Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 99 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 89 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi zarad Narodne skupštine. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević, po Poslovniku.
Poštovani gospodine predsedniče Narodne Skupštine, dr Stefanoviću, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram dve povrede Poslovnika. Malo smo to nekoliko dana vam dali, što bi se narodskim jezikom fore, ali ovo zaista nema smisla. Reklamiram povredu Poslovnika član 87. i član 88. Tiču se radnog vremena skupštine. Danas počinjemo sa radom u 11.25 minuta iako je odložena sednica umesto u 10.00 časova počela u 11.00 časova. Razumem probleme koje imate oko rekonstrukcije Vlade. Razumem probleme koje imate da se dogovorite među sobom. Razumem probleme da ubedite jedni druge da bez nekih ne može Vlada i da je to neophodno. I razumem protest određenih poslanika koji neće ući u salu, ali nije dobro da se problemi i teškoće oko rekonstrukcije Vlade ogledaju na početak radnog vremena. Ne možete vi ići u Evropu sa ovakvim odnosom prema radu. Nije korektno prema građanima Srbije. Nije korektno prema onim građanima koji rade u skupštinama opština i gradova gde SNS vrši vlast, koji kad zakasne na posao dobijaju 30% od plate. Ako imate jedan aršin za opštine gde vršite vlast, imajte ga i za ovu sednicu i za ovu skupštinsku salu, jer nije dobro da ovakvu poruku šaljemo građanima Srbije. Hvala.
Moram samo da vam kažem da sednica nije odložena za 11.00 časova, ona je zakazana za 11.00 časova, pošto predsedavajući, odnosno predsednik Narodne skupštine ima pravo da odluči kada sednica Narodne skupštine počinje. Odlučeno je da to bude 11.00 časova, jer je u toku, što građani srećom mogu da prate preko interneta, traje Odbor za finansije skupštine koji je privukao veliki broj poslanika i jedan deo narodnih poslanika se nalazi na službenim putovanjima, i zbog toga naravno, ja se izvinjavam Narodnoj skupštini. Vi ste u pravu ako je nešto zakazano za 11.00 časova treba da počne u 11.00 časova, bez obzira na sve ostalo. Ono što mogu da kažem, naravno da nije stvar o tome da su ljudi lenji ili da ne dolaze na posao, već rade u drugim odborima, odnosno drugim vidovima angažovanja narodnih poslanika, i zbog toga smatram da je važno da to javnost zna, da ne misle da ovi ljudi ne rade ništa, već su da kažem angažovani na drugim poslovima koji se tiču rada Narodne skupštine. Svakako da se slažem da treba da se trudimo da počinjemo tačno na vreme i u tom smislu molim sve narodne poslanike da pokušamo da obezbedimo taj minimum rada koji je važan za dostojanstvo naše skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednicu prisustvuju sledeći narodni poslanici: Ljubiša Stojimirović, Dejan Rajčić i Momir Stojanović. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam pored predstavnika predlagača Suzane Grubješić, potpredsednika Vlade, mr. Verice Kalanović, ministarke regionalnog razvoja i lokalne samouprave, mr. Mlađana Dinkića, ministra finansija i privrede, pozvao da sednici prisustvujuAleksandar Ljubić, državni sekretar u Ministarstvu finansija i privrede, Nada Mirković, načelnica u Ministarstvu finansija i privrede i Danijel Nikolić, savetnik ministra finansija i privrede. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima 2. tačke dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BUDžETSKOM SISTEMU. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Bojana Božanić, Miroslav Petković, Judita Popović, Nataša Mićić, Radmila Gerov, Zoran Ostojić, Kenan Hajdarević, Dušica Morčev, Gorica Gajjić, Vladimir Ilić, Borisav Kovačević i Gorica Mojović i amandmane Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Primili ste izveštaje Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović, Nataša Mićić, Zoran Ostojić i Kenan Hajdarević pisanim putem povukli su amandman koji su zajedno podneli na član 7. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojana Božanić i Miroslav Petković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković.
Hvala gospodine predsedniče. Zaista mi je žao što je gospođa Grubješić danas prinuđena ni kriva ni dužna da brani zakon o budžetskom sistemu, "Puteve Srbije", Fond za zdravstvo i još neke stvari, ali pokušaćemo da obrazložimo amandmane koje smo podneli kako bi popravili tekst Predloga zakona i nadam se da će gospođa Grubješić uvažiti neke od naših argumenata i prihvatiti neke od ovih amandmana. Na član 1. Predloga zakona predviđeno je šta su to kapitalni projekti, šta oni uključuju i kakav je interes građana Srbije, odnosno dvostruki interes Republike Srbije i kako ovde piše lokalne vlasti. Ne znam zašto se upotrebio ovaj termin. Mislim da je bolje da je stajalo lokalna samouprava, ali dobro. Kada neko dođe na vlast onda mu se to svidi pa verovatno i u zakonu. Nije mi jasno gospođo Grubješić kakav je to interes Republike Srbije a da ujedno nije interes lokalne samouprave? Oni nekad ne moraju da se poklapaju, jer kada mi u Čačku izradimo za našu decu, to ne mora da bude po definiciji veliki interes Republike Srbije, ali kada izgradimo industrijsku zonu onda je to nešto drugo. Pokušali smo na ovaj način da stavimo do znanja da bez obzira na to što se svi ovi projekti grade sredstvima iz javnih prihoda, treba omogućiti lokalnim samoupravama da u određenim situacijama, u određenim slučajevima istaknu ono što je njima prioritetno, da se posvete izgradnji određenih kapitalnih objekata koji su njima bitni, u njihovoj lokalnoj sredini. Tako da mislim da ovde nije postojao problem da se prihvati ovaj amandman, ali nažalost ukoliko ste vi u mogućnosti, biće nam drago, ako ne onda ćemo sačekati nadležnog ministra sledeći put, kada budemo menjali ovaj zakon. Hvala.
Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Nataša Mićić, Radmila Gerov, Zoran Ostojić i Kenan Hajdarević. Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić.
Hvala predsedniče. Ovim amandmanom poslanička grupa LDP traži da se izbriše uvođenje registra zaposlenih u državnoj upravi. Naizgled čudno. Bilo bi super da postoji takav registar, slažem se. Ali do njega se može doći i drugim načinima, a nije se došlo. Prema tome godinu dana je ova vlast, ova Vlada u mandatu, pošto ste zapošljavali i zapošljavali one koje ste hteli da zaposlite, sada bi vi da napravite ovaj registar. Siguran sam da nećete napraviti registar zato što iskustvo pokazuje da nivo državne uprave u Srbiji za to nije sposoban. Ne mislim da ćete vi biti sposobniji nego prethodnici. Na kraju krajeva, sada pričate o rekonstrukciji ministara koji nisu ni trebali da budu ministri kada se formirala Vlada. Prema tome, nemamo veru da ste sposobni da to uradite, a imaćemo dodatan trošak. Vi kažete – neće biti troška. Mora biti troška. Nesumnjivo je da mora biti troška. Setite se 1996. godine kada je Milošević nacionalizovao imovinu lokalnih samouprava. Za 20 godina od tada popisano je tek 5% imovine, da ne pričamo o šteti koja je naneta lokalnim samoupravama itd. Znači, jedan naizgled sličan posao nije mogao da bude urađen. Zašto da verujemo da može i ovo da se uradi, a izložićete poreske obveznike dodatnom trošku? To je ukratko razlog što tražimo da se ovaj član briše.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Bojana Božanić, Dušica Morčev i Gorica Gajić. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Bojana Božanić. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani predstavnici Vlade, meni je upravo drago što je gospođa potpredsednica Vlade za evropske integracije ovde, zato što član 4. govori upravo o dodavanju tri reči, da računamo da bi pored donacija i transfera trebali da stavimo u okviru samog zakona, odnosno ovog člana i "finansijska pomoć EU". Mi smatramo da bi to trebalo da se izbriše. Zašto? Zato što nije potrebno dodatno definisati ovaj pojam. Do sada, čini mi se, odnosno znam, sredstva iz EU su dolazila, prihvatala ih je i država i lokalne samouprave kroz određene konkurse i ta sredstva, normalno, realizovali. Mislim da su pitanja koja se ovde otvaraju mnogo značajnija od proste i puke definicije da li ćemo dodati u okviru ovog stava finansijska pomoć EU, a to je da li smo mi kao Republika Srbija dovoljno razvili kapaciteta da primimo ova finansijska sredstva od EU? To je jedna stvar. Mi smo do sada imali otvoreno nekoliko tih komponenti iz fondova EU, a sada bi trebalo u nekom narednom periodu da dobijemo još više sredstava, pre svega za infrastrukturne projekte i za neke finansijski mnogo veće investicije. Zanima me da li smo i do sada uspeli da iskoristimo ta sredstva? To će biti problem u budućnosti, a ako ne budemo napravili ovu analizu stanja, imaćemo većih problema sa većim parama. Da li su mapirani problemi sa kojima se lokalne samouprave, na primer, ali i druga preduzeća, nevladine organizacije koje učestvuju na ovim konkursima, koje dobijaju ova sredstva i koja planiraju da učestvuju svakako, da li su ti problemi analizirani? Da li imamo evidenciju? Verujem da ste vi svakako prava adresa na koju bi moglo da se uputi ovo pitanje i gde bi mogli da dobijemo pravi odgovor i da se pozabavimo ovim pitanjem. Takođe, trebalo bi da istaknem da samo ako pomenemo određeni termin EU u nekom zakonu i kada se on usvoji ovde u Skupštini, mi odmah smatramo kao da je to već primenjeno. Dakle, mnogo više i mnogo značajnije od nekog deklarativnog navođenja EU određene finansijske pomoći jeste kako mi koristimo ta sredstva. Da li su potencijalni ponuđači i učesnici na ovim konkursima kao izvođači npr. radova ili pružaoci određenih usluga spremni da učestvuju, da li prate zakone o javnim nabavkama prag procedurama, koje su, da dodam, sto puta jednostavnije nego što se to danas radi u Srbiji po našem Zakonu o javnim nabavkama. Imamo problem nepoznavanja engleskog jezika gde ta dokumentacija treba da se popuni na engleskom jeziku. Onda postavljam pitanje – šta je sa drugim donatorima, npr. UNDP, USAID, vlade drugih zemalja? Zašto njih ne navodimo posebno kao što navodimo finansijsku pomoć od EU? Da li to znači da bi se mi odrekli njihovih donacija?
Iskorišćen je jedan minut od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojana Božanić, Dušica Morčev i Gorica Gajić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Ilić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Bojana Božanić, Dušica Morčev i Gorica Gajić. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Bojana Božanić. Izvolite.
Da nastavimo. Tačka 6. istu stvar definiše. Ali, svojih dva minuta bih iskoristila takođe da gospođi Grubješić postavim nekoliko pitanja. Zaista bih molila da dobijemo odgovore, ukoliko je to moguće. Opet isto pitanje – kako da unapredimo i poboljšamo mogućnost korišćenja sredstava iz EU? Znamo svi da ono što traže donatori, pre svega EU, koja sada verovatno ima tu najviše otvorenih konkursa u Srbiji, a to je projekta dokumentacija. Šta država radi na pomoći kako preduzećima, ministarstvima, kako radi na pomoći pre svega lokalnim samoupravama, koje upravo imaju najmanje sredstava da realizuju ove aktivnosti na izradi projektne dokumentacije? Šta je sa dozvolama koje izdajemo? Da li imamo dozvole za sve infrastrukturne projekte? Znamo da kada treba da učestvujemo na nekom konkursu, uvek se traži projektna dokumentacija, traže se dozvole, traže se rešeni imovinsko-pravni odnosi. To moramo da podrazumevamo. Da li smo to dostigli ovde u Srbiji? Ne verujem. Da li smo smanjili adminsitraciju i ukinuli najveći deo birokratije? Ne verujem. Da li je Zakon o javnim nabavkama upravo učinio to? Da li je smanjio korupciju? Da li je smanjio birokratiju? Mislim da nije. Da li smo doneli sistemski zakon o planiranju i izgradnji? Nismo. Sve su to stvari i preduslovi da bi mi mogli kvalitetno da prihvatamo sredstva koja nam dolaze iz EU, da konkurišemo i da ta sredstava dobijamo i plasiramo na pravi način u modernizaciju uprave, u modernizaciju čitave države. Smatramo da pored toga i prostorni i regulacioni planovi treba da se donesu u svim opštinama. Ne znam da li je to regulisano. Da li iniciramo saradnju između opština gde treba regionalna saradnja da bude takođe jedan od važnih osnova za pristup ovim fondovima EU. Lokalne samouprave koje nisu dovoljno upoznate sa značajem reformisanja lokalnih samouprava, uvođenja savremenih tekovina u administracije, prosto ne učestvuju na ovim konkursima. Smatram da država treba da bude tu da bi im pomogla na najbolji način da ova sredstva prihvate i da svi zajednički postignemo nešto. Ponavljam, deklarativno isticanje da smo za EU, a ne radimo ništa, apsolutno ništa konkretno da prihvatimo sredstva, kako bi dostigli moderne standarde ne valja.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojana Božanić, Dušica Morčev i Gorica Gajić. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Bojana Božanić. Izvolite.
Hvala. Mi smo na izmene Zakona o budžetskom sistemu kao DSS podneli 13 amandmana. Jedan kozmetički amandman je usvojen, a preostalih 12 nisu. Zašto? Zato što mi mislimo da suštinski treba promeniti ovaj zakon. U tome je stvar. Vi ste prihvatili onu kozmetičku izmenu. To je potpuno u redu i legitimno. Smatramo i svi ovi amandmani vode uglavnom ka tome da Zakon o budžetskom sistemu ne treba menjati na ovaj način. Između ostalog, mislili smo da član 7. treba da ostane, kao što je bio u prethodnom zakonu, a to znači da su u prethodnom zakonu plate i penzije usklađivane sa stopom rasta potrošačkih cena u prethodnih šest meseci. To bi negde u oktobru trebalo biti 2%. Po novom predlogu u oktobru je 0,5%. Gospodo penzioneri, zaposleni, da znate da ovo nije nikakvo povećanje penzija, niti će se nešto drugo desiti. To je faktički zamrzavanje. Mi smo mislili da bi to trebalo da ostane na ovom nivou kako je planirano od početka godine, da se uskladi sa stopom rasta potrošačkih cena u prethodnih šest meseci. Ovo je za penzije potpuno u redu i moramo voditi računa da naši penzioneri imaju dovoljna sredstva za život. Međutim, što se tiče plata u javnom sektoru, potpuno se zalažem za rad, odnosno naplatu po učinku. Ukoliko neko nije radio kako treba, ukoliko je gubitaš, ukoliko je to veliki sistem koji ima abnormalne plate, a suviše malo rezultata, onda bi plate trebalo da se smanje. Ne možemo ići samo da podižemo plate u javnom sektoru na račun svega ostalog, pre svega privrede, da tovarimo porezima, da građani sve to plaćaju, a da faktički nemamo nikakav rezultat.
Narodni poslanik Bojan Đurić je prijavljen u sistemu. Poslanička grupa LDP nema na raspolaganju vreme za amandmane, niti vreme ovlašćenog predstavnika. Da li još neko želi reč? (Ne) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava podneo je amandman na član 9. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman na sednici Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojana Božanić i Miroslav Petković. Narodni poslanik Miroslav Petković ima reč. Izvolite.
Hvala gospođo Čomić. Član 9. Predloga zakona odnosi se na obaveze po ugovoru koje se odnose na kapitalne izdatke, upravo što je koleginica Božanić rekla. Suštinska promena ovog člana treba da se odnosi pre svega, prema stavu i mišljenje DSS, da korisnik sredstava treba da bude onaj organ koji predlaže plaćanje kapitalnih izdataka. Jer, ko bolje poznaje u jednoj lokalnoj sredini probleme koji postoje u toj sredini nego ljudi koji tu žive i koji odgovaraju za funkcionisanje te lokalne samouprave. Ne razumemo potrebu da se u sve meša Vlada. Ako korisnik sredstava da određeni predlog, neka na to da saglasnost Ministarstvo finansija, da ne komplikujemo, da ne odlažemo proceduru, da ne bude to odlagano u nedogled, već da ljudi koji hoće nešto da grade, koji hoće da ulože sredstva što pre dobiju saglasnost, dobiju dozvole i mogu da to sprovedu u delo. Postoje sposobne lokalne samouprave koje mogu na kvalitetan način da to sprovedu. Zašto bi se Vlada mešala i u ovaj posao, ako se već zalažete za neku decentralizaciju i za spuštanje što većeg broja ovlašćenja lokalnim samoupravama? Prema tome, molim vas da ovaj amandman DSS prihvatite.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Dušica Morčev i Gorica Gajić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrola trošenje javnih sredstava prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Bojana Božanić, Dušica Morčev i Gorica Gajić. Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Bojana Božanić.
Član 10. smo planirali ovim amandmanom da izbrišemo. Dakle, deo koji se odnosi na ocenu kapitalnih projekata. Potpuno bih se nadovezala na priču mog kolege Petkovića koji je govorio o tome da ne bi trebalo ministarstvo, država, republički nivo suviše da se upliće u rad lokalnih samouprava. Ne razumem zbog čega bi Vlada ocenjivala opštinske kapitalne projekte. Hoće li to da bude ocenjivanje svih kapitalnih projekata u svim opštinama? Ko će to da radi? Hoće li to da rade ljudi zaposleni u Ministarstvu? Hoćemo li nekog novog da primimo? Ne razumem na koji način će to da se rade. Kaže se da će ministarstvo bliže urediti i ocene kapitalnih projekata. Kako da znamo i na koji način? Ovde sada lokalne samouprave dolaze u situaciju i postaju zavisne od države. Ako se ministarstvu i ministru dopada neka lokalna samouprva, taj projekat će da oceni kako treba. Ako se ne dopada, onda neće. Kao nastavnik u školi. Mislim da je to jako loše. Ako su neki ljudi birani na lokalu da se nekima poslovima bave, ako postoji odsek za finansije, svi oni odgovaraju za svoje postupke i svoje aktivnosti. Tako da smatram da nema potrebe da postoji ocena kapitalnih projekata lokalnih samouprava. Što se tiče javnih preduzeća, ministarstava, to svakako. Ti kapitalni veliki projekti, o njima mora da se vodi računa. Hajde da se pođe iz dvorišta Vlade i ministarstva, da uspostavimo kontrolu u ministarstvima i javnim preduzećima, da vidimo šta oni rade, kako zapošljavaju i kako realizuju, planiraju i implementiraju projekte, pa onda da krenemo na lokalne samouprave koje niti imaju sredstava, niti imaju mogućnosti da realizuju neke stvari, a i ono što hoće da pokrenu, dođu u situaciju da im država to zabrani zato što im se možda ne sviđaju.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Bojana Božanić, Dušica Morčev i Gorica Gajić. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 14 amandman je podneo narodni poslanik Borisav Kovačević. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrola trošenje javnih sredstava prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Bojana Božanić, Dušica Morčev i Gorica Gajić. Narodna poslanica Bojana Božanić ima reč.
Mislili smo, kao što su i kolege iz LDP predložile u prethodnom članu, nešto slično u vezi registra zaposlenih. Smatrali smo da ne bi trebalo da Uprava za Trezor odlučuje o ovim stvarima, a naročito o visini zarada u određenim, odnosno u čitavom javnom sektoru. Pre svega mislim na lokalne samouprave i lokalna javna preduzeća. Mislim da je posao države da uspostavi određene kriterijume po kojima bi to trebalo da se realizuje, po kojima bi to trebalo da se definiše i planira, a ne da određuje i gleda svaku pojedinačnu zaradu svakog zaposlenog u lokalnoj samoupravi ili nekom lokalnom javnom preduzeću. Ako je to cilj ovog člana zakona onda je to stvarno jako loše. Mislim da to nije funkcionalno i nije moguće fizički ostvariti. Drugo, može li Uprava za Trezor da zna tačno zbog čega je neki radnik dobio određenu naknadu na zaradu. Možda se istakao svojim radom na određenim aktivnostima. To najbolje znaju ljudi koji su šefovi opštinskih administracija, koji su šefovi određenih odeljenja u lokalnoj samoupravi i slično. Ne znam da li Uprava za Trezor može da bude pravo mesto ili neka druga državna institucija koja će da kaže da li je potrebno zapošljavanje u nekoj opštini ili nije. Posao države i ministarstava je da odredi kriterijume i mora da napravi određene kriterijume klasifikacija opština po njihovim karakteristikama. Broj stanovnika pa ovoliko, pa broj zaposlenih na toliko stanovnika nije funkcionalno. Moraju da se računaju investicije po glavi stanovnika, broj ljudi koji dolaze u tu lokalnu samoupravu. Mora da se računa budžet po glavi stanovnika, infrastruktura i more drugih stvari se moraju uzeti u obzir. Klasifikacija mora biti bolja. Ne možete površno da se bavite ovim stvarima i da na taj način lokalnim samoupravama oduzimate bukvalno sve i od priče o decentralizaciji dolazimo do klasične i potpune centralizacije u ovoj državi.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Nataša Mićić, Radmila Gerov, Zoran Ostojić i Kenan Hajdarević. Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Radmila Gerov.
Zahvaljujem predsedavajuća. Poštovana ministarka, izmenama Zakona o budžetskom sistemu vi ne uvodite bukvalno nikakve novine, osim što uvodite registar koji neće imati nikakvu svrhu. Činjenica je da ovim zakonom, izmenama Zakona o budžetskom sistemu smanjujete plate svim zaposlenima i to za veliki procenat. Bukvalno plate radnicima koji imaju prosečnu platu od 20.000 ovim zakonom povećavate za tričavih 100 dinara. To znači da će zaposleni moći da kupe dva hleba mesečno ili kilo kafe više godišnje i to su izmene Zakona o budžetskom sistemu. Možete da kažete da nema zamrzavanje plata. Praktično zamrzavate plate i smanjujete plate ovim izmenama Zakona. Što se tiče našeg amandmana i razloga zbog čega je Vlada odbila amandman, kažete da je racionalizacija i bolja kontrola kretanja mase plata u javnom sektoru ostvariva putem formiranja registra zaposlenih izabranih, postavljenih i angažovanih lica u javnom sektoru. Kako može da bude to bolja kontrola, uvođenje registra? Postoje koeficijenti, postoji osnovica i potpuno je jasno da na drugačiji način možete da vršite kontrolu plata. Kontrolu plata ste uradili i na taj način, time što ste smanjili plate. Da li mislite da su to velike uštede? Naravno da nisu. Vi ste ove dodatno osiromašene radnike zbog inflacije koja je preko 12% dodatno osiromašili. To ne može da da nikakve pozitivne efekte za ovu državu.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman, sa ispravkom, su zajedno podneli narodni poslanici Bojana Božanić i Miroslav Petković. Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Bojana Božanić.
