Naopako se postavljaju pitanja i naopako se usmeravaju delatnosti finansijskih službi? Mi imamo 7.000, koliko znam, poreskih činovnika koji naplaćuju porez od poreskih obveznika u Srbiji, a imamo samo 12 budžetskih inspektora. Gospodine sekretare, može li 12 budžetskih inspektora da Skupštini dostavi izveštaj o tome u koliko su intervencija i u koliko su slučajeva izvršili budžetsku kontrolu i kod kog budžetskog korisnika, i da li su svi budžetski korisnici iskontrolisani ili nisu? Znači nisu. Ja sam onda u pravu. Gde će da stigne 12 činovnika da kontroliše 8.000 poreskih korisnika budžeta? Uzmite samo slučaj, vama se obraćam, s obzirom da ste prisutni i da slušate naše poruke i primedbe u ovom parlamentu - hoćete li da mi date odgovor i obaveštenje danas da li je fabrika, koja je demontirana, u Pančevu "Karbamid 2" prodata, oteta, opljačkana iz Pančeva i oštećena država od onih koji su je bili kupili kao privatnici, kao suvlasnici? Na još nešto bi vi trebalo da nam date obaveštenje, a nadam se da hoćete, jer možete odmah da okrenete službu poreskih organa - da li je plaćen porez na kupoprodajni ugovor "Karbamid 2" u Pančevu, čija je knjigovodstvena vrednost bila 45 milina evra, a prodata je za 32,5 miliona evra; da li je plaćen porez na promet nepokretnosti ili porez na promet pokretnih stvari? Dakle, molim vas, ako možete da nam date obaveštenje zbog toga što 1.500 radnika traži obaveštenje - da li je državi plaćen porez ili nije? Znači, nije. Prema tome, ako nije, sada se postavlja pitanje da li može ili ne može - ako ne može, ne može. Sada se postavlja pitanje šta je radila carina? Ko je dao saglasnost za izvoz jedne fabrike koja vredi 45 miliona evra? Ko je dao saglasnost - Agencija, direktor Agencije za privatizaciju? Što nije obavestio Vladu? Što Vlada nije sprečila taj kriminal koji se dogodio, najveći kriminal u Srbiji u 2006. godini, kada je privatizovana pančevačka Azotara? Lokalna samouprava nije mogla ništa tu - nije bilo u njenoj nadležnosti. To je bila država, koja je morala da kontroliše gde idu sredstva. Drugo, da li neko može da demontira jednu novu fabriku koja je trebalo da bude u proizvodnji i da ostane onome ko je preuzeo obavezu da i država ima koristi, i s druge strane da se nastavi proizvodnja, a ne da se prekine proizvodnja veštačkog đubriva. Tu su problemi, sve finansijske prirode. Drugo, prava radnika su u pitanju. Dobro je, ali čini mi se da su neki mediji i ova skupština su izvršili pritisak na Agenciju za privatizaciju, pa je došlo do raskida tog ugovora. To se pokazalo da je ispravno kako radnici ocenjuju. Sada se postavlja drugo pitanje - ko će da plati nastalu štetu, materijalnu, dakle materijalnu štetu državi i ko će da nadoknadi materijalnu štetu radnicima koji su pretrpeli zbog ovakve nezakonite prodaje i ovakvog skandala koji se dogodio? Ovo je jedinstven slučaj u Srbiji da su došli mafijaši iz inostranstva i mafijaši zaključili ugovor, i mafijaši prekinuše proizvodnju veštačkog đubriva, poljoprivrednici Srbije ostaše bez veštačkog đubriva. Godinu dana fabrika ne radi. Mafijaši demontiraše najsavremeniju fabriku. Evo, gospodin Dulić verovatno ima saznanja da je Karbamid 2 bio usmeren i usklađen u procesu proizvodnje sa amonijakom, čime bi se smanjila 50% zagađenost u Pančevu, u odnosu na sadašnje stanje i ono prethodno. Lokalna samouprava je više puta ukazivala, nije vredelo. Odbornici SRS su u gradskom parlamentu na poslednjoj sednici ovo pitanje takođe postavili. Ali, ponavljam, mediji su u ovom slučaju pozitivno reagovali. Agencija za privatizaciju je shvatila svoju grešku i dobro je što je raskinut ugovor. Ali, sada tražimo da se radnicima isplate zarade zaostale i smatramo, mada ima i nekih komentara u Vladi Republike Srbije, da se postavlja pitanje ekonomičnosti nastavka proizvodnje fabrike azotnog đubriva u Pančevu. Ljudi moji, ima li neko logiku, ima li Vlada logiku? Mora da razmišlja Vlada o individualnim poljoprivrednim proizvođačima. Šta se događalo? Godinu dana suvlasnik, kupac u privatizacionom procesu uvozi đubrivo preko svoje firme i prodaje ga skuplje u odnosu na đubrivo koje bi se proizvodilo u Azotari u Pančevu. Prema tome, sada je na potezu Vlada, pošto je fond preuzeo obaveze i država, da reši pitanje i te probleme koji se odnose na Azotaru u Pančevu. Molim vas, državni revizor mora da podnosi redovno izveštaje Narodnoj skupštini i Vladi. U nekim zemljama na zapadu, državni revizor u EU podnosi četiri puta godišnje izveštaje o reviziji budžeta, kontrolu budžetskih korisnika. Ukazujemo da je veliki problem zašto nema završnog računa od 2001. godine? Vladi je izostala kontrola budžetskih korisnika na lokalu. Vi kažete - imamo mi budžetske inspektoru i budžetsku inspekciju republičku, i imate detaširane po regionima, koji u opštinama i okruzima vrše nekakvu kontrolu. U tu kontrolu nisam siguran. Siguran sam i verujem samo državnom revizoru, pod čijom će ingerencijom da bude ovo o čemu danas mi govorimo kada je u pitanju budžet i set budžetskih zakona koji su, kako je rekao kolega Krasić, pre svega zakoni materijalnog prava, materijalne prirode. Ovo nisu ni uputstva, ni pravilnici, niti uredbe, ovo su zakoni sa zakonskom snagom. Oni moraju biti poštovani. Ogromna sredstva je Vlada poklonila profiterima u oblasti agrara. Vi danas imate, gospodo iz Vlade, najveću kriminalnu aferu u agraru. To ću vam dokazati na sledećem primeru. Uzmite samo slučaj zakupa poljoprivrednog zemljišta, o čemu sam postavio više pitanja Vladi tj. Ministarstvu za poljoprivredu. Samo dva zakupca u opštini Pančevo duguju u evrima, i to Miroslav Aleksa duguje 208 hiljada evra, a Siniša Radovančev 819.000. Šta se događa? Ovi ljudi učestvuju sada u kupovini najvećeg i najvažnijeg poljoprivrednog dobra tj. Stari Tamiš Pančevo, koji ima 4.000 hektara poljoprivrednog zemljišta.
Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima Nataša Jovanović.
Gospodine Jojiću, zaista ste briljirali po malopre iznetim argumentima i amandmanu i ostaviću vam vreme da nastavite dalje, s tim što sam se javila zbog činjenice da gospodin Krasić samo trenutno nije u sali. Vi znate da je on, kao jedan od najboljih pravnih stručnjaka u našoj zemlji, i šef tima za odbranu predsedniku predsednika prof. dr Vojislava Šešelja. U toku je svedočenje bivšeg ministra odbrane i nekada načelnika VMA Zorana Stankovića pred Haškim tribunalom, tako da gospodin Krasić u kancelariji gore prati. Nadam se da ćemo večeras u 22.00 sata, kao što su građani Srbije i navikli, na Drugom programu RTS moći da pratimo snimak ovog izuzetno interesantnog svedočenja, što zanima i vas, to pouzdano znam, i kolege iz DS i kolege iz drugih stranaka, jer se već privodi kraju iznošenje onih stvari koje su želeli kao neku krivicu da nametnu tužioci antisrpskog Haškog tribunala protiv našeg predsednika. Ali, kako vreme odmiče, mislim da je ostalo još nekih 15 sati, vidi se da je to lažna optužnica, da nema apsolutno nijednog svedoka optužbe koji se do sada pojavio, a uglavnom su svi zapravo postali tokom svedočenja i na izvestan način, neki otvoreno, a neki svojim iskazom, svedoci odbrane i mi možemo da očekujemo da će zarad, pre svega, budućnosti našeg narod i sve dece u Srbiji prof. dr Vojislav Šešelj, i kao političar i kao pravni stručnjak, da dokrajči i pobedi Haški tribunal, i da se, to su naše želje, ali videćemo, vrati i bude kao što je oduvek bio naš vođa i kolega svih vas u skupštinskim klupama NS RS. Što se tiče zakona o porezima na imovinu, mi smo juče otvorili jednu temu koja se tiče, gospodine Duliću, pre svega funkcionisanja novouspostavljenih organa poreske uprave odnosno odeljenja poreske uprave koje treba da sprovode ovaj posao, zato što je rok bio do kraja 2008. godine da se ta odeljenja uspostave i sada imamo problema. Jutros sam pažljivo slušala i vas gospodine Iliću, stvarno ne znam na koga ste mislili. Juče sam pratila sve argumente koje su iznosili srpski radikali, niko od nas nije pominjao da oni najsiromašniji građani neće biti po članu domaćinstva izuzeti, odnosno da im neće biti umanjen porez. Verovatno na neke druge, ali što se tiče srpskih radikala mi to nismo imali kao argument, mi smo samo rekli da lokalne samouprave imaju i te kako mnogo problema zbog nejasnoća u pravilnicima koji se dostavljaju od strane ministarstva. Nazdravlje ministre, vidim da ste prehlađeni, što znači da ste ipak otvarali prozore, a nas ste podučili uoči praznika da moramo da zatvaramo prozore, da bismo štedeli, da gasimo sijalice i da dobro zaklopimo šerpe kada kuvamo ručak, ali nadam se da će brzo ta prehlada da vas prođe. Vidite, niko nije imun na ove temperature. Što se tiče samog funkcionisanja tih poreskih odeljenja, juče sam iznela kao primer opštinu Aranđelovac i sve te suvisle primedbe koje smo mi inkorporisali kroz ove naše amandmane, načelnika poreskog odeljenja gospodina Ljubiše Mladenovića, a ovaj amandman koji je podneo gospodin Zoran Krasić upravo se tiče ažuriranja poreskih prijava od strane lokalne samouprave. To ću da vam pročitam, gospodin Krasić je predložio, u osnovnom tekstu zakona člana 34, a sada izmene i dopune člana 17, da se izuzme od stava 4. koji vi menjate samo u delu koji se tiče obveznika poreza na imovinu, i kažete - koji ne vodi posebne knjige, a podneo je poresku prijavu, nije u obavezi da za istu imovinu podnosi novu prijavu, osim u slučajevima promene podataka sadržanih u prijavi koji su od uticaja na visinu poreske obaveze. Gospodin Krasić traži da se doda novi stav i kaže da izuzetno od stava 4. ovog člana obveznik je dužan da podnese novu poresku prijavu nadležnom organu, ukoliko skupština jedinice lokalne samouprave donese odluku od podnošenju novih poreskih prijava, radi uspostavljanja nove ili ažuriranja postojeće evidencije obveznika poreza na imovinu. Zbog čega to? Zbog činjenice da u mnogim lokalnim samoupravama, kada je u pitanju prvobitna namena nekog objekta, ovde se govori o onome ko stvara prihod, ko ima poslovni prostor, neko je iz prostora za stanovanje neku jedinicu pretvorio u stambeni prostor, i vi znate da toga ima, a sticajem okolnosti, tako se zadesilo, srećnih okolnosti po tu porodicu i tog pojedinca, jer mnogi ljudi su ostali bez posla i to im je osnovni izvor prihoda. Juče sam pred ministrom vera, on je to razumeo, razumećete sada i vi, kao neko ko je ovlašćen ispred Vlade Srbije, govorila o tim primerima, samo sam se tada vezivala za element obračuna poreza, odnosno za način kako se umanjuje amortizacija, ali ovde je sada isti slučaj. Kada bi se prihvatio, a niste prihvatili, amandman koleginice Lidije Dimitrijević, da na osnovu predloga gradskog, odnosno opštinskog veća, opština utvrđuje cenu kvadratnog metra, jer je to izvorni prihod finansiranja lokalne samouprave, kada biste to prihvatili, a ovo je sada logičan sled onoga što smo mi krenuli od početka, što predlaže gospodin Krasić. Onda je normalno da opština, ako bi to uradila, ako bi ona utvrdila koja je to prosečna tržišna vrednost, jer to je jedan od četiri elementa za obračun poreza, dakle, prosečna tržišna cena, puta površina, puta koeficijent kvaliteta, puta koeficijent lokacije, ako bi zaista lokalna samouprava imala aktivnu ulogu u tome, onda je normalno da jednog dana donese odluku da ažurira evidenciju svih poreskih obveznika, naročito ovih koji ostvaruju ovaj prihod i zbog toga je kolega Krasić podneo ovaj amandman. Međutim, očigledno je da se vi samo deklarativno zalažete za decentralizaciju i za efikasniju naplatu poreza organa lokalnesamouprave, jer od tog poreza na imovinu, gospodine ministre, gospodo narodni poslanici, finansiraju se svi oni tekući poslovi, odnosno izvorni delokrug koji ima lokalna samouprava. Juče sam vam rekla, 230 miliona u Kragujevcu, toliko se godišnje ubira od poreza na imovinu, projektovano za 2009. godinu. Toliki nije budžet mnogih malih opština u Srbiji. To je misaona imenica za neke beogradske opštine, znate šta je 230 miliona. Šta dobijaju Kragujevčani od toga? Ništa. Ušminka malo centar grada, rekla sam vam juče da ovaj Stevanović, koji juče tamo sa ovim svojim zamenikom se slika i dalje obmanjuje građane oko Fijata. Vidite da nema ništa od ovog modela, punto će da se proizvodi u nekom većem obimu, ali od onih laži, prevara, obmana, 300 hiljada, novi model, na desetine hiljada radnih mesta, nema ništa. Prema tome, prihvatite ovaj amandman kolege Krasića, kako biste omogućili lakšu naplatu i bolje funkcionisanje odeljenja poreske uprave koji, poput ovog primerau Aranđelovcu, znaju i odgovorno su preuzeli posao, kako treba da rade. I ne samo to, nego zbog takvog njihovog načina rada imamo taj slučaj i u Surdulici, imamo slučaj i u Leskovcu i mnogo je efikasnija naplata poreza na imovinu. Za ove gradove ne znam, ali za Aranđelovac znam, u odnosu na 2007. godinu stepen naplate je povećan za 47%. Izvolite, kolega Jojiću, još pet minuta. Hvala.
Gospodin Petar Jojić po ovom istom amandmanu, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, trebalo bi da imam mnogo više vremena, mogao bih pet sati o ovome da pričam, koliko poreskih obveznika treba kontrolisati u ovoj državi, da bi konačno Vlada, država i građani Srbije znali gde idu pare poreskih obveznika. Ako mi dozvolite, predlažem da Narodna skupština prihvati amandman koji je podneo narodni poslanik, gospodin Zoran Krasić. On, pre svega, poboljšava tekst zakona, na pravilan način reguliše naplatu i kontrolu poreza i imovine. Gospođo predsedniče, ako mi dozvolite, želim, pošto imam retku priliku, da postavim jedno pitanje i zatražim obaveštenje od gospodina Ilića, državnog sekretara, pa mi dozvolite da napomenem i zatražim obaveštenje, da date izveštaj o kontroli sledećih korisnika budžetskih sredstava: 17 uprava Vlade Republike Srbije, 14 agencija, 11 fondova, pet direkcija, devet zavoda, šest službi, četiri inspektorata, tri kancelarije i tri saveta. To su korisnici budžeta. Dakle, sve je ovo u vezi amandmana i sve je u vezi sa kontrolom finansijskih sredstava koja se prikupljaju i prelivaju u onu, kako kažu Francuzi, kožnu torbicu Vlade, a to je budžet. Imamo glomaznu administraciju, najglomazniju na svetu. Imamo 111 republičkih organa i fondova, a imamo 25 ministarstava. Veoma glomazna, a ovoj državi bespotrebna administracija. Ona guli kožu poreskim obveznicima. To je problem. Sirotinja plaća, najviše se od sirotinje naplaćuju porezi. Tražim izveštaj i obaveštenje od vas, vi ste prisutni, imate informacije sve, da li možete da mi date obaveštenje i narodnim poslanicima za sledeće korisnike budžetskih sredstava, da li je izvršena kontrola njihovog finansijskog poslovanja i utroška sredstava u 2008. godini, i to: predsednik Republike, Vlada, kabinet, predsednik Vlade, prvi kabinet potpredsednika Vlade, kabinet potpredsednika Vlade za evropske integracije, kabinet potpredsednika Vlade za privredni razvoj, kabinet potpredsednika Vlade za socijalnu politiku, generalni sekretar Vlade, Kancelarija za saradnju sa medijima, Savet za borbu protiv korupcije, Služba za upravljanje kadrovima, Služba Koordinacionog tela Republike za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđu, Avio-služba, Kancelarija za održivi razvoj nedovoljno razvijenih područja, Ustavni sud, pravosudni organi, Vrhovni sud Srbije, Upravni sud, Apelacioni sud - za njega su tek određena sredstva za tekuću godinu, i za Državno veće tužilaca, Visoki savet sudstva - za njega takođe, Tužilaštvo za ratne zločine, Republičko javno pravobranilaštvo, opštinski sudovi, trgovinski sudovi, okružna javna tužilaštva, opštinska javna tužilaštva, Veće za prekršaje, opštinski organi za prekršaje, Zaštitnik građana, Državna revizorska institucija, Ministarstvo spoljnih poslova, Diplomatsko-konzularna predsedništva, Ministarstvo odbrane, Inspektorat odbrane, Vojna služba bezbednosti, Vojna obaveštajna služba, MUP, BIA, Ministarstvo finansija, Uprava carina, Poreska uprava, Uprava za trezor, Uprava za otplate kamata i glavnice, Uprava za igre na sreću, Uprava za duvan, Uprava za sprečavanje pranja novca, Devizni inspektorat, Uprava za slobodne zone… (Predsednik: Imate još 30 sekundi.) Ministarstvo pravde, Uprava za izvršenje zatvorskih sankcija. Hvala. Nastaviću malo kasnije, kad budem imao za to priliku. Hvala, gospođo predsedniče.
Gospođa Aleksandra Janković ima reč po ovom amandmanu. Izvolite.
Javljam se da podržim amandman gospodina Krasića, kolege iz SRS-a, jer on definitivno garantuje efikasniju naplatu poreza na imovinu i bolje funkcionisanje odeljenja poreske uprave. No ono što je mene inspirisalo u ovom amandmanu, a tiče se lokalne samouprave, jeste činjenica kojoj prisustvujemo već nekoliko dana u Beogradu. Kao psiholog navikla sam da tolerišem, a vrlo često i da razumem vrlo neobična, ekscentrična, tipična ponašanja i stavove. Mislila sam da me zaista ništa više ne može iznenaditi. No učešće u srpskoj političkoj sceni donosi sasvim nova iskustva i ne bi me začudilo da to bude doprinos proširenju aktuelnih opisanih psihopatoloških kategorija. Pre svega, mislim na ponašanje predi me začudilo da to bude doprinos proširenju aktuelnih opisanih psiho - patoloških kategorija. Pre svstavnika vlasti, a posebno Vlade, koja funkcioniše kao da je skroz austistična i odvojena od naroda, do te mere da ne čuje, ne vidi i ne reaguje na životne probleme većine ljudi. Posebno je paradoksalno da oni koji su nekada napadali Miloševića da je vlastodržac, koji niti sluša, niti zalazi u svoj narod, a obraća mu se preko strogo kontrolisanih medija, sada sede u Vladi koja po svojoj bahatosti i neinteresovanju za ljude je daleko prevazišla i najgore vlastodršce. Ispada da je Sloba bio mala beba za ove nove hermetičare, koji se ponašaju kao da je narod Srbije sa zemlje, a oni dolaze iz nekog udaljenog sazvežđa, predla beba za ove nove hermetičare, koji se ponašaju kao da je narod Srvođeni dr "Spoukom". Premijer Srbije nije od stupanja na dužnost putovao nigde, osim na otvaranje Delta centra u Crnoj Gori. Šta ima i da putuje kada ga niko ni ne zove, jer se čovek ne meša mnogo u svoj posao, već više funkcioniše kao čuvar Vlade u zimskom periodu. Poput jedne čuvene doktorke, koja sereklamirala da akupunkturom leči sve bolesti, od kijavice do šizofrenije, sve probleme kod nas rešava lepi Bora, kako ga od milja zovu pripadnici marketinškog tima. To je jedna osoba u ulozi predenije, sve probleme kod nas rešava lepi Bora, kako ga od milja zovu pripadnici markentinšsednika. Heroj novogodišnje krize je rešio gas, i to ne samo za nas, nego i za Bosnu. Ako se izuzme neometano izvođenje Severinine pesme "Gas, gas", neće baš biti da je lepi Bora problem rešio. Šta se događa? U Beogradu su baš u noći kada je proslavljana Srpska nova godina počele su restrikcije struje i ne samo u prigradskim opštinama, već i u centralnim beogradskim opštinama, kao što su Zvezdara i Voždovac. Struje nije bilo oko Novog groblja. Nije bilo u naselju Braće Jerković. Na sve to antisrpski orijentisana beogradska vlast poslovično je gadljiva prema dočeku Srpske nove godine, iako je svi oni slave, doduše po klubovima i mestima, gde prosečna srpska noga sa prosečnom platom nije ni kročila. Narod kao narod, neposlušan i naviknut da svoje slavi i kada je zabranjeno, batrgao se po ledu okovanim gradovima u Srbiji. Problem leda usred januara spada u onu čuvenu sintagmu - ništa nas ne može iznenaditi. Jedina preporuka koja je dolazila iz strogo kontrolisanih medija je bila - ne napuštajte mesto stanovanja bez preke potrebe. Doduše u hladnim stanovima, mraku, besparici, beznađu, sumračnom raspoloženju, kao u neko novo ledeno doba, za koje se čak ni svetska ekonomska kriza ne može smatrati odgovornom. Čak i oni koji su poslušali savete da se ne izlazi na trgove, da se ne posećuju prijatelji, rodbina i dalje komšije, već sutradan, a posebno danas su se suočili sa užasnim saznanjem da ipak ima preke potrebe za napuštanje mesta stanovanja. U strahu za sopstveni posao, posebno u uslovima kada bez elementarne empatije i solidarnosti, neki novi poslodavci ne mare za to kako će zaposleni stići, makar nosili polomljenu nogu u ruci, ljudi su stizali na posao sa čarapama na cipelama, to je onaj stari antikliz recept, često neefikasan, u cokulama, hodajući po očišćenim kolovozima, umesto po zaleđenim trotoarima, jer su šanse da vas udare kolo skoro identične onima da polomite neki od udova, kičmu ili glavu ako hodate po trotoaru. Zaposleni u ovoj skupštini, osoblje koje ima dramatično niske plate, od recimo petnaestak hiljada, plata spremačice sa srednjom školom, uz 80 dinara za sat prekovremenog rada, molilo nas je da bar spomenemo kolike teškoće su imali da dođu na posao. Za razliku od vlastodržaca, nemaju ni novca, ni fensi automobile, a i ako voze neki krš obično nemaju para da kupe zimske gume. U srpskoj prestonici jutros su bile raščišćene samo glavne ulice, posebno one koje povezuju dve politički strateške važne tačke, ovu skupštinu i Vladu. Nema crvenog tepiha za "special guest stars" od ministara, ali je bar put fin kada su u tranzitu do Skupštine. Čim se malo izmaknete od ovog pravca nastupa haos, te broj preloma i povreda je dosegao džinovske dimenzije. Ako je ovako sa radno sposobnim stanovništvom, šta tek da kažemo za nesrećne penzionere, koji inače pate od osteoporoze, ali često i usamljenosti, pa moraju ipak da izađu i sami se snabdevaju? Šta sa bolesnicima, jer virusi opet haraju? To je kao iz crnjaka: povraćaš, boli te svaki mišić, kreneš u dom zdravlja i polomiš nogu. Ako je ovakva situacija u srpskoj prestonici, koja je uvek malo ušminkana u odnosu na ostatak Srbije, šta je tek u nekim udaljenim, slabo naseljenim brdsko-planinskim krajevima? Nikome iz Vlade na pamet nije palo da se apeluje na poslodavce da u ovakvim danima pokažu razumevanje za teškoće svojih radnika i da ne koriste baš ledeno doba kao vreme za treniranje strogoće. Oni stignu u dobro zagrejanim automobilima, sa zimskim gumama od tričavih 1.000 evra, navijaju svoje precizne "roleks" satove, koje su dobili od kumova, a onda prete i ucenjuju radnike da ako još jednom zakasne deset minuta neće dobiti ni platu. U Srbiji je sve moguće, pa i da se otkaz dobije zbog leda. Takav mobing, takvo šikaniranje na poslu mi smo to davno apsolvirali i prevazišli. Kada smo već kod amandmana koji se tiču lokalne samouprave, zašto onda gradonačelnik Beograda, a zapravo čuveni vlasnik svih marketinških agencija i medijskog prostora, koga mladi zovu "mister Brns", po ugledu na onog iz "Simpsonovih", koje isto tako lokalni bos, nije apelovao na poslodavce da pokažu razumevanje prema zaposlenima u trenutku kada je stvarno neophodna svaka tolerancija i solidarnost. Ako nema dovoljno ekipa i ljudi da bacaju so, što nije pozvao narod da dođe pred na poslodavce da pokažu razumevanje prema zaposlen Skupštinu grada i uzme po šaku soli pa da posipa pre nego što hoda. Verovatno da ovakve akcije, koje bi uključile narod, za gradsku vlast nisu baš bezbedne, jer bi taj isti narod vatreno pozdravio one koji su uz nižu cenu nafte povećali cene prevoza, telefona i komunalija. Urgentni centar u Beogradu je prepun, 300 preloma po danu. Slično je u Čačku, Lučanima, Užicu, a o manjim gradovima, selima i zaseocima i da ne govorim. Sinoć je na RTS-u gostovao čuveni doživotni ministar zdravlja dr Tomica Milosavljević, koji se nijednom rečju nije osvrnuo na alarmantnu situaciju u zdravstvenim institucijama zbog ovih teških vremenskih prilika. Tačno, tema je bila korupcija u zdravstvu, ali baš u ovako teškim okolnostima, gde je konkurencija skrkanih velika, korupcija se pojavljuje u svoj svojoj veličini. Ko ima, doći će na red pre onih 290. Za njega se naći gipsa, zavoja, poveski, a ko nema neka ga Bog sačuva. Valjda je zato juče bio ministar vera, a danas, posle uspešnog sađenja jelki sa gospođom Borkom Vučić, pojavio se ministar za prostorno planiranje i ekologiju. To je manje važno. U ovom trenutku bitno je da je čovek ortoped. Vidim da je trenutno odsutan i verujem da je otišao da pomogne nekom od poslanika ili nekom od zaposlenih, jer je teško bilo doći u ovu skupštinu, i u to ime htela sam da građanima Srbije pokažem kako u Skupštinu dolaze opozicioni poslanici. Dakle, zbog poštjer je teško bilivanja dostojanstva ove skupštine, ne mogu da se oblačim kao gospodin Čanak, ali u ovome sam stigla u Skupštinu, a sada imam pristojne cipele, zbog poštovanja ovog visokog doma. U svakom slučaju mislim da je Vlada možda izašla iz svog autizma time što nam je danas poslala ortopeda, ali apelujem na vas da postanete ponovo ljudi, da vodite račuožda izašla iz svog autizma time što nam je danas poslala ortopeda,na o životnim potrebama onih koji su glasali za odgovornu vlast. Vi ste sve samo ne odgovorna vlast i vlast koja pripada ovom narodu. Ovaj narod ne zaslužuje ovakvu vlast.
Zahvaljujem, gospođo Janković. Reč ima gospodin Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo predstavnici Vlade, gospodin Krasić, pošto je njegov amandman, sad se pravi važan po sali, pa dobacuje. Gospodin Krasić je podneo amandman sve u želji da popravi ovaj predlog zakona, ali mislim da neke druge stvari treba, kada je u pitanju ovaj amandman, reći, malopre su takođe bile spominjane od strane određenih poslanika. Znamo svi da je ovaj porez prihod lokalne samouprave, ali imamo takođe još neko pitanje za lokalnu samoupravu i za predstavnike Vlade koji su ovde, sve je to u sklopu ovog amandmana. Znači, ono što nas interesuje je zaista ono što je malopre gospodin Jojić spominjao, ono što spominjem ovde, mahom sa ove strane svi već nepunih nekoliko meseci, a to je - želimo da vidimo završne račune. U toj našoj dobroj nameri da vidimo završni račun za budžet Republike Srbije, isto tako da vidimo i završne račune javnih preduzeća, mislim da se u tome krije odgovor na mnoga pitanja. Recimo, kada bi videli završni račun za 2006. godinu, kada bi videli analizu kako su potrošena budžetska sredstva, onda bi na primer videli da je te godine NIP izdvojio 11,5 miliona evra za rekonstrukciju Banatskog dvora. Mi sada čujemo od svih koji su relevantni, a to su predstavnici Ministarstva za energetiku, direktor Srbijagasa itd, da je cena koja je neophodna da se rekonstruiše Banatski dvor oko 22 miliona dolara. Tih 11,5 miliona evra bi svakako bilo više od toga u tom trenutku, govorio sam o tome 29. oktobra ove godine, i tada sam rekao da je sadašnji i tadašnji pomoćnik ministra energetike gospodin Milutin Prodanović, koji je bio pomoćnik i gospodina Naumova, koji je bio ministar energetike, zloupotrebio svoj položaj, krivotvorio, ako tako mogu da kažem, znači izmenio je namenu tih sredstava. Tender, koji je trebalo da bude raspisan za rekonstrukciju Banatskog dvora, izmenio je i faktički ta sredstva su utrošena za pravljenje gasovoda "Banatski dvor - Gospođinci". To je odgovor na pitanje da li su prethodne vlade odgovorne zbog toga što nije rekonstruisan Banatski dvor i kada bismo videli završni račun, kada bi mogli o tome da razgovaramo, onda bi videli da su sredstva tada zloupotrebljena. Ili da su preusmerena, u krajnjoj liniji, znači možemo da kažemo i da nije bilo zle namere, hoćemo da verujemo da nije bilo zle namere, ali su sredstva preusmerena za nešto drugo, Banatski dvor nije rekonstruisan i građani su ostali ove zime, odnosno ovog januara na Božić i narednih dana bez gasa i ostajaće narednih dana bez gasa, kako se situacija razvija. Zbog čega je to važno? To je važno zbog toga što smo danas čuli da će Vlada pokušati da uradi ono što je LDP juče predložila, a to je program mera. Vlada je rekla da će jednu od njih prihvatiti, a to je da se umanje računi građanima koji plaćaju gas. Međutim, i tu imamo problem. Mi imamo dve vrste građana, jedne koji se greju na daljinsko grejanje, putem daljinskog grejanja, i druge koji spadaju u individualne potrošače. Opet tu dolazimo do lokalne samouprave, recimo u Novom Sadu 30% je podignuta cena grejanja za one koji se greju putem daljinskog sistema grejanja u januaru. Imamo delove grada recimo u Novom Sadu, a znam mesta i u Vojvodini, koji po četiri dana nisu imali grejanje. Imamo one koji i dan-danas nemaju toplu vodu itd. Interesuje me na koji način će se to uraditi, da li će se uraditi u skladu sa zakonom. Znači, zakon propisuje da se dva puta mesečno utvrđuje, znači 16-og u mesecu i prvog dana sledećeg meseca, kolika je potrošnja gasa. Interesuje me da li će 16. januara ove godine, a to ako se ne varam, to je sutra, "Srbijagas", odnosno oni koji su nadležni za to, toplane, izvršiti kontrolu kod individualnih potrošača koliko je gasa potrošeno, da li postoje resursi za to itd. Znači, imamo veliki problem. Neko je odgovoran za to, građani ne mogu to da snose. Mi smo jutros imali priliku i zadovoljstvo da slušamo direktora "Srbijagasa" na "Kažiprstu", u emisiji jednoj od pola časa, gde smo čuli mnogo toga sa čim ne možemo da se složimo. Jedna od najgorih teza je ta da će građani platiti ovo, kako stvari stoje, osim ako Vlada ne bude izvršila rebalans budžeta i obezbedila sredstva da se dug, koji je nastao zbog ovoga iznimnog troška, pošto kupujemo gas koji je neko drugi uskladištio, neka druga država, da će zbog toga građani na kraju morati da plate ili će Vlada da to na neki način subvencioniše. Bojim se da će se desiti ono prvo, odnosno da će sve pasti, po običaju, na teret građana. Znači, imamo više tu problema. Pod jedan, nismo imali grejanje, poskupeo je gas. Da li ćemo platiti punu cenu, odnosno da li ćemo platiti cenu koju smo do sada plaćali, uvećanu za 30%, ili će nam biti umanjena ta cena. Drugi problem je taj, individualni potrošači gasa na koji način će platiti ovaj gas. Znamo da se za svakog od njih obračunava, međutim, problem je taj što šteta koja je nastala zbog toga što građani, ne samo što su se smrzavali, ne samo što će imati povećane troškove jer su se grejali na druge načine, alternativne načine ili kako već, da zagreju svoje domove, nego nastala je šteta, mnogi od njih su se razboleli, mnogi od njih nisu mogli da rade itd. Ko će nadoknaditi tu štetu? Tu dolazimo do nečeg drugog, što je rekao direktor "Srbijagasa" danas. Mi ćemo da tužimo Ukrajinu. Moram da podsetim predstavnike Vlade da postoje dva ugovora koja regulišu našu kupovinu gasa. Jedan ugovor je ugovor koji imamo sa "Gaspromom", "Srbijagas". Tamo postoji jedan deo, naravno to se vodi kao službena tajna i zbog toga ćemo još predložiti šta dalje, pa ćemo da vidimo. Znači, to se vodi kao službena tajna, ali u tom delu stoji šta se smatra višom silom, pa ovako kaže: to su požar, eksplozije, elementarne nepogode, poplave, zemljotresi, itd. i međunarodne ekonomske sankcije od UN. Siguran sam da smo svi svesni da razlog zbog kog je prestala isporuka gasa nije nijedno od ovoga. Dalje, šta stoji u tom ugovoru, da je primopredaja na Beregovu, to je mađarsko-ukrajinska granica, sva odgovornost do Beregova spada na stranu prodavca, tačnije na stranu "Gasproma". Imamo drugi ugovor koji se odnosi na kupovinu gasa, gde u naše ime kupuje "Jugorosgas", gas za Srbijom. U tom ugovoru nema ni jedne jedine reči za ovakvu situaciju. Sada se neko dosetio, verovatno zbog političke korektnosti prema onima kojima smo poklonili NIS, koji za 10, odnosno 12 godina, otkad je prvi sporazum sa Rusijom napravljen vezan za gasovod i vezan za Banatski dvor nisu dinar uložili, da neko zbog političke korektnosti prema njima će da tuži Ukrajinu. Mi smo čuli da su tu geopolitički interesi u pitanju itd. Znači, potpuno je nenormalno, potpuno je neprihvatljivo da "Srbijagas" tuži Ukrajinu kada jasno je definisano ugovorima koje imamo sa "Gaspromom" i ugovorom koji imamo sa "Jugorosgasom", da su oni dužni nama da dostave gas. Građane uopšte ne interesuje geopolitika, građane interesuje ko će da im nadoknadi štetu. Nas u parlamentu interesuje ko će nadoknaditi štetu Srbiji. Zbog toga smo mi juče doneli određene mere, znači osam mera za otklanjanje posledica gasne krize. Prva mera je donošenje odluke o umanjenju računa za grejanje za period kada nije bilo adekvatne ili zadovoljavajuće isporuke grejanja, donošenje odluke u postupku utvrđivanja nastale krize. Moram da vas podsetim da Zakonom o energetici postoji ta obaveza za Vladu, član 76. Vlada je 6. januara utvrdila da je došlo do poremećaja, međutim, od tada uopšte nije razmatrala način na koji će se utvrditi nastala šteta. Treća mera je usvajanje programa pomoći građanima i preduzećima koja su pretrpela štetu. Znači, to mora ići iz budžetske rezerve, da li će se vršiti prenamena u budžetu ili na koji način, to je stvar Vlade, ali mora da bude na adekvatan način to urađeno. Ne može da se desi ono što je najavio danas direktor "Srbijagasa", da će građani morati da plate ovo poskupljenje gasa koje "Srbijagas" ima prema Mađarskoj, odnosno Nemačkoj. Četvrta mera bi bila pokretanje postupka protiv "Gasproma". Naveo sam šta se smatra višom silom, kako stoji u našem ugovoru sa "Gaspromom", nijedne reči nema o tome da je neko negde zavrnuo slavinu. Nije nama Ukrajina kriva, nije nama niko drugi kriv, mi smo sami sebi krivi što imamo drugačiji tretman od Slovačke ili Bugarske, mi smo sami sebi krivi što smo nekome nešto poklonili ili dali budzašto, a zauzvrat ne dobijamo ništa. Tražimo utvrđivanje odgovornosti Ministarstva rudarstva i energetike zbog nepreduzimanja pravovremenih mera. Nažalost, Vlada deluje na takav način kao da živimo 24 sata, odnosno da živimo od sada do sutra. Znači, nema nikakvog plana, svaka reakcija je zakasnela. Tražimo, zbog nepripremljenosti podzemnog skladišta Banatski Dvor, neko je odgovoran za to. Rekao sam i ponavljam opet da je 2006. godine iz NIP-a izdvojeno 11,5 miliona evra da se rekonstruiše Banatski Dvor. Te pare su preusmerene na gasovod Banatski Dvor-Gospođinci. Neko je odgovoran za to. Svi dokumenti ukazuju da je odgovoran tadašnji i sadašnji pomoćnik ministra energetike gospodin Prodanović. Da li jeste ili nije, to ne znam, ali dokumenta ukazuju na to. Tražimo odgovornost menadžmenta JP "Srbijagas", kao i "Jugorosgasa", koji je posrednik pri uvozu gasa, donošenje odluke kojom se izdvaja iznos od 22 miliona evra za rekonstrukciju Banatskog Dvora. Znači, to je nešto neophodno. Mi sledeću zimu ovako ne možemo dočekati. Mi moramo imati svoje prirodno skladište gasa Banatski Dvor, spremno da uskladišti gas i da građani imaju bezbednost. Vi ste ovde danima i mesecima govorili kako je potpisivanje ugovora sa "Gaspromom", memoranduma i kako ste nazvali ono za Južni tok, osnovni uslovi za sporazum, rešenje energetske stabilnosti Srbije za dugi period. Mi smo samo 20-ak dana posle toga dobili jedan hladan šamar. Znači, nismo rešili bezbednost, mi smo samo ušli u zavisnost. Građenjem ovog podzemnog skladišta, odnosno njegovom rekonstrukcijom i privođenje nameni, naravno, uz pomoć onih kojima ste dali 51%, a to je "Gasprom", uz njihovu pomoć da građani Srbije više nikada ne dođu u ovakvu situaciju. Tražimo promenu zakona i obezbeđivanje rezervi gasa. To je sedma mera. Osma mera je donošenje uredbe o sigurnosti snabdevanja prirodnim gasom. Tu ima izuzetno veliki broj pitanja koji se otvorio ovih dana. Naravno, na svaki mogući način se pokušava da se to gurne pod tepih. Dnevnici nekih televizija izgledaju kao da se uređuju u nekom birou "Gasproma", a ne u Srbiji. Toliki pokušaji nezameranja ruskoj strani stvarno dovode do osećaja gađenja. Znači, Rusi i naša vlast su krivi što mi nemamo gasa. Sve drugo što se kaže je mazanje očiju. Kriv je onaj ko isporučuje gas i kriv je onaj ko nije u stanju da ga obezbedi. To što oni imaju neki spor, to je njihov problem. Mi smo morali voditi računa o tome da ne dođemo nikad u ovakvu situaciju, a to možemo sami i uz pomoć onih sa kojima ste sklopili ove famozne ugovore i za Južni tok, i za Banatski Dvor, gde ste poklonili NIS, odnosno prodali 51% za malo para. Kako je rekao i sam gospodin potpredsednik Vlade Dačić, da se on pitao i njegova partija, nikada na ovakav način to ne bi bilo urađeno. Molim vas, predsednice parlamenta, pošto vidimo da predsednik Odbora za industriju gospodin Buha nije u sali, gospodin Andrić je tražio pre neki dan sazivanje Odbora za industriju i sada, kao član, molim da vi, u skladu sa Poslovnikom, učinite sve i da u narednih dan-dva budemo u prilici da se zakaže Odbor za industriju, da na njega budu pozvani ministar energetike, u krajnjoj liniji predsednik Vlade i onaj koji rešava sve probleme u ovoj državi, gospodin Boris Tadić, koji je "rešio" ovaj problem sa gasom. Molim vas da organizujete Odbor za industriju, po mogućstvu da bude u istoj sali u kojoj su bila ona dva zajednička, pošto će sigurno biti kao i onda veliko interesovanje poslanika. Moramo doći do toga ko je odgovoran za ovu situaciju, koje su sankcije za one koji su odgovorni, da se građani Srbije i Srbija više nikada ne bi našli u jednom ovakvom stanju.
Zamoliću kolege iz SRS da mi danas definitivno kažu da li može gospodin Buha da zakaže ovaj odbor ili ću iskoristiti svoje pravo da ga zakažem. Možemo tokom dana, eventualno ujutru da se čujemo i da zakaže on Odbor. Gospodin Aligrudić, po Poslovniku.
