Zahvaljujem. Dakle, predloženim izmenama Zakona o javnom beležništvu predvideli ste da javni beležnik mora imati prebivalište na dan polaganja zakletve na području opštine, odnosno grada, koji je u Odluci o imenovanju određen kao njegovo službeno sedište. Ako imamo u vidu mogućnost da kandidati za javne beležnike bez obzira na području koje opštine, odnosno grada imaju prijavljeno prebivalište mogu konkurisati za javne beležnike i ukoliko za određeno područje bude izabran javni beležnik koji nema prijavljeno prebivalište na teritoriji opštine, odnosno grada koji je određen kao njegovo službeno sedište, niti svoje prebivalište izmeni do dana polaganja zakletve, smatram da je logično da ministar poništi rešenje o imenovanju takvog javnog beležnika i da postupak imenovanja ponovi u celosti. Zahvaljujem.
Po amandmanu, Dragan Nikolić.
Gospođo predsednice, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, poslanička grupa Srpske napredne stranke neće prihvatiti ovaj amandman i glasaćemo protiv, zbog toga što sa ovim amandmanom želi da se rešava nešto što je suvišno, nešto što nije potrebno i što će opteretiti izmene i dopune Zakona o javnom beležništvu. Naime, ukoliko nema prebivališta javni beležnik, odnosno notar u momentu polaganja zakletve u mestu u kome će obavljati posao, on ne može biti imenovan, ne može početi sa radom i to je jedna notorna činjenica gde to važi i za advokate, to važi i za ostale službenike u javnim službama. Znači, onaj ko mora da podnese zakletvu mora da ispuni u tom trenutku sve uslove koje zakon predviđa. Prema tome, ovo je suvišna odredba i ovaj amandman ne treba prihvatiti. Hvala.
Narodni poslanik Vesna Martinović, po amandmanu.
Samo da razjasnim. Dakle, u trenutku imenovanja javni beležnik može imati prijavljeno prebivalište na teritoriji opštine ili grada koji nije određen kao njegovo službeno sedište. Odluka o imenovanju je pravni akt. Čin polaganja zakletve nije pravni akt i kako ćete uskratiti nekome pravo na polaganje zakletve u situaciji ako ne poništite odluku o imenovanju zbog toga što nije uskladio svoje prebivalište sa svojim službenim sedištem? O tome se zapravo radi. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Dragan Nikolić, po amandmanu.
Gospođo predsednice, nisam mislio da se javljam, pojasnio sam u svom prvom obraćanju, ali Zakon o javnim beležnicima u članu 22. stav 2. kaže da javni beležnik ne može otpočeti sa radom pre polaganja zakletve. Znači, ne može otpočeti sa radom pre polaganja zakletve, pa se u konkretnom slučaju smatra da nije ni imenovan za javnog beležnika, jer nije ni ispunio uslove predviđene zakonom. Tu je sve jasno svakome ko je ovo čuo i mislim i da je za javnost kako stručnu, tako i laičku potpuno transparentno ovo što sam sada pročitao. Dakle, radi se o Zakonu o javnim beležnicima, radi se o članu 22. stav 2. Ne može otpočeti zato što ne ispunjava uslove predviđene zakonom, a jedan od uslova je i polaganje zakletve, odnosno ono što prethodi tome, a to je da ima prebivalište u momentu polaganja zakletve u mestu gde će obavljati dužnost.
Hvala. Po ovom amandmanu nema više prijavljenih. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Šutanovac. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Vesna Martinović i Balša Božović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vesna Martinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Predloženim amandmanom sugerisali smo da se Zakon o javnom beležništvu izmeni utoliko što bi osim predložene izmene, da se javnobeležnički zapisi izrađuju za promet nepokretnosti lica koja su poslovno nesposobna, što mislim da jeste dobra stvar, da se izbrišu 1), 2), 3) i 4) tačka u stavu 1. Tu govorimo o imovinskim odnosima između supružnika i između vanbračnih partnera, odnosno sporazumima o deobi zajedničke imovine supružnika i vanbračnih partnera.Mislim da poslovno sposobnim ljudima koji se odluče da žive u bračnoj, odnosno vanbračnoj zajednici zaista nije potrebno tutorstvo javnog beležnika da bi regulisali međusobne imovinske odnose, kao ni to da im bilo ko sugeriše na koji način treba i mogu da izvrše deobu zajedničke imovine. Reći ću vam jedan primer koliko je to apsurdno. U situaciji kada su, na primer, oba bračna ili vanbračna partnera advokati koji nemaju za sada nikakvo uskraćeno pravo da na primer zastupaju bračne drugove u sporovima u vezi sa imovinskim odnosima, međusobnim, ali imaju ograničenje da ugovorom regulišu međusobne imovinske odnose supružnika, odnosno vanbračnih partnera ili da izrade sporazume o deobi zajedničke imovine, što je apsurd. Dakle, apsurd je da lica koja žive u bračnoj i vanbračnoj zajednici postižu sporazum o načinu na koji će regulisati imovinske odnose, odnosno izvršiti deobu svoje imovine, nemaju mogućnost da ugovorom koji bi sami izradili regulišu te međusobne odnose, što smatram da nije dobro i da u tom slučaju treba izuzeti iz nadležnosti javnog beležnika izradu javnobeležničkog zapisa kada govorimo o imovinskim odnosima bračnih i vanbračnih partnera, odnosno deobi zajedničke imovine, takođe zakonskom izdržavanju i obećanju poklona i ugovora o poklonu. Podsetiću da je za ugovore o zakonskom izdržavanju do sada bio nadležan sudija, ali sudija koji je vršio solemnizaciju ugovora o zakonskom izdržavanju. Dakle, mislim da zaista nema potrebe da se u ovom slučaju propiše isključiva nadležnost javnih beležnika.
Hvala. Reč ima ministar pravde Selaković. Izvolite.
Hvala. Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, osvrnuću se na izlaganje svoje prethodnice uvažene koleginice Martinović i ukazati na nešto što direktno smatram ovde zamenom teza. Dakle, u čemu leži zamena teza? Zamena teza leži u činjenici daneko kaže da se ovde supružnicima onemogućava da oni sačine ugovor, odnosno sporazum o deobi zajedničke imovine supružnika ili vanbračnih partnera, što jednostavno nije tačno. Ovde se ni jednim jedinim delom zakona ne ograničava sloboda volje. Sloboda volje je prisutna i u ovome zakonu. Šta ovaj zakon propisuje? Šta ga je propisalo još 2011. godine, jer četiri stava, čije brisanje tražite, su stavovi koji su doneti 2011. godine. Šta se to promenilo u odnosu na 2011. godinu, pa je ovo tada bilo dobro rešenje a danas je loše rešenje? Dakle, ovde zakon samo ukazuje na neophodnu bitnu formu tog ugovora. Govorio sam dovoljnu u raspravu u načelu o tome šta je značaj javnobeležničkog zapisa, da je to javna izvršna isprava, da ima snagu sudske odluke i kada se zagade odnosi, da se tako izrazim, bračnih ili vanbračnih partnera, u tom trenutku postizati ugovor, odnosno sporazum o deobi imovine na koji će dati saglasnost oba bračna partnera i da to ima snagu isprave sa izvršnim naslovom, snagu javne isprave, gotovo da je nemoguće. Ovde na vreme regulišu te odnose izvršnom javnom ispravom u formi koju propisuje zakon. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vesna Martinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Dakle, šta se promenilo u odnosuna 2011. godinu? Ja 2011. godine nisam bila narodna poslanica i nisam mogla amandmanima da reagujem na predloženi Zakon o javnom beležništvu. Kada kažete to je propisano još 2011. godine, pa se pitate kako to tada nije smetalo, a sada smeta, mene to podseća na situaciju kada svakog dana prolazite na ulici pored istog papirića i kažete – ovaj papirić nisam bacio ja, pa ga neću ni baciti u kantu. Znači, to što nešto nije bilo dobro 2011. godine, ne može biti dobro ni sada. Vi sada imate mogućnost da ono što nije dobro, ispravite. Druga stvar, meni se ne sviđa kada kažete da su zagađeni odnosi između supružnika, odnosno vanbračnih partnera, zato što se, verovali ili ne, imovinski odnosi između bračnih i vanbračnih partneramogu regulisati i kada nisu, kako vi kažete, zagađeni, nego baš da bi se isključila mogućnost da budu i postanu zagađeni. Zašto mislite, na primer, da je sporazum o deobi zajedničke imovine rezultat prinude, a ne dobre volje i namere bračnih drugova da svoje imovinske odnose i zajedničku imovinu podele? Zašto to mora da bude rezultat nekog spora? Druga stvar, vi javnobeležničkom zapisu dajete veću snagu nego što to ima sudsko poravnanje. Ja mislim da to nije dobro i zbog toga vam sugerišem da imovinski odnosi supružnika kada su rezultat sporazuma i saglasnosti volja budu prepušteni njima, uz overu potpisa na takvim ugovorima ili solemnizaciju od strane javnog beležnika, a ne da se uslovljavaju izradom javnobeležničkih zapisa. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ne bih se složio sa tim da je ovo saobrazno situaciji u kojoj prolazite ulicom pored papirića koji stoji na ulici i nećete da ga podignete i ubacite u kantu, jer ovo nije papirić koji stoji na ulici, ovo je zakon. Ovaj zakon je usvojila Narodna skupština 2011. godine. Ako neko nije bio narodni poslanik, a izabran je na listi stranke koja je predložila ovaj zakon, koja je svojom većinom usvojila ovaj zakon, tek onda ne možemo da pričamo o papiriću na ulici koga treba podići i baciti u kantu. Druga stvar, vrlo važna, stručna stvar, nije nigde rečeno, niti sam ja rekao da je javnobeležnički zapis o sporazumu o deobi zajedničke imovine bračnih partnera ili vanbračnih partnera rezultat spora. On nastaje da u slučaju spora omogući efikasnu raspodelu imovine i to jeste njegova svrha. Takvoj vrsti javnobeležničkog zapisa nigde se ne daje veća snaga od sudskog poravnanja, naprotiv, članom 85. javnobeležnički zapis se izjednačava sa sudskim poravnanjem. Dakle, ne daje mu se jača snaga, on se izjednačava sa sudskim poravnanjem. Zato je javni beležnik ono što se u teoriji kaže – preventivni sudija. On svojom aktivnošću čini da jednoga dana ne dođe do sudskog spora u stvari u kojoj sačinjava određeni notarski instrument. To je poenta njegovog delovanja u ovoj situaciji. Ovo nije rezultat spora, ovo treba da izvrši prevenciju od samog spora. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, po amandmanu.
Hvala. Prosto, samo moram da konstatujem jednu stvar. Uvek sam pristalica toga, budimo pošteni, kažimo šta hoćemo. Ako bi se ovo prihvatilo, onda možemo slobodno da ugasimo notare i da ugasimo javno beležništvo. Sada se postavlja pitanje – što je neko 2011. godine donosio Zakon o javnom beležništvu? Zašto ste nam to tada donosili? Da li je to bilo, pre svega, pomalo i licemerno, čisto da kažete pred Evropskom komisijom ili pred bilo kim, da biste dobili neki poen – evo, mi smo doneli neki zakon, a suštinski ne želimo da ga primenimo? Danas želite da ukinete tu instituciju. Ako bi se ovo prihvatilo, slobodno možemo da kažemo notarima – zaključajte vaše kancelarije i nemojte više da radite i vratimo kako je bilo do sada. Razumem, možda ste advokat, koliko sam čuo, znam da ste dobar pravnik, ali budimo potpuno pošteni. Ovo je nešto što je potpuno neprihvatljivo, jer gubi sam smisao Zakona o javnom beležništvu. Opet ponavljam, možemo svim notarima da kažemo – ljudi, zaključajte vaše kancelarije i nemojte više niko da polaže ispit za javnog beležnika. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić, po amandmanu.
Zahvaljujem. Koristim vreme poslaničke grupe za podršku amandmanu koji su podnele moje kolege i za komentar, argumentaciju o tome kako se koristi metafora o papirićima, uz posebnu zahvalnost što stenogrami postoje i što će ostati. Dakle, kada se koristi argument da je narodna poslanica koja je potpisala ovaj amandman ili bilo ko drugi glasao za zakon koji se menja, smetne se s uma da izborna lista na kojoj ste vi izabrani nije glasala ni za jedan zakon iz Nacionalnog plana akcije evropskih integracija, nije podržavala nijedan propis kojim bi se zakonodavstvo harmonizovalo sa zakonodavstvom EU. Jeste, ovo je amandman, s obzirom da je argument da je amandman neprihvatljiv to što je zakon donet 2011. godine ili što je neko glasao za njega. Nisam ja unela taj argument, uneo ga je ministar i taj argument može biti vrlo lako osporen, jer je ministar izabran sa liste koja nijednom do 2012. godine nije glasala ni za šta vezano za evropske integracije, a sada, i ja ću pohvaliti razne sektore u ovoj Vladi, vrlo prilježno i tu bih izdvojila ministarku bez portfelja Jadranku Joksimović, ali i mnoge druge članove Vlade, rade na poslovima evropskih integracija. Ako vam je taj argument iste snage kao i argument za odbijanje amandmana koji je koleginica podnela, onda je argument slab i tanak i pokazuje ono što ministar ne bi smeo da pokaže u sali u kojoj se menja Zakon o javnom beležništvu dva meseca nakon što je ovde u ovoj istoj sali, naknadnim amandmanom, promenjena sporna odredba, koja je izazvala krizu u odnosima predstavnika Vlade i advokata kao struke. Taj problem je još uvek nerešiv i predlozima koje je Vlada uputila sada kao predlog izmena Zakona o javnom beležništvu, koji se menja treći put za protekle dve godine. Umesto da se gleda ko predlaže amandman, bilo bi korisno za Vladu, za narodne poslanike koji su podnosioci amandmana i za one koji se iz razloga svoje struke protive izmenama koje su pre dva meseca usvojene u ovoj Skupštini, na koje ste bili upozoreni da će izazvati krizu, bilo bi dobro da se priča o sadržaju tog amandmana. To se zove dijalog. Ne zove se dijalogom tvrdoglavo istrajavanje na ideji – nema veze šta komentarišu i šta traže advokati kao struka, bili oni u pravu ili ne. Ne može se diskvalifikacijom struke poboljšati ni tekst ovog zakona, niti njegova primena u budućnosti, a pogotovo se ne može slabim argumentima o privrženosti evropskim integracijama i iz nedostatka kredibiliteta privrženosti do vrlo skoro, do pre dve godine, ne može se osporavati validnost amandmana koji je dat. Bilo bi dobro za ministra i za Vladu da ovaj amandman bude prihvaćen. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vesna Martinović.
Zahvaljujem. Samo pojašnjenja radi, kada sam rekla da me vaš stav i ponašanje podseća na to da je neko u stanju danima da prolazi pored papirića, nije mi palo ni na kraj pameti da bilo koji zakon ili drugi propis poistovećujem sa papirićima. Verujem da ste i vi to dobro razumeli, da se metafora i primer u vezi sa papirićem odnosio na način razmišljanja i način ponašanja, a ne da zaista mislim, niti bih to ikada rekla, da su zakoni i drugi propisi u rangu papirića na ulici. To bi zaista bilo sramotno.
Reč ima ministar.
Hvala. Ja bih da se osvrnem na nešto što je sticajem okolnosti meni inputirano, što ja nijednog jedinog trena nisam rekao. Prvi i osnovni argument za neprihvatanje ovog amandmana leži u činjenici, a na to je i kolega Đukanović ukazao, da se ovim u dobroj meri obesmišljava uloga javnog beležnika. Ako mu se oduzimaju ove tri nadležnosti i ostaje mu još svega nekoliko nadležnosti o obaveznosti forme javnobeležničkog zapisa za određene vrste ugovora, onda se njemu uskraćuje ta vrsta posla. To je prva stvar. Druga stvar, jedna materijalna neistina, ja verujem da je koleginica Čomić to omaškom napravila, pre dva meseca ovde nije menjan Zakon o javnom beležništvu. Ovaj uvaženi dom pre dva meseca nije doneo zakon o izmeni i dopuni Zakona o javnom beležništvu. Taj zakon je poslednji put menjan februara meseca 2013. godine. Treći argument, na protestu advokata ispred zgrade Vlade Republike Srbije, predsednik Advokatske komore je rekao sledeće: „Vratite nam zakon iz 2011. godine.“ Dakle, čovek koji predstavlja interese advokata u Srbiji je to rekao. Imate snimak, pogledajte, „Vratite nam zakon iz 2011. godine“. Mi smo sada ovde svedoci da se i taj zakon iz 2011. godine u značajnoj meri prekraja. Nemam dovoljno vremena da vam pokažem predlog koji je dala Advokatska komora Srbije meni lično, gde se čitav niz odredaba čl. 82, 83, 84. i 85, sve što definiše javnobeležnički zapis ukida, briše, ne postoji. Time se javni beležnik svodi na ulogu sudskog overitelja i sudskog zapisničara, a to je neprihvatljivo. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je ministar u potpunosti pojasnio zašto ne treba prihvatiti ovaj amandman, i to zato što on na mala vrata dezavuiše nadležnosti javnih beležnika ili notara, pokušava da ih umanji na meru da se gubi svaki smisao obavljanja te veoma odgovorne dužnosti i notari će ostati deo našeg pravnog sistema, iako se to ne sviđa ovima kojima se to sviđalo 2011. godine kada su doneli ovaj zakon i kada im je bilo potrebno zbog pohvala iz EU, hvalospeva da su na evropskom putu i da EU nema alternativu. Pošto se politika promenila, očigledno da se promenila i retorika. Kada smo raspravljali u načelu o ovom zakonu, odnosno Predlogu izmena i dopuna Zakona rekao da ste vi ministre i cela Vlada pružili ruku advokatima, dali ste gest dobre volje, ispunili ste zahteve koji su na mitinzima i na sastancima Advokatske komore iznošeni. Jedan od zaključaka je bio ovaj što ste sada rekli – vratite nam zakon iz 2011. godine, Zakon o javnim beležnicima koji je donet 5. maja 2011. godine. Kada ste odlučili da to učinite, kada ste odlučili da na uštrb posla javnih beležnika oduzmete ekskluzivitet u sastavljanju ugovora o prometu nepokretnosti, tog trenutka su zahtevi postali veći, postali alaviji, postali ogromni možda sa željom da kada prihvatite jednu stvar, onda se povećava zahtev sa ciljem da se ti zahtevi ne ispune. Plašim se da neko postavlja zahteve koje ne može da ispuni Vlada Republike Srbije, koje ne možemo da prihvatimo mi narodni poslanici, bez obzira čime se bavimo, a kao krunski dokaz onoga što ste vi tvrdili, a niste stigli da kažete zbog kratkoće vremena, reći ću ja. U ovom zahtevu koji je Advokatska komora uputila Vladi, odnosno nama narodnim poslanicima, imate genijalne ideje koje kažu, ako može kamera da snimi, to bih prikazao, član 82. -briše se, član 83. – briše se, član 84. – briše se i član 85. – briše se. Nešto mi je mnogo poznato ovo – briše se, kao da su ove zahteve pisali neki narodni poslanici, naše kolege iz poslaničkih klupa koje su ostale dužne gospodinu Selakoviću, gospodinu Babiću i meni odgovor – koji je to notar u Srbiji u septembru zaradio 180.000 evra, da nam da ime i prezime? Čini mi se da je ista ruka ovo sastavljala. Ukoliko bismo ovo prihvatili, onda bi izbrisali notarski sistem iz Srbije i na taj način bi opet postali država parija, tj. država koja je van svih evropskih tokova. U isto vreme se zalažemo za ulazak u EU, za ispunjenje svih zahteva koje EU postavlja zbog nas, a ne zbog EU, a hoćemo da ukinemo nešto što nas kvalifikuje da budemo jedna normalna država, kakve su i sve ostale u našem okruženju. Podsećam, poslednja smo država u kojoj je zaživeo notarski sistem. Protiv toga se neko bori u ovoj Skupštini, a plašim se i na ulici.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, duboko sam nezadovoljan time što već nekoliko puta, a u poslednje vreme danima, raspravljamo o zahtevima nekoliko hiljada advokata. Pitanje je da li i tih nekoliko hiljada advokata ili nekoliko stotina advokata vode Advokatsku komoru. Kao poljoprivrednik, ja sam duboko nezadovoljan. Ovo je drugi put da Narodna skupština sa posebnom pažnjom, sa daleko većom pažnjom, sa super većom pažnjom razmatra zahteve advokata, a svi se sećate onih oporezivanja kada je bilo predviđeno da advokati vode knjige, što sam i ja zastupao, jer moj ostareli otac, sa 80 godina, mora da vodi knjige za poljoprivredno gazdinstvo, ali gospoda i drugovi advokati to ne moraju. Bojim se da, i pored činjenice da u ovoj Skupštini ima najmanje desetak advokata na 0,1% biračkog tela, recimo, u vrh glave, da ih ima 8.000, a u Skupštini učestvuju sa 4% i mi danima raspravljamo o Zakonu o javnom beležništvu, o izmenama da se dodvorimo advokatima, jer ova Skupština sa dužnom pažnjom, sa povećanom pažnjom mora da se stara o njima. Kao poljoprivrednik i kao bivši radnik IMT, duboko sam nezadovoljan što se njima toliko u ovom društvu popušta. Dakle, Zakon o javnom beležništvu koji je donet 2011. godine, nekoliko puta se popravlja na zahtev pravnika i advokata. Nemam ništa protiv da ovde sedi 250 advokata. Neka gospoda iz Komore osnuju političku stranku, neka izađu na izbore, neka pobede, neka ih nema deset, neka ih ima 250, nas poljoprivrednika ima 25% u biračkom telu, a ovde nas ima 0,4%. Njih ima 0,1% u biračkom telu, a ovde ih ima 4%, četrdeset puta više nego što je učešće u biračkom telu i opet su nezadovoljni. Lako bi mi poljoprivrednici nahranili gladne i siromašne, ali teško nam je nahraniti pojedine advokate, jer njima nikada nije dosta. Bilo koji zakon ovde da donesemo, njima neće biti dosta. Sutra će opet tražiti nešto. Zato, gospodine ministre, što ste se dogovorili sa njima, dogovorili ste se. Drugo, prenesite im, neka formiraju političku stranku, neka izađu na izbore, neka pobede, pa da vidim kakve će oni zakone donositi za nas poljoprivrednike, a mi stalno popuštamo njima advokatima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Koristim vreme poslaničke grupe. Kada sam rekla da se radi o izmenama Zakona od pre dva meseca, jasno je da se radi o Zakonu o prometu nepokretnosti, jer je tema amandmana takva da se tiče izmena koje su izazvale konflikt, izazvale protest. Rekla sam da ne ulazim u to da li su zahtevi advokata opravdani ili ne, ali ulazim u to da diskvalifikacija bilo koga u društvu, kojoj god društvenoj grupi pripada, kojoj god struci pripada, pretnje, nisu način da se dođe do dobrog zakona, niti su način da se napravi zajednička korist, bez obzira da li smo u Vladi, da li smo vladajuća većina ili smo opozicija. Atmosfera u kojoj se diskvalifikuje podnosilac zakona, atmosfera u kojoj se diskvalifikuje na ličnoj osnovi neko ko ima protiv primene zakona, koji to obrazlaže na pravi način ili ne, atmosfera u kojoj se kampanja pravi oko ućutkivanja onih koji imaju razloga za protest, opravdanih ili ne, ne ulazim u to, nije dobra atmosfera. Ona će da pravi zajedničku štetu. To je jedini moj apel bilo kome ko sa takvom lakoćom smatra da može a okvalifikuje veoma ružno, da diskvalifikuječistim lažima bilo koju grupu ljudi koja se javi za dijalog, govoreći da neka primena zakona, da neka odredba u zakonu, koja treba da se primeni, takva je da postoji razlog za njihov otpor. Kako se neće dijalog ovde, tako se neće dijalog ni u javnosti. Od toga nikakvog dobra nikome ne može biti. Zakon je menjan pre dva meseca i u vezi sa Zakonom o javnom beležništvu je proizveo dva meseca različite vrste krize u kojoj ja ne imenujem ni krivce ni odgovorne, ali smatram ministra odgovornim za nepotrebno produženje krize. Ko zna više i ko zna bolje, dužan je da to svo svoje znanje uloži da bi se ovakva vrsta krize svela na najkraće moguće trajanje i na postizanje kompromisa koji podrazumeva amandman koji je podnela narodna poslanica Vesna Martinović. Hvala vam.