Član 15. koji je zaista dug govori o tome da se dodaju čl. 93a i 93b. Mi smo smatrali da u okviru ovog člana, gde se govori o registru zaposlenih izabranih, postavljenih i angažovanih lica, ne bi trebalo da stoji da registar naročito sadrži podatke o zaposlenima, izabranima itd. To već stoji u postojećem članu zakona, tako da ne vidim razlog da nešto komplikujemo i dodajemo. Što se tiče preostalih izmena, ono našta se, pre svega, odnose preostale izmene, govore da ne treba mi, govorim kao država, dakle predstavnici ministarstava i Vlade, ne treba da kažnjavaju lokalne samouprave prekim sudom. Dakle, trebalo bi do 30. septembra ili do određenog roka da oni podnesu sve svoje informacije o zaposlenima, o platama itd. Lokalne samouprave zaista teško žive. Neke imaju vrlo malo sredstava i vrlo malo kadrova, naročito koji su ograničeni ovim zakonima o maksimalnom broju zaposlenih itd. S tim u vezi ne možemo da sada namećemo lokalnim samoupravama tako odjednom, da im ukidamo transferna sredstava ako to nisu učinile, već da ih upozorimo, bar da im damo rok od 10 dana, ne bi li tako nešto uspeli da urade i da isprave neregularnost. Ako i posle toga ne urade, znači nisu hteli. Što se tiče centralizovanog obračuna primanja, smatramo da lokalne samouprave treba da se definišu na jedan drugačiji način, drugačijim kriterijumima kako bi moglo da se uzme u obzir da postoji ovaj registar i da se na taj način definišu plate, zarade, dostavljaju informacije i da Trezor o tome odlučuje, samo na osnovu drugačijih kriterijuma za klasifikaciju lokalnih samouprava.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 15. amandman sa ispravkom zajedno su podnele narodne poslanice Dušica Morčev i Gorica Gajić. Reč ima narodni poslanik Dušica Morčev.
Poštovana predsedavajuća, uvažena gospođo ministar, u članu 15. u stavu 6. određuje se rok koji je potreban da se dostave sve izmene Upravi za Trezor, a koje se odnose na zaposlena, izabrana, postavljena i angažovana lica. Smatramo da je rok od sedam dana kratak i da treba da ga produžimo na 15 dana, uzimajući u obzir kadrove, tj. broj kadrova koje imamo u lokalnim samoupravama koji se bave ovim poslovima, količinom posla koji imaju. To im je još jedna dodatna obaveza, a pod stalnim su pritiskom i u strahu od toga šta će se desiti ako naprave grešku. Ako naprave grešku, preti im smanjenje transfernih sredstava za lokalne samouprave, a znamo da je mnogim opštinama to jedini izvor prihoda. Dajte da malo lokalne samouprave oslobodimo i da ih pustimo da dišu, da nisu pod stalnim strahom od smanjenja transfernih sredstava, i onako im umanjujemo ta transferna sredstva. Zbog toga smatramo da je rok od 15 dana razuman. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podnela narodna poslanica Bojana Božanić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 16. amandman sa ispravkom podnela je narodni poslanik Gorica Mojović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman sa ispravkom, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodna poslanica Gorica Mojović.
Gospođo predsedavajuća, predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, smatram da je veoma dobro što je prihvaćen ovaj amandman. Zahvaljujući ovom amandmanu ustanove kulture neće biti u obavezi da sopstveni prihod od 1. januara 2014. godine uplaćuju u budžet. Pored svih nevolja koje su zadesile ustanove kulture, mislim da ova obaveza dovela do potpune blokade rada ustanova. Zamislite sada neki mali muzej koji obezbedi neka sponzorska sredstva da štampa pozivnice i katalog za neku izložbu, pa mu taj sponzor uplati pare, pa onda on ta sredstva uplati u budžet i dok se pare iz budžeta vrate u ustanovu kulture, niti pozivnica, niti izložbe. Zamislite biblioteke, koje naplaćuju članarinu po nekoliko stotina dinara, da moraju svaki put kada neko dođe da se učlani u biblioteku i plati tu članarinu od par stotina dinara, tih par stotina dinara moraju da uplate u budžet. Imali smo već situaciju da su neki strani donatori pozvali neke ansamble, pozorišne trupe da gostuju, obezbedili sredstva za nabavku avionskih karata i zamislite te pare dođu na budžet ustanova, a one u budžet i karata više nema. Sve u svemu, mi imamo jedan, kada su u pitanju budžetska sredstva, užasno sporovozan sistem. Od trenutka kada se donese odluka da se neka sredstva iz budžeta odvoje za rad ustanova kulture do trenutka kada ta sredstva stignu na žiro račun ponekad prođe, ne nekoliko nedelja, nego i nekoliko meseci. Zamislite kada bi još i sopstveni prihod morali da vraćaju u budžet. Još jedna stvar, i dalje Ministarstvo kulture ne obraća pažnju na pripremu zakona u Vladi Srbije. Upozoravali smo ih više puta na zakone iz drugih oblasti. Ovo je još jedna potvrda da Ministarstvo kulture, što bi se reklo, ne pazi na času, odnosno ministar na Vladi ne pazi na odredbe zakona koje se tiču kulture. Više puta smo ih na to upozorili i ovaj zakon je potvrda toga da ministarstvo ne reaguje na pravi način i ne štiti interese kulture.
Hvala. Vreme za obrazlaganje amandmana je iskorišćeno. Reč ima narodna poslanica Snežana Stojanović Plavšić.
Želim da podržim ovaj amandman koleginice Mojović, ali takođe i da pohvalim ministarstvo koje imalo dovoljno sluha i razumevanja da sve apele nas koji smo upozoravali da ustanove kulture ne mogu da budu kao i svi drugi budžetski korisnici, koje je to razumelo i koje je ustanove kulture izuzelo iz ove obaveze. Zašto je to važno? Koleginica je to već obrazlagala. Potpuno razumem tendenciju ministarstva da se sva sredstva koja se tiču budžetskih korisnika slivaju u budžet, jer je bilo previše odlivanja i previše malo kontrole nad tim sredstvima. Sada je to jako dobra tendencija da se ta sredstva objedinjuju, a zatim daju budžetskim korisnicima. Međutim, ustanove kulture ne mogu da budu u tom zajedničkom košu zato što kultura nije samo trošak za državu. Kultura mora biti i investicija, ali i isto tako jedna industrija koja je sposobna da zarađuje sama za sebe. Zato je važno u ovoj državi motivisati ustanove kulture da one budu te koje će, pored sredstava koje im država, donatori ili neko drugi daje, biti u prilici da same zarađuju povećanjem kvaliteta svojih programa, većom sopstvenom aktivnošću, prilagođavanjem programa nekada potrebama publike u izvesnoj meri ili načinu na koji se prezentuje, tu pre svega mislim na muzeje, i na taj način obezbediti sopstvene prihode koji će služiti za dalji razvoj i te ustanove i kulture uopšte, kako država ne bi bila jedina koja ima obavezu da se o kulturi brine. Samo želim da apelujem na ustanove kulture da je ovo dobar momenat i dobra prilika da ta sopstvena sredstva koriste u većoj meri, odnosno da ih u većoj meri proizvode. Ima zaista mnogo ustanova kulture i tu mogu da kažem da mislim na neke lokalne ustanove kulture, ali ima i nacionalnih koje su loši primeri, koji se jednostavno oslanjaju na to da su im plate sigurne, da su im izdvajanja iz budžeta sigurna koja je u izvesnoj meri mala, ali za njih ponekad dovoljna. Sigurno da je odličan primer Beogradska filharmonija koja ima rasprodate karte za čitavu sezonu ili više, koja ima aktuelne programe, koja prilazi publici, koja osvaja publiku, koja stvara buduću publiku i koja samim tim obezbeđuje velika sredstva za sopstveno izdržavanje. To je jako dobar primer i nekim nacionalnim ustanovama, ali isto tako i ustanovama na lokalu koje su jako često uspavane u jednoj potpunoj neaktivnosti. Takvi su često muzeji na lokalu. Ima ih samo nekoliko koji su izuzeci i primeri, ali mnogi nisu takvi. U mom gradu postoji muzej koji je imao 40 godina jednu istu postavku, koji se nije potrudio da tu postavku obnovi, čak i onda kada je dobio izvesna sredstva to nije na adekvatan način iskoristio. To su loši primeri i današnja deca ne mogu da gledajupostavke koje su gledale njihove bake. To je poruka kulturi. Ovo je dobar amandman, ovo je dobra prilika da se podsetimo da kultura može da zarađuje, a ne samo da bude trošak.
Iskorišćeno je tri minuta i 40 sekundi od vremena poslaničke grupe. Narodna poslanica Gorica Mojović je prijavljena, ali je vreme poslaničke grupe DS iskorišćeno. (Gorica Mojović, sa mesta: Replika.) Imate dva minuta replike. Izvolite.
Moja replika je ustvari možda jedna mala ispravka. Ovaj amandman je usvojila Vlada Srbije, ne Ministarstvo finansija. Razumem potrebu da poslanici URS hvale svoje ministarstvo, ali bih takođe podsetila koleginicu Plavšić da smo na Odboru za kulturu imali žestoku raspravu upravo povodom Zakona o budžetskom sistemu, kada su predstavnici Ministarstva finansija po svaku cenu branili upravo rešenje koje ovim amandmanom menjamo. Toliko sam samo htela da kažem.
Narodna poslanica Snežana Stojanović Plavšić, dva minuta replike. Izvolite.
Zaista ne razumem potrebu za ovim, ali prosto sam izazvana i moram da se javim. Zaista mislim da nema potrebe za ovakvim replikama. Mislim da, ako se zalažemo za istu stvar, onda nije bitno ko koju stranku predstavlja. Ovde nisam branila, niti sam jednom rečju pomenula URS, hvala na prilici da to sada učinim, niti sam i jednom rečju pomenula bilo koju drugu stranku. Pričala sam o kulturi i verujem da sam iznela stavove oko kojih smo saglasni, a to na koji smo se način borili i lobirali za ovo rešenje, možda možemo da o tome pričamo i nekom drugom prilikom. Mislim da ne treba građane Srbije zamarati time. Činjenica je da je Vlada predlagač, činjenica je da je Ministarstvo finansija predlagač i da je ono prihvatilo ovaj amandman, kao što je činjenica da ste ga vi podneli i ja vas pohvaljujem zbog toga.
Zahvaljujem. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava podneo je amandman na član 18. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman na sednici Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojana Božanić i Miroslav Petković. Narodna poslanica Bojana Božanić ima reč. Izvolite.
Hvala. Kao što možete videti, DSS se prilično ozbiljno pripremala za ovu raspravu, ali nekako nemamo nikakav odgovor. Mislim da pozvati nekoga, uz dužno poštovanje, u Skupštinu da ne odgovara bar na jedno naše pitanje, u najmanju ruku nije baš pokazivanje poštovanja prema narodnim poslanicima. Što se tiče amandmana koji smo podneli na član 19, on je u istom duhu kao i ovi prethodni, manje ili više, a to je da govori o tome da bi ministarstvo obustavilo prenos transfernih sredstava iz budžeta Republike Srbije lokalnoj vlasti, ako se ne izvrše obaveze po odredbama ovog člana, ne dostave dokumentacija, papiri, cifre itd. Ne znam više do kada da ponavljam, a ponavljam to iz dana u dan, iz rasprave u raspravu, da ne znam zbog čega ministarstvo ima takvu potrebu da se meša u svaku sitnicu koji radi lokalna samouprava, a onda posle samo ako ne urade, odmah kažnjava. Ako država ne poštuje svoje zakone, Zakon o javnim preduzećima, o iks drugih zakona, to sad nema veze. Znači, samo je bitno ako tamo gde možemo da uslovimo, gde možemo da kaznimo, tu ćemo da oduzmemo transfere lokalnim samoupravama, od kojih većina danas živi samo od tih sredstava, drugih sredstava te lokalne samouprave nemaju. Smatrali smo da bi, ako ovo podrazumeva i lokalna javna preduzeća kao taj javni sektor, logično bi bilo da izvršni organ lokalne samouprave u ovom slučaju kažnjava, eventualno, ta preduzeća ili ih upozorava da treba da dostave dokumentaciju ili šta je već potrebno. Mislim i ponovila bih da ne treba da idemo ka centralizaciji, već zaista moramo voditi računa da svi imaju jednak tretman jer možemo doći u situaciju da se možda nekim opštinama progleda kroz prste, koje su u vladajućoj koaliciji, odnosno čiji su predsednici opština ili rukovodstvo u republičkoj vlasti, a ovim drugim, opozicionim, da budu u nekom drugom, gorem položaju i da se oni odmah kažnjavaju. To se do sada dešavalo. Ne vidim razlog zašto ne bi i dalje, a sve zato što nemamo jasno definisane i precizne kriterijume i svi ne podnose svoj nivo odgovornosti. Ako mislite da treba da ukinemo lokalne samouprave i opštine, pa hajde da otrčimo ka toj EU, hrlimo tamo, hajde da ukinemo opštine, te nam jedinice u ovoj državi uopšte ne trebaju, ako već ničim neće da se bave. Dok god se budu pitali ljudi koji sede u kancelarijama u Beogradu za probleme običnih ljudi na terenu, mi nećemo moći nigde dalje odavde.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je trideset sekundi. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na pretres u pojedinostima 3. tačke dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENI ZAKONA O PENZIJSKOM I INVALIDSKOM OSIGURANjU. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad i pređemo na pretres u pojedinostima o 3. tački dnevnog reda, Predlogu zakona o izmeni Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednik Narodne skupštine, povodom navedene tačke dnevnog reda, pored predstavnika predlagača Jovana Krkobabića, potpredsednika Vlade i ministra rada, zapošljavanja i socijalne politike; Suzane Grubješić, potpredsednice Vlade; Verice Kalanović, ministarke regionalnog razvoja i lokalne samouprave i Mlađana Dinkića, ministra finansija i privrede, pozvao da sednici prisustvuje i Danijel Nikolić, savetnik ministra finansija i privrede. Primili ste amandman koji je na Predlog zakona podnela narodna poslanica Bojana Božanić. Primili ste izveštaje Odbora za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o amandmanu. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman, sa ispravkom, podnela je narodna poslanica Bojana Božanić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Bojana Božanić. Izvolite.
Hvala, poštovana predsedavajuća. Morali smo i na ovaj član 1. u okviru ovog zakona da podnesemo amandman, kako bi oni bili svi konzistentni u odnosu na ovaj zakon o budžetskom sistemu i pre toga izmene i dopune Zakona o budžetu. Dakle, i ovo je bilo neophodno kako bi bilo sve u liniji. U ovom amandmanu koji sam sa ispravkom podnela govori se o tome da bi penzije trebalo da se vežu za rast BDP, dakle, koliko radimo, koliko privređujemo, toliko treba da rastu i penzije, u svakom slučaju, što smo bolji, to je bolje. Neko od kolega je, dok smo o ovome razgovarali na Odboru, sugerisao da bi možda trebalo i na drugi način to definisati. Vreme je bilo takvo, ali ideja je bila, u svakom slučaju, da samo onoliko koliko radimo, koliko privređujemo, da na taj način možemo i da uvećavamo penzije. Da li je to u skladu sa ovim BDP ili je to u skladu sa rastom inflacije, verovatno bi bolje bilo da je inflacija, obzirom da BDP može i da pada, ali u svakom slučaju, smatramo da možda na ovaj način kako je to definisano u zakonu nije najbolje urađeno, a kažem, sve u skladu sa pričom u vezi članova i amandmana na članove Zakona o budžetskom sistemu i Zakona o budžetu, te drugačije nije moglo da se definiše. U svakom slučaju, amandman nije prihvaćen. Videćemo, vreme će pokazati da li je ovo bila ispravna odluka Ministarstva, odnosno Vlade, ili nije.
Da li još neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podržaću amandman svoje koleginice koja je svojim amandmanom vezala rast penzija za rast BDP. Dakle, što budemo više zaradili, da više podelimo najstarijima, mislim da smo najstarijima najdužniji. Mogu da zamislim šta bi bilo da nismo izgubili 500.000 radnih mesta odmah, možda nam ovaj amandman ne bi ni trebao. Dakle, da imamo 500.000 doprinosa još u PIO fondu, mislim da bi bilo dovoljno novca da penzije iole budu pristojne. Ovaj amandman ću podržati, a još bolje bi bilo da je u amandmanu stajalo ono što sam ranije predlagao, da se rast penzija veže, barem u nekoliko narednih godina, za rast najnižih penzija, da se ove koje su veće od prosečne penzije ne povećavaju, a da se one koje su niže od toga povećaju za iznos sredstava koji prikupimo više nego što smo do sada prikupili. Iz prostog razloga što, kada povećate 0,5% penziju, onaj ko ima 80.000 dinara, on dobije 400 dinara, a onaj ko ima 9.000 dinara penziju, on dobije 4,5 dinara. Tako se stvaraju sve veće razlike između najmanje i najveće penzije. Mislim da treba da povećavamo prvo najmanje penzije, da ljudi mogu iole da dožive dostojanstvenu starost, što sada nije slučaj, a da kasnije, u skladu sa rastom BDP, rastu i one druge, kada se međusobno približe da raspon između najmanje i najveće penzije bude makar 1:3, a ne 1:10. Mislim da starci nisu zaslužili da se na takav način klasifikuju, da ne neko ima penziju 9.000 dinara, a neko ima 90.000 dinara. Ma šta radili u životu, oni sa 9.000 dinara makar su zaslužili da imaju penziju od 20.000 do 25.000 dinara. Mislim da je amandman vezan za rast društvenog proizvoda dobar, da je to, u principu, ideja koju ću podržavati, ali u sklopu te ideje moramo da povećamo penzije onima koji imaju najmanje penzije i da invalidske penzionere koji su penzionisani kao invalidi rada, da te nepotpune penzije, s obzirom da ne mogu više da se zaposle nigde, prevedemo u pune penzije. Mislim da ta sredstva koja dopunski ostvarimo, ako Bog da, sa rastom društvenog proizvoda, treba na takav način uskladiti. Znam da ovo neće proći, ali ću glasati za ovo kao za dobru ideju. Hvala.