Istovremeno i replika i ukazivanje na to da se ipak mora voditi računa kada je reč o većinskom delu onoga što je čovek diskutovao, da to bude ipak u skladu sa temom dnevnog reda. Naime, ovo o čemu smo maločas slušali nema nikakve veze sa načinom podnošenja poreskih prijava građana. Replika se sastoji u sledećem, u odnosu na ono što je gospodin Maraš do sada izneo, kada je reč o projektu Banatski Dvor i projektu gasovoda Banatski Dvor-Gospođinci. Neke stvari, koje su iznete, jesu tačne, ali mislim da je interpretacija tih činjenica potpuno pogrešna ili da su zaključci do kojih se dolazi na osnovu par činjenica koje su iznete pogrešne. Naime, ako se gradi gasovod od Banatskog Dvora, on se ne može izgraditi bez potrebne infrastrukture u samom Banatskom Dvoru, tako da je taj projekat širi, sveobuhvatniji i kompletniji od same rekonstrukcije skladišta. Da bih pojasnio, daću vam samo nekoliko činjenica, zarad javnosti da se to zna, da je to samo jedno od skladišta, moguće najznačajnije skladište. I sama reč kaže - skladište, to je nekada bilo izvorište. Od blizu 10 miliona metara kubnih gasa koje dnevno Srbiji treba u sezoni, mi dobijamo skoro 9 miliona od ruske strane. Trebalo bi na taj način da dođe. Najviše do milion možemo dobiti iz domaćeg resursa, a do sada smo opremljeni da možemo izvaditi najviše 500 hiljada. To je prosto tako. Znači, ne postoji nikakav čarobni štapić koji bi mogla ova vlada, kojoj sam ljuti protivnik, ili bilo koja prethodna da uradi nešto značajnije i više. To je jako važno reći zbog građana, da ne bi ljudi mislili da se ovde radi o lenjosti prethodne, ove ili bilo koje druge vlade, kada je reč o domaćim resursima. Kada je reč o samom skladištu, kao što sama reč kaže - skladište, znači skladištenje gasa, to znači da mora da postoji izvesni skladišni jastuk tog gasa koji se mora napuniti. Ko je razvalio to skladište? Razvaljeno je 90-ih godina od strane SPS, koja je to, zapravo, upropastila. Kad je ono upropašćeno, nakon toga je bilo neophodno uložiti znatna finansijska sredstva da bi to radilo. Kada već govorimo o Vladi i pripadnicima Vlade, pripadnicima Ministarstva i odgovornosti, radi javnosti, treba znati da se kaže sledeće, da je prva vlada, koja je uopšte donela odluku da se time bavi, vlada u kojoj je ministar bio Rade Naumov, a to je prva vlada Vojislava Koštunice. Sledeća vlada, u kojoj je ministar bio Aleksandar Popović, to je druga vlada Vojislava Koštunice, a prva vlada u ovoj državi koja je započela projekat rekonstrukcije i počela da radi punjenje. Dakle, to je nešto što se ne može za tri meseca obaviti i to građani treba da znaju. To je posao koji se radi godinama. Moguće je da neko to radi četiri, a valjalo bi tri i u tom smislu može da trpi primedbu... (Predsednik: Vreme.) ali ne da se tu nije ništa radilo. Kada je reč o odgovornosti, ponavljam, projekat gasovoda je sveobuhvatan projekat i podrazumeva rekonstrukciju Banatskog Dvora, tako da apsolutno ne stoji primedba da su sredstva preusmerena u nešto drugo, a prava istina u svemu tome je da je neko tada, pod pritiskom vojvođanskog DS-a, naročito u prethodnoj vladi, preusmeravao sredstva Vojvodini kao Autonomnoj Pokrajini, da bi ona njih koristila za potrebe rekonstrukcije bilo čega što se tiče naftne industrije. Tako da je to ključno pitanje, a sve ovo drugo što ste rekli ne mogu da komentarišem, to je vaše političko pravo da imate refleksiju na šta god hoćete, ali ovo sam rekao samo zarad istine, da bi se znalo. Bolje bi bilo da ste opozicija ovoj vladi, nego da pominjete nešto što je prošlo. Pozivam vas da budete opozicija, ali ne znam koliko vam to polazi za rukom.
Krivica i odgovornost se utvrđuju na osnovu činjenica. Gospodine Maraš, izvolite, imate reč po Poslovniku.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u skladu sa članom 104. Gospodine Aligrudiću, ne može se biti opozicija ovoj vladi, a ne biti opozicija prethodnim vladama koje su dovele do ovoga. Naravno da smo opozicija i ovoj vladi, naravno da ima mnogo toga što kritikujemo. Znate i sami da od ovih 15 minuta koliko sam govorio, 14.50 minuta bilo je usmereno ka kritici politike koja se sada vodi kada je u pitanju energetike. Nažalost, gospodine Aligrudiću, vi ste neke stvari prenebregli. Pod jedna, gospodin Naumov jeste svašta radio, prvi je potpisao "Nabuko", je li tako? Prvi je gospodin Naumov potpisao Nabuko, pa ništa od toga. Prvi je gospodin Aleksandar Popović rekao da će podneti ostavku ako se ne uradi Banatski Dvor, pa nije urađen. Govorim vam da je neko zloupotrebio sredstva svesno, nesvesno, zlonamerno. Neko je sredstva koja su opredeljena za Banatski Dvor, rekonstrukciju skladišta, upotrebio za nešto drugo. Vi kažete, radi se nekoliko godina. Zašto niste radili to? Drugo, moram da vas pitam, kako niste imali 22 miliona evra za Banatski Dvor, a imali ste 500-600 miliona evra za Telekom Republike Srpske. Platili ste 200 miliona evra više nego drugi ponuđač. Šta mi imamo od tog Telekoma Republike Srpske? To me interesuje. Ulagali ste u tuđu državu. Šta je sa našom državom? Zašto niste tu iskoristili sredstva? Niste vi bili tema u ovome, gospodine Aligrudiću, DSS. Ima tu odgovornosti velike vaše, spomenuo sam, započinjali ste i ništa završili niste. Mazali ste, takođe, oči kao i oni sada. Bavimo se nečim drugim sada. Tražimo odgovornost zbog toga što je nastala šteta prema građanima i prema privredi. Neko mora da snosi odgovornost za to, neko mora to da reguliše, a ne sami građani. Podvlačim vam, jutros je direktor Srbijagasa rekao da veruje, boji se, pretpostavlja da će ipak građani to kroz neki račun platiti. Ne može tako. Ne može tako. Građani nisu za to odgovorni. Odgovorni su Srbijagas, Jugorosgas, Gasprom, tačka. Oni su ti koji moraju da snose odgovornost.
Gospodin Aligrudić, replika. Izvolite.
Gospodine Maraš, ne može se biti opozicija neargumentovanim kritikama. To je ono što je glavni problem. Pošto ne možete da utemeljite kritiku do kraja, onda vi rasipate energiju na sve strane i bavite se nečim što zapravo dobro i ne znate. Kada neko započne neki posao i kada uloži određena sredstva koja su u skladu sa dogovorom prethodne Vlade ili one Vlade pre nje, što je bilo opredeljeno da se odradi neki posao, valjda je taj zaslužan za to, ne može biti odgovoran za nešto što radi. Možete kritikovati brzinu posla, možete kritikovati odnos sredstava uloženih na jednoj i na drugoj strani, vama to sada dopuštam, zato što ste vi i tada bili opozicija toj vlasti. Vi ste u tom smislu dosledni, ne kritikujem vas zbog toga. Kažem da je neverovatno da se u vašem izlaganju ne zapaža velika odgovornost onih koji su uništili taj sistem, za koje je poznato ko su i kako se zovu i da sede ovde gore, sa naše leve strane, i da su to zapravo SPS. A da se koncentrišete na nešto što je bilo između, kroz kritiku da nije valjda dovoljno brzo rađeno i da nije dovoljno sredstava uloženo itd, a što spada u kategorije koje biste morali, zarad ozbiljne kritike, ozbiljno i dokazivati, a što ovde niti imamo vremena niti smo sud koji to može činiti. Zato sam vam preporučio da se bavite nečim što je aktuelno. Kada je već kod ovog aktuelnog, koliko govori način vašeg poimanja kritike u vašoj raspravi u parlamentu, govori ova teza, ova floskula o odgovornosti srpske i ruske strane za neisporuku gasa Srbiji. Gledajte, pravno ste vi u pravu, formalno ste u pravu. Ako postoji ugovor sa ruskom stranom i ruska strana se obaveže da nam nešto isporuči, pa to ne isporuči, formalno-pravno, kao advokat gledam, postoje i stvoreni su uslovi da se tuži druga strana zbog neisporuke obaveze prema prvoj strani. S druge strane, znate, ako to pričate građanima, a prenebregavate ono što i ptice na grani danas znaju zbog čega je došlo do objektivnog zastoja u isporuci gasa, onda to znači da vi, kao predstavnik opozicione političke stranke koja treba da bude puna, da ima pregršt argumenata da napadne vlast u Srbiji, bavite se takvom vrstom argumentacije koja je krajnje površna i koja zapravo neće naneti nikakvu šteti vladajućoj koaliciji u načinu na koji se vi njima obraćate. To je ono što je suština. Ne možete vi reći, znate, u suštini tužite Ruse. Svi znaju, ptice na grani znaju da postoji ukrajinsko-ruski spor, da pola Evrope ne prima gas od Rusije upravo zbog tog čvorišta itd. Sada se vi upuštate u tu analizu koliko vam odgovara, a zatim izričete osudu ruske, kao da ste i njima opozicija, i srpske strane, tj. Vlade Republike Srbije, zato što oni nisu, nemam pojma, ispunili svoju ugovornu obavezu prema Srbiji. To je, pod jedan, naivno gledanje na stvar, a pod dva, to gledanje na stvar, kako ste ga vi izneli, zaista je krajnje površno. Nije problem, neću ja vama da držim politička predavanja, samo vam prijateljski kažem da način na koji se obraćate građanima i narodnim poslanicima je prilično slab, jako slabo argumentovan i ne može doneti nikakvu korist vašoj poziciji, sem što se stvara utisak, koji smo već odavno stekli mi iz DSS, da LDP zapravo i nije prava opoziciona stranka.
Gospodin Maraš, po Poslovniku.
Mislim da građani postavljaju drugo pitanje. Zbog čega DSS brani ove pozicije na kojima se sada nalazi vlada Borisa Tadića? Zbog čega je DSS svakodnevno, kada smo pričali o ovom gasovodu, branila više taj gasovod i od samih Rusa? Mislim da se građani to pitaju. Građani se pitaju ko je odgovoran za ovo u kakvoj su se situaciji našli. O tome sam govorio, gospodine Aligrudiću, 14 i po minuta, ali ste vi čuli samo ono što ste hteli. Malopre ste rekli da se mi ponašamo kao opozicija maltene ruskoj strani. Nažalost, vi se ponašate kao partija koja se nalazi na vlasti u Rusiji. Takva je vaša pozicija ovde. To je žalosno. Treba da branite interese građana Srbije. Naravno, u mom obraćanju ste vi iščupali ono što vama odgovara. Nijednog momenta nisam, ili nisam dovoljno jasno rekao, po vama, da dugujemo zahvalnost onome ko je započeo rekonstrukciju Banatskog Dvora, ali takođe dugujemo kritiku zbog čega se stalo. Zbog čega su sredstva, ponavljam, stotine miliona evra, tačnije 200 miliona evra smo dali više za Telekom Republike Srpske. Čemu je tu bila potreba, šta mi imamo od toga. Zašto nije uloženo u Banatski Dvor, između ostalog, naravno? Sada se pokazuje da je to urgentno pitanje i da građani zbog toga trpe, da privreda zbog toga trpi. Ko će to da nadoknadi? Građani. Tako je rekao direktor Srbijagasa danas. Ne kažem da uz njegovu dobru volju. Naravno da se slažem da su 90-tih godina uništili Banatski Dvor, pa uništili su naše živote, uništili su našu državu, ta politika. Naravno da se slažem s tim i to je jasno, kao što vi kažete, svakoj ptici na grani. LDP, a verujem da se vi velikim delom i slažete s tim, ne želimo samo da se bavimo kritikom. Mi smo ponudili program mera, osam mera smo ponudili Vladi. Vlada je, kako vidim, danas na svojoj sednici, jednu od njih će uvrstiti u dnevni red, da se umanje računi. Mi smo podneli osam mera. Želimo da budemo konstruktivni. U ovoj situaciji niko ne želi da seiri nad tim da je neka vlada odgovorna, da je neka vlada loša, neupotrebljiva, nesposobna, to nije interes trenutno građana. Naš je interes da građani iz ovoga pretrpe najmanju moguću štetu, da se šteta nadoknadi i da se obezbedi energetska sigurnost Srbiji. Vaša Vlada je usvojila energetsku strategiju, godinu i po dana nakon toga ta strategija napuštena, i to je naša kritika i to je ova vlada uradila prethodna. Napustili ste strategiju koju ste usvojili, koja je bila sjajna. Bila je sjajna strategija koju je vaša Vlada usvojila, ali vi ste je napustili, što je vaša greška.
Gospodin Aligrudić, ponovo po Poslovniku.
Gospodine Maraš, možete da vidite vašu ulogu kako god želite, rekao sam, ne mogu to da osporavam niti imam nameru. Jedino kada je reč o odnosu prema poslu koji se zove ugovor sa ruskom stranom ili kasnije sa "Gaspromom", koji ova vlada trenutno realizuje, u tom delu ne možemo biti suprotstavljeni ideji koju ova vlada pokušava da sprovede, ne zato što nismo opoziciona stranka ili što želimo da oprostimo ovoj vladi ono što radi, nego prosto zbog toga što se radi o važnom državnom projektu. Zašto je važan? Uzmite, na primer, da se desilo da taj ugovor imamo zaključen mnogo ranije i da se dogodilo da je taj ugovor ponuđen drugim zemljama u našem okruženju nešto ranije, znam da je ovo hipoteza, ali bio bi aktiviran Južni tok koji bi zaobišao problem koji u ovom trenutku postoji, koji Evropa i ovaj deo Evrope ima sa Ukrajinom i ukrajinskim čvorištem. Da je to realizovano i da postoji Južni tok u ovom trenutku mi bi primali ruski gas bez ikakvog ometanja i problema i ne bi u ovom trenutku imali nikakvu vrstu problema sa snabdevanjem gasa. Jednostavno to je tako. I ovaj primer koji je krajnje hipotetički, znam da je hipotetički, najbolje govori u prilog tezi da je srpska strana, ko god nju predstavljao, bez obzira koja politička stranka to čini, bira racionalan i dobar politički potez, sklapajući sporazum sa jednim od najvećih izvoznika gasa u ovom trenutku u ovom delu sveta na način koji će omogućiti Srbiji ne samo snabdevanje gasom, nego staviti u položaj nekoga ko obavlja transfer tog gasa. To je jedan od važnih državnih projekata. Razumem da tu možda stvar ne vidimo isto, razumem da vi verovatno kao politička stranka iz političkih razloga pre svega navijate za projekat "Nabuko", koji je za razliku od Južnog toka, koji nudi ruska strana, nešto što je zaista na dalekoj grani. Čak kada bi Srbija potpuno odustala od projekta Južnog toka, kada bi ruska strana odustala od projekta Južnog toka, da bi se nakačili na projekat "Nabuko" prošlo bi barem trostruko više vremena. Dakle, radi se o interesu građana Srbije da budu snabdeveni gasom, bez obzira na pravne začkoljice nekog ugovora ko je trenutno za nešto odgovoran ili nije. Ono što Srbija radi kada je reč o celoj ideji da se prikačimo na Južni tok i da se on realizuje kroz našu zemlju je zapravo ideja snabdevanja Srbije gasom na dobar način. To je bila cela ideja. Ako imate toj ideji suprotstavljenu neku drugu ideju i želite da je predočite građanima Srbije kao politička stranka, koja bi bila delotvorna, efikasna i koja bi omogućila građanima Srbije da se ne mrznu, jer, ponavljam, skladište nije izvorište, a domaći resursi su u odnosu na potrebe koje Srbija ima u zimskom periodu jedva 10%. Ako ovo negirate, ovo ne možete negirati jer su činjenice, koji je onda vaš alternativni pravac, šta je ono što predlažete građanima Srbije da Srbija uradi? To je pitanje za vas vrlo prosto i jednostavno da bi obezbedili energente Srbiji, da bi obezbedili Srbiji gas i da bi Srbija mogla normalno dalje da se razvija. Šta je to što će biti projekat koji će Srbiji doneti ekonomske koristi koje će baštiniti u budućnosti, to je ono što vas pitam.
Gospodin Maraš. Molim da dijalog privodimo kraju. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsednice, slažem se s vama, naravno da ćemo dijalog privesti kraju, takođe sam vam zahvalan na inicijativi koju ste iskazali, da ćete prihvatiti naš predlog i zakazati Odbor za industriju, sa svim onim zahtevima koje smo malopre izneli, ali samo još jedanput da razmenim dijalog sa gospodinom Aligrudićem. Gospodine Aligrudiću, nikada se nismo zalagali sa "Nabuko", nikada nismo bili protiv Južnog toka, bili smo protiv načina na koji se dolazi do Južnog toka, na koji nijedna zemlja nije pristala, nije došla u situaciju da pristane, da proda 51% svoje naftne industrije. O tome govorimo. Još jednu stvar da vam kažem. Potpuno je jasno da skladište gasa Banatski Dvor nije izvorište. Skladište Banatski Dvor čemu služi? Služi tome da se preko leta, kada je gas jeftiniji, kupuje gas, skladišti u skladište i u ovakvoj jednoj situaciji kada imate tako sjajnog partnera kao što je "Gasprom"... Još jednu stvar moram da vam kažem, gospodo, ne znam da li to znate, gospodo iz DSS-a, vidim da se mrštite, da li znate ko je vlasnik gasovoda kroz Ukrajinu? "Gasprom". Da li znate ko ima skladišta u Austriji? "Gasprom". Ko iz tog skladišta do dana današnjeg nije dao ni jedan kubni metar Srbiji? "Gasprom". Danas smo čuli opet od direktora "Srbijagasa" da u poslednja dva dana pregovaraju sa njima da im iz tog skladišta se dostavi, međutim cevi su ovakve i onakve i to možemo sve da prihvatimo, ali hoću da vam kažem da "Gaspromu" nije palo na pamet da pomogne "Srbijagasu" i Srbiji. Čujete kada se Putin obraća povodom ove krize da spominje druge zemlje, Srbiju nije nijednom spomenuo. Tu imamo problem, gospodine Aligrudiću, što ne smete Ruse da tužite, ne smete ''a'' da im kažete. Kažete da smo pravno i formalno u pravu. Pa, vi ste legalisti. Šta je nama dovoljno? Pravno i formalno. Posle neka "Gasprom" tuži "Naftagas", kako se zove firma iz Ukrajine, to je njihov problem, nama je "Gasprom" odgovoran, nama je "Jugorosgas" odgovoran, nama kao građanima je "Srbijagas" odgovoran, nama kao privrednicima je "Srbijagas" odgovoran. Kraj priče. Tu postoji odgovornost, nemojte nama nabijati, kakav crni "Nabuko"? Nemamo nikakve veze ni sa "Nabukom", ni sa bilo čim drugim, mi smo takođe za Južni tok. Bili smo za sporazum sa rusima oko "Gasproma", ali ne na ovakav način, da prodamo 51% naše firme, da dobijemo taj južni tok. Rekao sam, dokument koji je potpisan za Južni tok se zove osnovni uslovi za osnovni sporazum. To znači da će pravi sporazum biti jednoga dana. To znači, vi to dobro znate, gospodine Aligrudiću, da bi se ostvario Južni tok moraju sve zemlje koje su potpisale ugovor da donesu odluku o tome. Šta ako Slovenija, a čuli smo pre dan-dva, stavi veto na tako nešto, šta će onda da bude? Neće biti Južnog toka. Samo vam govorim da nemamo veliku sigurnost. Naravno da su Rusi najveći dobavljači odnosno "Gasprom", naravno da su najjači, ali nije razlog zbog toga da se odnosimo prema njima tako, na način koji predlaže neko iz vlasti, da tužimo Ukrajinu, a ne Rusiju. Ne smemo da ih diramo, nije tačno, krivi su, moraju da odgovaraju.
Reč ima gospodin Aligrudić.
Ne mogu ulaziti detaljno u raspravu samo oko ovih elemenata koje ste izneli zbog toga što bi to bio zaludan posao. Pozivam vas na sledeću stvar, kada već govorite o utvrđivanju odgovornosti "Gasproma" ili pričate o nepouzdanosti partnera, nemam ništa protiv, evo DSS će kao politička stranka rado prihvatiti svaki savet LDP kada je reč o nekoj korenitoj i značajnoj alternativi koju biste predložili u ovom trenutku. To je ono na šta sam vas pozvao maločas, izrecite tu alternativu, ne postoji nikakav problem. Alternativa snabdevanju gasom od strane Rusije, konkretno se radi o ugovoru sa "Gaspromom", jeste rekonstrukcija Banatskog Dvora, koji nije izvorište nego skladište. Sjajna teza. Znači, kada kritikujete neke stvari potrebno je da iznesete alternativu. Kada smo kritikovali Vladu Republike Srbije u prethodnom periodu, zadnjih pet-šest meseci, iznosili smo i alternative, iznosili smo i predloge, koji nijedan do sad nije bio prihvaćen, a neki su prihvaćeni tako što su bili od strane Vlade Republike Srbije predloženi građanima unakaženi, kao što je bio tekst Predloga zakona o osiguranju depozita. Mi predložimo normalan predlog zakona, Vlada ga odbija sa obrazloženjem što pravi svoj i podnosi predlog zakona o osiguranju depozita koji je neprihvatljiv, sem za Vladu Republike Srbije. Tako se stvari rade u osnovi. Jednostavno, moraćete kada govorite o ovakvim stvarima ... ne morate ništa, nemojte me držati za reč, preterao sam. Izvinjavam se odmah. Ali, bilo bi dobro da kada se govori o ovakvim stvarima da se onda da i konkretan predlog. Ako kažem - ne valja taj Gasprom, ne valja bilo kakav sporazum s njima, oni se pokazuju u svoj svojoj doloznosti prema Srbiji u načinu na koji se realizuju ugovori, traže od nas čudovišne stvari itd, nećemo s njima da radimo posao, onda treba zarad onih kojima je od interesa i grejanje i snabdevanje gasom u ovoj državi i drugim derivatima da se jednostavno kaže- umesto toga mi predlažemo da se uradi to i to. Kao što smo rekli - ako se Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju ne da zbog političkih uslova potpisati, to je bio naš politički stav, mi predlažemo Vladi Republike Srbije da sve svoje snage skoncentriše na trgovinske sporazume sa EU i da se na politički način prevaziđe problem, jer se sa tom unijom mora na neki način sarađivati. Znate, uvek morate dati neku alternativu onome što predlažete. Razumem kritiku, mogu se s njom složiti ili se ne složiti, nije to predmet, nego je suština da se da jedna konkretna alternativa kada se vidi da postoji problem ili neki zid koji vi uočavate, ja ga ne uočavam, ali vi ga uočavate, da negde postoji, pa dajte neku konkretnu alternativu, pa da se svi zamislimo nad tim.
Reč ima gospođa Judita Popović.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se povodom člana 104. Poslovnika. Smatram da je dostojanstvo Skupštine narušeno jer zamagljivanje suštine problema jeste narušavanje dostojanstva Skupštine, kao i zdravog razuma građana Srbije. Zašto govorim o tome da se radi o zamagljivanju? Normalno, pri tom ne mislim na kolegu Maraša, koji je sasvim jasno izneo celu problematiku u vezi ove gasne problematike i sasvim je dobro obrazložio šta je tu smisao svega toga. Međutim, radi se o tome da se definitivno zaboravlja to da je 2004. godine zapostavljen bilo kakav plan ili program u vezi energetske sfere. Dakle, mi nismo imali apsolutno takav plan i program koji bi mogao da zaživi i koji danas ne bi rezultirao ovom situacijom da mi gasa nemamo, a mi gasa nemamo, niti možemo da ga skladištimo. To je rezultat toga da četiri godine očigledno energetska sfera nije na valjan način obrađena. Da bi postojala neka alternativa, neko rešenje koje bi bilo alternativa nakom drugom rešenju, trebalo bi pre svega da postoji neko rešenje. Pretpostavljam da je na to mislio kolega kada je malopre govorio o alternativama. Mi nemamo alternativu u pogledu Južnog toga ili Nabuka. Zašto? Zato što mi nemamo ugovor, međunarodni ugovor zaključen o izgradnji tog Južnog toka. Podsećam da mi imamo međunarodni ugovor o prodaji NIS-a, a pored toga bih podsetila sve narodne poslanike da nijedna druga država koja je zainteresovana za izgradnju Južnog toga nije prodala svoju naftnu kompaniju da bi eventualno mogla da dobije taj Južni tok ili da učestvuje u realizaciji tog Južnog toga. Prema tome, mi alternative nemamo, jer ne postoji nešto prema čemu bismo bili alternativni. Mi samo predlažemo - u redu, ajde da zaključimo ugovor o izgradnji Južnog toka, ajde kao i svi ostali koji su zainteresovani za to da uradimo. Međutim, ajde onda u tom slučaju da raskinemo ovaj ugovor prodaje NIS-a, jer očigledno taj ugovor nije postigao svoj cilj. Danas građani Srbije imaju veliki problem sa grejanjem, imaju veliki problem sa gasom, industrija ima problem. To je rezultat. Ne slažem se da i ptice na grani znaju ko je kriv za ovu energetsku krizu, zato što ptica na grani nema, verovatno im je hladno pa više ne sede na grani, a mislim da će i građani Srbije uskoro da cvokoću u svojim stanovima kao što su cvokotali za pravoslavni Božić. Prema tome, ne znam baš da li je toliko jasno da je ta Ukrajina kriva za današnju krizu gasa u Srbiji. Spominjali smo da jeste Gasprom taj, i Jugorosgas, koji je direktno zainteresovan i direktno upleten u celu tu priču oko isporuke gasa Srbiji.
Gospodin Miloš Aligrudić, replika.
Replika, neću se pozivati ni na kakvu drugu odredbu, premda bi bila osnova, jer vi gospođo Popović, kao potpredsednica Parlamenta, morate zapravo da čuvate dostojanstvo ove diskusije. Ne možete vi obazirući se na prethodni dijalog dva narodna poslanika da jednom, naročito iz svoje političke stranke, stanete na stranu tvrdeći implicitno u svojoj diskusiji da ovaj drugi što iznosi neko suprotstavljeno mišljenje onom prvom vređa dostojanstvo ovog doma. To nije u redu. Hvala vam što ste rekli da ne poznajete nikakvu alternativu za problem o kome smo govorili. To dosta razjašnjava stvari, ali kad je reč o međusobnom obraćanju između nas, mislim da je ovo krajnje nekorektno. Postoje dva narodna poslanika koja su suprotstavljena u nečemu što govore, postoji razlika u viđenju stvari i sada vi za jednoga, koji je rekao neko mišljenje koje je drugačije od vašeg stranačkog, kažete da se iznošenjem tog mišljenja vređa dostojanstvo Narodnog doma, i ne znam šta dalje. To zaista nije u redu s vaše strane, to od vas nisam očekivao. To je jako loš način obraćanja. Sada se zaista poslednji put javljam za reč da ne bih ometao tok dalje diskusije po amandmanima, to neću dalje činiti šta god bilo ko od vas iz LDP-a nadalje rekao, jer mislim da za tim nema nikakve potrebe, jer bi se ovo na kraju pretvorilo u jednu uzaludnu raspravu između nas o nečemu što mislim da nikog živog ne zanima. Jednostavno sam morao da reagujem, ne zbog nečeg drugog, nego upravo zbog vaše pozicije potpredsednika parlamenta. Mislim da na to što ste maločas rekli nemate nikakvog prava.
Gospodin Maraš, najpre po Poslovniku, pa gospođa Judita Popović, replika.
Izvinjavam se predsednici i poslanicima, rekao sam da se više neću javljati. Nažalost, gospodin Aligrudić izlazi, pa samo ću minut. Gospodine Aligrudiću, morao sam da se javim zato što ni ja neću da raspravljam više sa vašim stavovima, pošto je jasno da smo mi na jednom polu, a vi na drugom polu kada je sve u pitanju. Ali, gospodine Aligrudiću, gospođa Popović nije rekla da nema alternativu za ovu situaciju. Tokom mojih obraćanja sam više puta rekao šta je alternativa. Gospođa Popović je rekla da nema alternative za izgradnju Južnog toka, jer očito da Nabuko neće biti ili neće biti skoro. Niko nije protiv Južnog toga, podvlačim, a pogotovo LDP, ali nismo na način na koji je urađen, na nesigurnost koju još uvek imamo oko njega, gospodine Aligrudiću. LDP je svakako za bezbednost i sigurnost građana kada je u pitanju snabdevanje gasom. Smatramo da načini na koje se dosad obezbeđivao ne garantuju to, da postoji odgovornost Gasproma, Jugorosgasa i Srbijegasa. Tu se kreće odgovornost onih koji su krivi zato što građani Srbije nisu snabdeveni gasom na način na koji treba. Šta je alternativa, gospodine Aligrudiću, četvrti ili peti put govorim. Rekonstruišite Banatski Dvor i imaćete skladište gasa u kome ćete imati rezerve gasa. To je alternativa u ovoj situaciji. Alternativa Južnog toga, niko o tome nije ni pričao, gospodine Aligrudiću.
Gospodin Velimir Ilić, kao šef poslaničke grupe.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, po ko zna koji put pričamo o jednoj temi koja je sad aktuelna i ponavljamo, i to razne stranke koriste na svoj način, da se vodi neka kampanja oko ove situacije koja je nastala. Više puta sam govorio ovde - nema dileme, ugovor je potpisan i Južni tok se radi. To mora da se uradi, dobili smo državne garancije od Rusije i to će se raditi. Ali, da bi mi preživeli dok se to ne uradi, mora da se uradi Banatski dvor. Mi smo nedavno čuli ovde direktora Srbijagasa koji je govorio - ima gasa uskladištenog, ali nema opreme da se gas ispumpa i ubaci u mrežu. Projekat košta 20 miliona evra. Ponavljam, prethodna Vlada je izdvojila sredstva i prebacila Vojvodini. Vojvodina je tražila da se sve investicije na području Vojvodine finansiraju iz Kapitalnog fonda za investicije Vojvodine. Pajtićje to ultimativno tražio i sva sredstva su prebačena. Od toga ni jedan kapitalni objekat u Vojvodini nije izgrađen. Banatski dvor nije pipnut - sredstva su potrošena. Odbrambeni nasipi nisu pipnuti - sredstva su potrošena. Jedino su u novembru potrošili 12 miliona evra za zaštitu od komaraca - novembra. O tome smo ovde razgovarali. U rebalansu je prebačeno 12 miliona evra za zaštitu od komaraca, mislim da je to tačno, pisalo je. Pare su potrošena nas kampanju da bi se dobila velika pobeda u Vojvodini i to je tačno. Prevarili su narod, obećali - ništa urađeno nije. Šta je sa čišćenjem kanala? Šta je sa projektom vodosnabdevanja vodom za piće Banata? Šta je sa izgradnjom i razrešenjem vodovoda u Zrenjaninu? Svi projekti su otpali. Oni uzimaju pare koje sleduju po Ustavu kompletno za investicije i prebacuju u Kapitalnifond za investicije Vojvodine i to troše. Nikome ne polažu račune, niti povratno vraćaju ovde u parlament - kako su potrošena sredstva. Da li smo dobili izveštaj šta je sa tim sredstvima - ne, a radi se o milijardama. Naravno, Pajtić time raspolaže stranački, kako mu padne napamet, i njegovi ortaci iz koalicije. Otrgli su se potpuno i svojoj Demokratskoj stranci i svemu, i uopšte nisu pod kontrolom ničijom. Ne postoji zemlja u Evropi, ozbiljna zemlja koja nema rezerve gasa za zimski period kada su temperature niže od minus 20 stepeni. Vi znate da temperature padaju u Ukrajini, u Rusiji na minus 40 stepeni u zimskom periodu i nemoguće je dopremati gas u celoj sezoni. Znači svaka ozbiljna država ima rezerve gasa, a jedino ih mi nemamo. Zašto ih nemamo - pare su potrošene nenamenski i to moramo da znamo? Druga stvar, gospoda iz Vojvodine neće koncesiono da rade autoput, nego hoće da se Srbija zaduži kreditom i da im napravi Novi Sad - Horgoš. Hoće, da im Temerinsku petlju, čija je izgradnja u toku, 50 miliona evra se Srbija zadužila i kreditira. Hoće Batajničku petlju od 60 miliona evra, Dobanovačka petlja 30 miliona evra, dok je rekonstrukcija Novi Sad-Subotica 40 miliona evra - sve je Srbija uradila kreditnim linijama. Država se zaduži i njima da novac. Beograd-Hrvatska granica, SremskaRača, Republika Srpska, Beograd-Vršac, Banatska magistrala - sve je urađeno kreditnim linijama Republike Srbije. Gospoda u Novom Sadu uzimaju sredstva koja im sleduju po Ustavu i rade šta hoće, bahato se ponašaju, troše nenamenski. Imaju političke obračune, videli ste, to se događalo u zadnje vreme, Pajtić je potpuno van kontrole. Čuli ste i ovde neke koji pišu Ustav, dele kalendare, napravili Republiku. Ljudi, Boris Tadić, kome je danas rođendan, čestitam mu rođendan, mora da shvati da njegov đak Čanak mora da mu se uozbilji ili da se ogradi od njega. Ovako, gospodo, ne ide. Mi danas nemamo gasa u Srbiji zato što su gospoda, na čelu sa Pajtićem, profesorom Petrovićem koji vodi Kapitalni fond Vojvodine, potrošila pare za izbornu kampanju. Tačno je - kupovani su glasovi, šta nije rađeno tamo i to se odlično zna u Srbiji. Inače, moraju se urazumiti i moraju vratiti ovde informacije - gde su pare potrošene, kako i na koji način? Ne mogu povlačiti sva sredstva. Evo, sada su uzeli od NIS-a 90%, gospodo, od prodaje NIS-a su uzeli 90%. Pitanje je - za šta će potrošiti 90%? To je 360 miliona evra, a traže da mi podignemo kredite i da im damo, a nisu hteli da učestvuju zajednički u koncesiji Horgoš-Požega, koja bi ubrzala i povećala saobraćaj u čitavoj Srbiji i dovela srednju Evropu do pomorskih puteva, odnosno do luke Bar. Prema tome, oni potpuno izlaze iz koncepta strategije razvoja saobraćaja Srbije i prave neki svoj koncept koji je potpuno nezavisan od onoga koji je ovde usvojen u parlamentu. Potpuno su se otrgli srpskom parlamentu i uopšte kako naš narod kaže - ne zarezuju ni za šta, samo dajte lovu i dižite nam kredite, a mi to samo radimo, šaljemo i degažiramo tamo. Prema tome, ovde računi mora da se polože u ovom parlamentu, a gospodine Tadiću, iskontroliši Pajtića ako imaš snage i ove njegove kompanjone. Ako nemaš, reci o čemu se radi. Izađi sad pred građane Srbije i reci - mi ne možemo da rešimo pitanje gasa u Srbiji. Sramota je da mi ne možemo da rešimo opremu, da nabavimo pumpe i da uključimo skladište koje imamo i da ga uključimo u sistem. Hvala.
Gospođa Judita Popović.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, samo da se vratimo na suštinu. Podsećam vas, mi smo zaključili ugovor o prodaji naftne kompanije, a nismo zaključili ugovor o izgradnji Južnog toka i nismo zaključili ugovor o rekonstrukciji Banatskog Dvora. Prema tome, suština je ta da smo Jugorosgasu, kao posredniku, platili 30 miliona evra, a Gasprom, od kojeg kupujemo gas se obavezuje da redovno isporučuje gas koji je u međuvremenu poskupeo. Iako je taj gas poskupeo preko 60%, iako građani imaju veliko opterećenje što se tiče njihovih kućnih budžeta, iako i dalje imamo posrednika Jugorosgas, je l' tako, koji ne znam iz kojih razloga figurira osim samo da uzima taj novac, mi smo došli u situaciju da na minus 20 nemamo dovoljno gasa, odnosno nemamo ga uopšte. Šta to znači? To znači da se domaćinstva smrzavaju, a da industrija trpi i ne radi. Podsećam vas da je Vojvodina u 90% gasifikovana, prema tome najveći teret nedostatka gasa snosi Vojvodina. Dakle, to je suština, to je centar cele problematike - da uprkos tome što je Srbija uradila sve ono što je traženo od nje, a traženo je da proda svoju naftnu industriju za malu cenu, da proda zlatnu akciju, a da pri tom ne dobije ništa konkretno i da se pri tom ne reši problematika sa isporukom i skladištenjem gasa. Još jednom vas podsećam da je samo Srbija ustupila svoju naftnu kompaniju za neku eventualnu svetlu budućnost Južnog toka, koji je prilično neizvestan. Prema tome, ne treba puno pričati, treba se samo skoncentrisati na problem i ipak raditi malo na tome da građani Srbije, a posebno građani Vojvodine koje najviše dotiče ovaj problem, imaju dovoljno gasa, pogotovo u zimskom periodu.
Gospodin Velimir Ilić. Kao repliku je l' te? Da, izvolite, imate tri minuta. Hvala.
Ne razumem gospođu poslanicu, potpredsednicu Skupštine Srbije, koja već dva puta govori o jednoj istoj stvari i mi je opominjemo ovde o čemu se radi. Ako se predsednik Srbije obratio građanima Srbije i potpredsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Dačić, i rekli da se ugovor sastoji iz tri segmenta, to sam dobro zapamtio, a jedan je segment prodaja, drugi je Južni tok i treći je Banatski Dvor. Prema tome, to je ceo paket o kojem se radi. Južni tok mora da se gradi. Međutim, tačno je da građani Vojvodine najviše trpe i građani Srbije, i moji Čačani se greju na gas, i Kragujevčani, i Nišlije, i svi redom i svi trpimo, ali ponavljam, sredstva namenjena za prvu fazu Banatskog Dvora su prebačena Izvršnom veću Vojvodine da završi investiciju. Pajtić je tražio da sve investicije kapitalne u Vojvodini rade se preko kapitalnog njihovog fonda. Ubrali su sredstva, prebacili posao, nisu završili. Dok je Vlada Republike Srbije radila investiciju, ministar Popović je završio prvi deo, popravili skladište, uskladištili. Ovo je samo prva faza, a skladište treba da se proširi znatno i u drugoj fazi. Mašinski deo nije odrađen, jer su sredstva prebačena Vojvodini i nenamenski potrošena, a investicija nije završena. Adresa zašto danas nema gasa je gospodin Pajtić i njegovi saradnici. Adresa, ako budu poplave na proleće - gospodin Pajtić i njegovi saradnici. Kanali što nisu očišćeni, sredstva prebačena - gospodin Pajtić. Nećemo danas, Borisu je rođendan, pa nema smisla danas da kritikujemo sve, je li tako gospodine ministre, treba predsedniku da čestitamo rođendan, ali neka malo pozove Pajtića, danas kada se vide na rođendanu, pa neka to s njim raščisti. Prema tome, situacija je potpuno jasna. Investicija za koju su sredstva iz privatizacije izdvojena i prebačena, potrošena nenamenski za kampanju koja je vršena na teritoriji Vojvodine.
Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević.
Član 4. Poslovnika. Hteo sam da se osvrnem na ovo što su gospodin Maraš i gospođa Popović pričali u prethodnim izlaganjima i javljanjima po Poslovniku. Dakle, očigledno je da su ovde hteli da isteraju zeca, a isteraće vuka. Sada smo čuli od gospodina Velimira Ilića da su pare namenjene rekonstrukciji Banatskog Dvora prebačene Vojvodini, a da su potrošene za nešto drugo. Čini mi se da je tu već stvar prebačena i lopta prebačena Ministarstvu finansija da proveri gde su pare. Nije da nisu pare uložene, već su potrošene nenamenski. To je jedno. Drugo, pričati demagogiju ovde kako se Vojvodina smrzava, kako se Srbija smrzava, zato što nije na vreme ništa urađeno, a pri tom nemati alternativu za ugovor koji je napravljen 2005. i 2006. godine o izgradnji Južnog toga je potpuno besmisleno. Možda postoji bolji projekat, bolja alternativa, ali u ovom trenutku je Srbija izboksovala da dobije trasu gasovoda Južni tok da bi imala energetsku stabilnost i bezbednost u narednom periodu. Nema boljeg dokaza u korist Južnog toga od ovakve situacije koja trenutno vlada u Evropi, blokade ruskog gasa od strane Ukrajine i problema sa snabdevanjem čitave Evrope. Zbog toga Rusija je upravo i planirala projekat Južni tok da bi izbegla eventualne probleme sa tranzitom gasa kroz nesigurne zemlje, koje su na žalost očigledno pod kontrolom nekih drugih zemalja i drugih moćnih sila koje žele da na sve moguće načine da ometaju bezbednost u Evropi. Tu je čitava suština. Zašto se Srbija našla tu? Ne bi se našla da nije bilo dobrog lobiranja i paketa o kojem se ovde priča. Srbija nije na najkraćem putu gasovoda Južni tok. Nažalost nije, nalazi se suviše južno. Glavni tok gasovoda Južni tok bi prošao kroz Bugarsku, kroz Mađarsku i otišao bi u Zapadnu Evropu, ne bi zakačio Srbiju. U tome su prethodne vlade Vojislava Koštunice uspele da se izbore da prođe taj gasovod kroz Srbiju i to je naša ponuda bezbednosti snabdevanja energijom Srbije i ostalih delova bivše Jugoslavije i kao tranzitni gasovod, i kao energetski faktor u regionu. Ako postoji nešto bolje od toga, izvolite, kažite, mi ćemo reći, da, to je bolje, podržavamo to. U ovom trenutku je to što imamo. Ako ima bolja alternativa, ako postoji Nabuko, ako postoji bilo koji drugi projekat koji je isplativiji za Srbiju i bolji, mi ćemo to podržati. Nemojte zamagljivati suštinu, suština jeste u ovome.