Reč ima narodna poslanica Vesna Martinović, o amandmanu.
Zahvaljujem. Dakle, samo ću još ovo reći u vezi sa ovim amandmanom. Zaista sam zapanjena načinom na koji pristupate razmatranju amandmana koji nije politika već struka. Ja ovde nisam predstavnik Advokatske komore, ni Srbije, ni Advokatske komore Vojvodine. Ja sam narodna poslanica izabrana sa liste DS. Dakle, iz opozicionih redova i ništa prirodnije nije da, ukoliko smatram da neki predloženi zakon ili izmena nekog postojećeg zakona nije uredu i da je moguće postići kvalitetnije i bolje rešenje, moja dužnost je da napišem i predam amandman. Zašto to vas toliko vređa i boli? Ovo se sada pretvorilo u suđenje. Da li su advokati upravu ili nisu? Ja time ne želim da se bavim ovde. Ovo nije tema. Da li treba sada advokati da se izvinjavaju što postoje, što plaćaju porez, što ne koriste robne rezerve? Da li to treba da rade? Mislim da to nije nivo i nepotrebna je rasprava o ovom amandmanu koji nije politika nego struka. Ako nemamo stručne argumente, dajte onda dalje o tome da ne raspravljamo. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Hvala uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću zaista govoriti o amandmanu i onome šta je ovde rekla struka, oličena u radnoj grupi koja je pisala zakon usvojen 2011. godine. Dakle, struka je tada podržala donošenje ovakvog zakona, struka je tada rekla da je ovo dobar zakon. Advokatura organizovana u Srbiji tada kroz svoje komore nije rekla reč protiv ovog zakona. Reč jednu jedinu. Ovaj zakon je počeo da se primenjuje i mi više ne radimo na izmeni ili dopuni zakona čija primena tek ide negde u budućnosti. Mi razgovaramo o zakonu koji se primenjuje, o zakonu koji je realnost, o javnim beležnicima koji postoje i koji ovaj zakon primenjuju. Za mene nije ubedljivo reći – nije postojao razlog 2011. godine da ovi poslovni ne budu u nadležnosti javnog beležnika, a danas 2014. godine postoje razlozi da ovi poslovi ne budu u nadležnosti javnog beležnika. Zaista uvažavam koleginicu Martinović i toliko puta smo dobro u ovoj Skupštini raspravljali i dolazili do dobrih rešenja, jednostavno ni ja, a ni ljudi koji su radili na pripremi ovih propisa ne vide svrhu zašto je nešto 2011. godine bilo dobro, a 2014. nije bilo dobro. Uveren sam da je jedna poslanička grupa vašim učešćem u njenom radu pojačalo svoj stručni kapacitet i krivo mi je što vi niste učestvovali u pisanju ovoga zakona. Recimo, učestvovao je jedan drugi čovek koji je bio svojevremeno partijski funkcioner DS moj uvaženi profesor, Dragor Himen, koji kaže…
Ministre, vreme je prošlo, dve minute.
… ovo je odličan zakon. Hvala.
Hvala. Reč ima Vladimir Đukanović, po amandmanu.
Hvala uvažena predsedavajuća. Pošto se ovde sada kaže da li je u pitanju nešto politike ili struka, evo slažem se sa uvaženom koleginicom, samo pitam onda – kada je bila politika? Da li ste bili neiskreni 2011. godine, kada ste doneli Zakon o javnom beležništvu, protiv koga sam inače lično bio? Odmah da kažem ministre, bio sam lično protiv davanja tolikih nadležnosti javnim beležnicima ili notarima. Ili ste danas neiskreni kada hoćete da se jednom delu pravnog esnafa dodvorite? Zašto sve ovo govorim? Znate, kada je donet zakon 2011. godine vi ste utvrdili da postoji tada notarski ispit, koji je da podsetim daleko teži čak od pravosudnog ispita, koji je izuzetno težak, a vi da biste položili i bili javni beležnik morate da imate i pravosudni ispit i notarski ispit. Sada, oduzimate nadležnosti notarima sa ovim amandmanom koji predlažete i potpuno obesmišljavate nešto što ste sami doneli 2011. godine. Nije mi jasno, kada je onda bila politika. Recite nam, kada ste bili neiskreni, da li tada kada ste donosili zakon očigledno da bi ste se Evropskoj komisiji ili nekom dodvorili ili danas kada želite Advokatskoj komori da se dodvorite. Na kraju krajeva, svi advokati su onda mogli 2011. godine da ustanu protiv tog zakona. Nisam primetio da su ikad reč jednu rekli protiv tog zakona. Istini za volju, pre dva meseca nisu donete nikakve izmene i dopune Zakona o javnom beležništvu. Donete su izmene i dopune nekih drugih zakona koji su morali da budu usklađeni sa zakonom koji ste doneli 2011. godine. Hajde da malo budemo iskreni, ovim amandmanom što predlažete obesmišljavate javno beležništvo i sve ono što ste doneli 2011. godine. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Kroz, ipak dijalog i drago mi je zbog toga, jasno se oslikava pravi kontekst u kome mi donosimo izmene Zakona o javnom beležništvu, a zbog izmena Zakona o nepokretnostima. Dakle, jasno je rečeno da vladajuća većina, ne cela, ali najveća stranka u vladajućoj većini nije podržavala zakon ni onda, ni sada i to je problem, zato što reforme ovakve vrste morate da vršite sa uverenjima. Ne možete reforme deklarativno da zovete evropskim, a ovaj korpus javnih isprava, izmene Zakona o javnom beležništvu i o nepokretnosti jeste deo evropskog prava. Dakle, kada je u pitanju volja da se sistem menja, to mora da se radi sa uverenjem. Ovo nije prvi put da se možda ne namerno, ali opet ponovo, hvala što ima stenograma, vrlo jasno iskaže u suštini stav većine da je protiv da se donose evropski zakoni, jer su oduvek bili protiv da se mora glasati. To će biti zajednički problem i zajednička šteta. Ako je reč o zakonu iz 2011. godine i razlozima zašto je donet, zato što je donet uz dijalog sa advokatima. To nije bilo lako. Zato što je donet uz njihovo protivljenje, pa kasnije uz saglasnost je postignut kompromis. To je jedino što mogu još jedino da ponudim i kada je u pitanju problem koji sada Vlada ima, odnosno Ministarstvo sa zahtevima, predlozima i otporom struke koja treba da radi i u javnom beležništvu i u advokaturi. Kompromisi koji će ovom prilikom, nadam se, biti postignuti i kada je u pitanju amandman narodne poslanice Vesne Martinović, neće se sviđati ni ministru, ni advokatima, ali samo takvi su dobri. Oni kojima niko nije zadovoljan. Dokle god ovde bude rečenice da se popušta advokatima, dotle teško da ćemo razumeti koliko je kompromis suštinski u srži onoga što se zove evropsko menjanje Srbije. Bez nade da će amandman narodne poslanice Vesne Martinović i naših kolega Borislava Stefanovića i Balše Božovića biti prihvaćen, ja samo želim da još jednom podsetim da promenimo pristup kada su u pitanju zahtevi građana na koje se odredbe zakona odnose, bez obzira da li su u javnom sektoru, privatnom, da li su u bilo kakvoj društvenoj grupi. To nisu ljudi o kojima treba govoriti ikako drugačije, nego sa uvažavanjem, a napor koji treba uložiti je samo za postizanje dogovora kojim niko nije zadovoljan. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po amandmanu.
Gospođo predsednice, ako mi dozvolite repliku zato što je pomenuta vladajuća većina i najveća stranka u vladajućoj većini, a po amandmanu ću se javiti kasnije. Da li je to u redu?
Replika kome konkretno?
Gospođi Čomić.
Čomić, Dobro.
Zahvaljujem se gospođo predsednice. Vidite, ja bih bio mnogo srećniji da smo 2012. godine zatekli, da nismo zapravo zatekli takvo stanje u javnim finansijama koje je omogućavalo normalno funkcionisanje i sredstava za 15 dana, za pola penzije, za pola plate i lekaru i profesoru i nastavniku i policajcu i vojniku. Bio bih mnogo srećniji da nismo zatekli ta dugovanja i takve obaveze na osnovu tih dugovanja, koje su samo za četiri godine Vlade od 2008. do 2012. godine, povećane 25 puta. Ja bih bio mnogo srećniji kao građanin ove zemlje da nismo 2012. godine zatekli takvo stanje u javnim finansijama zbog kojih naredne godine moramo da platimo na ime kamata jednu milijardu evra za ono što nismo uradili, za ono što nismo zadužili, već je to uradio prethodni režim. Ne možemo da se ponašamo na način što ćemo reći - ne, to mi nismo uradili, nije nas briga. Kontinuitet mora da postoji. Mnogi zakoni nam se nisu dopali, pa evo, menjamo ih, kao što je Zakon o finansiranju političkih aktivnosti o kom ćemo razgovarati sutra.Zar mislite da sve odredbe Zakona o javnom beležništvu da nam se dopadaju? Ne, ne dopadaju se. Zbog toga je ministar Selaković najavio promene tog zakona, ali zakoni su doneseni da se poštuju. Ne može jedna skupštinska …
Vreme, za repliku.
…većina da donese zakon a da druga ne poštuje zato što je ova prethodna donela. Jednostavno, ti zakoni moraju da se poštuju i zbog toga pokazujemo hrabrost koju prethodni režim nije imao da zakone sprovodi.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić, replika.
Zahvaljujem. Kad i ako budem htela da govorim o javnim finansijama, kad i ako budem htela da govorim o zaduživanju, kad i ako budem htela da govorim o greškama koje su u Poglavlju 27. u Poglavlju 12, 31. i 24. napravljene za poslednje dve godine, i da ih poredim sa greškama ili dobrim potezima iz period 2008.-2012. godine ili 2004, 2007.godina, ja ću to uraditi, ali sada nisam. Tako da bi meni bilo jako drago da kolega Zoran Babić bude srećan, ja volim kada su ljudi srećni, a ako će njega učiniti srećnim da ja detaljno govorim o stvarima koje su bile sadržaj njegove replike, ja ću to učiniti. Ali, sada nisam. Tako da se i ova razmena replika svodi na potvrdu onoga što sam dala kao sadržaj apela, da se promeni pristup kada su u pitanju zahtevi društvenih grupa u našem društvu, a koji se tiču odredbi pojedinih zakona na koga god se odnosile. Volja da se menjaju zakoni i volja da se razumeju zašto neki zakoni sa nekim odredbama, kao što je slučaj Zakona o javnom beležništvu i Zakona o prometu nepokretnosti, da ne odgovaraju, da će proizvesti štetu, je samo volja, dobra volja, koja je isto tako volja, da slušamo šta jedni drugima kažemo. Ali, zahvaljujem kolegi što mi je rekao čime treba da ispunim sadržaje svojih izlaganja da bi on bio srećan, pa ću ja to da učinim.
Replika, Zoran Babić.
Zaista sam se trudio da razumem prethodnu govornicu. Evo, priznajem nisam dovoljno pametan da bih razumeo tu filozofsku aktivnost i učenje demokratiji, po kome neko ko nije glasao za Zakon o javnom beležništvu, kada je donošen u ovoj Narodnoj skupštini voljom neke druge većine, spočitava se zašto ga primenjujemo - ja to ne razumem. Da li je potrebno da sa svakom skupštinskom većinom sve počinje i sve završava? Zbog toga sam napravio paralelu sa javnim finansijama. Kamo sreće da ne moramo da zatvaramo sve loše stvari iz prošlosti i sve rupe u javnim finansijama. Kamo sreće da ne moramo da dajemo lekove injekcije javnim finansijama zato što neko u prošlosti nije ni merio temperaturu, a kamoli da se bavio time, nego na temperaturu dodavao led ili davao sladoled umesto da leči stanje u javnim finansijama. Sada se spočitava zašto poštujemo zakone. Da li je to normalno? Da li je to demokratski? Naravno, mogu da nam dopadaju ili da nam se ne dopadaju. Možda nisam glasao ni za Zakon o bezbednosti saobraćaja, ali vezujem pojas zato što je to zakon, zato što poštujem državu na način što ću poštovati zakon. Drugi je problem što zbog manjka političke hrabrosti, političke volje, su u prošlosti donošeni zakoni koji su ostajali mrtvo slovo na papiru, koji nisu smeli, baš zbog konflikta sa nekim socijalnim grupama u našoj državi, ni da se primene. Baš zbog manjka te hrabrosti je čas ljudima na KiM davana sekira u ruke da se seku balvani, a onda su isti ti ljudi opominjani da te balvane pomeraju. Baš zbog takvih …
Vreme.
…konfliktnih situacija i konfliktne politike koja je vođena neophodan je otklon od takve politike i takvog načina razmišljanja jer ove zakone siguran sam i ljudi koji budu došli nakon ove skupštinske većine da će ih primenjivati i poštovati.
Reč ima Gordana Čomić, replika, pošto je prethodni govornik rekao da je nije razumeo.
Sa rizikom da budem optužena da suviše uzimam vreme ovim replikama, moraću ipak. Smisao replike je da se odgovori na nešto što neko kaže. Nije smisao replike da smislite efektan tekst, skladan, ali na ono što niko nije kazao. To malo nedostaje u našem razgovoru, jer da imam ikakve namere da bilo kome prebacim što mu je 20 godina trebalo da razume da je EU dobra ideja, ja bih to učinila, ali nisam. Da imam bilo kakve namere da ministru otežam da napravi dogovor sa advokatima, ja bih to imala čime da uradim, ali neću, jer je to zajednička šteta. Da imam ikakve nade da se mi razumemo da je replika – nešto se kaže, pa se direktno odgovori na to kada se već replika traži, onda bi naša diskusija bila produktivnija. Ali, ja sam svejedno zahvalna kolegi Zoranu Babiću i predsednici Skupštine što je i ovu i ovakvu razmenu omogućila, jer mislim da je dobro za početak, pa ćemo zajedno raditi dalje. Hvala vam.
Reč ima Zoran Babić, replika. Niste ga razumeli.
Drago mi je što vodimo ovakvu konverzaciju koja je normalna i pristojna. Reći ću – priznajem. Priznajem da su mi bile potrebne godine, kako reče koleginica Čomić, da shvatim vrednosti EU, ali priznajem i da smo nakon toga za dve godine vršenja vlasti mnogo više i brže približili naše društvo evropskim integracijama i toj istoj EU od onih koji su pre 20 godina shvatili vrednosti, a ništa na tome nisu radili. Priznajem i da ćemo uz sve izazove i uz jedan težak posao koji nas u usklađivanju zakonodavstva očekuje, uz sve izazove i političke prirode, objasniti našim ljudima, objasniti ljudima u Srbiji da to ne radimo zato što nam je to neko nametnuo, neko ko sedi u Briselu jer godinama unazad za sve loše što se dešavalo u našem društvu ili je moralo da se desi u našem društvu kriva je bila EU. Ne, to jednostavno nije istina zato što smatram da sav posao koji radimo na putu evropskih integracija bez neodgovornih izjava i neodgovornih najava, zbog kojih se ta ideja nažalost velikom broju ljudi u Srbiji ogadila, jer je bila najavljivana da ćemo biti punopravna članica EU i 2004. i 2007. i 2008. godine, kako god se neki izbori raspišu eto ga neko obećanje, eto ga neki Đelić koji će da skakuće sa skupštinske govornice i da najavljuje kada ćemo biti članice EU, ono što ova Vlada RS radi i ono što ova skupštinska većina radi je jasno – do 2018. godine ćemo učiniti sve na usklađivanju zakonodavstva da otvorimo i zatvorimo kvalitetno sva poglavlja kako bi nakon toga političkom odlukom i Brisela…
Vreme.
…ja se nadam postali sledeća zvezdica na zastavi EU.
Po amandmanu, Vesna Martinović.
Zahvaljujem. Dakle, ovo će u vezi sa ovim amandmanom zaista biti poslednje javljanje. Slažem se sa kolegom Babićem da zakoni treba da obavezuju sve bez obzira koji skupštinski saziv ih je doneo. Vladajuća većina one zakone koji su doneti za vreme dok nije bilo vladajuća ukoliko smatra da nisu odgovarajući treba im i može da menja, isto kao što i opozicija na predložene izmene ili nove zakone može da reaguje amandmanima. Slažemo se da zakoni obavezuju sve. Smatram, i tu odgovaram kolegi Đukanoviću, da, prosto, čista je retorika sada o čemu vi polemišete samnom. Ko je kada bio iskren? Da li sam ja bila iskrena 2011. godine ili sada kada predlažem izmenu Zakona o javnom beležništvu ili vi koji ste rekli da 2011. godine ste bili protiv javnog beležništva, ali ćete sada podržati njegove izmene? Dakle, to je čista retorika i ne doprinosi bitno onome što je danas na dnevnom redu. Da razjasnimo, niko nije protiv javno-beležničke službe. Jeste to jedna od tekovina i civilizacijskog i pravnog razvoja Srbije. Pitanje je samo opsega nadležnosti javnih beležnika. To je služba koja je tek 1. septembra počela sa radom. Prirodno je da već za prva dva meseca uvidimo koji su to glavni nedostaci koji postoje u radu službe. U narednom periodu videćemo toga još. Zbog toga očekujem da ćemo o tome raspravljati, a ne o tome da li su advokati u pravu ili nisu, iako ja mislim da jesu, ali to nije tema danas. Mi ne sudimo advokatima danas, mi danas ne odlučujemo o zahtevima Advokatske komore Srbije, niti bilo koje druge komore na teritoriji Republike Srbije. Mi danas odlučujemo i razgovaramo o amandmanima koji su uloženi na predložene izmene Zakona o javnom beležništvu. Molim vas da tako i u tom tonu dalje nastavimo raspravu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, po amandmanu.