Iskorišćeno od vremena poslaničke grupe dva minuta i 35 sekundi. Ovim smo završili pretres po amandmanu, pa zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na pretres u pojedinostima 4. tačke dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O PREUZIMANjU OBAVEZA JAVNOG PREDUZEĆA "PUTEVI SRBIJE" PREMA PRIVREDNIM DRUŠTVIMA PO OSNOVU NEIZMIRENIH OBAVEZA I PRETVARANjU TIH OBAVEZA U JAVNI DUG REPUBLIKE SRBIJE Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednik Narodne skupštine povodom pretresa u pojedinostima predloga zakona iz tač. 4. i 5. dnevnog reda, pored predstavnice predlagača Suzane Grubješić, potpredsednice Vlade, Verice Kalanović, ministarke regionalnog razvoja i lokalne samouprave, Milutina Mrkonjića, ministra saobraćaja i Mlađana Dinkića, ministra finansija i privrede, pozvao da sednici prisustvuje i Aleksandar Ljubić, državni sekretar u Ministarstvu finansija i privrede, Branko Drčević, direktor Uprave za javni dug i Danijel Nikolić, savetnik ministra finansija i privrede. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Miroslav Petković, Milica Radović, Judita Popović, Radmila Gerov, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Član 1. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Uvažena potpredsednice Skupštine, potpredsednice Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, nakon isteka ovih dva minuta koristiću i vreme ovlašćenog predstavnike poslaničke grupe. Nadam se da je ovlašćenje u međuvremenu gospođo Čomić stiglo do vas. Već smo govorili pre pet dana, gospođo Grubješić, o ovom zakonu i tada sam vam najavio da je poslanička grupa LDP podnela amandmane na sve članove ovog zakona, nema ih mnogo, ima ih sedam članova. Mi smo tražili amandmanima da se u potpunosti izbriše zakon zbog toga što mislimo da je on zapravo pokrivanje užasne nesposobnosti, a u nekim slučajevima i kriminalnog poslovanja JP "Putevi Srbije", koju kroz ovaj zakon, kojim preuzimate dugovanja "Puteva Srbije" u iznosu od preko 11,5 miliona evra prema tzv. putarskim preduzećima, prenosite na građane Srbije, odnosno na budžet. Ponovo imam neka pitanja. Čujem da se nije bilo zadovoljno u Vladi, posebno kod ministra neimara, time kako je tekla rasprava pre nekoliko dana, pa sam ja očekivao da makar danas bude toliko pristojan pa da dođe na ovu sednicu. Pošto nam je juče rekao da on ne rekonstruiše nego gradi, da li može bar ministar za koga je potpredsednica Skupštine rekla da je pozvan na ovu sednicu, da nekad dođe u ovaj parlament, pa da ovde pred poslanicima i svoje stranke i vlasti i opozicije bude tako nadmen, bahat i bezobrazan kako je na montažno demontažnom drumsko-železničkom mostu u Novom Sadu, inače simbolu mnogih loših stvari u ovoj zemlji ili na nekom od drugih gradilišta. Umesto toga, ponovo ste na ovu sednicu poslali vas gospođo Grubješić i ne znam kako ćemo voditi ovu raspravu. Stiglo je mišljenje Vlade, ono je isto kakvo je i obrazloženje samog predloga zakona, cinično, patetično. Ako ne damo 11,5 miliona evra, odnosno ako ne preuzmemo dug od 11,5 miliona evra propašće sva putarska društva, kako kažu predlagači zakona, a i neke druge poslaničke grupe podnele su amandmane. Vi čak odbijate da ovom parlamentu dostavite listu i tačne iznose dugovanja i imena kompanija kojima se duguje. Ponoviću neke od argumenata zašto mi tražimo da se svi članovi ovog zakona brišu o kojima smo govorili u raspravi protekle nedelje. Dakle, šta se u međuvremenu dogodilo sa dugom za neplaćeni porez za PDV "Puteva Srbije" u iznosu od 200 miliona evra? Da li je to bila tema sastanka u Vili "Bokeljka" u nedelju? Kada se najavljuje gromoglasna reforma svih sektora državne uprave od PIO fonda do poslovanja javnih preduzeća, da li to ulazi u tu raspravu u taj novi plan, u tog Vebera, da li ulazi rasprava od 200 miliona duga "Puteva Srbije" za PDV? Ili to važi samo za nekog drugog? Da li ta obaveza važi, recimo, za Zorana Drobnjaka i resornog ministra Milutina Mrkonjića? Da li važi za neke druge ministre? Da li važi za ministra Velimira Ilića? Dobro, spasili smo hrast, to je sve sjajno, biće i pasarela i čelični oklop za hrast, sve će biti sjajno, ali šta ćemo sa 200 miliona evra duga "Puteva Srbije"? Šta ćemo sa nekim drugim stvarima koje su takođe sadržane u ovom predlogu zakona? Da li smo utvrdili u međuvremenu? Pitali smo Vladu pre pet dana u kakvom stanju su "Putevi Srbije"? Da li su "Putevi Srbije" u blokadi ili nisu u blokadi? Kako im se smanjuje blokada i na osnovu čega? U tekstu zakona piše – sredstva za sprovođenje ovog zakona obezbeđivaće se u budžetu Republike Srbije. Gde su, gospođo Grubješić, ona obezbeđena u rebalansu budžeta koji je ova Skupština usvojila pre nekoliko dana? Rebalans vam se već raspao pošto se on zasniva na činjenici da neće biti grada, poplave i kiše do kraja 2013. godine, a već juče je bio grad u nekim delovima Srbije, dakle, već vam je rebalans u tom smislu potpuno propao. Pozdravljam inicijativu koja je ovde postojala, a gospodin Rističević je u jednom trenutku rekao da mi moramo da podržimo one koji primaju najniže penzije, ja to podržavam. Pošto ste usvojili zakon i rebalans budžeta koji kaže da ćete onima koji imaju penziju od 15.000 dinara tu penziju povećati za 75 dinara. Kažem vam da je bolje da ste dodatno povećali penziju tako što ne biste tolerisali i poklanjali pare "Putevima Srbije", 11,5 miliona evra, a 1,7 miliona je penzionera u Srbiji. Dakle, mogli ste za još sedam evra da im povećate penziju, umesto da mogu da kupe dva hleba dodatno za povećanje penzije, mogli bi da kupe četiri. To bi značilo ovima koji primaju 10 ili 15 hiljada, a verovatno bi manje značilo onima koji primaju pet puta više od toga, a istovremeno su vaše kolege, recimo, potpredsednici Vlade. Kolika su dugovanja "Puteva Srbije" po drugim osnovama? Da li smo utvrdili, evo makar u ovih pet dana, koliko duguju "Putevi Srbije" preduzećima kod kojih su naručivali poslove? Kaže ministar Dinkić u decembru smo se videli i zaključili da su ti dugovi oko pet milijardi, malo više od pet milijardi. Zatim smo platili tih pet milijardi, u međuvremenu se ispostavilo da je još 1.350.000.000, a u Finansijskom izveštaju "Puteva Srbije" piše oko 3,5 milijarde. Ko koga laže u ovoj zemlji? Iz te vaše reakcije gospođo Grubješić, rekao bih da to znači, svako svakoga. Zbog toga je to toliko ponižavajuće za ovu zemlju. Danas imamo sednicu na kojoj će o ključnim pitanjima, o budžetskom sistemu, PIO Fondu, dugovima, preuzimanju dugova "Puteva Srbije", malo kasnije zdravstvenog sistema, Vlada neće reći ni jednu reč u ovom parlamentu. I onda neko očekuje da je to novi "majn cet". Da će biti pokrenute neverovatne reforme u narednih šest meseci. Da se mere prolazna vremena. Pa kako se mere prolazna vremena? Jel ovim ubačenim karticama poslanika SNS koja sede u sali umesto njih? Jel se tu meri prolazno vreme, ili se meri na nekoj od ovih naplatnih kućica "Puteva Srbije". Kada će "Putevi Srbije" početi da otplaćuju 200 miliona evra duga za neplaćen porez na dodatu vrednost? To je ključno pitanje. Taj odgovor treba da dobijemo od Vlade. Sledeće nedelje ste najavili da ćete definisati nove ciljeve Vlade. Da li među ciljevima Vlade saniranje "Puteva Srbije", odgovornost onih koji su ih vodili u proteklom periodu, i naravno ne samo pod ovom Vladom nego i pod prethodnom Vladom. Najveći deo duga od 200 miliona evra je nastao pod prethodnom Vladom, a vi ste samo nastavili tu praksu. Da li će ovo biti knjiženo kao plus ili minus resornom ministru. Kada neko nazida dug od 200 miliona evra, da li je to plus ili minus u rekonstrukciji Vlade Srbije? To je jedno pitanje koje imam po ovom amandmanu. Imaćemo po ostalim amandmanima još neka pitanja. Hvala vam.
Iskorišćeno šest minuta i 45 sekundi od vremena ovlašćenog predstavnika. Reč ima narodni poslanik Siniša Lazić.
Poštovane dame i gospodo, principijelno, želim da diskutujemo o ovim amandmanima i o amandmanu koji je podnela LDP i o amandmanima koje su podnele druge poslaničke grupe. Demokratska stranka principijelno nije podnela ni jedan amandman na ovaj zakon, jer zakone oko finansiranja i održavanja javnih puteva u ovoj zemlji uređuju neki drugi zakoni, tako da je ovo jedan non sens i ne znam zašto donosimo ovakav zakon i zašto o njemu raspravljamo u parlamentu Srbije, ako se zna ko upravlja "Putevima Srbije", ako se zna šta je plan i program rada Vlade, šta je plan i program budžeta Republike Srbije, a onda ne vidim razlog zbog čega ovaj zakon se uopšte našao u skupštinskoj proceduri. Da li će ovo sutra biti praksa da se isti ovakav zakon nađe u "Srbijagasu" koji se nalazi na polovini 2013. godine čiji plan i program rada za ovu godinu još uvek nije usvojen, da li ćemo i tada imati dodatna sredstva koja će ponovo biti opterećenje za budžet. Da se razumemo, priincipijelno, mi nismo protiv toga da se dugovanja preduzećima koja održavaju puteve po Srbiji izmire i da se omogući njihovo nesmetano funkcionisanje. Principijelno smo protiv toga da se na jedan potpuno paušalan način u budžet Srbije, zakonom uređuje jedna ogromna cifra koja ostaje balans, odnosno balast svih građana ove zemlje. Da li se nije dobro planiralo ili su sredstva od održavanja puteva, oni koji jesu zakonom definisani šta je obaveza Javnog preduzeća "Putevi Srbije" potrošeni na održavanje nekih drugih puteva i to je ono što bi ovakav jedan predlog morao da sadrži. Da li su magistralni, regionalni putevi u našoj zemlji lošiji, zato što je ovih milijardu i po potrošeno na neke lokalne nekategorisane puteve i nisu utrošeni na puteve koji jesu u interesu i što jeste zakonska obaveza ove zemlje. Druga stvar koja se ovim zakonom ne definiše i ono što ne predviđa, ko će snositi troškove tih privrednih društava i preduzeća za urađene obaveze, kašnjenje u plaćanju države Srbije, ko će njima priznati kamate, troškove, poskupljenje energenata, ko će priznati troškove koje su građani imali po osnovu zaduženja bankama za svoje svakodnevne životne potrebe. Naprosto, ovo je jedno gađenje požara u kome postoje ugovori o održavanju puteva koji nisu menjani iz 80-tih godina, da li našu zemlju to zaista toliko košta i da li je ovo način na koji mi jednu državnu obavezu, pokušavamo sada nekim zakonom, kratkoročno da rešimo. Smatram da se zakon nije trebao naći u skupštinskoj proceduri. Druga stvar, kada se već našao i kada je postojala ovakva potreba da se to uradi, onda je logično bilo da se napravi jedna struktura i analiza tih troškova, dugovanja javnih preduzeća, šta su stvarna dugovanja prema onome što jeste zakonska obaveza države Srbije da finansira i održava, da li je to učinjeno, a ako jeste, da li postoji pravni osnov, da se pomogne, da li su bili neki poremećaji na tržištu koji su prouzrokovali da se takav problem pojavi i da li smo takvim neodgovornim odnosom u poslednjim godinama doveli našu građevinsku operativu i na desetine hiljada ljudi koji rade u tim preduzećima u jedan nezavidan položaj. Upropastili smo ovakvom politikom sopstvenu građevinsku operativu. Jedino kome smo pomogli, pomogli smo bankarskom sektoru, zato što je bankarski sektor kroz kratkoročne plasmane finansirao likvidnost ovih preduzeća i to se sve prelilo na teret tih privrednih društava. Da li su njihovi poslovi mogli da istrpe jedan neodgovoran plan ove države. Da li iko snosi odgovornost prema tim ljudima koji rade u tim preduzećima? Ovaj zakon i odgovornost onoga ko je predlagač ovog zakona, naprosto je ogromna. Ako već donosimo ovakav zakon, onda ovo što je rekao gospodin Đurić, gde su ta sredstva u budžetu Republike Srbije? Da li to znači da ćemo ponovo ući u neki kreditni aranžman, gde ćemo ovu zemlju zadužiti za taj iznos? Hvala.
Iskorišćeno je četiri minuta i 45 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović, pa narodni poslanik Srđan Šajn.
Uvaženo gospođo ministar, DS nije podnela ni jedan amandman na ovaj zakon iz prostog razloga što se ovakav tekst zakona ne može ničim promeniti. Ako se ovo pretvara u javni dug i ako će građani to plaćati, za tako nešto ne može da glasa DS i ne znam kako bi se to uopšte popravilo, bilo čime. Druga stvar je što mi pred nama imamo ministarku za evropske integracije, nemamo ministra saobraćaja, nemamo nikoga iz "Puteva Srbije". Sa kim ćemo pričati o ovoj ozbiljnoj temi koja i ovako urušava već oronuli budžet Republike Srbije. Da li ćemo u EU ući sa ovakvim problemom, sa nezavršenim restrukturiranjem državnih firmi, sa direktorima koji su, blago rečeno, vrlo problematični. Da li će taj Drobnjak konačno snositi posledice za ovako nešto? Zašto je ovaj deo duga od PDV, zašto se ovaj deo pretvara u javni dug? Ponavljam, za ovaj novac se može napraviti najmanje dve bolnice i najmanje 66 vrtića. Od reprezentacije koje je napravilo ovo javno preduzeće, može se napraviti jedan vrtić. Zamislite tu bahatost u ovom javnom preduzeću. Druga stvar je što je putarina najskuplja u Evropi, mislim na Srbiju. Sledeća stvar koja je vrlo važna ovde, a to je, utrošak sredstava koja se naplati od putarine, da li to ide u budžet i kako se koriste ta sredstva? Izveštaj revizora najbolje pokazuje kako su poslovali "Putevi Srbije". Dolazim iz istočne Srbije, gde se odavno priča o nekom polu auto-putu koji će ići od Požarevca, Kučeva, Majdanpeka do Negotina. Zar u rebalansu budžeta nije bilo para makar za plansku dokumentaciju za taj put, koji je od vitalnog značaja za ljude koji tamo žive, već ima novca za ovako nešto. Da li ćemo se ponovo kreditno zaduživati, pošto je nova Vlada napravila zaduženje od 4,5 milijardi evra, najavljuju se zaduživanja za kupovinu aviona i radarskih sistema i mislim da nam je sada to najpotrebnije. Ima para za estradu, ima para za reklame, a nema za povećanje penzija, za porodilje, za dečije dodatne i za ostalo. Lokalne samouprave su u teškom položaju i pre neki dan je bila sednica lokalne samouprave u Kučevu i nema dovoljno para. Nema para za prevoz đaka, nema para za porodilje, nema para za vantelesnu oplodnju, a ima para za... Molim vas da omogućite red, da mogu da govorim na sednici. Dakle, ima para za dodatna zaduživanja. Demokratska stranka nije učestvovala u upravljanju "Puteva Srbije", DS nije učestvovala u privatizacijama koje se sada ispituju, DS je učestvovala u onome što vi sada radite, gospođo Grubješić – pripremala je teren da Srbija dobije datum, strpljivo i godinama. Nije joj bilo lako tada sarađivati sa Haškim tribunalom, nije bilo lako doći do sporazuma SSP, nije bilo lako doći do početka pregovora. Sve je to uradila DS koja je bila stožer prethodne Vlade, ali, nažalost, o tome se sada ne govori. Drugo što bih još rekao a što je vezano za ovaj amandman u kome se kaže –briše se, to je da ovakvi zakoni prosto ne treba da dolaze u skupštinsku proceduru. Mislim da je to nešto što gotovo da nije ni za jedan skupštinski odbor, a kamoli za sednicu Skupštine. Znači, ono što se dodatno zadužuju građani, ako znamo da je za godinu dana 40 hiljada ljudi ostalo bez posla a mi i dalje finansiramo javna preduzeća, nije u redu. Mi još uvek nemamo jasno definisan program za mikro, mala i srednja preduzeća. Šta će da urade te firme ako upadnu u dugove? Da li će dobiti sredstva iz budžeta kao što se to dešava sa javnim preduzećima? Hvala.
Iskorišćeno je pet minuta od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, ja se nadam da će predsedavajuća da bude tolerantna prema meni isto kao i prema drugima, kada je u pitanju koliko govorim o amandmanu. Jer, naprosto, neke stvari moramo da prokomentarišemo. Mislim da su u pravu neki ljudi koji govore da bi trebala da se napravi specifikacija, ne samo kada je došlo, koliko je dugova, nego i po čijem nalogu su određeni putevi ili određene usluge rađene. Ja zaista ne razumem da li je to rađeno pre dva, tri meseca, ili su neke stvari rađene i za vreme izborne kampanje i zaista ne znam u kojim naseljima, u kojim ulicama i na kontu kojeg kilometra, metra ili širine puta se radila kampanja i onda se dobijali određeni glasovi i ne znam čija je to kampanja finansirana? Da li je na taj način finansirana kampanja ove vlade? Zaista, ja sa nekim stvarima mogu da se ne složim, mogu da kažem da to nije dobro, ali mi moramo pravim imenom i prezimenom da nazovemo neke stvari. Mislim da to moramo svi narodni poslanici da prihvatimo. Neodgovorno je da mi ne realizujemo obaveze koje je bilo koja vlada preuzela, prema bilo kom subjektu. To je naša obaveza. Ali, isto tako, neodgovorno je da mi govorimo da ne trebamo mi da platimo dugove koje smo danas napravili, pa za četiri godine da kritikujemo nekoga ko plaća naše dugove za koje smo se mi zadužili. Ako smo se mi zadužili, onda barem da ostavimo to onima koji plaćaju naše dugove, da ćutimo i da ih pustimo da to plate, a ne – em neko plaća naše dugove, em ih mi kritikujemo što to plaćaju i govorimo da je to neodgovorno. Možda je odgovornije nešto drugo – da ne platimo ništa od naših dugova, ali onda je u pitanju Srbija, onda nije u pitanju jedna politička stranka, jedna politička partija i jedna vlada. Dakle, mi napokon moramo da počnemo dve stvari da radimo. Prvo, da shvatimo da svaka vlada koja je napravila obavezu, Srbija to mora da plati. Ali, odgovor na to ne treba da bude da je to loše, nego odgovor na to treba da bude – ko je te dugove napravio, koji su putevi, koje su usluge rađene, po čijem vrhovnom nalogu je to rađeno i ko snosi za to odgovornost? Kad budemo počeli na taj način da radimo, imaćemo jedan red i znaćemo o čemu se radi, jer, svaka stvar dobija svoje pravo ime i prezime. Ovako, ja sam iz vaših diskusija dobio utisak, pošto i mi kao mala Romska partija učestvujemo u ovoj koaliciji, da je Romska partija uradila kilometre puteva po romskim naseljima i da smo se sa tim kilometrima puteva fotografisali, dobili glasove za ta naselja i zahvaljujući tome sada učestvujemo u ovoj izbornoj koaliciji. Nešto se ne sećam da je to baš tako bilo, a oni koji se sećaju tih vremena, bilo bi dobro da ovde barem istinu govore. Hvala.
Iskorišćeno je tri minuta i 15 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Siniša Lazić, pa narodni poslanik Marijan Rističević.
Osvrnuo bih se na ovo izlaganje gospodina Šajna. Prvo, čisto reda radi, informacija da ova vlada egzistira tek godinu dana i da je priča o tome ko je napravio ove dugove i da li ih je napravio naprosto devastirana. Godinu dana su ta preduzeća u problemima i bila je obaveza ove vlade da se sa tim problemima suoči. Što se tiče finansiranja puteva u naseljenim mestima, svim opštinama i lokalnim samoupravama, nema nikakve razlike da li su to romska naselja ili neka druga naselja. Lokalne samouprave nekategorisane lokalne puteve održavaju iz svojih budžeta. Mogu vam reći da u Apatinu postoji romsko naselje koje je jedno od najvećih romskih naselja u Evropi koje nema nijednu neasfaltiranu ulicu i finansirano je uglavnom iz budžeta lokalnih samouprava. Ovde se raspravlja o amandmanima i o nameri da se milijardu i 400 miliona dinara iz budžeta Republike Srbije naknadnim nekim pokušajima, zakonskim elementima, uvrsti u budžet Republike Srbije, što je jedan neodgovoran odnos. Kada neko kaže da treba napraviti strukturu, u tom delu izlaganja se slažem sa vama. Upravo o tome sam i diskutovao – da se napravi struktura stvarnih potraživanja, šta stvarno jesu nadležnosti javnog preduzeća "Putevi Srbije", šta stvarno jesu obaveze Republike Srbije da finansira u održavanju a šta je to što nije finansirano i šta je to što je opteretilo ova preduzeća koja danas imaju 10 hiljada radnika koji ne dobijaju plate i čija je likvidnost ugrožena? Gospodine Šajn, godinu dana je Vlada na sceni i imate priliku da te greške ispravite, ali ne posle godinu dana nego ste to morali mnogo ranije da radite.
Minut i 50 sekundi je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja se slažem da je godinu dana poprilično dobar rok da se vrate stari dugovi. Jer, ipak smo razrešili da se radi o starim dugovima. Ono što zabrinjava i treba da zabrinjava i jedne i druge i treće, bez obzira da li je vlast, opozicija ili neko ko podržava opoziciju ili vlast, jeste pokušaj da se taj javni dug uveća. Dakle, pričalo se da je ta cifra šest milijardi i najverovatnije da su odgovarajući direktori putarskih firmi imali neki dogovor da prilikom izrade tih puteva uvećaju vrednost, pa se govorilo o šest milijardi. Kada su fakture došle, ipak se na našu sreću ispostavilo da je to 1,35 milijardi dinara. Slažem se sa prethodnim kolegom i da nije ovih 10 hiljada zaposlenih, ja nikada ne bih glasao da se ovaj dug pretvori u javni dug. Znači, ima 26 putarskih firmi, direktori su najverovatnije toliko bogati da njih ovaj dug neće pogoditi ukoliko ga mi ne proglasimo u javni dug, tako da oni imaju sasvim dovoljno i ja verujem da su se oni dobro istalili, tako da ukoliko ovo ne pretvorimo u javni dug, preti opasnost da ovih 10 hiljada radnika u 26 firmi, i tu se slažem sa kolegom, budu oštećeni za svoja lična primanja. Jer, najpre što poslodavci rade jeste da ne isplaćuju radnicima lične dohotke. Samo iz tog razloga ću glasati za zakon da se ovo prizna za javni dug. U suprotnom, uopšte ne bih glasao. Najviše bih voleo da direktori putarskih firmi i direktori javnih preduzeća koji su vladali od 2000. godine naovamo pa i ranije, da se prekontroliše njihovo imovinsko stanje, zajedno sa direktorima putarskih firmi i da se jednostavno od njihove imovina, a ona je poprilična, naplate sva ona potraživanja koja mi sad moramo da proglasimo u javni dug. Ja bih najviše voleo da to naplatimo od takvih koji su se i te kako okorišćavali u prethodnom periodu od debljine asfalta, naziđivanja cena, itd. Postojali su razni modeli da se na određeni način pljačka budžet Republike Srbije. Voleo bih da oni koji su privatno imali koristi od toga, da se od njih nadoknadi, ali, mislim da bi to trebalo da radi neki drugi organ i da za to nikada nije kasno, da se iz te sume novca nadoknadi ovo što mi sada moramo da priznamo kao javni dug, da ne bi 26 firmi koje održavaju puteve ušlo u bulu. To je jedini razlog zašto ja neću glasati za ovaj amandman i zašto ću podržati zakon. Inače se slažem sa većinom kolega da tu nešto nije u redu.