Amandmanom kojim se posle člana 18. dodaje novi član 18a. podnela je narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili Amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč želi gospođa Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada se govori o Predlogu zakona o porezima na imovinu i svim ovim zakonima kako se u medijima predstavljaju kao budžetski zakoni, a naravno da nisu, neophodno je prisetiti se onoga što smo mi poslanici SRS govorili u vreme kada se raspravljalo o Predlogu zakona o budžetu i amandmanima na taj zakon. Mi smo podsećali da donošenje zakona o budžetu bez ovih pratećih zakona je poprilično besmisleno, jer zapravo ako nemate zakone kojim se puni budžet, onda i samo postojanje budžeta kao takvog nema neku posebnu svrhu. Naravno, to što smo mi tada govorili nije prihvaćeno i nije shvaćeno ozbiljno, ali već posle Nove godine puni mediji su bili upravo takvih naslova i takvih tekstova. Mi danas, odnosno već dva-tri dana imamo na dnevnom redu takve zakone i da malo krenem otpozadi, od poslednjeg člana, to je član 26, koji kaže da ovaj zakon stupa na snagu 8 dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Onaj prvi predlog, koji je išao uz budžet, predviđao je da zakon stupi na snagu 30. decembra 2008. godine, jer ako se to ne desi, nastaće smak sveta. Nije se desilo, a trebalo bi da ovde imamo nadležnog ministra, koji je u stanju da komunicira sa poslanicima na ovu temu i da nam objasni šta se to desilo zato što ovaj zakon nije stupio na snagu onda kada je bilo predviđeno u njegovom prethodnom tekstu. Sledeći unazad član 25. kaže da se odredbe članova 1, 2, 3. 4, 16. i 17. ovog zakona primenjuju od 1. januara 2009. godine. Sada ovde bi bilo dobro da se u ovu raspravu uključe bar pravnici iz vladajuće većine u parlamentu, pa da malo ovako kao stručnjaci porazgovaramo o retroaktivnoj primeni člana 25, koji zapravo podrazumeva retroaktivnu primenu šest članova ovog zakona. Naravno, retroaktivnost u nekim izuzetnim slučajevima je moguća sa određenim obrazloženjem i zaista kada ona ima svrhu. Ovo što je predviđeno u članu 25. bukvalno nema nikakvu svrhu. Zapravo ne može da se primenjuje i sada ću, pre svega zbog javnosti, da podsetim šta neki od ovih članova predviđaju, da bih vam dokazala da je ovaj član 25. potpuno neprimenljiv. Naravno da sve ovo ima vrlo bliske veze sa amandmanom koji sam podnela, koji se odnosi na dodavanje novog člana, jer taj član 18a. mogao je da bude i 25a, jer predlažemo da se uvede nešto što niste predvideli, a što je svakako neophodno da bi se i ovaj zakon i neki prethodno doneti zakoni mogli da primenjuju. Šta ste rekli u razlozima za donošenje ovog zakona po hitnom postupku? Kažete - zakonom se, između ostalog, uređuje i izuzimanje hartija od vrednosti i udela u pravnom licu iz predmeta oporezivanja porezom na nasleđe, poklon i porezom na prenos apsolutnih prava. Ovo čitam da bih vas podsetila na ono na šta vas je juče podsećao i kolega Krasić, da smo mi, srpski radikali, godinama unazad svaki put kada je donošen budžet za narednu godinu i prateći zakoni u budžetu insistirali upravo na ovome i eto, hvala bogu, da ste makar sa zakašnjenjem od nekoliko godina prihvatili ove naše predloge do sada izražavane kroz amandmane. Dalje kažete - nedonošenje zakona po hitnom postupku moglo bi da ima štetne posledice na tržište kapitala, a time i na rad organa i organizacija. Pitanje na koje bi neophodno bilo da nam da odgovor ministar finansije je upravo - šta se dešava zato što zakon nije donet, jer ovo je pripisano iz onog zakona koji je bio krajem 2008. godine na dnevnom redu, i šta se desilo zato što zakon nije donet po hitnom postupku, jer je ovo vrlo ozbiljno predviđeno da bi moglo da ima štetne posledice na tržište kapitala, a time i na rad organa i organizacija? Pitanje za gospođu Dianu Dragutinović jeste - da li su nastupile te štetne posledice na tržište kapitala, jer zakon nije donet, a time i na rad organa i organizacija? Ako jesu nastupile posledice, da vidimo najpre kakve posledice su u pitanju, a onda i ko je odgovoran zato što su te posledice nastupile. Ili ste se vi šalili, ili hteli da uplašite narodne poslanike, da navrat-nanos donesemo ove zakone, da ne bi bili odgovorni za ovo za šta je odgovorna Vlada Republike Srbije. Prokomentarisaću samo dva člana, čl. 2. i 5, u odnosu na ovu retroaktivnost o kojoj sam govorila, a odnosi se na član 25. Predloga zakona. Ako je u stanju neko, da li vi, gospodine Duliću, ili resorni ministar makar naknadno, da mi objasni kako je ovo najpre pravno moguće, žao mi je što kolega, predsednik Zakonodavnog odbora, Vlatko Ratković nije ovde, pošto on vrlo često utvrđuje, odnosno donosi odluke zajedno sa skupštinskom većinom, da odbija neke amandmane iz ovog ili onog razloga, zašto nije reagovao na ovaj član 25. Predloga zakona, zašto nije pogledao i zašto sve kolege pravnici nisu pogledali i skrenuli pažnju Vladi Republike Srbije bar na ova dva člana? Kažete u članu 1. koji se odnosi na član 2. osnovnog zakona da se porez na imovinu plaća na sledeća prava na nepokretnosti, pa ste izbrisali pravo plodouživanja, pravo stanovanja, samo ste pravo upotrebe brisali, pravo vremenskog korišćenja "tajm šering", kako stoji u zagradi. Ako se ovo primenjuje od 1. januara, ako je danas 15. januar, ako će ovo biti usvojeno 20 i nekog januara, koja je onda svrha da i ovaj član 25, kao i ostali članovi, ne stupa na snagu 8. dana od dana objavljivanja u Službenom glasniku. Još drastičniji je primer člana 5, a član 5. je zapravo član 2, odnosi se na član 5. osnovnog zakona. Gospodine Iliću, pretpostavljam da ste vi taj stručnjak koji je u Ministarstvu za finansije ovo radio, i član 5. stav 2. kaže - visinu tržišne vrednosti nepokretnosti utvrđuje nadležni poreski organ, to ste brisali, pa ste umesto toga stavili - organ jedinice lokalne samouprave je nadležan za utvrđivanje, naplatu i kontrolu izvornih prihoda jedinice lokalne samouprave, u daljem tekstu organ jedinice lokalne samouprave. Ovo je i veza sa mojim amandmanom i ovo je u redu što stoji u ovom zakonu, ali pitanje Vladi Republike Srbije, a onda i lokalnim samoupravama koje moraju da postupaju u skladu sa zakonom - šta se dešavalo, ko je utvrđivao visinu tržišne vrednosti nepokretnosti od 1. januara do danas ili do dana kada će zakon biti utvrđen? Ako je to radio nadležni poreski organ, koji je sada organ jedinice lokalne samouprave, onda je radio nezakonito, jer ovaj zakon nije stupio na snagu do 1. januara 2009. godine. Jesam li u pravu, gospodine Iliću? Jesam. Ne možete u zakon da unosite formulacije reda radi, da bi bila zadovoljena forma. Morali ste da kažete ono što je faktičko stanje. Kasnili ste sa ovim zakonom, kao što ste kasnili sa budžetom, kasnimo sa primenom ovih zakona i nema potrebe da član 25. postoji na ovaj način. Kad smo kod organa jedinice lokalne samouprave, koji utvrđuju visinu tržišne vrednosti nepokretnosti po ovom zakonu, predložili smo da se posle člana 18. Predloga zakona, a u članu 36a, posle stava 1. doda stav 2, koji glasi da na zahtev jedinice lokalne samouprave poreska uprava dostavlja podatke u vezi sa nepokretnostima i druge raspoložive podatke od značaja za utvrđivanje poreza na imovinu u roku od 15 dana od dana prijema zahteva. Rekli smo u obrazloženju, stav SRS je da na osnovu inicijativa poreskih odeljenja na terenu, govorile su moje kolege o tome i juče i danas, lokalnim samoupravama treba dati mogućnost da same utvrđuju cenu prosečnog kvadratnog metra, što bi bilo prirodno, jer je to sada lokalni prihod. Zaista nema ništa prirodnije, nema ništa zdravorazumskije od ovoga. Ako lokalne samouprave rade ovaj posao, ako je to njihov prihod, zašto bi se neko na nivou Republike Srbije bavio time i na osnovu kojih parametara ćete vi utvrđivati ove podatke? Valjda na osnovu toga što ćete tražiti podatke iz lokalnih samouprava. Potpuno nepotrebno mešanje države u lokalne samouprave, potpuno nepotrebno u ovom delu. To nema nikakve veze sa decentralizacijom, naprotiv, vi se stalno kunete u decentralizaciju, ali to morate i da pokažete. Ako ne biste prihvatili ovaj amandman, najpre vrlo komplikujete ovaj posao, složićete se sa tim, i dovodite lokalne samouprave u situaciju da oni opet ne mogu ni da utvrđuju svoje prihode, oni raspolažu njima, ali onoliko koliko im vi utvrdite i koliko im vi date. To nije dobro rešenje. Vi ste meni, Vlada Republike Srbije, ovde dali odgovor da se amandman ne prihvata iz razloga što se uređivanje prenošenja nadležnosti za utvrđivanje, naplatu ikontrolu izvornih prihoda jedinica lokalne samouprave i s tim u vezi dostavljanja raspoloživih podataka od starne poreske uprave jedinicama lokalne samouprave radi ostvarivanja prenetih nadležnosti ne vrši zakonom kojim se uređuje oporezivanje imovine. Bilo bi dobro da nam kažete kojim se to zakonom vrši, u koji zakon ste vi uneli ovu odredbu, koju sam u ime poslaničke grupe SRS predložila da se unese u ovaj zakon? Kao pravnik vam tvrdim da je ovom članu mesto upravo u ovom zakonu. Vi niste rekli u obrazloženju da ovo nije dobar amandman i nemate neko mišljenje suprotno onom što stoji u amandmanu. Samo može da bude u pitanju neki vaš hir, nećemo baš da prihvatimo amandman nekog poslanika SRS, pa ćemo onda opet ovde da se bavimo nekim izmenama i dopunama nekog trećeg zakona. Pričaćemo o tome opet pet dana i opet će opozicioni poslanici biti odgovorni zato što učestvuju u radu parlamenta, odnosno medijski će biti odgovorni, a mi znamo da to nismo, jer mi ovde jesmo zato da bismo učestvovali u radu parlamenta. Predlažem vam, vreme mi je za amandman isteklo, samo još jednu rečenicu, gospodo iz Ministarstva i vama gospodine Duliću da vašoj koleginici predložite da prihvati ovaj amandman i vi kolege iz skupštinske većine da glasate za njega, jer ni Vlada nije rekla da ovo nije dobar amandman, nego mu traži neko drugo mesto, možda u ovom vašem zakonu, gospodine Duliću, što ga čitate.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo poslanik Dragan Stevanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Stevanović želi reč, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 19, a dozvolićete mi gospođo Đukić-Dejanović samo minut ili dva vremena, od svog vremena na koje imam po amandmanu, da iskoristim za nešto što sam pokrenuo pred kraj 2008. godine, a to je, čini mi se da sam poslednji dan zasedanja spomenuo predstavnicima Vlade jedno pitanje u opštini Bujanovac. Naime, tamo su lokalne vlasti, koje drže Šiptari, naumile da smene i dva preostala direktora javnih preduzeća. Tada su političke stranke Srba u Bujanovcu postigle konsenzus i na jedan politički primeren način prekinule su sednicu Skupštine. Sednica je odložena za januar, otprilike tada sam rekao oko 15. januara. Dužan sam da obavestim javnost, predstavnike Vlade i vas narodne poslanike da se ta sednica održala juče i juče je lokalna skupština u Bujanovcu smenila preostala dva direktora javnih preduzeća, Srba, u tom gradu. Opet je zbog problema, kako ga definišu sve političke stranke, a predstavljaju Srbe u tom gradu, postignut konsenzus i sve političke stranke su napustile sednicu skupštine. Kako će se dalje određivati, pretpostavljam da će biti stav dogovora, ali oni svakako više neće učestvovati u radu lokalnog parlamenta. Zbog toga bih, a i zbog činjenice da nam u narednoj godini treba jedna politička, a pre svega i svaka druga stabilnost, apelovao na vas koji predstavljate Vladu da iskoristite mehanizme koje kao država i vlast imate, da se zainteresujete za političke interese Srba koji su dole postigli konsenzus, da reagujete i da se u ovom smislu određujete prema Srbima isto onako kako se na jedan adekvatan i dobar način odnosite prema manjinama koje žive u Vojvodini i svim ostalim delovima Srbije. To je jedno. Druga stvar za koju smatram da je jako važna, a treba da vam se kaže, Srbi su manjina u opštini Bujanovac postali veštački. Nije sada umesno da otvaram pitanje kada i kako zbog političkog jedinstva koje su dole postigli, pa vas još jednom molim i insistiram da reagujete dole kako biste interesima Srba izašli u susret. Što se tiče ovog amandmana, podneo sam amandman koji je u principu tehničke prirode, da se overeni ugovori u nadležne poreske organe šalju u roku ne od 10, odnosno u roku od 15 dana iz diplomatsko-konzularnih predstavništva. Vlada je u svom obrazloženju, između ostalog, rekla i sledeće - diplomatsko-konzularno predstavništva imaju obavezu da nadležnom poreskom organu dostavljaju primerak ugovora na kojem su izvršili overu potpisa ugovorača u istom roku u kome su dužni da dostavu vrše i drugi organi. Ti drugi organi su organi u Srbiji. To su sudovi. Pored toga, ovaj rok je ocenjen kao primeren, imajući u vidu savremena sredstva komunikacije i razmene podataka. Ako je Vlada odredila da je rok za dostavu tih ugovora u Srbiji 10 dana, verovatno se nekim kriterijumima vodila. Nemoguće je da za isti vremenski rok stigne neki papir iz suda u jednom te istom gradu, kao što će doći iz konzularnog predstavništva iz bilo koje druge države, recimo Australije ili Kine, sasvim je svejedno odakle. Nije čest slučaj da organi suda, opštinski organi ili neki drugi republički organi budu u istoj zgradi gde i lokalna samouprava. Naravno, SRS smatra da te organi treba ne samo administrativno, nego politički, čak i fizički odvojiti jedne od drugih, ali ako ste se opredelili da 10 dana ti organi imaju rok da dostave to nadležnim organima ili poreskim, ili jedinicama lokalne samouprave, onda ste objektivno mogli da prihvatite da rok za diplomatsko-konzularna predstavništva bude duži od 10, odnosno da bude, kako sam predvideo, 15 dana. Ako ste svesni savremenih tehnologija i sredstava komunikacije mogli ste da skratite taj rok na pet dana, pa da ovo bude primereno, da za diplomatsko-konzularna predstavništva bude 10 dana. To je još jedan dokaz koliko je pristup ovom zakonu s vaše strane bio površan. Bio je površan, to sam rekao i u načelnoj raspravi, samo zato što je ovo prihod lokalne samouprave. Državu, odnosno Vladu Republike Srbije ovi prihodi ne interesuju zato što su to prihodi lokalne samouprave. To otvara mnogo problema. Nisu samo problemi tehničke prirode problem za sprovođenje ovog zakona. Postoje mnogi drugi problemi i okolnosti. O nekima ću sada da govorim i da ih spomenem, koji se objektivno postavljaju kao problem koje država u proteklih osam godina ne samo da nije uredila, uopšte se istima nije bavila. Još jedna stvar koja će ukazati na površnost pristupa ovome, pogledajte šta ste u obrazloženju za ovaj zakon napisali. Predlagač zakona najpre u obrazloženju sam sebi postavlja pitanje - zašto je donošenje zakona najbolji način za rešavanje problema? Onda daju odgovor - "Donošenje zakona je najbolji način za rešavanje problema iz razloga što se radi o zakonskoj materiji koju je jedino moguće menjati i dopunjavati odgovarajućim izmenama i dopunama zakona". Šta je pisac hteo da kaže? Bolje da se ne čita, nego da se čita. Površno je i nažalost šturo. Prvi problem s kojim ćemo se susresti, kada je zakon, odnosno porez o imovini u pitanju, jeste koliko će građana u narednoj godini biti solventno, koliko njih će moći da plati ovajporez. Pitam vas, gospodine Iliću, vi ste tu, da li će ovo moći da plaćaju radnici "Sintelona" iz Bačke Palanke, radnici bivši Robnih kuća "Beograd", "Beka", "Trudbenika"? Gospođa ministar Dragutinović kaže da u narednoj godini treba da očekujemo milion nezaposlenih. Kako će i iz kojih sredstava ti ljudi plaćati porez na imovinu? Ili ćemo, naravno, kako zakon daje za pravo, ići u prinudnu naplatu? Šta ćemo im uzimati: trosede stare 20-30 godina, dvosede, frižidere, televizore itd. To je prvi problem s kojim ćemo se susresti kada je porez na imovinu u pitanju i ići će na teret lokalne samouprave. Sada ide jedno pitanje koje je otvorila gospođa Radeta, a to je problem fiskalne centralizacije. Nikada država nije bila centralizovanija kada su finansije u pitanju od 2000. godine pa naovamo, a puna su vam usta decentralizacije. Svako od vas koji sedi iza vas, a imao je iskustva u funkcionisanju lokalne samouprave to vrlo dobro zna i vrlo je dobro kao odgovoran državni službenik na lokalnom nivou osetio na svojim leđima. Bilo je inicijativa i razgovora, pozivali ste predsednike opština i sugerisano vam je stotinu puta šta nije dobro i s kakvim se problemima susrećemo. Na sve to ostali ste gluvi, nažalost. Zato što se bavite visokom politikom. I to ne samo da je u suprotnosti sa decentralizacijom o kojoj pričate i koju zagovarate, nego i sa principom policentričnosti. Takođe, jednim od elementarnih principa kada je razvoj i Srbije, i regije, i Evrope i celog modernog sveta u pitanju. Baš vas briga za sve to. Sa čime se još lokalna samouprava susreće? Pre nekoliko dana sam ovde spominjao, postoji jedan zakon, odnosno to je Zakon o finansiranju lokalne samouprave kojim je predviđeno da deo sredstava, odnosno sredstva koja se ubiru na osnovu korišćenja prirodnih resursa sa teritorije opštine idu u jedinica lokalne samouprave. Vlada je donela uredbu i to usmerila na budžet Republike Srbije, lokalne samouprave koje imaju resurse, koji se dobro koriste i dobro unovče, ne mogu da koriste dinar od tih sredstava. Apelujem na vas da tražite da se uredba stavi van snage. Znate zašto? Gospodin Krasić je juče nešto spomenuo da država treba da zadrži kontrolu na tom, da kažem, finansijskom delovanju i ponašanju lokalne samouprave. Slažem se, svaka sloboda, to sam već jednom rekao, koja nema limita pretvori se u anarhiju. Ali, vidite, vi svojom uredbom uskratite opštinu za ozbiljne prihode. Konkretno, da ne idem dalje, iz svoje opštine ću navesti primer, na teritoriji opštine Surdulice posluje "Koka kola" i Vlasinske hidroelektrane. I jedni i drugi koriste vodu, jedni kao elektroenergetski potencijal, a drugi kao komercijalni resurs kao potencijal. Dinar jedan od korišćenja tih dobara opština nema. Šta se onda doseti lokalna samouprava, ne samo iz koje dolazim, nego širom Srbije, to svi ovde znaju. Onda se oni opredele da svoja izvorna, lokalna davanja, odnosno lokalne takse i firmarine podignu do neba. Znate, kada su lokalne samouprave u pitanju i finansiranje lokalnih samouprava, zbog neodgovornog odnosa države politički konsenzusi na lokalnom nivou se uvek nađu. I za firmirane koji su izvorni prihodi lokalne samouprave, a koja takvim proizvođačima i takvim profiterima treba da se stave na vrat, uvek se konsenzus nađe i uvek su visoke. Ti koji profitiraju na osnovu tih resursa mnogo zarađuju i nije im problem to da plate, plate to i ućutkaju sve ostale. To je nešto što vi prenebregavate, što okrećete glavu od toga, objektivno svi koji dolaze ovde kao, da kažem, bivši ili sadašnji funkcioneri sa lokalnog nivoa nemaju sagovornika u Vladi da se ove stvari reše. Osam godina nemaju sagovornika u Vladi, to je problem. Kada biste se time bavili, sve bi bilo drugačije, i sve bi bilo lakše, prvo Vladi u Beogradu, a onda svima nama po Srbiji. Šta je još problem? Gospodin Dulić nije tu. Problem će biti što Srbija u dve trećine opština nema uređen katastar. To je jedan od problema. Osam godina pričate o evropskim standardima. Ako apstrahujete Hag i sve ono što ti iz Brisela traže od vas, kada počnete da pričate o normalnim stvarima, o stvarima koje vas objektivno kvalifikuju i definišu kao kompatibilne za Evropsku uniju, to su planska dokumentacija i katastar nepokretnosti. Kako država koja nema katastarnepokretnosti da ima uvid u imovinu? Šta je njeno, a šta je privatno? Na osnovu čega će se utvrditi koliki je iznos i šta kao porez na imovinu treba da se naplati? Obećavate to tek 2010. godine, i u 2010. godini naplata poreza po ovom osnovu takođe će biti problem i grcaćemo i zbog toga. Da ne govorimo o Direkciji za imovinu. Direkcija za imovinu, pa nema goreg i neefikasnijeg državnog organa od Direkcije za imovinu, nema. Imaju predmete koji stoje po nekoliko godina, za koje neće da se udostoje da odbiju onoga koji je poslao zahtev ili traži neku uslugu od njih, a kamoli da pozitivno nešto reše, da uvećaju imovinu države Srbije ili da omoguće onome ko je zainteresovan da stiče, da širi svoju imovinu, kako bismo mogli sve ovo da naplaćujemo i da na osnovu tih prihoda živimo i funkcionišemo normalno i kao ljudi. Vi, nažalost, prodajete maglu, prodajete fikciju, pričamo o Evropi, o evropskim standardima i sve se to svodi samo na puku priču, na izmaglicu, na nešto što je objektivno apstraktno, nije ni na jedan način opipljivo. Postoji mnogo problema, postoji mnogo stvari koje objektivno treba i mogu da se po ovom pitanju otvore. Takođe, smatram da postoji još jedna stvar tehničke prirode, i time ću završiti, na koju bi hteo da vam sugerišem. Nažalost, nisam stigao, zakasnio sam, mislio sam da je i po tom pitanju trebalo podneti neki amandman, ali mislim da ste ovde, u ovom članu, mislim da je to član 37, trebalo da predvidite da organi nadležni za overu potpisa ugovarača, pored toga što su obavezni da dokumente overene šalju poreskim organima, da to šalju i u jedinice lokalne samouprave. Znači, slaće ih? To je dobro zato što će se time omogućiti jednostavno ažuriranje i ozbiljan i odgovoran pristup sređivanju baze podataka, na osnovu kojih će se opet imati uvid u to koliki je prihod ostvaren, da li je sve obuhvaćeno i šta smo uradili. Zahvaljujem.
Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnici predlagača žele da daju završnu reč? Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučiva o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O AKCIZAMA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Vjerica Radeta, Jovan Palalić, Arsen Đurić,Miloš Radulović, Aleksandar Pejčić, Gordana Pop-Lazić, Momir Marković, Srboljub Živanović, Milan Lapčević, Miroslav Petković, Nenad Popović, Miroslav Markićević, Zoran Krasić, Donka Banović, Milutin Jeličić, Milica Vojić-Marković, Dejan Mirović, Zlata Đerić, zajedno Milica Vojić-Marković i Zoran Šami, Đorđe Milićević, Branko Ružić, Aleksandar Martinović, Dušan Bajatović i Zoran Kasalović. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođa Radeta ima reč. Izvolite.
Gospođo predsednice Narodne skupštine, malopre ste upravo pokazali koliko je besmisleno što nam ovde dolaze neki dežurni ministri, naravno i oni mogu i treba da budu ovde, ali je neophodno da ovde bude resorni nadležni ministar, to je ministar finansija, da bismo mogli normalno da razgovaramo o predlozima ovih zakona koji se odnose na punjenje budžeta. Vi ste malopre, po već unapred pripremljenom sinopsisu, pročitali da li predstavnik predlagača želi završnu reč, da nešto kaže, a i sami znate da ovde, čak i da je gospodin Dulić u sali, da on nažalost ne može da govori, može, ali ne može na pravi način da govori o predlozima ovih zakona i o svim amandmanima o kojima smo govorili na onaj prethodni zakon. Zašto je još neophodno da ovde bude gospođa Diana Dragutinović? Zato što, i bojim se da su upravo to razlozi zbog kojih ona nije tu, želim i zbog narodnih poslanika, i zbog javnosti i zbog svega onoga što smo mi poslanici Srpske radikalne stranke govorili i radili poslednjih dana ove prethodne 2008. godine, i gospođi Dragutinović smo postavili više pitanja i dobili od nje određena obećanja, ali evo već 15. dan smo u ovoj 2009. godini nema nikakvog odgovora od Ministarstva Sada želim da to još jedanput iniciram i da, pošto je prošlo svo dozvoljeno i uobičajeno vreme za odgovor na ova pitanja, insistiram da se gospođa Dragutinović požuri u odgovoru na naša pitanja. Najpre, gospođa Diana Dragutinović nam je ovde krajem prošle godine rekla, mislim da je to bilo pretposlednjeg radnog dana, kada sam je pitala šta se dešava sa budžetskom inspekcijom koju je obećala da će poslati na Aerodrom "Beograd", a vezano za poslovanje Aerodroma, za eventualne zloupotrebe od strane Bojana Krišta, a opet sve u vezi sa onim o čemu smo govorili ovde više dana, kada su čak i predstavnici vladajuće koalicije rekli da zaista treba to da se ispita i da jednom budemo načisto sa tim. Gospođa Diana Dragutinović, ministar finansija, rekla je dva dana pred kraj rada u prošloj godini da će budžetska inspekcija na Aerodromu završiti svoj posao 31. decembra 2008. godine. S obzirom da je prošlo već dve nedelje od toga, naravno, obaveza Ministarstva je bila da narodnim poslanicima dostavi te podatke, ali pošto od toga nema ništa, insistiramo, dok traje rasprava o ovim predlozima zakona, očekujemo da će i Diana Dragutinović jedan dan biti dežurni ministar, pa će možda ovde da svrati, do tada da nam pripremi ovaj odgovor. Takođe je gospođa Dragutinović rekla da će i u Ministarstvo vojske biti upućena budžetska inspekcija, a vezano za ono što smo mi inicirali u vezi sa Ponošem, sa njegovim izjavama, sa poslovanjem tog ministarstva, resornog ministra Dragana Šutanovca, koji je takođe u medijima rekao da želi da finansijska inspekcija ispita poslovanje njegovog ministarstva. Znate, ne možete da se ponašate tako neozbiljno i neodgovorno, vi to kažete, vaše novine to objave i mislite da ste time završili posao. Ne, mi ne zaboravljamo ono što smo započeli i mi ćemo i dalje da insistiramo na svim tim podacima. Zato, gospođo, kažite gospođi Diani Dragutinović da požuri s tim. Imala sam, takođe, jedno pitanje za gospođu Dianu Dragutinović, zapravo, to sam je pitala možda negde 27. ili 28. decembra, govorili smo o budžetu, zamolila sam je da odmah da odgovor na to pitanje, jer je sasvim sigurno to morala da zna odgovor, a juče je "Kurir" pokrenuo tu temu, o kojoj smo mi već ovde govorili, pitala sam gospođu Dianu Dragutinović, a sada pitam i nju, i predsednika Vlade i predsednika Republike: u kojoj stavci budžeta su, ako su, predviđena sredstva od milion i 250 hiljada evra, plus plaćanje poreza, jer smo to naknadno u novinama saznali, a koja se odnose na isplatu nekog eventualnog "cinkaroša" koji bi nekome iz vlasti rekao gde se nalaze Ratko Mladić i Goran Hadžić? Naravno, nadam se i mi smo ubeđeni da do te isplate nikada neće doći, ali moramo da znamo, građani Srbije moraju da znaju, jer to su pare građana Srbije, koje kroz sve ove zakone ubacujete u budžet. Građani Srbije, sasvim sigurno, nisu spremni da svoj novac izdvajaju za "cinkarenje" nekoga kome bi palo na pamet da za neke pare, kao što je nekome palo na pamet da za velike pare izda Radovana Karadžića, verovatno postoji još neko ko bi bio spreman da to uradi i kada su u pitanju Ratko Mladić i Goran Hadžić. Mi želimo da znamo gde su te pare predviđene ili, ono što je najlogičniji zaključak, planirate od onih pet miliona, koje biste dobili od one američke raspisane nagrade, da izdvojite tih milion i 250 hiljada plus porez, a onda se postavlja pitanje ko bi uzeo ostatak tih para, ko je uzeo pet miliona evra kojima je bila ucenjena glava Radovana Karadžića i ko je uzeo, davno još, pet miliona dolara kojima je bila ucenjena glava Slobodana Miloševića? Dakle, to su pitanja koja će vas, gospodo iz skupštinske većine, pratiti dokle god ste skupštinska većina, a kada to ne budete, ako do tada ne dobijemo odgovore na sva ova pitanja, svakako ćemo sami da pronađemo te odgovore. Dakle, molim gospođu Dianu Dragutinović, kad bude dežurni ministar, da svrati do Skupštine da bismo porazgovarali o ovim pitanjima. Dobro vam juče reče gospodin Dragan Todorović, kako lako izdvajate sredstva za "cinkaroše", za lovce na srpske glave, kako vam ne pade na pamet da nekada izdvojite neki dinar, sa čime bi se većina onih koji pune budžet Srbije, a to su građani Srbije, svakako složili, za one koji su vršili zločin nad Srbima? Naravno, to vas malo interesuje ili gotovo i da ne interesuje. Kada je u pitanju Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, opet bi nam trebala gospođa Diana Dragutinović, da vidimo da li se ona šalila ili je ozbiljno mislila kada je rekla da, pored povećanja akciza, država namerava da dopunjava budžet i povećanjem PDV-a. Neki od ministara, takođe kroz medije, rekli su da to nije tačno, ali ako to kaže resorni ministar, onda to mora ozbiljno da se shvati i mi smo to ozbiljno i shvatili. Želimo da se gospođa Dragutinović pojavi i da nam kaže da li ćemo mi to u Srbiji da radimo nešto što ne radi nijedna država u svetu sada, u vreme ekonomske krize, da povećavamo PDV, da još više građanima, koji su već i realno u nemaštini, a posebno u velikom strahu od onoga čime nam se preti i šta nas čeka u skoroj budućnosti, da li je moguće da će država da se drzne i da poveća PDV, što bi proizvelo poskupljenje svih proizvoda i što bi se, na kraju, sve sručilo na onog krajnjeg potrošača, običnog građanina države Srbije. Upozoravamo vas na vreme da se ne igrate ovim narodom i da Vlada mora da razmišlja o rešavanju ovog problema i da se podsetimo na ono što je svojevremeno rekao Đelić, da će velika ekonomska kriza u svetu dobro zapravo doći Srbiji, da će svi strani investitori da pohrle u Srbiju. Nikada nije objasnio zbog čega. Podsetila sam se pre neko veče u emisiji na jednoj televiziji, direktno su preneli podsećanje, Boris Tadić je takođe rekao, sa onako osmehom na licu, kako je otprilike lepo što se dešava ova kriza u svetu, jer ona nikako ne može dotaći Srbiju. Gospodo iz vlasti, trebalo bi da odgovorite na sva ta pitanja kako se to ipak desila kriza u Srbiji, ako su nas predsednik države i jedan od potpredsednika Vlade ubeđivali da to u Srbiji ne može da se desi, što niko živ nije mogao da veruje niti je verovao. Ne možete olako da dajete i iznosite takve stavove i takve izjave. U razlozima za donošenje ovog zakona po hitnom postupku kažete, donošenje zakona po hitnom postupku je neophodno imajući u vidu da su efekti predloženih izmena i dopuna ovog zakona ugrađeni u Zakon o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu. Ovo je tačno. Pitanje na koje nismo dobili odgovor, ko je odgovoran zašto mi nismo i o Zakonu o budžetu i o ovim pratećim zakonima raspravljali u roku? Zašto ovaj posao nismo završili do 15. decembra? Zašto je Vlada Republike Srbije kasnila 40 dana sa predlozima ovih zakona? Ko je odgovoran zbog toga? Kažete dalje vi iz Vlade, nedonošenje zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama po hitnom postupku imalo bi štetne posledice po ostvarivanje budžetskih prihoda, a samim tim i na rad organa i organizacija. Ili odnekle prepisujete, pa u svaki zakon stavite ovu rečenicu ili je ovo stvarno istina. Šta god da je, neodgovorno je i neozbiljno je. Ako prepisujete, onda to nije dobro. Ako je ovo istina, što izgleda da bi moglo da bude, onda se opet postavlja pitanje i postavljamo pitanje, ko je odgovoran i najpre koje su to štetne posledice po ostvarivanje budžetskih prihoda nastale, koje su to štetne posledice nastale na rad organa i organizacija, i naravno, ko je odgovoran zbog tih posledica. Ili tih posledica nema, pa vi onda lažete narodne poslanike i građane Srbije da su nam ovi zakoni ovako preko potrebni. Niste prihvatili amandman koji sam podnela na član 1. Predloga zakona, kako kaže Vlada, amandman se ne prihvata iz razloga što se predloženim članom ne vrši povećanje iznosa akciza, već se samo vrši preciziranje postojećih pojmova u Zakonu o akcizama. Ova vaša evropejska praksa da u sve zakone unosite odredbu koja objašnjava šta znači koji pojam u zakonu je nešto potpuno imbecilno, ali dobro, to nije tema kada je ovaj zakon u pitanju. Moj amandman, kao i amandmani ostalih poslanika SRS govore o našem, a završiću za par sekundi, pošto je isteklo vreme, govore o stavu SRS kada je u pitanju povećanje akciza. Ne smete da povećavate akcize ni na gorivo, ni na ostale proizvode koje ste ovde predvideli, jer će to povući poskupljenje svih namirnica, svih roba široke potrošnje, svih usluga. Znate da je to uvek tako. Vas baš briga, vi ćete se potruditi na ovaj način da iz džepova građana popunite budžet... (Predsednik: Vreme.) da se ta sredstva samo prošetaju kroz budžet za budžetske korisnike, a građani od toga, kao uopšte od ove štetočinske vlade, nemaju nikakve koristi. Hvala.
Da li još neko želi po ovom amandmanu? Na član 3. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Jovan Palalić, Arsen Đurić, Miloš Radulović i Aleksandar Pejčić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman narodnih poslanika Jovana Palalića, Arsena Đurića i Miloša Radulovića. Zakonodavni odbor smatra da su amandmani pravno mogući. Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 3, u kojem se u Predlogu zakona predviđa povećanje akciza na derivate nafte. Kada dolazi do povećanja akcize na derivate nafte, neizbežno dolazi do poskupljenja derivata nafte, a što izaziva lančanu reakciju i poskupljenja niza proizvoda u Srbiji, što u uslovima krize u kojoj se sada nalazimo jeste direktan udar na standard građana. Sasvim sigurno ovakva jedna odluka ni na koji način ne doprinosi da se saniraju posledice ove ekonomske krize koja polako zahvata i Srbiju i čija će se kulminacija desiti u toku 2009. godine. Pre nego što uopšte damo komentar na ovaj amandman, potrebno je reći šta je osnovni motiv predlagača zakona da ovakvu jednu normu ugradi u Predlog zakona. Više puta u toku jesenjeg dela zasedanja smo raspravljali o štetnosti odluke Vlade Republike Srbije o jednostranoj primeni Prelaznog trgovinskog sporazuma. To je čista politička odluka, potpuno nejasna sa stanovišta jedne odgovorne politike koju treba da vodi Vlada Republike Srbije, u situaciji kada pokušava da se gradi partnerstvo sa EU, koje je duboko narušeno priznavanjem od strane jednog većeg broja država EU samoproglašene nezavisnosti Kosova. To je dovelo do velikih političkih turbulencija i u Srbiji, kada je u pitanju opravdanost potpisivanja SSP, a pogotovo činjenica da je ta ista EU odlučila da, postavljajući niz uslova Srbiji, najviše ovaj uslov za saradnju sa Haškim tribunalom, ne želi da počne sa primenom Prelaznog trgovinskog sporazuma. U toj situaciji donosi se jedna odluka, koja je potpuno neverovatna, da Vlada Republike Srbije, ne analizirajući prethodne privredne efekte, ekonomske efekte takve odluke na privredu i ekonomiju Srbije, pokušavajući da iz vrlo nejasnih razloga učini ili pošalje poruku EU da ona vodi politiku koja ima cilj pridruživanje EU, donosi odluku o jednostranoj primeni Prelaznog trgovinskog sporazuma koji, kako smo videli prilikom rasprave o budžetu i prilikom rasprave o nepoverenju Vladi, ima za direktnu posledicu gubitak u prihodnoj strani budžeta, a što direktno, što indirektno, iznosi 300 miliona evra. Zbog niza drugih stvari koje su uticale da budžet bude ovakav kakav jeste, a po nama vrlo loš, Vlada pokušava dodatnim nametima na standard građana da reši taj problem tzv. punjenja budžeta u ovoj godini. Onda ulazimo u problem, to je predlaganje povećanja akciza na derivate nafte. Želim samo još da istaknem da smo bili suočeni u toku jeseni sa nizom vrlo čudnih nesistematičnih, parcijalnih, ad hok poruka i mera o tome da je Vlada donela program i plan kako će da sanira štetne posledice ekonomske krize. Odmah posle nove godine dobijamo izjave najviših predstavnika Vlade da tog plana nema, da Vlada nema mere i tek treba da izađe pred javnost Srbije sa merama kojima će da definiše svoju politiku odgovora na ekonomsku krizu. Mi smo ovde u toku jesenjeg zasedanja više puta ukazivali na to da je oko ove važne teme potreban neposredan, stalan i čvrst dijalog između Vlade i Narodne skupštine, između svih političkih predstavnika u Srbiji, između Vlade i predstavnika privrede i raznih drugih strukovnih udruženja. Ali, sem deklarativnih izjava da će do takvog dijaloga doći, ostali smo uskraćeni za jednu ozbiljnu i duboku raspravu o tome kakva 2009. godina treba da bude. U situaciji smo da Vlada donosi loš budžet, donosi lošu političku odluku o jednostranoj primeni SSP, izaziva niz loših ekonomskih posledica po čitav niz grana u Republici Srbiji, direktno ugrožava životni standard građana i onda ovakvim predlozima, kao što je povećanje akciza na derivate nafte, dodatno podstiče poskupljenja i ugrožava životni standard građana. Odsustvo mera jasne strategije Vlade Republike Srbije kada je u pitanju odgovor na ekonomsku krizu samo govori o haotičnosti i nespremnosti, i odsustvu i kvaliteta kadrovskog i uopšte političkog potencijala unutar Vlade da ovakav jedan odgovor da. Retke su vlade u Evropi i svetu koje su dočekale januar bez utvrđenih mera kojima će se odgovoriti na ekonomsku krizu. DSS je izašla sa predlogom mera kojima je želela da otvori debatu u javnosti i da podstakne da se o tome raspravlja, međutim Vlada Republike Srbije je na sve ozbiljne inicijative reagovala ćutanjem, da li su tu u pitanju samo nespremnost ili su u pitanju različiti interesi, politički sukobi ili različite izjave kako treba odgovoriti na ekonomsku krizu, to je sada pitanje sa kojim ćemo se verovatno vrlo brzo suočiti kada građani to direktno osete po svom džepu. Nedopustivo je kasno, a to govore i privrednici u Srbiji, da Vlada tek u januaru razmatra donošenje takvih mera. U situaciji smo da imamo povećanje akciza, povećanje kamatnih stopa, najavu povećanja PDV-a, što nigde u svetu u ovom trenutku ne radi nijedna ozbiljna i odgovorna vlast. I onda se pitamo zašto su građani u velikoj zabrinutosti i zašto su građani na ivici panike, jer nemaju nikakvo ubeđenje, nikakvo uveravanje od strane odgovornih ljudi u ovoj državi koji vrše vlast da će to stanje biti sanirano ili bar ublaženo. Naravno, različite poruke, od toga da nećemo živeti gore do toga da nećemo biti goli, bosi i gladni, do toga da će ove godine biti samo zaustavljeno eventualno otpuštanje, što je potpuno nerealna politika, a da nikakvih ozbiljnijih investicija i programa razvoja u Srbiji neće biti, dodatno uznemiravaju građane i sasvim sigurno unose nespokojstvo u mnoge porodice u Srbiji. Cilj ovog amandmana jeste da se ovakav jedan predlog kao što je povećanje akciza apsolutno otkloni, on je uvod u masovna poskupljenja s kojima ćemo se suočiti vrlo brzo. Zaista je potrebno da Narodna skupština kroz diskusiju o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama upravo ukaže to građanima Srbije, da povećanje akcize na naftne derivate, iako je smešno i potpuno neverovatno obrazloženje Vlade, da to ne mora biti nužno, iako svi znamo da je to apsolutno nužno, i da to navodno zavisi, kako se kaže u obrazloženju odbijanja amandmana, od cenovne politike privrednih subjekata. To je zaista obrazloženje koje niko ko se ozbiljno bavi politikom u Srbiji ne može da prihvati. To je samo obrazloženje da bi se napisalo nekakvo obrazloženje, ali naravno nijednog narodnog poslanika u Narodnoj skupštini ne može da ubedi. Odsustvo jasne politike odgovora na ekonomsku krizu, povećanje akciza i samim tim niza cena osnovnih životnih namirnica i osnovnih životnih potreba građana, visoka kamatna politika koja otežava poslovanje u Srbiji samo su dokazi da ova vlada ne da nema odgovor na ovo što se za 2009. godinu sprema, nego nema ni viziju kako i na koji način da izađe pred ovaj narod i da ih ubedi, ne da neće biti gladni, goli, bosi, nego da ima elementarne mogućnosti da bilo šta preduzme. I zato ova vlada mora što pre da ode. Hvala.