Poštujući dobru nameru predlagača amandmana, ipak mislim da je to jedan zaludan posao zato što nikakav amandman ne može da popravi ovako loš zakon, jer da je tako onda bi poslanici Nove stranke naravno pisali amandmane i na ovaj zakon. Međutim, ovde pomoći nema. Ovo je loše započeto i ovo se razvija još gore nego što je započeto i izaziva velike probleme, ne advokatima, notarima, Vladi Srbije, poslanicima iz Donjecka, poslanicima u neobičnim odevnim predmetima, poslanicima koji su dužni pare za zakup nekog zemljišta opštini Inđija, nego unosi veliki problem građanima Srbije, koji bez bilo kakve mogućnosti da reaguju, bar do sledećih izbora, moraju da trpe ovu bahanaliju koja se sprovodi već više od šest meseci. Imamo zakon koji je doveo do toga da je zakočeno sve moguće u Srbiji, i ono malo nečega što je radilo, da je nemoguće vršiti promet nekretnina, da je napravljen ekskluzivni zakon za notare koji bi trebalo da postanu super bogati, ali pod uslovom da ne plaćaju deo svog prihoda onima koji su ih postavili na ta mesta, većinu njih, a oni dolaze iz visoko korumpiranog vrha aktuelne vlasti. Prema tome, to je ono što je osnovni problem danas u Srbiji i nikakav amandman, pa ni dobra namera moje prethodnice neće uspeti da to promeni. Imamo puno drugih mogućnosti da dokažemo da poštujemo evropske vrednosti. Javno beležništvo je predstavljeno kao jedno od najviših evropskih vrednosti. Pa, i poštovanje zakona je isto jedna velika evropska vrednost, pa i borba protiv korupcije je isto jedna velika evropska vrednost, kultura dijaloga je isto jedna velika evropska vrednost, sloboda medija je takođe velika evropska vrednost, ali to se ne primenjuje ovde. Pa, naravno da vlast koja to ne želi i ne može da primeni, ne može da donese ni ozbiljan zakon ili set zakona koji se tiču javnog beležništva. Imamo potpuno nepoštovanje zakona i u formiranju Komore javnih beležnika i u tome kako su neki dobili te sertifikate, kako rade u ovih prvih mesec dana rada, a o tome kolike su enormne zarade koje su inače do sada bile prihod sudova i lokalnih samouprava to nije pitanje na koje treba odgovor da da opozicija. Opozicija postavlja pitanje, a odgovore, makar i tačne, retko, treba da da vlast. Mi očekujemo da čujemo taj izveštaj koji se pritiskom na jedno dugme dobija, pa ako neko ne zna gde je to dugme, da ne pritisne pogrešno, neka pita nekoga ko zna to sa dugmićima. Očekujemo odgovor na pitanje da li je tačno da su u prvih mesec dana sprovođenja ovog zakona višemilionske sume inkasirali notari, njih 94, pa posle 92, još su se smanjili, nisu se povećali, a to po cenama koje su nekoliko puta veće nego što su bile takse kada su to radili sudovi i opštine, i zašto je taj deo prihoda oduzet tim institucijama? Da li je ubrzan proces prodaje nekretnina, da li je ubrzan proces bilo kakvog ugovaranja, dobijanja bilo kakve isprave? Ne. Na sve to smo upozoravali pre dva meseca kada su bile izmene zakona. Onda nam je rečeno – ne, to je savršeno, ma to su najbolja iskustva iz Evrope, to je tradicija srpskog notarstva, ma to je fenomenalno, primiše nas u EU odmah, vratiće nam Kosovo zbog toga. U međuvremenu imamo još jednu situaciju da komotno mogu da pomislim da je predaja te javne funkcije privatnim javnim beležnicima, koji navodno vrše javnu funkciju, urađena samo zato da bi neko sutra mogao da falsifikuje nečiju ličnu kartu i otvori fantomsku firmu. Vlada u ostavci ne može da predloži zakon.
Vreme, zahvaljujem. Potrošili ste vaših pet minuta, iako nije bilo ništa o amandmanu, ali to je vaše pravo. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, evo, da se složim sa mojim prethodnim kolegom poljoprivrednikom, posle njegove diskusije, da upotrebim njegovu rečenicu – ovde pomoći nema. Ukoliko bi neko želeo da mu pomogne, možda bi mogao da mu pomogne, ali mora sarađivati. Mislim da smo ovde čuli sve i o Donjecku, da smo čuli posebno oko visoko korumpiranog vrha vlasti. Ponovo pozivam, s obzirom da isti poslanik u jednom od prošlih izlaganja, pre neki dan, je upotrebio izraz da se 80% sredstava od javnog beležništva, od javnobeležničkih nagrada ubira onaj ko je postavi javne beležnike. Dakle, bila je jasna i nedvosmislena optužba na korupciju. Mislim da neku vlast ne treba ceniti po onome šta si ti bio dok si bio na vlasti, pa s tim u vezi, kao neko ko živi u poslednjoj ulici i poslednjoj naseljenoj kući, mogao bih da pitam – kako je neki bivši premijer stekao stan od 165 kvadrata na Vračaru, kako mu garaže samo imaju preko 40 i nešto kvadrata, što je otprilike prosečna kvadratura neka dva stana nekog radnika, da ne kažem zemljoradnika, oni nemaju stanove u gradu, kako to neko bude seljak na tri godine i to debelo novčano nadoknadi? Kada je već u pitanju zakup zemljišta, nije tajna da se ja tužim sa prethodnim režimom oko toga da su mi izdali u zakup zemljište koje je bilo privatno, kao državno, to nije nikakva tajna. Išao sam tri puta sada u vezi tih tužbi, sam, bez advokata, zato što advokati štrajkuju. S tim u vezi, hoću ministra da pitam šta je vladavina prava? Da li je to vladavina po pravilima? Da li je vladavina po pravilima vladavina po zakonu? Da li mi imamo pravo da budemo zastupljeni prilikom tih tužbi ili neko može da nam kaže – od danas neću više da vas zastupam, od sada sam u štrajku, morate da idete na sud sami, morate sami da se snalazite, to što smo mi imali neki ugovor o zastupanju, to što ste vi meni dali ovlašćenje, to više ne važi. U vezi sa tim ja očekujem da mi ministar odgovori, kao i da mi odgovori da li su one slike bile potpuno autentične, ono đuskanje u Kuli, i da li je to bilo uz pesmu „Moji su drugovi žestoki momci“? Meni izvođač Bajaga tvrdi da je upravo ta pesma bila uz koju se đuskalo 2002. godine u Kuli, nepunih godinu dana pre ubistva premijera. Dakle, mnogo toga treba ovde odgovoriti, ali da ne širimo temu. Ja nisam advokat. Nisam advokat ni advokatima. Nisam advokat ni javnim beležnicima, niti sam advokat koji je savetnik predsedniku političke stranke, niti sam advokat koji je politički savetnik predsedniku jedne Vlade. Mislim da među advokatima, o čijim zahtevima u vezi ovih izmena i dopuna zakona raspravljamo, mislim da u vezi toga ima i onog političkog dela advokata i to je moje pravo na moj stav. Opozicija ima pravo da predlaže zakone. Opozicija ima pravo i da predloži amandmane suprotne zakonu iz 2011. godine, kada su doneli. To je potpuno njihovo legitimo pravo, da kažu - sada nećemo ni kako hoćemo, sad nećemo ni kako smo hteli. Oni imaju potpuno pravo da predlažu zakone kojima oponiraju vlašću, pa čak i ako je to suprotno onome za čega su se zalagali 2011. godine. To pravo niko ne spori, ali ovde u govorima nekih poslanika, za čije govore mi je trebao prevodilac i to veoma vešt, da mi to prevede na narodni jezik, ja sam otprilike doživeo neku kritiku zbog mog stava prema delu advokata i veliki deo onih drugih advokata, za koje tvrdim da su zloupotrebili Zakon o javnom beležništvu, da neki od njih nastupaju politički, da su neki od njih čak i politički savetnici i da sam preporučio da u tu svrhu osnuju političku stranku i da tako nastupaju. Ako opozicija ima pravo da brani, a ja im to ne sporim, predloge advokata, predloge koji su suprotni javnim beležnicima, a uzgred budi rečeno ja sam javno u raspravi u načelu stavio primedbu na tarifu, na cenu javnobeležničkih nagrada i pri tome nemam nikakav problem ni sa ministrom pravde da mu to kažem, ali ovde se uporno zastupa jedan stav koji je blizak pobunjenim advokatima, da tako nazovem, kojiotprilike predvodi javnobeležničke komore, da ja cenim da je to par stotina ljudi koji su poveli druge ljude u štrajk. Ovde vidim kolege advokate koje su protiv štrajka, ali zbog naredbi i presinga Komore oni moraju da štrajkuju. Oni su dovedeni u poziciju da ne mogu da zastupaju svoje klijente, niti mogu mene da zastupaju. Dakle, prava građana su narušena i pravo pritvorenika na slobodu, osnovno ljudsko pravo - pravo na slobodu je narušeno. Stoga mi danas raspravljamo da izađemo u susret onima koji su se pobunili, da promenimo ovaj zakon, ali neko želi u potpunosti da ga derogira. Moj savet ministru je da, ukoliko se dogovorio sa advokatima, ovo izglasamo. Nema nikakvih problema. Ako treba da se menja zakon još neki put, ja nisam protiv. Ja tvrdim da su i advokati deo ovih građana, ali tvrdim da su oni daleko zastupljeniji od nas poljoprivrednika. Mi smo trebali da imamo dva poslanika, a imamo samo jednog, zato što je jedan sa mesta poljoprivrednika abdicirao, pa sam ja ostao sam da zastupam struku. Prema tome, moram da se pobuni zato što nas ima 0,4% u parlamentu, a advokata ipak ima 4%. Nas u društvu ima 25 do 30%, a njih ima ispod jednog procenta 0,1%. Smatram da smo mi u ovom parlamentu godinama kao radnici zapostavljeni, da se o našim problemima ne raspravlja sa onolikom pažnjom koliko se raspravlja o problemima koje imaju advokati. Stoga želim ovde da se stavi tačka, podržavajući napore opozicije da oni imaju legitimno pravo da oponiraju i o onim stvarima za koje su bili 2011. godine imaju pravo da se predomisle, imaju pravo na neki drugi stav, ali oni uporno nama drugima koji imamo drugačiji stav osporavaju naše pravo da mi iz svog ugla to procenimo. Valjda i mi poljoprivrednici imamo neko pravo. Moj kolega koji je bio to tri godine, koji je to debelo naplatio i izašao. Prema tome, na kraju da zaključim, tri puta idem u poslednjih pet dana, jer sam tužio jedne švapske novine zbog jedne neistine, i ne mogu nikako da ostvarim svoje pravo jer advokat mora da štrajkuje. On jadnik ne želi, ali mora da štrajkuje i ne može da me zastupa. Ja napuštam sednicu, juče nisam bio ovde pre podne, kao što ste videli. Gde je moje pravo da budem pravno zastupljen? Zato pitam ministra – šta je sa onim fotografijama? Drugo, šta je sa mojim pravom da budem zastupljen? Treće, šta je sa pravima pritvorenika da im se ukine pritvor? Hvala.
Reč ima Zoran Babić.
Meni je žao što narodni poslanik u ostavci nije tu, pa ne možemo da debatujemo. Čudno je to pozivanje na dijalog na način što će se izreći gomila neistina i onda izaći iz sale. Kažete – zašto dijaloga nema? Pa, s kim da razgovaramo? Sa poslaničkom jedinicom? Što se tiče gomile nekih stvari koje su malopre izrečene, pa čak i to da su neke kolege u čudnim odelima, evo, ja prihvatam na sebe, u ime poslaničke grupe koju vodim, da sam ja taj u čudnom odelu, ali sam zato spreman da iznesem sva svoja odela koja su domaće proizvodnje i da ih stavim na uvid, kao i njihovu cenu. Siguran sam da su sva zbirno jeftinija samo od jednog odela gospodina Živkovića, „Bosova“ ili ko zna koja, a primamo istu tu poslaničku platu. Ali, siguran sam da kao što je jednom jedna džentlmenska i politički korektna ponuda, koja je data od strane gospodina Aleksandra Vučića, pa smo videli da je gospodin Živković zbog manjka i nepostojanja poslaničke čestitosti nije ni prihvatio, jer bi sada već bio na Pisarnici Narodne skupštine da podnese ostavku. Pošto nemam još mnogo vremena u ovoj replici, da li je povećan ili smanjen promet nekretnina na ovaj način? U odnosu na dva meseca prošle godine, septembar i oktobar 2013. godine, i septembar i oktobar 2014. godine, smanjen je broj prometa nekretnina koje su prodate i kupljene, zato što je to posledica i krize i zasićenja tržišta i svega onoga što se našoj građevinskoj industriji dešava. Ali, znate li šta je zanimljivo? Smanjen je broj prometa nekretnina, nominalno, brojčano, a povećan promet novca. Šta to znači? Da su ugovori koji su sačinjavani sa uvođenjem notara ispravni, tržišni, da su plaćene takse državi koje su potrebne, da su plaćeni porezi državi koji su potrebni, a koji su u prethodnom periodu završavali u rukama i u džepovima da li advokata, da li kupoprodajnih strana ili na bilo kojoj drugoj strani, ali ne u rukama države čiji je to prihod. U tome je razlika i zbog toga je vrednost ovih zakona i za državu, ali i kao pravna sigurnost za strane koje ugovaraju promet nepokretnosti izuzetno su bitni. Odmahujte glavom, jer odmahuju glavom oni kojima ne odgovara da država ima realan prihod. Onima koji nisu smeli tajkunima ni da utvrde poresku osnovicu, a kamoli da naplate, sada ne odgovara ni ovo da se promet nekretnina vrši po tržišnoj i ispravnoj ceni, a ne da za stan na Vračaru u ugovoru piše da je po kvadratu 500 evra.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, po amandmanu.
Krivo mi je što nisam malopre dobio repliku, ali po amandmanu ću, naravno, reći. Krivo mi je što uvaženi podnosilac amandmana, gospođa Martinović, sa kojom može lepo da se polemiše, nije tu. Verujem da je od sramote kako joj je kolega branio amandman izašla. Meni je rečeno da sam ja bio protiv javnih beležnika. Ne, naprotiv. To je jedna dobra institucija, samo sam bio protiv zakona koji ste tada donosili 2011. godine, koji im je dao ovolike nadležnosti protiv kojih ste vi danas. To je ogromna razlika. Sada vi morate da shvatite jednu situaciju, ne možete da se igrate sa tim. Neko je polagao ispit za javnog beležnika upravo možda motivisan ovolikim nadležnostima koje ste vi njima tada dali, a sada tražite odjednom da se to sve izbriše. Ne možete da se igrate sa nečijim sudbinama. Neko je možda žrtvovao karijeru. Neko je možda baš želeo da polaže da bi dobio tu mogućnost da radi ovo što ste mu vi predvideli. Zaista to nije korektno da sada, odjednom, sve ono što ste nam pričali da su najveće evropske vrednosti na svetu, sve to sad tražite da se izbriše, zato što je to sada politički aktuelno, jer jedan deo pravnog esnafa traži da i štrajkuje i opstruiše rad sudova i šta god hoćete, a vi da tu prikupljate onda političke poene. To nije korektno. Svi ti advokati koji danas štrajkuju, ponavljam, 2011. godine, mirne duše su mogli da izađu i da protestuju i da kažu – mi smo protiv ovoga što se tada donosi. Nisu to tada uradili, danas možda plaćaju baš zbog te svoje neaktivnosti ceh tome. Lepo smo i tada upozoravali kao stranka, da to nije u redu dati možda notarima tolike nadležnosti, vi ste im to dali. I sada imamo jedan veliki problem, slažem se sa tim, ali neka se vama prvo obrate i neka sa vama prvo razgovaraju i neka se zapitaju zašto tada nisu reagovali kada je bilo potrebno da se reaguje. Ne možete ljudima koji polažu veoma težak ispit, još jednom ću podsetiti, najteži ispit vezan za svakog pravnika je javnobeležnički ispit, jer on, pored pravosudnog, da bi bio javnobeležnik mora da ima i javnobeležnički ispit.Ne možete sada njih svesti na sudske overitelje. Prosto nije korektno. Vi ste im omogućili ovako nešto, ljudi su to prihvatili, učili, žrtvovali karijere, ne možete da se igrate sa njima danas na ovakav način. Zamolio još jednu stvar, nemojte više da koristite termin da je pre dva meseca došlo do izmena i dopuna Zakona o javnom beležništvu. Nije, promenjeni su neki drugi zakoni koji su morali biti usklađeni sa onim što ste vi doneli 2011. godine. To je naprosto istina. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodine Đukanoviću. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana… (Dragan Nikolić, s mesta: Molim vas, prijavio sam se još pre 45 minuta.) Izvinjavam se, niste bili u sistemu. Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić.
Gospodine predsedavajući, stvarno vas molim, ali ovo je poslednji put pre nego što budem tražio da ste vi povredili Poslovnik, do sada sam se uzdržavao. Javio sam se još pre 45 minuta, i uporno ste izbegavali, uporno ste me isključivali…
Gospodine Nikoliću, ne želim da se ubeđujem sa vama, u momentu kada sam …
Ne, uopšte se ne ubeđujem sa vama. Samo vas upozoravam da je ovo poslednji put da sam istrpeo da ovako nešto radite.
Gospodine, ne možete da upozoravate nikoga da je zadnji put, poslednji put ili tako…
Evo vas upozoravam.
Molim vas, u momentu kada je završio gospodin Đukanović u sistemu nije bilo nikoga. Prešao sam na sledeći amandman. Ne možete sa mnom da se ubeđujete. Izvolite, gospodine Nikoliću.
Gospodine predsedavajući, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što nema poštovane poslanice Martinović, jer sam se javio odmah nakon njene diskusije i hteo sam da pojasnim ono što sam rekao. Nijednog trenutka neću osporiti ostalim poslanicima kojih ima ovde 49 uključujući i mene kao 250 da ulažu amandmane, da učestvuju u radu ovog parlamenta, da daju svoje mišljenje, svoje stavove, da zastupaju možda svoje interese, možda interese svojih birača i pozivam gospođu Martinović da uvek da svoj stav, svoje mišljenje. Samo sam se sučelio sa onim što je ona rekla. Rekao sam da ovaj amandman za poslaničku grupu SNS nije prihvatljiv, zato što u velikoj meri umanjuje obim poslova javnih beležnika, a u isto vreme, podsetio bih srpsku javnost da javnobeležnički zapis ima i snagu izvršnog naslova, ima snagu praktično pravosnažne izvršne presude, ima snagu poravnanja pred sudom, ima mogućnost da se na osnovu tog javnobeležničkog zapisa napiše izvršenje i sprovede ono što ste dogovorili. To ima težinu svuda u svetu, ima težinu i kod nas. Imajući u vidu da smo došli do ovih izmena i dopuna zakona i do ovih amandmana, verovatno i vašom željom da pružite ruku onima koji štrajkuju ili koji su obustavili rad, ajde da postavimo situaciju da prihvatite sve ono što su oni zatražili a ja sam pročitao malopre, a to je član 82, 83, 84. i 85. Zakona o javnim beležnicima, koji je usvojen 5. maja 2011. godine. Došli bismo do toga da notari nemaju više nikakvih ovlašćenja, da je njihova uloga kozmetička i da ih svedemo na srednjoškolce koji će udarati pečat i koji će overavati samo potpise, sva njihova dokumenta neće imati nikakvu snagu i imaćemo situaciju kakva je bila. Šta time dobijaju advokati? Skoro ništa. U postojanju advokatskih kancelarija kod nekih više, nekih manje, posao sastavljanja ugovora o kupoprodaji, o poklonu, ugovora o doživotnom izdržavanju, sačinjavanje testamenta koji se overava kod suda naravno, je možda u obimu jedan, dva ili tri posto. Ovoliki robustan štrajk i ovolika borba koja traje 56, 57 dana gde smo svi na šteti, počev od suda, preko građana Srbije koji najveću štetu trpe, preko blokade našeg pravosuđa do ogromne štete koju trpe svi advokati, a boreći se da dobiju nešto što će im doneti jedan, dva ili tri posto u prihodima njihove kancelarije. Još nešto bih samo podseti, a vezano je za naravno za ovaj amandman i za sve što se tiče onoga što smo mi usvajali Zakona o prometu nepokretnosti i drugih zakona, sve je to podložno odluci Ustavnog suda. Podneta je inicijativa za ispitivanje ustavnosti svih ovih zakona od strane Advokatske komore Srbije. Zašto ne sačekamo da Ustavni sud o tome odluči? Zašto neko izleće i kaže neustavni su zakoni koje ste doneli uzimajući prerogative Ustavnog suda, izjašnjavajući se da je nešto neustavno, a ekskluzivno pravo za neustavnost i bilo koga zakona ima sam Ustavni sud. Uz sve to tražiti i ostavku, odnosno smenu ministra, poprima političke konotacije, uvlači advokaturu u sukob sa izvršnom vlašću, a neki poslanici ovde i pre dva dana a danas pokušavaju da uvuku u sukob nas poslanike sa advokaturom, sa časnim zanimanjem, sa zanimanjem koje je veoma potrebno ovoj državi, koje je potrebno pravosudnom sistemu. Evo pokazalo se da bez funkcionisanja advokata, bez njihovog rada je nemoguće da funkcioniše pravni sistem. Mi smo, advokati blokirali rad sudova, tužilaštava, kompletne vertikale pravosuđa. Došli smo u jednu apsurdnu situaciju da neki poslanici iz opozicije svojatajući neke zahteve advokature daju ovakve amandmane koji ničim ne mogu da doprinesu poboljšanju statusa advokata koji inače nisu ugroženi, ali ugrožavaju pravnu sigurnosti, ugrožavaju Zakon o javnim beležnicima koji je, podsećam, donela većina koju je činila DS, 5. maja 2011. godine kada advokati nisu štrajkovali, kada se advokati nisu bunili, nego smo se tada složili da je to prihvatljivo i da je to sasvim normalno kako u drugim zemljama tako i kod nas. Onog momenta kada je počeo i kada je stupio na snagu i otpočeli sa radom notari, krenulo je sukobljavanje i zato smo čuli od kolege Pavićevića da je neki notar u septembru mesecu zaradio 180.000 eura, ali nikako da čujemo njegovo ime, njegovu adresu. Jer, bih želeo da se uortačim sa njim, da odmah položim taj notarski ispit i da zaradim 90.000 eura, što je naravno naučna fantastika, što je nemoguće. Ali, kada spinujete javnost onda dođete i u situaciju da neko hoće da ovde se mi osećamo loše. Jako se dobro osećam, ja sam advokata preko 25 godina i nemojte da branite advokaturu od mene molim vas.