Iskorišćeno je dva minuta i četrdeset sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Evo, razvila se diskusija i to zapravo pokazuje gde je koren naših problema. Uvek počne ta besmislena rasprava ko je napravio dug, a dug zapravo izvire iz modela kojim se upravlja i izgradnjom i održavanjem puteva. Po hiljaditi put vam kažemo da nećete nikada naći dovoljno apsolutno čistih i poštenih koji neće smanjivati debljinu asfalta ili debljinu šljunka sve dok se u tom poslu troši javni novac i koriste javna ovlašćenja zbog toga što će to uvek biti Alajbegova slama i uvek će se, gospodine Šajn, to koristiti za izbornu kampanju. Zbog toga je privatna privreda i kapitalizam bolji od ove vaše socijalno odgovorne države koja stalno pokušava da bude neimar i dunđer. "Tko je jamio, jamio je", to su rekli u Hrvatskoj pre 20 godina kad se kralo ili uzimalo na debljinu šljunka. Uvek je tako kad je država glavni preduzimač u zemlji. Zato je problem kada kažete - pa ne, ali naša šansa je infrastruktura i izgradnja ovoga ili onoga. Nikada neće biti zbog toga što će se uvek završavati novim dugom. Gospođo Grubješić, razumem sva ograničenja zbog kojih danas ne možete da govorite, ali sada već imamo ozbiljan problem. Gospodin Rističević kaže da je bio utvrđen dug od pet ili šest milijardi. Sva sreća, u međuvremenu su stigle fakture, pa je 1.350.000.000. Gospodin Dinkić je ovde rekao nešto drugo. Da li je plaćen taj dug od pet milijardi i nešto? Da li je plaćen ili nije plaćen? Dakle, ne radi ni o kakvom sređivanju stanja i dolaska do realnog iznosa, u odnosu na neke fakture koje su bile naduvane pre toga, nego su izmireni dugovi po tim starim fakturama ili po tada prezentovanim potraživanjima, a ovo je novi dug. Zato je to toliki problem. Da li je i koliko u poslednjih godinu dana izmireno dugova "Puteva Srbije" prema putarskim preduzećima pre ovog zakona? Da li je to nula ili neki drugi iznos? Mislim da je iznos malo veći i da iznosi nekoliko desetina miliona evra. Naravno da se slažem da je deo novca "Puteva Srbije" otišao u predizbornim kampanjama, to nije sporno, kao što su zanastanak duga PDV od 200 miliona evra odgovorni, makar za onaj deo duga koji je nastao u poslednjih godinu dana, SNS, SPS, URS, a za 200 miliona koji su nastali do jeseni 2012. godine su krivi DS, SPS i URS. Izvinjavam se što ne pominjem manje partnere. Oni su zaštićeni u rekonstrukciji, pa je u redu da budu zaštićeni i u skupštinskoj raspravi. Nemojte nas da petljate u to. Mi nemamo nikakve veze. Rekli smo 2011. godine – zavedite red u "Puteve Srbije". Naravno da se i meni okreće stomak kada čujem kako je Drobnjak sada postao problematičan, a pre godinu i po dana nije bio problematičan. Bio je problematičan i tada, ali prestanite više s timprebacivanjem tereta s jednih na druge. Gospodine Šajn, niko ovde ne kritikuje one koji će platiti ovaj dug pošto ni vi ni ja nismo neko ko će platiti ovaj dug. Platiće ga poreski obveznici ili platićemo ga u meri u kojoj doprinosimo svake godine budžetu Srbije. Ne vraćate vi ovaj dug. Vraćaju ga poreski obveznici. Nije Republika Srbija napravila ovaj dug, nego je napravila kompanija, privrednog društvo koje se zove "Putevi Srbije", koje nije država, izvinite, molim vas. U tom preduzeću direktor ima mnogo veću platu od vas, recimo, gospodine Šajn. Znači, on je država za sebe. Ne važe za njega ograničenja koja važe za druge u ovoj zemlji, za one koji su rešili da uđu u politiku, pa da rizikuju, da budu izlagani napadima. Beli medvedi na čelu javnih preduzeća su izuzeti od toga, gospodine Šajn, ali političkom odlukom su izuzeti. Zato je u ovoj zemlji moguće da postoji krol u programu RTS koji kaže da će direktor "Srbijagasa" i naš kolega Bajatović danas posetiti podzemno skladište Banatski Dvor. Ima li u svetu neka zemlja u kojoj se na televiziji objavljuje da direktor preduzeća obilazi svoj pogon? To nigde ne postoji. To je milijarda evra.
Iskorišćeno je pet minuta od vremena ovlašćenog predstavnika. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz, pa narodni poslanik Srđan Šajn, pa narodni poslanik Vučeta Tošković. Izvolite.
Podržavanjem ovog amandmana podržavam i svu argumentaciju koju su poštovane kolege iznele u prilogu usvajanja ovog amandmana. Naime, odnos prema trošenju na neki način, uslovno rečeno, i u ovoj oblasti javnih finansija pokazuje i sistem u kome se posluje i svu ozbiljnost postojećeg sistema. Da je uz ovaj predlog zakona stiglo sve ono što treba da stigne i sve o čemu sve kolege pričaju, pa i ja, struktura dugova, vreme nastanka dugova, krivica za nastanak dugova, da imamo jasan pregled zbog čega nešto što je već plaćeno, ne samo kroz putarinu, već i kroz druga davanja koja građani svakodnevno, pa i ja, daju javnom preduzeću "Puteva Srbije", onda i uz čvrste garancije da će se sistem u najskorijem vremenu promeniti, da će neko odgovarati za nastanak ovog duga, mi bismo tada mogli da podržimo ovaj zakon, ali ovako ne možemo. S druge strane, uz jako lošu infrastrukturu, odnosno stanje naših puteva, uz putarine koje su najskuplje u regionu, uz putarinu od 7,5 evra na relaciji Niš- Beograd, što je prosečna cena vinjete za sedam, deset ili petnaest dana u okruženju, postavlja se jedno suštinsko pitanje – kako je moguće da sa takvim prihodima postoji toliki manjak? Kako je moguće da iz godine u godinuse na sličan način ne rešava, nego odlaže problem i ne zavodi jedan ozbiljan sistem? Zbog toga je mišljenje naše poslaničke grupe tek kada se postavi ozbiljan sistem i, bez obzira na onih 10.000 radnika koji će sa ovim zakonom faktički spasiti svoja radna mesta, uz argumentaciju za i protiv, mi zaista ovako jedan organizovani haos, jedan opšti javašluk, jednu totalnu neodgovornost i nekažnjivost za ovakav odnos prema ovim sredstvima, mi ovako nešto zaista ne možemo podržati.
Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, slažem se sa kolegom vezano za Apatin, međutim bolje bi bilo da govori o Monoštoru, pošto dolazi iz opštine Sombor. U Apatinu gradonačelnik nije isti kao gradonačelnik u Somboru, pa dok je gradonačelnik Apatina zaista izdvajao sredstva iz lokalne samouprave i gradio taj put. Bio sam tamo, ne znam da li ste i vi bili, ali sam isto tako bio i u Monoštoru, gde je jedno udruženje za vreme izbora za jedan mali put ili, bolje da kažem malu stazu, rekao - to smo mi uradili. Vi najbolje znate za koju političku partiju je predsednik tog udruženja radio kampanju. Kada smo mi došli da razgovaramo sa njima, kažu građani – znate oni nama daju, oni nama pomažu, oni nama grade Monoštor. Ko sada to plaća? Najbolje bi bilo da oni koji su bili tamo i govorili – mi gradimo, mi radimo, mi poštujemo vas, da pokupe sada pa da plate to. Umesto toga, mora da plati neko drugi. Slažem se sa kolegom iz LDP, ako gledamo pravno teoriju, onda kažemo država to je skupština, jer građani prenose svoj suverenitet putem izbora na Skupštinu Srbije, međutim moram da se složim i sa nečim drugim, da država danas u Srbiji je urušena zahvaljujući tome što se dugo, dugo vremena urušavala. Moram da ponovim ono što sam ponavljao onda kada smo govorili o onom amandmanu da mi imamo situaciju da, recimo, imate u državnoj upravi, koja treba da opslužuje nekoga ko predstavlja državu, da imate ljude koji ne znaju to da rade.Pitam se da li mi možemo da koristimo klasične definicije države u našoj državi koju smo svi zajedno urušili? Još jednom govorim, možda je odgovornost male partije kojoj ja pripadam i poslaničke grupe ove u narednih 10 godina ne toliko velika kao ostalih, ali mi smo svi učestvovali u tome da se uruši država. Mi moramo jednom svi zajedno da postanemo odgovorni prema toj državi da izgradimo državu, da država počne da funkcioniše i da prekinemo više. U tom smislu sam ja govorio. Očigledno se nismo dobro razumeli. Da jasno kažemo građanima – ovaj put vam gradi država Srbija, jer je on deo javnog duga. To nije niko doneo, ni od svoje kuće, ni od svojih roditelja i ne trebate zbog toga za nekoga da glasate, jer jednostavno uzeo je vaše da bim dao polovinu od toga, a onu drugu polovinu morate da plaćate kako znate i umete. Možda se nismo dobro razumeli, ali sam sada pokušao replikom, pošto sam dva puta pomenut, samo da kažem. Dakle, mi moramo ozbiljno da promenimo svoj odnos prema tim građanima jer oni plaćaju, a svi mi jesmo i građani i moramo da promenimo svoj odnos prema toj državi, upravo o kojoj govori kolega iz LDP. Mi možemo u teoriji da pričamo šta god hoćemo. Međutim, u praksi imamo državu kakva jeste. U praksi imamo situaciju da to javno preduzeće jeste država, u praksi imamo da agencije jesu država, u praksi imamo da Vlada jeste država, u praksi imamo da smo 10 godina to radili. Prema tome, svaka teorijska rasprava o nekim drugim državama ne može da se primeni ovde. Da li se puno učinilo za poslednjih godinu dana u izgradnji države? Tvrdim da jeste. Da li smo zadovoljni? Ja lično nisam zadovoljan sa time? Mislim da u nekim stvarima treba i dalje da se menja situacija, ali mi smo jednostavno uradili veliku stvar što smo stvorili uslove da zaista krenemo polako u izgradnju jedne pravne države u kojoj će jednostrano da bude, ono o čemu je govorio kolega iz LDP, da se zna šta je javno preduzeće, da se zna šta je Vlada, da se zna šta je Skupština Srbije. Međutim, mi živimo u situaciji kada građani još uvek misle da je to ono što je bilo ranije i još uvek se obraćaju ne državi, ne Skupštini, nego obraćaju se svemu i svačemu, misleći da je to Srbija u kojoj treba da žive. U tom smislu govorim da je ovo prilika da kroz ovaj amandman ne branimo praktično stare navike, nego da kažemo šta je crno, da kažemo šta je belo i da kažemo šta je to kakvu državu mi hoćemo i kakva država zaista može da bude deo EU. Sve ostalo mislim da jeste demagogija i da nam to više ne treba. Hvala.
Četiri minuta i 50 sekundi je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković, pa narodni poslanik Siniša Lazić, posle njega narodni poslanik Marjan Rističević.
Poštovana predsedavajuća, poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da je napad na ovaj amandman od strane opozicije, a svi znamo da ova vlast nije zadužila ni pola dinara, kada su u pitanju "Putevi Srbije" i izgradnja puteva i ni u kom slučaju nisu oni krivi za ovakav Predlog zakona koji će da ove dugove pretvori u javne dugove. Radeći negde 22 godine u putarskoj firmi u Novom Sadu, od kada znam da radim u toj putarskoj firmi, uvek je bio investitor neblagonameran, kada je u pitanju izvršavanje svojih zadataka, tako da to nije nikakva novina. Problem je posle u ljudima. Kako da taj program koji donese republika ili pokrajine, ili lokalna samouprava, da obezbedi sredstva i da na nikakav drugi način ta sredstva ne potroši sem tamo gde su namenska? Sada se postavlja pitanja u ovom kratkom periodu od nekih 10 godina, kako su se ta sredstva trošila namenski ili nenamenski? Onda se opet postavlja pitanje kako neko kritikuje, a znamo da su tu monopolisti. Ne mogu da shvatim tu kritiku jer oni su dužni narodu nešto. Dakle ova vlast nije napravila nikakve troškove. Možete da govorite o sledećoj godini kada se napravi za tekuću godinu plan i program u putarskj privredi, da li će se ta sredstva odlivati. Pretpostavimo da neće biti izbora, što nije nemoguće, ali pošto smo mi na vlasti pa ta sredstva neće ići za kampanju predizbornu, nego će ići u "Puteve Srbije" gde ćemo izgraditi puteve onako kako je to programom predviđeno. Srbija zna da ova vlast nije zadužila "Puteve Srbije" ni jedan dinar, nego je to bilo u prethodnom periodu. Ko je kriv to će nadležni organi da utvrde. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Siniša Lazić.
Zahvaljujem se. Pre svega javio sam se na diskusiju gospodina Šajna, ali odlično je i ovo gospodina Vučete Toškovića što je ovde izrekao, pošto smatram da je on potpuno kompetentan da diskutuje o putnoj privredi, pošto je dobar deo svog radnog veka proveo u putnoj privredi, a i u lokalnoj putnoj privredi od 2003. do 2008. godine. Tako da mislim da je potpuno kompetentan i da apsolutno zna kako se finansira lokalna putna mreža a kako se finansiraju putevi prvog i drugo reda u državi Srbiji. Tako da mislim da on to jako dobro zna, čak bolje nego ja i siguran sam da oko toga nema nikakve dileme. Gospodine Šajn vama preporučujem, pošto sam siguran da gospodin Tošković to dobro zna, da ovo o čemu ste vi pričali oko finansiranja puteva u Apatinu, Bačkom Monoštoru i u Bogojevu, u Sonti i u Svilojevu i u naseljima gde god postoje romske zajednice, to se pre svega nalazi u nadležnostima lokalnih samouprava i tvrdim da postoji jedan odgovoran odnos prema svakom delu da se infrastruktura dovede do jednog urbanizovanog i pristojnog nivoa bez obzira d ali se radi o romskoj zajednici, da li se radi o pripadnicima neke druge nacionalne zajednice. Mislim da tu nema nikakvih razlika i nema potrebe da postavljate pitanje za Bački Monoštor ili za Apatin. Poslanik sam iz Sombora i Zapadno Bačkog okruga i sigurno imam potpuno pravo i legitimitet da pričam u ime ljudi koji žive na tom prostoru, da li se to vama sviđalo ili ne. Vi nemate eksplicitno pravo da zastupate nacionalne interese romske zajednice u Republici Srbiji kao niko što nema pravo da zastupa ni jednu nacionalnu zajednicu po tome što se on svrstao u neku političku stranku. Obaveza svih poslanika ovde je da zastupaju interese građana ove zemlje. Molim vas da i vi ne zloupotrebljavate ovo na takav način da kažete da su stanovnici u Bačkom Monoštoru eventualno zloupotrebljeni. Jel onda ja treba da pitam gospođu Grubješić kada će završiti put između Bačkog Monoštora i Kupusine koji je gospođa Kalanović obećala pre dve godine. Predata je projektna dokumentacija i delom se naslanja na romsku zajednicu koja živi u Bačkom Monoštoru? Zatim pitanje da li se grad Sombor zadužio za 85,90 miliona za tu investiciju, a gospođa Kalanović je slagala pre dve godine da će se to raditi i treći put je ove godine odbijen taj konkurs. To su stvari ako želite da pričamo o tome. Ovo je zakon države Republike Srbije. Radi se o putevima prvog i drugog reda i ono što jeste nadležnost nacionalnog nivoa. Nemojte da mešate lokalne i nekategorisane puteve i da li je dug od milijardu i 400 miliona samo po osnovu održavanja puteva prvog i drugog reda ili je taj put nastao po osnovu održavanja onih puteva za koje država nije bila odgovorna. Na to sam ukazivao i o tome pričam. Da li su ljudi u putnoj privredi bili zloupotrebljeni jer im je neko dao politički nalog da rade neke druge putne pravce, a da pri tome nisu imali u zakonu utemeljeno. O tome govorim. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, moja mala Narodna seljačka stranka sigurno u kampanji nije radila ono o čemu su kolege raspravljale. Dakle, nemam nikakv politički interes po ovoj temi, osim da tim putarima moramo da platimo. Dug prema putarima na dan 15. maj je 8,7 milijardi i to se može lako potražiti u podacima. Mnoge od tih firmi su založile imovinu, mašine, ručnu hipoteku, objekte itd. Mnoge od tih firmi vise zahvaljujući tome što im ne duguje samo država. Država im duguje sve ukupno oko 2,7 milijardi. Molim kolege da ne zaborave i druge dugove. Beograd duguje dve milijarde putarima. Lokalne samouprave 1,9 milijardi, Fond za kapitalna ulaganju jednu milijardu, bez ikakve želje da delim dugove na podobne i nepodobne dužnike i na prijateljske i na neprijateljske dugove. Dugovi su dugovi. Ti putari imaju određene probleme. Jedini razlog zbog čega glasam protiv ovog amandmana i zašto glasamo za zakon da se putarima plati je sledeći, da se te firme na određeni način odblokiraju, da im se odblokiraju sredstva, jer ima gde su banke zaplenile mašine itd, i te putarske firme ne mogu da rade. Prema tome, kada ne mogu da rade i radnici ne mogu da primaju platu, 26 puta putarskih firmi očekuje da kroz ovaj javni dug regulišemo dug prema njima. Dakle, to što su imali direktori između sebe, to osuđujem, to što je bilo u kampanji, bez obzira koja stranka radila, to osuđujem, ali mi jednostavno kao ozbiljna država moramo da platimo one dugove koje je država, ma ko bio na vlasti, ostavila iza sebe neka bivša Vlada, a ja se nadam da ova Vlada neće učiniti ono što je uradila prethodna, da neće ostaviti iste takve dugove da neka sledeća Skupština mora neke dugove da pretvara u javne dugove. Rekao sam šta bih ja najviše voleo, da te sve direktore koji imaju pohvatamo, oduzmemo njihovu imovinu, platimo radnicima plate i putarima dugove. Nažalost, to u ovom trenutku izgleda nije izvodljivo. Ne delim dugove ni na beogradske, ni na lokalne, ni na Fond za kapitalna ulaganja, ni za "Puteve Srbije". Ja mislim da svih tih 8,7 milijardi na dan 15. maj mi treba njima da platimo na ovaj ili onaj način, da odgovarajuća Skupština i organi nađu način da to reguliše država i lokalne samouprave, pokrajina, Beograd, da bi oni mogli početi da rade, da ne rade na našim putevima samo stranci. Ukoliko su oni založili svoju imovinu, ukoliko su blokirani, ukoliko ne mogu da rade, ukoliko mi njima ne platimo, od tog posla nema ništa, ti radnici ne primaju plate. To je motiv zbog čega prihvatam da ovo bude javni dug, a naravno da bih želeo da sve skupštine, lokalne, beogradska, pokrajinska urade to i regulišu svoje dugove prema putarima, barem prema ostatku ove niskogradnje koja još uvek postoji u Srbiji. Sve velike poslove u proteklom periodu su uzele neke strane firme. Naši su obično podizvođači, tako da nam je niskogradnja na veoma niskim granama. Iz tih razloga apelujem na vas da ovo ipak platimo, s obzirom da niko više taj dug ne spori, a da svaka organizacija, lokalna samouprava, Beograd, pokrajina, na svoj način pokuša da ovim putarima plate ono što su oni, njihovi radnici uglavnom na veoma visokim temperaturama na vrelom asfaltu zaradili. Mislim da bi to bilo pošteno od nas. Slažem se sa svima vama, ubuduće treba voditi računa da država ne dolazi u ovakav položaj da mora da plaća nešto što je u prethodnom periodu neko olako zadužio. Mislim da sadašnja Vlada ne sme da se ponaša na način na koji se ponašala neka koju smo zatekli i neke prethodne. Hvala.
Iskorišćeno je četiri minuta od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Sada sam zbunjen posle onoga o čemu je govorio gospodin Tošković i ovoga o čemu je govorio gospodin Rističević. Gospodin Tošković je rekao da ova Vlada nije napravila od 27. jula prošle godine nijedan dinar duga "Puteva Srbije". Međutim, ministar Dinkić kaže da su u decembru ti dugovi bili oko pet milijardi, da su plaćeni, u međuvremenu, još milijarda i 350 miliona dinara koje tražite sada. Gospodine Rističević kaže da su dugovi na neki datum u maju bili osam milijardi, iz čega zaključujem da je makar nekoliko milijardi novog duga, gospodine Toškoviću, nastalo u međuvremenu. Samo vas molim da se u okvirima vaše vladajuće koalicije, kad Vlada već ne želi da ovde pošalje ministra koji može da odgovara na ova konkretna pitanja, dogovorite šta je trenutno stanje. Druga stvar, nije tačno, gospodine Toškoviću, da nema novih dugova. Ako "Putevi Srbije" pri sadašnjem nivou prihoda koje imaju nisu mogli da izmiruju obaveze, kako će ih izmirivati sada kada imaju još i obavezu da plaćaju PDV. To je između 23 i 25 milijardi dinara, gospodine Toškoviću, godišnje. Biće nešto manje kada se u potpunosti primeni metodologija Zakona o PDV. Oni će imati novi manjak. Već sada ga imaju. Pre nekoliko dana, kad ste usvojili rebalans budžeta, dali ste im još šest milijardi i 200 miliona dinara. Sada im dajete još milijardu i 350 miliona. Krajem prošle, početkom ove godine ste im dali oko pet milijardi. Ubraće u ovoj godini oko 15 milijardi dinara, 120 miliona evra, recimo, od putarina. Dobiće još nekoliko milijardi. To je onih 10% od akciza i dobiće 6,2 milijarde dinara direktne dotacije iz budžeta i imaće ogroman manjak. To je problem. Zbog toga ne mogu da poverujem da će ovo biti poslednje preuzimanje duga. Neće biti. Ovo je na dan 1. aprila. Svi ti ugovori su i dalje isti. Nije zima, doći će zima ponovo tokom ove kalendarske, fiskalne godine, ponovo će nastati isti dug. O tome se radi. Zbog toga ovo nije nikakvo rešenje. Da li su promenjeni ugovori u međuvremenu ili su i dalje ugovori iz 1992. godine? Pustite kampanju. Dođe, prođe, naravno da je strašno to što se radi u kampanjama, ali nije to suštinski problem. Ovako kako su organizovani "Putevi Srbije", oni generišu dugove non-stop. Oni koji zaključuju ugovore, odnosno anekse, sa njima znaju da neće imati da im plate. Nadaju da će se desiti na kraju ovako da se preuzme dug i da se plati. Tako je postavljen ceo sistem, nije zadnjih godinu dana, zadnjih najmanje 20 godina. Pitanje je šta je bilo i pre toga i koliko je to zaista bilo efikasno, ali se nekako drugačije doživljavalo, sve je zajednička kasa. Moje ključno pitanje, ako je već tako, šta će nam onda JP "Putevi Srbije", ako mi iz budžeta dajemo, pazite, ustupili smo im prikupljanje neke vrste javnog prihoda ili takse za korišćenje puteva, putarina 15 milijardi, dajemo im deo i za akcize, dajemo im direktnu dotaciju i preuzimamo im dug. Onda nam ne trebaju "Putevi Srbije". Onda može država direktno da ugovara poslove i direktno da plaća. Biće i kasnije, jeftinije, uštedeće se za one koji su tamo zaposleni, za kabinet direktora koji je ogroman. To nam je onda jeftinije. Ne treba nam onda JP "Putevi Srbije" i ne dam ni dinar "Putevima Srbije" dok ne ispune svoju elementarnu zakonsku obavezu. Dobijaju direktnu budžetsku subvenciju. Po amandmanu LDP na Zakon o javnim preduzećima dužni su da Vladi dostave i da objave na svom sajtu plan unutrašnjeg restrukturiranja, odnosno plan kako će potrošiti novac za subvencije i šta će učiniti da im sledeće godine ne treba subvencija. Da li su uradili to, gospođo Grubješić? Nisu. "Putevi Srbije" i dalje imaju upravni odbor, iako on ne postoji po zakonu već šest meseci. Zato nema ni dinara za "Puteve Srbije".