Reč ima gospodin Miloš Radulović.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što nemam nikog da pozdravim ovde od predstavnika Vlade, nijedan ministar nije prisutan i to pokazuje na najgori način kako se oni odnose prema ovim vrlo bitnim zakonima koji u suštini kreiraju život svih građana Srbije u 2009. godini. Samo delegiranje i prisustvo pojedinih ministara ovde kada smo imali raspravu koja je još u toku, koja se odnosi na veoma važan set zakona koji u suštini određuju i sam Zakon o budžetu, pokazuje kakav odnos prema samom budžetu i koliko sama Vlada veruje u ovaj budžet, kao i vladajuća većina. DSS je više puta ukazivala na opasnost od predstojeće ekonomske krize. Odmah sa prvim signalima još početkom leta DSS je izašla sa predlogom određenih mera kako treba sprečiti, odnosno umanjiti efekat te krize. Međutim, na predlog zakona koji smo ovde izneli i sa kojim smo izašli pred ovu skupštinu i pred građane na samom Odboru za finansije gospodin državni sekretar Ilić, koji nije ovde prisutan, optužio je DSS da širi paniku i da vrši defetizam, što na neki način mene upućuje na to ili je gospodin Ilić zlonameran ili nije kompetentan da adekvatno odgovori, odnosno uvidi sve ono što može da predstavlja opasnost za punjenje budžeta i, ponavljam još jednom, za nešto što kreira život građana u 2009. godini. Podsetiću vas da je DSS izašla sa čitavim jednim setom predloga zakona i očekivali smo da će da bude više sluha u vladajućoj koaliciji da se ti zakoni ovde uzmu u razmatranje, a da budem iskren i verovao sam da se ti zakoni ovde mogu, zahvaljujući i skupštinskoj većini i opoziciji, i da usvoje. Ponavljam još jednom, ovde smo svi narodni poslanici, predstavnici građana, i svi mi, pre svega, treba da radimo u interesu samih građana. Izašli smo sa Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o Narodnoj banci još 13.11.2008. godine, Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana 6. novembra, Predlogom odluke o obrazovanju komisije za praćenje svetske ekonomske krize, jer svaka ozbiljna zemlja je upravo formirala jednu takvu komisiju, koja bi na najbolji način sagledala posledice ekonomske krize i dala predloge, odnosno najbolja rešenja za sprečavanje negativnih efekata od te krize. Dali smo Predlog zakona o osiguranju depozita još 8. oktobra 2008. godine i onda smo imali tu čuvenu sednicu Odbora za finansije, gde je gospodin Ilić optužio DSS da širi paniku i defetizam među građane Srbije. Kada smo kod Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, DSS i poslanici DSS-a dali su određeni broj amandmana, iz prostog razloga što smatramo da svako povećanje akciza u ovom trenutku predstavlja jednu veliku opasnost za sve građane Srbije. Konkretno, dao sam amandman na član 3, koji definiše da se povećavaju akcize na motorni benzin sa 27,50 na 42 dinara, na dizel sa 16,66 na 26 dinara i na tečni motorni gas za pogon motornih vozila sa 10 dinara na 13 dinara. Smatramo da je ovo sasvim nepotrebno i da predstavlja jedan veliki udarac na džep svih građana, pogotovo ako se uzme struktura cene benzina, gde se vidi da akcize predstavljaju veliki deo same cene benzina, a sa ovim povećanjem akciza taj iznos bi prešao 50% od cene benzina. To je najveći iznos ne samo u okruženju, nego i u Evropi. To predstavlja, ako bi se gledalo na sve segmente društva, veliki udarac na životni standard svih građana Srbije, jer tih 14 milijardi dinara koje se predviđa na ovakav način da se nadomeste u suštini su mala cena za sve ono što piramidalno, da tako kažem, uzrokuje povećanjem cene, jer to bi se odrazilo na cene ne samo benzina, nego manje-više cene svih proizvoda. Suština zašto se uopšte pristupilo povećanju ovih akciza je upravo jednostrana primena Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, odnosno Prelaznog trgovinskog sporazuma, jer na neki način treba nadomestiti rupu u budžetu od oko projektovanih 20 milijardi, a u suštini to je negde, kako su eksperti DSS-a izračunali, oko 350 miliona evra. Jednostrana primena Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju je nešto što jedino Srbija hoće da učini, odnosno primeni, jer ne postoji nijedna druga zemlja koja je pristupila procesu pridruživanja Evropske unije a da je jednostrano primenjivala neke odrednice i neke obaveze iz tog pridruživanja. To u suštini ima nesagledive posledice po građane Srbije, jer pre svega utiče na one proizvode koji se oslobađaju carine i koji su u suštini najvećim delom i zastupljeni u paleti proizvoda koje Srbija pre svega izvozi, mislim na poljoprivredne proizvode. Podsetiću vas da je samo u 2008. godini Srbija u prodaji poljoprivrednih proizvoda imala suficit od 450.000 evra i da je to jedna od retkih grana gde uopšte Srbija ima neki pozitivni spoljnotrgovinski bilans. To se strahovito odražava i na veliki broj građana, kada kažem građana, pre svega mislim na poljoprivredne proizvođače, jerveliki broj građana Srbije je pre svega usmeren i zavisi isključivo od poljoprivredne proizvodnje. Na ovaj način biće ugrožena njihova egzistencija i to je sasvim suprotno od onoga za šta se zalaže ova vlada, a to je socijalno odgovorna Vlada, jer dovešće do nelojalne konkurencije, dovešće do nekontrolisanog priliva poljoprivrednih proizvoda iz Evrope, koji će u velikoj meri da utiču na ambijent poslovanja i privređivanja poljoprivrednih proizvođača u samoj Srbiji. U suštini šta je cena i šta je razlog da mi bespogovorno izvršavamo sve uslove koje postavlja pred nas Evropska unija? To je pre svega obaveza koju je ova vlada zadala i koju mora da ispuni, a to je obaveza prema uvozničkom lobiju i nekim zemljama koje su pre svega uticale na formiranje ove vlade, a uvoznički lobi je tu našao i svoj veliki interes, pre svega u tome da nekontrolisano uvoze velike količine tih proizvoda, da urušavaju domaću proizvodnju i da na taj način kroz velike marže stvaraju veliki dobitak. Njima nije uopšte u interesu državni interes, kod njih pre svega preovlađuje lični interes, interes za bogaćenjem i mi svi, a pre svega građani Srbije, taoci su takve njihove politike, politike koju u suštini je ova vlada i obavezna da sprovodi. Podsetiću samo na odbranu kursa dinara, gde je potrošeno preko milijardu i 400 miliona evra, gde su se smanjile devizne rezerve sa 10 milijardi na 8,4 milijarde evra, gde su se uglavnom ta sredstva prelila na račune tih ljudi koji su i odredili kako će da izgleda ova vlada i koji određuju politiku ove vlade. Uvoznički lobi, ponavljam još jednom, ostvariće još veću dobit eliminisanjem konkurencije kroz povećanje marži, a poljoprivrednici i građani Srbije ovu trku neće moći da izdrže. Sve će to da se reperkutuje i na ostale građane Srbije, jer neće da budu u stanju da pokrivaju troškove koji iza toga stoje, povećanje cena, rast inflacije. Kada pričamo o rastu inflacije, treba pomenuti i projektovani bruto društveni proizvod, koji je prošle godine bio 7%, za ovu godinu 3%. Međutim, već od nekih predstavnika Vlade se priča da će da bude za 0,5% manji, a od nekih eminentnih eksperata i ekonomista već sada se priča i zauzima se stav da taj rast bruto društvenog proizvoda ne može da bude veći od 0,7%. Sve to uzrokuje povećanje nezaposlenosti. Sa skupim kreditima se već susrećemo. U više navrata sam pričao o skupim kreditima i kako se to odražava na privredu Srbije. Međutim, ti krediti već sada dostižu kamatne stope od 26, pa kod nekih banaka ide i do 44%. Očigledno je da ne postoji nijedan privredni subjekat koji to može da izdrži. Mi smo u takvoj situaciji da imamo jednu ogromnu nelikvidnost privrednih subjekata. Prema zvaničnim podacima, obaveze između privrednih subjekata su preko 823 milijarde dinara, što je više nego što je i projektovani budžet Republike Srbije. Nagoveštava nam se i povećanje PDV-a i to će da bude još jedan udarac (Predsednik: Vreme.) završavam, na građane Srbije. Dok sve zemlje i EU, a i zemlje u okruženju razmišljaju o smanjenju poreza na dodatu vrednost, ova vlada razmišlja o povećanju PDV-a iz prostog razloga što treba da pokrije budžetske rupe. (Predsednik: Vreme.) Ova vlada je nesposobna, neodgovorna i medijskom blokadom prikriva svoje loše rezultate i nesposobnost i svu krivicu svaljuje upravo ovde na poslanike Narodne skupštine Srbije iz opozicionih stranaka. Doći će dan da će morati da polaže račune pred građanima Srbije. (Predsednik: Zahvaljujem gospodine, govorite minut duže.)
Po amandmanu gospodina Jovana Palalića javila se narodni poslanik dr Gordana Paunović-Milosavljević.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po amandmanu na član 3. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, koji je podneo narodni poslanik gospodin Jovan Palalić. Cilj amandmana koji je podneo gospodin Palalić, u svom obrazloženju je već istakao, to je da se ne povećavaju akcize jer povećanje akciza dovešće i do povećanja mnogobrojnih proizvoda, koji će štetno da utiču na standard i uopšte na socijalnu situaciju građana Srbije. Zbog toga ću da pročitam ovaj amandman na član 3. Predloga zakona, koji je podneo narodni poslanik Jovan Palalić, koji glasi: "Član 3. briše se." Vlada Srbije je navela - amandman se ne prihvata imajući u vidu da je reč o proizvodima koji imaju neelastičnu tražnju, kao i da predloženi iznosi akcize ne moraju nužno da utiču na rast maloprodajnih cena derivata nafte, čija visina pre svega zavisi od cenovne politike privrednih subjekata, iznosima akcize na derivate nafte koji su predloženi u zakonu, sa uslovima za obezbeđenje prihoda od akcize projektovanim u Zakonu u budžetu za 2009. godinu. Članom 3. Zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama predlaže se povećanje poslednjih usklađenih iznosa akcize. Podsećam da je prethodno usklađivanje akciza izvršeno u januaru 2008. godine na derivate nafte, i to na motorni benzin, sa tadašnjih 35,91 dinar po litru na 42,00 dinara po litru, dizel goriva sa sadašnjih 19,10 dinara po litru na 26,00 dinara po litru i tečni naftni gas sa sadašnjih 11,01 dinara po kilogramu na 13,00 dinara po kilogramu. Kada pogledamo strukturu cene benzina u decembru 2008. godine, u Srbiji akciza čini 44% maloprodajne cene. Ako u 2009. godini inflacija poraste, što je za očekivanje, već u prvom tromesečju 2009. godine može se očekivati novo povećanje akcize na naftne derivate. U obrazloženju Predloga zakona Vlada Republike Srbije je navela potrebu stvaranja uslova za dalju stabilizaciju tržišta derivata nafte, a samim tim obezbeđivanje većih prihoda od akciza na derivate nafte u republičkom budžetu. U strukturi prihoda budžeta za 2009. godinu 640 milijardi dinara biće obezbeđeno iz akciza i poreza, a u strukturi projektovanih rashoda najviše sredstava, 233,7 milijardi dinara, planirano je za transfere organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja, a za subvencije samo 40,9 milijardi dinara. Radi građana Srbije moram da naglasim da postoji povezanost između Zakona o budžetu i predloženih zakona koji su trenutno u proceduri, a i pomenutog zakona o kome danas raspravljamo. Ovaj zakon, kao i drugi koji su u proceduri, nisu prateći zakoni budžeta, već materijalno-pravni propisi. Vlada Republike Srbije je napravila grešku u redosledu predlaganja zakona. Prvo je trebalo da predloži ovaj set zakona, koji su sada u proceduri i da ih Narodna skupština usvoji, a potom da Vlada Republike Srbije predloži Narodnoj skupštini Predlog zakona o budžetu, odnosno Zakona o fiskalnoj politici države. Nažalost, Predlog zakona o budžetu je stigao u Narodnu skupštinu sa zakašnjenjem od 40 dana, čime je Vlada Republike Srbije pokazala neslogu, neodgovornost i nesposobnost. Što se tiče Predloga zakona o akcizama, SRS izražava neslaganje. SRS, kao socijalno odgovorna stranka, smatra da je neprihvatanje povećanja akciza na proizvode koji nisu luksuz nego osnovno civilizacijsko sredstvo, u uslovima globalne ekonomske krize koja pogađa sve građane Srbije nezavisno od njihovog materijalnog položaja, zbog nelogične i neprihvatljive odluke Vlade Republike Srbije da jednostrano, a to je Srbija, primenjuje Prelazni trgovinski sporazum sa EU i na taj način ostane bez značajnih prihoda, morala je pronaći izlaz da se ti prihodi dopune u budžet. Tako će Vlada Republike Srbije povećanjem poreza, akciza i taksa dodatno da optereti stanovništvo Srbije, a sve u nameri da finansira neopravdanu odluku o jednostranoj primeni prelaznog sporazuma sa EU. Građani Srbije će, zbog jednostrane primene Prelaznog sporazum, po najavama iz vladajuće koalicije, plaćati i veći PDV. Jedini izlaz i rešenje za građane Srbije je odustajanje Vlade Srbije od jednostrane primene štetnog Prelaznog sporazuma, jer u trenutnim uslovima ekonomske krize i socijalne bede to predstavlja i za privredu, i za poljoprivredu i za sve građane Srbije težak udarac za ekonomski i finansijski budžet svakog građanina. Povećanje akciza usloviće nova poskupljenja naftnih derivata. Građani Srbije treba da znaju da će plaćati skuplje naftne derivate, jer Vlada Srbije mora da nadoknadi smanjenje prihoda od carina koje gubi jednostranom primenom prelaznog trgovinskog sporazuma sa EU. SRS ne želi da prihvati i da glasa za ovakve zakone. Zbog toga je SRS podnela mnogobrojne amandmane na ove i zakone koji su u proceduri, da bi zaštitila i državu i građane Srbije u uslovima globalne ekonomske krize i teškog socijalnog položaja građana Republike Srbije. Dame i gospodo narodni poslanici, i do sada je siromaštvo bilo jedno od najvećih fundamentalnih problema Srbije. Najugroženije grupe su nezaposleni, zatim Romi, raseljeni, izbeglice, osobe sa invaliditetom i žene. Regionalne razlike su i dalje prisutne i sve izraženije. Srbija prilikom ispitivanja među 118 zemalja, na kojima je ispitivanje izvršeno, nalazi se na 23. mestu, što je gore nego u Makedoniji, Rumuniji i Hrvatskoj. U centralnoj Srbiji je najsiromašnije stanovništvo i tamo procenat iznosi 10,5%. U Vojvodini 8,7% a u Beogradu 4,3%. U Srbiji je u proseku oko 10% stanovništva na granici egzistencije. Znači, oko 700 hiljada ljudi živi na granici bede i siromaštva, a od tog broja 145 hiljada ljudi dobija socijalnu pomoć, a 550 hiljada ljudi samo jednokratnu pomoć i to neredovno, kao što smo skoro pročitali da građani Beograda nisu pred Novu godinu dobili tu jednokratnu pomoć, koja im je po svim zakonima pripadala. Svakodnevno je veći broj nezaposlenih, otpuštanja su postala svakodnevna pojava, a poskupljenja više ne možemo ni da pratimo. Dinar i dalje nastavlja slabljenje prema veru. Građani Srbije su u strahu od bede, nemaštine, gladi i hiperinflacije. Zato u ime grđana Srbije SRS još jednom izražava nezadovoljstvo prema predloženom zakonu i zato je podnela mnogobrojne amandmane, koje ćete kao i ovaj, nadam se, najozbiljnije razmotriti i prihvatiti.
Gospođa Lidija Dimitrijević, po amandmanu gospodina Radulovića.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po amandmanu koji je podneo gospodin Miloš Radulović na član 3, kojim traži brisanje ovog člana. Smatram da bi Vlada Republike Srbije trebalo da prihvati ovaj amandman. Trenutak koji je Vlada Republike Srbije odabrala za povećanje akciza na derivate nafte, uopšte nije pravi. Što se tiče građana koji treba da zbog povećanja akcize plaćaju višu maloprodajnu cenu, trenutak nikada nije pravi. Međutim, nekada je to opravdano. Sada ne postoji nijedan opravdani razlog da se u Srbiji poveća iznos akciza na derivate nafte, jer je povećanje akciza samo način da se nadomeste sredstva koje država Srbija gubi zbog jednostrane primene Prelaznog trgovinskog sporazuma sa EU. Tako građani Srbije pomažu privredi EU, dok je naša privreda u sve lošijem stanju. Novonastala situacija i u Evropi i u svetu, vezana za ekonomsko-finansijske krizu, za građane Srbije nije ništa novo. Građani Srbije već godinama unazad žive loše. Sada kada je kriza u Evropi Srbija treba da bude ta koja će uticati na to da se proizvodi uvezeni iz EU na našem tržištu prodaju po nižim cenama, jer se Srbija odriče dela prihoda od carine na te proizvode. Ogromnu štetu od odluke srpskih vlasti da jednostrano primenjuju Prelazni trgovinski sporazum sa EU imaće svi građani Srbije kao vozači koji derivate nafte koriste za svoje automobile. Međutim, najveću štetu imaće oni koji derivate nafte koriste kao inpute za svoj rad. Među njima najugroženiji će biti poljoprivrednici i prevoznici. Povećanje maloprodajne cene dizel goriva i motornog benzina direktno utiče na povećanje cene poljoprivrednih proizvoda. Oni koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom znaju kako je puno novca potrebno za ulaganje u dizel gorivo kako bi se zemljište obradilo, jer ne može traktor niti da ore, niti da seje bez dizel goriva. U uslovima poremećenih klimatskih faktora potrebna su mnogo češća navodnjavanja poljoprivrednih kultura, a za navodnjavanja je potreban motorni benzin, čija će cena sada biti viša zbog povećanja iznosa akciza. U kakav se položaj sada dovode poljoprivrednici u Srbiji? Njihov položaj nikada nije bio lošiji. Cene svih inputa su visoke i još se povećavaju. Subvencije smanjene, tržišta liberalizovana do te mere da se iz EU mogu uvoziti poljoprivredni proizvodi koji su vrlo, vrlo konkurentni, tj. jeftiniji u odnosu na proizvode proizvedene kod nas. Zašto i ne bi bili jeftiniji kada njihove države subvencionišu njihovu proizvodnju, i to u velikoj meri, kada im uz sve to i naša država pomaže jednostranom primenom Prelaznog trgovinskog sporazuma. Srbija time obezbeđuje tržište za proizvode iz EU, umesto da pronađe tržište za svoje proizvode na kome bi ih plasirala. Srpski poljoprivredni proizvođači sada, pored toga što svoje proizvode ne mogu da izvezu, neće moći ni da ih prodaju na sopstvenom tržištu, jer će oni uvezeni biti jeftiniji, a u uslovima ekonomske krize potrošači uglavnom kupuju proizvode koji su jeftiniji, ne gledajući na to da li su domaći ili su uvezeni. To potvrđuje moju konstataciju da poljoprivredni proizvođači u Srbiji nikada nisu bili u lošijem položaju. Povećanje maloprodajne cene usled povećanja iznosa akcize negativno će se odraziti i na poslovanje prevoznika robe i putnika i taksista. U uslovima tranzicije zbog privatizacije preduzeća u društvenoj svojini mnogo radnika je ostalo bez posla, prepušteno samo sebi. Šestogodišnji proces privatizacije, tokom kojeg je prodato 2.500 preduzeća za ukupno 4 milijarde evra, bio je prema oceni stručnjaka ne samo spor i neefikasan, već i sprovođen po najgorem zakonu koji je Srbija ikada videla. Eksperti tvrde da se Srbija od privatizacije nije ovajdila, kako zbog toga što je Agencija za privatizaciju kontrolisala samu sebe, tako i zbog činjenice da je novac od prodaje već potrošen. Sreća u nesreći je, tvrde znalci, što vlasti ne poštuju zakone, a što će spasiti oko 600 javnih preduzeća da ne završe u stečaju. U Agenciji za privatizaciju dosadašnju prodaju oko 2.500 preduzeća ocenjuju kao uspešnu i ističu da je cenu određivalo isključivo tržište. Nasuprot njima ekonomski stručnjaci tvrde da su ista ova preduzeća prodavana u bescenje i bez jasne državne strategije. Takođe, jedan od profesora na Ekonomskom fakultetu u Beogradu ističe da je jedna od najvećih grešaka odluka da pare idu u budžeta, pa je pitanje šta će se raditi kada izvori presahnu. Socijalne programe trebalo je potpuno odvojiti od kupovnog procesa i zbog svega toga uzeti više para, a onda državnom strategijom i sa istim tim novcem rešiti problem nezaposlenosti. Ovako se u pojedinim preduzećima dobijalo po 100 evra, dok su neki prošli sa 750 evra po godini radnog staža. Neki od njih, koji su dobili mizerne iznose socijalnih programa, morali su da se snađu i da se sami zaposle. Mnogi su odlučili da se bave taksi prevozom, jer su od tih otpremnina mogli da kupe jedino automobil kojim će raditi ovaj posao. U vreme kada je cena tečnog naftnog gasa bila pristojna, ovaj posao se mogao isplatiti koliko-toliko. Problem u ovom poslu predstavlja i velika konkurencija, tako da su zarade male. Sa nižom cenom goriva zarada bi mogla biti solidna, da taksisti mogu da prehrane svoje porodice, ali sa višim cenama to je nemoguće. Ako pogledamo strukturu cene benzina u decembru 2008. godine, videćemo da iznos akcize u maloprodajnoj ceni zauzima 44%. Naša država nije iskoristila mogućnost da snizi akcize letos, kada je cena nafte vrtoglavo rasla, kao što su to učinile mnoge evropske zemlje. Sada će ih povisiti, čime će postati lider u Evropi po udelu indirektnih poreza u maloprodajnoj ceni. Za one koji koriste motorni benzin izgleda da je bilo bolje da je vladajuća većina izglasala prvobitni Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, jer je u njemu prvobitno bilo predviđeno povećanje akciza na 40,50 dinara. U međuvremenu je iznos povećan na 42 dinara. Mnogo je i 40,50 dinara, mnogo je i 42 dinara i zato smatram da treba ovaj član 3. Predloga zakona brisati. Hvala.
Gospođica Nataša Jovanović, još pet minuta je ostalo. Gospodine Šormaz, vi inače nemate dovoljno vremena. Počećemo sa vašim učešćem u raspravi posle pauze. Izvolite.
Hvala vam, gospođo predsedniče. Koleginica Dimitrijević je suštinu usmerila na ono što se zove recesija naše privrede i ako govorimo kako ćemo da punimo budžet u 2009. godini, ceo set zakona svodi se na to koliko će Srbiju da potrese svetska finansijska kriza i da je to, u stvari, kriza industrijskog društva, kriza vrednosnog sistema, kriza kulture i kriza ideologije u glavama onih koji ne znaju šta je ideologija i ne znaju šta treba da ih vodi u budućnost i kako jedno društvo da se usmerava i na šta mi da se oslonimo. Danas je problem taj što niko u Srbiji od naših seljaka neće moći da vas razume, da povećavate akcizu na ono što je njima osnov da bi mogli da obrađuju svoju zemlju, u trenutku kada na svetskom finansijskom tržištu, za razliku od perioda o kojem je Lidija govorila, letnjih meseci, sada vrtoglavo pada cena nafte i naftnih derivata, a vi povećavate akcizu. Kako ćete da objasnite svakom razumnom čoveku da u tim zemljama, a videli smo potez nekih vlada poput nemačke i nekih drugih, gde država interveniše da pomogne svakome, od seljaka, preko radnika i industrije, vi novim nametima, koji su skroz nelogični, idete na to da onemogućite tim ljudima da prežive ovu ili sledeću tešku godinu. Čitajte malo šta pišu ekonomisti kod nas, ekonomisti u svetu, pre mesec dana je jedan od vodećih novinara Gardijana, hajde da uzmemo njega za primer, koji se bavi samo svetskom poljoprivrednom proizvodnjom, govorio o tome da je proizvodnja organske hrane budućnost za svaku zemlju, i ako Srbija ima te mogućnosti i ako se danas u svetu potroši 30% više prirodnih resursa od onoga što može priroda da obnovi, valjda je nama cilj da radimo na tome da stvaramo ono što je potrebno. Mislite da će potražnja za hranom da bude manja u ovoj situaciji kada je teška ekonomska kriza? Neće, zato što ljudi moraju da jedu i decu da prehranjuju. To je još jedan od paradoksa. Sve drugo će da bude sa izuzetno smanjenom tražnjom. Videli ste šta rade sve svetske kompanije, od autoindustrije, preko proizvođača tehnike, bele tehnike itd, sve više će da daju tih boniteta i da stimulišu ljude da kupuju te proizvode. Šta će biti sa hranom? Vraćamo se na ono - bazna proizvodnja hrane za srpskog poljoprivrednika, seljaka bilo gde u svetu je mnogo teška, potrebno je mnogo rada. Taj sirov proizvod koji iznese na tržište, da li je u pitanju stoka, prodaja na stočnoj pijaci, govorim o sirovini, da li je u pitanju voće, povrće, to je izuzetno jeftino i sada na tržištu nema, pogotovo kod nas u Srbiji zbog ovog uvozničkog lobija, tu pravu realnu vrednost, koliko je uloženo energije, koliko je uloženo repromaterijala, koliko je bilo potrebno tog višemesečnog rada da bi se taj proizvod stvorio. S druge strane, kada dođete u prodavnicu, cena hrane je visoka. Dakle, taj prerađeni proizvod je izuzetno skup. Valjda mi, kao država koja zna da skoro jedna trećina, možda čak i više našeg radno-aktivnog stanovništva živi u tim ruralnim područjima, u selu, sada imamo, gospođo Đukić-Dejanović, dobili smo pre izvesnog vremena Predlog zakona o poljoprivrednoj proizvodnji, odnosno poljoprivredi u ruralnim područjima, valjda to treba da nam bude putokaz, jer to stoji u onoj nacionalnoj strategiji za pridruživanje za evropske integracije, na šta mi treba da se baziramo. Upravo država svega drugog treba da se odrekne, da smanji javnu potrošnju, da se malo zavrnu slavine ministrima i direktorima javnih preduzeća u Srbiji koji pljačkaju i otimaju, a da se seljaku pomogne. Zaista je neprimereno i u pravu su kolege iz DSS koje su predložile brisanje ovog člana 3. jer je danas, o tome govorimo, svakom seljaku neshvatljivo da jedan jedini dinara povećate cenu za ono što je njemu najpotrebnije. Mi smo, takođe, predložili da se taj član briše, to je amandman u istovetnom tekstu, jer smatramo da u ovoj i narednim godinama Srbija treba da ima isključivo izrađenu i na najbolji mogući način preciziranu strategiju razvoja poljoprivredne proizvodnje i kako mlade ljude da vratimo na selo. Uostalom, prvih pet godina civilizacije vam dovoljno govori. Svi su se bavili poljoprivredom i svako je imao farmu. Pogledajte gde smo mi danas i u Srbiji unazad 50 i više godina od dolaska komunista na vlast, a očigledno je da se sad ništa nije promenilo, ili su neki... (Predsednik: Vreme) neokomunisti na vlasti ili vi imate istu logiku, da uništavate male poljoprivrednike, male posede i da im ne date mogućnost da žive. Hvala.
Zahvaljujem. Do 15.00 časova pauza, a onda nastavljamo rad. Gospodin Dragan Šormaz će biti privi učesnik u raspravi.
Poštovani narodni poslanici, nastavljamo rad sednice u popodnevnom delu. U prepodnevnom delu zastali na raspravi u pojedinostima o amandmanu na član 3, amandmanu koji su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Arsen Đurić, Miloš Radulović i Aleksandar Pejčić. Reč ima Dragan Šormaz.
Poštovani građani Srbije, kome drugom da se obratim, iz Vlade nema nikoga, a od narodnih poslanika može da se vidi koliki je broj u sali. Javljam se po amandmanu kolege Arsena Đurića iz poslaničke grupe DSS i u nadi da ćemo ubediti, ako ne apsolutno nesposobnu Vladu Republike Srbije, onda poslaničku većinu, koja je u nekoliko navrata pokazala da može da, bez obzirana negativno mišljenje Vlade, usvoji neki amandman opozicije, da usvoji i ove amandmane koje je podnela DSS, jer svi zajedno moramo da znamo da budžet nije sve u ekonomskoj politici jedne zemlje. Jednostavno nije. Mnogo toga ima što čini ekonomiju i ekonomsku politiku jedne države. Ovim predlozima zakona, koji su sada na dnevnom redu, Vlade Republike Srbije, koja ne samo što nije prisutna na sednici Narodne skupštine, nego je i apsolutno nesposobna, ponavljam po drugi put, svrha je samo jedna, punjenje budžeta, lošeg budžeta Vlade Republike Srbije koji smo doneli, u što je većem mogućem obimu, pošto već svi znaju da onako kako je predviđen, kao što ni ovaj za 2008. nije realizovan na način na koji je predviđen, ni ovaj neće biti realizovan, niti napunjen na način na koji je predviđen, a Vlada Republike Srbije ovim predlozima zakona ulazi u čitavu seriju grešaka koje pravi još od septembra. Podsetiću vas da je ova vlada donela pred ovaj dom i da se opozicija tome žestoko suprotstavila, pa i privredni ljudi u Srbiji, izmene i dopune Zakona o doprinosima, kojim je omogućeno onim pravnim licima ili privrednim subjektima, kojinisu na vreme regulisali svoje obaveze prema zaposlenima u tom smislu i prema državi i državnim fondovima, da te svoje obaveze izmire do kraja 2008. godine, a da im država zauzvrat otpiše sve one kamate koje su imali. Mi smo govorili da je taj predlog zakona veoma loš, da će izazvati suprotan efekat, da se privilegijom takvih privrednih subjekata koji ne posluju na zakonom predviđen način i ne ispunjavaju svoje obaveze prema državi i zaposlenima na zakonom predviđen način, i normalan način svugde u svetu, u suštini u neravnopravan položaj stavljaju oni koji su redovno, pošteno i na zakonit način obavljali svoj posao. To može izazvati suprotan efekat i izazvalo je suprotan efekat. Izazvalo je, jer budžet u 2008. nije punjen onako kako je predviđeno i povećao se, umesto da se smanji, broj privrednih subjekata koji su počeli na takav način da duguju, jer je bilo potpuno logično. Odmah su se pojavili, i to su upozoravali privrednici i udruženja privrednika u Srbiji (može li, predsedništvo, malo tiše) da će se to dogoditi i da to ne treba raditi. Dogodilo se, zaista se dogodilo. Povećao se broj privrednih subjekata koji je prestao te obaveze da uplaćuje. Povećao se. Šta se sada dešava? Sada ovim zakonom treba povećati akcize. Zašto? To je svima jasno. Zbog nesposobnosti Vlade Republike Srbije, koju predvodi Boris Tadić, kada smo upozoravali da svetska ekonomska kriza stiže u Srbiju, da je stigla u Srbiju, govoreno je da širimo paniku, da se služimo demagogijom, da pokušavamo da diskreditujemo novoizabranu vlast i formiramo vladu koja će voditi računa o socijalnim pravima i zaštititi svakog građanina pojedinačno. Sve se suprotno dešava. Govorili smo tada - ljudi, stigla je ekonomska kriza. Ona nije počela da bi bilo koga iznenadila u septembru-oktobru. Oni koji prate to, a znamo da su vlade dužne to da prate, znaju da je ta kriza počela još 2007. godine u SAD i da je samo ovo što se dešavalo u 2008. bilo ojačavanje te krize, a prava recesija je 2009. Jer sada kada se urade bilansi kompanija, banaka, osiguravajućih društava, pa kada vide šta su sve izgubili 2008, kreće recesija u 2009. godini. To je nešto što se i ranije dešavalo i što je bilo predvidivo za svakoga ko se malo barem malo razume u ekonomiju, a očigledno da u ovoj vladi, koja stalno priča kako vrvi od eksperata, od toga nema ništa. Nisu uopšte kao vlada bili spremni da zaštite ovu državu. To je realnost. Pogledajte novine koje su vam čak i naklonjene, dve decenije su vam naklonjene, pogledajte naslov u "Vremenu". U novembru, kada je Vlada Republike Srbije i ova prazna stolica ovde, ne obećala, nego potpisala Prošireno dejstvo kolektivnog ugovora, kada je obećala i potpisala regrese i topli obrok, u to vreme su uveliko skidali sa asfalta brokere u Njujorku koji su se bacali sa zgrada. Kako je to moglo da vas iznenadi u novembru? Kako ste mogli u novembru da imate takav potez? Sada posle nekoliko dana to ne može i onda rasprave sa privrednicima, rasprave sa sindikatima, nategnuta situacija. Ko je kriv? Skupština. Vrši opstrukciju, da nije Skupštine ništa, sve bi bilo u redu. Naravno, jer jedino u Skupštini, i uz ove medije koje imamo, čuje se o tome šta i kako radite. Sada ste pristali, jedan deo Vlade, pre svega u DS, i te kako je razmišljao da ne radi ovo što se sada dešava. Sami znate da su vam koalicioni partneri iz G17 plus rekli mora i vi ste čučnuli i rekli mora, vezano za jednostranu primenu trgovinskog sporazuma SSP-a sa EU. O tome vam pričamo danima. To ne košta samo tih 300 miliona evra Srbiju. To košta mnogo više. To košta svakog građanina Srbije pojedinačno, siromašnog građanina Srbije najviše, jer će oni bogati sada moći da plaćaju automobile iz EU za 10% jeftinije i sedam koma nešto, ali to obični građani Srbije, 90% njih iovako ionako ne rade. Ali će zato, zbog povećanih akciza na gorivo, morati da plaćaju skuplje gorivo na pumpama, a samim tim će morati naravno i privreda, a ako plaća privreda šta ćemo dobiti sledeće? Naravno da ćemo dobiti veće cene privrednih proizvoda. Ne, nego će gospodin Mišković da se odrekne marže u svojim trgovinama, baš da vidimo i to čudo. On je najveći, ali ima ih još, nije jedini. Da li treba voditi računa o njima ili o najsiromašnijima? Da li ste vi obećali u kampanji pristupne fondove EU? Jeste, obećali ste. Gde su? Šta je sa njima? Vi dajete 300 miliona evra para srpskih EU. Vi pomažete EU. U svetskoj ekonomskoj krizi ispada da Srbija pomaže EU ovim predlogom zakona, a ne EU Srbiju. Sve ste okrenuli naopako. Tačno pet puta sam postavio pitanje sa ove govornice, na osnovu ekonomskih mera koje je predvidela Vlada Republike Srbije za 2009. godinu, koliko će novozaposlenih ljudi u Srbiji biti 2009. godine na osnovu obećanja koje ste dali u izbornoj kampanji od 200 hiljada zaposlenih. Ne mora 200 hiljada u prvoj godini, ali nešto mora. Obećali ste. Nema odgovora uopšte. Kažu mi kolege iz opozicije - aman, čoveče, nemoj to više da ih pitaš, kako da ti odgovore, šta da ti odgovore? Znači, mnogo teško pitanje. Povećava se broj nezaposlenih i još će se više povećati. Cela Evropa spušta PDV, cela Evropa spušta kamate, spušta opterećenje privredi, upravo da se ne bi gubila radna mesta, ovde se radi obrnuto. Privreda se opterećuje, privrednici se opterećuju. Juče sam govorio, sada može da izađe bilo ko iz vladajuće većine da kaže - nije tako, biće ovako, ali meni je danas poruku poslao privatnik, neću reći koji, da ne bi imao probleme, koji je od dve svoje firme jednu zatvorio. Jednostavno čovek kada je video još ove mere koje spremate da uradite, kada je sve stavio na papir on je izračunao da je gotovo, da njemu sledi bankrot, likvidacija, propast preduzeća i poslao mi je poruku kojom podržava sve što sam juče rekao i traži da vršimo još veći pritisak na Vladu da se spusti PDV, da se ne donose ovi loši zakoni. Ako niste uradili budžet kako treba, a niste, dajte rebalans budžeta koji će zaista biti restriktivan. Povećali ste broj zaposlenih u javnom sektoru, povećali ste od maja naovamo, umesto da se smanji. Povećali ste potrošnju u javnom sektoru, umesto da se smanji. Ovo je jedina država u svetskoj ekonomskoj krizi, u trenutku svetske ekonomske krize na teritoriji Evrope koja povećava javnu potrošnju umesto da je smanjuje. Možete da vrtite glavom koliko hoćete, to objasnite preduzetnicima. Vi povećavate javnu potrošnju, ako je neko i povećava, povećava je po pitanju socijalnih davanja i pomoći ugroženih kategorija svoga društva i pomoći onih koji ostaju bez posla. A ovde kome se ovde pomaže? Direktno ovim merama i direktno ovim zakonima je najugroženija privreda i metalski kompleks Srbije, i to baš interesantno gradovi kao što su Niš, Kraljevo, Čačak, Kruševac, moje Smederevo. Pitajte potpredsednika Vlade iz DS da li je tačno, ne samo da nije tačno ono što je izgovorio predsednik Republike u svom novogodišnjem intervjuu na RTS-u vezano za "US Steel"da u Košicama fabrika staje, kao i u Smederevu; usporava, ali ne staje. U Smederevu su zaustavili obe visoke peći i stavili ih na onaj tih hod. Ne samo to, nego pored zagađenja koja čine Smederevu, a ne ispunjavaju one uslove koji su predviđeni svugde, pa i kod njih u Pitsburgu koji su predviđeni, ne samo to, nego planiraju, a pitajte potpredsednike iz DS Vlade da li je to tačno ili ne, da ceo pogon, koji je verovatno najsavremeniji u Evropi, hladno valjanog lima, tzv. hladnu valjaonicu pakuju i prevezu u Slovačku ove godine. Koliko će to smanjiti broj zaposlenih u toj fabrici, koliko će smanjiti prihod ovom budžetu i ovoj državi od firme koja je bila najveći izvoznik, i pored svega toga planiraju da naprave koksaru u krugu fabrike, samo jedna postoji na teritoriji istočne Evrope i nigde više, jer su takve fabrike najveći zagađivači životne sredine. Tako oni gledaju na nas. Razlog zašto se tako ponašaju je način na koji ste im prodali železare. Inače, pokojni predsednik Vlade i predsednik DS, Zoran Đinđić, bio je protiv toga. Znate da je on išao i u "Tisen Krup", to je prva poseta koju je napravio kao izabrani predsednik Vlade, otišao je u Nemačku da pregovara sa Nemcima o prodaji železare, ali ste na silu koja je načinjena ovoj državi, na jedan potpuno nezakonit i katastrofalno loš način, tu fabriku prodali "US Steel"-u za 20 puta nižu vrednost nego što je procenjena od strane "Deloitte&touche". I, završavam, onda ste doveli sad i čitavu fabriku, je l' šta, hoćete li vi možda Amerikancima da kažete da to ne rade. Vi? Hajde da vidim i to čudo. Meni je potpredsednik Vlade rekao da se muči. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, vreme na raspolaganju vašoj poslaničkoj grupi je iskorišćeno.) Ponavljam još jednom, ovim zakonima, završavam, izvinjavam se, mada smo imali četiri amandmana vezana, sat vremena, nema veze, završavam, biće manje od tih sat vremena, budite ubeđeni, završavam, još jednom ovom rečenicom, ovim predlogom zakona Srbija finansira EU, Srbija pomaže EU sa najmanje 300 miliona evra. Zahvaljujem.
Izvinite, narodni poslaniče, za ometanje našim međusobnim razgovorom tokom vašeg izlaganja, radilo se o razmeni informacija. Obaveštavam i Narodnu skupštinu, na osnovu člana 85. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, danas ćemo raditi i posle 18.00, a raspravom po tački koja u tom trenutku bude bila na dnevnom redu, ali ne dalje od 20.00 časova. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Dakle, radi se o amandmanu na član 3. Narodni poslanik Dragan Šormaz je rekao da ima vezane amandmane. Dakle, u istovetnom tekstu su amandmane podneli, jedan isti amandman, četiri poslanika jedne poslaničke grupe, i tumačenje je da svaki amandman nosi po svojih 15 minuta za svaku poslaničku grupu, odredbama Poslovnika, ali vezanih amandmana ne može da bude. Narodni poslanik Zoran Krasić, izvolite. Narodni poslanik Zoran Antić, posle njega. Samo vas molim da kažete po kom od četiri istovetna amandmana se javljate za reč u raspravi.