Zahvaljujem gospodine Nikoliću. Profesor doktor Vladimir Pavićević, replika na pominjanje imena i prezimena. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući gospodine Bečiću, poštovani ministre Vlade u ostavci, koliko sam ja razumeo gospodine Selakoviću i poštovani gosti iz ministarstva, hteo bih da ukažem na dve stvari u ovoj replici gospodinu Nikoliću, poštovani gospodine Bečiću. Prva stvar, ovde smo mi pre dva dana u okviru načelne rasprave o predlozima ova dva zakona ustanovili da je ministar Selaković rekao da jednim pritiskom na dugme u Poreskoj upravi sada imamo sve prihode notara. Moj predlog je tada bio, gospodin Živković je to danas ponovio ovde, da se pritisne to dugme, poštovana gospodo, da ako niko drugi to ne može, da ministar Selaković pritisne to dugme, pa da objavi prihode svih notara, svih notara u Srbiji, ostvarenih u septembru mesecu, pa da vidimo koliki je to novac tačno, da proverimo šta je tu tačno, poštovana gospodo. Druga stvar u replici, poštovani gospodine Bečiću, gospodinu Nikoliću. Ja pozivam i gospodina Nikolića i sve poslanike i poslanice SNS da u svakom svom govoru makar po jednom pomenu moje prezime. Da li će oni da kažu – „Pavićević“, ili „Pavićević“, ili „Pavićević“, meni je sasvim svejedno, poštovani gospodine Bečiću. Pozivam i da me pominju i više od jednom u svakom svom govoru, a vas molim, poštovani gospodine Bečiću, da svaki put kada me neki narodni poslanik iz SNS pomene po mom prezimenu, da vi evidentirate to u sistemu i da mi, poštovani gospodine Bečiću, obavezno date pravo na reč na osnovu člana 104. Poslovnika, gde piše da ja, kada me neko pomene ovde, imam pravo na repliku, poštovani gospodine Bečiću. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Za reč se javio ministar u Vladi, Nikola Selaković. Izvolite.
Hvala uvaženi predsedavajući. Pošto sam ja lično pomenut, a istrgnute su iz konteksta moje reči, koristim priliku da i odgovorim. Ja bih podsetio na princip etike odgovornosti. Dakle, princip etike odgovornosti, koji je potezan u ovoj Narodnoj skupštini, u ovom uvaženom domu pre dva dana, kada je upravo rečeno da treba snositi odgovornost za svoje reči. Ja sam tada rekao da je tekovina parlamentarne demokratije da narodni poslanik ima imunitet za sve što kaže, ali je pomenuta etika odgovornosti, ne u vezi sa tim imunitetom, već u vezi sa onim što se ovde iznosi i jasno tvrdi. U prethodna dva dana ja nisam dobio odgovor na ono što je ovde postavljeno kao tvrdnja, kao jasna i nedvosmislena tvrdnja, da postoji u Beogradu javni beležnik koji je u jednom mesecu, mesecu septembru, zaradio 180.000 evra. Ja i dalje, kao i ubedljiva većina građana Srbije koji su pratili tok te sednice Narodne skupštine, očekujem odgovor na to pitanje. Onome ko od mene očekuje da iznosim takve vrste podataka o drugim licima, preporučio bih da uzme i da pročita Zakon o zaštiti podataka o ličnosti. Prema Zakonu o zaštiti podataka o ličnosti, on može da sazna da se lični podaci ne iznose bez saglasnosti lica koga se oni tiču. S obzirom da su ovo javni podaci koje vodi Poreska uprava, i rekao da onaj koga to zanima može jedinim dopisom poreskoj upravi taj podatak da dobije, ali ja opet vraćam na to što sam rekao da je apsolutna neistina. Apsolutna je neistina da je jedan čovek zaradio 180.000 evra, a onaj ko je to tvrdio neka bude rukovođen etikom odgovornosti i kaže ko je taj. Ako je to neistina i ako se zaista pokaže da jeste, neka rukovođen tim načelom snosi i odgovarajuće etičke posledice.
Zahvaljujem. Repliku ima šef poslaničke grupe SNS, Zoran Babić. Izvolite [[Vladimir Pavićević, s mesta: Ja sam se javio za repliku, ministar se meni obraćao.]] Nemate mogućnost za repliku, niste pomenuti. Izvolite gospodine Babiću.
Ja bih pozvao kolegu Pavićevića i spominjem ga, a na lično spominjanje gospodina Pavićevića ne mora apsolutno da se dobije pravo na repliku, jer gospodina Pavićevića spominjem u edukativnom smislu, da kao mlađeg kolegu Pavićevića umesto tih dugmića koje pominje, uključi kod sebe dugme za istinitost, iskrenost i odgovornost, da srpsku javnost, da Narodnu skupštinu obavesti o onome što je izrekao pre nekoliko dana u ovom domu, gde je rekao da je jedan notar prihodovao 180.000 evra, da kaže ko je to imenom i prezimenom, ili da uključi ono drugo dugme za odgovornost, gospodin Pavićević, i čestitost, neophodno je da se to uključi, neophodno je da se to dobije i da uputi jedno javno izvinjenje građanima zato što ih je obmanuo i nama ovde njegovim kolegama, ili da se pridruži poslaniku u ostavci, gospodinu Živkoviću, na pisarnici Narodne skupštine. Za danas u 14,00 časova je zakazana sednica Administrativnog odbora. Imamo jednu ostavku narodnog poslanika, očekujemo još jednu, željno, onu koja je obećana, a to je ostavka gospodina Živkovića.
Zahvaljujem gospodine Babiću. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.) Gospodine Pavićeviću, jeste pomenuto vaše ime i prezime, ali vas molim da tema ista kao i malopre, tako da završimo i pređemo na sledeći amandman [[Vladimir Pavićević, s mesta: Molim vas da mi date repliku, pet puta sam pomenut u dva minuta.]] Izvolite, gospodine Pavićeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine Bečiću i poštovani ministre Vlade u ostavci, koliko sam ja razumeo, gospodine Selakoviću i poštovani gosti, tri stvari…
Molim vas gospodine Pavićeviću, neću više da vam dozvolim. (Vladimir Pavićević, s mesta: Poslovnik.) Na član 4. amandman su zajednopodneli narodni poslanici Gordana Čomić i mr Aleksandra Jerkov. Reč ima mr Aleksandra Jerkov. (Vladimir Pavićević, s mesta: Poslovnik. Prekinuli ste me u sred reči.) Izvolite gospođice Jerkov. (Vladimir Pavićević, s mesta: Moim vas poštovani gospodine Bečiću, u sred reči ste me prekinuli kada je gospodin Babić rekao „poslanik u ostavci“, niste prekinuli gospodina Babića.) Molim vas gospodine Pavićeviću da dopustite da Skupština radi. Gospođice Jerkov, vreme vam protiče. (Vladimir Pavićević, s mesta: Molim gospođu Jerkov da ne počne da govori dokja ne dobijem pravo da završim.) Reč ima gospođa Čomić. (Vladimir Pavićević, s mesta: Isto molim gospođu Čomić. Gospodine Bečiću, po Poslovniku se javljam.) Gospodine Pavićeviću, izvolite po Poslovniku. Budete li zloupotrebili Poslovnik, izreći ću vam opomenu.
Molim vas da mi uključite mikrofon da me čuju poslanici SNS. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Bečiću, povređen je član 104. Poslovnika Narodne skupštine i ja vas molim da ne upozoravate mene na to da ne pokušam da zloupotrebim Poslovnik i pravo na reč povodom povrede Poslovnika, jer poštovani gospodine Bečiću, u ovih šest meseci ja nikada nisam zloupotrebio Poslovnik Narodne skupštine, kao što se nikada nije desilo da nisam govorio o tački dnevnog reda. Prema članu 104. Poslovnika Narodne skupštine, ja sam imao pravo na repliku, poštovani gospodine Bečiću, vi ste mi dali pravo na reč na osnovu člana 104, a onda ste mi nakon 15 sekundi, poštovani gospodine Bečiću, isključili mikrofon, a mikrofon ste mogli da mi isključite tek nakon što istekne dva minuta na koja ja prema Poslovniku u članu 104. imam pravo. Poštovani gospodine Bečiću, ja mogu da razumem da ste vi osetljivi na tu kovanicu „Vlada u ostavci“, ali treba da budete osetljivi i na kovanicu „narodnih poslanika u ostavci“ kada gospodin Babić to pominje, a vi njemu ne isključite, poštovani gospodine Bečiću, mikrofon, nego gospodin Babić iskoristi dva minuta u celosti. Ja vas samo pozivam da poštujući Poslovnik Narodne skupštine, meni obezbedite minut i 45 sekundi da završim svoju repliku na koju sam imao pravo na osnovu člana 104. Poslovnika Narodne skupštine.
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Lepo možete da pročitate u članu 104. o korišćenju prava iz stava 1. i 2. ovog člana, odlučuje predsednik Narodne skupštine. Odlučio sam da nemate pravo na repliku i ja vas molim da poštujete Poslovnik. Zahvaljujem. Reč ima mr Aleksandra Jerkov, po amandmanu.
Javljam se po amandmanu gospođe Martinović, gospodine Bečiću. Vi ste u raspravi sa gospodinom Pavićevićem rekli da prelazimo na sledeći amandman, ali ja sam se bila još javila pre gospodina Babića…
Gospođice Jerkov, ne možemo da se vraćamo…
Ali ja sam se javila pre gospodina Babića, gospodine Bečiću, koji je dobio reč pre mene zato što se javio repliku.
Gospođice Jerkov, imate vaš amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem. Nisam nameravala da govorim o ovome, ali dobro. Uskraćujete nam i sva ostala prava, pa zašto ne bismo mogli da govorimo i o amandmanima o kojima želimo da govorimo. Ovaj amandman se upravo svodi na ono što je ministar želeo da radimo, a to je vraćanje na situaciju iz 2011. godine. Mislimo da je odredba, čije brisanje koleginica Čomić i ja predlažemo, samo još jedna od stvari koje će uneti dodatnu konfuziju, pre svega, kod građana koji sada u čitavim ovim izmenama, koje se očigledno dešavaju svakih nekoliko meseci zbog ministrovog oklevanja i nespremnosti da posluša bilo šta što nije identično onome što on govori, i više ne znaju za koje poslove treba da idu kod advokata, za koje poslove treba da idu kod beležnika, koje poslove mogu raditi u sudu, u opštini, itd. Mislim da je ministar u čitavoj ovoj stvari sa zlim advokatima i dobrim Ministarstvom prevideo građane. To je nešto što mi pokušavamo da ispravimo. On je malopre, govoreći o tome zbog čega ne treba prihvatiti amandman koleginice Martinović, rekao jednu onako poprilično skandaloznu stvar, tvrdeći da su prihodi javnih beležnika njihova privatna stvar. Gospodine Selakoviću, strašno je ako vi ne znate da su to ljudi koji su javni funkcioneri, da niko kod javnih beležnika ne ide zato što tako voli i baš zato što želi da plaća desetine i stotine hiljada dinara za njihove usluge, nego zato što mora, zato što ga zakon obavezuje da to čini, a sada, kada usvojimo ove izmene Zakona, deo prihoda javnih beležnika, mi se zalažemo da to bude veći deo kroz amandmane, će biti prihodi budžeta Republike Srbije. Kao vi možete, gospodine Selakoviću, da tvrdite da su njihovi prihodi njihova privatna stvar, tajni podatak na koji se odnosi Zakon o zaštiti podataka o ličnosti? Ako vi i dalje ostajete pri tome što ste rekli ovde u Skupštini, sada pre pet minuta, onda zaista nije čudo što vašu ostavku zbog neznanja traže advokati, zbog korupcije Agencija za borbu protiv korupcije. Molim vas da porazmislite o tom njihovom predlogu. Ako nas pitate opet zašto nešto što je valjalo 2011. godine ne valja sada, ja ću vas pitati a zašto nešto što nije valjalo 2011. godine vama sada vama valja? Hvala. PREDSEDAVAJUĆI Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvinite, molim vas, gospođo Čomić, javio se ministar u Vladi Nikola Selaković. Ima prednost.
Evo ja molim predsedavajućeg da čujemo gospođu Čomić, pa ću onda vrlo rado da odgovorim i njoj i gospođi Jerkov.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Eto, vidite da može, samo malo volje treba. Tako isto i sa advokatima, nikakav problem nije. Dakle, ključni član, jer u članu 4. je dodat u Zakonu o javnom beležništvu u članu 83. ovaj stav 6. i on je ključni jer je on vezan sa izmenom od pre dva meseca i on je u suštini za sada nada ministra da će sukob, po meni, potpuno nepotrebno zaoštren i potpuno nepotrebno isforsiran, sa advokatima prestati. Taj stav koji se dodaje glasi: „Ugovori i drugi pravni poslovi kojima se raspolaže nepokretnostima poslovno sposobnih lica zaključuju se u obliku javnobeležničkog zapisa ili u pismenom obliku koji overava javni beležnik, u skladu sa propisima kojima se uređuje overavanje ne javne isprave, solemnizacija“. Zašto hoćemo da se ovo briše? Zato što hoćemo da se vrati rešenje za član 83. ili da postignemo sa nekom nadom dovoljan efekat da ministar nastavi da pregovara i sa većinom koja će glasati i sa advokatima koji su zainteresovani da se reši problem na drugačiji način. Zašto hoću da se ovo briše? Zato što, šta god mislila o advokatima u Srbiji i šta god mislila o bilo kom ministru pravde, ovo rešenje je po leđima građana. Znači, ministri i advokati ne mogu da se dogovore ko će imati prava na sklapanje ugovora o nepokretnosti. Pre dva meseca je to isključivo dato javnim beležnicima, moramo sada da menjamo zakon i šta je rešenje? Da građanin ide i kod advokata i kod javnog beležnika. Šteta je zajednička. Ne sumnjam ja u volju većine da ovako šta izglasa, ali izražavam malo sumnje upravo zato što smo uspeli da dopremo jedni do drugih tokom neke vrste dijaloga, da razmislite još jedanput na čiji račun ide eventualni dogovor kojim je ministar zadovoljan, a advokati nisu. Nije to dobro i samo će, nažalost, ja bih volela da ne budem u pravu, za nekoliko meseci od danas, čak i ako se napravi dogovor sa advokatima, proizvesti još jednu izmenu. Dakle, moj motiv da se ovaj stav koji se dodaje u zakon, a kao posledica izmena zakona od pre dva meseca, briše, je to ili da prihvatimo takav amandman ili da takav amandman bude povod da se napravi dogovor koji neće staviti građane u poziciju da idu i kod advokata i kod javnog beležnika zato što svi hoće da, neka mi bude dozvoljeno da kažem, tvrdoglavo sačuvaju sopstvenu percepciju o svom ponosu i o tome da je neko u pravu. Nije toliko važno koliko je ko u pravu, bez obzira da li je u pitanju podnosilac predloga izmena Zakona, odnosno Ministarstvo pravde, ili poslanici koji će glasati za ili advokati koji imaju svoje razloge za ovako oštar protest i još više razloga za oštru odbranu od toga da se diskvalifikuje zbog toga što imaju primedbe na zakon, važno je da će ovo biti cena koju će plaćati građani kojima trebaju usluge advokata i javnih beležnika. Nemojmo to da radimo, to je zajednička šteta. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Čomić. Reč ima ministar u Vladi Nikola Selaković. Izvolite.