Iskorišćeno je vreme ovlašćenog predstavnika i jedan minut od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Govoriću kao ovlašćeni predstavnik. Poštovana predsedavajuća, uvažena gospođo potpredsednice Vlade, i do mene je došlo to da je ministar Mrkonjić bio ljut na vas što niste replicirali poslanicima koji su kritički govorili o ovom predlogu zakona. Mene je to zaintrigiralo. Očekivao sam da ministar Mrkonjić dođe danas u ovu salu i da pokuša da nam da odgovore na pitanja. Vi očigledno ne želite da se uključite u ovu raspravu, verovatno zato što niste vični da o ovoj temi raspravljate, zato što niste ti koji rade sa putarima i koji može da nam da ijedan odgovor na pitanja koja smo postavili u raspravi u načelu. Građanima Srbije koji će po drugi put platiti dugove putarskih firmi, podsećam da prvi put plaćaju kroz registraciju kola, akciza na gorivo, sve ostale poreze koji idu u budžet i u kasu Srbije, iz kojih se izdvajaju ove subvencije o kojima je bilo reči. Ponovo ćemo platiti to. Drugi put plaćamo dugove jednog javnog preduzeća. To je stvar na koju Vlada mora da nam odgovori. Vi ste tu ispred Vlade i vi ste dužni da nam odgovorite zašto je to tako. Zašto ne postoji niko ko je odgovoran zašto "Putevi Srbije" probijaju planove koje prave ili imaju loše planove, pa loše planiraju? I jedno i drugo je realno, i da probijaju planove i da loše planiraju. Nas ništa ne iznenađuje. Zašto dolazimo neprestano u situaciju da su svi odgovorni i građani neprestano plaćaju troškove neodgovornih direktora i neodgovornih ljudi koji upravljaju tim ministarstvima? Meni je gospodin Mrkonjić neizmerno simpatičan, pa sam zaključio da ćemo ovde da raspravimo ko sa ministrom Dinkićem možda kroz stihove o ovoj temi, možda ne rok muzike, nego neke druge muzike, ali svakako kroz stihove. Onda bi došli do toga na koji način se troše pare, jer na ovaj način nigde nećemo stići i ne bih se složio sa gospodinom Đurićem da treba neki da budu izuzeti, zato što nisu predmet rekonstrukcije, da treba da budu izuzeti od odgovornosti. Ne. Zna se ko je napravio dugove i zna se da je predsednik Tadić bio predsednik Saveta za infrastrukturu od 2008. godine i da je išao, sekao vrpce po celoj Srbiji. Ne može on da ne bude odgovoran za dug koji je sada nastao. Ne može ni penzionerska stranka da bude neodgovorna. Oni možda nisu direktno pravili dug u "Putevima Srbije", ali su pravili rupu u nekim drugim preduzećima kojima upravljaju. To je njihova odgovornost i svih onih koji su to radili. Ovo je dug koji je nastao ranije i mi sada treba da ga saniranomo. To nije sporno, pre svega zbog tih ljudi koji čekaju da se ovo reši, da bi bile isplaćene zarade. Da li je to tih 26 preduzeća koje pominje gospodin Rističević? Možda jeste. Ali vi nam opet niste dali ono što smo tražili - za koje firme, za koji dug plaćamo mi ovih 1,3 milijardi? Mi smo tražili samo specifikaciju, ništa drugo. Znači, kad je ugovoren posao, zašto nije plaćen, da li je završen? Mi to nemamo. Vi tražite ovde, od poslanika, da dignu ruke za nešto što ne znamo šta je, za 1.300.000 duga putarski firmama. Zakon od osam članova. Niste nam rekli, pod jedan, 120 miliona dinara firmi toj i toj, za poslove tu i tu, tako i tako. Da znamo kome će ići. Ne, ni ovde u sumi i opet će neko drugi da raspoređuje te pare. Možda te pare, na kraju, opet ne dođu do onih kojima su namenjene, o kojima se ovde govori. Model, koji vi primenjujete ovde, gde se neprestano prebacuju dugovi na budžet javnih preduzeća, je potpuno neprihvatljiv. Oko zdravstvenih ustanova - krajem prošle godine smo preuzeli dug zdravstvenih ustanova za lekove, za dugovanje za lekove koji je bio devet milijardi, 13 milijardi. Sada ste došli da se taj zakon izmeni zato što je taj dug manji. Zašto je manji? Zato što onda, mi smo vas i tada upozoravali, niste dali specifikaciju svih dugovanja - kome se duguje, po kom osnovu, koliko se duguje i koliko je plaćeno? Ne, nego ste đuture, onako napravili cifru odoka od 13 milijardi i došli ovde u Skupštinu. Sada dolazite da menjamo taj zakon. Sve se radi odoka. Ne možete vi da kažete, vi ste tu ispred Vlade i dužni ste da nam odgovorite. Ne možemo mi da ostavimo Skupštinu i građane bez odgovora, to je osnovna stvar. Drugo, ili treće, na šta liči da, juče smo čuli izjavu gospodina Mrkonjića, koji kaže na Varadinskom mostu koji se finansira delimično iz Republike, delimično Grad Novi Sad i delimično pokrajinska Vlada, taj posao su dobili da rade italijanska i španska firma. Oni su nosioci posla i dobili su to da rade. On kaže – srećni smo zato što "Mostogradnja" gradi ovaj most. Znači, "Mostogradnja" je dobila posao da gradi most, a nosioci i podizvođač su italijanskoj i španskoj firmi "Mostogradnji". Sigurno neće dunđeri iz Španije da dođu i da grade naš most. Sigurno neće iz Barselone da dođu oni da čukaju i da vare most, nego će to da rade naši ljudi. Postavljam pitanje – zašto će profit da ode u Španiju i Italiju, a naši će opet ostati da rade za minimalne zarade? Prosečne zarade u putarskim firmama su između 20.000 i 30.000. Oni rade na 40 stepeni i pod teškim uslovima. To je isto pitanje na koje očekujemo odgovor. Baš me zanima, proći ćemo i idemo u Novi Sad u subotu, pa ćemo da prođemo i da vidimo koliko Španaca i Italijana zida taj most? Baš ću da idem, povešću prevodioca za španski i italijanski, da proverimo koliko Španaca i Italijana zida taj most. Da li ih ima dvoje, troje? U toku je i "Egzit", tako da će biti puno Španaca i Italijana, ali ne na mostu nego na "Egzitu". To su stvari o kojima smo očekivali da ćemo dobiti neki odgovor. Nažalost, odgovora nema. Nema ni onih koji su najodgovorniji. Stvarno očekujem, evo i DS je sada opozicija, da kaže – da, jedan deo odgovornosti je i naš. U čemu je problem? Očekujem da oni podrže ovaj zakon, jer se time pokrivaju dugovi koji su nastali u njihovo vreme, da obeštete te ljude koji rade u najtežim uslovima, u putarskim firmama, po vrelom vremenu i da bar oni dobiju neku zaradu. Najmanje su odgovorni oni koji su od skora na vlasti. Princip po kome se preuzimaju dugovi je nešto što je manir i on je ostao isti, da i dalje ne znamo koji se model finansiranja primenjuje, da li će finansiranje putne privrede biti po evropskom modelu, ili po afričkom modelu? Da li će standardi u izgradnji puteva biti evropski, ili će nam standardi biti, ne znam kakvi su putevi u Africi, nisam se vozio Afrikom, ali da li će nam biti kao i do sada? Da li će nam standardi biti takvi da se uvek stavi manje šljunka, manje rizle, manje asfalta i da naš put propadne? Konačno, da li će neko moći da nam odgovori, koliko je od 2008. godine do sada kilometara autoputa na Koridoru 10, Koridoru 11 i svim ostalim koridorima napravljeno? Niko nema tačan odgovor. Kreće se od 36 kilometara do 360 kilometara. Niko nam nije dao tačan odgovor koliko je kilometara autoputa? Svake godine se zadužujemo i izdvajamo sredstva. Pri tome, Republika Srpska, sa 1.200.000 stanovnika, je napravila autoput, i to kakav autoput, i to kakve tunele, i u mnogo većoj kilometraži nego što smo mi napravili od 2008. godine. To su pitanja na koja očekujemo odgovore. Mislim da bi bilo jako ružno prema građanima Srbije i prema poslanicima da do kraja rasprave ne dobijemo ni jedan odgovor na pitanja koja postavljamo danima ovde u Skupštini. Hvala.
Iskorišćeno je devet minuta i 10 sekundi od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. U elektronskom sistemu su prijavljeni narodni poslanici: Janko Veselinović, Vučeta Tošković, Siniša Lazić, Marijan Rističević i Srđan Šajn. S obzirom da narodni poslanik Branislav Kovačević želi da govori o povredi Poslovnika, listu ću obrisati i zamoliću vas da se javite po ovom redosledu. Molim vas, prijavite se da biste dobili reč. Reč ima narodni poslanik Borislav Kovačević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, uz sve uvažavanje, već sat i po prijavljujem članove 106. i 104. Već sat i po vodite ovu sednicu i raspravu potpuno pasivno, neangažovano, a to znači, gospodine Đuriću, upravo to da smo raspravu u načelu završili pre neki dan. Čitav sat i po, od toga bar tri četvrtine, vodimo raspravu u načelu. Čak i uz ove amandmane pominjemo zdravstvo i sve živo. Osim toga, bez obzira na trošenje vremena svoje grupe, ili ovlašćenog predstavnika, ima i onih koji to nisu trošili a redovno se replike ne završavaju u poslovničkom vremenu, nego mnogo duže i ne opominjete, ne puštate. Dajte da se stvarno vratimo na amandmane i da raspravljamo o amandmanima. Ostavimo ponavljanja načelne rasprave, a to je, pre svega, vaša stvar da o tome vodite računa. Dakle, kontinuirano ste kršili ovaj Poslovnik po mom mišljenju. Dajte da to malo svedemo na pravu meru.
Narodni poslaniče, nema povrede ni člana 104. ni člana 106. Amandman koji je u pretresu glasi – briše se. Zakon koji je u pretresu je pretvaranje u javni dug dugovanja JP "Putevi Srbije". Ako hoćemo da govorimo, kako se to kaže, u užem smislu, onda za dve vlade, a ako hoćete u širem smislu, za ukupno 10 vlada koje je Srbija birala od 1990. godine do danas, dakle, u pokušaju da omogućim red na sednici, da omogućim svim narodnim poslanicima da kažu šta imaju o ovom predlogu zakona, na amandman "briše se" imam sledeći izbor - ili da nikom ne dozvolim da kaže išta osim "podržavam amandman briše se", "ne podržavam amandman briše se", ili da podrazumevajući kakav predlog zakona je u proceduri, dozvolim svim poslanicima i digresije. Da je bilo koji poslanik "preterao", izvinjavam se što upotrebljavam tu reč, ja bih ga upozorila da suviše udaljio od teme. Nije data ni jedna replika, niti će biti ako se rasprava nastavi u ovom duhu kako je to do sada bilo. Dakle, vodim računa o redu na sednici znajući kakav je amandman i kakav je Predlog zakona u pretresu. Da li želite da se Narodna skupština izjasni o povredi Poslovnika? (Ne) Zahvaljujem se i molim da se podsetimo da ću ponovo obrisati elektronsku listu. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Molim da se prijavi. Posle njega reč će imati narodni poslanik Vučeta Tošković. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvažena potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, primedba, koja nije samo moja već i ostalih poslanika, jeste da mi ovde za ovlašćenog predstavnika imamo potpredsednicu Vlade koja nema baš nekih previše dodirnih tačaka sa "Putevima Srbije",sa dugovima "Puteva Srbije" i da mi u poslednje vreme ovde imamo na neki način dežurnog ministra za tu nedelju, slično kao u vojsci - dežurnog oficira i to bi izgledalo lepo da je to uređena i dobra vojska. Međutim, meni se ovde čini da se radi o vojsci koja je na neki način prilično dezorjentisana i niti znaju vojnici, niti oficiri šta im je činiti. U takvoj situaciji teško je uputiti pitanja i dati konstruktivne predloge vezano za ove zakone koji su na dnevnom redu, a veoma su bitni i u pravu je bila predsedavajuća Gordana Čomić kada je rekla da je ovo amandman koji daje vrlo široke mogućnosti za njegovu interpretaciju jer se praktično njime, njegovim brisanjem stvara mogućnost da se država ne zaduži za 1.346.775.310 dinara, odnosno da ne preuzme dug "Puteva Srbije" ili da država preuzme taj dug i da praktično gurne ruku u džep svim građanima Srbije, što nije prvi put i ne bi prvi put učinila ova vlada koja donoseći ovakav rebalans budžeta, pre toga budžet i ne zna ništa drugo nego se zaduživati i preraspoređivati taj dug. Bila je zanimljiva rasprava prethodnih diskutanata iz redova opozicije koji su pomalo na čudan način prebacivali odgovornost na prethodnu Vladu i nije čudno kada se mi iz DS možda ne možemo privići na to da smo opozicija. Bili smo na vlasti četiri godine, ali je za čuđenje činjenica i vi ne možete priviknuti na to da nismo mi više vlast, nego da je vlast u rukama SNS, SPS, URS i svih manjih stranaka koji ih podržavaju uključujući u poslednje vreme i SPO. Međutim, kada je u pitanju presecanje vrpce tačno je da je predsednik Tadić imao prilike da preseca vrpce na novim deonicama auto puteva. Sadašnji predsednik Republike Srbije, gospodin Nikolić nije imao mogućnost da bilo gde preseče bilo kakvu vrpcu pošto nijedan kilometar auto puta nije sagrađen, a po svemu sudeći niti će biti skoro završen, eventualno možda kada budu završili košenje deonica oko auto puteva koji je prethodna vlast sagradila možda bi mogao da preseče neku vrpcu povodom dana kosidbe ili završetka kosidbe okoline tih puteva. Međutim, ukazali smo to i u načelnoj raspravi, rekli ste da vam je gospodin Mrkonjić veoma simpatičan, a i meni bi bili simpatični gospodin Mrkonjić i gospodin Ilić i svi fini ministri u ovoj vladi da nisu ministri. Ali, nažalost, oni su ministri i na tim pozicijama mi nisu simpatični pošto prave veliku štetu Republici Srbiji. Zašto prave štetu? Danas raspravljamo o zakonu kojim država Srbija preuzima na sebe obavezu od 1.346.775.310 dinara usled nestručnog vođenja ministarstva i javnog preduzeća "Putevi Srbije" koje je u nadležnosti sticajem okolnosti SPS i ova vlada nije imala snage i pored obećanja da će sprovesti javne pozive, da će primeniti Zakon o javnim preduzećima, da će depolitizovati javna preduzeća, nije smogla snage da na odgovarajuća mesta stavi ljude koji su kompententni. Primer Novog Sada u kome ste i vi kolege iz DSS na vlasti. Od pre dva dana su na javnom konkursu kao izabrani novi direktori i gle čuda svi redom bivši v.d. direktori po partijskoj pripadnosti od SNS, DSS, SPS, treće Srbije, Romske partije itd. ko sve čini tu koaliciju sada u Novom Sadu. Među njima su i stranke koje su očito kupovale glasove na izborima. Možda bi bilo logično da i u narednom periodu gospodin Drobnjak obavlja posao direktora "Putevi Srbije" i ne zadužuje više Republiku Srbiju, da samo po osnovu neplaćenih putarina godišnje država Srbija, odnosno "Putevi Srbije" ne bude oštećena za milion 746 miliona evra. Samo na bazi neplaćenih putarina, oni koji ne žele da plate putarine, a to im je gospodin Drobnjak omogućio. Zamislite šta bi se za milion i 700 hiljada evra moglo uraditi i na tim putevima. Možda bi se neka rupa mogla zakrpiti. Možda bi se mogli napraviti bezbedniji izlazi i ulazi na autoputevima, da na njima ne ginu naši građani. Možda bi se mogle obezbediti neke deonice tih puteva. Međutim, ne, gospodin Drobnjak za one koji nastradaju na tim putevima kaže da su oni slepi jer samo slep čovek ne bi video betonske stubove koji stoje skroz neobeleženi na deonici puteva. Gospodine Mihajlov, i vi to sami dobro znate. U tom smislu, ovaj zakon i ovaj član zakona jeste jedan od dokaza da je ova vlada nesposobna, da ona tumara, da kada nema drugog rešenja posegne za parama od poreskih obveznika, odnosno od građana Srbije. Imali ste prilike neki dan da vidite da jedan vlasnik automobila za registraciju treba minimalno da plati 10 hiljada dinara.
Gospodine Veselinoviću, molim vas, vratite se na temu.
Dakle, 10.000 dinara ide od vlasnika automobila, koji registruju svoj automobil, kao prihod za održavanje puteva. Gde su te pare nestale od dva miliona vlasnika automobila koje su vlasništvo građana, koji su nekomercijalna vozila, što od teretnih kamiona, traktora, prikolica itd? Pitam Vladu Srbije – da li ove pare završavaju kao i sva druga sredstva koja su namenska za krpljenje nekih rupa u budžetu koji je napravila ova Vlada i zbog nesposobnosti resornih ministara? U tom smislu, ne možemo, kao stranka, da osećamo odgovornost za ovo što radi postojeća vlada, niti možemo da podržimo ovaj zakon. Naravno, mi možemo da podržimo ovaj amandman koji na neki način ide na to da ceo zakon bude stavljen van snage, jer se praktično predlaže brisanje svih članova zakona, ali smo smatrali u DS da ovaj zakon ne može da se popravi, odnosno da on treba da bude povučen, kako se građani ne bi dodatno zaduživali. Neko je malo pre rekao da nije isključeno da će u nekom narednom periodu opet ovakav zakon doći u proceduru i da ćemo i dalje plaćati ono što kao štetu naprave neodgovorni direktori, opet kažem, u državi u kojoj su direktori apsolutno političke figure, apsolutno po stranačkoj pripadnosti postavljeni i imenovani i bez bilo kakve želje da se bilo šta promeni na tom planu. Sasvim ste izigrali Zakon o javnim preduzećima, pa i zakon koji bi trebao da reguliše pitanje izbora direktora na državnom nivou. Gotovo svi direktori su ostali na tim mestima na koja su prethodno izabrani. Kada organizujete konkurse, to organizujete na način da neko od vaših političkih kadrova ostane na toj funkciji, jer ste kroz uvođenje tri kandidata, koja ulaze u završni krug, uvek omogućili da među tom trojicom bude i čovek iz vaših stranaka i nema tu nikakvog govora o depolitizaciji. Dok god to tako bude naši putevi će biti ovakvi kakvi su sada, puni rupa, a građani Srbije će plaćati taj nemar i nebrigu ove vlade o putevima, a i državi u celini.
Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn, povreda Poslovnika.
Poštovane dame i gospodo, poštovani gospodine Veselinoviću, samo da vam kažem, ne bi bilo dobro da se ovde iznose neistine. U Skupštini Grada Novog Sada Romska partija… (Predsedavajuća: Gospodine Šajn, podsetiću vas da treba prvo da kažete koji član Poslovnika je povređen i obrazložite povredu Poslovnika.) Član 107. Znači, nije Romska partija u pitanju, nego Romska demokratska stranka i to je ista ona partija kojoj ste vi overili mandate i koja je u koaliciji sa vama u Odžacima. (Predsedavajuća: Gospodine Šajn, molim vas, pridržavajte se Poslovnika.) Kolega je rekao… (Predsedavajuća: Da, ali vi ste se javili povodom povrede Poslovnika.) O tome i govorim. (Predsedavajuća: Dobro, ali nemojte da replicirate.) Ne repliciram, nego samo želim da obrazložim u čemu jeste povreda Poslovnika, jer je narušeno dostojanstvo Skupštine, poštovana predsedavajuća. Samo ću još jednom da kažem, možda ne znam najbolje da se izjasnim kao neki drugi, ali ja ću pokušati onako kako znam, korišćen je pogrešan podatak. Podatak nije da je u koaliciji Romska partija, nego da je u koaliciji Romska demokratska stranka, i to ona stranka kojoj su overili mandate DS kada je bila na vlasti u Novom Sadu na početku i ista ona partija koja je sa njima u koaliciji u Odžacima. Samo sam, istine radi, hteo da kažem o čemu se radi. Samo toliko.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, replika.
Moj utisak je da u ovoj Skupštini imamo samo dve opozicione stranke, a to su LDP i DSS. To se vidi iz svih rasprava do sada. Mi nismo ti koji se svaki dan nudimo da li jednoj, da li drugoj vladajućoj stranci, gde u rečima čelnika te stranke i funkcionera može da se vidi žal za nekim prošlim vremenima i za učešćem u vlasti. Mi se držimo naše politike, uvek isto, dosledno. Samo da pomenem, 2008. godine kada smo bili u vlasti, kada smo imali predsednika Vlade, zbog političkog neslaganja smo raspisali izbore da narod odluči kakvu politiku želi. To je stav DSS i uvek ćemo se toga držati. To ne znači da treba da uvek budemo protiv svega. Kao čovek, moj životni moto je da se trudim da u svemu i svakome nađem nešto dobro. To je hrišćanski pristup. Trudim se da u svakom zakonu, svakom čoveku, vama, i u svakom drugom da nađem nešto dobro i da se nadam da je to dobro jače od onoga što je loše u zakonu, svakom čoveku, jer smatram da svako ima pravo na grešku, da popravi tu grešku i da svakom treba dati novu priliku. To je moj životni moto i tako pristupam. Vi imate priliku, kao opoziciona stranka, da pokažete da ste opoziciona stranka, da oštro kritikujete Vladu i da ćete na taj način da se ponašate, a ne da malo budemo opozicija, a onda u drugoj rečenici da pokušavamo da kažemo, ne vi, ali vaše kolege, da im je žao što niste opozicija. Drugo pitanje, rekao sam da mi je ministar Mrkonjić simpatičan i pri tome ostajem, voleo bih da je tu da mi objasni - zašto je 2010. godine podneo zahtev za razrešenje direktora Drobnjaka, a Vlada to nije prihvatila? Ko iz Vlade to nije prihvatio 2010. godine, ako je ministar Mrkonjić to podneo? Ko iz Vlade 2010. godine tu inicijativu nije prihvatio? (Predsedavajuća: Vreme.) Zna se ko je vodio tada Vladu, predsednik Cvetković koji je bio iz vaše stranke. Ne možete da kažete da vi nemate nikakvu odgovornost… [[Isključen mikrofon.]]