Javljam se povodom amandmana poslanika Arsena Đurića, s obzirom da je gospodin Šormaz pričao o tom amandmanu, zato što su oni poprilično slični i sa amandmanima drugih poslaničkih grupa, to je više tama za predstavnike Vlade, a ne za narodne poslanike. Tačno je, nekoliko poslanika je podnelo amandman na član 3. Predloga zakona. Tim članom Predloga zakona vrši se izmena člana 9. Zakona o akcizama, a to je član koji se odnosi na akcize na derivate nafte, na derivate nafte plaća se akciza. Ovim predlogom zakona Vlada traži da se kod motornog benzina akciza poveća sa 27,50 na 42 dinara po litri, da se kod dizel goriva sa 16,66 dinara podigne na 26 dinara po litri tog goriva i kod ovih ostalih frakcija je ostalo 32 dinara, a kod tečnog naftnog gasa za pogon motornih vozila predlaže se da akciza bude 13 dinara po kilogramu, pošto postoji razlika u načinu kako se izražava količina goriva i tečnog naftnog plina, to je plin koji koriste putnički automobili. Sve bi ovo moglo da se na neki način shvati kao poruka, s obzirom da kod prihoda od carine u 2009. godini Vlada računa na realni pad prihoda, onda po logici nekoj, da bi se nadomestio taj nedostatak sredstava, predlaže se povećanje akciza. Akcize su najinteresantnije baš kod ovih proizvoda iz člana 9. Videli ste da je predloženo značajno povećanje, da bi se, pre svega, namirilo ono što je Vlada planirala u 2009. godine da bude budžetska potrošnja. Znači, u odnosu na 2008. godinu imamo realni porast javnih rashoda koji se finansiraju iz budžeta Republike Srbije. Samo da podsetim da je nekoliko puta za proteklih sedam i po godina povećana državna administracija, da što se tiče obaveza koje se podmiruju preko budžeta, a tiču se socijalne politike, nije došlo do nekog značajnijeg pomeranja, te možemo zaključiti da ovo povećanje akciza poprilično nema nekog opravdanja. Zamolio bih, pošto će verovatno još sat i po trajati rasprava oko člana 3. Predloga zakona, da svi koji učestvuju u raspravi imaju u vidu i odredbu člana 17. postojećeg Zakona o akcizama, jer to je član koji reguliše indeksaciju akciza koja se, po nekom automatizmu, sprovodi jedanput godišnje. Poslednja indeksacija čini mi se da je bila u februaru 2008. godine. Posebno bih skrenuo pažnju na odredbe stavova 2. i 3. člana 17. koje propisuju, ako mogu tako da kažem, i tzv. vanrednu indeksaciju, za slučaj kada dođe do pada proizvođačke cene derivata nafte izazvanog pre svega poremećajem na tržištu sirove nafte. Onda imamo varijante kada se ta akciza povećava na bazi ovlašćenja koje je zakonom preneto Vladi i kada se umanjuje. Mislim da član 9 sa ovom intervencijom i član 17. Predloga zakona moraju jedinstveno da se sagledavaju tokom današnje rasprave. Zašto? Zato što ta dva člana, praktično, treba da omoguće prihode po akcizama kako je planirano budžetom Republike Srbije. Moram da vam skrenem pažnju da smo u toku 2007. i 2008. godine bili u situaciji da se obogatimo sa jednim iskustvom, jer je cena sirove nafte po barelu išla do nekih 130-140 dolara, čini mi se, naravno, u zavisnosti od situacije na Bliskom istoku, i ne samo situacije na Bliskom istoku, u zavisnosti od rata, od politike članova OPEKA i činjenice da se sagledavaju svetske rezerve sirove nafte i da sve procene ukazuju da, pored nekih novih nalazišta koja treba da se otvore i treba da se traže, na svim drugim lokalitetima možemo pričati o ograničenim izvorima, tako da ova promena cene sirove nafte na svetskom tržištu sigurno će da se odrazi i na naše tržište. Vi se sećate da smo u toku 2008. godine, verovatno neću mnogo pogrešiti ako kažem, gotovo svakog meseca imali promenu maloprodajne cene derivata nafte. Mislim da smo čak jedanput ili dvaput imali dva puta u toku meseca zbog tog drastičnog skoka. Mora da se uzme u obzir i da nabavka sirove nafte, kupovina sirove nafte, bez obzira da li ide preko berze ili ide na neki drugi način, jedna je cena kada se ugovori, druga je cena kada se isporuči. I to, takođe, utiče na maloprodajnu cenu derivata nafte. Da se vratimo na to zašto mi smatramo da je ovo povećanje akcize neopravdano. Ono je neopravdano iz prostog razloga što, u uslovima kada svi razmišljaju o tome kako da se preživi 2009. godina na globalnom nivou – malo će zemalja imati pozitivnu stopu rasta bruto društvenog proizvoda, vidite da se i kod nas luta sa tim procenama koliko će doći do realnog rasta bruto društvenog proizvoda, bez obzira na promenjenu metodologiju izračunavanja bruto društvenog proizvoda, čini mi se od juna 2001. godine – sva ova kretanja ukazuju da država mora da reguliše i onaj deo koji se tretira kao trošak ili kao rashod. Mora da se ograniči u svojoj potrošnji. Kada ovde pričamo, barem mi iz SRS, o potrebi ograničavanja javne potrošnje, pre svega mislimo na budžet, mi mislimo ne na socijalne komponente našeg budžeta, ne na one transfere koji su definisani materijalnim propisima, gde postoji obaveza države, već, pre svega, mislimo na one pozicije, a samo kao asocijaciju za razmišljanje, to su, pre svega, one pozicije – usluge po ugovoru, službena putovanja, neopravdano veliki broj zaposlenih, razmnožen broj agencija za proteklih šest-sedam godina, povećanje broja zaposlenih i činjenicu da za mnoge državne poslove ili neke procene koje bi trebalo da rade državni organi, angažuju se razne agencije sa strane, da tu treba tražiti prostor za smanjenje javne potroše, i to ove direktne javne potrošnje, te na taj način omogućiti da se ne povećava akciza, da se ne povećava i stopa poreza na dodatu vrednost. Jer moram da podsetim javnost da i kada se donosio Zakon o porezu na dodatu vrednost, pre nekoliko godina, kao stranka smo predlagali da ta stopa ne bude 18%, nego smo rekli da krenemo sa 14%, pa da vidimo u perspektivi da li treba da se menja na gore. Ovako smo sada došli u jednu situaciju, krenulo se sa 18%, zadovoljili su se neki apetiti i sada se javlja kao problem nedostatak sredstava, i javljaju se ovakva razmišljanja oko poreza na dodatu vrednost, a znate i sami da, što sa onom nižom, što sa onom višom stopom poreza na dodatu vrednost, gotovo da je obuhvaćeno preko 90% svih, ako mogu da kažem, i roba i usluga. Mislimo da mora štedljiva politika da se vodi, jer ukoliko se ta politika ne vodi na taj način, onda dolazimo u situaciju da od materijalno-pravnih propisa, koji moraju da imaju relativno dug vremenski period garantovane nepromenljivosti, mi dolazimo sada u situaciju da se, zbog Zakona o budžetu, svake godine menja 10-15 materijalnih propisa koji treba da predstavljaju relativno trajnu vrednost. Jer ako neko treba da planira svoju proizvodnju za nekoliko godina, on mora da zna - stopa PDV neće da se menja, akciza neće da se menja, porez na imovinu neće da se menja, porez na dohodak građana neće da se menja, porez na dobit preduzeća neće da se menja. Znači, on mora da zna šta su to njegovi, ako mogu da kažem, "fiksni troškovi poslovanja", vrlo specifični, ali ipak oni troškovi na koje on mora da računa. Samo da vas podsetim, mi smo pre nekoliko meseci ovde doneli dva zakona kojima smo odložili izmirivanje nekih obaveza po osnovu obaveznog zdravstvenog osiguranja i po osnovu poreza. Mislim da je to u zbiru negde oko 45 milijardi dinara, tako da onaj ko bude uredan može da računa da će da mu se otpiše ono što je dospelo do 31. 12. 2008. ili 2007. godine, nije ni bitno. Bitno je da postoje neki mehanizmi i da mora dugoročno da se razmišlja, jer ako se svake godine dva puta menja Zakon o akcizama, onda bi Privredna komora morala da organizuje štrajkove, morala bi da organizuje demonstracije privrednika, jer oni nemaju stabilne uslove poslovanja. Kako se promeni ideja o izgledu budžeta, tako se menja materijalni propis dugoročnog karaktera. Mi se, naravno, bunimo protiv toga, podižemo glas i kritikujemo Vladu. Sada bih skrenuo pažnju na još neke momente koji nemaju možda direktne, ali imaju indirektne veze sa ovim. O čemu se radi. Ako se iz budžeta forsiraju neke "kapitalne investicije" i za to obezbeđuju neka sredstva sa strane ili Vlada pokušava da glumi dobrog kreditora svojim sredstvima, ili preko nekog javnog preduzeća, pa onda oni koji se upuste u tu operaciju, poput putara, građevinaca itd, da bi ostali u tom poslu moraju da uzimaju komercijalne kredite i da se mole kada će država, što direktno, što preko paradržavnih organa, da ispuni svoju obavezu za izvršeni rad i usluge, i onda dolazimo u situaciju da se svi uspešni rezultati nekog poslovanja sele u banke. Sve se preselilo kod banaka. Videli ste, putari kažu ne znam koliko milijardi je dug države prema njima. Vidite ko zarađuje, nije zaradio onaj ko je radio, koji je organizovao posao, nego onaj ko je bio vlasnik kapitala i ko je mogao tim kapitalom da finansira ovo. Stičem utisak da ovom vladom rukovode bankari, trgovci dušom. Mogu da vam dam još jedan primer. Uzmite štampane medije u Republici Srbiji, ne računajući dva-tri koja imaju privilegovani položaj, svi drugi su zavisni od nekoliko preduzeća koja se bave distribucijom novina. Po pravilu, tu se duguje 45-70 dana. Štamparije traže pare odmah, ima listova koji duguju po dva meseca. Da bi obezbedili izlaženje, oni moraju da uzimaju bankarske kredite. Kada im posle 60 dana distributer novina vrati njihove pare, oni su namirili praktično banku. Da bi opstali, žive od onih reklama koje mogu da naplate. Tako ste počeli da gasite i medije. Da budem još precizniji, ako uzmete šta ste radili u 2008. godini, šta ste zaradili, radili ste za Vladu Republike Srbije. Nema zarade. Zarada postoji samo kod onih privrednika koji su zagarantovanu dobiti gotovo planirali kao fiksni trošak poslovanja, pa šta ostane neka ide na struju, na poreze, i na zaposlene, kao vlasnik kapitala zgrabio sam ono što sam očekivao i planirao u toku ove godine ili ovog meseca. Tako se ne vodi ekonomska politika. Kada bi se tako vodila ekonomska politika, onda malo ko bi mogao da kaže da na nekoj teritoriji postoji neka država.
Reč ima narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, nemoguće je ne reagovati na ovaj amandman koji su podneli moje kolege iz DSS i nemoguće je ne podržati ovaj amandman, ne podržati ga i kao narodni poslanik, a ubeđen sam da govorim u ime svih poslanika SNS-Tomislav Nikolić, jer on podrazumeva ukidanje akciza na derivate nafte. Derivati nafte i akcize, koji su predviđeni ovim članom zakona, uvećavaju se čak za 60% konkretno za dizel gorivo, na motorni benzin za 52%, a na tečni naftni gas 30%. Na ovaj način bitno se uvećavaju troškovi naše privrede, troškovi proizvodnje. Na ovaj način bitno se smanjuje kupovna moć i to je naravno neprihvatljivo za SNS-Tomislava Nikolića. Želeo bih da kažem da na ove akcize ide i porez na dodatnu vrednost, jer se samim tim uvećava poreska osnovica i da će ove akcize na taj način biti još veće i još više će opteretiti privredu i građane Srbije. Isto tako, čini mi se da je neprihvatljivo da smo juče imali jedan zakon kojim smo poklonili EU 25 milijardi dinara, a da danas imamo zakon kojim od naših građana uzimamo 14 milijardi dinara. Ovaj i ovakav zakon, ili sličan zakon, imali smo i pre godinu dana, ako se sećate, čini mi se isto tako u januaru 2008. godine imali smo promene akcizne politike, uvećanje akciza. I šta smo posle toga imali u 2008. godini? Jednim delom zahvaljujući i tom uvećanju inflaciju, drugim delom zahvaljujući uvećanju javne potrošnje imali smo ogromnu inflaciju u prvom polugodištu 2008. godine, a u drugom polugodištu 2008. godine Vlada je ekonomskom politikom nastojala da tu inflaciju suzbije na jedan jednocifreni iznos, ali je cena za suzbijanje te inflacije bila katastrofalna. Imali smo u oktobru i u novembru izuzetan pad industrijske proizvodnje, imali smo činjenicu da smo u 2008. godini u odnosu na 2007. godinu imali manje otvorenih radnji, a više zatvorenih, kao što rekoh, u 2008. nego 2007. godine, da je taj trend naročito pojačan u zadnjem kvartalu 2008. godine i da je očigledno da naša privreda, da naši preduzetnici ne mogu da opstanu sa ovakvom ekonomskom politikom Vlade. Ko može da ima korist od ovakve akcizne politike, od uvećanja akciza? Naravno, budžet koji nije dovoljno restriktivan, pokazaće se to već u prvom tromesečju, rekao bih, 2009. godine. Naravno, političari će imati veći deo novca da raspolažu, imaće državna administracija, ali neće imati, pre svega, građani Srbije, koji će na ovaj način dobiti inflaciju, skuplje proizvode, manji životni standard. Ali, ono što je najopasnije, povećanjem akciza, povećanjem poreza utiče se pre svega na našu privredu, koja je ionako već poprilično nelikvidna. Radimo ono, ili naša Vlada ekonomskom politikom radi ono što ne rade ostale zemlje u Evropi koje se bore protiv svetske ekonomske krize. Smanjujemo investicije umesto da ih uvećavamo. Opterećujemo privredu umesto da je rasteretimo i da omogućimo da se sačuvaju radna mesta i da privreda bude likvidna. Uz ovakav kurs, koji i sami vidite, u toku januara već je nepunih 20% veći nego u prethodnoj godini, uz ovakvu politiku i akciznu, pa možda i poresku, jer se najavljuje povećanje poreza na dodatnu vrednost, uz ovakvu javnu potrošnju, bez sumnje, imaćemo velika inflatorna očekivanja. Ta inflatorna očekivanja, kao i u prethodnoj godini, suzbijaće se restriktivno monetarnom politikom. Suzbijanje inflacije mora da prati i pad industrijske proizvodnje, mora da prati pad privrednog rasta, pad bruto domaćeg proizvoda. Sve će to da se odrazi na pojačavanje recesije, na smanjenje broja radnih mesta, na nove otkaze i na veću stopu nezaposlenosti u narednoj godini. To je neprihvatljivo za SNS. Vlada mora hitno da menja ekonomsku politiku. Ovu ekonomsku politiku sprovodi već osam godina, oslanjajući se pre svega na zaduživanja i na privatizaciju, prihode od privatizacije. Moramo da se okrenemo svojoj privredi. Moramo da smanjujemo i javnu potrošnju ukoliko želimo da sačuvamo i ovo privrede što trenutno imamo. Još jednom da ponovim, SNS-Tomislava Nikolića neće glasati za ovaj zakon koji podrazumeva nova opterećenja za privredu i građane Srbije. Hvala vam. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Da li se još neko javlja za reč? Aleksandar Pejčić ima reč. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, obratio bih se i predstavniku Vlade, ali ovde nemamo predstavnika Vlade, očekivali smo u najmanju ruku da ovde dođe gospođa Dragutinović i da nam da neke odgovore na pitanja koja su nam i te kako bitna za današnju sednicu. Nemamo predstavnika Vlade, možda će neki dežurni ministar u trku da dođe ovde i da nam da neke adekvatne odgovore. Ono što sam očekivao danas je da će na dnevnom redu biti u stvari rebalans budžeta. Onaj budžet koji smo usvojili 2008. je izuzetno loš i očekivao sam da će Vlada proslediti ovoj skupštini rebalans budžeta, kako bi ga iole malo poboljšala, da brani ono što se ne može braniti. Vlada nam je ponudila određeni set zakona, to su ti prateći zakoni što se tiče budžeta, ili ako hoćete, taj set ekonomskih zakona koji ima samo jedan jedini cilj, a to je da nadomesti sredstva koja ćemo izgubiti jednostranom primenom Sporazuma o stabilizaciji. To je jedini cilj ovog seta zakona koji nam je Vlada danas ponudila. Naime, Srbija jednostranom primenom Sporazuma o stabilizaciji, kao što svi znate, gubi negde oko 300 miliona evra. To za srpsku privredu nisu male pare, to su velike pare, a nadoknadiće ih privreda Srbije i građani Srbije kroz razne prihode i poreze. Da objasnimo građanima Srbije dokle će trajati jednostrana primena Sporazuma o stabilizaciji. Trajaće do onog trenutka dok sve zemlje EU ne verifikuju ovaj sporazum o stabilizaciji u svojim parlamentima, kao što je ovaj naš parlament. Za sada imamo nagoveštaj da Holandija to neće nikako učiniti. Ovih dana imamo i izjavu gospođe Doris Pak, koja je rekla da Srbija između ostalog mora da sarađuje i sa Kosovom, što znači da Sporazum o stabilizaciji uskoro neće biti verifikovan i da Srbija neće uskoro ući u EU, jer imamo jedan novi uslov. Pošto će ovaj set zakona najviše pogoditi privredu Srbije i jednu njenu granu, a to je poljoprivreda, pokušaću da vam kroz jedan plastičan primer iz kraja iz kog dolazim objasnim kako će pogoditi moj kraj ovaj sporazum o stabilizaciji. Naime, dolazim iz jednog devastiranog područja, iz Leskovca, grad koji je peti po veličini u Srbiji, grad koji je nekada imao razvijenu tekstilnu industriju, grad koji ima 144 naseljena mesta, tj. 144 sela, i pošto je cela privreda devastirana, mnogi građani opštine Leskovac, tj. poljoprivredni proizvođači, počeli su da se bave primarnom poljoprivrednom proizvodnjom. Normalno, prethodne dve vlade Vojislava Koštunice su im omogućile da se na adekvatan način bave poljoprivrednom proizvodnjom, na taj način što su ih motivisali kroz razne subvencije, zatim opredeljeni su krediti sa grejs periodom od tri do pet godina i to su bili povoljni krediti koje su građani Jablaničkog okruga i građani Srbije i te kako koristili. Podsetiću vas da je poljoprivreda jedina grana u Srbiji koja ima suficit u izvozu, negde oko 450 hiljada dolara, nije nešto puno, ali ipak smo tu krhku privrednu granu stavili na staklene noge. Međutim, ovim budžetom, pošto je Vlada smanjila budžet za poljoprivredu za 25%, mi smo te staklene noge polomili i poljoprivreda teško da će moći da se izvuče iz tog gliba. Znači, kao što rekoh, dolazim iz Leskovca, grada koji je poznat po proizvodnji ratarskih kultura, po proizvodnji paradajza, paprike, po proizvodnji voća kao što su višnje, jabuke, kruške. Reći ću vam podatak da Jablanički okrug ima negde oko milion stabala višanja, oko 500.000 stabala krušaka, jabuka, šljiva. Imamo i kvalitetne poljoprivredne proizvode, kao što je rakija "Viljamovka", koja se proizvodi u Agrokombinatu "Porečje-Vučje", imamo najkvalitetnije roštilj meso, kao što svi znate, Leskovac je poznat po roštilju. Sada se postavlja pitanje kako će poljoprivrednik iz leskovačkog kraja reagovati na ovaj sporazum o stabilizaciji i šta će dobiti, odnosno šta će izgubiti primenom ovog sporazuma o stabilizaciji. Izgubiće puno. Kao što sam rekao, mi smo jedni od najvećih izvoznika višanja, i ako sada imamo nelojalnu konkurenciju na našem tržištu, jer najveći proizvođači višanja u Evropskoj uniji su Mađarska i Poljska, i ako pokušamo sada da uvezemo tu višnju iz Poljske i Mađarske, biće mnogo, mnogo jeftinija, jer je subvencionirana od strane njihove države, jer se ne plaća carina za uvoz te robe ovde na našem tržištu. Bojim se da ćemo, kao što rekoh, poljoprivredu, koju smo stavili na ionako nezdrave noge, srozati na dno. DSS je ponudila paket mera, paket rešenja zakonskih kako bi pomogla građanima Srbije, jer ide u susret problemu, a problem je, kao što znate svi, svetska ekonomska kriza i mi smo u tom smislu podneli određeni broj zakona kojim bi malo pomogli privredi Srbije da bi te negativne ekonomske efekte sveli na minimum. Tako je DSS 13. 11. 2008. godine podnela Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Narodnoj banci Srbije, 6. 11. 2008. godinePredlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o porezu na dohodak građana, 31. 10. 2008. Predlog odluke o obrazovanju komisije za praćenje svetske ekonomske krize i 8. 10. 2008. zakon o osiguranju depozita. Na mnoge ove zakone predstavnici Vlade su se smejali, zar ne, gospodine Iliću, rekli su da nisu dobri i kvalitetni. Međutim, videli smo u kasnijem periodu da je Vlada upravo te zakone ponudila nama ovde kao jedno dobro i kvalitetno rešenje. Ono što sam takođe primetio je da ova socijalno odgovorna, ili socijalno neodgovorna, mislim da je socijalno neodgovorna Vlada, uradila to da je u toku predizborne kampanje potpisala jedan kolektivan ugovor sa Samostalnim sindikatom Srbije i posle toga, pošto im sindikati više nisu trebali, jer su izbori završeni, predizborne kampanje nema, oni su povukli taj sporazum i imamo danas problem. Radnici će tužiti Vladu Republike Srbije u tom smislu pošto je povukla sporazum. Povukla je sporazum i Unija poslodavaca, ona prva, a onda kasnije Vlada po inerciji, i sad imamo jedan problem socijalno neodgovorne Vlade. Znači, "puj pike ne važi". Ono što smo potpisali u toku kampanje sad ne važi, više nam radnici nisu potrebni i sad idemo na drugi problem. Sada se postavlja pitanje ovde šta radi Vlada Republike Srbije? Da li se ovde radi o jednom političkom mazohizmu prema EU ili pak se radi o ekonomskom sadizmu prema privredi Srbije i građanima Srbije? Na to pitanje treba da odgovori ova socijalno neodgovorna vlada. Dragi prijatelji, pretpostavljam da će mnogi od vas, naročito iz opozicije, glasati za ovaj moj amandman i amandman mojih kolega, jer ovaj amandman predviđa da akcize na gorivo, naftu i naftne derivate ostanu iste. Tako bi akcize za benzin ostale 27,50, a ne sada koliko se predviđa 42, nafta na 16,66, a ne kako se predviđa 26, tečni gas na 10, a ne koliko se predviđa 13. Ovo povećanje akcize u stvari bi prouzrokovali novi inflatorni talas, novo povećanje cena i poslalo bi lošu poruku svim onim privrednim subjektima iz inostranstva koji bi hteli da ulažu u Srbiju da ne dolaze ovde. Ova vlada razmišlja i o porezu na dodatu vrednost. Juče smo čuli kao jednu od mera ubuduće, ako bude nedostatka novca u budžetu, da će biti porez na dodatu vrednost povećan. Još se ne zna, razmišlja se o tome, da kažemo tako uslovno. To je nagovestila i gospođa Dragutinović pre možda nekih 4-5 dana, kada smo čitali njen intervju. Opet kažem, taj porez na dodatu vrednost ne treba povećavati, u stvari treba naći mehanizam naplate poreza na dodatu vrednost, jer 30% država ne naplati nikada. U tom smislu treba razmišljati. Nadam se da će ova vlada naći način i mehanizam naplate PDV, tih 30%. Poštovani prijatelji, toliko. Nadam se da ćete u danu za glasanje glasati za ovaj moj amandman i unapred vam se zahvaljujem. Nadam se da će Vlada prihvatiti ovaj amandman. Hvala vam puno.
Reč ima narodni poslanik Dušan Marić. Samo vas molim da mi kažete u raspravi o pojedinostima o čijem amandmanu želite da diskutujete, da bih znala da vam kažem da li imate vremena na raspolaganju kao poslanička grupa ili ne. Izvolite.
Dame i gospodo, javljam se po amandmanu kolege Pejčića iz DSS.
Na raspolaganju vam je deset minuta.
Predloženo povećanje akciza na naftne derivate izazvalo bi značajno povećanje cijena niza drugih proizvoda. To bi lančano izazvalo povećanje troškova života i pogoršalo uslove u kojima radi privreda Srbije. Iz tih razloga podržavam amandman i objašnjenja koja ste čuli od kolege iz DSS. Da bi građanima Srbije bilo malo jasnije o čemu govorimo, iskoristiću ovu priliku da im pročitam sva predložena povećanja akciza: na sirovu kafu povećanje je sa 30% na 40%, na pivo sa 9 na 15 dinara, na sve vrste motornog benzina sa 27,5 na 40,5 dinara po litru, na sve vrste dizel goriva sa 16,66 na 26 dinara po litru, na ostale derivate nafte plaćaće se akciza od 32 dinara po kilogramu. Ovim prijedlogom zakona predviđeno je i povećanje akciza na duvan i duvanske proizvode, sa sadašnjih 8,48 čini mi se dinara po paklici na 24 dinara do 1. januara 2012. godine, s tim što bi se akcize povećavale postepeno, odnosno ove godine bi iznosile 11 dinara, sledeće godine 16 dinara, 2011. godine 20 dinara, a od 1. januara 2012. godine 24 dinara. Lično ne pušim, ne pijem kafu već 15 godina, retko popijem neku čašicu, ogorčeni sam protivnik pijanstva i pušenja, ali smatram, s obzirom na društvene okolnosti, da nije opravdano da se jedna država protiv tog društvenog zla bori isključivo povećanjem cijena proizvoda, a povećanje akciza će u svakom slučaju dovesti do značajnijeg povećanja cijena svih ovih proizvoda. Ne govorim ovo zbog šest miliona građana Srbije koji piju kafu, puše ili piju alkoholna pića, nego zbog nekoliko stotina hiljada građana Srbije kojima je jutarnja kafica, jutarnja cigareta ili neka čašica rakije preostala, bukvalno ostalo jedino zadovoljstvo koje sebi mogu priuštiti. Znam da je ovo nepopularno reći sa skupštinske govornice, ali nažalost to je tako. Živimo u takvim društvenim i ekonomskim okolnostima. Akciza kao vrsta poreza uvedena je radi oporezivanja luksuznih roba - naftnih derivata, krzna, dragocenih metala, uglavnom svega onoga što se podvodi pod pojam "luksuz", s ciljem da se uzme od onih koji imaju mnogo i da se jednom pravednom raspodjelom dio tog bogatstva podeli onima koji imaju malo. Lična karta akciza u najkraćem glasilo bi - to je vrsta poreza koja se naplaćuje najlakše i najjednostavnije i koja se naplaćuje od vrlo malog broja poreskih obveznika. Mi u Srbiji već godinama imamo jednu situaciju koja je potpuno suprotna ovom nekom izvornom smislu akcize kao posebnog poreza. Kod nas je teret akciza raspoređen na najšire slojeve stanovništva i to tako da najviše opterećuje one koji imaju najmanje, a najmanje opterećuje one koji imaju najviše. Kada bi se ukupan prihod od akciza u budžetu Republike Srbije mogao podijeliti po socijalnim kategorijama stanovništva, od kojih se one naplaćuju, nema sumnje da bi se utvrdilo da je najveći dio tih prihoda upravo od najsiromašnijih slojeva stanovništva. Činjenice govore, ovo su zvanični statistički podaci, da u Srbiji više od 50% stanovništva pije kafu, 35% stanovništva stalno puši, još najmanje toliko povremeno zapali cigaretu, a 80% građana Srbije stalno ili povremeno konzumira alkoholna pića. Samo jedna petina građana Srbije ne koristi uopšte alkohol. Ovde je vrlo zanimljivo - da je među tim pićima najjeftinije pivo, i to neki nazivaju "sirotinjsko piće". Zanimljivo je to da je ovim predlogom zakona predloženo povećanje akciza, i to značajno povećanje akciza, isključivo za pivo, dok nema povećanja akciza ostalih alkoholnih proizvoda. Da Zakon o akcizama, kao i set ovih predloženih poreskih zakona, nije dobar može da se vidi na sledećem primeru. Naime, zakonom o izmeni Zakona o carinama predviđeno je značajno umanjenje carina na uvoz automobila, a s druge strane, značajno povećanje akciza na kafu, sa 30 na 40%, što iznosi povećanje od otprilike 33%. Ovo je zanimljivo iz razloga što će smanjenje carina na uvoz automobila u svakom slučaju olakšati položaj onih koji već imaju. Znate, bez automobila može da živi svako. Automobile, posebno iz inostranstva, kupuju ipak oni dobrostojeći građani Srbije. S druge strane, od akciza na kafu štetu će imati oni najsiromašniji. Na jednoj strani, izraženo u brojkama, korist od ovakvog prijedloga zakona imaće nekoliko desetina hiljada građana, a sa druge strane štetu će imati nekoliko miliona onih građana Srbije koji u svakom slučaju materijalno lošije stoje. Paradoks je da će najveću korist od ovog carinskog zakona imati najbogatiji čovek u Srbiji - Miroslav Mišković, jer on ima monopol na uvoz putničkih automobila, ima monopol na uvoz još nekih proizvoda na koje će se prijedlogom ovog zakona carine smanjiti i on će u svakom slučaju dobiti priliku da bogatstvo, koje neki procjenjuju na milijardu - 1,5 milijardu evra, značajno uveća. S druge strane, najsiromašniji sloj građana Srbije će za iste novce, kafu i neka pića koja sebi može priuštiti, u svakom slučaju nabavljati teže nego što je to do sada bio slučaj. Jedno od značajnih posledica povećanja akciza, posebno na kafu, verovatno će biti i šverc kafe. Povećanje akciza od 33% će usloviti povećanje cena kafe najmanje od 12 do 20 dinara, to je otprilike i mala je tu razlika. Dobro, samo malo, izvinjavam se, da završim. U svakom slučaju, to može dovesti do toga da se šverc kafe, koji je djelimično prisutan zbog cijene kafe u Srbiji, u narednom periodu još više poveća. Što se tiče akciza na alkohol, rekao sam da je predviđeno povećanje akciza samo na pivo. U Srbiji sve procene govore da je alkoholizam izuzetno prisutan kod širih slojeva stanovništva i bilo je logično da se poveća akciza na sve alkoholne proizvode. S druge strane, najnovija istraživanja govore da umereno konzumiranje kafe ne proizvodi nikakve štetne posledice ili vrlo male štetne posledice. Mi imamo sada jednu apsurdnu situaciju - na proizvode koji nemaju, da tako kažem, veće štetno društveno dejstvo, povećava se akciza, dok na one druge proizvode, za koje je nesumnjivo utvrđeno da imaju izuzetno štetno dejstvo po zdravlje stanovništva, tu se ne povećava akciza. Želim da građanima Srbije ukažem i na činjenicu - da nisu naopaka samo predložena navedena rešenja ovih zakona, nego i način na koji mi o njima raspravljamo. Kao što je neki dan rekao gospodin Krasić - mi smo prvo podigli krov, usvojili smo budžet, a sada nastojimo da izgradimo kuću. Mislim da je redosled poteza trebalo da bude obrnut - da je trebalo prvo da utvrdimo iznos akciza, da utvrdimo kolike će biti administrativne takse i da na osnovu toga napravimo jednu projekciju budžeta, da na osnovu toga izradimo prijedlog budžeta, prijedlog prihoda i rashoda budžeta. Međutim, izvršna vlast je ovaj parlament stavila pred jedan svršen čin i dovela nas je praktično u bezizlaznu situaciju. Čak pod uslovom da se svi sada složimo ovde da neka od ovih zakonskih rešenja nisu dobra, mi ćemo za njih morati glasati, odnosno glasaće vladajuća većina, jer je to preduslov da budžet koji je usvojen u oči nove godine ne bi ostao mrtvo slovo na papiru. Moram da podsetim građane Srbije da već četvrti put izvršna vlast zakonodavnu vlast stavlja pred svršen čin. Prvi put je to bilo prilikom usvajanja Zakona o produženju pasoša. Drugi put je to bilo prilikom usvajanja Zakona o budžetu, treći put je to bilo prilikom usvajanja Zakona o izmenama Zakona o krivičnom postupku i ovo je četvrti slučaj da je zakonodavna vlast Skupštine Srbije praktično matirana od strane izvršne vlasti.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela poslanica Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Poštovane kolege narodni poslanici, čuli smo danas u raspravi u pojedinostima vezano za Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama zaista argumentovanu raspravu narodnih poslanika. Moj amandman vezan je za član 3. stav 1, kojim tražim da se taj stav briše. On se tiče, pre svega, akciza na gorivo i to sve tri vrste goriva, jer smatramo da je neprihvatljivo i štetno, u uslovima povećanja cena na malo i inače troškova života i potrošačke korpe, povećavati iznos akciza na gorivo, koje svakako predstavlja input u cene svih ostalih proizvoda. Pre svega, već smo čuli sa ove govornice da će se to jako loše odraziti na poljoprivredu, na metalski kompleks, na prevoznike. Ako se odrazi na prevoznike, onda to mora da bude uračunato u cenu svakog proizvoda, i kao i kod svih nameta poreza, doprinosa, taksi, pa i akciza, sve se to prevali na onog zadnjeg kupca, potrošača, korisnika, odnosno na građanina Srbije, tako da negativne posledice ovog zakona ćemo osetiti svi. Mi smo očekivali ove zakone. Videli smo na osnovu Zakona o budžetu da je neophodno da ovi zakoni budu doneti, kako bi se prihodna strana budžeta napunila, ali mislimo da zaista idete obrnutim redosledom i da bi bilo pošteno da prvo idete sa ovim zakonima, pa da onda idete sa zakonom o budžetu, kako bi svima bilo jasno kako ćete i na koji način napuniti budžet. Ono što u obrazloženju Vlada kao argument za neprihvatanje mog amandmana navodi je za mene kao narodnog poslanika i SRS, u čije ime sam i podnela amandman, jeste da se radi o proizvodima koji imaju neelastičnu tražnju, što je donekle i tačno, mada ne u potpunosti, kao i da predloženi iznosi akciza ne moraju nužno da utiču na rast maloprodajnih cena derivata nafte, čija visina pre svega zavisi od cenovne politike privrednih subjekata. Iznosima akcize na derivate koji su predloženi u zakonu stvaraju se uslovi za obezbeđivanje prihoda od akcize projektovanjem u Zakonu o budžetu za 2009. godinu. Vi ste ovde bili iskreni u ovom delu, ali ono što je glavni razlog za donošenje ovog zakona, mada pre toga moram da vas pitam o čemu se ovde u stvari radi, s obzirom da u samom članu 9. vi govorite o akcizama koje se povećavaju za sve vrste motornog benzina sa 27,50 na 42 dinara itd, a u obrazloženju samog Predloga zakona govorite o sadašnjem iznosu od 35,91 dinar, a da je poslednje usaglašavanje bilo u januaru 2008. godine, znači da je Uredbom Vlade nešto u međuvremenu bilo usklađeno. Mi bismo da vas upozorimo da to ubuduće Vlada ne uzima na sebe ono što parlament treba da radi. Dakle, uredbe su nužno zlo ponekad za razradu zakona, ali kada, kako smo sada ovim zakonom samo povećali akcize i tada je to trebalo da dođe na dnevni red, pa da se Narodna skupština o tome izjasni, a ne da to Vlada uradi. Zaista mislimo da je u najmanju ruku nepristojno, da ne kažem da Vlada ne poštuje parlament, ali da nam ne šalje resornog ministra u parlament kada raspravljamo o predlozima zakona. Samim tim ponižava i tog ministra, ne znam kako ministri to dozvoljavaju kako ne čuvaju svoj integritet. Razumela bi da su poslali potpredsednika Vlade zaduženog za finansije ili tako nešto, ali da se ministar ovde ne pojavi i da ne očuva i svoj integritet i integritet Narodne skupštine, to je nešto što tek od 2000. godine naovamo imamo. Jutros slušamo državnog sekretara koji govori o tome da je izjava ministra bila nesmotrena kada je bilo reči o PDV-u, koji nam je najavljen od ministarke Dragutinović kao izvesno u toku ove godine. Zaista ne znam o čemu se radi, ali nije dobro da u javnosti izlaze oprečne izjave iz jednog te istog ministarstva. Ako je gospođa ministar u nečemu pogrešila, ako je pogrešno shvaćena, ako je pogrešno preneto ono što je rekla, treba ona sama i da demantuje, a ne da državni sekretar to u njeno ime radi, jer na taj način opet urušava ugled ministra. Kao što vidite, mi se zalažemo za poštovanje svih institucija u ovoj državi, počevši od Vlade, parlamenta, pa i ostalih nižih institucija, jer jedino tako možemo da imamo uređenu državu. Nije ovo nikakav lični stav, niti lične simpatije, naprosto smatramo da je to jedino normalno. Vi ste u razlozima za donošenje ovog zakona jasno rekli da je u pitanju postepena harmonizacija akcizne politike sa propisima i standardima EU, smanjenje pojava sive ekonomije u prometu akciznih proizvoda i samim tim obezbeđivanje stabilnijeg priliva sredstava od akciza u republički budžet. Pozvali ste se na pravila iz direktive saveta, da ne čitam te brojeve, ide - ukupno akcizno opterećenje ne sme biti ispod 57%. Maloprodajna cena jedne paklice cigarete u kutiji cigareta sa najpopularnijom cenom i da ukupna akciza ne može biti niža od 64 evra na 1.000 komada cigareta u kategoriji cigareta sa najpopularnijom cenom. Samo malo sam izašla sada iz svog amandmana koji se odnosi na derivate nafte, zbog toga što zaista mislim da mora da se skrene pažnja sa ovog mesta i vama i Vladi, a naročito ministru poljoprivrede, vezano za proizvođače duvana, koji su najoštrije osudili najavu Ministarstva poljoprivrede o ukidanju premije za duvansku proizvodnju, najavljujući mogućnost da će 10.000 radnika ostati bez posla. Prošle godine je donet zakon da kompanije za proizvodnju cigareta u Srbiji nisu više obavezni, uglavnom su privatizovani, to znate, da kupuju 50 odsto domaćeg duvana. Kome će prodati taj duvan, ako ne bude bilo subvencija, s obzirom da je svuda u okruženju duvan jeftiniji. Postavlja se pitanje i podsećaju vas proizvođači na izjavu svojevremenog ministra finansija Božidara Đelića, koji je rekao da će privatizacija duvanske industrije dovesti do toga da u Srbiji procveta proizvodnja duvana. Daleko smo od cvetanja. Izgleda da bismo bili zdravi neće ni biti proizvodnja duvana, ne znam što smo onda duvansku industriju i što u svetu uopšte postoji i što smo je prodavali. Danas vodimo jednu politiku, sutra drugu, o tome sam govorila samo zbog toga što mislimo da postoji opšta nesigurnost na tržištu. Jeste ekonomska kriza, ali nemojte baš u svemu da se vadimo na svetsku ekonomsku krizu. Znamo mi da je ta kriza već godinu i po dana. Niko ovde nije izašao da kaže kako se u Americi ili Kanadi čitave porodice ubijaju zbog toga što su ostali bez posla, što su ostali bez stana, bez kuće, bez automobila. Nisu oni tako fleksibilni kao mi, da mogu sve to da podnesu, prvi put im se tako nešto dešava. Nama se svašta izdešavalo, pa preživećemo i tu ekonomsku krizu. Moramo na neki način da osiguramo, da postoji neka izvesnost, jer onaj ko planira svoju proizvodnju za narednu godinu, on već ima u vidu - porez na ovom je ovoliki, akciza je onolika, svi nameti, porez na dohodak, PDV - i onda može da kalkuliše tu svoju cenu. Mi čak, kao građani, ne znamo unapred koji ćemo porez da platimo na bilo šta, porez na imovinu ili porez na neke nepokretnosti ili na šta god hoćete, nego to saznamo tek polovinom sledeće godine. To je ono što ne valja. Jednom moramo da preokrenemo stvari u korist onih zbog kojih to i radimo i da im damo mogućnost da oni ne budu na šteti i tako će nam i sam budžet biti stabilniji, puniji, jer će oni moći da ga pune sa mnogo više sredstava nego što to sad mogu. Imali bi realnije cene i tržište bi bilo mnogo stabilnije. Neko je ovde danas, za govornicom, pomenuo US "Steel". Samo imamo obavezu, radi javnosti, pošto znamo kako je ta privatizacija tekla, da vam kažem da je, kao jedna od najvećih izvoznih firmi, izvozila svoje proizvode sa 80%. Gde? U Rusku Federaciju. Nije džabe US "Steel" insistirao da dođe na tržište Srbije. Opet jedan poslanik neke stranke Aleksandra Vučića je za ovom govornicom rekao da podržava amandmane DSS, a pitam ga - kako kad je namera bila, i jednog i drugog kopredsednika te stranke, da podrže SSP koji je glavni uzročnik donošenja ovih zakona, jer zbog SSP smo izgubili oko 300 miliona, pa sad to moramo da nadomestimo tako što će naši građani da plate. Niti se teraju, niti se vode, što bi naš narod rekao, a od doslednosti nema ništa, nego čista demagogija. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Vidite, dame i gospodo narodni poslanici, kako vrhunska svetska tehnologija polako zadire u sve pore ove vlade i parlamenta, a bogami i države. Prvo smo 1999. godine imali stelt avione, nevidljiva tehnologija, jedva ga videše ovi naši, pa onda dođe buldožer revolucija, a onda smo imali eksperte sa stelt uverenjima o ekspertizi, tačnije niko ih nije video, niko nije video njihove diplome, da su eksperti, pa pošto su nas onako usrećili, nestadoše i oni, postadoše nevidljivi i ostali su još neki tragovi, ostao je Đelić i možda još par njih, pa smo posle toga imali stelt standard građana, građani nisu videli koliko im je standard visok, nisu ni mogli da vide, i sad imamo stelt ministra, tu je on, sedi na ovoj stolici, ali ga niko ne vidi. Da se vratim na amandman. Pošto smo dobili Predlog zakona o budžetu i svi videli da tamo fali 50 milijardi dinara, shvatili smo da će to morati na neki način, od nekoga da se uzme, ne bi li se nadoknadilo. Tačnije potrošnja je za 50 milijardi bila veća od onoga čime država raspolaže. Posle toga, ovim zakonom o ukidanju carine, zakonom o jednostranom sprovođenju SSP, videsmo da će država biti kratka za 280 miliona evra, ili preračunato u dinare, to je 26 milijardi dinara. Naravno da država mora od nekoga da uzme. Ne valja samo što se država ponaša tako da je naopako shvatila logiku Robina Huda. Robin Hud je uzimao od bogatih i davao sirotinji, a oni su počeli da otimaju od sirotinje i da daju bogatima. Kad je stelt ministar, gospođa Diana, najavila pre neki dan u novinama da će povećanje PDV vrlo brzo da bude i pred poslanicima, a zatim da uđe u široke narodne mase, jasna je to bila potvrda ove naopako shvaćene robinhudovske logike. Oslobođenje od carina proizvoda iz EU, jednostrano oslobođenje, prvo će uništiti privredu i prvenstveno poljoprivredu. Privredu u smislu da naš IMT ne može da se nosi sa "Džon Dirom", jer se i proizvodnja u "Džon Diru" subvencioniše na određen način i da će "Džon Dir" sigurno biti konkurentniji. Time će se naša industrija traktora uništiti. Poljoprivreda je apsolutno subvencionisana u zemljama EU. Poljoprivredni proizvode će moći da budu daleko jeftiniji ovde i time ćemo konačno ugušiti i seljaka i ono malo proizvodnje na koju smo mogli da se oslonimo u najgorim i najtežim godinama, jer smo znali da ćemo imati hleb da prehranimo naciju. Povećanje akciza je upravo popunjavanje onih rupa u budžetu, onih rupa u potrošnji o kojima sam maločas govorio. Rupe nastale ukidanjem ili smanjenjem carina će se upravo povećanjem akciza popunjavati. U ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 3. stav 2. Član 3. kaže - u članu 9. osnovnog zakona, tačka 1), 27,5 dinara je bila akciza za benzin, zamenjuje se brojem 42, u tački 2) broj 16,66, to se odnosi na naftu, zamenjuje se brojem 26, dakle, 16,5 dinara je bila akciza za naftu, sada je 26, i tečni naftni gas za pogon motornih vozila sa 11 na 13 dinara. Kad pogledamo kako je rasla akciza upravo na taj tečni naftni gas za pogon automobila, stvari stoje ovako. Do 31. decembra 2007. godine, pre godinu dana, akciza za ovo gorivo je bila šest dinara. U periodu od 1. januara 2008. do sada je bila 10 dinara, sad je 13 dinara. Dame i gospodo narodni poslanici, mnogi ne znaju, ne moraju ni da znaju, i građani Srbije mnogi ne znaju, ne moraju ni da znaju, šta je tečni naftni gas. Frakcionom destilacijom sirove nafte u rafinerijama Pančevo i Novi Sad dobija se kao nus-proizvod, ako hoćemo od sirove nafte da dobijemo benzin, dizel itd. kao nus-proizvod se pojavljuje tečni naftni gas, ili degazolinažom, imamo rafineriju za degazolinažu u Elemiru, gde se skida kajmak sa prirodnog gasa, sa zemnog gasa koji izlazi iz naših bušotina i prolazi kroz cev, uzimaju se propan i butan, a metan, etan i ostale frakcije ostaju, i to je taj prirodni gas koji dolazi cevima do potrošača, ili u industriji ili u domaćinstvu, a ovaj se posebnom tehnologijom prevodi u tečno stanje i onda se distribuira na taj način. Šezdesetih godina otprilike je počeo pionirski poduhvat uvođenja tečnog naftnog gasa za pogon motornih vozila. Sada imamo situaciju da se pokušava, odnosno vrlo uspešno se privodi kraju eksperiment i očekujem da će vrlo brzo autobusi ići na prirodni gas. Ono što smo radili sa tečnim naftnim gasom 60-tih godina, sada to radimo sa prirodnim gasom. U Beogradu ima dva autobusa koji koriste kao pogonsko gorivo prirodni gas. Ofarbani su belo-zeleno i možete ih videti. Inače, proizvodnja je FAP iz Priboja i možete ih videti na našim ulicama. Država je sve vreme pomagala proširenje potrošnje tečnog naftnog gasa za pogon automobila iz više razloga. Prvi, što je tog tečnog gasa bilo i lakše može da se uveze kada nestane. Drugi je što se aerozagađenje apsolutno svodi na minimum, jer sagorevanjem tečnog naftnog gasa, kao i prirodnog uostalom, dobija se samo ugljendioksid, koji nije opasan po okolinu, po okolinu je opasan sumpor i olovo, koje motori koji koriste naftu i benzin izbacuju u atmosferu. Dakle, s jedne strane se dobije čist vazduh u gradovima, a s druge strane taj gas je daleko jeftiniji, jer u proizvodnju ulazi kao nus-proizvod. Treće, produžava vek motora sa unutrašnjim sagorevanjem. Problem zašto se to nije tako brzo širilo je bio jednostavan. Svojevremeno je država imala monopol nad distribucijom derivata, pa i tečnog gasa, i postojale su punionice, i pored njih pumpe za utakanje tečnog gasa u automobile u Nišu, Zrenjaninu, Novom Sadu, Beogradu, dakle vrlo malo. Danas imamo u Beogradu bar 10-tak pumpi za prodaju tečnog naftnog gasa. Cena uređaja je takođe bila faktor koji nije dozvoljavao proširenje, jer se uvek kretala negde oko dve, dve i po hiljademaraka za kvalitetnije uređaje, čak je i naša država svojevremeno proizvodila izvesno vreme po licenci uređaje za potrošnju tečnog naftnog gasa za pogon automobila. Međutim, najkvalitetnije, lovator tartarini, ne samo u Italiji, nego u svetu su najtraženiji i njihova cena se sada kreće negde oko 1000, 1200, 1300 evra, u zavisnosti od veličine boce u koju se utače taj tečni gas. Mnogi prelaze, upravo zbog toga što ih je standard stisnuo, zbog toga što nam je ovako kako nam je, zbog toga što nam je potrošačka korpa sve praznija, sve manja, a sve skuplja, i ljudi su radi racionisanja počeli da prelaze. Odvoji 1000 evra jednom i otprilike za godinu dana, za osam meseci do godinu dana, u zavisnosti od potrošnje, u zavisnosti od toga koliko koristi automobil, samo na uštedi taj deo mu se vrati. Pošto je ova vlada sposobna da nađe način da i sa golih leđa skine košulju, našli su način da i ovde uđu polako. Prvo, nisu im obezbedili gradski saobraćaj, bez obzira na to koliko se trude ili bar pričaju da se trude iz grada, gradski saobraćaj nije zadovoljavajući. Drugo, često ili ste u nemogućnosti da stignete do posla, a ovo je bio način da relativno jeftino se dovezete do radnog mesta i natrag. Dobio sam obrazloženje zašto se moj amandman ne usvaja. Kaže ovako - amandman se ne prihvata iz istih razloga navedenih u obrazloženju za neprihvatanje amandmana na član 3. koji su podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Arsen Đurić, Miloš Radulović, Gordana Pop-Lazić. Pročitam obrazloženje koje je dato gospođi Gordani Pop-Lazić, pa kaže - amandman se ne prihvata iz istih razloga u obrazloženju za neprihvatanje amandmana koje su podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Arsen Đurić, Miloš Radulović. Pročitam sledeće obrazloženje da bih došao do obrazloženja zašto se moj amandman nije prihvatio. Kaže,amandman narodnog poslanika Miloša Radulovića- amandman se ne prihvata iz istih razloga navedenih u obrazloženju za neprihvatanje amandmana koje su podneli narodni poslanici Jovan Palalić i Arsen Đurić. Idem dalje, amandman gospodina Arsena Đurića - amandman se ne prihvata iz istih razloga navedenih u obrazloženju za neprihvatanje amandmana na član 3. koji je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Tu smo došli do kraja. Obrazloženje gospodinu Palaliću kaže - imajući u vidu da je reč o proizvodima koji imaju neelastičnu tražnju i da predloženi iznosi akcize ne moraju nužno da utiču na rast maloprodajnih cena derivata nafte, čija visina, pre svega, zavisi od cenovne politike privrednih subjekata, iznosima akcize na derivate nafte koji su predloženi u zakonu stvaraju se uslovi za obezbeđenje prihoda od akcize projektovani u Zakonu o budžetu za 2009. godinu. Ko je razumeo, shvatiće. Počećemo da analiziramo ovo obrazloženje. Neelastična tražnja; vidite čega se Vlada setila. Verovatno im je elastična tražnja ona ako je jednog meseca potrošnja nekog artikla 10 nekakvih jedinica a drugih 30, onda je to elastično, a neelastično je ako je potražnja otprilike ujednačena. Drugačije to ne mogu da shvatim. Neelastična tražnja, kao i predloženi iznosi akcize, predloženi iznos akcize od tri dinara po litru – jer se ovde isto radi o litrima kao i za benzin, bez obzira što se tečni naftni gas kada se prodaje za domaćinstva prodaje u kilogramima i litar je negde od 530 do 580 grama, u zavisnosti od mešavine, da li je više propana ili butana. našli su način da tri dinara, a potrošnja je malo veća, mislim da je nekih 10 do 15% veća nego potrošnja benzina - a pošto je to neelastično, svakog meseca mogu da računaju u kontinuitetu na povećanje priliva u budžet, jer kada povećate akcizu onda je za toliko i povećanje. Ta neelastična tražnja imje takođe elastična, sve je dosad bila, jer su se ljudi odlučivali da prebace svoje automobile, a da vas podsetim da je prosečni vek automobila u Srbiji od 12 do 16 godina, ima ih i starijih, pa onda ta neelastična im je elastična na onu stranu koja njima preteže. Prihodi će u budžetu biti veći od toga. Ne utiču na rast maloprodajnih cena nafte. Nije nego. Kada je to akcizu država povećala, a da istovremeno nije povećana cena nafte i naftnih derivata? (Predsedavajući: Vreme, Momire.) Vidim da je vreme isteklo. Moraću, da bih obrazložio ovaj moj amandman, još jednom da se javim. Hvala.