Hvala. Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću da u dva minuta odgovorim dvema koleginicama. Prva me je izgleda selektivno slušala i nije čula šta sam ja rekao, a i sama je rekla jednu materijalnu neistinu. Javni beležnik nije javni funkcioner. Javni beležnik je službeno lice. To je prva stvar. Druga stvar, da sam ja rekao bilo kog trenutka da su njegovi prihodi njegova privatna stvar? To je apsolutno netačno. Ja sam rekao – s obzirom da oni obavljaju javnu funkciju, ti prihodi su na uvidu javnosti i zahtevom poreskoj upravi za dobijanje informacija od javnog značaja možete dobiti te podatke. To nema apsolutno vezu sa ovim što je meni inputirano, da ja tvrdim da su prihodi javnih beležnika njihova privatna stvar. Apsolutno ne. Druga stvar, možemo da se saglasimo oko toga da je sukob potpuno nepotrebno zaoštren, ali ne možemo da se saglasimo oko toga što je rečeno da građanin, kako reče, ne treba da ide i kod advokata i kod javnog beležnika. Pa upravo ovim predloženim izmenama i dopunama Zakona građaninu se omogućuje ako hoće, ako ima veće poverenje u svog advokata nego u javnog beležnika da prvo ode kod advokata, pa kod beležnika ili da ide samo kod beležnika. To je prva stvar. Da je ovde reč o tome da je ovo bio prvobitni zahtev advokata, daćete mi, molim vas, samo da završim rečenicu, svedoči i zahtev koji je prispeo na Pisarnicu Narodne skupštine 7.10.2014. godine od strane predstavnika poslaničke grupe koja ne učestvuje u raspravi, zašto ne znam, gde je predložena izmena Zakona o javnom beležništvu u ovom delu o kojem mi raspravljamo danas. Dakle, uvaženi kolega Marko Đurišić je nakon razgovora sa delegacijom Advokatske komore podneo predlog za izmenu i dopunu Zakona o javnom beležništvu koji sadrži ova dva elementa – izmena i dopuna člana 82. stav 1. tačka 5. da se uključe lica koja su poslovno nesposobna, dakle, samo za te ugovore da bude nadležan javni beležnik i izmena i dopuna člana 93. stav 8. gde se dodaju još dva stava koja ukazuju na potrebu solemnizacije. Izvinjavam se što sam uzeo više vašeg vremena, ali ovo je dokaz da su ovo advokati tada tražili.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Zato sam i dopustio da do kraja završite rečenicu. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući gospodine Bečiću, povredili ste član 108. Poslovnika Narodne skupštine, kojim se predviđa da se vi starate o redu na sednici Narodne skupštine. Red na sednici Narodne skupštine podrazumeva da svaka osoba koja se ovde javi za reč i dobije pravo na reč koristi tačno određeno vreme u okviru našeg dijaloga koji vodimo u Narodnoj skupštini. Prema sadržini ovog Poslovnika, ministar u amandmanskoj raspravi ima pravo na dva minuta vremena da obrazloži svoj stav ili odgovori na neko pitanje narodnih poslanika. Ministar je sada ovde iskoristio dva minuta i 54 sekunde, poštovani gospodine Bečiću, a vi ste imali obavezu kao predsedavajući da opomenete gospodina Selakovića da je prošlo vreme i da mu isključite mikrofon, kao što radite opozicionim poslanicima i po nekoliko sekundi pre nego što im istekne vreme, a nekada i pre nego što počnu da govore, kao što ste meni malopre ovde isključili mikrofon, poštovani gospodine Bečiću. Zato vam pozivam da poštujete Poslovnik Narodne skupštine, naročito kada je ovde prisutan čovek koji je pravnik i koji je ministar pravde u Vladi, doduše u ostavci, ali ipak da kažemo nosilac te funkcije, ministar pravde, predsedavajući Narodne skupštine. Svi mi narodni poslanici moramo da vodimo računa o redu u Narodnoj skupštini, jer time pokazujemo jednu vrstu privrženosti jednom konceptu, jednom principu koji je temeljni princip Ustava naše države, poštovana gospodo, a to je princip vladavine prava, gospodine Bečiću. Vi, kao predsedavajući, morate pre svega da se starate o poštovanju principa vladavine prava, a vi ga kršite kada god imate priliku i šansu. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Molim vas, dopustite da odgovorim prethodnom govorniku. Ova rasprava je bila u duhu, prvo, ministar je bio dovoljno ljubazan da da prednost gospođi Čomić. Gospodine Pavićeviću onda me podsetite, evo, ja sad u ovom trenutku znam da sam na protekloj sednici nekoliko puta vama dopustio da govorite preko određenog vremena. Daću vam stenogram gde ćete da vidite da ste preko dva minuta govorili, 15, 20 sekundi, kolega vaš, takođe. (Vladimir Pavićević, s mesta: Moram da reagujem.) Molim vas, nemojte da polemišete samnom iz klupe. Evo, ne poštujete Poslovnik, jer polemišete iz sa mnom iz klupe. Javljate se i ranije pre nego što završi prethodni govornik. Nemojte to da radite. Uvaženi profesore, nemojte to da radite. (Vladimir Pavićević, s mesta: Želim da se izjasni Skupština.) Ne vredi više ni da vam objašnjavam. Skupština će se izjasniti u danu za glasanje. Reč ima narodni poslanik prof. dr Marko Atlagić, po povredi Poslovnika. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, pozivam se na član 107. – govornik na sednici Narodne skupštine dužan je da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Prethodni govornik već nekoliko puta u toku dana, a u prethodnoj diskusiji je povredio, uvredio, kako Vladu Republike Srbije, tako i nas narodne poslanike i građane Republike Srbije time što je rekao - Vlada u ostavci. Ja vas molim da to više ne dopustite. Vlada je jedan ozbiljan državni organ. Ne radi se ovde o pojedincu, nego se radi o Vladi. Ja narodnog poslanika pozivam da se izvini Vladi Republike Srbije, gospodinu ministru Selakoviću, da se izvini nama poslanicima Republike Srbije i većini građana Republike Srbije, ako ne u ime ničega ili nečega, onda bar u ime akademske čestitosti. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Atlagiću. Svedoci da sam nekoliko puta upozoravao prethodnog govornika zbog toga što radi, ali je to opet do domaćeg vaspitanja uvaženog profesora. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Zahvaljujem. Srpska napredna stranka neće prihvatiti ovaj amandman i neće glasati za njega. Mislim da je on protiv duha predloženog zakona, ali oslikava jedno nesaglasje, jer da bi razgovarali o četvrtom amandmanu, kojim se član 4. briše, moramo da posmatramo i amandmane uvaženih kolega gospodina Dragana Šutanovca, za kojeg mislim da je iz iste poslaničke grupe kao i koleginice koje su podnele ovaj amandman, koji je totalno suprotan, jer ovim amandmanom se onemogućava, ukoliko bi bio prihvaćen, onemogućava se advokatima i drugim licima da sačine ugovor prilikom kupoprodaje nepokretnosti. Amandmanom takođe na član 4, sedmi amandman, imate ga u mišljenju Vlade, se kaže u članu 4. kojim se u članu 83. posle stava 5. dodaje stav 6. reči: „nejavne ispravne solemnizacije“ zamenjuju se rečima: „potpisana nejavna ispravna, odnosno legalizacija“. Na taj način se ide u drugi kraj i bukvalno se ukida javno beležništvo, jer bi se na taj način ponovo vratili na staro, da kupoprodajni ugovor koji se sačini u advokatskoj kancelariji samo se overi na pisarnici suda. Imamo i jedan amandman koje je neko međurešenje, koje su potpisale takođe kolege iz iste poslaničke grupe, uvažene kolege Stefanović, Martinović i Božović, koji predviđa i jedno drugo, pa bih vas ja zamolio, da ne bi zbunjivali i Skupštinu i građane Republike Srbije, molim vas, dogovorite se. Ne možete malo da šaljete poruku beležnicima, malo da šaljete poruku advokatima, malo da šaljete poruku i jednima i drugima, a u stvari da ne postoji jedno i jedinstveno rešenje. Govoriću i o ostalim amandmanima. Nema razloga za nervozu, nema razloga za dobacivanje. Ovaj amandman je neprihvatljiv, zato što je to tačka spajanja za interese i države i građana i advokata, ali i ostalih ljudi koji su spremni i sposobni i imaju znanja da sačine kupoprodajni ugovor. Zašto se ovim amandmanom jedna velika grupa ljudi koji su juče bili tu na trgu ili će sutra biti u Ministarstvu pravde ili na nekoj drugoj lokaciji, jer se razgovara i dijalog se vodi, zašto takve ljude čije interese predlagač amandmana razume, ali ih iz procesa sačinjavanja ugovora izbacuje, jer je to navodno loše za građane Srbije? Loše je zato što će građanin Srbije otići kod svog prijatelja advokata, koji će mu naplatiti ili neće naplatiti, u kojeg ima poverenja ili nema poverenja, sačiniti takav ugovor, a onda otići na solemnizaciju i na potvrdu kod notara, zato što ne želimo primere koje je vrlo slikovito opisao gospodin Selaković, kojih je bilo bezbroj u praksi i u primeni u prethodnim godinama, a to je da kupite jednu nekretninu, a da ne znate ni da li je ona pod nekim sporom ili nije pod sporom, ne znate da li je ona prodata jednom samo vama ili više puta ko zna kome i nemate ništa drugo osim da povedete parnicu ako u međuvremenu, dok se ne uselite unutra, neko neodgovoran neće provaliti i useliti se unutra. Kakva je mogućnost za ugovorene strane? Kakva je mogućnost kupca tog kojeg predlagač zakona želi da zaštiti, kakva, da povede sudski spor, parnicu, godinu, dve, tri, pet, troškovi, nervoza? Koliko ljudi nije ni dočekalo, nažalost, pravosnažnost takvih parnica i da dođe do svojih stanova? Na ovaj način, time što će ugovor sačiniti javni beležnik ili advokat ili lice koje ume da sačini ugovor, koje će doći na solemnizaciju, koja košta 60% od vrednosti troškova, sa takvim ugovorom ugovorne strane su bezbedne, država je bezbedna da će naplatiti takse a ne samo 30% kao što je bilo do sada. Jer, predstavljan je stan na Vračaru za 500 evra i to nikoga nije bilo briga, a overitelj u sudu nije imao ovlašćenje da proverava istinitost ili ne. Imaćemo sprečavanje crnih tokova novca i sprečavanje pranja novca na taj način, jer, ono što u ugovoru piše 500 evra za stan na Vračaru sigurno nije 500 evra, već se meri u više stotina hiljada evra. Da li na taj način predlagač amandmana želi da neko ko je možda do novca stizao kao gospodin Šarić, kroz privatizacije koje je obavljao do 2011, 2012. godine, preko različitih aktera koji su sada zaštićeni ili nisu zaštićeni svedoci, preko raznih Jerkovića, preko raznih takvih stvari da se jedan crni, prljavi novac, novac od prodaje narkotika na taj način legalizuje i ubaci u normalne tokove? Vlada Republike Srbije, Ministarstvo pravde i ova skupštinska većina se sa tim ne slaže, zato što hoćemo sve da uvedemo u normalne tokove, zato što vas pozivam, gospodine ministre, da krenemo napred. Pozivam vas i da ono što je sledeći korak, a to je osnivanje javnobeležničke banke, koja će dodatno celu tu oblast i celo to praćenje tokova novca, a vidimo da nijedan notar ne može da primi novac u kešu, da nema keša, da postoje kartice, da postoje jasni tragovi i tokovi, da je time i na taj način obezbeđena i država, obezbeđena je sigurnost ugovornih strana i obezbeđen je posao za sve – i za advokate, i za notare i za sve one koji imaju znanja i zvanja da u tom postupku učestvuju. Zbog toga, ali i zbog velikog broja činjenica koje će izneti i moje kolege narodni poslanici SNS, ovaj i ovakav amandman nije prihvatljiv za SNS.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Reč ima mr Aleksandra Jerkov, po amandmanu.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Ovo što je rekao gospodin Babić, ja mogu samo da kažem – jeste, gospodine Babiću, gospođa Čomić i ja smo predložile amandman da peremo Šarićev novac, a vas treba da bude sramota što ste to rekli. To je jedino što imam da vam kažem.
Molim vas, gospođice Jerkov.
Izvinite, gospodine Bečiću, ali gospodin Babić je malo pre rekao da predlagač amandmana ima nameru da omogući Šariću da parama od prodaje droge kupuje nekretnine.
Nije tako rekao, gospođice Jerkov, pažljivo sam slušao.
To što vi pažljivo slušate, pa nikad ništa ne čujete, to je druga stvar.
Molim vas, navodio je primere iz prošlosti, ali ne na način na koji ste vi rekli. Nastavite, izvolite.
Što se tiče ovoga što je gospodin Selaković rekao u svom prvom odgovoru zašto ne treba prihvatiti amandman, da to piše u ovom predlogu onako kako ste vi rekli, da to pruža građanima nekakav izbor da li će ići kod notara ili advokata, to ne bi bio problem. Onda ne bismo imali problema i ne bi trebalo danas o tome da razgovaramo. Međutim, gospodine Selakoviću, to ne piše onako kako ste vi rekli. Po ovome kako piše, građani i dalje moraju da idu kod notara, gde će da plaćaju desetine i stotine hiljada dinara, a ako pre toga hoće da idu kod advokata, gde će isto da plaćaju dodatno, to je onda njihova stvar. Nemojte govoriti netačno šta piše u Predlogu zakona. Da to piše tako, mi ne bismo predložili brisanje, jer bi to bilo rešenje problema. Međutim, rešenje problema nije na vidiku. Što se tiče toga što gospodina Babića čudi da različiti poslanici iz iste poslaničke grupe predlažu različite amandmane, to zaista više govori o njegovom viđenju uloge narodnog poslanika i poslaničke grupe koju on vodi, tako da to ne bih ni objašnjavala.
Zahvaljujem, gospođice Jerkov. Reč ima ministar Nikola Selaković, replika.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Mogu samo da konstatujem da verovatno nehotice ali neko ne poznaje ovaj zakon u njegovoj celini i do kraja, čim tako nešto tvrdi. Čak i rešenjima koja su amandmanom predviđena, građanin mora da ide na oba mesta. Ali je razlika kvalitativna, potpuno kvalitativna. Podržao bih jednu stvar koju je rekao moj uvaženi kolega i prijatelj Zoran Babić. Dakle, ako imate sačinjavanje ugovora o prometu nepokretnosti, višemilionske vrednosti, gde možete da prevarite državu, gde možete da izbegnete porez, gde možete da prevarite svoga saugovarača, kao što je to bilo u nekim slučajevima pre nekoliko godina, gde se pojavi tim od 10, 15, 20 advokata koji predstavljaju jednog moćnog tajkuna naspram dvoje poljoprivrednika koji imaju svoju njivu pored auto-puta, pa onda taj moćan tim pravnika pred potpuno neravnopravno zastupljenim poljoprivrednicima sastavi ugovor o prometu nepokretnosti na koji sudski overitelj samo stavi pečat i kaže – e, ovo je legalno, ne ulazeći uopšte u sadržinu ugovora, onda imamo mogućnosti prevarnog delovanja prema građanima. Upravo ovo je način koji građanina štiti, koji građaninu omogućuje da bude ravnopravno zastupljen i prema onome ko ima neuporedivo veću moć, neuporedivo više novca i neuporedivo više uticaja nego što to ima jedan običan građanin. Solemnizacija je kontrolni mehanizam zakonitosti pravnog prometa…
Vreme, gospodine ministre.
Izvinjavam se, samo da dovršim. Kome smeta kontrola zakonitosti pravnog prometa, taj nešto od zakona želi da prikrije.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Obaveštavam poslanike da sam morao da izbrišem listu, da bih dao reč gospodinu ministru. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Gospodine predsedavajući, ne razumem nervozu i drhtanje glasa i povišen glas kada se pomene Šarić, ali, ono što sam rekao je bilo u formi pitanja. Međutim, ono što nije u formi pitanja, što je činjenica, to je da su od prljavog novca, stečenog prometom narkotika, ako to može da se uopšte nazove sticanje novca, kupovane oranice, njive u Vojvodini, hoteli. Takvim novcem je Mile Jerković, Šarić i ta ekipa kupovala i hotele, ne u vreme Vlade Aleksandra Vučića i SNS, već u vreme Vlade DS. U vreme Vlade Aleksandra Vučića i SNS ti i takvi su u pritvorskim jedinicama i viđaju se sa advokatima, mada se sada ne viđaju ni sa njima, ali se viđaju sa sudskim stražarima i zatvorskim stražarima i tamo su gde je za takve ljude mesto, a ne na Tatarskom brdu, baškareći se u vilama, rezidencijama, bazenima, jahtama, avionima, hotelima, na oranicama koje su privatizovane prljavim novcem, uz činjenje ili nečinjenje onih koji su takve stvari morali da spreče, a to je tadašnja Vlada koju je vodila DS.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Hvala. Imam utisak kao da je neko protiv pravne sigurnosti građana. Nekome ovo smeta, iz ne znam kog razloga. Pokušaću građanima da objasnim o čemu se ovde radi. Naime, danas vi morate sve da podvedete pod javnobeležnički zapis. Istini za volju, advokat je mogao i do sada da sastavlja ugovor. Niko to ne brani. Ugovor možete da sastavite i vi, mogu dva čoveka koja čak i nisu pravnici. Ali, prosto, mora da prođe posle kroz javnobeležnički zapis. Tako su advokati mogli i do sada da sastavljaju ugovor, ali ih je sud ili lokalna samouprava overavao, oni nisu imali pravo overavanja. Sada im se omogućuje ovde, i to je dobro što se menja, da mogu da sastavljaju ugovor o prometu nepokretnosti, ne znam zašto je to bilo oduzeto, mislim da je to bila greška i dobro je što se to vraća, ali to mora da prođe kroz javnobeležnički zapis. A zašto? Zato što javni beležnik zakonom ima ustanovljenu odgovornost. On nema pravo da tek tako nešto overi i da tek tako pusti u pravni promet. Jer, on odgovara, pa čak i krivično, čini mi se, za ono što je overio. Zato je on dužan da recimo kada dođe ugovor o prometu nepokretnosti, stana da proveri da li na tom stanu ima hipoteka, da li je više puta prodavan. To se dešavalo koliko god hoćete puta, posebno u Beogradu. Onda je dužan da upozori obe strane da tako nešto postoji. Ne znam zašto to nekome smeta. Ne znam kako im nije smetalo kada je recimo neka firma iz Kaća kupovala zemljište pored auto puta. Veoma dobro znaju o kome se radi. Oštetila je državu za 370 miliona evra. Znate li kolika je to cifra. Neko je tako oštetio državu i to mu ne smeta, ali mu smeta ako bi to neko danas kontrolisao. To je zaista nešto neverovatno. Tako da, ako bi se ovo prihvatilo što se nudi kao amandman, ponovo bismo građanima vratili mogućnost da uživaju, ako se to može nazvati uživanjem, u pravnoj nesigurnosti. Ovako, time što mora takav ugovor da prođe kroz javnobeležnički zapis dobija se na pravnoj sigurnosti zato što sam notar odgovara i krivično za ono što overi. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Đukanoviću. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Očigledno da imamo nesporazum oko amandmana koji smo komentarisale koleginica Aleksandra Jerkov i ja, banalan nesporazum, ali dubok nesporazum koji se ogleda u tome ko sme da podnese kakav amandman, pa preko toga da li bilo ko sme da spomene da neko u Vladi treba da podnese ostavku ili da viče dole Vlada, do argumentacije koja ne postoji. U obrazloženju koje je dala Vlada, uz saglasnost ministra pravde stoji da se amandman o kojem je reč ne prihvata, zato što se članom 4. Predloga zakona čije se brisanje predlaže vrši neophodno usklađivanje sapredloženim izmenama Zakona o prometu nepokretnosti, a zbog međusobne usklađenosti navedena dva zakona i njihove jasnije primene u praksi. Već utvrđena izmena Zakona o prometu nepokretnosti desila se pre dva meseca, njome je advokatima oduzeto bilo kakvo učešće u prometu nepokretnosti. Nemojte ni da pokušate da pričate o opštepravnoj sigurnosti, o tome da beležnici valjaju i slično, radi se o realnosti. Ovaj amandman je tu zato što su pre dva meseca advokati kao struka uklonjeni. (Ninoslav Girić, s mesta: Čuli smo.) Narodni poslanici dobacuju čuli smo, ali ne izgovarate to što ste čuli. To mi je krivo. Znam da sve to znate ali bilo bi lepo da onda o tome što svi znamo vodimo dijalog, a ne o izmišljenim stvarima i sličnim stvarima zgodnim za priču. Dakle, odredba koju tražimo da se briše, vraća na oblik iz 2011. godine, a moja opaska je bila da se našlo rešenje kojim se zbog ne pristajanja na traženje pravog kompromisa od strane ministra pravde, zajedno sa advokatima, sve od cene sukoba svaljuje se na građane. On može da ide kod advokata ako hoće, to je omalovažavanje i onoga što su predlozi struke i svih nas ovde, ali na kraju mora kod beležnika. Rekla sam da sam podnela amandman, ili ga prihvatite što bi iziskivalo razne druge akcije ili da pokušam da vas ubedim da nastavite dogovor sa advokatima. Doći ćemo u ovuSkupštinu za dva meseca i biće mi jako krivo ako budem u pravu, da razgovaramo o istoj temi, jer svi znamo o čemu se radi i mi govorimo o tome o čemu se radi. Legitimno je pričati da nije reč o izmeni zakona od pre dva meseca, ali je nekorisno, neproduktivno i to je razlog zašto komentarišem ono što mislim da treba komentarisati da bi ostalo van svake sumnje kakve će posledice proizvesti ovako izglasan, izmenjen i dopunjen Zakon o javnom beležništvu.
Zahvaljujem gospođo Čomić. Reč ima ministar Selaković.
Hvala uvaženi predsedavajući. Moja uvažena predhodnica, kao osoba koja u svom delanju u Narodnoj skupštini izričito insistira na demokratskom duhu, što uvažavam, cenim i poštujem i sam se trudim da u svemu budem takav, jednu stvar je predvidela. Kada se o nekom problemu i o nečemu vode razgovori za rešavanje tog problema, razgovori mogu biti vođeni u dobroj meri da se problem reši i mogu biti vođeni u ne dobroj meri da se taj problem ne reši. Nekoliko kolega uvaženih je pre mene govorilo, u vezi sa vašim amandmanom o Predlogu izmena i dopuna Zakona o javnom beležništvu koji je Advokatska komora Srbije dostavila ministarstvu nadležnom za poslove pravosuđa. Upravo taj predlog apsolutno, a mogu i da vam ustupim ovaj spis od 262 strane, apsolutno dezafuiše sistem javnog beležništva. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Nema veze sa amandmanom.) Ima i te kako veze sa ovim amandmanom zato što se u izlaganju moje uvažene prethodnice insistiralo na vraćanju na razgovore u cilju iznalaženja kompromisa. Upravo iz ove odredbe člana 4. Predloga zakona o izmenama i dopunama možete videti da se došlo do rešenja kojim niti su zadovoljne obe strane, niti su oduševljene obe strane. To je suština kompromisa. Sve drugo bi bili ultimatumi. Ako kroz ovako predloženo rešenje advokat ima mogućnost da za svoj stručni, intelektualni rad naplati određenu naknadu od građanina, a da nakon toga nastupi beležnik koji neće naplatiti isto kao da je sve radio sam, onda je to rešenje koje predstavlja kompromis.
Zahvaljujem gospodine Selakoviću. Reč ima narodna poslanica Vesna Martinović.
Kao jedan doprinos tome da ne izazivamo zabludu kod ljudi koji gledaju prenos ove sednice Skupštine, ne treba da potcenjujemo pravnu pismenost ljudi koji nas gledaju i koji će učestvovati u prometu nepokretnosti. Kada zaključite ugovor i potpis overite u sudu, što je donedavno moglo, vi na osnovu takvog ugovora u katastru vršite upis prava svojine na svoje ime. To nikakve veze nema sa predajom poseda, stupanjem u posed, time da li je neko pre vas pre zaključenja ugovora slučajno ušao u taj stan ili ne. Isto tako od svih tih rizika vezanih za prodaju, ljudi nisu zaštićeni ni u slučaju da rade javnobeležnički zapis. Zato što notar izrađuje javnobeležnički zapis, ali ne ide sa njim do vrata stana i ne predaje mu ključeve, ne vrši mu predaju poseda. Dakle, nemojte da brkamo babe i žabe, nemojte da izazivamo nepotrebnu zabludu kod ljudi koji su izuzetno pravno pismeni i znaju šta je do sada radio advokat, a šta sada radi javni beležnik. Javnobeležnički zapis je samo izvršna isprava i smanjuje rizik vođenja parničnog postupka, a to ne znači automatski pravnu sigurnostpri predaji poseda. Molim koleginice koje ne znam da li su pravnice, ali da saslušaju kao što ja slušam vas. Ako imate nešto da kažete slobodno se prijavite, ali to kafansko dobacivanje je neprimereno za salu Narodne skupštine.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Selaković.
Mislim da mi ovde ni jednog jedinog trenutka, da citiram ne brkamo babe i žabe i ne unosimo zabludu među građane. Dokaz da ne unosimo zabludu među građane je izrečen upravo od moje uvažene koleginice koja je govorila pre mene, kada je rekla – tako je, javni beležnik nikoga ne uvodi u posed. To je istina, ali ako onaj koji je kupio neku njivu ne može da uđe u posed onda javni beležnik odgovara, ne samo krivično nego odgovara materijalno. S obzirom da znam da se bavite advokaturom i da ima još ljudi u ovoj sali uvaženog Doma Narodne skupštine koji se bave advokaturom, voleo bih da čujem primer iz više od 160 godina istorije srpske advokature gde je svojom imovinom zaista de fakto na delu odgovarao advokat zato što je sastavio ugovor za čiju je tačnost garantovao, a nakon toga i sam snosio materijalne posledice. Jedan od razloga zašto to nije mogao da uradi, između ostalog, hajte da se razumemo, je i taj što advokat nije izdavao račun za posao koji je radio, što je na osnovu primera, koji sam ovde naveo pre dva dana u Narodnoj skupštini, ako imate u jednoj gradskoj opštini u Beogradu, Opštini Zemun u jednom mesecu overeno pred sudom 226 ugovora o prometu nepokretnosti, a na svega 19 imate pečat advokata koji je sastavio ugovor. Na svega 19 je advokat stao iza onoga što je napisao. Onda je to veliko pitanje i veliki problem. To jeste izvršna isprava za čiju tačnost odgovara javni beležnik.