Hvala, gospodine Mihajlov. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, replika.
Voleo bih da znam gde je gospodin Mihajlov našao nešto hrišćansko u ovom zakonu o preuzimanju obaveza JP "Putevi Srbije" prema privrednim društvima na osnovu neizmirenih obaveza. Nadam se da će Bog oprostiti onima koji budu glasali za njega. Sa druge strane, zaista se izvinjavam gospodinu Šajnu. On je zaista u pravu. Nije njegova stranka u koaliciji u Novom Sadu sa SNS i SPS. Radi se o jednoj partiji, odnosno grupi građana koja se predstavljala kao predstavnici Roma, a u stvari oni su kupovali glasove, postoje krivične prijave… (Predsedavajuća: Gospodine Veselinoviću, molim vas.) U tom smislu, stoji ispravka kako ne bi bilo nesporazuma i zaista se izvinjavam gospodinu Šajnu.
Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn, replika.
Još ranije sam se javio. Vi tada niste bili tu, pa je vaša koleginica rekla da ne daje replike, ali pošto vi dajete, onda da se javim. Samo da vas podsetim o čemu se radi da ne bi ispalo da sam promašio temu. Radi se o tome da je kolega rekao da nemam pravo da zastupam Rome i da budem opravdan pred vama da mi ne bi oduzeli reč. Dragi kolega, vi jeste u pravu da ja nemam pravo da delim paketić Romima za razliku od vas koji imate. Međutim, razumem da vi niste čitali program Romske partije u kojoj stoji da mi predstavljamo socijalno ugrožene kategorije, ali ne razumem da vi niste čitali vaš program i da u vašem programu nigde ne piše da treba da radite ono što ste radili, da na sednici Nacionalnog saveta postavite čoveka iz DS koji će da bude tutor tim organizacijama. To vreme je prošlo. To morate da prihvatite. Nije slučajno zašto se član glavnog odbora DS, koji je Rom, ne slaže sa vašom politikom. O čemu se radi? Radi se o jednom pravu. Mogu u svom programu, zajedno sa svojim članovima, da definišem koga hoću da predstavim i u demokratiji niko nikome ne može da natura koga on želi da predstavlja. Mi smo se opredelili, u skladu sa Ustavom, u skladu sa zakonom, predstavljamo Romsku nacionalnu zajednicu i socijalno ugrožene kategorije. Ako neko ima sa tim problem, neka pokrene inicijativu da se promeni Ustavu, da se promene zakoni u Srbiji, ali onda mora da zna da je u programu njegove partije koja se definiše kao levica to prihvaćeno i oni su glasali za to. Zaista ne bih da vređam neke druge vaše članove i sada da vam pričam šta znači levica i ko može da vodi levicu. Hvala.
Hvala. Prekidamo repliku, molim vas, pošto smo se udaljili od teme. Meni je dužnost da vodim računa o dostojanstvu. Dakle, pošto smo otišli van teme, dajem reč sledećem prijavljenom govorniku. Izvolite, gospodine Mihajlov, povreda Poslovnika.
Povredili ste Poslovnik član 27, vođenje sednice, zato što mi niste dali reč jer je gospodin Veselinović eksplicitno rekao šta ja tu vidim hrišćansko u ovom zakonu. Prosto, dužni ste da mi date, pošto je on pogrešno protumačio ono što sam govorio, pogrešno ili zlonamerno ili nije možda slušao raspravu u načelu, kada smo mi najoštrije kritikovali ovaj zakon i u raspravi u načelu i danas. Na taj način može da dovede nekoga u zabunu, da neko pomisli da ćemo mi da podržimo ovaj zakon. Ne. Ali, dajte mi pravo na repliku, prosto da gospodinu Veselinoviću odgovorim na način na koji treba da se odgovori, a ne da mi uskraćujete pravo na repliku, a eksplicitno sam pomenut i pogrešno je protumačeno ono što sam govorio i u raspravi i po replici.
Gospodine Mihajlov, smatram da nije povređen član 27, pošto član 104. utvrđuje da o pravu na repliku odlučuje predsedavajući. Dakle, odlučila sam da prekinem ove replike, s obzirom da smo se udaljili od teme, kao što rekoh. Sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Vučeta Tošković. Izvolite.
Daću jedan mali doprinos ovom zasedanju današnjem i da neću govoriti, na predlog kolege iz PUPS, odustajem od daljeg govora.
Hvala. Sledeći govornik je Siniša Lazić. Da li želite reč? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, samo da ponovo podvučem da sam apelovao da svaki organ ovde države, pokrajine, grada Beograda i lokalne samouprave, svako na svoj način likvidira dugove prema putarskim organizacijama, iz prostog razloga što su putari, ne samo radnici, nego i vlasnici, to nisu samo direktori, u teškoj situaciji. Mašine su često založene, ne mogu da se pokrenu dok oni ne plate dug bankama, a oni ne mogu da plate dug bankama jer im duguju, od lokalnih samouprava koje duguju gotovo dve milijarde, grad Beograd dve milijarde, Fond za kapitalna ulaganja milijardu, a ono što se nezvanično tvrdi jeste da samo prema organizacijama koje je uhapšeni Borovica imao, da samo prema putarskim organizacijama duguju milijardu i 700 miliona. Apelujem na to da svaki organ razduži prema putarskim organizacijama svoje dugove i da te putarske firme nisko gradnja budu likvidne. To je jedini razlog zbog kojeg ću glasati za ovaj zakon, da se određeni dug pretvori u javni dug. Takođe, opštine,skupštine opštine lokalnih samouprava, grada Beograda, pokrajine, moraju da nađu načina da se ti dugovi likvidiraju. Takođe sam rekao, a ovde podvlačim, nisam izvlačio, recimo, JKP "Beograd put". Prvih šest meseci prethodne godine napravio je dug od milijardu i 13 miliona. Čak znam i stranku koja je to kontrolisala, ali to neću spominjati. Na isti način likvidiraju dug kao što to radi država ili na neki sličan način da bi putarske organizacije došle do novca, isplatili plate, deblokirali mehanizaciju i mogli da učestvuju dalje u radu. To je ono o čemu smo mi govorili uglavnom ovde. Svi se slažemo oko toga. Sledeća stvar, sve što je bilo kriminalno, da li su to radile Vlada od 2000. do 2003. godine, do 2006. godine, do 2007. godine, od 2008. do 2012. godine, svi direktori putarskih firmi da budu podložni kontroli i krivičnom gonjenju ukoliko su nešto uradile, naravno, i direktori putarskih organizacija, JKP "Beograd putevi", "Srbija putevi" itd, razne putarske firme i preduzeća koja su sa njima sklapala ugovore. To treba da bude podložno krivičnom gonjenju, da bude predmet istrage, ali mi dugove moramo platiti da bi putarske firme i njihovi zaposleni, da bi se odblokirala mehanizacija, da bi iz toga izašli. Nije dug države 8,7 milijardi, već je ukupan dug koji su napravile i lokalna samouprava i grad i pokrajina i država, a država tu ima manje od jedne trećine duga. Hvala.
Hvala. Sledeći prijavljeni je narodni poslanik Radoslav Milovanović.
Poštovana predsedavajuća, govoriću o načinu da se reši ovaj problem, povezano sa članom 1. koji je podnela koleginica Judita Popović. U tu svrhu je i pitanje ministarki koja je ovlašćeni predstavnik danas. Zanima me – da li je preduzeće "Putevi Srbije" mimo tendera napravilo ugovor sa firmom "Tehnokop"? Vezano je za elektronsku naplatu putarine. Ono što je meni poznato jeste da je za radnike te firme obezbeđena subvencija od 4.000 evra po radniku i da je to uradio ministar finansija, ekonomije i regionalnog razvoja Mlađan Dinkić. Sve zajedno je bilo, bila je i ekonomija i regionalni razvoj. Druga stvar je ono što je evidentno i uvek je to napad na DS. Samo ću podsetiti da je dolaskom ove Vlade smenjeno čak 3.000 ljudi funkcionera, da su smenjeni direktori galerija, pa čak i funkcioneri "Sigurne ženske kuće" i Ustanove za izradu tapiserije, zamislite poštovani građani. U rebalansu budžeta smo videli da je za Kancelariju za brze odgovore koja je, naravno, neophodna, predviđeno 8,8 ili 9 milijardi dinara. To je jedan ogroman iznos iz budžeta. Ta kancelarija ima tri puta veći budžet od budžeta Skupštine Republike Srbije. Trebalo bi da se malo smanji taj budžet te kancelarije, pa da se smanji budžet ovih 132 agencije, koliko ih postoji u Srbiji, pa da se smanje malo troškovi ekonomskih ambasadora, mogli bi da se na neki način pokriju ovi dugovi, a da ne dođe do daljeg zaduživanja. Podsetiću još jednu stvar građane Republike Srbije, da je zadnja izgradnja pruga u dužini od 150 km u Srbiji bila u vreme Vlade Zorana Đinđića, a da je most koji je urađen u Beogradu i koji je stalno napadan ovde u Skupštini - prvi novi most te veličine sagrađen u Srbiji, još iz vremena Tita. Sve ono što je dobro urađeno i što je radila DS ovde se kritikuje, a zaboravlja se da60% Vlade u prošlom sazivu sada čini Vladu Republike Srbije. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Radmila Gerov.
Zahvaljujem, potpredsednice. Mi još uvek ovde vodimo raspravu na amandman na član 1. koji je podnela LDP. Sve amandmane koje smo podneli na ovaj zakon, podneli smo iz razloga da narodnim poslanicima, građanima Srbije objasnimo zbog čega je LDP protiv da se na teret svih građana Srbije prenese dug Javnog preduzeća u iznosu od 11,5 miliona evra. Očigledno je da u ovoj sali niti potpredsednica Vlade, niti bilo ko može da odgovori odakle potiče dug od milijardu i 300 miliona Javnog preduzeća "Puteva Srbije". Iz tog razloga, mi smatramo, pošto pretpostavljam da ćete, predsedavajuća, odrediti pauzu sada od sat vremena ili malo kasnije, po Poslovniku, smatramo da je trebalo da dođe ministar Milutin Mrkonjić ovde i odgovori – odakle je dug od 11,5 miliona evra? Obzirom da je ministar Dinkić rekao da je decembra prošle godine usaglašen dug sa Javnim preduzećem "Putevi Srbije" po svim bilansima, u iznosu od pet milijardi ili 45 miliona evra, da je to sve plaćeno, opet na teret građana Srbije, odakle su onda nastali ovi aneksi? Umesto što ministar Mrkonjić gradi, ne znam da li gradi ili danas ugovara neke koncerte, mislim da mu je mesto da dođe ovde pred narodne poslanike i razjasni, da se mi ovde ne bi nagađali da li je dug iz 1991, da li je dug iz 1992, da li je dug iz 2000, 2008. ili 2010. godine, da dođe i kaže odakle 11,5 miliona evra duga.
Hvala. Da li još neko želi reč? Gospodin Rističević, po Poslovniku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, čl. 127. i 128. Član 127. stav 1: "Narodni poslanici dužni su da koriste isključivo svoje identifikacione kartice kao i da se identifikuju pri ulasku u salu ubacivanjem kartice u poslaničku jedinicu, odnosno da se odjave prilikom napuštanja sale." Član 128. stav 1: "Narodni poslanici dužni su da identifikacione kartice nose sa sobom prilikom izlaska iz sale Narodne skupštine". Ja tražim da se tačno u ovom trenutku utvrdi da li je u sistemu narodni poslanik Srđan Milivojević? Obzirom da se radi o jednoj moralnoj gromadi koju, kad naiđete, na takav način, pokušavate da ispravite i da vratite sekretaru njegovu karticu, on to smatra krađom. Dakle, molim vas, sad vi recite ko je dužan da utvrdi da li je ta moralna veličina trenutno u sali? Opa, evo ga. Sada više nije. Dakle, ja tražim da se utvrdi da li je u tom vremenu o kome sam ja govorio on bio u sistemu, da li je lažno prikazivao svoje prisustvo na sednici Narodne skupštine, da li je možda šetao po kuhinji, da li je možda šetao po restoranu, da li je možda prošetao po gradu Beogradu, možda otišao malo dalje, do grada Bodruma, do Soluna, imajući u vidu da on ovih dana uporno preko nekih svojih novina, pod znacima navoda jer novine ne mogu da budu ničije, pokušavaju da plasira informaciju o nestanku njegove kartice. Malo pre je jedan kolega uradio nešto slično kao neki drugi poslanici i pokušao da ispravi tu nepravdu, odnosno tu nepravilnost koju je priredio Srđan Milivojević. Znači, tražim da se utvrdi da li je on bio u sistemu onog trenutka kada sam ja reklamirao Poslovnik, da li je sebe prikazao kao da je u sali a nije bio, a svi ste svedoci da ga nema više od sat vremena i da, u skladu sa Poslovnikom, preduzmete neke mere. Verujte, ja ovo ne bih reklamirao, dešava se da ljudi zaborave, ali on ovo redovno radi i s obzirom da je na početku sednice svima održao predavanje, vreme je da i on bude predmet neke reklamacije. Hvala.
Hvala. Gospodine Rističeviću, podsećam vas da povredu Poslovnika može da učini samo predsedavajući. Molim stručne službe da, ukoliko postoje kartice koje se nalaze u sistemima, da ih pokupe. Nastavljamo sa radom. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Petković i Milica Radović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? Da li ste vi hteli povodom ovog ili povodom vašeg amandmana? Morate brže da reagujete. Znači, vraćamo se na prethodni amandman. Izvolite.
Hvala vam, gospođo potpredsednice. Poštovana gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, zaista nam nije jasno zašto se još uvek niste odlučili da ovaj zakon povučete iz procedure? Mi satima raspravljamo o prvom članu zakona i jasno je koliko je ceo ovaj zakon poguban. Dakle, zaista bi bilo potrebno da se napravi neki red u Srbiji, da se zna ko uzima kredite, zašto troši te kredite, u koje svrhe troši i na koji način će opravdati trošenje zajedničkih sredstava građana Srbije. Jer, građani Srbije su ti koji plaćaju poreze. Prema tome, kada govorimo o članu 2, bilo bi dobro, kada se predlaže ovakav jedan zakon koji je sam po sebi jedan skandal, da se ujedno i uz zakon dostavi i materijal. Dakle, na šta se odnosi milijardu i 346 miliona dinara? Na koje obaveze? Kako su te obaveze nastale? Kome su te obaveze u stvari obećane kao novčana isplata? Mi ovde nemamo relevantne dokumente na osnovu kojih mi kao parlamentarci možemo da procenimo da li su te fakture na osnovu kojih je dug nastao prave fakture ili su naduvane fakture ili postoje neke kamate koje su obračunavate po nekim zelenaškim stopama? Jako je bitno da, ukoliko se odlučite na to da svalite svu neodgovornost, nesposobnost, očigledno veliku pohlepu na građane Srbije, ujedno kažete kako ste došli do jedne cifre koja i nije tako mala? Mi smo decembra meseca razgovarali u ovom parlamentu o nekim garancijama javnim preduzećima "Srbijagas", "JAT", "Železnica Srbije". Dakle, ista meta, isto odstojanje. Skoro svaki mesec mi imamo ili neku garanciju kao država ili imamo pretvaranje nekog duga javnog preduzeća u javni dug. Radi se o tome da ne postoji sistemsko rešenje u vezi funkcionisanja i rada javnih preduzeća koja očigledno rade kako im se ćefne, gomilaju dugove, a na kraju mi u parlamentu raspravljamo satima o tome o kakvom dugu se radi. Prema tome, i u obrazloženju ste naveli ovde da se radi na određenim sistemskim rešenjima i da su predložene neke promene u smislu sistemskih zakona koji će sprečiti ovakve i slične situacije jer je za očekivati da ćemo sutra imati identičnu situaciju u ovoj, i u vezi "Srbijagasa", i u vezi "JAT-a" i vezi "Železnica Srbije", a to je samo jedan deo svih onih velikih gubitaša javnih preduzeća.
Hvala. Da li još neko želi reč? Da li neko želi reč povodom amandmana na član 2. koji su podneli narodni poslanici Miroslav Petković i MilicaRadović? Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković. Izvolite.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Gospođo Grubješić, zaista ne mogu da iskažem koliko mi je žao što na vašem mestu danas nije gospodin Mrkonjić da sa njim razgovaramo o svim ovim problemima. (Dejan Radenković, s mesta: Meni nije žao.) Molim kolegu iz poslaničkog kluba SPS da ne dobacuje. Ovo je stvar kulture, vaspitanja i svakako odnosa prema poslu koji obavlja svako od nas ovde. Mislim da bi bilo dobro kada već zavlačite ruku u džep građana Srbije, uzimate im milijardu i 350 miliona dinara da resorni ministar obrazloži zašto to čini u ovom parlamentu. Vodimo jedinstvenu raspravu, znači, vezano i za preuzimanje obaveza JP "Putevi Srbije" i RFZO i ova dva zakona su potpuno identična. Znači, isti broj članova, isti tekst, samo umesto fonda zdravstva stoje "Putevi Srbije". Mi smo bili šokirani prošli put kada je ovaj zakon došao u skupštinsku proceduru odmah nakon predloga budžeta za 2013. godinu. Tom prilikom nismo dobili od ministra finansija, gospodina Dinkića, odgovor zašto je od narodnih poslanika i od građana Srbije sakriveno tih 13 milijardi jer nije bilo prikazano u deficitu. Zašto je to išlo u taj skriveni deo? Nismo dobili odgovor, mada smo ga tražili i pre nekoliko dana kada smo raspravljali ovde o rebalansu budžeta, ali smo bili svesni da će morati ministar Dinkić, kao i sada što je trebalo da bude gospodin Mrkonjić ovde, da nam obrazloži koji su razlozi za tako nešto. Jer, kada napravite grešku od 13 milijardi pa je svedete na pet, onda ispada da ste vi uštedeli tih osam milijardi. Mi smo analogno čitavoj priči koji smo vodili vezano za fond zdravstva govorili i ovaj put kada smo pričali o "Putevima Srbije". To samo govori da se ponavljaju isti problemi, da se greške ne otklanjaju na pravi način i blagovremeno, već opet raspravljamo o nečemu, a ne znamo o čemu pričamo. Mi opet nismo sigurni o kojim iznosima govorimo, o kojim preduzećima govorimo, koliko to država Srbija treba da vrati novca i kome. Znači, nešto slično će se dogoditi i sa ovim zakonom. Opet nam nije poznato kako se došlo do ovog iznosa? Ko je odredio da je to milijardu i 350miliona dinara? Kao što je i fond zdravstva sistematski pljačkan i opljačkan, tako su i "Putevi Srbije" u prethodnim godinama ojađeni. Da li ovaj zakon predviđa bolju kontrolu priliva sredstava u "Puteve Srbije" i rashoda koje imaju? Sigurno da ne. Da li se iz Predloga zakona vidi kada je ovaj dug nastao, što smo mi tražili amandmanom koji smo podneli na ovaj zakon? Zašto su probijani planovi JP "Putevi Srbije"? Da li usvajanje ovog zakona znači da "Putevi Srbije" neće imati gubitke u 2013. godini? Da ih restartujemo, vraćamo na nulu i sada će to biti jedno perspektivno i uspešno javno preduzeće. Da li građani Srbije znaju nešto o tome? Ne. Njihova obaveza je da plate registraciju vozila, da plate gorivo, da voze po rupama, bilo na auto-putevima, koridorima, motor-veju ili ne znam kakvim saobraćajnicama, da se ili zakucaju u betonski stud ili da promene dioptriju da im se to ne bi desilo. Jedino što znamo da se u Srbiji svake godine milijarde dinara troše na održavanje puteva, da je to održavanje puteva sigurno najskuplje bar da kažemo na zapadnom Balkanu kako je to danas moderno. Znamo da se ne raspisuju tenderi, znamo da se često krši Zakon o javnim nabavkama, znamo da naše firme dobijaju poslove kao podizvođači, znamo da su u obavezi da plate PDV za razliku od stranih firme koje su dobile posao osnovnim ugovorom, znamo da se aneksiraju ugovori, da tu nestaju milijarde građana Srbije. Kakav nam je kvalitet puteva? O tome mislim da je bespredmetno da sada govorimo. Koliko ljudi je nastradalo u prethodnom periodu? Pokušavajući da uhvatim nit, ideju da se ovih 1.350.000.000 miliona isplati "Putevima Srbije" odnosno pretvori u javni dug, došao sam do zaključka da je to dug koji je nastao od januara meseca, i koliki je ukupan dug to se još uvek ne zna. Danas smo čuli da je pet milijardi, da je 7,8 milijardi, da je 8,7 milijardi, kako mi možemo raspravljati o nekom zakonu i pretvarati obaveze jednog javnog preduzeća u javni dug, ukoliko ne znamo koliki je njegov ukupan dug? Šta znači peglanje duga od 1.350.000.000 miliona za prethodnih nekoliko meseci, odnosno od januara pa do 1. aprila ove godine? Kome ide ovaj novac? Koliko će dobiti određena preduzeća koja se bave putnom privredom? Da li će novac dobiti i likvidna preduzeća, ili ona koja su u blokadi? Dal i će novac dobiti MB "Miljković"? Da li će dobiti "Srbija autoput"? Da li će dobiti magistrala, ili neka druga firma koja se odjednom pojavila u ugovoru iz 1992. godine. Nema tih firmi na spisku onih preduzeća koja treba da održavaju puteve? Neke su se pojavile volšebno od 2008. godine, i sad su uspešne i sad se njima duguje. Demokratska stranka Srbije, svojim amandmanom traži vrlo jednostavnu stvar – da se napravi spisak poverilaca, znači svih onih firmi kojima se duguje, da se zna koji je to iznos, ugovor taj i taj, sklopljen tada i tada, u vrednosti toj i toj, za posao taj i taj i da li je taj posao završen ili nije završen. Onda da vidimo da li neko mulja sa parama, pa onda dođe ovde u parlament i traži da se iz budžeta Republike Srbije pokriju nečiji privatni projekti i neke lične kombinacije. Iz ovog zakona se ništa ne vidi od toga. Nažalost Vlada nije prihvatila amandman DSS, mi smo čak ostavili i rok od 15 dana, da se ovaj spisak nama dostavi, jer navodno, taj spisak postoji. Ja ne mogu da verujem da je Vlada odlučila da pošalje ovo u skupštinu a da o tome prethodno nije razmatrala i razgovarala o tome ili se niste izjašnjavali. Zašto se skriva kome se duguje novac? Ko je najveći poverilac voleli bi da znamo? Ko je odgovoran za to? Da li je neko smenjen zbog ovoga? Da li je neko pritvoren u skladu sa nultom stopom tolerancije na kriminal i korupciju? Ne. Gospodin Dinkić je u Predlogu ovog zakona zaista briljirao još jednom, jer u obrazloženju stoji da je privredna društva su u teškoj materijalnoj situaciji. Stvarno to nismo znali dok ovo nije došlo u skupštinsku proceduru, da javno preduzeća "Putevi Srbije" nema dovoljno sredstava da dospele obaveze izmiri, to je nešto o čemu raspravljamo poslednjih pet godina u ovom parlamentu, da Republika Srbija planira da preuzme neizmirene obaveze. Šta znači planira? Jel preuzima obaveze od 1.350.000.000 miliona ili planira da preuzme i onih šest, sedam ili osam milijardi imaginarnih, pošto ne znamo tačan iznos tih dugovanja. Analiza efekata ovog zakona sastoji se u tome, da će primena ovog zakona a "Putevi Srbije" postati likvidno preduzeće i moći će u dužem vremenskom periodu da izvršava preuzete obaveze prema putarskim preduzećima. Ja bih zaista voleo da je tako, ali ja sam siguran nećete vi doći sledeći put, siguran sam da nam pričate o tome, kao što sam siguran da neće doći ni gospodin Mrkonjić da priča o putevima i koridorima, pa i dugovima javnih preduzeća. Nije mi jasno da se najavljuje neki set sistemskih zakona koji treba ovo da promene u obzraloženju ovog zakona kao evo sad, vi izglasajte tih 1.350.000.000 milona pa ćemo mi onda zakonima to rešiti, o onda ćemo od jednog neuspešnog preduzeća stvoriti likvidnu firmu. U obrazloženju Vlade amandman se ne prihvata jer Predlogom zakona se uređuje način i postupak i dinamika izmirivanja obaveza. Ništa sem datuma, sem rokova u kojim mesecima će biti to isplaćeno i koji su iznosi od tih 1.350.000.000 miliona. Ne znamo ništa više o svim ostalim sredstvima. Dalje, u obrazloženju zašto se odbija amandman DSS, stoji da podatke o dugovanjima prikuplja Ministarstvo saobraćaja i dostavlja Vladi na razmatranje i usvajanje. Ukupan dug je poznat, nesporan i predstavlja ukupan dug JP "Putevi Srbije", prema putarskim i drugim društvima. Da li ste vi glasali za ovo gospođo Grubješić? Vi ste član Vlade. Nesporan je, poznat i predstavlja ukupan dug. Znači, ovo je bilo na Vladi, recite nam jednu cifru, dug iznosi iks milijardi. Verujem da je vama neprijatno i nalazite se u nezgodnoj situaciji, nije upućeno vama i nemojte nam zameriti, ali to su odgovori koje tražimo, ne kao narodni poslanici, nego kao građani Srbije koji nisu spremni da trpe harač u nedogled. Ovo zaista postaje već ozbiljan problem i bezobrazluk. Problem je što ovih 1.350.000.000 miliona dinara ne plaća Vlada Republike Srbije, plaćaju građani Srbije. Problem je što, u suštini ovaj zakon nije ništa drugo do bezuspešnog spašavanja jednog neuspešnog javnog preduzeća, spašavanja stranačkih kadrova koji mogu da odigraju određebni posao i budu dobri u kampanji, kako bi bili nagrađeni nakon narednih izbora i nastavili da rade taj posao, nažalost, koristeći sredstva iz budžeta Republike Srbije i na štetu svih građana Srbije. Ovo je organizovana pljčaka, finansirana od strane države i tome jednom mora da se stane na put i hajde da otvoreno govorimo o tome i kada već niste odlučili da povučete ovaj zakon iz procedure, siguran sam da ćemo ponovo o ovome raspravljati, ne samo o "Putevima Srbije", već o mnogim drugim javnim preduzećima, onda bar prihvatite DSS.