Hvala i vama. Izvolite opet. Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo poslanik Srboljub Živanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik mr Srboljub Živanović. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, rekoh vam pre nove godine šta će nas snaći, ali vi ste se izgleda smejali, niste mi verovali, a možda bi bilo i dobro da nisam bio u pravu. Govorio sam vam o vremenu 90-ih godina, kada sam doživeo ovo što danas doživljava Srbija, odnosno što doživljava Vlada sa gasom, da to može da zadesi Srbiju i evo, nažalost, to se i desilo. Desilo se da su nam Mađari zavrnuli ventil i da nema gasa, i onda se pojavljuje deda mraz, koji se zove Tadić, da nam obezbedi količine gasa koje će zagrejati Srbiju. Vidite kako su te količine gasa obezbeđene, obezbeđene su navodno preko Mađarske, preko Nemačke, preko tih naših velikih prijatelja koji su u EU i da tih prijatelja nije bilo, Srbija bi se danas smrzla. Ali, vi vidite da je na scenu stupio Rasim Ljajić. On je počeo da hapsi Ratka Mladića, Radovana je već uhapsio, i Gorana Hadžića. Počeo je da pominje nekakve nagrade, velike nagrade da bi obmanuo srpsku javnost, odnosno da bi na neki način odagnao misli od jedne velike i ekonomske, i kako god hoćete, i ekološke katastrofe koja je zadesila Srbiju. Vidite, vi hoćete da punite budžet Srbije. Mnogi su to rekli, neću da se ponavljam sa mojim kolegama i drugim poslanicima koji su govorili o akcizama, od kafe, pa sad i od nafte, pa od duvana, ali ste zaboravili nešto drugo. Zaboravili ste da akcize treba da budu i na drogu, droga koja je verovatno ušla u legalne tokove funkcionisanja same Vlade. To uopšte ne pominjete, a vi vidite kako su se pojedini danas tajkuni, odnosno pojedini ljudi obogatili u Srbiji, distribucijom i švercovanjem droge kanalima preko Kosova i Metohije, da ne govorim odakle sve to zlo ne dolazi na teritoriju Srbije. Shvatite da to sve polako govori o jednoj velikoj osmogodišnjoj i nesposobnosti, i korupciji, i kriminalu, i lažima i prevarama vlada koje su svih ovih osam godina vladale Srbijom. Sada pominjete nekakav Banatski Dvor, plašim se da na zapadu ne pomisle da stvarno je tu nekakav dvor, pa govorite kako i na koji način tu nije obezbeđeno skladište za gas koji je potreban kao energent. Pitam vas, pa vi ste svi koji ste sa ove leve strane osam godina u vlasti, osim socijalista, gde ste verovatno mogli da obezbedite taj rezervoar i vidim, nisam termoenergetičar, ali moram vam iskreno reći da sam se tom materijom dosta dugo bavio. Pa se pominju, te je u pitanju 11 miliona evra iz NIP-a, koliko je uzeto, i kada se sve to sabere od 2006. godine, vi ste na tom projektu uradili negde oko 25%. Sada opet pominjete, mi ćemo do kraja sledeće grejne sezone obezbediti Srbiju, koja će nesmetano da se greje, koja će kao energent koristiti gas, ali moram vam iskreno reći da postoji mnogo industrijskih centara koja koriste gas za svoju proizvodnju. To je dobro govorio moj kolega Petar Jojić, koji je govorio o fabrici mineralnih đubriva. To je opet jedan veliki atak na seljaka. On plaća celokupnu cenu svega ovoga danas što je zadesilo Srbiju. Vi ćete reći - kako? Pa lepo, evo vidite, nijedna fabrika mineralnih đubriva u Srbiji ne radi, a neće verovatno ni određene fabrike mineralnih đubriva raditi, iz kojih zemalja smo mi uvozili taj gotov proizvod. Nažalost, nekada je Srbija bila u Evropi poznata i cela Jugoslavija bivša po proizvodnji mineralnih đubriva, gde smo mogli da izvozimo i na latinoameričko tržište. Vidite, ali bilo je tih 90-ih godina i toga, ali je bilo rezerve u mazutu, pa smo uspeli da regenerišimo ta tehnološka postrojenja. Šta se desilo? Desilo se da Srbija nije tada pretrpela jednu veliku katastrofu, ekonomsku katastrofu, već je imala rezerve u mazutu. Mi ovde svakodnevno slušamo kako na televiziji izlaze određeni, jer ovo je politički čin, ne mogu da kažem da je u stvari čin određenih stručnjaka, određenih ljudi, kao što umete da prozivate ministra Škundrića, on je u svojim knjigama dobro ovo objasnio, verovatno vi niste iz te struke, pa verovatno ne možete da govorite o težini, ko je kriv što se ovo desilo. Niste obezbedili ni alternativna goriva, već u stvari vi pominjete, evo imamo dovoljnih količina mazuta koje mogu da zamenu prirodni gas, a to da prelazimo na mazut. To kažete danas. Posle dva dana pominjete, pa rezerve tog mazuta su otprilike za tri dana. Pitam vas, vi u stvari ako ste hteli, ako ste morali i morali ste da obezbedite sigurnost građanima Srbije i normalno privredi, morali ste da obezbedite alternativna goriva kao što je mazut. Nije mi jasno kako su određeni projektanti u stvari projektovali određena postrojenja koja će koristiti isključivo gorivo kao gas. Nikome navodno nije padalo na pamet da to može da se desi da gasa nema. Ali, vidite, to se ipak ostvarilo. Mora da postoje alternativna goriva, bar u velikim gradovima i u velikim privrednim centrima mora da postoje, jer u stvari ne znate da li u datim momentima može da se desi određena havarija, jer i samo stručni tim ljudi, vi možete da im stavite na dušu ako je došlo do nekakve velike havarije i ako nisu bili predostrožni da se ta havarija u određenim vremenskim rokovima otkloni. Ovde isključivo, dame i gospodo, ovo je bila stvar političara. Ovo je bila velika stvar da bi na neki način mogao veliki deda mraz, Boris Tadić, da pokaže koliki je prijatelj sa zemljama EU i koliko zemlje EU u stvari misle na Srbiju. I da bi tu, da je nazovem socijalni deo ili socijalna tragedija koja je zadesila Srbiju, da bi je prebacili u drugi plan, vi ste i ovo, kao što obično to umete u predizbornim kampanjama, na mangupski način da podignete na takav nivo da bi mogli da pokažete koliki je značaj, i da nije DS, verovatno bi život u Srbiji stao, jer nemamo prijatelja iz EU. Ali, dame i gospodo, niste nešto predvideli. Vidite vi ovim akcizama, kako vi mislite taj proces koji je kružni, koji kompletno ide od onoga uzimate, ovome dajete, pa sve to ide u krug, kako će bolnice, vozila u bolnicama, ako je tamo nafta ili benzin koji se koristi za sanitete, pa kako je u vojnim vozilima, tamo u onim privrednim delovima koji u stvari zavise direktno od budžeta Republike Srbije, da li ste i tu predvideli kako će i tu da dođe proces naplate akciza? Niste, jer to je dosta dobro u svoj diskusiji moja koleginica Lidija objasnila, pa to će opet biti jedan veliki udar na poljoprivredu. Vi ste ih ionako doveli do praznog džepa, i moram biti vulgaran, takoreći do slepaca, doveli ste one kojima ne samo da ste skinuli kožu, nego pokušavate i ono malo mesa što je ostalo na tim ljudima pokušavate i to iz njih da iscedite. Ali, nema više. Sigurno znajte, kada kod seljaka bude bio potop, onda znajte da je celokupna privreda, jer vidite, celokupna privreda je u Srbiji stala. Vidite kolike su cene poljoprivrednih proizvoda. Ko će to da plati, jer seljak mora i on svoju ugrađenu cenu da nadogradi u toj ceni svog proizvoda, pa platiće opet onaj veseli radnik koji ne radi u fabrikama, platiće opet veseli penzioner koji je na ivici svoje, takoreći, egzistencije, jer on izdržava i ćerku, i sina, i unučad preko svoje penzije, jer to im je još jedino ostalo da mogu da se izdržavaju od te male, sitne i bedne penzije. To je u stvari udar na jednog običnog čoveka. Da li ste o tome razmišljali? Niste, bitno je vama da možete da napunite budžet, jer to vam je najbrže. Jer šta se sve danas u Srbiji radi - pije se kafa, puši se. Bilo bi u redu da ste na ova dva proizvoda, ali što reče moj kolega, ne koristim ni jedno ni drugo, ali nafta i naftne proizvode, to niste smeli uopšte da koristite putem punjenja budžeta preko akciza. Shvatite još jednom da Srbija ovo što je u njoj obezbeđeno, što ste rekli da su obezbeđena dva miliona kubnih metra gasa iz Mađarske, iz Nemačke, moram iskreno reći još jednom da je to jedna velika šarena laža koju je obezbedio Boris Tadić. Ono što takođe moram napomenuti jeste, pa niste se zapitali da su lokalne samouprave koje vrše distribuciju ovih energenata, pa oni su u stvari najveći krivci zbog toga što na vreme nisu signalizirali ili nisu obezbedili alternativna goriva, nego su živeli na lovorikama - sve će to majka Rusija pokriti. Evo, pokazalo se ono što sam za ovom skupštinskom govornicom govorio, čak i na Odboru za privatizaciju i za industriju, kada je dolaziogospodin Dinkić i profesor Škundrić, kada sam objasnio i govorio o problemima koji nažalost može da zadese Srbiju. To je ono zbog važnosti tog južnog toka koji je trebalo još ranije potpisati. Ne mogu da shvatim ko je vršio opstrukciju da još pre godinu dana nije potpisan ovaj sporazum. Pa mi, mi odavde, mi iz Srbije smo vršili opstrukciju, nije opstrukciju vršio Gasprom ili neko iz Vlade Rusije. Trebali su, navodno, da li je adekvatan potpis i da li je adekvatna reč Putina na ovaj sporazum. Gospodo, prevashodno smo mi ti koji treba da potpišemo, jer nama ne treba verovati. Mi smo izigrali sve. Vi ste izigrali građane Srbije, obećavali ste u predizbornoj kampanji kule i gradove, obećavali ste im 500 hiljada mesta, a evo toliko, 500 hiljada je ostalo bez posla. Kao, ovde nije predviđena svetska kriza. Pa, na početku sam rekao, dame i gospodo, kriminal i korupcija su morali da isplove na površinu, da se pokaže da nemamo veze sa svetskom krizom. Kriza je ušla u ovu zemlju još posle šest i po miliona donacija, kada je stiglo u ovu zemlju i kada ste vi žuti to sve pokrali. Da li znate gde se nalaze te donacije? Ne znate ni gde su vam 11 miliona evra, koliko je bilo potrebno za obnavljanje Banatskog dvora. To su sredstva iz NIP-a i to ste pokrali. Shvatite, morate vi da se zapitate gde su sredstva, nemojte pljačkati seljaka, radnika, a i poštenu inteligenciju. Hvala.
Još neko po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo poslanik Milan Lapčević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Milan Lapčević.
Poštovani predsedavajući, uvaženi zameniče ministra finansija, pošto ministra nema, dame i gospodo, na član 3, koji govori o akcizama na naftne derivate, podneo sam amandman kojim se usklađuju visine akciza sa realnim troškovima života i koje su već na snazi, smatrajući da je povećanje koje je predloženo u ovom zakonu o izmenama i dopunama Zakona o akcizama preveliko i da će vrlo negativno uticati na životni standard naših građana. U predloženom zakonu predlaže se povećanje akcize na benzin sa sadašnjih 36 na 42 dinara, što je nekih šest dinara po litru, za dizel gorivo je sedam dinara po litru povećanje, a tečni naftni gas dva dinara po litru. I takođe se kaže u obrazloženju za neprihvatanje ovog amandmana da ne mora da znači da će povećanje akciza nužno dovesti i do povećanja maloprodajnih cena. Teoretski to može eventualno da se dogodi, ali u praksi to najverovatnije ili skoro stopostotno neće biti tačno, odnosno povećanje akciza sa danom donošenja ovog zakona će nužno uticati na povećanje maloprodajnih cena. Ako je sada cena dizel goriva 54 dinara, usvajanjem ovog zakona verovatno tokom sledeće nedelje cena dizel goriva će skočiti na 61 dinar za sada, a kasnije verovatno sa promenama cena na svetskom tržištu će se usklađivati. Krajnje je nelogično objašnjenje da se ne prihvata amandman zato što možda nužno neće uticati na maloprodajne cene benzina odnosno naftnih derivata. Svako povećanja akciza će nužno uticati na maloprodajne cene i te maloprodajne cene će plaćati svi građani Srbije. O razlozima za predlaganje ovakvog zakona, odnosno izmena visine akciza, govorili su svi prethodnici tokom jučerašnje i današnje rasprave, pa ću ponoviti samo neke osnovne stvari. Dakle, sve ovo radimo zbog toga što želimo da jednostrano primenjujemo sporazum o stabilizaciji i asocijaciji odnosno sporazum o stabilizaciji i pridruživanju sa EU, a zauzvrat od te EU nemamo nikakve pomoći, niti garancije da će u bilo koje dogledno vreme i zemlje EU početi da primenjuju taj sporazum, odnosno da će nama biti dostupni pristupni fondovi EU koji će nadomestiti štetu od ukidanja carina ili smanjenja određenih carina koje smo takvim sporazumom predvideli u našem zakonodavstvu. Najveću štetu od jednostrane primene SSP pretrpeće široki slojevi stanovništva. Najviše će biti pogođeni oni najsiromašniji, jer povećanje akciza za naftne derivate će pogoditi skoro sve ljude, s obzirom da to nije proizvod koji spada u luksuz već ga koriste skoro svi. Naravno, to će imati dalekosežne posledice i na cene roba u Srbiji, jer skoro u svakom proizvodu u Srbiji, i uopšte u svakom proizvodu, transportni troškovi i troškovi proizvodnje utiču određenim procentom povećanjem cena goriva, kroz transportne i kroz troškove proizvodnje će sigurno uticati na maloprodajne cene svih drugih roba i usluga. Dakle, ono što će kompanije i firme iz zemalja Evropske unije koje će izvoziti proizvode u Srbiju dobiti, a državni budžet biti kraći za carine na te proizvode, platiće građani Srbije. To je cena jedne takve politički nerazumne odluke, i to odluke u 2009. godini, za koju se predviđa da će biti jedna od najtežih godina u zadnjih 50 godina, zbog finansijske krize koja je od prošle godine počela da drma svetsku ekonomiju, a nažalost polako uzima danak i na privredu Srbije. Ovakvim povećanjem akciza, smanjenjem pojedinih carinskih stopa i ukidanjem pojedinih carinskih stopa za uvozne proizvode će najviše biti pogođena privreda Srbije. Nažalost, ni Vlada ni Ministarstvo odgovor na takvo pitanje i na smanjenje štete od ukidanja pojedinih carina nemaju. Nasuprot tome, povećavaju se kamatne stope na kredite, kredita je sve manje, investicija je sve manje, evro je otišao na 93 - 94 dinara ovih dana, uvoznički lobi diktira cene pojedinih proizvoda i diktira akcize na određene proizvode, pa su, recimo, povučene akcize za kafu itd. Sve je to plod jedne nerazumne politike, koja u godini koja se predviđa kao najteža godina u svetskoj ekonomiji ukida akcize i otvara potpuno tržište Srbije za uvozne proizvode, a nasuprot tome podiže cene osnovnih životnih proizvoda koje će plaćati ionako osiromašeni narod Srbije.
Za reč se javio gospodin Momir Marković, po amandmanu.
Upravo imam nameru da odbranim amandman mog prethodnika, jer smatram da su svi ovi amandmani koji su vezani za ovaj deo koji se odnosi na naftu i naftne derivate u bliskoj vezi i da bi sve trebalo usvojiti. Da kojim slučajem imamo sreću da nam je ministar tu, onda bi ih on usvojio, pretpostavljam, jer, koliko sam shvatio, razumeva stvari, pa bi razumeo da je ovo samo u korist građana Srbije. Ono što se pomalo krije iza ovoga, jer kaže - sa 11 na 13 dinara za tečni gas, sa 16na 26 dinara za dizel gorivo, sa 27 na 42 dinara za naftu, odnosno za benzin, malo je drugačijekada se pogleda onaj deo ovamo. Za godinu i nešto dana akciza na naftu i naftne derivata je skočila skoro 100%, jer smo krajem 2007. godine imali šest dinara za tečni i naftni gas, a sada imamo 13 dinara. Od početka 2008. godine do sada 11 dinara i sada kada nam Vlada kaže - samo za dva dinara povećavamo po litru, onda to i ne ispada toliko, ali kada pogledate da je za godinu dana to skočilo za tečni i naftni gas više od 100%, a za ove derivate negde oko 100%, onda se stvara postavlja pitanje da li ova vlada može da pronađe način da na drugi način zaradi sredstva, odnosno obezbedi pare, ili mora sve preko grbače upravo najšireg sloja stanovništva. Naravno da ovaj amandman treba usvojiti. Kada sam pogledao obrazloženje zbog čega se amandman narodnog poslanika Milana Lapčevića ne usvaja, kaže ovako - amandman se ne prihvata iz istih razloga navedenih u obrazloženju za neprihvatanje amandmana na član 3. koji su podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Arsen Đurić, Miloš Radulović, Gordana Pop-Lazić, Momir Marković i Srboljub Živanović. Predlažem, gospodine predsedavajući, da kada dođe gospodin Markićević, pošto je on zadnji kome je Vlada ovako odgovorila zašto mu se amandman ne prihvata, da mu date 20 minuta, jer će on morati da uradi sve ovo što sam ja radio da bi došao do onog obrazloženja koje nisam stigao maločas da izanaliziram do kraja. Kaže ovako - imajući u vidu da je reč o proizvodima koji imaju neelastičnu tražnju, kao i da predloženi iznosi akcize ne moraju nužno da utiču... a kad to predloženi iznos akcize, povećanje akcize nije nužno uticao na povećanje cene tog proizvoda na koji je akciza propisana? Trgovci samo dodaju akcizu na cenu i to kao maloprodajnu, odnosno kao velikoprodajnu cenu plasiraju na tržište, pa ko voli, nek izvoli. Ako građani nemaju pare, ne moraju da koriste taj artikl. To je logika Vlade. Kaže - ... čija visina pre svega zavisi od cenovne politike privrednih subjekata, iznosima akcize na derivate nafte koji su predloženi u zakonu stvaraju se uslovi za obezbeđenje prihoda od akcize projektovanih u Zakonu o budžetu za 2009. Dakle, nisam dobro rekao, neće se ovo akcizom koju sad predlaže Vlada puniti ova razlika koja je nastala ukidanjem carine na proizvode, naprotiv, puniće se rupa koja već postoji u budžetu, a ovo će od nekog novog povećanja akcize koje možemo očekivati sigurno za mesec ili dva, jer je najjednostavnije posegnuti za akcizom, posegnuti za povećanjem onoga što država uzima od širokih slojeva, jer upravo ove proizvode njih najviše pogađaju. Prema tome, ovo je samo prazna priča, od toga da akciza neće uticati na povećanje cene, nagledali smo se tih priča i naslušali se i ovde u parlamentu, da eto povećava se akciza, povećava se porez na PDV sa nekih 12-13 na 18, ali to više neće. Evo, sad se opet poteže za PDV-om. Dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da vi u danu za glasanje pritisnete zeleno dugme, da operete svoju savest i da ne opterećujete ionako tanak i prazan džep građana Srbije. S obzirom da se ovde u prepodnevnim časovima i još ranije raspravljalo o nekim stvarima, kao čovek koji je proveo 25 godina u Naftnoj industriji radeći i kao čovek koji je shvatio neke stvari, moram radi građana Srbije, pre svega, da objasnim vezano za skladište u Banatskom Dvoru. Skladište u Banatskom Dvoru i sva skladišta koja se po ovom principu rade su tzv. sočivasta nalazišta nafte, dakle, nalazište nafte koje je ograničeno, tu je, i svako nalazište u principu ima gasnu kapu, prirodni gas, ovaj koji mi koristimo, odozgo koji stvara pritisak, nekad i po četiri ili pet stotina bara. Kada se izbuši cev kojom se dođe do gasa, ulazi se u naftu, taj pritisak sabija tu naftu i ona izlazi kroz cev i to je aktivno nalazište. Kad se dalje koristi, onda se upumpava prirodni gas da bi taj pritisak isterao naftu kroz cev da izađe napolje i onim pumpama se malo pripomaže. Kad se izvuče nafta, gas se uglavnom ne dira u tim nalazištima, koja se eventualno nekad mogu koristiti kao skladišta za prirodni gas, iz prostog razloga što ako izvučete gas, smanji se pritisak i voda će sama po sebi, priroda sama po sebi popunjava praznine u zemljinoj kori, voda će popuniti to i onda je mnogo teže izvući vodu nego zadržati pritisak. Šta se kod takvih nalazišta radi, kada se pretvaraju u skladišta - gotovo ništa što se dole tiče, jedino se pravi instalacija, prave se kompresori, koji će, kada ima gasa sabijati taj gas u skladište, i kad ga nema, izvlačiti taj gas iz skladišta. Vrlo jednostavno, pogotovu kada se radi o neelastičnoj, kako rekoste vi iz Vlade, potrošnji. Radi se o potrošnji prirodnog gasa kada se leti ne koristi za grejanje, kada se zimi koristi više i za grejanje, industrija radi itd. i onda je veća količina. Da bi se u gasovodu napravio normalan protok i da bi količina gasa zadovoljavala potrebe iz skladišta se određena količina izvlači i opet kad je manja potrošnja, uglavnom se tako prave ugovori i tada je gas najjeftiniji, da se tokom čitave godine u kontinuitetu kupuje gas i taj gas dolazi kroz gasovod. Ono što fali to su ta 22 miliona, odnosno 11 miliona. Fali 11 miliona za te kompresore i fali nekih desetak miliona evra da se to skladište napuni do pritiska, dakle onaj gas koji će ostati unutra i čekati narednu sezonu. Što se tiče Južnog toka, opet je ovde bilo nekih proizvoljnih stvari. Prvo pitanje je bilo - da li je magistralni gasovod Južni tok? Mi sada imamo jedan gasovod koji je kapaciteta negde 2,5 milijarde tzv. normalnih kubnih metara i on je magistralni, jer pored naše zemlje snabdeva i Republiku Srpsku i BiH. Ovaj gasovod Južni tok kada uđe u Srbiju, preko njega će se jednim krakom snabdevati Albanija, Crna Gora, BiH, Hrvatska, jednim krakom Slovenija i Italija, ma koliko da bude, on je magistralni. Da ne pričam o tome da je ovaj 2,5 milijarde kubika, a ovaj će biti negde 18 do 20 milijardi kubika, koliko sam uspeo da pročitam. Prema tome, magistralni je gasovod, za transport kroz državu se naplaćuju transportni troškovi, za transport kroz državu se naplaćuju i tzv. potrošnja toga prirodnog gasa za kompresore, jer na svakih stotinak kilometara postavljaju se kompresori, kompresorska kuća, glavna merno-regulaciona stanica, koja recimo odavde 30 bara pritiska sabija na 50 bara da bi on mogao dalje da funkcioniše. Južni tok nam je potreban još zbog nečega. Upravo sada nam je pokazalo da gas koji prolazi kroz Ukrajinu, Ukrajina zavrnula ventil - cela Evropa nema gas. Kada prođe Južni tok i kada se spoji sa gasovodom koji već imamo, dobićemo posle, ako nema gasa iz Mađarske preko Ukrajine ili ako već bude na drugi način, onda ima gasa preko Južnog toka - domaćinstva i privreda će uvek imati gas i imaće tu energetsku sigurnost. Zbog toga se, gospodo, nemojte više hvatati tog Južnog toka. Potreban je ovoj državi kao kap vode.
Hvala, bilo je poučno. Po Poslovniku reč ima gospodin Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na član 27, 104. i 194. Stvarno smatram, gospodine potpredsedniče, da vi pre svega morate da vodite računa o dostojanstvu Skupštine. Mi smo pokušali diskretno da upozorimo vladajuću većinu da od početka popodnevne rasprave na sednici Skupštine Srbije nema ovlašćenog predstavnika Vlade. Obećali su nam da će vrlo brzo stići. Imali smo razumevanja za to, ali evo maltene treba da dođemo do kraja ove sednice, a ministra ili drugog predstavnika Vlade nema. Juče ste poslali ministra vera. Hajde možemo da kažemo - u kakvoj se državi mi nalazimo, jedino Bog može da nam pomogne, pa je verovatno zbog toga i došao, ali je bar bio. Ako niste u stanju da navatate nekoga od ministara, pošaljite neki fikus iz Vlade, stavite ga ovde i kažite - ovo je predstavnik. Kakva je razlika između ove prazne stolice ili recimo fikusa iz Vlade - velika? Prvo taj fikus je verovatno nešto manje plaćen od ministra, ali bi on predstavljao Vladu i ova rasprava bi imala nekog smisla. Stvarno nema smisla. Zamislite drugačiju situaciju - da predstavnici Vlade dođu, sednu u ove prve redove, a poslanici iz nekog razloga ne uđu u salu, ali najave da će svakog momenta ući u salu. Oni sede i kažu -ne, ne, ne, sačekajte, evo dolaze poslanici. Tako punih dva sata mi ovde raspravljamo, a predstavnika Vlade nema. Siguran sam da Vladu i ne interesuje ono što se ovde govori za skupštinskom govornicom i verujem da je njima potpuno bespredmetno da slušaju šta poslanici govore, posebno imajući u vidu da se ova rasprava današnja i jučerašnja odvija u skladu sa nekim solidnim, u korektnim uslovima. Možda duvaju svećice na rođendanskoj torti, ali to morate da nam kažete - da su omiljeni ministri pozvani kod predsednika Republike, danas je rođendan. Možda bi mi to uvažili. Ali, valjda ovaj koji je trebalo da bude tu, trebalo je na brzinu da mu spremite parče rođendanske torte da on završi sa time i da dođe da sedi. Gospodine predsedavajući, upozoravam vas sada da u najkraćem mogućem vremenu nam kažete kad dolazi predstavnik Vlade. Posle tog vremena mislim da je nezamislivo da nastavimo sednicu u ovim i ovakvim uslovima. Ono što je važno i za vas, a i za građane Srbije - da mogu da vide kako se vrši opstrukcija Skupštine. Zamislite, ima li gore opstrukcije nego ne sedeti u sali gde se raspravlja o Predlogu zakona koji je Vlada predložila? Ima li gore opstrukcije? (Predsedavajući: Vreme.) Znam da sam prekoračio vreme, ali mi dva sata ovde čekamo predstavnika Vlade - njega nema. Zato vas ponovo upozoravam, gospodine Novakoviću, u najkraćem mogućem vremenu obavestite Narodnu skupštinu kad dolazi predstavnik Vlade. Posle tog vremena mislim da je svaka rasprava besmislena. Hvala.
Hvala vama. Preduzeću i preduzeo sam sve što je u mojoj moći da u stvarno realnom vremenu ili kratkom roku saznam kada će i ko doći od predstavnika Vlade, to je u narednih pet do deset minuta maksimum. Nakon toga, ako ne bude bilo predstavnika Vlade - prekinuću ovo zasedanje. Da li ste zadovoljni ovakvim odgovorom? (Jeste.) Hvala lepo. Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? Na član 3. amandman je podneo poslanik Miroslav Petković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Milan Dimitrijević. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, normalno bi bilo da kada raspravljamo o Zakonu o akcizama da tu bude predstavnik Vlade koji je ministar trgovine, da je to njegova materija, ali evo gospodin Todorović je reklamirao i vidimo da ministra trgovine ovde nema, a imali bismo da mu postavimo vrlo važna pitanja i dobijemo valjane odgovore, i da raspravimo neke stvari. Pošto stvari ne stoje onako kako bi trebalo da stoje, juče smo imali, kada smo raspravljali o Zakonu o porezima na imovinu ministra vera. Da li neko može da objasni kakve veze ima ministar vera sa zakonom o porezima na imovinu? Prekjuče smo imali, kada smo raspravljali o carinskim tarifama, ministra za zaštitu životne sredine. Pretpostavljam da ćemo sutra imati za ovlašćenog predstavnika Vlade ministra sporta. To prosto tako ide jedno za drugim. No, suština amandmana koji je podneo moj kolega Miroslav Petković, kao i suština prethodnih amandmana o kojima su govorili poslanici je ta da se uputi jedna jasna poruka - nemojte zavlačiti ruke u džepove naših građana, prestanite sa tim. Građani više nemaju novca da to plaćaju, one stvari kojima se vi bavite, ali pošto je ovaj zakon, kao i niz zakona, i ima neku svoju istoriju, neki svoj slet događaja, da krenemo redom. Šta je dovelo do ovoga? Šta je dovelo do ovoga da vi zavlačite ruke u džepove građana? Prva stvar, budžet koji ste doneli predviđa deficit od 50 milijardi. Čekali smo ga 40 dana, opominjali vas, pitali gde je budžet i šta je sa budžetom. Onda smo saznali da nam je budžet u stvari doneo MMF. Onda ste vi kao, kako sebe volite da nazivate, odgovorna koalicija, odgovorna socijalna vlada, seli i burazerski podelili taj budžet, pa jednom potpredsedniku ovoliko, njegovom kabinetu, drugom kabinetu onoliko, pa jedan ministar putuje svaki dan, pa drugi ministar putuje svaki treći dan, jedna trećina puta budžeta ode na troškove putovanja, ugovora o delu i raznorazne stvari. Sve smo vam mi to govorili prilikom rasprave o budžetu i pre toga i prilikom rebalansa budžeta, i upozoravali na sve te stvari. Bogami, kada je krenula ova Vlada, premijer Vlade gospodin Mirko Cvetković je krenuo sa jednom dosta jakom pričom, 7% bruto nacionalni dohodak raste, kada je svetska ekonomska kriza zakucala na vrata, prvih nekoliko dana imali smo nesuvisle izjave pojedinih državnih funkcionera da će nama svetska ekonomska kriza doneti dobro. Kome je kriza donela dobro? Kada je to već onako, kada su ta vrata bila otvorena, onda se govorilo o 3,5% bruto nacionalnog proizvoda. Kako je ta kriza sve više i više prodirala, došlo se na 1%, a kada bude kriza ušla, a to je mart i april, mislim da ćemo onda ući u nešto što je ispod nule. Tako stvari stoje, ali vi se niste zaustavili samo na tome. Dakle, vaše zavlačenje ruku u džepove građana je najuočljivije jednostavnom primenom Prelaznog trgovinskog sporazuma. Dakle, kada ste videli da će u budžetu nastati još veći manjak, a operiše se cifrom između 250 i 300 miliona evra, onda ste vi jednostavno došli na tu genijalnu ideju - ajmo da povećamo akcize, da povećamo ovo, ajme da uzmemo sve od tih ljudi što se može uzeti, ne bi li nadomestili gubitak u budžetu, s obzirom na vaš genijalni potez - jednostrana primena prelaznog trgovinskog sporazuma. Dakle, mi ne možemo ništa da izvezemo u Evropu, ali ćemo zato bez carine da uvozimo sve. Dolazimo do pitanja - šta će biti sa našom poljoprivredom, sa našom privredom? Niz pitanja i sve smo to govorili. Dakle, još jedno pitanje, pošto raspravljamo o ovim zakonima - gde je ministar finansija? Nema ga danima u Skupštini. Čujemo da je na putu. Otišao je u sedište MMF-a. Da vidimo zašto je otišao u sedište MMF-a? Otišao je po rebalans. Tako recite. Kada se pravi takav budžet, kada vam neko pravi drugi budžet, zato dobijate posle mesec dana rebalans. Valja se u ovom trenutku podsetiti i na još neke stvari koje su se dešavale u aprilu i maju, prvih desetak dana maja i ceo april. Dakle, šta ste tada pričali? Penzije 70% prosečne plate, besplatne akcije hiljadu evra, 200 hiljada novih radnih mesta. Brižna Vlada i odgovorna svakom građaninu i svakom pojedincu. Onda ste potpisali prošireno dejstvo opšteg kolektivnog ugovora. Lepo sam vas pitao, tu je sedela ministarka finansija, s obzirom na to prošireno dejstvo i kolektivne ugovore, jasno i glasno - imate li vi novca da primenite to prošireno dejstvo kolektivnog ugovora? Ona kaže - ne. Kažem - zašto ste potpisali? Kaže - lepo zvuči, divno zvuči. Šta je epilog toga? Epilog toga u Srbiji su počeci štrajkova, jedno opšte nezadovoljstvo, a to nije dobro u Srbiji. Šta rade mesec i po dana ovi ljudi pod šatorima ovde preko puta zgrade predsedništva? Letuju? Samo što se ne kupaju na -10 i -12. To je efekat vaše vlade, vaše odgovorne Vlade. Onda kada vas upozorimo na neke stvari, ili nema odgovora ili onda počinje gruba primena, bahatost u Vladi, kršenje osnovnih zakona, nepoštovanje dostojanstva Narodne skupštine. Kada se priča otvori i zategne, i kada se govori o pravim temama, onda poslanici opozicije budu optuženi da prave opstrukciju rada Narodne skupštine. Neće biti da je tako. Opstrukciju pravite vi svojom neodgovornošću. Svaki dan sa ovakvom Vladom i ovakvom vladajućom većinom je izgubljen dan za Srbiju. Svaki mesec je katastrofa. Da li vi mislite kako ćete u martu i aprilu iz ovakvog budžeta da isplaćujete plate u zdravstvu, u prosveti, u vojsci, u policiji? Hoćete li opet da povećate akcize? Hoće li možda akciza na naftu biti 100 dinara? Je l' tako mislite da nadomestite taj gubitak? Krajnje je vreme da ovakva jedna neodgovorna vlada podnese ostavku.