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima prof. dr Vladimir Pavićević, po amandmanu. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine Bečiću, poštovani gospodine Selakoviću i poštovani gosti iz ministarstva, smatram zaista da je veoma važno da veoma precizno govorimo o amandmanu koji su kolege Stefanović, Martinović i Božović podneli na član 4. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu. Evo, radi preciznosti, šta je Vlada predložila? Vlada je predložila da se u članu 83. Zakona o javnom beležništvu posle stava 5. dodaje stav 6. koji glasi, sada komentarišem amandman…
Gospodine Pavićeviću ja vas molim samo da mi bude jasno - mi govorimo o amandmanu na član 4?
Amandman na član 4, ja isto govorim o tome. Molim vas samo…
Ali, amandman na član 4. koji su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i magistar Aleksandra Jerkov?
Dobro, amandman na član 4. Predloga zakona o javnom beležništvu. Vi ste otvorili raspravu o tom amandmanu koliko sam ja razumeo?
…koji su podneli narodni poslanici Gordana Čomić i magistar Aleksandra Jerkov.
To je prethodni, dakle.
Još nismo onda do tog amandman. Zahvaljujem.
Izvinjavam se onda što sam pogrešio, poštovani predsedavajući.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, evo ja priznajem da nemam ni promil znanja pravničkog kao što ima uvažena koleginica Martinović, ali prema svakom izazovu pristupam inženjerskom logikom na koju sam naučen i ulogom običnog građanina. Ta logika sa promilom pravničkog znanja u odnosu na uvaženu koleginicu Martinović mi govori nešto drugo. Do sada neko ko je građanin ove zemlje, ko je učesnik u prometu nepokretnosti, ko je kupac, ko je sačinio ugovor kod advokata, koji je nakon toga otišao na sudsku pisarnicu na overu tog ugovora, pisarnica koja ne mora da proverava istinitost samog ugovora. Uplatio je taksu, koja je prikazana u ugovoru, koja takođe možda i nema saglasje sa tržišnom vrednošću, na čemu država gubi, i otišao sam u taj stan ili u tu nepokretnost u koju ga ne uvodi ne beležnik, ali ga ne uvodi ni advokat. Video je tamo problem koji nije pre toga video, promenjenu bravu, nekoga drugog ili nekog drugog koji kuca možda i za njim, jer je više puta prodata nekretnina. Šta će taj učesnik u prometu nepokretnosti? Šta će taj građanin Srbije, toliko ugrožen, uraditi sa tim ugovorom? Ponovo da se vrati kod istog advokata koji ničim nije garantovao, to smo čuli od gospodina Selakovića, pa ponovo da plati taksu, pa ponovo da plati obavezu tom advokatu ili nekom drugom i da pokrene parnicu, treću mogućnost nema, ili, ovo što ovaj zli predlog predviđa da ugovor, koji se sačini kod advokata ili kod pravnika ili kod nekog lica kod kojeg može da se sačini, solemnizuje kod notara i na taj način dobije ulogu javne izvršne isprave, javne izvršne isprave sa mojim skromnim pravničkim znanjem, ali sam se dovoljno informisao o svakom predlogu zakona, jer to je deo poslaničke obaveze, sa takvom ispravom odlazi do stana do kojeg ga notar ne odvodi. Vidi isti problem i ne odlazi ponovo ni kod notara, ni kod advokata da pokrene parnicu koja će trajati godinu, dve, tri, pet, uz nervozu, troškove, pa čak i nekada da se ne dočeka kraj te parnice. Tada odlazi u sud na izvršenjei sa izvršiocima, sa policijom, sa organima koji to moraju da obezbede dolazi se na vrata tog stana, taj neko ko je protiv pravno tu, za ruku, za uvo, za bilo šta izvodi se iz stana i čovek ulazi u posed onoga što je platio ugovorom, solemnizovao, dobio javnu izvršnu ispravu bez novih troškova advokatima, bez novih parnica, bez nove nervoze, bez novog gubljenja vremena sa velikom porukom da je ovo pravna i sigurna država za svakog pojedinca.
Zahvaljujem. Izvinjavam se, mislio sam da završavate.
Ja na taj način kao običan građanin, i dalje kažem, sa promilom pravničkog znanja vidim napredak, vidim sigurnost, sigurnost za učesnike u prometu nekretnina, ali vidim i sigurnost za državu, zato što stan na Vračaru neće biti predstavljen u ugovoru po kvadratu 500 evra. U sivoj zoni u kešu će se odraditi nešto drugo i na taj način legalizovati crni tokovi novca, oprati pare. Država će ostati uskraćena za onu taksu koja je tržišna, koja je ispravna, a građani će biti sigurni i bezbedni. Na taj način vidimo i vidim ulogu javnog beležnika i dokumenta koji je on sastavio kao javne izvršne isprave.
Zahvaljujem gospodine Babić. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Kao komentar na reči ministra o tome kako je postignut dogovor i uz zahvalnost što je tako jasno to rekao, koje je ostalo u stenogramu - dakle, Ministarstvo pravde i advokati dogovorili su se ovim članom izmena i dopuna na račun građana. Advokati nisu skroz zadovoljni. Vi imate većinu da se to izglasa, a građanin će o ovom predlogu ići i kod advokata i kod notara. No, to meni ne smeta toliko, koliko je zajednička šteta što se ovde ne razume isto banalan nesporazum, ali dubok. Zakon o javnom beležništvu nije protiv advokata kao struke, niti su odredbe njegovog zakona ni povod, ni razlog za govor o kriminalcima među advokatima ili među notarima. Zakon o javnom beležništvu…
Gospođo Čomić, završite, pošto je isteklo vreme.
…Dakle, Zakon o javnom beležništvu treba da rastereti sudove, a advokate da ostavi na miru. Videćemo se mi ovde za dva meseca.
Hvala vam gospođo Čomić. Demokratska stranka nema više vremena, osim vreme ovlašćenog. Reč ima ministar u Vladi, Nikola Selaković.
Hvala uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, opet jedna materijalna neistina. Niko se ovde nije dogovorio na račun građana, već se naprotiv, dogovorio u korist građana, jer ono čime provejava cela ova skupštinska rasprava i pretpostavljam nenamerno se jedna stvar zaboravlja. Ovim izmenama i dopunama zakona predlaže se da ugovor može sastaviti i sam građanin bez obzira da li je po svojoj vokaciji advokat, da li je diplomirani pravnik, da li je završio srednju Pravno-birotehničku školu ili je možda diplomirani inženjer mašinstva. To je ono što je u korist građanina, jer građanin može da sastavi taj ugovor, a suprotno predlogu koji je dala jedna druga opoziciona poslanička grupa, gde je rekla da to može da radi samo advokat ili samo javni beležnik. Ne. Ko god je pravno pismen može da sedne i da sastavi ugovor, ali taj ugovor na kraju dolazi kod javnog beležnika. Dakle, to možete učiniti i vi, i vi možete da sednete, da vidite u članu 84. Zakona o javnom beležništvu koji su bitni elementi javnobeležničkog zapisa, onom članu koji je advokatura predložila da se briše. Dakle, sednete, vidite koji su to bitni elementi javnobeležničkog zapisa, zajedno, ako hoćete recimo da poklonite neku nekretninu nekom svom bliskom srodniku ili prijatelju, sastavite u formi sa svim onim elementima koje ima javnobeležnički zapis, osim prve stavke koji je javni beležnik sastavio taj ugovor, i odete kod javnog beležnika, on ga pretvori iz privatne u javnu ispravu. On kao takva ima snagu izvršne javne isprave ili, da me građani razumeju, snagu sudske pravosnažne izvršne presude.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Goran Mladenović. Izvolite, gospodine Mladenović, izvinjavam se što ste ovoliko čekali.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predsedavajuću, uvaženi ministre, izmene i dopune Zakona o javnom beležništvu u članu 4. kako se predviđa amandmanom trebalo bi da oduzmu ovlašćenja javnom beležniku da obavlja sledeće poslove koji su taksativno pobrojani. Pod 1. – sastavlja, overava, izdaje javne isprave o pravnim poslovima izjavama i činjenicama na kojima se zasnivaju prava i overava privatna isprava. Pod 2.- preuzima na čuvanje isprave, novac, hartije od vrednosti i druge predmete. Pod 3. – na osnovu ovog zakona i po odluci suda obavlja poslove koji mu se po zakonu mogu poveriti, preduzima i druge radnje u skladu sa zakonom. Brisanjem ovog člana oduzela bi se sva ovlašćenja javnom beležniku i na taj način, ono što stoji u obrazloženju, bi se napravila konfuzija sa konačnim efektom koji zakon treba da proizvede. Ovaj amandman ima političku pozadinu i predstavlja paravan za političko delovanje, baš kao što i pregovori sa rukovodstvom Advokatske komore imaju političku pozadinu, ali sa nesagledivim posledicama po advokate u malim sredinama, jer su predstavnici rukovodstva advokatskih komora uglavnom angažovani na drugim poslovima konsultanata u privatnim firmama, bave se politikom ili imaju druge izvore prihoda, a svojim represivnim merama i pritiscima i torturom ugrožavaju egzistenciju advokata u malim sredinama koji više od 55 dana ne smeju da zastupaju stranke u sporu. Ključna reč je da ne smeju da zastupaju stranke u sporu i na taj način svesno uništavaju male advokatske kancelarije, advokate u malim sredinama i njihove porodice. Smatram, uvaženi ministre, da ste vi napravili maksimum ustupak i da više ne treba da popuštate niti po pitanju amandmana niti u daljim pregovorima sa rukovodstvom Advokatske komore, jer ste dali maksimum maksimuma. Svima u Srbiji je jasno da je ovo politička stvar i da su ovo pokušaji novih ucenjivanja i eventualno vašeg ličnog ponižavanja kao ministra. Jedan od izlaza je da advokati otkažu poslušnost Advokatskoj komori i da promene nesavesno rukovodstvo u okviru svoje komore, kojoj su u ovoj godini platili licencu za rad oko 4000 evra. Za te advokate obaveza je Narodne skupštine i nas narodnih poslanika da ih sačuvamo kroz izmenu zakonske regulative i zaštitimo od daljeg terora i maltretiranja kojim su izloženi. Koristim ovu priliku da pozove sve advokate, s obzirom da nisam advokat i nisam pravnik i ne mogu da snosim bilo kakve konsekvence, da otkažu poslušnost Komori i da se iznutra izbore za svoja elementarna prava koja im Ustav garantuje, a vas uvaženi gospodine Selakoviću da čuvate dostojanstvo ministra i da ne popuštate dalje pod pritiscima i ucenama rukovodstva Advokatske komore, jer se njima ne vidi kraj, da obezbedimo, bez obzira na reakcije koje bi usledile i od nevladinog sektora, i od spoljnog faktora, da uradimo ono što se uraditi mora i obezbedimo advokatima koji su u velikoj većini, koji žele da rade, da se vrate svom poslu i obezbedimo u što kraćem roku nesmetano funkcionisanje pravosudnog sistema. Iz tog razloga predlažem, između ostalog, da se ovaj amandman ne prihvati. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Mladenoviću. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić, po Poslovniku.
Zahvaljujem. Gospodine predsedavajući, mislim da ste propustili da upozorite, a da kasnije i opomenete govornika, jer je tokom izlaganja kršio odredbe člana 106, koji kaže da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda, samo ga vi možete prekidati, i član 107. gde je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine, gde nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica. Ne može biti jasnije. Mislim da je zajednička šteta da odćutimo oko amandmana koji glasi da se briše dopisani stav, ovakve diskfalifikacije, nedopustive reči o ljudima koji nisu prisutni u sali ili jesu, ali ćute, tako da sve diskfalifikacije odnose generalizacijom na čitavu jednu profesiju. Malopre sam kazala – Zakon o javnom beležništvu niti je zakon protiv advokata, niti je zakon koji bi trebalo na bilo koji način da smanji kvalitet života građana, nego je zakon kojim se omogućava da se rasterete sudovi i da imamo moderno notarstvo. Činjenica da ste propustili, verujem s nadom, da će govornik na vreme se setiti da postoje odredbe, koliki god bio žar diskusije, ovog Poslovnika koji mora da poštuje proizvela je da smo ovde svi bili svedoci govora koji je nedopustiv u Narodnoj skupštini, ako se odnosno na bilo koju grupu lica, ako se odnosi pojedinačno na bilo koga, koja su povezana u ovom slučaju strukom, s nadom da ćete uspeti da ispravite, ne želim da se izjašnjavamo, ali ovo prosto ne sme da ostane bez komentara. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospođo Čomić. Moram da dam objašnjenje, nisam čuo sve što ste sada izgovorili, nisam čuo da je rekao prethodni govornik, ali nisam čuo iz razloga što ste vi u vašem delu sale glasno govorili i od buke koju ste pričinjavali, takođe ste primetili da sam zvonio, nisam čuo uopšte šta govori prethodni govornik. Gospodine Mladenoviću, nemate pravo na prijavu Poslovnika, povreda Poslovnika nema repliku. Nemate mogućnost u ovom trenutku, ne možete da se javite za repliku niti objašnjenje po povredi Poslovnika. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vesna Martinović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe. Izvolite.
Zahvaljujem. Kada ministar kaže da nije čuo da je bilo koji advokat krivično ili materijalno odgovarao za propuste u svom radu, mene to iznenađuje zbog toga što odredbama člana 37. Zakona o advokaturi je propisana obaveza svih advokata na osiguranje od profesionalne odgovornosti. Ne verujem ministre da vi za to ne znate. Ne bih volela da se protumači da su advokati ljudi koji bez ikakve obaveze i odgovornosti obavljaju svoj posao, a da su javni beležnici ljudi koji, eto, i krivično i materijalno i na svaki drugi način odgovaraju za svaku napisanu reč. Valjda zbog te odgovornosti oni i pišu da lično ne proveravaju dostavljene priloge i da se stranke, učesnici u nekom pravnom poslu saglasno izjašnjavaju da oni oslobađaju javnog beležnika od svake vrste odgovornosti, što naravno u eventualnom sudskom postupku ne bi bilo od značaja, ali vam govorim o tome kako javni beležnici doživljavaju svoju odgovornost i na koji način se stranke koje se obraćaju javnim beležnicima suočavaju sa time šta je i kakva je njihova odgovornost. Druga stvar, kada govorimo o tome šta su javnobeležnički zapisi, a šta su solemnizovane isprave, dužna sam da objasnim da javnobeležnički zapis i javna i izvršna isprava, a da je solemnizovana isprava samo javna kada izađe iz kancelarije javnog beležnika. Pokažite mi član zakona koji kaže da je solemnizovana isprava istovremeno i javna i izvršna. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Martinović. Reč ima ministar u Vladi, Nikola Selaković. Izvolite.
Hvala najlepše. Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, da odgovorimo od ovog poslednjeg. Postupak solemnizacije je postupak pretvaranja privatne isprave u javno, a može se solemnizovati samo isprava koja ispunjava sve elemente člana 84. Zakona o javnom beležništvu, odnosno ona koja sačinjena u formi javnobeležničkog zapisa, a javno beležnički zapis je izvršna isprava. Kome to nije jasno, treba da sedne pa dobro da pročita zakon i onda će mu biti jasno. Da, u pravu ste u potpunosti, propisana je obaveza osiguranja profesionalne odgovornosti advokata i treba da bude propisana. Ja tu nisam ni postavljao pitanje. Postavio sam pitanje - kada je u 160 godina dugoj istoriji advokature neki advokat profesionalno, ne krivično, već materijalno odgovarao? Treća, vrlo bitna stvar, a voleo bih da me slušate pažljivo kao što sam ja slušao vas. Dakle, treća najvažnija stvar, ja nisam dobio odgovor na pitanje - zašto nekome smeta kontrolisanje zakonitosti ugovora koji je sastavio? Zašto nekome smeta da ugovor koji postaje javna isprava bude proveren? Zašto nekome smeta da vidi da li je sve što je u tom ugovoru napisano u skladu sa zakonom, ne dirajući slobodu volje ugovarača? Zašto nekome smeta kontrola toga ugovora? Da li to neko želi nešto od zakona da prikrije, od države da prikrije? Ja ne znam, ja sam samo postavio pitanje – zašto nekome smeta da se izvrši uvid, pa traži samo legalizaciju, odnosno overu potpisa?
Gospodine ministre, zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Vesna Martinović. Izvolite.
Poštovani ministre, vrlo dobro znate da nisam govorila samo o tome da se vrši legalizacija, nego da treba dozvoliti mogućnost i legalizacije i solemnizacije ugovora o prometu nepokretnosti, ali ne treba država da bude ta koja će učesnicima pravnog posla da kaže šta je bolje za njih, već treba da im ostavi mogućnost da izaberu između dve varijante overe pravnog posla. Hvala.