Reč ima narodna poslanica Milica Radović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo ministarko, bilo bi mi jako drago da pored vas sedi ministar Mrkonjić, da nam objasni sve ono što smo pitali u načelnoj raspravi i da nam otkloni sve one nedoumice koje smo iznosili tada, a danas iznosimo u još jednoj zanimljivijoj raspravi, nego što je to bilo u načelu. Kao što ste imali priliku da čujete, mi smo podneli jedan sasvim razuman amandman, koji bi bar donekle otklonio sumnje koje se postavljaju u ovom parlamentu od jutros. To je amandman koji kaže da sastavni deo ovog zakona treba da budu spisak svih poverilaca s kompletno i tačno utvrđenom visinom svakog potraživanja ponaosob. Da bi naravno mi, kada dobijemo tu informaciju znali kome se duguje, koja su to putarska preduzeća i koliki je iznos pojedinačnih potraživanja svakog od njih prema JP "Putevi Srbije". Mi ovako, s obzirom da nemamo te informacije, mi zaista ne znamo ništa usvajajući ovaj zakon, sem iznosa koji treba da se pretvori u javni dug. Zaista mislim da je to više nego neozbiljno. Mislim da je bilo neophodno pristupiti sa mnogo većom dozom ozbiljnositi kada je izrada ovog zakona bila u planu, posebno zbog toga što mi povećavamo javni dug u situaciji kada po zvaničnoj statistici on danas iznosi 59% BDP u trenutku kada će prihodi biti manji bar za 10% u odnosu na predviđene u trenuktu kada se budžetski deficit povećava za 56 milijardi dinara. To je zaista neozbiljno za ovakav način da mi danas raspravljamo o dodatnom povećanju javnog duga. Znači, ništa normalnije nije bilo nego prihvatit amandman DSS, koji ponavljam, je više nego razložan i koji bar delimično otklanja sve one nedoumice koje narodni poslanici imaju u trenutku kada treba da glasaju za ovaj zakon. I naravno činimo to, tačnije povećavamo javni dug a da ne znamo uopšte na osnvu koje računice, na osnovu kojih dokumenata, na osnovu kojih ugovora, na osnovu bilo koga parametra mi dolazimo do ovog iznosa o kom danas raspravljamo. Da stvar bude još gora, kada smo raspravljali u raspravi o pojedinostima na rebalans budžeta, mi smo tada čuli od predsednika Vlade, od gospodina Dinkić, da je on mislio, jer je bio obavljen razgovor u decembru prošle godine sa putarskim preduzećima, da je kompletan dug putarskim preduzećima izmiren, jer je tada, koliko shvatila bilo izdvojeno negde oko pet milijardi dinara, ali da je on takođe iznenađen otkud sada ovaj dodatni iznos od jedne milijardi i 350 miliona dinara. Kada je on kao ministar finansija iznenađen kako onda da ne budemo mi, narodni poslanici, iznenađeni, kako onda od nas da očekujete da ćutimo i da ova rasprava prođe potpuno bez ikakve naše reakcije? To je nemoguće. Ako ministar finansija ne zna odakle ovaj dug, kako ja da znam, kako građani Srbije da znaju, a ja ću snositi odgovornost, odnosno poslanici u Narodnoj skupštini, jer će glasati za to ili protiv. Potpuno je svejedno, daće legitimitet takvom jednom predlogu zakona koji je zaista, zaista nakaradan. Naravno, ne bih nikako volela da se mi nalazimo ponovo u ovom sazivu, možda sa nekim drugim ministrom gde bi ispravljali iznos koji je danas opredeljen u ovom predlogu zakona. Zašto mi insistiramo na ovom zakonu? Zato što smatramo da u svakoj normalnoj državi to bi bio najprirodniji zahtev, da narodni poslanici znaju ko je, kako, u kolikoj visini napravio dug o kojem mi danas raspravljamo i koji pri tom pretvaramo u javni dug. Sa druge strane, mi iza sebe imamo jedno vrlo neprijatno iskustvo. Tačnije, u decembru prošle godine mi smo raspravljali, doduše sa drugim ministrom, gospođom Đukić Dejanović, ministarkom zdravlja, o predlogu jednog drugog zakona o preuzimanju obaveza zdravstvenih ustanova prema veledrogerijama i takođe, u tom zakonu jedan jedini parametar odnosno, da kažem činjenica koju smo imali je visina javnog duga koji smo u tom trenutku usvajali. Radilo se o iznosu od 13 milijardi dinara. Takođe smo insistirali, i kada smo podneli amandman o kojem se najviše diskutovalo u Skupštini tada, da smo tražili spisak svih poverilaca sa tačno utvrđenom visinom potraživanja, naravno ta rasprava je prošla kao da nije ništa bilo. Usvojili smo taj zakon i šta se danas dešava? Danas ga ponovo imamo u proceduri. Danas, posle šest meseci mi opet raspravljamo o istom zakonu ali ovog puta o potpuno drugačijem iznosu. Ko je onda bio u pravu? Znači, slušajte nas malo, pa ne govorimo mi ovde gluposti. Slušajte nas malo jednom kada razložno govorimo o stvarima koje su na dnevnom redu. Mi ovde ne branimo boje političke stranke kojoj pripadamo, nego govorimo o stvarima koje su više nego od interesa javnosti. Meni stvarno nije jasno. Mi znači iza sebe imamo jednu grešku koju smo napravili u decembru prošle godine. Danas se u Skupštini pojavljuje isti taj zakon sa potpuno drugačijim iznosom i ko snosi odgovornost za to? Da li ćemo nekada da povučemo crtu ko je jednom u državi odgovoran za nešto što se radi? Ne. Toga očigledno nema. Onda nemojmo da se čudimo u kakvoj nam je stanju država. Taj predlog zakona koji smo usvojili u decembru prošle godine je imao jedan član zakona, čini mi se da se radi o članu 5. koji je maltene istovetan, ako ne isti u ovom istom zakonu člana 5. gde se kaže da će Vlada nakon što Skupština usvoji taj predlog zakona, kojim se prebacuje određeni iznos u javni dug, naknadno posebnim aktom, utvrditi visinu svakog pojedinačnog potraživanja na predlog, tada ministra zdravlja, sada Ministarstva saobraćaja. To je neverovatno. Valjda danas, u trenutku kada mi usvajamo taj zakon, to bi trebalo da bude sastavni deo ovog teksta zakona, da mogli da znamo o tome šta radimo, šta to usvajamo danas. Meni je neverovatno da nismo dobili odgovor ni na jedno jedini pitanje. Iskreno da vam kažem, saučestvujem se sa tim što ste vi ovde danas prisutni i što morate da slušate sve ovo, ali isto tako, zaista nemam nikakvog razumevanja zašto oni koji su najodgovorniji za stanje u putarskim preduzećima, ili bar da kažem indirektno nadležni za sve to, danas nisu ovde sa nama u Skupštini. Činjenica je da smo napravili očiglednu grešku i da ta greška kako stvari stoje se pravi i dalje i zaista ne bih volela da se viđamo ponovo istim povodom sa nekim možda promenjenim iznosom u Predlogu zakona koji će Vlada da nam uputi kroz narednih šest meseci i zato vas zaista pozivam da još jedanput razmislite o argumentovanosti samog amandmana koji smo predložili. Stvarno smatramo da bez njega sama ova svrha zakona neće biti zadovoljena. Hvala vam.
Hvala. Sledeći se za reč prijavo mr Siniša Lazić. Izvolite. (Dejan Radenković, s mesta: Nema me u sistemu, prijavio sam se za repliku.) Vi, gospodine Radenkoviću, niste ovlašćeni za ovu tačku tako da nemate pravo na repliku u ime poslaničke grupe.
Poštovane dame i gospodo zaista ovaj predlog amandmana koji su uputili predstavnici poslaničke grupe DSS je potpuno razuman. Prvo razuman je iz razloga što ne obuhvata ceo period i šta je sa period od 1. aprila pa do 15. jula. Znači, to je potpuno diskutabilna priča a još je diskutabilnije zašto ste odbili u obrazloženju neprihvatanje ovog amandmana. U predlogu amandmana se jasno kaže da javno preduzeće ima sklopljene ugovore sa preduzećima održavanja ovih puteva i da na osnovu tih ugovora su izvršene usluge i po osnovu tih ugovora je i napravljen ovaj dug, a kasnije u obrazloženju tumačite da ti ugovori nisu sastavni deo ovog zakona, po kojem ćete izmirivati obaveze ovim preduzećima. Šta je onda pravni osnov uopšte, da priznamo da je ovo javni dug Republike Srbije? Negde tu se neke stvari ne podudaraju i ovo je neko obrazloženje radi obrazloženja, a ne radi iskrene pomoći putarskoj privredi i infrastrukturi naše zemlje, koja je zaista u katastrofalnom stanju. E sad, ukoliko sve ovo pogledamo potpuno jednim onako racionalnim pristupom, mi vidimo da godinama infrastruktura, možda negde od 70-ih godina, tamo kada je najveće izdvajanje bilo iz cene goriva za održavanje puteva, da se sada sve upotrebljava, samo ne za ono gde treba, to jeste u putnu mrežu. Ne vidim razloga zašto Vlada Republike Srbije nije prihvatila ovaj predlog, uhvatila ceo taj period. Da li to znači da ćete ponovo ova putarska preduzeća od 1.04. slati u poslovne banke u kojima će se oni ponovo pod nepovoljnim uslovima zaduživati na časnu reč ministarstva i na takav način ponovo ugrožavati svoju likvidnost. Da li je to mehanizam? Zašto niste prihvatili sve ovo, pomogli Javnom preduzeću "Putevi Srbije", koje sam siguran nije samoinicijativno sklapala ove ugovore i plan i program rada javnog preduzeća Srbije, usvajala je Vlada Republike Srbije i siguran sam da ste kao član Vlade upoznati sa planom i programom rada Javnog preduzeća "Putevi Srbije" i hvalili ste se da smo najranije usvojili budžet prošle godine, negde u prvoj polovini decembra, da smo eto time predvideli sve, da smo sprečili bankrot, da smo sprečili dodatno zaduživanje, da smo uradili hiljadu nekih dobrih stvari, a evo, sada mi se negde na polovini ove godine susrećemo sa ovakvim problemima. Da li je ovo ponovo sad jedno gašenje požara, sprečavanje štrajka najavljenog od strane putara, koji će ponovo posle ovoga perioda u kojem ste naveli da ćete izmiriti ovaj dug? Druga stvar, što je diskutabilno u ovom obrazloženju, to jeste da se kaže da obaveza Ministarstva saobraćaja je da dostavi svako pojedinačno potraživanje Vladi na usvajanje, na osnovu čega će Ministarstvo finansija i privrede Upravi za Javni dug platiti umesto javnog preduzeća. Da li to znači da će onda Ministarstvo praviti prioritete, da li to znači da će Ministarstvo saobraćaja po nekom svom nahođenju slati te neke predloge, jer je definisano da nešto bude podeljeno u tri dela? Da li je to definisano, jasno uređeno kakvi će ti prioriteti biti, ko će se naći u toj prvoj trećini, ko u drugoj, ko u trećoj? Naprosto, mnogo je nedefinisanih stvari i zaista je bilo potpuno razumno da se napravi analiza, struktura troškova i da se na takav način obuhvati i ovaj period iza toga i da iskreno pomognemo putnoj privredi i da pomognemo pre svega ljudima koji rade u tim sistemima, a samim tim da pomognemo i nama koji putujemo tim putevima i koji koristimo tu infrastrukturu koja nam je neophodna kasnije i za neke investicije i za sve ono drugo što je važno za ovu zemlju. Hvala-
Hvala. Sledeći se za reč prijavio narodni poslanik Dejan Radenković. Izvolite.
Hvala. Ne znam odakle da počnem? Naravno da nije prihvaćen ovaj amandman. Jednostavno, možemo da polemišemo ovde do sutra. Naravno, svako će da vuče vodu na svoju vodenicu onako kako njemu odgovara, ali građani Srbije najbolje prepoznaju i oni svoju poslednju reč daju na izborima. Znači, nema razloga da se neko plaši. Što se tiče SPS, na prethodnim izborima, koliko god je bila kritikovana, duplirala je broj glasova i uvećala svoj procenat. Kada pričamo o zavlačenju ruke u džep, naravno da svako treba da se nađe pred licem pravde, kao što se to i sada čini. Da podsetim neke kolege kada su putarske firme privatizovane, u kom periodu. Neka oni se sami jave i neka kažu kada su privatizovane, zašto su privatizovane, zašto nisu ostale u državnom vlasništvu, kakve su to namere postojale, čiji se članovi sada privode i nalaze se u zatvoru i bivši ministri. Lako je reći, dobacivati i ne dobacivati. Meni je zadovoljstvo što je tu naša bivša koleginica, sadašnja ministarka Suzana Grubješić. Ne vidim zbog čega je treba žaliti? Ona je kompetentna da nam kaže o tome i zato sam i samo dobacio kako je to normalno u parlamentarnom životu. Nije to ništa nekulturno. Kada se pojedine kolege pitaju što se tiče kvaliteta puteva, koliko ja znam, na sajtu DSS stoji da je potpredsednik izvršnog odbora izvesni Zoran Pešović koji radi u JP "Putevi Srbije" na poslovima standarda i kvaliteta. Nema potrebe da nas neko pita ovde i da zamara građane sa tim pitanjima. Lepo okrenete svog potpredsednika izvršnog odbora i pitate ga kakav je kvalitet i kakvi su standardi,kako se prave putevi. Zašto bi ovde iznosili bilo kakve paušalne ocene, delimično? Možda ću pretrpeti kritike što to kažem, ali normalno je da se slože i sa nekim. Možda je dobro i možda je koleginica Milica Radović u pravu, da bi trebali da imamo jednostavno neku listu, koji su to dugovi, po kom osnovu. Znači, to uopšte nije ništa strašno i ne treba bežati od toga, od te činjenice, ne vidim nijedan razlog, ali ako krenemo da ulazimo u te analize, plašim se da će nas to odvući mnogo dalje u prošlosti i da to može izazvati još mnoge postupke i procese koji će se povesti protiv nekih bivših ministara i članova nekihstranaka koje ovde sede u parlamentu. Ja vam se zahvaljujem.
Hvala. Narodna poslanica Milica Radović, pravo na repliku. (Miroslav Petković, s mesta: Replika.) Ne možete svi da dobijete pravo na repliku. Reč ima gospođa Radović. Izvolite.
Meni zaista nije jasno da li gospodin Radenković podržava amandman ili ne podržava? Na početku je rekao da je sasvim logično što je amandman odbijen, a sada na kraju je rekao da nema ništa protiv mog predloga, da treba da se stavi u ovaj tekst zakona spisak svih poverilaca sa visinom pojedinačnih potraživanja i da on treba da predstavlja sastavni deo teksta zakona. Što se straha tiče, gospodine Radenkoviću, mi nemamo nikakv strah. Slobodno možete da idete, da češljate u prošlost koliko god hoćete. Nećete moći da nam nađete ništa, jer da ste mogli, to ste do sada mogli da uradite nekoliko puta. Mi se za svoju bezbednost ne plašimo, ali mislim da bi trebalo malo više svi o tome da raspravljamo i da razmišljamo na drugačiji način.
Hvala. Narodni poslanik Dejan Radenković, pravo na repliku. Izvolite.
Nisam mislio ništa lično da trebate vi da se plašite. Oni koji su nešto radili, oni treba da se plaše. Ne bih da spominjem ko je bivši ministar i ko je sada u zatvoru što se tiče tih razornih privatizacija koje su sprovedene u tom periodu i koje su 500 hiljada ljudi odvele na ulice. Naravno, uzročno posledično je sve ovo što imamo sada. Naravno, otpis tog pariskog duga u tom periodu, ogromni prihodi od privatizacije. Kada je sve to prestalo onda ulazimo u period zaduživanja, što je normalno, a onda treba preispitati gde su otišle sve te pare, kako su oprane. Član sam Anketnog odbora za KiM, za trošenje budžetskih sredstava na KiM. Kao kada ima uzlaznu liniju kada su prihodi u budžetu u pitanju, tako isto imamo i ogromne rashode i ogromne investicije u tom periodu u tim godinama ka Kosovo. Zato sada nailazimo na zgrade kojih uopšte nema. Kažem vam, nemojte sebi da skačete u stomak. Dajte da pričamo vrlo konstruktivno. Slažem se, prihvatiću svaki argument i podržaću ga. Nema veze što možda to nije, kako se kaže u tom političkom životu, ono da se apriori odbacuje ono što opozicija prihvata. Znači, dajte konstruktivne predloge i nema ni jedan razlog da mi to prihvatimo i da podržimo. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Miroslav Petković. Izvolite.
Hvala. Gospođo predsedavajuća, mislim da sam imao pravo na repliku na prethodno izlaganje kolege Radenkoviću, ali dobro. Očigledno je da sam pogrešno protumačen. Izvinjavam se, rekao sam da Vlada na ovaj način zavlači ruku u džep građanima Republike Srbije.
Gospodine Petkoviću, recite mi koji član Poslovnika reklamirate?
Član 107. pogrešno tumačenje. Vlada na ovaj način otima građanima Srbije 1.350.000.000 kao verovatno prvu tranšu u ovoj godini, pa za tri meseca još jedna, pa na kraju godine još jedna itd. Razumem potpuno...
Gospodine Petkoviću, dobili ste reč po osnovu povrede Poslovnika. Pridržavajte se Poslovnika. Dakle, obrazložite povredu Poslovnika.
Kažem u čemu je povreda Poslovnika, pogrešno sam protumačen. Neko je to shvatio da treba da brani svog ministra.
Niste dobili pravo na repliku, dobili ste pravo na povredu Poslovnika. Molim vas, pridržavajte se Poslvnika. Obrazložite povredu Poslovnika.