Pošto nemam informaciju da li će i kada doći predstavnik Vlade, a kako sam obećao, taman je otprilike deset minuta prošlo, određujem pauzu od 30 minuta. Nastavljamo u 17.55 časova. Ako ni tada ne bude, videćemo se sutra. [[Posle pauze – 18.00]] Pošto je gospodin ministar Oliver Dulić prisutan, nastavljamo rad nakon pauze amandmanom na član 3. koji je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li se još neko javlja za reč po Petkovićevom amandmanu? Izvolite, gospodin Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, s obzirom da je neko iz Vlade došao, mislim na ministra, pozdravljam ministra ekologije i drago mi je gospodine ministre Duliću što ste vi ovde, nadam se da ćete aktivno učestvovati u radu, ono što budemo mi, kao narodni poslanici, predlagali, popravke na osnovu ovog predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama. Ono što se moglo očekivati posle donošenja onog budžeta jeste i ovaj set predloga zakona gde imamo sedam tačaka: Predlog zakona o dopunama Zakona o carinskoj tarifi, opet uzimanje od građana, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na imovinu, opet uzimanje od građana, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, opet uzimanje od građana, a posebno od poljoprivrednika, kada budem obrazlagao famozni član 3, pa onda imamo Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, opet je reč o uzimanju od građana, pa Predlog zakona o privremenom izuzimanju od oporezivanja poreza na dohodak građana određenih vrsta prihoda, pa Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosu za obavezno socijalno osiguranje, pa Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o PIO. U ovom članu 3. reč je naftnim derivatima, u tački 2) traži se da sa 16,66 se poveća na 26 akciza na dizel. Nažalost, opet moja konstatacija, nadrljaše seljaci. Da se vratimo samo malo na 2008. godinu, 12. jula, da vidimo koja je tada bila cena goriva. Dizel je tada bio, 12. jula 2008. godine, 98,40 dinara, nekako se uspelo ovom ekonomskom krizom, koju su izazvali vaši prijatelji SAD, a evrodizel je tada bio 108 dinara. Sada jeste dizel otišao dosta dole, ali zemljoradnik je dobio povećanje cene veštačkog đubriva, repromaterijala, cene semena, cene zaštite bilja ili hemije, kako to seljaci znaju da kažu, da bi uništili korov na onim površinama koje su oni sa mukom zasejali. Zašto sam uzeo baš akcenat na zemljoradnike? Prvo bih dao neku svoju diskusiju na ovaj Zakon o akcizama. Poenta priče oko akciza nije ko je obračunava, već ko je u krajnjoj instanci plaća. Problem oko obračuna je stvar državnih organa, pre svega poreske uprave, koja je najčešće neefikasna, ali je to druga priča. Ovde su zloupotrebe i utaje poreskih obaveza bukvalno neograničene, pogotovo kad nadležna ministarstva krenu u razmatranje priče - šta su dizel goriva. Oko ove priče postoji bezbroj mahinacija poznatih i nepoznatih javnosti. Akciza je instrument za prikupljanje para za budžet i veoma je osetljiva kategorija. Ponavljam, akciza je instrument za prikupljanje para za budžet i veoma osetljiva kategorija. Ovo se odnosi posebno, dva puta ponavljanje, na građane Srbije, da bi znali. Povećavanje akciza u ovom slučaju na sve vrste dizel goriva, u svakom slučaju je udar na krajnje potrošače. Postavlja se pitanje - ko su krajnji potrošači u ovoj zemlji koji će puniti budžet i kojima svako povećanje cene svih vrsta dizel goriva najviše košta? To su, pre svega, najsiromašniji slojevi stanovništva u ovoj zemlji. Odnosi se, normalno, na seljake. Svako poskupljenje elemenata, cene koštanja bilo kog proizvoda, u ovom slučaju sve vrste dizel goriva, što znači sa 16,66 na 26 dinara po litri, jeste prevaljivanje neracionalnosti državnog aparata na najsiromašniji sloj stanovništva. Ovakvo ponašanje povećanje stope akcize direktno podstiče inflaciju. Takođe inflacija direktno umanjuje privredni rast i otvara se ponovo Pandorina kutija hiperinflacije. Pitanje je - da li u ovako teškim vremenima država želi da pomogne privredi i građanima ili želi da napuni svoj budžet i servisira neracionalni državni aparat. Očigledno je da je ne interesuju građani, i to oni najsiromašniji, a privreda ni toliko. Odgovor je jasan, ima da platite, pa šta košta neka košta. Jeftinije i bolje bi bilo za državu i lokalnu samoupravu da razmotre rentu na korišćenje prirodnih bogatstava, pošto se iovako sve već rasprodaje. Sledeće je verovatno povećanje PDV-a, ne daj bože sa 18 na 118%. Onda će se uvesti porez na gledanje državnih funkcionera po stopama, npr. ako gledate predsednika Vlade preko televizora, plaća svaki poreski obveznik po minutu 500 dinara itd. Budžet mora biti pun da bi Vlada i neskromno ministarstvo na miru mogli da arče harač. Sad ću da vam, gospodine ministre, hvala što razgovarate mobilnim telefonom, pojasnim kako ste vi samo iz jedne opštine mogli da napunite budžet. Reč je o onoj mojoj priči oko zakupa državnog poljoprivrednog zemljišta i gospodina Petra Jojića, Srboljuba Živanovića iz redova poslaničke grupe SRS. Dobio sam od Ministarstva poljoprivrede imena i prezimena i naziv subjekata koji su platili zakup za 2008. godinu. Na osnovu prikupljene dokumentacije od opštine Zrenjanin, na 2.015 strana, zakup za 2008. godinu u opštini Zrenjanin je ukupno licitiran na 9.836 hektara i 25 ari. Na osnovu te licitacije opština je trebalo da dobije 635.678.856 dinara. Od onog što sam dobio, opet iz opštine, na osnovu te papirologije stoji da je opština Zrenjanin ubrala 62 miliona dinara, a trebalo je 635. Ne govorim o 2007. nego o 2008. godini. Od tih 62 miliona u budžet, na poseban žiro-račun, ide 25 miliona. To su posebna namenska sredstva. Od Ministarstva poljoprivrede sam dobio da su 82 na 2.015 strana, od velikog broja ljudi koji su licitirali zakup poljoprivrednog zemljišta u 2008. godini, njih 82 je ovde navedeno u spisku. Najveći broj onih koji nisu platili, ima ih desetak, jesu baš oni koji su došli ili dolaze agrarnom mafijom, poput Todorića, koji je kupio Dijamant, Fabriku ulja u Zrenjaninu, čiji je zadatak da otkupi 250.000 ha. Kada sam sabrao sve ovo što je Ministarstvo poljoprivrede meni dostavilo, zaokružio sam cifru, svega je 75 miliona ubrano u 2008. godini, a trebalo je 635 miliona. Nažalost, ovde nije ministar finansija, nažalost ovde nije Ubpok, nema nikoga, nažalost nije ovde ministar policije, gospodin Dačić, pa da malo pročešljaju i vide gde se izgubilo negde oko 550 miliona dinara samo u opštini Zrenjanin od zakupa poljoprivrednog državnog zemljišta. Normalno, kada ovako nešto imate pred sobom, kada nešto iznesete pred ovim visokim domom, kada građani Srbije ovo čuju, nadam se da će neko od vas i preneti, a evo govorim već dva meseca, ovo sam govorio u novembru 2008, u decembru 2008. godine oko ovih mahinacija. Gospodin Petar Jojić je govorio koliko ja, Srboljub Živanović isto koliko i ja, svi oni koji se bave zemljoradnjom i prate ovu delatnost, ali vidim da niko ne reaguje. Zbog toga donosi odluku ministar poljoprivrede da će subvencije u 2009. godini dobiti samo profesionalni seljak. Voleo bih da je ovde ministar Dragin, dr Saša Dragin, i da mi objasni šta je po njemu formulacija - profesionalni seljak? Onaj koji se samo čisto bavi poljoprivrednom. Šta ćemo sa onim ljudima koji su ostali bez radnog mesta, žive na selu, otac i majka, baba, deda pokojni, ostavili im zemlju i to im je jedini izvor prihoda? Po njemu oni više ne mogu da dobiju subvencije. To je takva greška i konstatacija jednog ministra, da ću biti uporan za ovom govornicom dok ne bude došao ili se našao prvi od zakona iz Ministarstva poljoprivrede, pa da mi to objasni. Proizvođači duvana ostaju bez subvencije. Šta da pričamo o onome ko ima farmu krava? Normalno, tu je proizvod, kada gajite krave imate mleko, oni gledaju da na selu imaju zaokruženu poljoprivrednu proizvodnju. Imaju traktor. Taj traktor troši dizel. Sa ovim povećanjem vi ćete još više napraviti troška tom poljoprivrednom proizvođaču, a cena mleka ide dole. Opet zaslugom fabrika koje se bave finalnim proizvodom tj. pravljenjem pavlaka, sireva, kiselog mleka, pasterizovanog mleka. Ne mogu a da ne spomenem ovde one koji imaju, a imamo dosta praznih sada objekata stočarskih u Srbiji, ono malo što je ostalo, i taj se bavi zaokruženom poljoprivrednom proizvodnjom, proizvodi kukuruz, proizvodi pšenicu, proizvodi ječam. On koriste gorivo, koristi dizel. Opet ovim povećanjem akciza na dizel od 16,66 na 26 dinara dovedete seljaka u još težu poziciju. Ne znam da li je uspeo dr Dragin da se prošeta malo atarima i centralne Srbije, i severnog dela Srbije, Vojvodine, da vidi da i dalje ima oko 40% nepooranog zemljišta. Seljak je na ivici egzistencije. Nema više para odakle da izdvoji. Strašno je da vam dođe neko iz staračkog domaćinstva i pita da li možete da mu pozajmite 20 litara nafte, pa bar ono što mu je hitno da na proleće uradi, što mora da krajem marta poseje, pa da to uradi. To je katastrofa. Ovakvo razmišljanje jedne Vlade, razmišljanje ministra finansija, razmišljanje ministra poljoprivrede više ne može. Ne može seljak ovo više da izdrži i ne može da trpi, zahvaljujući tome što vi niste u stanju da stanete na put toj agrarnoj mafiji ili poljoprivrednoj mafiji. Izvinjavam se ovim jadnim seljacima koji uspeju da u tom zakupu državnog poljoprivrednog zemljišta uzmu po neki hektar, nego oni što uzimaju na stotine hektara, da ne kažem na hiljade, a ne plate ni dinara. Gde je ta garancija koju je moralo Ministarstvo poljoprivrede da uzme od svakoga ko je licitirao zemlju i sada je pusti? Samo od opštine Zrenjanin imali biste dodatnih 550 miliona, jer je svega ubrano 75 miliona. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo poslanik Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Nenad Popović.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, gospodine državni sekretaru, dame i gospodo, još tokom rasprave o budžetu za ovu godinu ukazali smo na njegove osnovne mane, a prije svega to je deficit, smanjenje subvencija poljoprivredi i privredi, nedostatak investicija i potpuna nerealnost, odnosno preveliki optimizam Vlade u projekcijama prihoda budžeta. Zbog svega toga takav budžet je neodrživ i on predstavlja izvor nestabilnosti, neizvesnosti za cijelu privredu u ovoj godinu. Ovaj prijedlog je direktna posledica ovog budžeta. Problem je što je najveći prihod ovog budžeta zasnovan na prihodu od PDV-a, i to na nivou od 338 milijardi dinara, što predstavlja rast od 10% u odnosu na prethodnu godinu. Ako imamo u vidu kretanja u našoj privredi, ne samo u našoj nego i u svjetskoj privredi, gde vidimo da se smanjuje proizvodnja, praktično sva proizvodnja, praktično sav izvoz, na taj način i neto uvoz, mislimo, ono što smo i rekli kada je bila rasprava o budžetu, da su ovi izvori prihoda apsolutno nerealni. Reći ću nekoliko primera gde ćemo videti da je to nerealno. Cijena čelika je pala više od dva puta. Cijena nafte je pala sa 140 dolara za barel na nekih 40 dolara, a očekuje se da će u ovoj godini biti rekordan minimum u poslednjih deset godina, možda čak i 25 dolara za barel. Naravno, cijene kukuruza i žitarice su takođe duplo manje nego prošle godine. Kada padnu cijene tada se i pad PDV-a multiplikuje. Zaista ne vidim nikakvo mjesto tim projekcijama da će doći do rasta PDV-a i siguran sam da će se desiti ono što je govorio guverner Narodne banke Srbije, da će morati da dođe do rebalansa budžeta, ali ne krajem godine, već verovatno u prvom kvartalu, ako ne i ranije. Pored svega toga, imamo i ovu suludu odluku Vlade Republike Srbije o jednostranoj primeni trgovinskog sporazuma sa EU, zbog čega ćemo u sledećoj godini imati direktan gubitak od carina za blizu 300 miliona evra. Kada uzmemo sve te aspekte u obzir, šta će Vlada da radi. Ona će da poveća namete, povećaće primanja budžeta od akciza za 14 milijardi dinara, odnosno 15% u odnosu na prošlu godinu. Šta to znači? Praktično se povećava namet građanima i privredi i time se direktno utiče na pad životnog standarda i konkurentnost. Visina akcize na naftne derivate direktno utiče na srpsku privredu i njenu konkurentnost. Ovaj amandman, osim što se bavi zaštitom interesa građana, on se prije svega bavi zaštitom privrede i poljoprivrede takođe. Zašto sam predložio samo ovo povećanje? Jer na taj način ne bi došlo do rasta. Tražio sam da se akciza za motorni benzin poveća sa 27,5 na 35 dinara, za dizel gorivo sa 16,66 na 21 i za tečni gas sa 11 na 12 dinara. To je povećanje za oko 20 procenata. Ali, u ovom trenutku građani to ne bi apsolutno osetili jer je taj nivo akciza već dostignut sa cijenama koje su danas na tržištu. Ukoliko se ovaj amandman ne usvoji, moram da kažem, Srbija će konačno, ponoviću ovo što sam govorio sa rasprave o budžetu, postati evropski lider po učešću akciza u ceni naftnih derivata u Evropi. Iako me moja vrlo poštovana gospođa ministarka pokušala da demantuje da nije tačno da imamo najveći udio akciza u Evropi, proverio sam sve te podatke i ponovo stojim iza toga da Republika Srbija danas ima najveći udio akciza u Evropi u cijeni naftnih derivata. Danas nije više 44%, kao što sam govorio, nije, jer je tada cijena bila 77 dinara za litar, danas je cijena 72,13 dinara. Jednom prostom matematikom, ako oduzmemo PDV, imamo cijenu i akcizu od 61,12 dinara po litru. Po još uvek važećem Zakonu o akcizama, akciza na motorni benzin iznosi 35,91 dinar po litru. Kada se uzmu u obzir ovi podaci, tada se vidi da akciza učestvuje u ukupnoj ceni prije oporezivanja sa 58,7%, dok su troškovi proizvodnje onoga u rafineriji 36,3%, promet je 5%, ukupno 41,3, i pri nepromenjenim drugim uslovima, ako se to ne desi, akciza će u narednom periodu u cijeni naftnih derivata učestvovati sa 61%. Ovoliko učešće akciza u cijeni je i za najrazvijenije zemlje EU nekonkurentno. Nije ovde problem na ministru finansija ili na državnom sekretaru, oni su korektno i profesionalno uradili svoj dio posla. Ovde je problem generalnog koncepta ove vlade, koja je sastavljena samo da bi zadovoljila ovaj koalicioni sporazum koji su napravili pri sastavljanju. Takođe, koristio sam u stvari "Market opservatori" Evropske komisije iz novembra i decembra ove godine i došao sam do svih ovih podataka za sve zemlje, od Češke i Slovačke, Mađarske, Slovenije, Bugarske, Grčke, Kipra, Rumunije i zemalja u okruženju, Hrvatske i Bosne i Hercegovine. Mnogo bih više voleo kada bismo mi bili evropski rekorderi u izvozu, u produktivnosti, u investicijama, u novim radnim mestima, a ne u nivou javne potrošnje. Još jednom ću ponoviti da je ovo najskuplja vlada i najveća vlada u Evropi. Naravno, sa ovakvim cenama naftnih derivata mnoga saobraćajna i transportna preduzeća će izgubiti bitku od svojih konkurenata iz regiona i na taj način imaćemo veliki problem sa radnim mjestima. Iako se Vlada zalaže za čuvanje radnih mjesta, još jednom ću ponoviti da je ovo povećanje akciza na naftne derivate direktno u suprotnosti sa svim željama da se podigne konkurentnost srpske privrede. Naravno, ne treba govoriti i o akcizama na dizel. One se povećavaju čak više nego benzin. To bi možda i imalo neku logiku kada bismo mi ovde imali evropski kvalitet, odnosno zadovoljavali standarde evro pet. Ali, naš je dizel najnekvalitetniji u cijelom regionu i njegovo približavanje dizela prodajnoj ceni benzina je vrlo, vrlo opasno. Kroz dvije godine, kada NIS bude proizvodio evro pet, logično će biti da država i drugi vlasnik Gaspromnafta podignu cenu, jer se povećao i kvalitet, šta ćemo onda reći? Da koristi svoj monopolski položaj na tržištu ili ćemo se setiti ovoga zaista najvećeg povećanja akciza na naftne derivate. Još veći problem mislim da je u poljoprivredi. To je visina akcize na dizel. Ona ima još jedan negativan efekat, a to je - cijena gorivaD 2 se približava ceni najkvalitetnijeg dizela. Sada srpski seljak je primoran da kupuje skup dizel po cijeni od 54,63 dinara. On dobija takođe, po ovom novom budžetu, manje subvencije nego prošle godine. Znači, imamo povećanje cene dizela, a sa druge strane seljak ima manje subvencije i nema nikakvih odredbi od oslobađanja bar dela akciza i PDV-a za one koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom. Mislim da bi to bila jedna mjera koja je mogla makar malo da ublaži ovaj namet na poljoprivrednike, ali nažalost ako uzmemo da je cijena evro dizela 58,23 dinara, cijena dizela D 2 za registrovana poljoprivredna domaćinstva ne bi smjela da bude veća od 40 dinara. To je ono što bi seljak danas mogao da plati. Na ovaj način se, nažalost, kažem, potpuno udara na srpsku poljoprivredu, a ako bi cijena bila niža, ako bi akcize bile manje, to bi bila direktna podrška svim građanima Republike Srbije. Na taj način, razvijajući poljoprivredu, smanjujemo troškove svim građanima Republike Srbije, jer im omogućavamo da dobijaju jeftinije poljoprivredne proizvode. Naravno, postoji jedno opravdanje, u obrazloženju sam video da dio prihoda od akciza odlazi na finansiranje održavanja putne mreže preko Javnog preduzeća "Putevi Srbija". To zaista nije istina. U prošloj godini prihodi od akciza na naftne derivate su 61 milijardu dinara ili oko 700 miliona evra. Samo 13% od naplaćenih akciza je direktno usmereno na pokrivanje troškova Javnog preduzeća "Putevi Srbija". Gdje odlazi ostatak prihoda od akciza za gorivo? Naravno, odlazi u javnu potrošnju i za popunjavanje ovog deficita. Nažalost, znamo svi probleme sa kojima se suočavaju "Putevi Srbija" ovih dana i ne treba ponavljati, tako da opravdanje da će dio ovoga biti usmereno ka njima je samo propaganda. Moram samo da dodam jedan podatak. U doba kada su svi smanjivali akcize, u vreme najvećih skokova nafte na tržištu naša vlada to nije uradila. Moram samo da kažem, kada je skakala nafta, Slovenci su smanjili akcize, u avgustu, kada je cena nafte bila najveća, za 4,1 evro cent ili za 11%, takođe i druge države, jedino naša država nije smanjivala tada akcize. Vidimo sada da je na taj način pogoršala život svih građana Srbije. Samo toliko o socijalno odgovornoj vladi. Dodao bih još jednu vrlo važnu stvar koja se danas pominjala u štampi, to je ovo pitanje koje su sindikati postavili rukovodstvu "Zastave" i "Fijata". Još jednom ću ponoviti vrlo principijelan stav DSS da je "Fijat" dobrodošao u Srbiju i uvek će biti dobrodošao, ali na istim uslovima kao što dolaze svi evropski ili zapadni, ili istočni investitori. A na ovaj način šta se dešava? Pričalo se o milijardama, data su obećanja, jako mi je žao građana Kragujevca, došlo se do toga da se priča o povećanju proizvodnje "zastave 10", ili kako su je sada ponovo nazvali "punta". Moram samo da kažem da ova proizvoda "punta" koja će se povećati sa četiri na pet hiljada ili na šest, da je to ugovor još iz 2004. godine, iz vremena kada je na vlasti bila Vlada na čelu sa premijerom Vojislavom Koštunicom. Mi smo tada, poslije 12 godina zastoja u saradnji, potpisali ugovore o rešavanju problema sa starim dugom od 42 miliona evra, od kojih je 30 miliona bilo otpisano, dok je preostalih 12 miliona vraćeno na osnovu prodaje povezanih preduzeća "Zastave", ali uz garancije države. Tada je dogovoreno sa "Fijatom" da se u kragujevačkim pogonima započne montaža "punta", "zastave 10", što je zahtevalo kupovinu opreme za najsavremeniju proizvodnju automobila. Vlada je odobrila tada sredstva u visini od 15 miliona evra, kako bi se kupila ova savremena oprema za tehnološko opremanje po "Fijatovim" standardima i uložila. Plan je bio da se godišnje, znači, još 2004, 2005. godine, u Kragujevcu proizvodi oko 16.000 "punta" godišnje. Pri tome, moram da kažem, "Zastava" nije bila privatizovana, i dalje je bila u državnom vlasništvu. Na osnovu tadašnjeg aranžmana i vrlo uspešnog početka proizvodnje "zastave 10" ili "punta" došlo je i do interesovanja "Dženeral motorsa" za "Zastavu". To je bio jedan od prijelomnih događaja u "Zastavi", doneta je odluka da se početkom 2009. godine, znači sada, započne sklapanje potpuno novog modela "opela". Tada je Vlada Srbije izdala i odobrenje za početak uvoza opel astre bez carine, tri do pet hiljada automobila. Posle toga, u predizbornoj kampanji dolazi do ove hiperprodukcije obećanja - desetine hiljada radnih mesta, 700 miliona evra ulazi u Kragujevac, svi kooperanti dobiće milione evra da rade. Nažalost, ništa se nije desilo. U decembru potpredsednik Vlade nam govori da čekamo pismo potpredsednika "Fijata", koji će nam reći šta će biti u budućnosti. Pazite, ne predsednika "Fijata", nego čekamo pismo potpredsednika "Fijata". Do danas pismo nije došlo. Šta se dešava? Ovde danas na velika zvona predstavnici Ministarstva ekonomije, predstavnici ove vlade su juče bili u "Zastavi" i najavljuju povećanje proizvodnje "punta", koji se proizvodi u "Zastavi" od 2004. ili 2005. godine. Ni jedne jedine riječi o tome kada će doći tih 200 miliona evra osnivačkog kapitala "Fijata", ni riječi koji će se automobil proizvoditi, ni riječi o tome da li postoji biznis plan. Ponovo postavljam pitanje, ovo ću tražiti svaki put kada izađem za govornicu, dajte nam da vidimo biznis plan. Razgovaram sa ministrima u Vladi, krste se, niko ne zna koji će automobil da se proizvodi, niko ne zna šta će da se radi, kada će da bude vraćena investicija. Nema nikakve bankarske garancije za ispunjenje posla, a zatvorili ste liniju za "Zastavu". Evo, samo toliko da kažem, da ova vlada nema nikakav koncept kada je u pitanju ekonomija i da smo jedina država koja nema još uvijek program za izlazak iz krize. Kažu "radimo na programu". Dok sve druge države implementiraju program, mi ga još uvijek nemamo.
Još neko po ovom amandmanu? Izvolite, gospodine Krasiću.
Gospodine Novakoviću, nekada sam dizao ruku, ali kada ste počeli da kažnjavate zbog odredbi Ustava koje čitam, onda moram anonimno da se javim. Ali, mene je sunce ogrejalo danas, sada vi predsedavate, nema tu onih gospođa, one imaju nešto protiv mene. Gospodin Popović je pokušao nešto da objasni, otprilike se njegova priča svodi na to i kada bi se akciza povećala za 20%, to bi bilo mnogo manje nego ovo što predlaže Vlada. Verovatno bi se povećali prihodi po osnovu akcize, a ne bi došlo do ugrožavanja kako položaja domaćinstva, tako i privrede. Međutim, moram da vam skrenem pažnju, jer sam se nekada i ja opekao na ovim temama, svaka promena cene, pa bez obzira na strukturu te cene i da li se neki od tih parametara u strukturi cene promenio, izaziva rast cena na malo, kako onaj direktni uticaj što ima, tako ima i ono indirektno. To se izražava u praćenju rasta cena na malo, kroz jednu kategoriju koja se zove "ponder". Svaka promena kod energije neminovno povlači rast cena na malo. Ako možemo očekivati rast cena na malo, kada je u pitanju ovaj zakon, zbog toga što direktno utiče povećanje nominalnog iznosa akcize, i ako imamo u vidu činjenicu da je ovo tržište sirove nafte poprilično nestabilno, da je moguće da dođe i do značajnijeg rasta, onda gorivo, kao energent, obzirom na te "pondere" koje ono vuče, može da prouzrokuje daleko veći rast cena na malo, a istovremeno u 2009. godini vodiće se politika zamrzavanja plata. Nekada davno, kada su bili neki ljudi koji su se malo bolje razumeli u ekonomiju, onda je bilo govora o tome da plate mogu da rastu, ali da prate produktivnost itd. Sada nema toga, sada kaže zamrzavanje, smanjivanje, snižavanje. Onda imamo dva dijametralno kontradiktorna procesa: rast cena na malo i realni pad zarada. U takvim uslovima stradaju, pre svega, najsiromašniji, u takvim uslovima stradaju oni koji ne mogu da obezbede trajna sredstva, znači socijalno ugrožene kategorije. Neko će da kaže "ne mora da voze kola". To može da bude opravdanje, ali po sistemu "sit gladnom ne veruje". Moram da skrenem pažnju na još neke zakone koji se danas nalaze na dnevnom redu ovog zasedanja, gde se pojedine kategorije i pojedine situacije oslobađaju poreskih obaveza, a tiče se nečega što je prihod. Onda je stvarno enigma da li tu ima prostora za bilo kakvu normalnu ekonomsku politiku. Očekuje se realni pad, i nominalni i realni pad zarada, i očekuje se na nestabilnom tržištu energenata verovatno rast cena. Koju poruku mi treba da damo građanima? Koju poruku treba da damo onima kojima je dizel gorivo uslov za obavljanje poljoprivrede i bilo koje druge privredne delatnosti? Pre nekoliko dana je bilo na televiziji, kada je neko najavio da bi moglo da dođe do povećanja stope PDV, pa su pitali jednog čoveka koji se bavi poslom - šta to znači konkretno u njegovom poslu, a on je rekao - to moram da prevalim na krajnjeg kupca mojih proizvoda. Zašto? Verovatno zato što nema unutrašnjih rezervi. Razmislite samo kako bi se u ovoj situaciji ponašao onaj ko je apsolutni monopolista. Mi imamo čak i tu kategoriju. Nema konkurencije, ima toliku snagu, toliku jačinu, toliko je prisutan na tržištu, toliko je zauzeo tržište, da nema realnu konkurenciju. On će da diktira. Za njega će svaka promena maloprodajna cena derivata nafte da bude izgovor da zida svoju cenu, a onda će Vlada da kaže da svi moramo da stegnemo kaiš. Sada mi objasnite jednu situaciju, kako će da stegne kaiš onaj sa četvoročlanom porodicom, gde dva člana ili samo jedan član radi, pa neka prima i iznad prosečne zarade u Republici Srbiji, kako on može da namiri svoje najosnovnije potrebe? Ako su to najosnovnije potrebe, uzmimo šta je trošak stanovanja, sa infrastrukturom, pogledajte malo vaše račune, voda, struja, grejanje, iznošenja smeća, ekološka taksa, taksa za vazduh, taksa za život, taksa za ovo, taksa za ono, školarine, razmislite koju poruku mi treba da damo odavde građanima - gde da nađu prostor da obezbede od prvog do prvog? Ne mogu da im dam poruku, nemam tu formulu. Vlada mora da da formulu, da nađe formulu kako će onaj koji radi umetalskom kompleksu, koji ima tu i tu prosečnu zaradu, a znate po statistici kolika je u metalskom kompleksu, da obezbedi za svoju četvoročlanu porodicu mesec dana života. Na bazi tih prihoda, uz uzimanje svih ovih faktora, promene ovih poreskih propisa, koji će neminovno biti namet fizičkim licima. Uzmite u obzir i poreske propise koji predviđaju svojevrsne sankcije za docnju, kašnjenje, da ne pričamo utaju. To je posebna kategorija. Jednostavno, kada predložite ovakav zakon morate da nađete vrlo kvalitetno i ubedljivo objašnjenje, koje može da bude pouka za sve građane kako, na bazi prosečnih prihoda, da organizuju svoj život za mesec dana. Molim vas, zaobiđite beogradski krug dvojke. Zaobiđite ove što rade u stranim firmama, ove koji rade pri ambasadama, diplomatsko-konzularnim predstavništvima itd. Uzmite periferiju Beograda i uzmite bilo koje drugo mesto u Republici Srbiji. Imate statističke podatke od Crne Trave, Novog Sada do Beograda, i po delatnostima, po nomenklaturi šta je prosečna zarada, koliko obuhvata, koliko ima zaposlenih, sve to uzmite u obzir i dajte objašnjenje kako ljudi da obezbede kućni budžet za mesec dana. Izuzetno bih vas cenio da ste izašli ovde, pa kao u vreme Zelenovića ili Mirka Marjanovića, tabla za pačiće male, kreda, pa se kaže, ovo je prihod, ovo su troškovi, ovo ostaje, ovo može da se pokrije, ovo ne može da se pokrije, ovde se uzima kredit pod ovim uslovima, ovakvim uslovima itd, dajte uputstvo za preživljavanje. Možda ne na taj način, ali sve druge države iz EU, a vi jurite bezglavo ka EU, onda se malo ponašajte kao oni tamo. Oni imaju neku odgovornost prema svojim građanima. Oni u Nemačkoj koji su na vlasti, oni su shvatili da su u obavezi da na teritoriji Republike Nemačke obezbede što kvalitetniji život. Njih uopštene interesuje Srbija, Crna Gora, Kosovo iMetohija, Vojvodina, Bugarska itd. Zašto? Građani Nemačke su glasali za njih, dali im pravo da četiri godine vrše vlast u ime njih i da im obezbede normalan život. Ajde malo se ponašajte evropski i demokratski, kao što sam vam otprilike objasnio kako to izgleda. Ne, ovde ćete nama da pričate, evo 700 miliona, evo ovo. Da li može neko iz Vlade Republike Srbije da nam kaže da li postoje pristupni fondovi EU. Na papiru postoje. I faktički? A koliko ćete ove godine da uzmete iz tih pristupnih fondova? Hajde malo ovako: kada? Kada? Kada na vrbi rodi grožđe. Zašto bi vam dali kada oni imajurupu u svojim budžetima. Gospodine Iliću, Nemačka i Francuska, mimo standarda koji su propisali u Mastrihtu, imaju deficitarno budžetsko finansiranje više od 5% bruto društvenog proizvoda. Uopšte ih ne interesuje taj njihov dogovoreni standard oko tri. Njih ne interesuju ti standardi. Pričao sam vam, nema Nataše Vučković, ona je vodila delegaciju, bili smo u Komisiji za evropske integracije francuske nacionalne skupštine. Otvoreno ljudi kažu, mi smo napravili ovu komisiju da kontroliše šta se radi tamo u Briselu i Strazburu kada se izglasavaju ovi propisi. Mi u Francuskoj primenjujemo ono što nama odgovara, ono što nam ne odgovara to za nas ne postoji, ne interesuje nas uopšte. Irci isto kažu, doduše oni kažu za Mlađana Dinkića - ko je rekao da smo mi čudo, aman. Oni se hvale kako su digli nivo obrazovanja pre 10 godina, nivo obrazovanja, a prošle ili pretprošle godine su nam se hvalili kako su prvi put u istoriji počeli da vrše direktan prenos njihove skupštine i sednica senata. Ljudi nama drže predavanje o demokratiji, neko ko kaska za nama 30-50 godina. Jeste Duliću, pusti ti Sonju Liht, pusti nju, ti si njena neuspela investicija. Sve ono što je ona finansirala, to je neuspelo. Možete vi da se smeškate, smeškajte se, odite do Smederevske Palanke, Velike Plane, krenite od Bubanj Potoka na tamo, naiđite na prvo naseljeno mesto, uđi u kuću nekog domaćina pa mu se lepo nasmeškaj, znaš kako će da mu bude drago, pa zubima bi te pojeo. Pričate kako je lepo, fino, sve samo što nije krenulo. Čekaju još onih 6,5 milijardi od 5. oktobra 2000. godine. Čekaju. Kada dolaze milijarde iz inostranstva to je 6,5, kada se priča šta je napravljena šteta Saveznoj skupštini, onda Batić kaže dva futera i tri zavese, a Mićunović napravi poseban fond za rekonstrukciju zgrade Savezne skupštine i neću da pričam o milionima, reko sam da neću. Pitajte Mlađana Dinkića, on je poslao finansijsku policiju koja je sve utvrdila, nisam ja. Usaglasite vaše priče. Najveća bruka u zapadnoj Evropi i u Americi jeste da predsednik države, predsednik vlade, političar laže, gleda birače u oči i laže ih. To može da se desi, gospodine Novakoviću, samo jednom. Da li znate zbog čega? Zato što mu je to prvi i poslednji i nikada više niko neće da glasa za njega. Kažnjavaju. Ali znate zašto kažnjavaju? Zato što je pretežno privatna svojina, pa svaka glupost vlade pogađa imovinu građani kao vlasnika. Ovde kod nas Labudove pesme, hoćeš u zdravstvo učlani se u G 17, hoćeš ovamo učlani se u ovu stranku, hoćeš ovamo učlani se u ovu stranku. Nikada mi nećemo izaći iz društvene krize ako tako se razmišlja. Nikad, zapamtite. Zato snosimo posledice svog glasa.
Hvala. Po Poslovniku, gospođica Nataša Jovanović.
Nije ostalo vremena, gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ali to ne bi moglo ni da ide kao pitanje kroz Poslovnik, a pozivam se na čl. 225. i 226. Vi ne možete, gospodine Duliću, da mi odgovorite na to pitanje. Upućujem Ministarstvu za ekonomiju, odnosno Mlađanu Dinkiću i Vladi Republike Srbije, i tražim odgovor u što kraćem roku. Naime, pre nekoliko dana, kada smo počeli raspravu i kada je zajedno s vama određena kao predstavnik Vlade jedan od letećih ministara Verica Kalanović, smejala se na moje pitanje i sa nipodaštavanjem je odgovarala kada sam, zabrinuta za sudbinu kragujevačkeZastave i radnika, malopre je o tome govorio gospodin Popović, s pravom tražila da nam Vlada Republike Srbije odmah odgovori da li poseduje biznis plan za Fijat automobile, novonastalu, novoformiranu fabriku u Kragujevcu, s obzirom na to da moju bojazan sadapotvrđuju i sindikati iz Kragujevca, i predsednik Samostalnog sindikata, zaposleni. Vidi se da je to prevara veka, ne decenije nego veka, ta cela priča Borisa Tadića, i Mlađana Dinkića i Božidara Đelića, a pre svega Veroljuba Stevanovića i ovog njegovog ovde pajtosa Nebojše Zdravkovića. U fabrici automobila Zastava neće biti, čuli ste izjavu zvaničnika iz Fijata, proizveden ni jedan novi model Fijata. To što se zvalo Zastava 10, a inače ni to nije u toj meri proizvedeno sa linije iz Zastave, nego se vršila tzv. dekonzerviranje već gotovih Punto automobila koji su dolazili u Kragujevac, sada ako bude proizvodnje biće povećana proizvodnja onoga što se zvalo Zastava 10 odnosno Punto. To je klasično Fijatovo vozilo koje se već proizvodi i što je najgore od svega, gospodine Duliću, mi smo opredelili kao država sredstva, i podsticajna sredstva i grad Kragujevac, kroz oslobađajuće mere za infrastrukturu, država za deonicu puta Kragujevac - Batočina, odnosno Lapovo, za zaobilaznicu i sve ono što mi treba da uradimo, a nikakvu garanciju nemamo od Fijata za 200 miliona. Izvolite, neka dođu i neka donesu 200 miliona, pa onda da vidimo da je to ugovor koji ima nekog smisla. Ovako nema garancije ni za jedan jedini evro, a nama se priča negde plasirala dva meseca uoči kampanje, naročito u poslednjih nekoliko dana i ubeđenja sam da je toprevagnulo da građani odlučuju više nego SSP 11. maja na izborima za vašu tzv. listu ZES. Prema tome, u pitanju je velika prevara, radnici se šikaniraju, ne samo radnici nego i inženjeri i svi ljudi koji su zaposleni u Zastavi, jer testove koje su dobili da rešavaju ovih dana su kao testovi za pilota za najsavremeniju opremu u avionima. Tražim hitan odgovor i da nam dođe pred Odbor za industriju i resorni ministar i direktor fabrike automobila gospodin Radojević. (Predsedavajući: Vreme.) Završavam, gospodine Novakoviću. Vi vrlo dobro znate, gospodine Novakoviću, kao nekadašnji predsednik Odbora za privatizaciju, da je gospodin Radojević znao da dolazi da nam imaginarno govori, kada se nije znalo ko će biti i kada će biti strateški partner Zastave, da nam se vrši prezentacija nekog budućeg novog modela. Izvolte, neka dođe u Narodnu skupštinu što je moguće pre, kako bi celokupna javnost znala, a posebno zaposleni i svi Kragujevčani, i građani Srbije, i videćete da je bila u pitanju velika prevara. Izvinite što sam prekoračila vreme.
Na član 3. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Miroslav Markićević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Miroslav Markićević.
Gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, kolege poslanici, poštovani građani Srbije, u ime NS podneo sam amandman koji je u stvari ispravka, ne znam zašto je morala da bude ispravka, ali uglavnom radi se o tome da njim želimo da reagujemo na zakonski predlog Vlade, gde se akcize na naftne derivate povećavaju, i to za sve vrste motornog benzina sa 27,50 na 42 dinara, što je povećanje od 52%, sve vrste dizel goriva sa 16,66 na 26 dinara, što je povećanje od 60% i tečni gas za pogon motornih vozila, gde je povećanje 30%. Znate, ovo je već postalo, gospodine ministre, vrlo simptomatično da od kad je ova vlada startovala sa ''usrećivanjem'' građana Srbije, ne povećavaju se cene, što bi iz NS smatrali da je normalno za onaj procenat inflacije, uostalom kako je i javnim preduzećima na lokalnom nivou uredbama Vlade naloženo, da li je to 6,7,8 ili 9%, Vlada otprilike u proseku ispod 50% nema nikakvo povećanje. Šta znači ovo povećanje akciza? To znači da će naftni derivati za iznos odnosno razlike akcize, koliko je bila i koliko se sada predlaže, shvatam da će toliko gorivo poskupeti, to je za negde 15-16 dinara. Ako govorimo o efektima svetske globalne ekonomske i finansijske krize i da oni na svu sreću možda još uvek nisu zapljusnuli Srbiju, pitam se da li Vlada hoće ovim predlogom povećanja akciza, tako da kažem, da pospeši ovaj finansijski kolaps. Dakle, imali smo sreću da je cena barela nafte na svetskom tržištu, mi mislimo, a i građani Srbije verovatno su do danas, odnosno dok se ne usvoji ovaj zakon, ako budete uspeli da ga usvojite, odnosno povećanje ovih akciza, da smo imali neku sreću da je cena nafte na svetskom tržištu pala, ali tu je Vlada da ono što svetsko tržište za nas može da izdejstvuje tom politikom cena na svetskom nivou, ako bi to bilo povoljno za nas, tu je Vlada Republike Srbije koja će to da spreči. Da bismo govorili istinu, u ispravci amandmana i mi smo dali povećanje ovih akciza, ali sa 27,50 na 28, sa 16,66 na 70, dakle, kada se radi o svim vrstama dizel goriva, i moja koleginica Zlata Đerić, koja će posle izaći, videćete da efekti takvog povećanja akciza na naftne derivate nisu mali, odnosno da suma novca koja će se sliti u budžet nije mala. Ovde se radi, po meni, sa ovolikim procentima povećanja akciza, o punjenju budžeta na slepo. Mogao bih da razumem, kao narodni poslanik i kao građanin, da je Vlada izašla pred građane Srbije, ono što smo tražili još u septembru iz opozicije, kada se govorilo o podizanju štednog uloga garantovanog od strane države, pa smo bili ismejani da smo narikače, pa je 50 hiljada evra došlo tek pred novu godinu, kada su građani 500 ili 600 miliona evra već podigli. Kažem, razumeo bih da je ovde došao premijer, ministarska finansija, koja se lepo ponaša 15 dana ovde boreći se sa nama oko budžeta, a 16. dana kaže da ništa ne znamo, da će sve to Hari Poter da reši. Ovakav način punjenja budžeta, kako ste predvideli, otprilike može samo da reši Hari Poter ili Mandrak, to je onaj mađioničar, ako znate o kome govorim. Dakle, razumeo bih da je došao premijer i objasnio koja je to ekonomska politika, koji su to potezi koje Vlada želi da preduzme da bi se efekti te finansijske i svetske krize ublažili, pa ako je između ostalog jedno od rešenja da se povećaju te akcize, da svi to zajedno prihvatimo. Sećam se, a nadam se da se i vi, gospodine ministre, sećate iz udžbenika, u Sovjetskom savezu je bila neka NEP politika, dakle nova ekonomska politika. Čini mi se da ova Vlada ima TEP politiku, to je tajna ekonomska politika, pošto za tu politiku, odnosno parametre, predloge koje Vlada misli da preduzme u ublažavanju ekonomske krize mi ne znamo. Ali, znate kako kažu na jugu Srbije, u Leskovcu - će se utepa. Možda ćete vi da napunite budžet, ali će da se tepaju građani. Prema tome, ne mogu zaista da shvatim, možda je moj ekonomski nivo znanja nizak, ništa nijesporno, možda sam klasičan predstavnik većine građana Srbije, izađite gospodine ministre i objasnite nama, odnosno građanima Srbije, kada barel nafte u zadnjih godinu dana nikad nije bio jeftiniji, a sada treba cene benzina, naftnih derivata da povećamo i da to građanima objasnimo. I da se to samo odnosi na cene benzina i dizela, pa da kažemo da smo i to preživljavali, neka vozi ko ima. Povećanje ovih akciza znači povećanje cena niza proizvoda, lanac poskupljenja. Imali smo, zadnjih dana smo pročitali ako je to istina, par dobrih vesti, da su neke kompanije počele da snižavajusvoje cene, mislim na jogurt, na mleko. Šta sad njima preostaje kada podignete ove akcize, kada podignete ove cene, nego da te cene vraćaju na prethodni nivo ili da ih još više povećavaju, i tako pravimo lanac tih poskupljenja i idemo ka inflaciji za koju ne znamo kolika će biti iduće godine i kako će se završiti. Pogotovo kada vidimo kako današnji guverner NBS brani kurs dinara, gde je praktično za zadnjih mesec dana, ako je verovati medijima i stručnim ljudima, negde oko 800 miliona evra potrošeno, prodato na tržištu da bi se spasao kurs evra, a kako je spasen, to vidimo, odnosno kurs dinara, hvala, gospodine Todoroviću. Prema tome, bio bi red, jer mi iz NS vas, gospodine Duliću, uvažavamo, najiskrenije vam to kažem, kao bratu ravnogorcu, kao predsednik skupštine nedavno ste imali jednu izjavu kako ste rukovodili skupštinom, slažemo se s tim, bili ste vrlo tolerantan i korektan čovek, i bilo bi sada korektno ili da kažete pošteno ovde, poslali su mene ovde, predsednik slavi rođendan, ispao sam iz ekipe trenutno, došao sam ovde, izađite pošteno i kažite, da ne bismo spočitavali vama ni zasađene jelke. Koliko znam neke voćke blagorodne, kao što je čačanska lepotica, šljiva se sadi u jesen ili u proleće, sadimo nešto i u zimu, neka sadimo, neka cveta sve, ali onda nam izađite da se ne bismo igrali ovde žmurke pred građanima, ipak je ovo Narodna skupština. Da li je normalno, po meni, uvažavajući, znate dobro, gospodine Duliću, da ovo iskreno pričam o vama kao čoveku, da dođe ministarka finansija ili da izglasamo da, gospodin Ilić, državni sekretar, koji je očigledno ekonomski stručnjak, slagali se mi sa njegovom politikom ili ne, da njega ovlastimo, ne znam po Poslovniku da li možemo, da izglasamo da čovek izlazi i da odgovori na pitanja koja poslanici postavljaju, a to je u interesu šire javnosti i građana Srbije. Zahvaljujem.