Zahvaljujem. Gospođo Martinović, isteklo je i vreme vas kao ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe, tako da DS nema više vremena. Reč ima narodni poslanik Goran Mladenović. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, brisanje člana 4. iz amandmana dodatno proizvodi zabunu i konfuziju u postojećem zakonu. Hteo sam da informišem gospođu Čomić, šteta što je izašla, da samo u Vladičinom Hanu za 55 dana štrajka je trebalo da bude održano 902 suđenja, a nije održano nijedno. Ako u Srbiji imamo oko 150 takvih mesta, onda lako možemo da dođemo do zaključka da je u proseku oko milion do milion i po suđenja koja su trebala da budu održana u Srbiji, a nije održano nijedno. To je šteta koja se ovim štrajkom proizvodi, a proizvod je uplašenost advokata od strane rukovodstva Advokatske komore. Upravo je to ono o čemu želim ovde da kažem, što je i konačna poruka i što svi mi znamo, a niko o tome ne govori, jer se oduzimaju licence, jer se advokati suspenduju za ovakve postupke i ovakve pokušaje. To dovodi do toga da pravosuđe glumata funkciju koju obavlja za poslednjih 55 dana, a da se advokatima uskraćuje pravo na rad, da ne smeju javno da iznesu svoje mišljenje i nemaju pravo na slobodu mišljenja i govora.Da ne pričam da je u ovim suđenjima bilo mnogo slučajeva krijumčarenja ljudi, krijumčarenja belog roblja, trgovine narkoticima. Ovaj štrajk se drži na silu, on je veštački i advokati predstavljaju rukovodstvo, advokati predstavljaju taoce rukovodstva Advokatske komore. To je ono što ide o leđa građana, o čemu smo pričali malopre. Hvala vam puno.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, kolege narodni poslanici, celokupan tok današnje rasprave povodom predloženih izmena i dopuna Zakona o javnim beležnicima i Zakona o prometu nepokretnosti odisao je donekle nečim čime nije trebalo, a to je produbljivanje sukoba između dve institucije, advokature i notarijata ili javnih beležnika. Naš vrlo jasan politički stav poslaničke grupe SPS je da su državi potrebni i advokati i javni beležnici i da svako u okviru svoje nadležnosti mora da vodi računa isključivo o jednom cilju, a to je zaštita interesa građana, uz punu pravnu sigurnost i obezbeđenje vladavine prava. Gospodine predsedavajući Bečiću, samo ću vas zamoliti da moje vreme ne bude samo vreme koje koristim po amandmanu, nego i vreme ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe SPS. Ono što je ovde sve vreme na neki način zaboravljeno, jeste činjenica šta je lakše građaninu Republike Srbije, šta je jednostavnije u prometu nepokretnosti kako da dođe do svog cilja? Mi snažno podržavamo princip solemnizacije, odnosno potvrđivanja. Da bude jasno građanima Republike Srbije šta je solemnizacija, to je potvrđivanje ugovora u prometu nepokretnosti u posebno propisanoj proceduri, naravno, zakonom propisanoj proceduri. Ali, isto tako smo stanovišta da pored tog pravnog instituta, s obzirom da je i u teoriji i u praksi zastupljen, mora da postoji postupak legalizacije, odnosno overa potpisa na ugovoru učesnika u prometu nepokretnosti. Zašto ovo govorim? Ja ću to ilustrovati na jednom običnom životnom primeru. Ja želim mojoj kćerki da poklonim nepokretnost, želim da joj poklonim katastarsku parcelu. Između nas dvoje kao učesnika u prometu nepokretnosti, jer je poklon promet nepokretnosti, postoji odnos potpunog poverenja, apsolutnog poverenja. Mi nemamo lukrativne namere. Ja kao častan i pošten čovek, za šta težim da budem, ne želim da prevarim nikoga, ni državu, ni bilo koga. Ako je potrebno da opredelim u ugovoru o poklonu nepokretnosti vrednost, ja ću je opredeliti realnu. Ali, ako je opredelim nerealnu, da stavim da jedan dinar vredi ta katastarska parcela, intervenisaće poreska uprava i reći će da taj ugovor o poklonu ne može da bude prihvaćen. Uzgred budi rečeno, da se ispravim, između roditelja i deteta i ne postoji obaveza plaćanja poreza na promet nepokretnosti, a suština je da država i budžet bude zaštićen. Drugi ilustrativni primer koji se nadovezuje na ovo je sledeći. Ako moja kćerka ima želju da na osnovu poklonjene nepokretnosti, koju joj je njen otac poklonio, obezbedi stambeni kredit, taj ugovor može zajedno sa mnom da solemnizuje, odnosno potvrdi. U oba slučaja idemo kod javnog beležnika. U prvom slučaju nama ne treba ništa više osim overe potpisa na ugovor. Tu overu potpisa na ugovoru učiniće, izvršiće javni beležnik. Ako postoji potreba da se izvrši potvrđivanje, meni će kćerka reći – da, ali ja na osnovu samo overe potpisa ne zadovoljavam u celosti svoj interes, ja tražim i ono što podrazumeva veći stepen pravne sigurnosti, hoću da mi javni beležnik potvrdi ugovor i da mi izda javnobeležnički zapis. Zar bih ja to mogao da odbijem? Ne. U toj situaciji javni beležnik izdaje javnobeležnički zapis solemnizacijom, odnosno potvrđivanje. Takvi slučajevi su u praksi prisutni. Pokloni su u suštini promet, promet nepokretne imovine. Postoje odnosi poverenja u mnogo većem broju slučajeva. Imamo na selima komšije koje su u sjajnim odnosima od pamtiveka preko njihovih predaka. Kada dođe do kupoprodaje, njima nije potrebna solemnizacija, osim overe potpisa. Dovoljna im je overa potpisa upravo zbog tog odnosa poverenja između njih, nemogućnosti da bilo koga zloupotrebe, bilo koga prevare, a najmanje ne državu. Ponoviću ponovo, intervencija poreske uprave je uvek moguća i prisutna i to ovde svi narodni poslanici koji su se susretali sa prometnom nepokretnosti, a sigurno većina jeste, i te kako dobro znaju. Prema tome, dva ravnopravna instituta, legalizacija i solemnizacija, odnosno potvrđivanje u prevodu prvi je overa, drugi je potvrđivanje treba da budu prisutni u zakonu. Na taj način mi građanima omogućujemo ono što je građanima neophodno potrebno, da je obavezno da se jave beležniku. Ono što snažno podržavamo ukida se ekskluzivitet javnih beležnika. Ono što podržavamo javnobeležnički zapis kroz potvrđivanje tačno je, stiče snagu izvršne isprave, doduše oborivo, izvršne isprave, jer se može u zakonom propisanoj proceduri i obarati, kao i svaka druga izvršna isprava. Odredbe Zakona o izvršenju i obezbeđenju kažu da izvršna isprava može da se pobija i svako od nas je može pobijati, što ne znači da po automatizmu izvršna isprava uvodi bilo koga u posed, nego se izvršna isprava mora proveriti, pa neka je sačinio i notar, i on podleže odgovornosti kako je sačinio, ali on podleže odgovornosti samo ako je na nezakonit način sačinio. Ako je sačinio protivno odredbama zakona, ako je zloupotrebio svoj položaj ili je stekao određenu protivpravnu imovinsku korist. U svim ostalim slučajevima on je sačinio javnobeležnički zapis koji podrazumeva oborivu izvršnu ispravu. Mi u poslaničkoj grupi SPS se zalažemo da se ispoštuje i onaj tzv. socijalni element, jer nije ista cena kod javnog beležnika koju će platiti samo za overu potpisa, u odnosu na cenu koju će platiti za potvrđivanje. Zašto? Zato što u svakom slučaju mora dva puta da plati i u slučaju overe i u slučaju potvrđivanja. U slučaju overe platiće naknadu advokatu za sastavljanje privatne isprave u formi ugovora, a onda će platiti javnom beležniku iznos koji je tarifom predviđen za overu, ali neće platiti više onoliko koliko to iznosi po tarifi za javnobeležnički zapis. U drugom slučaju ako je potrebna intervencija organa da mora da se potvrdi ta izvršna isprava u posebnom postupku, u toj situaciji će iznos plaćanja kod notara biti veći, jer tako i tarifa propisuje. Prosto i jednostavno, jedna je tarifa za overu potpisa, druga je tarifa za potvrđivanje potpisa ili solemnizaciju. Tu je ta razlika i tu treba sprečiti opterećivanje građana. To je ono što podrazumeva suštinu naših amandmana. Na kraju, želim samo da istaknem nešto što mi se čini kao neminovnost, kao jedna potreba, mi moramo da insistiramo na tome da se građani zadovolje u maksimalnom obimu. Ovde nama nisu biti zahtevi advokata, niti zahtevi notara, nama su bitni zahtevi građana. Kako ćemo ih opteretiti, na koji način i u kojoj meri, kako ćemo obezbediti njima pravnu sigurnost i kako ćemo istovremeno obezbediti vladavinu prava. Mi mislimo, u poslaničkoj grupi SPS, da je to kroz ove naše amandmane moguće. Neću govoriti o drugim amandmanima, niti mi pada napamet zbog toga što u ovom amandmanu sam iskazao sve ono što je suština amandmana, ali nemojmo da produbljujemo jaz između ministarstva i advokature. Ministarstvo i advokatura su na putu dogovora i mi moramo da stimulišemo i tu želju i tu volju i našu podršku Vladi Republike Srbije, premijeru Vučiću, ministru Selakoviću, da dođe do dogovora. Mi nemamo drugu opciju i ne smemo generalizovati. Danas sam govorio kao narodni poslanik, kao predstavnik građane Republike Srbije čije interese zastupam, nisam govorio kao advokat, ali želim da se ovde više nikada ni u daljem toku rasprave, ni bilo kada ne generalizuje bilo kakva ocena advokatima. Postoji 8.000 ili 9.000 advokata u Srbiji, koji časno i pošteno obavljaju svoj posao. Lično smatram da je nedopustivo da bude paralisan jedan stub vlasti, a to je sudska vlast. Nedopustivo je i sa nesagledivim štetnim posledicama da nemamo ono što moramo da imamo a to je dostupnost građanima pravde, odnosno dostupnost sudova građanima i naravno, efikasnost sudova. Bez kvalitetnog pravosuđa nema kvalitetne advokature, jer se to jedno sa drugim prožima i jedno bez drugog ne može. Čvrsto sam uveren da Vlada Republike Srbije apsolutno ništa nema protiv advokature i ne treba se voditi generalizacijom, treba voditi računa o izgovorenoj reči kao što je meni skrenuta pažnja u načelnoj raspravi. Zato poslanička grupa SPS maksimalno podržava zajedno sa ovim našim predlozima koje smo kroz amandmane afirmisali ono što podrazumeva puno zadovoljenje interesa građana, ali postoji još jedan daleko značajniji razlog, a taj razlog jeste i zaštita naše ekonomije. Imaćemo mnogo ugovora dragi prijatelji i kolege narodni poslanici gde će se pojaviti samo potreba za ovim, ali i ne za solemnizacijom, ne i za potvrđivanjem. Moram da navedem jedna primer gde je država spasila, ministar to zna kao član Vlade, gde je država spasila jedan naš gigant, privredni subjekt koji je gigant, a to je „Železara Smederevo“. Nakon pogubnog načina prodaje te iste železare država je vratila,preuzela odgovornost za železaru. Kako je sačinjen ugovor? Ugovor je sačinjen na iznos od jednog dolara. Tolika je bila vrednost. Ako grešim ispravite me. Onda se postavlja pitanje, ako je to jedna dolar, da li bi notar smeo taj iznos da prihvati kroz javnobeležnički zapis, ako išli konceptom onoga što podrazumeva vrednost ugovora. Vrednost ugovora je proverljiva kategorija i uvek zaštićena od državnog aparata, pre svega od poreske uprave. Uveren sam da i ja kao pravnik i gospodin ministar kao pravnik, imamo potpuno saglasje oko dva cilja. Jedan cilj je pravna sigurnost građana koja se obezbeđuje učešćem i advokature u prometu nepokretnosti vezano za javnobeležničke zapise. Što znači da bez javnog beležnika ne može proći bilo kakav promet nepokretnosti. Drugi je cilj da to učinimo što lakšim, efikasnijim i jeftinijim za građane Republike Srbije. Zato je, verujte, najiskrenije, najdobronamernija motivacija poslaničke grupe SPS da se ovi amandmani na ovakav način predoče, da se na ovakav način afirmišu sa molbom da se uvaže i razumeju, jer je ovo način prevazilaženja kompletnog problema u celoj državi, a naročito pravosuđu Republike Srbije. Puno vam hvala.
Zahvaljuje. Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Hvala uvažena predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Jovanović je u jednom iscrpnom i sadržajnom izlaganju rekao dosta toga, ali je malo vremena osvrnuti se na sve. Apsolutno se slažem sa njim da je rekao da je nedopustivo da bude paralisan jedan stub vlasti kao što je apsolutno nedopustivo da ukoliko bi recimo, kolega Jovanović hteo sutra da počne da radi, da bi automatski doživeo kaznu, ili sankciju svoje Advokatske komore, što je apsolutno nedopustivo. Što je razlog iz koga mnogi advokati koji žele da počnu da rade, ne mogu da počnu da rade zato što ih neko kažnjava, zato što im neko ako im omogućava i pravo na štrajk, kako se kaže, obustavu rada, onemogućava im i pravo da rade. To je ustavna kategorija i osnovno ljudsko pravo, pravo na rad. U pravu ste ali samo delimično, dragi kolega kada kažete za ugovor o poklonu. Ali, to je ugovor u koji može da se zadire u prava trećih lica. Pa, ako neko recimo hoće svojoj kćeri da pokloni stan ili katastarsku parcelu zato što zna da mu se bliži izvršenje na tom stanu ili na toj katastarskoj parceli, a to se ne utvrđuje samo legalizacijom i overom potpisa koji vrši sudski overitelj ili u njegovoj ulozi javni beležnik koji ne ulazi u sadržinu tog ugovora, onda to nije pravično, jer zadire u prava trećih lica. To je nešto što takođe valja reći, a to je na javnom beležniku da utvrdi da li je tako ili nije. I kada ste pomenuli slučaj privatizacije, recimo Železare, ili mnogih drugih preduzeća koja su prodavana za jedan evro ili za jedan dolar ili za jedan dinar, takođe treba reći da je reč o specifičnim ugovorima u privredi. Vi preuzmete preduzeće za jedan evro, ali preuzmete recimo sva njegova dugovanja koja su 300 miliona evra.
Hvala. Vreme. Zahvaljujem. (Neđo Jovanović, s mesta: Molim vas za reč.) Po kom osnovu? (Neđo Jovanović, s mesta: Po amandmanu.) Po amandmanu? Onda sedite zato što su se javile druge kolege pa nemate prednost nego na kraju javite se. Reč ima Mirko Čikiriz.
Hvala predsedavajuća. Gospodine ministre, ja kao ovlašćeni predstavnik naše poslaničke grupe u raspravi u načelu nisam hteo da govorim i danas se prvi put javljam. Javljam se apsolutno sa najboljom mogućom namerom da prvo zakon koji vi niste doneli i kestenje iz vatre koje vi vadite, ne vašom krivicom, prvo da zakon bude u najboljoj mogućoj formi u interesu građana, ne ni advokata ni javnih beležnika, a zatim da se prekine sa ovim štrajkom advokata koji je najveći štrajk u istoriji naše advokature. To je jedan praktičan razlog, ali vi ćete pretpostavljam moju dobru nameru prepoznati i ja želim nešto javno da kažem. Ja sam uz neformalan razgovor sa ministrom pravde, koga doživljavam kao dobrog ministra i mog dragog prijatelja, razgovarao i sa advokatima, u najboljoj nameri da kao narodni poslanik dam svom doprinos, konstruktivan doprinos iznalaženju najboljih rešenja. Godine 2011. sam snažno podržao za uvođenja javnog beležništva u naš pravni poredak. To je jedan tektonski poremećaj, to je jedna velika revolucija. Mi smo to pokušavali da uradimo i tridesetih godina prošlog veka, ali je delimično notarski sistem zaživeo samo na teritoriji AP Vojvodine. U ostatku Srbije zbog velikog broja, pre svega zbog odsustva zemljišnih knjiga, neuređenog katastarskog stanja itd, to naprosto nije zaživelo i ja sam tada bio veliki optimista da ćemo mi sa jednim zakonom, koji je normativno izgledao sasvim dobro, napraviti najbolju moguću stvar. Ali sada ide njegova primena i javljaju se problemi. Ja ću pokušati da, evo ako nismo namerno napisali ovaj amandman kada smo videli amandman gospodina Jovanovića, mislili smo, dugo analizirali da je ovo verovatno ključ rešenja svih problema. Ako ministre, SPO se u nekim stvarima složi sa SPS, svojim najvećim protivnikom i strankom koja nam je programski najudaljenija, onda ja mislim da će ovo dovoljno reći samo za sebe. Gospodin Jovanović je izneo neke primedbe iz prakse, iz života. Ja sam bio u advokaturi, sretao sam se sa mnogim primerima, one koje je rekao neću pomenuti, ali ću pomenuti neke druge. Primera radi, ja kao vlasnik svog dvorišta i kapije sam već 10, 20, 30 godina uz saglasnost mog prvog komšije proširio svoj ulaz i uzeo sam deo njegovog zemljišta. To je recimo pola metra kvadratnih. Mi sada to želimo, znači faktički sam u posedu dela njegove nepokretnosti, to želimo da legalizujemo da napravimo pravni posao. Kako ćemo to uraditi? Sastavićemo ugovor ili mi ili će nam sastaviti advokat, otići ćemo kod notara samo na overu ugovora i to je onaj posao koji je ranije radio sud. Tu nemamo nikakvih opasnosti o kojima se ovde iskustveno veoma pažljivo pričalo i razmatralo. Znači i u posedu sam nepokretnosti, faktičko je stanje tako, a onda bi činjenje te isprave javnom ispravom nama usložnjavalo postupak i tih pola metra kvadratnih bi, koje je na tržištu zanemarljiva cena, nas bi koštalo mnogo više što nije cilj i svrha govoreći i o ovoj socijalnoj kategoriji. Drugo, posebno tamo gde su ljudi vekovima međaši, gde se znaju porodice, naslednici, nasledni red, gde postoji odnos potpunog poverenja, ljudi uopšte neće osećati potrebu i pitaće se zašto država od mene traži da ja koji umog komšiju imam toliko poverenja da smo se sve usaglasili, i ušli smo u posed i isplaćena kupoprodajna cena, nema nikakvih nepravilnosti, uostalom, notar će to, pre nego što stavi svoj pečat proveriti zašto država od mene traži da ja imam nešto što se zove, i vi ste to ministre odlično nazvali, preventivna presuda. Ja nemam nikakvih sumnji, posao je po nama u potpunosti završen, a onda država meni traži nešto što je po našem mišljenju nepotrebno. Drugo, javna potvrda ugovora, sastavljanje javnog beležničkog zapisa je duboko opravdana u mnogim slučajevima. Ja sam u NSRS pričao i čini mi se da je taj podatak od 35.000 prevarenih građana kod prometa nepokretnosti, u kojim je primera radi, jedan stan prodavan pet, deset, dvanaest puta gde građani uopšte nisu imali mogućnost da provere da li je taj stan ranije prodat, to je katastrofa ekonomska, socijalna, ljudska, za jednu porodicu koja ceo svoj život odvaja od usta da bi kupila nepokretnost, da bi obezbedila sebi ili detetu krov nad glavom i onda zakaže država kod takve vrste provere, dozvoli nekim kriminalcima da više puta prodaju nepokretnost i da li ćemo mi sa sastavljanjem javno beležničkog zapisa uz podsećanje da od 2010. godine imamo i sudsku evidenciju prometa nepokretnosti, pa recimo u Beogradu ako želite da prodate stan, odete dok nisu počeli sa radom beležnici, da overite ugovor a već jednom ste prodali nepokretnost naprosto to nećete moći da uradite zbog dobre evidencije. Zbog toga mislim da je apsolutno duboko opravdano stanovište Ministarstva pravde da je u nekim situacijama to potrebno. Ugovori o zajedničkoj gradnji su jako složeni ugovori, sastaviti takav ugovor, a tek praksa kad krene zajednička izgradnja najčešće dovodi do sudskih sporova. Tu je sastavljanje javnobeležničkih zapisa apsolutno opravdano, ali, mi smo sa stanovišta poštovanja odredbi Zakona o obligacionim odnosima, slobode ugovaranja, slobode odlučivanja, stanovišta da je obaveza i to jeste zakonska obaveza advokata, po Zakonu o advokaturi, službi pravne pomoći, jer zakonska obaveza i notara da svakoj stranci predoči šta znači samo overa ili legalizacija određenog ugovora, da je to niži stepen pravne sigurnosti i da se stranka apsolutno svojom voljom upušta u sve propratne rizike, kao i da je sastavljanje javno beležničkog zapisa apsolutno zamenjuje sudsku izvršnu presudu i da je to nešto što stranci omogućava izbegavanje višegodišnjeg maltretiranja vođenjem razno-raznih sudskih sporova, od parničnih zanata do štete, do krivičnih postupaka zbog prevare i čega sve ne. Zbog toga sam mišljenja da stranci, pošto je zakon regulisao obavezu i advokata i beležnika, da strankama predoče sve rizike potpisivanja, samo overe ugovora ili sastavljanja javno beležničkog zapisa, da mi naprosto ne treba građane sve, u svim situacijama da doživljavamo kao maloletnu decu koju država mora da vodi za ruku i da brine o njima. Ne, država je ta koja mora sa svojim zakonskim rešenjima samo da stvori jedan pravičan sistem i pravo izbora. A pravo izbora je na našem građaninu. Da li će zakazati advokat, ako advokat ne predoči sve rizike takve vrste posla ili notar, oni odgovaraju i krivično i materijalno. Advokati su u obavezi da budu osigurani, notari odgovaraju svojom imovinom i sa te strane su građani apsolutno zaštićeni. Zbog toga sam ja mišljenja da zaista treba vrlo pažljivo razmotriti ovaj amandman. Mišljenje naše poslaničke grupe je da je ovo ključ za rešenje svih problema koji ne samo da opterećuju Narodnu skupštinu Republike Srbije i vas ministre, već opterećuju i našu javnost. Javnost treba da zna da tvorac ovakvog zakona nije gospodin ministar Selaković, a i da jeste, namera je najbolja. Veća je odgovornost, ministre, moja za ovakav predlog zakona što je zaživeo u praksi nego vaša, jer sam ga snažno podržao, ali ni sam nisam znao koji će se problemi u praksi dešavati, jer je, naprosto, u tom sazivu Skupštine bilo 850 zakona. Uglavnom su zakoni stizali po hitnom postupku. Malo smo vremena imali da razmišljamo o svim odredbama zakona i o svemu tome šta će oni sutra u praksi proizvesti. Mislim da zaista ima vremena da se ovaj amandman pažljivo razmotri i mislim da bi prihvatanje ovog amandmana zaista rešilo sve probleme. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Suzana Spasojević.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, kao i prethodni govornik smatram da zaista još jednom treba razmisliti o amandmanu kolege Neđe Jovanovića, jer zaista ovaj amandman predstavlja rešenje problema na relaciji advokati – beležnici – ministarstvo. Sa jedne strane se omogućava, odnosno predviđeno je amandmanom, da se građani mogu sami odlučiti ko će im sastaviti ugovor o prometu nepokretnosti, da li će to oni učiniti sami, ili će to poveriti advokatu, ili će to ipak poveriti beležniku, što je i Ustavom njima zagarantovano pravo. Takođe, pošto se više puta danas ponovilo da neko želi da izbegne odgovornost, ili da izbegne kontrolu, mislim da to nije razlog iz kojeg mi svi danas diskutujemo na ovu temu, već se zaista želi da se nađe najbolje rešenje za građane. Ako vi i ja želimo da obavimo neki promet nepokretnosti i zaključimo sami, odnosno sami sastavimo ugovor i želimo da taj ugovor samo javni beležnik overi, mi onda plaćamo samo overu. Po predlogu ovog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu mi bismo bili dužni da javnom beležniku za overu platimo i 60% od inače predviđene cene za sastavljanje ugovora, tako da je to ipak trošak za one građane koji žele da sami sastave ugovor o kupoprodaji nepokratnosti. Mislim da je iz cele ove naše diskusije i u načelu i danas u pojedinostima da su isključene agencije za promet nepokretnosti. Ne možemo da izbegnemo da su i one ključne u celom ovom poslu i da Zakon o agencijama u posredovanju u prometu nepokretnosti, u članu 16, predviđa izvesne obaveze i odgovornosti posrednika. Zatim, predviđa da agencije budu kod osiguravajućih društava osigurane od eventualne štete koju pričine nalogodavcima. S druge strane, Zakon o javnim beležnicima predviđa da javni beležnici svojom imovinom garantuju ugovornim stranama za ispravnost dokumentacije na osnovu koje se sastavlja ugovor o prometu nepokretnosti. Znamo da je agencijama za promet nepokretnosti, da su im zakonom sada nametnuta obaveza da to budu licencirani agenti. To su sve neki dodatni troškovi. Zašto govorim sada i o agencijama za nepokretnosti? Zato što su i one ključne u ovom poslu. Svi govore o advokatima i o možda nekoj eventualnoj šteti koju advokati trpe ovim zakonom, ali niko ne pominje agencije za promet nepokretnosti koje su na neki način takođe pogođene, sa jedne strane im se nameću obaveze, sa druge strane im se uskraćuju izvesna prava. Ako i agencije moraju da garantuju za ispravnost dokumentacije na osnovu koje se sačinjava ugovor o posredovanju u prometu nepokretnosti, da li je to dupla odgovornost, imaju i agencije, imaju je i beležnici koji sastavljaju ugovor o kupoprodaji? Čisto sam htela da čujem i vaše mišljenje o tome i da kažem da zaista svi, naročito iz poslaničke grupe SPS, pokušavamo da nađemo najbolje moguće rešenje da se ovaj problem reši. Hvala.
Po amandmanu, reč ima Novica Tončev.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre Selakoviću, poštovane kolege poslanici, na početku svog izlaganja hoću da pohvalim mog kolegu prethodnika iz SPO, koji je pohvalio naše amandmane. Ja se javljam povodom ovih amandmana i smatram, uvaženi ministre, da treba prihvatiti naše amandmane koji će popraviti i ovako loš zakon koji ova naša skupštinska većina nije donela. Kao što znate, poslanička grupa SPS pozdravlja uvođenje javnih beležnika, odnosno notara u Srbiju, pozdravljamo i sva usklađivanja našeg zakonodavstva sa EU, ali mi kao poslanici SPS i partije koja se zalaže za socijalnu pravcu takođe moramo da znamo da se građani najviše žale na visine naknada, nagrada, ili kako ih vi zovete, da su velike. Mislim da članovi Evropske komisije znaju u kakvoj se ekonomskoj situaciji nalazi Srbija, tako da će i oni da razumeju ako ove naknade i takse budu manje za naše građane. Ovaj zakon je donela neka skupštinska većina gde ja nisam bio poslanik i nisam glasao za ovaj zakon, ali hoću da kažem da je ovaj zakon bio dobar i da je prethodna skupštinska većina, 2011. godine, donosila dobre zakone, sigurno bi građani dali poverenje njima, ne bi tražili reforme i ne bi dali glasove i vašoj partiji i našoj i da danas činimo većinu u ovom skupštinskom domu. Zbog toga i SPS podnosi ove amandmane da popravimo, koliko se može popraviti ovaj zakon, a nismo protiv uvođenja notara i javnih beležnika. Ja ću vam dati jedan primer, što sam malopre rekao, na visinu naknade. Ovo je živ primer koji se desio meni i mojoj firmi. Naime, moje preduzeće je napravilo pre pet godina jedan ugovor o kupovini nepokretnosti čija je vrednost 1.200.000 evra. Tada je platilo 20.000 dinara advokatu za sastavljanje ugovora i platilo je 47.000 dinara taksu za overu tog ugovora u sudu. Sada sam trebao da napravim aneks ugovora gde ću da promenim samo dva člana tog ugovora. Složili smo se sa potpisnikom druge strane ugovora. Otišao sam kod istog advokata, on kaže – to sada rade javni beležnici, moraću da pitam šta i kako treba da uradimo. Pitao je i kaže – gospodine Tončev, da bi napravili aneks, trebamo da platimo javnom beležniku 720.000 dinara. Prvo sam pomislio da je neka greška, a onda sam možda i zloupotrebio svoj poslanički mandat i rekao sam – ako je to tačno, onda ću to da komentarišem na Skupštini, da ponovo proveri kod tog beležnika. Otišao je ponovo i onda mi je rekao - pošto se radi o aneksu, treba da se plati polovina, 360.000 dinara. Smatram da je i to visoka cena. Međutim, ove izmene danas koje donosimo, da će 30% ići državi i da možemo mi da pravimo sami, ili da nam advokat sastavlja ugovore, mislim da će ta cena da bude manja. Ako ostane takva ista cena, onda je bolje voditi parnicu u takvim slučajevima, nego ovoliko plaćati. Hoću da kažem da mi trebamo da smanjimo građanima naknade, da probamo da utičemo na to kao skupštinska većina i vi kao ministar, da građani vide korist od ovog zakona koga primenjujemo, koga nismo mi doneli, da vide koje su izmene koje danas donosimo i vi kao mlad čovek, da bi time dobili podršku da i u sledećem mandatu budete ministar, a ne da nam se desi, kao što se desilo prethodnoj većini, da građani ne prepoznaju dobro od ovih zakona koje mi donosimo. Takođe, ima i pitanja – zašto se niko tada 2011. godine nije bunio zbog donošenja ovakvog zakona, zbog čega niko nije intervenisao? Mogu da vam kažem da uvek se kada se neki zakon donosi, niko tada ne vodi računa o njemu, nego tek kada počne njegova primena. Takođe, greške i mane svih zakona se vide tek kada počne njihova primena. Zbog toga i ovim našim amandmanima i ovom izmenom koju ste predložili, mislim da je dobra, ako treba učiniti još neki korak i doneti dobar zakon koji će građani da primenjuju. Takođe, u malim opštinama, po ovom zakonu, imamo jednog notara na 25.000 stanovnika. Opština iz koje ja dolazim je takođe mala, ima 22.000 stanovnika, možda ne ispunjava uslove, ali sigurno će dobiti jednog notara, odnosno javnog beležnika u opštini. Mislim da nije u redu da jednom čoveku, a posebno to što u malim sredinama se ljudi znaju i šta ako izaberemo mi, ja sam čovek koji ljude delim na dobre, loše, na radne, neradne, ne po partijskoj strukturi, ne po nacionalnoj strukturi, šta ako se desi da neko položi notarski ispit, imenuje ga Vlada za javnog beležnika, a pola grada ne priča sa njim? On će koliko je loš biti još lošiji. Shvatam da na tom planu treba učiniti neki pomak, tako da i male sredine imaju mogućnost da biraju, a ne da idu samo kod jednog javnog beležnika. Još jednom hoću da ponovim da će poslanička grupa Socijalističke partije Srbije podržati izmene i dopune ovog zakona, pomagaće koliko je u mogućnosti i u znanju da se ovaj zakon primeni, jer ako ga primenjuje cela EU, trebamo ga primeniti i mi u Srbiji. Zahvaljujem vam se što ste me saslušali. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović, po amandmanu.
Hvala vam, gospođo predsednice. Naravno da postoje različiti podaci, nekad proverljivi, nekad neproverljivi, ali ono što je činjenica, činjenica je da zakon iz 2011. godine u jednom delu je generisao određene probleme koji su danas fokus našeg razmatranja i naše pažnje. Naravno da ova vlast i ova Vlada ne snosi odgovornost za to i lepo je kolega Mirko Čikiriz rekao - nije na nama da vadimo kestenje iz vatre nekih propusta ili promašaja koji su se desili ranije. U tom pravcu i kolega Tomčev je ukazao na probleme loših zakona. Neću da baratam sa ciframa, nadam se da smo se nas dvojica dobro razumeli načelno, da ne bi cifre došlo u neku koliziju sa faktičkim stanjem. Mi nemamo podatke o tačnim iznosima naplata, odnosno nagrada koju potražuju notari, ali znamo nešto što je činjenično tačno. Tačno je da postoji javnobeležnička tarifa, tačno je da ta javnobeležnička tarifa mora da se poštuje. Ono što je bila naša motivacija krajnje iskrena, krajnje dobronamerna, kada smo ponudili ove amandmane, jeste da se u okviru toga, u okviru te jevnobeležničke tarife jednostavno zaštite građani, da im se baš primenom javnobeležničke tarife ne stavljaju veliki tereti. Zbog toga smo smatrali da dva ravnopravna pravna instituta - legalizacije i solemnizacije, odnosno overe i potvrđivanja, treba da budu normirana, odnosno sistematizovana u ovom zakonu. Uveren sam da ćete vi imati razumevanja za ovakve motive. Uveren sam da ćete ih pažljivo razmotriti, kao što moja poslanička grupa Socijalističke partije Srbije i te kako dobro razume kada ste ukazali na određene probleme koji mogu da budu sa stepenom rizika. Nisam govorio, gospodine ministre, o eventualnoj povredi prava trećih lica. Govorio sam o odnosu poverenja ugovarača, učesnika u prometu nepokretnosti, tamo gde je gotovo nemoguće, gde je pravna situacija apsolutno čista, gde ne dolazi u problem bilo ko, ko bi mogao da trpi štetne posledice od zaključenja tog pravnog posla, a govorim o trećem licu. Radi se o situacijama koje su životno prisutne, životno praktično delotvorne u onom smislu u kojem treba da budu, a to je zadovoljenje interesa ugovarača ili učesnika u pravnom prometu tamo gde im je ništa više od onoga što im je potrebno, a to je legalizacija. Za solemnizaciju je nesumnjivo da kao postupak u kome mora da dođe do intervencije državnog organa, kao što je to bio sud, sada javnog beležnika, poslanička grupa Socijalističke partije Srbije maksimalno podržava. Tu nemamo apsolutno nijedan jedini problem, da svi ugovori o prometu nepokretnosti moraju biti solemnizovani, ukoliko je to neophodno potrebno radi zadovoljenja cilja ugovora, kao što su i ugovori koji su zakonom definisani i podložni solemnizaciji, kao ugovor o doživotnom izdržavanju, ugovor o raspodeli imovine za života ostavioca, založne izjave, odnosno ugovori koji se vezuju za hipoteke, koji se vezuju za konstituisanje zaloga na nepokretnostima, nema spora oko toga da ih javni beležnik mora proveriti, da mora izvršiti kontrolu svega onoga što mu prezentuju učesnici pravnog posla i na kraju izneti potvrdu, odnosno javnobeležnički zapis. U tom smislu, podrška je nesumnjiva i ona stoji i garantujem da postoji od svih narodnih poslanika prisutnih ovde, jer oko toga ne sme ni da bude spora. Zahvaljujem vam se na uverenju da sve ovo što smo isticali predstavlja dovoljan razlog za uvažavanje i prihvatanje, uz sve vrste podrške zakonskim projektima koji dovode do cilja i na kraju krajeva, što su uvažene kolege i Mirko Čikiriz i moja koleginica Suzana istakli, mislimo da je ovo ključ problema i konačnog prestanka agonije u kojoj se država nalazi kada je pravosuđe u pitanju. Hvala.
Hvala. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Šutanovac. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Olena Papuga, Nada Lazić i mr Dejan Čapo. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Vesna Martinović i Balša Božović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vesna Martinović.
Zahvaljujem. Pokušaću još jednom da objasnim zbog čega mislim da ugovore koji spadaju u domen obligacionog privatnog prava ne treba uslovljavati formom javnobeležničkog zapisa. Kada govorimo o poslovno sposobnim licima, a na njih se odnosi ovaj član, sasvim je dovoljno predvideti dve mogućnosti, a oni kao poslovno sposobni, razumni i razložni ljudi da izaberu varijantu koja im za konkretan pravni posao u vezi sa nepokretnostima odgovara. Dakle, pisan oblik je van svake rasprave. To se podrazumeva i vekovima se podrazumevalo kada su nepokretnosti bile u pitanju. Ja vam predlažem da osim pisane forme dozvolimo prvo mogućnost legalizacije, dakle, mogućnost da ugovarači svoje potpise na ugovoru samo overavaju pred javnim beležnikom i druga mogućnost, da se ugovor overava, sadržina ugovora overava pred javnim beležnikom, da se solemnizuje, ali ne tako da javni beležnik prekucava, prepisuje itd. ono što mu stranke donesu, već da uz ono što su stranke donele na overu priloži poseban javnobeležnički akt koji će biti sastani deo tog pravnog posla. Dakle, da budemo ponovo jasni, pošto sada nisu tu kolege koje u ovu raspravu unose taj politički momenat, ja samo stručno pričam …
Vreme.
Samo još jedan sekund. Dakle, pisan oblik se podrazumeva, koji se overava ili u formi legalizacije ili u formi solemnizacije. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, gospodine Selakoviću i poštovani gosti iz ministarstva, ja sam se posebno pripremio za ovaj amandman na član 4. Razumeo sam, i molim ministra Selakovića da me ispravi ako sam nešto pogrešio u nekom razumevanju, da predloženi član 4. Zakona o javnom beležništvu jeste odgovor gospodina ministra u jednom dobrom delu i na zahteve advokata. Gospodin Selaković je predložio da se u članu 83. posle stava 5. dodaje novi stav 6. koji glasi, ovako čisto radi jedne preciznosti u našem dijalogu, ugovori i drugi pravni poslovi kojima se raspolaže nepokretnostima poslovno sposobnih lica zaključuju se u obliku javnobeležničkog zapisa ili u pismenom obliku, koji overava javni beležnik, u skladu sa propisima kojima se uređuje overavanje nejavne isprave i u zagradi piše solemnizacija. Razumeo sam da advokati, na čije zahteve je ovo bio odgovor jednim dobrim delom gospodina Selakovića, tvrde da je ovaj predlog za njih neprihvatljiv, i ne samo da advokati tvrde da je neprihvatljiv, nego oni, koliko sam ja razumeo, gospodine Selakoviću, traže vašu ostavku. Ako sam ja razumeo, ne samo da advokati povodom ovoga traže vašu ostavku, nego i Agencija za borbu protiv korupcije kaže da ste nesavesno radili, i mi, Zoran Živković i ja, takođe smatramo, na osnovu našeg principa etike, odgovornosti, da za jedan loš rad treba da se snose neke posledice, u ovom slučaju ostavka. Šta se desilo poštovani, gospodine Selakoviću, pod pretpostavkom da sam ja razumeo čitav ovaj tok? Desilo se da su kolege Stefanović, Martinović i Božović predložili da stav 6. u članu 83. ovog zakona o javnom beležništvu ne glasi onako kako ste vi predložili, nego su predložili sledeći tekst: „ugovori i drugi pravni poslovi kojima se raspolaže nepokretnostima poslovno sposobnih lica zaključuju se u pisanom obliku, i to ili u formi nejavne isprave sa potpisima stranaka overeni od strane javnog beležnika, pa u zagradi stoji legalizacija, ili u formi nejavne isprave čiju sadržinu overava javni beležnik, zapeta, i to tako što javni beležnik sastavlja poseban javno beležnički akt, koji se dodaje privatnoj ispravi i čini njen sastavni deo u zagradi solemnizacija. Šta se desilo? Ja sam razumeo da ste, gospodine Selakoviću, vi odbili, tako sam čitao u ovim papirima, ovaj predlog naših troje kolega, a onda sam razumeo da je predstavnik Komore javnih beležnika za ovakvu vrstu vašeg delanja u jednom nastupu saopštio da ste vi zaslužili i orden za svoje delanje, poštovani gospodine ministre. Ja sam se onda pitao za šta se dobija orden? Otkud sada odjednom da, u jednoj situaciji blokade jedne važne grane u našem sistemu, ovde imamo inicijativu da vi dobijete orden i onda sam došao…
Hvala.
Imam pet minuta.
Potrošili ste minut i po, pa vam je dato još tri minuta i 30 sekundi. (Vladimir Pavićević, s mesta: Mislim da je greška, ali u redu.) Grešku ste vi napravili, jer ste diskutovali o amandmanu o kome niste želeli da diskutujete. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Olena Papuga, Nada Lazić i mr Dejan Čapo. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PROMETU NEPOKRETNOSTI Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Neđo Jovanović, Borislav Stefanović, Vesna Martinović i Balša Božović, kao i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Imajući u vidu da sam već rekao, kada sam govorio o amandmanu koji sam podneo u ime poslaničke grupe SPS na zakon o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu, da nema potrebe da govorim o drugim amandmanima, pošto imaju isti cilj i istu motivaciju. Gospodine ministre, svi razlozi koji su izneti u odnosu na prethodni amandman, koji se vezuje za odredbe zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu, su potpuno identični sa motivacijom i razlozima koji se odnose na odredbe zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne) Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Vesna Martinović i Balša Božović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Vesna Martinović.
Kao što sam rekla kod prethodnog amandmana, pozivam, apelujem da još jednom razmotrite mogućnost da pravni poslovi, koji su obligacionog karaktera, koji spadaju u domen privatnog prava, ne budu uslovljavani izradom javnobeležničkog zapisa, već da je sasvim dovoljno da se ostvari pravna sigurnost i zaštita učesnika pravnog posla, da potpisi ugovarača budu overeni od strane javnog beležnika ili da, ukoliko ugovarači to traže, sadržina ugovora bude overena, solemnizovana, ali da ih ne uslovljavate time da moraju da idu na to da isprave, da njihovi privatni poslovi postaju i javne izvršne isprave. Osim toga, u delu koji se odnosi na obavezu javnog beležnika da sudu dostavi overeni prepis ugovora, formulacija koju ste vi iskoristili je rok „odmah“. Mislim da to može da bude loša stvar, jer nije dovoljno precizan rok šta je „odmah“. Za nekoga je to odmah sada, a za nekoga odmah kada budem imao vremena. Predložila sam da to bude rok od 10 dana, ali vidim da ga niste usvojili. Takođe, mislim da je važno omogućiti, radi pravne sigurnosti na koju se svi tokom današnje rasprave pozivaju, pravo uvida u posebnu evidenciju ugovora o prometu nepokretnosti koju vode sudovi za sva zainteresovana lica, jer se time preventivno deluje na zaključenje ugovora i mogućnost nekih sumnjivih radnji. Predložila sam amandmanom da se vrate odredbe o konvalidaciji, odnosno da oni ugovori koji su pretežnim delom ispunjeni budu podobni za uknjižbu. Hvala.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Vesna Martinović i Balša Božović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Vesna Martinović.
Zahvaljujem. U ovom slučaju amandman se odnosi na izjave o odricanju, koju građani mogu dati i kojom se odriču prava svojine u korist Republike Srbije. Za mene se sav apsurd propisivanja obaveze javnobeležničkog zapisa odnosno obavezne solemnizacije upravo ogleda ovde, gde građanin iz nekog razloga želi u korist Republike Srbije da se odrekne prava svojine na nepokretnostima i ne samo što to on želi i hoće da uradi, nego još mora i da plati izradu javnobeležničkog zapisa. Složićete se da je to apsurdno i nekorektno, naročito ako se ima u vidu da se građani baš ne odriču svaki dan svog prava svojine u korist Republike Srbije. Zahvaljujem.
Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Vesna Martinović i Balša Božović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman je na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Reč ima ministar Nikola Selaković.
Prihvata se amandman Odbora.
Hvala. Znači, zbog zapisnika, ministar je prihvatio ovaj amandman Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici, pošto smo završili raspravu o 1. i 2. tački dnevnog reda ove sednice, podsećam vas na odredbu člana 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine prema kojoj predsednik Narodne skupštine može da odredi Dan za glasanje o predlogu pojedinog zakona da bude odmah po završetku pretresa tog predloga zakona. U skladu sa ovom odredbom, određujem sredu, 5. novembar 2014. godine, sa početkom u 13 časova i 50 minuta kao Dan za glasanje o prve dve tačke dnevnog reda ove sednice, odnosno o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti. Da sačekamo dva, tri minuta. Poštovani narodni poslanici, nastavljamo rad odlučivanjem o 1. i 2. tački dnevnog reda, odnosno o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti. Kako bismo mogli da pristupimo glasanju, potrebno je da utvrdimo kvorum. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 148 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu, u načelu. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 153, protiv – troje, uzdržanih – nema, nema poslanika koji nisu glasali, od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Vesna Martinović i Balša Božović. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – troje, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 153, od ukupno prisutnih 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Šutanovac. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 157 od ukupno prisutnih 158 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Vesna Martinović i Balša Božović. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nisu glasala 154 od ukupno prisutnih 158 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i mr Aleksandar Jerkov. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nisu glasala 154 odukupno prisutnih 158 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 22, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 137 od ukupno prisutnih 159 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Šutanovac. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 160 od ukupno prisutnih 160 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Olena Papuga, Nada Lazić i mr Dejan Čapo. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 161 od ukupno prisutnog 161 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Vesna Martinović i Balša Božović. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 161 od ukupno prisutna 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 162 od ukupno prisutna 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Olena Papuga, Nada Lazić i mr Dejan Čapo. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 164 od ukupno prisutna 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. S obzirom na to da je članom 6. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije, a saglasno članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 162, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao jedan od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana objavljivanja. Pošto smo se izjasnili o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 161, protiv – dva, uzdržanih – nema, nisu glasala dva od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PROMETU NEPOKRETNOSTI Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama zakona o prometu nepokretnosti, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 161, protiv – 2, uzdržanih – nema, nije glasalo dva od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pre prelaska na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da je sastavni deo Predloga zakona postao amandman na član 5. koji je, na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 29, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 135 od ukupno prisutnih 164 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Vesna Martinović i Balša Božović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 164 od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Molim poslanike samo tiše, pravim greške zato što čujem šta govorite, samo malo, sada ćemo završiti. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 28, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 138 od ukupno prisutnih 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Vesna Martinović i Balša Božović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 164 od ukupno prisutnih 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Vesna Martinović i Balša Božović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 164 od ukupno prisutnih 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. S obzirom na to da je članom 6. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“, a saglasno članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 162, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo tri od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 164, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasao jedan od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti. Današnji rad smo završili. Nastavljamo sutra u 10,00 časova. Hvala. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 101 narodni poslanik. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 115 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje, u skladu sa članom 287. Poslovnika? (Da) Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović. Izvolite.