Reč ima gospođa Zlata Đerić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, podržavajući amandman kolege Miroslava Markićevića i u ime Nove Srbije dužna sam da kažem nekoliko podataka koji su nas rukovodili da ovaj amandman dostavimo, ali pre nego što ih iznesem moram reći da ova celokupna situacija pomalo podseća na onaj vic o razgovoru dva premijera, premijera Japana i premijera Srbije. Naime, premijer Japana slušajući premijera Srbije kakve resurse Srbija ima, reče: "Bogami, da imam takve resurse, misleći naravno na Vojvodinu pre svega, hranio bih kroz tri sezone ceo svet". Na to premijer Srbije kaže: "Da imam resurse Japana, potrošio bih to za jednu sezonu". Mi to izgleda dosledno sprovodimo. Ono što jeste bitno u ovom amandmanu, što sam želela da vam kažem i na šta treba obratiti pažnju zašto je taj amandman podnet, to je da ono minimalno povećanje, pre svega mislim na dizel gorivo, za koje smo predložili da se sa 16 dinara i 66 para poveća akciza samo na 17 dinara, samo za 34 pare. U čemu je to utemeljenje i šta ono govori? Vojvodina u svojih sedam okruga ima preko milion i 780.000 ha zemlje obradive. Od toga 52% je najkvalitetnija crnica. Jedan zemljoradnik, prosečno obrađujući hektar zemlje, potroši oko 80 litara nafte. Do sada po pitanju akciza, odnosno po osnovu akciza vojvođanski zemljoradnici su u ime 142,5 miliona litara nafte koje su tako trošili uplaćivali budžetu preko 23 milijarde. Ako bi se samo za 34 pare povećala ova akciza, ta bi cifra došla do skoro 30 milijardi. Malo li je od vojvođanskih paora? Lep prihod i zaista oni koji su do sada izneli teret svih mogućih kriza, oni koji su do sada stoički svaki put izvlačili državu u najtežim momentima i uvek bili predmet svake političke kampanje koja onog momenta kada se završi uglavnom se za njih u potpunosti završi, ne treba da podnesu najveći teret ove krize. Nemaju oni to odakle. Ako se ponovi ovakva agrarna politika kao što je bila ove godine sa cenom kukuruza, neće seljak propasti, on će prehraniti sebe, srpski seljak ume da preživi, ali neće više hteti da ga niko prevari, neće dopustiti da vuče jedini ovu krizu. Gospodin Krstin je rekao podatke o opštini Zrenjanin, koji se u stvari u svim opštinama vojvođanskim mogu proveriti. Da se ti dužnici o kojima je govorio doteraju u red i da im se naplati ono što duguju, a postoje mehanizmi kako se to može naplatiti, verujte, ovaj budžet bi procvetao i ova kriza bi daleko lakše prošla. Poslušajte ga, proverite sve vojvođanske opštine, proverite ko su ti ljudi koji duguju, jer svi ti koju duguju to mogu da plate. Odgovorno tvrdim, oni mogu da plate, neće da plate. Oni su to uzeli i ostali da duguju u dogovoru s nekim. Blaga sumnja je, a iskustva iz moje opštine, iz mog Zapadnobačkog okruga, kazuju da ti koji su ostali dužni uglavnom imaju neke partijske knjižice i verujte imaju ih nekoliko u fiokama, pa s kim duže, to bolje, oni to menjaju po potrebi. Naterate vi njih da oni plate, bez obzira da li sada imaju jednu od onih desetak ili 14 knjižica partijskih koje čine vladajuću većinu. Znate, svaka ekonomska kriza ne pogodi sve jednako, ali definitivno zakoni ekonomije kažu da svaka ekonomska kriza pogodi najviše najsiromašnije. Potvrdila je do sada istorija nekoliko puta da kada dođu ekonomske krize, kada dođu ta smutna vremena, onda se budale razgalame, mudri zaćute, ali fukara se uvek i neizostavno obogati. To mi ne smemo dopustiti.
Reč ima gospođa Aleksandra Janković, po Poslovniku.
Član 225. i 226. Izuzetno mi je drago da je među nama ponovo ministar prostornog planiranja, inače ortoped. Pošto sam još u prepodnevnom izlaganju konstatovala da verovatno nije slučajno što se baš ortoped kao predstavnik Vlade danas nalazi ovde, verujem da će me pre svega kao lekar podržati da potražim informaciju od večitog ministra zdravlja, nekad sjajnog interniste, dr Tomice Milosavljevića. Šta će nadležno ministarstvo, a i Vlada u celini, preduzeti povodom velikog broja povređenih građana Srbije u ovo novo ledeno doba, koje će, sudeći po prognozama meteorologa, potrajati? Gospodine Duliću, molim vas da informišete ministra, koji izgleda ima neku selektivnu gluvoću, jer čuje samo kolege iz Vlade, a ne i narod, koji se nama uporno javlja kao predstavnicima opozicije, da je napolju opasan led. Ne znam da li ministar čita novine, ali, evo, sada ću da vam pročitam deo iz novina. "Stotine građana širom Srbije, zbog ledom okovanih ulica, početak dana umesto na radnom mestu dočekalo je u bolnicama i urgentnim centrima. Stići nepovređen do odredišta bio je pravi podvig, pa su pored pažljivog hodanja, čarapa preko čizama, i svih drugih proverenih metoda protiv klizavice, danas sam pokazivala nešto od toga, mnogi morali da se pomire s gipsom na nozi ili ruci. Samo u prestonici u toku noću pre podne ekipe Zavoda za hitnu medicinsku pomoć intervenisale su više od 250 puta, više od dve trećine tih poziva odnosilo se na povrede zbog pada. Zato portparol Hitne pomoći, Nada Macura, poručuje svima, a posebno starijim sugrađanima da danas bez preke potrebe ne izlaze na ulice". Znači, ovo zvuči stvarno tragikomično. Šta to znači? Šta će kada imaju preke potrebe? Građani Gornjeg Milanovca su, recimo, sudeći po broju intervencija, prošli još gore. Samo u toku prethodne noći, zbog padova izazvanih ledenom kišom, pomoć na Odeljenju hirurgije Zdravstvenog centra zatražilo je preko 50 ljudi, od kojih je 15 zadržano na lečenju, tu su prelomi karlice itd, vi vrlo dobro znate o čemu se radi. U Užicu je isto tako bila bob-staza. Zabeležen je čitav niz ozbiljnih povreda, od uganuća i preloma ruku i nogu, povreda glave, pa čak i potresa mozga. Dr Aco Moljević, ortoped u užičkoj bolnici, kaže da za 22 godine, koliko radi na Odeljenju ortopedije, nije zapamtio ovoliki broj povređenih u jednom danu. "Od juče, kaže čovek, radimo neprekidno. U ovom trenutku na operaciju čeka 11 pacijenta sa teškim povredama nogu". U Urgentni centar Kliničkog centra Vojvodine je stiglo 114 pacijenata u ranim jutarnjim časovima koji su se žalili na povrede prouzrokovane poledicom. Ono što je bitno, jeste da izgleda da postoje druga viđenja. Recimo, kolega Srđan Milivojević je malopre konstatovao da je stanje prilično normalno zato što se svugde u svetu i naravno u Evropi voda mrzne na temperaturama ispod nule. Ako je to ispunjenje slogana ove vladajuće koalicije da Evropa nema alternativu, onda svaka vam čast.
Gospodin Petar Jojić, izvolite.
Dame i gospodo, neki iz Vlade Srbije poručuju građanima da će naša država da profitira u procesu svetske ekonomske krize, a kao obrazloženje i dokaz kako će to i zašto Vlada da učini, kaže - mi smo naučili na krize i mi imamo kvalifikacije za krize, i u krizama smo uvek pobeđivali. Molim vas, to izgleda da nije tačno. Naime, kada je reč o akcizama, treba naše građane da obavestimo i da protumačimo da su akcize i PDV u stvari povećanje cena, drugo ništa nije, tipičan primer povećanja cena svega onoga na šta se akcize i PDV primenjuju. To je nešto novo u novoj Vladi. Ono što sam želeo da vam kažem jeste da podržavam ovaj amandman gospodina Markićevića, a postavljam i ponovo pokrećem, po ko zna koji put, pitanje agrara, agrarne mafije, agrarne pljačke i pljačke države od lopova i tajkuna u odnosu na korišćenje i uzurpaciju državnog poljoprivrednog zemljišta. Postavljam pitanje - ko stoji iza tih tajkuna? Ko stoji iza leđa tih mafijaša koji su profitirali u ovim kriznim vremenima? U procesu privatizacije, kao što vidite, zna se ko može u Srbiji da profitira - onaj koji je produžena ruka Vlade ili pojedinih političkih stranaka. Šta je Mišković, šta je Peconi? Otkud Todorić iz Hrvatske? Otkud uvoznički lobi? Otkud Pevec usred Beograda, sa 54.000 kvadratnih metara, a roba 90% iz uvoza, iz Hrvatske i Slovenije, a 10% samo iz Srbije? Gde je Mišković tu, MK komerc, gde su ti ljudi? Što Vlada ne preduzme odgovarajuće mere? Zamoliću za strpljenje, samo da vam skrenem pažnju, obratite pažnju na jedan izveštaj iz jedne opštine. Sa odbornicima SRS u gradskoj skupštini u Pančevu postavio sam pitanje izdavanja u zakup poljoprivrednog državnog zemljišta: kolika je površina, kome se izdaje i da li plaćaju? Sada ću vas informisati. Evo, u 2007. godini zaključeni su ugovori za katastarske opštine: Jabuka, Glogolj, Kačarevo, Dolovo, Omoljica, Banatski Brestovac, Ivanovo i Pančevo. Da vidimo sada kako se izvršavaju ugovori, ko prikriva kriminal i ko ne pokreće postupak za naplatu? U 2007. godini izdato je u zakup 3.637 hektara poljoprivrednog državnog zemljišta. Ko ne plaća i koliki su iznosi? Siniša Radovančev duguje iznos od 765.000 evra. Dalje, Miroslav Aleksa... ne udaljavam se, mnogo se ne bih udaljio, a može da bude još neko tu. Pazite, molim vas, gospodin Miroslav Aleksa duguje 267.000 evra. Vidite, taj isti je nedavno kupio "Stari Tamiš" Pančevo za 11 miliona evra. Radi se o poljoprivrednom dobru koje ima 2.800 hektara, pod objektima 45.000 metara kvadratnih, poseduje 70 traktora, devet kombajna, 329 priključnih mašina, opremu za dve farme, godišnje se proda 25.000 tona tovljenika. Farma krava broji 1.000 grla. To je bilo, ali sada nema ni 5%. Vidite, on sada ide dalje. Duguje državi, država ga ovde finansira. Kupuje novo zemljište, pljačka državu - država ćuti, niko ne pokreće postupak naplate. Ovo treba proveriti je li istina. Ovaj izveštaj sam dobio jer sam tražio od opštinske Komisije za izdavanje u zakup državnog poljoprivrednog zemljišta. Ko nije platio dalje sledeće iznose. AD "Vojvodina" Starčevo duguje 158.000 evra, DOO Nicko agrar, Banatski Brestovac, duguje 111.000 evra, AD Dolovo duguje 117.000 evra. Kaže -moramo takođe istaći da su neka pravna lica koristila poljoprivredno zemljište u državnoj svojini u 2007. godini. Na licitaciji održanoj septembra 2007. godine licitirani su najveći iznosi - nisu potpisali ugovore o zakupu, a nastavili su da koriste zemljište, i u 2008. godini su odbili da zaključe vansudska poravnanja. Radi se o sledećim licima: DOO "Nicko agrar", Banatski Brestovac duguje, gospodine Duliću, izvinjavam se, evo, bespravno koristi 902 hektara; PP "Jabuka", AD "Jabuka", bespravno koristi 26 hektara; AD "Kačarevo" bespravno koristi 129 hektara; PDP "Dunav" Ivanovo bespravno 166 hektara. Dakle, u zakup u 2008. godini na teritoriji ove opštine, ono je bilo za 2007. godinu, izdato je u zakup 7.525 hektara. Dugovanja su velika, mnogi se bogate, Ministarstvo poljoprivrede ne preduzima odgovarajuće mere, ni taj Inspektorat ne radi svoj posao, MUP i javna tužilaštva ne rade svoj posao, ne pokreću postupke pred sudovima da se zaključe poravnanja. Ono što je protivzakonito i nije u skladu sa Zakonom o davanju u zakup državnog poljoprivrednog zemljišta - niko nikog nije po tom zakonu ovlastio da se zaključuju vansudska poravnanja u ovom procesu. Sada se postavlja pitanje - da li je komisija za izdavanje državnog poljoprivrednog zemljišta u zakup dala realan iznos i da li je pravična tržišna cena zakupa poljoprivrednog zemljišta ili nije? Može da zaključi poravnanje kako ko hoće u opštinskoj komisiji, uz saglasnost Ministarstva za poljoprivredu. Moram istaći da ne bi trebale ni akcize ni PDV, niti bi budžet bio prazniji - da se samo pristupi proveri, reviziji svih ugovora o izdavanju u zakup državnog poljoprivrednog zemljišta. Milijarde i milijarde ne plaćaju tajkuni i bogataši, i privilegovani koji pripadaju određenim strukturama i određenim političkim strankama. Nađite jednog radikala, mi bismo voleli da znamo da jedan radikal ima koji je zaključio ugovor o zakupu državnog poljoprivrednog zemljišta, a da ne bi bio sankcionisan. Svakako da bi i postupak za izvršenje, to jest za naplatu, bio bi davno sproveden. U poslednje vreme smo ja i gospodin Krstin govorili o ovim problemima u agraru, jer sada nam je najveća pljačka u agraru, ama najveća, najozbiljnije vas upozoravam i skrećem pažnju. Demantujte me, izvršite reviziju svih ugovora i dobićete rezultat - da ovo što sam rekao nije dovoljno, da je to veoma blago i da za ovo neko treba da odgovara, jer je državni budžet oštećen. Država je opljačkana, običnim građanima i prosečnim poljoprivrednicima nije omogućila država da i oni mogu da učestvuju u licitaciji državnog poljoprivrednog zemljišta. Zašto i kako - evo? Nemate seljaka poštenog koji može da kupi 3.000 hektara, ali imate sada u Dolovu, u Omoljici, u Banatskom Novom Selu, u Brestovcu, Kačarevu, Vršcu, Beloj Crkvi, poljoprivrednih proizvođača koji mogu uzeti u zakup 50 hektara. Mogu da uzmu 100 hektara, da ih obrađuju uspešno i da pre svega unapred plate. Šta i gde sada država greši? Ovo je veliki propust države koji se kosi sa kriminalom. Otkud državi pravo da izda u zakup, a unapred ne plati zakupoprimac zakupodavcu određenu sumu koja je postignuta na tenderu? Molim vas, u Srbiji državi kada se uzima zemlja u zakup, zakupac plaća unapred utvrđenu zakupninu. Šta je sad ovo? Država pomaže bogatašima i lopovima da se obogate, država pomaže da oni pošteni ljudi ne mogu da dođu u posed određenih površina, a budžet Republike Srbije je mnogo oštećen. Ima još jedan problem. Vidite šta kaže u izveštaju na poslaničko pitanje koje sam postavio i Ministarstvo za poljoprivredu, jer sam tražio ugovore, kad je zaključen ugovor, s kim, na koji iznos, je li plaćena zakupnina i da li je plaćena posle dospelosti zatezna kamata. Evo šta sam dobio od Vlade i Ministarstva za poljoprivredu. Ugovorima o zakupu poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini, koje je zaključilo Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede sa zakupcima nije predviđena kamata u slučaju docnje, već je predviđeno da se zakupnina plaća u dinarskoj protivvrednosti u evrima. Kakve to veze ima? Tu nema blage veze. Iznos u dinarima se prilagođava i pretvara u evre, ako onaj ko duguje ili onaj ko traži, kome se duguje, poverilac pretvara i obračunava. Ko je taj koji je oslobodio ove mangupe i ove profitere zatezne zakonske kamate? Je l' znate vi da običan građanin ako duguje nekome 5.000 dinara da mu se kamata po Zakonu o obligacionim odnosima zaračunava od dana stupanja u docnju do dana naplate, odnosno isplate. Evo, primer Opova. Komisija za izdavanje u zakup poljoprivrednog zemljišta, dobio sam izveštaj od Ministarstva, 12 zakupaca uzeli državno zemljište, nema dinara da je uplaćeno. Ovde nema u izveštaju. Dakle, zaključio sam da sadašnji ministar poljoprivrede, odnosno Ministarstvo poljoprivrede neke mere prema ovim odgovorima preduzima, a treba da se preduzmu drastične mere bez odlaganja, da se uključi kriminalistička policija, nadležni državni organi, da Ministarstvo aktivira svoje resore i da na taj način država u budžet preuzme ono što joj pripada. Čudo je jedno da su svi zanemarili državno poljoprivredno zemljište, to je alajbegova slama. Nikoga to više ne interesuje. Propala preduzeća, propale firme, zadruge, farme, šta ćemo mi sad, ako neko neki dinar da u zakup, daće, ako ne da, mi ćemo da mu tolerišemo. Znači, zateznu zakupsku kamatu sada neko možda voza 10 godina da ne plati. Šta će se svesti? Ako je dugovao 100.000 evra, nađe li pametnog advokata da voza parnicu 10 godina, kako su naši pravosudni organi efikasni, taj će sutra da plati 1.000 evra. Doći će u situaciju da 1.000 evra plati. Imam ovde za sve opštine Južno-banatskog okruga, a pošto nemam toliko vremena, dozvolićete mi da izvestim poslanike sledećeg puta, a ono za šta se zalažemo gospodin Krstin i ja, mi ćemo u tome istrajati, jer ćemo ipak tražiti bezbroj puta, ne odustajemo više, a neoborive dokaze imamo.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodin Zoran Krasić.
Ovaj amandman sam najavio u načelnoj raspravi. On se razlikuje od svih amandmana koji su podneti na član 3. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, u tom smislu što se član 9. Zakona o akcizama praktično dopunjuje nekim novim stavovima. Ti stavovi se pre svega odnose na bioetanol, biodizel, biometanol, bio-etb, bio-ntb i nešto novo što po nekim standardima treba da se ugradi, a sa gledišta, ako mogu da kažem, oslobađanja, odbijanja, popusta ili beneficija, ukoliko se u stvaranju motornog benzina ili dizel-goriva koriste bio-komponente. Ovim amandmanom obuhvatio sam i apsolutni alkohol i bio-etb, to je etil-tercio-butil-etar. Naravno, nisam stručnjak za ove stvari, ovo su mi uradili neki ljudi koji se razumeju u tu tehnologiju, ali koliko sam shvatio njih, ideja jeste da se u namešavanju motornih benzina koriste bio-komponente, ako je to pravi izraz, i da se za sve to što se ubaci u goriva za toliko umanji i akciza. To verovatno u 2009. godini neće biti moguće, zato što je potrebno da se urade i tehnički standardi, ali i to je predviđeno ovim amandmanom, kao što je predviđeno da za sve te komponente u namešavanju, koje su bio-porekla, postoji i pravo na povraćaj plaćene akcize. Da skratim ovu priču, s obzirom da je Vlada rekla da neće da prihvati ovaj amandman, našli su kao izgovor da se Zakonom o akcizama ne propisuje šta sve može da ide u namešavanje, bez da je to stvar nekih drugih tehničkih propisa, i to sam uspeo ovim amandmanom da razrešim, poslednjim stavom, gde sam predložio da dva ministarstva i jedna agencija zajednički dorade ovaj koncept, naravno, u skladu sa ovom idejom koja je ovde izložena. Samo da podsetim javnost da postoje standardi u EU i da oni već kreću na 10% od ukupne potrošnje goriva namenjenog za transport, gde će ići to ekološko gorivo, gde neće dovesti do zagađenja i da postoji velika potreba i u zapadnoj Evropi i drugim državama za tim bio-komponentama. Ovo je interesantno i sa gledišta razvoja poljoprivrede, zato što bio-masa koja ulazi u ovo služi kao sirovina za proizvodnju ovih komponenti. Sada ne bih više pričao o tome, zato što je Vlada jasno stavila do znanja da ovakav amandman ne prihvata, ali stičem utisak prema ovom odgovoru da su voljni da nastave razgovore sa drugim ministarstvima i da verovatno u nekim sledećim izmenama Zakona o akcizama pronađu neko rešenje. Samo da skrenem pažnju, sada je standard da 5,7% u Evropi mora da bude tog biogoriva ili sa ovim dodacima, da se ide na 10% potrošnje i verovatno će svake godine da se povećava to. Da ne bismo prošli kao sa skladištem gasa, da ne bismo prošli kao što prolazimo u pogledu nekih drugih inicijativa koje se tiču energetike, korišćenje vetra, vode i drugih stvari, koje mogu da posluže kao energija, mislim da treba na vreme razmišljati o ovim stvarima i na vreme treba pripremati, jer očigledno energija i voda su nešto što će biti najinteresantniji i najveći problem u 21. veku. Na to ukazuju brojne analize, još pre 10-15 godina je rečeno da će voda biti veliki problem, tako da sve inicijative u pogledu regulisanja količina vode za piće i uopšte i sve što može biti supstitucija postojećim izvorima energije, moramo da razvijamo i moramo merama poreske politike da to stimulišemo. Ova moja ideja je upravo bila ta, kao što sam i pre nekoliko godina vodio neku ideju oko biodizela i biogoriva, i to je na neki način usvojeno, pošto to više nije predmet akcize, već tri godine, nadam se da bi uskoro trebalo i ova inicijativa da se prihvati, da se pripremamo za ono što neminovno dolazi, to svi svetski stručnjaci ukazuju. Nastavak bih iskoristio da skrenem pažnju da Zakon o akcizama, pored toga što treba da obezbedi prihode Republici Srbiji za finansiranje nadležnosti Republike Srbije i da se iz tih sredstava namiruju javni rashodi, interesantan je i zbog toga što proizvođači akciznih roba, bez obzira da li je u pitanju gorivo ili su u pitanju cigarete ili alkohol, zaslužuju posebnu pažnju iz razloga što oni verovatno po definiciji imaju jedan specifičan monopolski položaj. Kod derivata nafte je to izraženo. Imamo dve rafinerije koje se bave tom proizvodnjom, kod cigareta takođe postoji nekoliko fabrika, kod alkohola postoji veći broj proizvođača, ako uzmemo u obzir da su ovom odredbom o akcizama obuhvaćene i pivare. Znači, imamo daleko veći broj tih proizvođača i oni su vrlo interesantni, jer njihov položaj njima praktično zabranjuje da finansiraju neke stvari. Ako postoji negde zabrana, onda postoji zabrana kod proizvođača akciznih proizvoda da finansiraju političke stranke, što je po meni, vrlo značajna odredba, kao što postoji zabrana da političke stranke mogu da uzimaju kredite za svoje aktivnosti, kao što postoji zabrana da se iz inostranstva finansiraju političke stranke, mada je tu propis dosta nedorečen. Mislim da bi bilo zabranjeno i za nevladine organizacije, jer kod nekih nevladinih organizacija nije jasno da li je njihova delatnost neka društvena ili je politička. S obzirom na učestalost pojavljivanja na televiziji, javljanja i komentara koje daju, očigledno je da je njima primarna politička funkcija, a kada onda imamo u vidu da do juče bili nevladina organizacija, a sada poslanici neke političke stranke, onda nam je jasno da je to bilo predvorje za ulazak u politiku. Nije to samo gospodin Dulić, kao otporaš. I drugi otporaši su ovde prisutni, Srđan Milivojević, Konstantinović, Jorga je nema, doduše, ima ih puno, Andrić kod ovih tamo, doduše on se odvojio od njih, imamo Homena koji je sad državni sekretar, nekad je bio u Otporu, vidim sad u nekim novim predlozima da pola Otpora ide u Agenciju za borbu protiv korupcije. Gde naučiše u vladinoj organizaciji kako da se bore protiv korupcije, kad se oni u Otporu dohvatiše, samo što se nisu poubijali oko toga ko će više da uzme, to je bila tuča. Homen se nije tukao sa ovima. Vi ste ranije izašli, 15 minuta ranije ste izašli iz prostorija, sad mi je jasno. Proizvođači akciznih proizvoda zaslužuju posebnu pažnju, verovatno i propisi koju regulišu njihovo poslovanje, Zakon o akcizama reguliše njihovo poslovanje makar u jednom delu, to je akcizna dozvola i akcizno skladište, zaslužuju posebnu pažnju. Prilično smo daleko od nekih rešenja koja bi možda bila prihvatljiva, neću temu da otvaram, ali kod nas proizvođači akciznih proizvoda postaju svojevrsni politički monopolisti. Ako oćete da dirnete u akciznu politiku kod proizvodnje cigareta, duvanskih prerađevina, onda proizvođači kažu - samo li to dirnete, mi selimo proizvodnju. Prva mera upozorenja jeste ona na početku, kad su ušli na naše tržište, kad su otkupili ove naše fabrike, što su prekinuli da otkupljuju duvan proizveden u našoj zemlji i doveli u pitanje naše proizvođače. Da su se tako ponašale duvanske industrije u Nišu i Vranju, verovatno odavno ne bi imali sopstvenu proizvodnju duvana. Oni su ipak imali obavezu da razvijaju te kooperantske odnose. Sada proizvođači cigareta, proizvođači te vrste akciznih proizvoda, nemaju tu obavezu i naša proizvodnja duvana, sama po sebi, stagnira, ne mogu da kažem da se gasi, ali stagnira. Naravno, to je nama naša vlada dala od 25. januara 2001. godine do danas. Proizvođački akciznih proizvoda snose i posebnu odgovornost, ajde sad da upotrebimo ove nove termine. Treba da pokažu da su socijalno odgovorni deo društva. Međutim, oni ne pokazuju tu odgovornost. Oni pokazuju samo veliku žeđ, veliku glad i veliku halapljivost, da što pre i što više otmu, uzmu, jer kažu, došla su nova vremena, došlo je vreme profita, kako se zvaše jedna emisija. Vreme profita i socijalno odgovorno ponašanje su dve kontradiktorne stvari. Ko te dve kontradiktornosti treba da smiri? Vlada Republike Srbije. Zašto? Jer ima mehanizme. Mehanizmi su državna politika, mehanizam su zakoni, zakoni kojima treba da se sputava, ograničava i na drugi način kontroliše monopol, kako ne bi izašao iz nekog okvira i postao opasnost za sve. Još nismo imali prilike da vidimo mere državne politike usmerene ka postizanju ovih ciljeva. Naprotiv, imamo mere od strane države gde se podstiču monopolisti da budu još jači i još snažniji monopolisti. Dovoljno je podsetiti samo kod proizvodnje cigareta, za pet godina unapred su oni dobili, čini mi se 2004. godine, u jednoj od izmena Zakona o akcizama, dinamiku kako će da se menja iznos akciza na duvanske prerađevine. Kod derivata nafte to nije bila situacija, to moram da kažem. Postavlja se pitanje - koja je njihova funkcija? Da li njih obavezuje neki zakon? Da li oni moraju da poštuju neki zakon? Pre nekoliko sati smo imali prilike ovde da vidimo, mislim da je gospodin Popović izneo neke podatke o tome, koliko iznos akcize učestvuje u ceni derivata nafte, ako se odbaci PDV, pa ste videli da to ide od 40 do 60% i da je to verovatno najveće učešće akciza u strukturi cene derivata nafte u Evropi. U slučaju pomeranja cene sirove nafte, to će biti još, pašće uticaj zbog rasta ovih drugih inputa i onoga što ulazi u strukturu cene, ali mislim da je najispravnija logika poređenja, da se i akciza kao specifična vrsta poreza i PDV zajednički uzmu kao kriterijum koliko učestvuju u maloprodajnoj ceni derivata nafte. Kada se oba fiskalna prihoda uzmu u obzir, onda ćete videti šta predstavlja i šta ostaje kao proizvođačka cena, a šta ostaje kao rabat. Onda ćete videti koliko država uzima na derivatima nafte. Jesam za to da se dobar deo sredstava uzima preko ovih izvora. (Predsedavajući: Hvala.) Morate voditi računa o celini ekonomske politike, ili da budem precizniji, o celini perspektive i mogućnosti da građani 2009. godinu prežive. Mislim da ste na tom ispitu pali.
Hvala, gospodine Krasiću. Za reč, po Poslovniku, javio se narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, poštovani ministre, poštovanje, javljam se po članu 225. i 226, imam jedno pitanje za vas. Neću vam postavljati pitanja o PDV-u, vidim da su vas time zamarali poslanici. Postaviću vam konkretno pitanje, a vezano je za vašu struku. Naime, istovremeno sam bio načelnik jednog okruga, Jablaničkog okruga. Kroz Jablanički upravni okrug prolazi Koridor 10. Nas iz Jablaničkog okruga zanima da li će taj koridor nastaviti trasom kroz Grdeličku klisuru? Iz prostog razloga, jer imamo tamo nacionalni brend, to je motel "Predejane". Verovatno ste svraćali i vi kada ste putovali prema Grčkoj ili Makedoniji ili otuda. S obzirom da ste ministar za prostorno planiranje, nas zanima vaš odgovor, da li će trasa Koridora 10 proći tuda? Motel "Predejane" je privatizovan pre pet godina. Privatizovao ga je gospodin Dragan Pavlović i u njega je uložio negde oko tri miliona evra. Sada motel izgleda izuzetno predivno. Motel zapošljava oko 90 radnika, u vreme sezone plus 40 i negde oko 450 gladnih usta hrani. Iz tog razloga, ako nemate odgovor na to pitanje, možete mi odgovoriti i pisanim putem, da li Koridor 10 prolazi kroz Grdeličku klisuru? Hvala puno.
Hvala i vama. Po Poslovniku narodni poslanik Milan M. Nikolić.
Hteo bih da postavim ministru iz njegove oblasti pitanje. Vi ste uoči Nove godine potpisali memorandum sa proizvođačima cementa, vezano za spaljivanje otpada u cementarama. Građani iz Kosjerića su me zvali i pitali, zabrinuti su oko toga, znam da su cementare zainteresovane za to, ali šta će biti sa životnim sredinama i građanima koji žive u toj sredini? Molim da mi odgovorite na to pitanje. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin ministar ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo odgovori na ta dva pitanja. Što se tiče ove deonice autoputa Koridora 10, koji treba da prođe tzv. južnim krakom, to je deonica na autoputu E75, Grabovnica-Levosave. Mi smo izdali akt o urbanističkim uslovima. On je prosleđen izvestioca stručne kontrole i on će ovih dana biti završen. Radi se revizija idejnih projekata i trebalo bi da bude gotovo do kraja januara. Trase autoputa su određene prostornim planovima. Imamo nekoliko zahteva iz lokalnih samouprava da se one promene i tražimo od svih lokalnim samouprava samo da daju veoma jasne i precizne ekonomske parametre i argumente zbog kojih bi se oni promenili. Nemamo nikakvog razloga da ne izađemo u susret lokalnim samoupravama, ukoliko je moguće da te promene dovedu do toga da te lokalne samouprave nađu interes u smislu organizovanja novih industrijskih zona, zapošljavanja ljudi itd. Imamo razgovore sa lokalnim samoupravama. Nadam se da ćemo sledeće nedelje imati razgovore sa opštinom Leskovac i sa drugim zainteresovanim stranama. Naravno da je to javni dokument i naravno da smo spremni da razgovaramo sa svima vama da se dođe do najboljeg mogućeg rešenja. Što se tiče sporazuma koji smo potpisali sa cementnom industrijom, to je jedan od onih sporazuma koji bi trebalo da strateški reši problem pitanja rešenja posebnih vrsta otpada u Srbiji. Radimo monitoring ambijentalnog vazduha u okolini svih cementara. One se rade veoma strogo i veoma precizno. Ne postoji nijednog trenutka opasnost da dođe do zagađenja ambijentalnog vazduha, a da to naše monitoring stanice ne izmere. Takođe, ne postoji opasnost po ljudsko zdravlje i životnu sredinu. Ukoliko se pojave bilo kakvi parametri koji bi ukazivali na to svaka aktivnost bi prestala. Odgovorno vam to garantujem. Na ovaj način ćemo svakako pokušati da ostvarimo jednu vrstu strateške saradnje, ne samo sa cementarama, nego i sa drugom industrijom, preko koje bi mogli da nađemo tehnička rešenja za tretman različitih vrsta otpada koje postoje danas u Evropi i svuda u svetu. Što se tiče brige građana vaše opštine i svih drugih opština, stojimo im na raspolaganju. U kontaktu smo sa njima. Što se tiče nalaza i analize tih monitoring stanica, vi na internet sajtu Ministarstva i Agenciju za zaštitu životne sredine imate dnevno, u realnom vremenu, izveštaje o koncentracijama različitih koncentracija supstanci u vazduhu, koje govore o tome da li postoje zagađenja ambijentalnog vazduha ili ne. To su monitoring automatske stanice, na kojim ljudski faktor nema analize, ukoliko postoji određena sumnja da bilo ko pokušava da niveliše te podatke. Pažljivo ću da pratim sve te analize i mislim da ću i vas lično obavestiti o kretanju tih parametara. Zahvaljujem se puno.
Hvala lepo. Na član 5. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Donka Banović, Milutin Jeličić i Milica Vojić Marković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Donka Banović.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, gospodine ministre, ovo je sad bila dobra ilustracija kako Vlada Republike Srbije zaista treba da vodi više računa koji od ministara će biti ovlašćeni predstavnik o kom zakonu. Gospodin Dulić je odmah odgovorio na dva pitanja koja su iz njegovog resora, odnosno iz Ministarstva za prostorno planiranje. Ali, nije čuo pitanje da li će se uvesti i PDV na gips? To pitanje je dodirno. Imamo i PDV, i gips koji je ovih dana aktuelan, pa bi možda i to bio način da se popuni veliki manjak u budžetu. Vraćam se na svoj amandman. Podnela sam amandman na član 5. i to amandman koji glasi "briše se", odnosno tim amandmanom predlažem da se briše predlog člana 5, koji je u stvari predlog Vlade da se na pivo poveća akciza. U samom tekstu ovog predloga zakona stoji da je sada akciza na pivo devet dinara po litru i da se taj broj zamenjuje brojem 15. To bi bilo povećanje akcize za 68%. Međutim, poslanici su čitali i obrazloženja. Oni koji se bave trgovinom sigurno i znaju. Sumnjam da su građani znali koliki je bio PDV na pivo. Kada pročitate obrazloženje, onda se vidi da je akciza na pivo sada 12,40. Predlaže se povećanje akcize od 21%. Smatram da ne treba povećavati akcize na pivo. Ujedno hoću da podržim i amandman na član 4, gde se predlaže povećanje akciza na duvanske prerađevine. Nekoliko poslanika je podnelo amandman i na taj član, takođe "briše se". Želim da podržim amandmane na član 3, da ne dođe do povećanja akciza na naftne derivate. Zašto DSS smatra da ne treba povećavati akcize na naftne derivate, na duvanske prerađevine, na pivo? Prosto nije u redu i nije pošteno od strane Vlade Republike Srbije, koja je sama odlučila, ne pitajući građane, da jednostrano primenjuje Prelazni trgovinski sporazum, a sada kada se usled tako nerazumne odluke pojavljuje manjak u budžetu od 300 miliona evra, odlučuje da to svaki građanin Srbije nadoknadi. Vlada ovim predlozima zakona i povećanjem akciza, povećanjem administrativnih taksi, a ukidanjem nekih carina ili smanjenjem, stvara ogroman manjak u budžetu i zavlači ruku u džep svakog građanina. To nije pošteno. Tih 300 miliona evra su, da kažem, neki gubitak i šteta za 2009. godinu, koji se može iskazati i ovog trenutka izračunati. To je 300 miliona evra manje u budžetu za 2009. godinu. Međutim, niko nije izračunao i nama rekao kakvi su dugoročni gubici i privrede, i naših preduzeća, i građana Srbije od nerazumne odluke da se jednostrano primenjuje taj sporazum. Pre nego što je Vlada uopšte donela jednu takvu odluku, trebalo je da napravi ozbiljne analize i da se dobro razmisli kako će te mere pogoditi pojedine privredne grane i građane uopšte. Povećanjem akciza možemo da vidimo da je svaki građanin ponaosob pogođen takvom odlukom. Dakle, trebalo je svako ministarstvo, počev od Ministarstva poljoprivrede, pa Ministarstva ekonomije, pa Ministarstva trgovine, da napravi analizu kako će pojedina grana industrije, odnosno privrede, kakvu će imati štetu, a kakve će imati gubitke. Svi znamo, to je ona čuvena Swot analiza, to je vrlo jednostavno, to svako može da napravi. Znači, u jednoj koloni imate kakva je šteta, a u drugoj kakva je korist. No, to nije urađeno. Poslanici DSS su veoma razočarani što je Vlada Republike Srbije donela tako jednu ishitrenu i neozbiljnu odluku, i što na taj način ugrožava i privredu i domaća preduzeća. Lično sam razočarana načinom na koji uopšte teče rasprava u ovoj skupštini o ovih sedam jako važnih zakona koji će svakog građanina pogoditi ponaosob. Dakle, nekad mi imamo zakone sistemske i veoma značajne, oni koji se tiču neke određene branše. Međutim, ovih sedam zakona se zaista tiče svakog građanina ponaosob, zato sam razočarana načinom na koji teče ova rasprava sad u pojedinostima. Pre neki dan je bila i rasprava u načelu. Očekivala sam od gospođe Kalanović, koja je bila ovlašćeni predstavnik Vlade, da nam obrazloži ove zakone u načelu. Dakle, najmanje što smo očekivali, to je da nam podrobno objasni svaki zakon. Ali, ne ono što mi imamo u obrazloženju, dakle, mi to možemo da pročitamo, da razumemo ili ne, ali to je trebalo malo jasnije i objasniti zbog građana Srbije. Njeno obrazloženje za svih sedam zakona je trajalo, čini mi se, tri minuta, a i tu se nije baš dalo razumeti koji zakon kakvu izmenu nosi. Posle toga je bio poštovani moj prijatelj, gospodin Dulić, koji je ipak ministar za prostorno planiranje. Posle ministra Dulića je bio ministar Šijaković, ministar vera. Danas popodne dva sata smo diskutovali, nije bio nijedan ministar, pa je opet došao gospodin Dulić. Dakle, nemamo kvalitetnu raspravu. Poslanici iz opozicije kao da razgovaraju sami sa sobom. Ovde, ne znam, osim što je sada gospodin Dulić objašnjavao oko Koridora 10, mi razgovaramo jedni s drugima, a mi smo i podnosili amandmane, i mi iz amandmana i vidimo šta koja poslanička grupa misli o tome. Prosto sam očekivala da će ovde biti malo ozbiljnija i kvalitetnija rasprava. Kada već nisu napravljene kvalitetne analize o tome šta donosi jednostrana primena Prelaznog sporazuma, kada to nemate, onda obično gledate kakvo je iskustvo, ne samo po tom pitanju, nego i nekim drugim odlukama koje donosite, ako postoji, znači, gledate kakvo je iskustvo drugih zemalja. Zato što je Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju i Prelazni trgovinski sporazum, koji i jeste na neki način njegov sastavni deo, to je instrument ili mehanizam koji je EU kreirala ili da kažem stvorila za zemlje Jugoistočne Evrope koje imaju ambicija ili su imale da postanu deo EU. To tuđe iskustvo ne postoji. Zašto? Zato što, recimo, Rumunija i Bugarska kada su prolazile kroz ovu fazu, kroz primenu Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, oni ga nisu jednostrano primenjivali, kao što ćemo to mi. Oni su ga dvostrano primenjivali, pa je EU, koja je drugi potpisnik tog sporazuma ili ugovora, otvorila i svoje fondove, pa onda određene privredne grane, zahvaljujući tim fondovimanisu, da ne upotrebim neku reč, propale i nisu doživele nikakav stres ili traumu zato što im država primenjuje sporazum o stabilizaciji i pridruživanju. Znači, mi nemamo iskustvo, ne postoji dobra praksa, zato što se ovaj sporazum nikada u istoriji, dakle, otkako postoji EU, nije jednostrano primenjivao. Dakle, ako ne postoji dvostrana primena i ako EU ne ispuni svoje obaveze, drugim rečima otvori svoje fondove za određene privredne grane, onda smo mi u velikom problemu. Dakle, naša vlada tu ima jedinstven pristup. Kada govorimo konkretno o članu 5, gde se za 21% povećava akciza na pivo, ali ne samo to, nego uopšte ovo povećavanje akciza, tu se polazi od prilično pogrešne logike. Govoriću o pivu, jer ono je jednostavna roba ili proizvod, da je pogrešno uverenje da ako vi povećate akcizu za 20%, da će vam i prihod u budžetu biti veći za 20%. Neće. Zato što svaki odgovoran čovek ili građanin Srbije neće sada trošiti viši novca na kupovinu piva, on će trošiti isti iznos. A ostalo, radije će kupiti mleko, meso i ono što je mnogo važnije, od čega se živi, a neće kupovati više piva. Dakle, trošiće se ista količina novca, ali će se zato prodavati manje piva. Kada se prodaje manje piva, opada potražnja. Ako se manje prodaje, onda će naše pivare i fabrike, u kojima rade srpski potrošači, oni će proizvoditi manje. Čim se smanji proizvodnja, u najboljem slučaju će se smanjiti plata, a u najgorem slučaju, nadam se da će toga biti što je manje moguće, onda će se izgubiti radna mesta. Taj čovek kome se smanji plata ili ne daj bože izgubi radno mesto i primanja potpuno, onda će on manje da kupuje i ostalih roba na koje se plaća redovan porez. Tako da je ova logika potpuno pogrešna. To je točak, ali koji naša vlada vrti u potpuno pogrešnom pravcu. Ozbiljne evropske države, kao što je Nemačka, razmišljaju potpuno suprotno. Oni idu na smanjenje akciza, idu na smanjenje PDV-a, pa kada se to smanji, onda se poveća potrošnja. Zašto? Zato što su onda ti proizvodi jeftiniji, pa vi kada povećate potrošnju, vi povećavate proizvodnju i na taj način se mogu zapošljavati novi radnici, a neće se otpuštati. Prosto apelujem i pozivam i predstavnika Vlade i Vladu da razmišljaju na jedan zdraviji način. Pokušajte vi da povećate potrošnju tako što ćete smanjiti poreze i tako što nećete povećavati PDV. Kad god je neki poslanik danas izgovorio reč PDV ovde i pozivao se na intervju koji je ministar Dragutinović, čini mi se, juče dala u "Novostima", da Vlada razmišlja o tome da podigne stopu PDV-a sa 18% na 19%, gospodin Iliće je, kao što i sad radi, vrteo glavom. Neko od poslanika ga je pozvao da izađe, ali on, kao državni sekretar, nema tu mogućnost da izađe za govornicu i da nas razuveri, a onda nešto opet nije tu kako treba, jer možda je on lično protiv, ali gospođa Dragutinović je ministar finansija, on je državni sekretar u tom istom ministarstvu. Dakle, to je ilustracija da u jednom te istom ministarstvu dva stručnjaka za oblast finansija imaju drugačije viđenje priče oko PDV-a. Živi bili pa videli, videćemo šta će se desiti. Prijatno.
Hvala, gospođo Banović. Gospodin ministar ima reč, nadam se kratko.
Samo radi javnosti, pošto je ovo tema koja se nekoliko dana u Narodnoj skupštini spominje i stvara se jedna percepcija da je to samo pitanje dana kada će PDV biti povećan. Dakle, da ponovim ono što sam rekao i u raspravi u načelu o svim ovim zakonima. Vlada Republike Srbije ne razmišlja o povećanju PDV. Ukoliko prihodi budžeta budu smanjeni, a niko ne zna šta će se desiti u ovoj godini, zbog toga što sve države u Evropi i u svetu strahuju od efekata finansijske i ekonomske krize i spremaju se na rebalanse budžeta, i to je bila jedna od, nažalost, podsmešljivih konstatacija nekoliko narodnih poslanika, da eto, vi već spremate rebalans budžeta, ne postoji zemlja u Evropi koja neće napraviti rebalans budžeta u ovoj godini zbog toga što su efekti veoma nepredvidivi. U svakom slučaju, ukoliko prihodi u budžetu budu mnogo manji, postoje još neke mere koje mogu da se dese da se balansira budžet. One, pre svega, mogu da budu u pravcu smanjenja javne potrošnje i dalje restrikcije samog budžeta. Povećanje PDV-a u ovom trenutku nije opcija i to je stav Vlade Republike Srbije, koji sam hteo i ovom prilikomvama da iznesem.
Ovim završavam današnji rad. Zahvaljujem se na saradnji i kooperativnosti. Nastavljamo rad sutra u 10.00 časova.