Upravo vam to kažem. Povređen je Poslovnik tako što sam pogrešno protumačen. Znam šta sam govorio. Neko je to drugačije shvatio i pokušava da brani svog ministra kome ovde mi ne opraštamo zlatiborske zore i mesečinu iznad Crne Gore, nego 1.350.000.000 koje je napravilo njegovo javno preduzeće. Ako vama to nije jasno, neka bude građanima Srbije. Hvala vam što ste mi dali pravo da govorim.
Hvala. Za repliku su se javili i Milica Radović i DejanMihajlov. Reč ima narodni poslanik Milica Radović. Izvolite.
Direktno sam pomenuta. Gospodine Radenkoviću, koliko sam shvatila, vi imate ministra unutrašnjihposlova koji se još uvek nalazi na toj poziciji i mislim da nije onemogućen u svom radu. Ako ima bilo šta što mislite da je sumnjivo, pročeljajte, vratite se u prošlost, procesuirajte, ali nemojte pretiti. To vreme je prošlo. Nemojte pretiti, nema potrebe za tim. Kada nam govorite o privatizacijama, samo ću da vas podsetim na jedan mali podatak. Godine 2008, nakon hapšenjaMila Đuraškovića, "Nibens grupa", odvedene već u stečaj ili gde već, tada je nekako naglo procvetalo putno preduzeće "MB Miljković", koje je danas jedno od glavnih i možda vodećih putnih preduzeća u putnoj privredi. Mislim da bi trebalo da znate mnogo više od mene kada je u pitanju "MB Miljković" i zbog toga vas molim da se prvenstveno pozabavite tim stvarima, a da jednostavno tu vašu, ako imate neku odgovornost, ne prikrivate pozivanjem na prošlost koja je, kada smo mi u pitanju i kada je u pitanju DSS, potpuno čista.
Hvala. Narodni poslanik Dejan Mihajlov, pravo na repliku u ime DSS. Izvolite.
Gospodine Radenkoviću, vi ste pomenuli gospodina Pešovića. Gospodin Pešović je u svom radu više puta ukazivao u domenu svog posla na razne nepravilnosti ili se o tome nije vodilo računa. Nemojte časne ljude da uzimate u usta, a da ne znate šta su radili. Ako hoćete, pripremiću vam sve primedbe koje oni imaju i doneću vam sledeći put lepo isfotokopirano, pa vi pravo kod vašeg ministra policije i onda govorite o odgovornima. Imate ministra policije od 2008. godine. Demokratska stranka Srbije je trpela šikanu od 2008. godine. Istraživano je sve što smo radili od 2004. do 2008. godine i nemamo ništa protiv. Nadam se i pristalica sam pravila da svaka vlast mora da podnese račun i da buduća vlast koja dođe posle toga mora da proveri da li je sve bilo u skladu sa zakonom. Mi ćemo na tome insistirati. Ničija nije gorela do zore, pa neće ni vaša.
Hvala. Narodni poslanik Dejan Radenković, pravo na repliku. Izvolite.
Kaže se da mi pretimo? Mi nikome ne pretimo. Jednostavno, radnici putarskih firmi su tražili da se proširi istraga na sve putarske firme. Mi nemamo selektivan pristup kada treba da se preispitaju privatizacije. Nema zaštićenih, to je više puta premijer Ivica Dačić i predsednik SPS rekao. Nema veze ko je član koje partije. Ne znam zašto to neke boli? Ako je neko kršio zakon mi čvrsto stojimo iza toga da on treba da se nađe tamo gde mu je mesto. Nema tu nikakvog partijske zaštite. Jednostavno, to je naša obaveza ako hoćemo da uđemo u EU. To što se neki plaše, verovatno znaju šta su radili. Ne odnosi se to lično ni na koga ko ovde sedi. Nisam pričao personalno da li je ovde neko nešto lično radio. Ako neko treba da štiti nekoga drugoga i ako ima obaveze prema tome, neka to radi. Mi iz SPS nemamo takvih i jednostavno nećemo ih ni imati. Govorim u ime poslaničkog kluba, u ime SPS. Što se tiče gospodina Pešovića, ja sam ga samo naveo kao primer. Ako već imate te podatke, zašto to danas niste sve izneli ovde? Zašto nije gospodin Pešović otišao u tužilaštvo? Zašto gospodin Pešović to nije prijavio do sada? Znači, njemu je lepo da prima platu i kome je to prijavljivao? Šta će to kod vas? Što vi da dajete meni? Vi to treba da predate, tamo gde vam je i obaveza. Ako imate saznanja, a sve ove godine ste to prikrivali, vi saučestvujete u tome. Nemojte nekog drugog da optužujete imenom i prezimenom.
Hvala. Sledeći prijavljeni za reč…. Replika? Molim vas da završimo sa replikama, pošto smo se udaljili od teme.
Vi uzimate gospodina Pešovića u usta. On je svoje rekao, šta je imao. Osvrnite se vašim stranačkim prijateljima, gospodinu Drobnjaku, Mrkonjiću i ostalima i biće vam jasno našta je ukazao, na mesto na kome to treba i onome kome treba. Zašto to stoji u fijoci? To nam vi odgovorite. Zašto pojedini predmeti stoje u fijokama i zašto su u policiji i u tužilaštvu pune fijoke? To je tema o kojoj treba da razgovaramo i o tome nam govorite, gospodine Radenkoviću. To je ono što mi očekujemo. Razumem da je najlakše udariti po DSS, koji je od 2008. godine opozicija i nije sporno i ne nudimo se sada za vlast kao nekada. Nije sporno, ali zašto neki predmeti stoje u fijokama? Protiv gospodina Drobnjaka su dve krivične prijave podnete. Jednu je podneo Državni revizor, organ ove države, koga je ova Skupština birala. Zašto se to ne procesuira? Ko njega štiti? Ko je zaštitio gospodina Drobnjaka od smene 2010. godine, kada je takav predlog donet na Vladi? Zašto o tome ne govorimo? Ako već hoćete da govorimo o odgovornosti, dajte da govorimo o odgovornosti a ne da se prikrivamo, sada ste vi iza ovog, ili ovakvog. Ne, iza nekih ljudi koji nisu ovde da vam odgovore. Mi koji smo ovde tu smo da vam odgovorimo. Postavite pitanje nama, gospodinu Veselinoviću, gospodinu Đuriću, ko je iz SNS i dajte da mi ovde razgovaramo. Konačno da se tužilaštvima otvore fijoke i da se te fijoke malo provetre. To je ono što je pravda i pravičnost.
Hvala. Zaista treba da prekinemo sa replikom. Udaljili smo se od teme. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Predsedavajuća mislim da ste pogrešili što niste sada dali reč gospodinu Radenkoviću, jer vi, ali ni mi poslanici nismo do malopre shvatili da je gospodin Radenković ovde u ulozi predstavnika Vlade, istina, kao budući ministar za infrastrukturu i da on ima puno pravo da odgovori na pitanje poslanika. Bili smo zapanjeni činjenicom da gospođa Grubješić gotovo dva dana uporno ćuti na sva pitanja, međutim verovatno je u dogovoru sa gospodinom Radenkovićem bio napravljen neki dogovor da on odgovori na pitanja poslanika o katastrofalnom stanju u putnoj privredi, o novom zaduživanju građana Srbije, rekao bih i o mnogim drugim pitanjima. Gospodina Radenkovića bih u tom svojstvu i upitao nekoliko stvari. Pre svega, kakav će njegov odnos biti prema direktoru "Puteva Srbije"…
Gospodine Veselinoviću, to ga pitajte malo kasnije kada završimo ovu sednicu, s obzirom da je red da se vratimo na temu dnevnog reda.
Sada postavljam načelno pitanje – šta bi se desilo ukoliko bi gospodin Radenković postao ministar, kakav bi njegov odnos bio prema direktoru "Puteva Srbije", gospodinu Drobnjaku i prema načinu na koji je on radio i vodio ovo putarsko preduzeće i doveo ga u veoma ozbiljnu situaciju koja ugrožava i državu Srbiju? Vrlo ozbiljno je i pitanje kako dalje se suočiti sa činjenicom da su nam putevi u veoma lošem stanju, a da država nema para, a da JP "Putevi Srbije" je potrošilo i ono malo para što im je država poverila, kako će se u narednom periodu ti putevi održavati. Interesovalo bi me i pitanje o mišljenju gospodina Vučića – hrast treba da se seče. Da li bi gospodin Radenković podržao takvu ideju? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dejan Radenković. Replika.
Nisam se javio u svojstvu ovoga zašta me je kolega Janko … Kada bude on odlučivao o tome ko će biti u Vladi, nažalost njihovu koliko vidim kako stvari stoje neće skoro, hvala mu na svemu. To što pišu pojedini mediji nema veze sa vezom. Ovde sam u svojstvu poslanika narodnog ispred SPS i daću odgovore samo što se tiče mog resora, kao poslanika i kao predsednika Odbora za saobraćaj i infrastrukturu, prostorno planiranje i telekomunikacije, tako da ću tako i razumeti ovo pitanje. Prvo, moram da kažem da što se tiče gospodina Zorana Drobnjaka koji je direktoru "Puteva", smo mi kao nova Vlada zatekli. To gospodin Dejan Mihajlov najbolje zna jer je bio sekretar Vlade i on je ostavljen na neki način. Mi se nismo ponašali u duhu osvetničkom da smenjujemo sve koji se nalaze na nekim funkcijama zato što su članovi neke druge stranke ili ih je neka druga vlada postavila. To se tako i sada dešava. Ova rasprava sada ide malo nekim neozbiljnim tokom. Što se tiče hrasta, medijima sam dao svoje mišljenje. Tu sam u položaju podeljene ličnosti. Sa jedne strane sam član formalne poslaničke grupe "Zeleniih", a sa druge strane sam predsednik Odbora za saobraćaj i infrastrukturu. Sve saglasnosti su pribavljene i niko nikad nije uložio bilo kakav prigovor i taj hrast nije prikazan kao javno dobro. Realno treba sve da uradimo da nađemo načina da se on sačuva, ali zašto ljudi iz te opštine nisu reagovali na vreme?
Vreme. Dobili ste pravo na repliku i molim vas da se pridržavamo Poslovnika.
Kako sam dobio pravo na repliku?
Zato što se pre vas javio gospodin Đurić. Pošto ste pomenuti, dala sam vam repliku na izlaganje gospodina Veselinovića.
Javio sam se po amandmanu i nastavljamo raspravu po amandmanu.
Nisam primetila. Dobro, nastavite.
Jednostavno, u skladu sa tim sam i dao predlog da se održi sednica odbora na koju ćemo pozvati i ministra Velimira Ilića i ostale relevantne ljude iz stručne javnosti, da vidimo šta tu treba uraditi. Hrast kao hrast ne može da bude tema. Hrast može da bude simbol ne svih tema u ovoj zemlji. Ne možemo sada da se bavimo hrastom, a nas fabrike zagađuju, truju nam reke, truju nam floru i faunu. Imamo toliko problema sa ekologijom. U redu je, kažem, neka hrast postane simbol toga, otpora i svih tema da nametnemo i da rešimo te probleme a to je obaveza svih nas ovde koji sedimo. Nemojte da hrast bude ispolitizovan. To nema veze sa politikom. To je simbol borbe za bolji život, za bolju budućnost, za budućnost naše dece. Ako ovako nastavimo postaćemo jedna obična zemlja u kojoj će se skladištiti otpad i raditi sve i svašta, uvoziti gume iz drugih zemalja da bi ih ovde reciklirali, da li to treba da radimo? Nismo spali na te grane. Ova Srbija je bogata, lepa i moramo da sačuvamo prirodu koju nam je Bog podario. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Lako ćemo za hrast, gospodine Radenkoviću, nego član 2. zakona o kome govorimo glasi – da Republika Srbija preuzima kao javni dug obaveze iz člana 1. ovog zakona u ukupnom nominalnom iznosu od 1.346.775.310 dinara. Gospodine Radenkoviću, pitam vas kome se duguje taj novac? (Predsedavajuća: Nemojte se obraćati direktno narodnom poslaniku.) Obraćam se vama, gospodine Radenkoviću, a ovo kažem i gospodinu Petronijeviću koji se buni i viče. Prvo, zato što ministar Mrkonjić visoki funkcioner njegove partije, pošto je rekao da će odgovarati samo na pitanja iz svog resora, ne dolazi u Skupštinu. O tome smo pričali na početku ove rasprave. Gospodin Radenković nije bio tu. Naravno, uvek se radujem kada je on tu. Te rasprave su uvek zanimljive, ali još jedan od razloga zašto gospodina Radenkovića pitam je zato što predstavnici Vlade ćute. Mislim da ovo traje možda pet, šest sati od kada je počela rasprava o ovom zakonu. Zbog toga očekujem odgovor od vas, gospodine Radenkoviću. Ako se slažete sa amandmanom da se dostavi ovom parlamentu 15. jula lista firmi kojima se duguje, onda to recite. Onda očekujem da će makar vaša poslanička grupa u danu za glasanje podržati taj amandman. Sve drugo, hrast, ne hrast, Bog nam je podari lepu prirodu, to je više za gospodina Lazanskog i izbore za mis, ali ovo je ipak Narodna skupština. Ovde govorimo o preuzimanju u javni dug obaveze od 11,5 miliona evra. Otvorili ste još neka pitanja. Meni bi bilo drago da vi budete ministar, da ne ulazim u kadrovska rešenja. Rizikujem da mi kažete isto i što gospodinu Veselinoviću, da se ne pitamo za Vladu. To je tačno. Ne nadamo se ulasku u nju. Sa gospodinom Veselinovićem vidite da li je u njegovom slučaju drugačije. Otvorili ste jedno vrlo važno pitanje. Shvatio sam da ste vi protiv privatizacije preduzeća. Vama ne samo da smeta to što su neke privatizacije, videćemo, utvrdiće sudovi, bile kriminalne, nego da ste vi protiv koncepta privatizacije uopšte. S tim imam veliki problem. Mislim da je Milutin Mrkonjić progresivniji ministar od vas kao potencijalnog kandidata ili makar kao predsednika Odbora koji ipak dosta utiče i u partiji i u ovom parlamentu na politiku u ovoj oblasti. Mislim da tako nastaju dugovi, zato što su to Alajbegove slame, društveno i državno. Da li vi mislite drugačije, gospodine Radenkoviću? Shvatio sam da će sada doći mladi lavovi SPS i napraviti novu atmosferu u Vladi. Nemojte da ispadne Milutin Mrkonjić najprogresivniji.
Narodni poslanik Dejan Radenković, replika.
Mislim da ovde polako ulazimo u fazu gubljenja smisla ove rasprave. Mislim da smo krenuli principom zamene teza. Opet, kad bih se vraćao, protiv smo privatizacije. Protiv smo pljačkaških privatizacija koje su ubile ovu zemlju, razorile i oterale 500 hiljada radnika na ulice. Protiv smo svega onoga što je bilo loše. Nemojte da podsećam, gospodine Đuriću, relativno ste mladi u politici. Pitajte predsednika svoje stranke, a svakoga dana u medijima vidimo da se on prilično obogatio, pa ima mnoge firme, a kako je stekao taj novac? Dajte da i to preispitamo. Nemojte da mi dobacujete. Ne znam zašto vas to pogađa. Odakle taj novac, od kojih privatizacija? Ko je uzimao procente od koga? Šta se radilo. Zašto izvlačim kapital iz tih firmi? Zašto su radnici završili na ulicama? Gde su te fabrike? One su radile, nešto su privređivale. Ovi koji su iskorišćeni u talasu onih tzv. demokratskih promena koje su nam sve ovo donele, onaj koga smete slobodno da pogledate u oči, koji je iskorišćen i istaknut kao kandidat da obori ono što je nekada, kažem ne sve, naravno, trebalo je i priznati svoje greške. U tome se ogleda veličina SPS, za razliku od svih drugih. Nemojte da nam pričate. Građani Srbije najbolje znaju. Posledice demokratskih promena se osećaju i dan danas. Zašto nas niste uveli u Evropu pre ne znam koliko godina?
Vreme. Bila je replika. Narodni poslanik Milisav Petronijević, replika.
Poštovana predsedavajuća, želim da se izvinim Narodnoj skupštini na nepristojnom reagovanju na jednu nepristojnost, kada sam iz klupe komentarisao zašto se poslanik obraća poslaniku. Molim vas da se pridržavate Poslovnika, jer Poslovnik izričito zabranjuje da se poslanik direktno obraća poslaniku. To je nepristojno. Ja sam odgovorio, takođe, na nepristojan način, direktno iz klupe, a ne ovako. Završiću samo sa jednom rečenicom. Socijalistička partija Srbije je podržavala Vladu Vojislava Koštunice i to nije krila, bila u Vladi sa DS i to svi znaju i sada je u ovoj Vladi, to svi znaju. Nemamo nameru nikom da se izvinjavamo, nikome da se pravdamo zbog toga. Za nas je najbitnije ono što građani kažu, kao što su kazali i prošle godine kada su nam duplirali glasove. Vi ste primetili da mi ne učestvujemo u ovim polemikama, smatrajući da treba da rešavamo probleme Srbije danas i Srbije u budućnosti, a ne da stalno imamo za temu prošlost. Hvala.
Narodni poslanik Marko Atlagić, povreda Poslovnika.
Poštovana predsedavajuća, povreda člana 106. – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Da obrazložim u dve rečenice. Nigde u ovom amandmanu ne stoji niti aluzija, a kamoli da govori ko je čiji direktor bio 2000. godine u "Putevima Srbije", koji je od direktora šta proneverio, ko je i ko će završiti u zatvoru, ko je kome nosio, čuvao kofere itd. Neka to reši policija i tužilaštvo. Vratimo se dnevnom redu. Hvala.
Hvala. Vi ste svakako u pravu, ali ćemo prethodno dati repliku gospodinu Đuriću.
Hvala gospođo potpredsednice. Rekao bih da je pogrešni putem krenuo gospodin Radenković, pa ću zato pitati potpredsednicu Vlade za evropske integracije – da li se vi slažete sa stavom predstavnika vašeg koalicionog partnera da su za sve loše što se u ovoj zemlji desilo ili dešava krive petooktobarske promene. Ne doživljavam da gospodin Radenković to meni spočitava. Mislim da to spočitava onima koji sa njim sede u Vladi, baštine, ja se nadam, između ostalog i tekovine demokratskih promena od 5. oktobra, a onda dozvoljavaju da se neko ovako iživljava nad tim. Dozvoljavate da to rade predstavnici političke partije koji su ovu zemlju ostavili nakon što su probali da pokradu izbore na kojima su izgubili, sa platama od 20 maraka, sa restrikcijama koje su trajale pola dana i bez ikakvih puteva i sa onim putevima koji su preostali iz Mrkonjićevih akcija obnova i tri dana pre roka. Da li se vi slažete, gospođo Grubješić, sa tim da je sve krenulo nizbrdo posle 5. oktobra 2000. godine? Da li možete da reagujete kad gospodin Radenković kaže da su oni ili da ste vi zatekli gospodina Drobnjaka. Gospodin Drobnjak je poslednji put rešenjem postavljen za direktora pre dve godine. Tako piše u izveštaju o radu preduzeća "Putevi Srbije". Da li ste ga i tada zatekli ili je tada Vlada odlučila, utoj Vladi je sedela i DS, da on bude direktor "Puteva Srbije"? Da li ovde baš svako može da kaže bilo šta. Nekad je smešno, nekad nije smešno i završićemo ovo na kraju dana. Današnji dan ćemo završiti sa 11,5 miliona evra novog duga. Gospodin Radenković te teorije kulturne revolucije Mao Ce Tunga može da sprovodi na organima svoje stranke, ali onda nemoj da ovde priča kako se eto krenulo u zaduživanja kada su nestale pare od otpisa dugova Pariskog kluba. Onda mora da odgovori na pitanje – kako smo došli do tih 14 milijardi evra duga tada i šta je moralo da se desi u ovoj zemlji da bi se otpisao taj dug?
Hvala. Narodni poslanik Dejan Mihajlov ima reč po amandmanu.
Gospodine Radenkoviću…
Molim vas, nemojte da se obraćate direktno narodnom poslaniku.
Ne, ja gledam u vas. Gospodine Radenkoviću, meni se čini da ste i u ovom slučaju podvojena ličnost. Prvo, žalite za Miloševićevim vremenom i protiv ste 5. oktobra, a onda se u drugoj rečenici odričete Miloševićeve politike i kažete da ste se promenili. Za mene nije sporno da se vi promenite. Kao čovek i hrišćanin u svakom tražim nešto dobro i dozvoljavam da se on promeni i da uvidi da je grešio i ranije.
Gospodine Mihajlov, dužna sam u skladu sa Poslovnikom da vas podsetim, pošto ste dobili reč po osnovu amandmana, da govorite po amandmanu.
Dali ste mi po osnovu replike.
Koliko se sećam, po osnovu amandmana. Pitala sam vas.
Dali ste mi po osnovu replike. Možemo da proverimo u stenogramu, napravićemo pauzu.
Nisam vas dobro čula, ali, u redu je, nastavite po osnovu replike.
Na ovaj način treba samo da nam kažete da li ste vi za to da Srbiju vratimo u vreme Miloševićeve ere i u vreme pre 5. oktobra, da se vrate dugovi za staru deviznu štednju koji su postojali, dugovi za penzije koji su bili, ratovi i sve one posledice zbog kojih sada ispaštamo? Iznuđeni potezi koje ova država vuče su posledica te vlasti i takve neodgovorne politike. Ako ste spremni da kažete u jednoj rečenici da ste za to da se vratimo u Miloševićevo vreme, i još po pitanju privatne svojine, malo ranije, u vreme komunizma, društveno dogovaranje, samoupravne sporazume i kolektivnu odgovornost, to je onda potpuno jedan novi manir u načinu rada vaše stranke. Mislio sam da ste se odlučili da idete u pravcu evropskih integracija, evropskih vrednosti, gde je privatna imovina takva, nedeljiva, gde se zna tutor i vlasnik svake imovine i gde je pojedinačna odgovornost za sve što se radi. Prosto, objasnite nam za koji ste vi pravac? (Predsedavajuća: Vreme, gospodine Mihajlov.) Da li ste za pravac kojim država Srbija ide posle 5. oktobra, saradnje, ili ste za Miloševićev režim?
Hvala, gospodine Mihajlov. Dejan Radenković, replika.
Mislim da tu nema dileme. Potpuno je jasan stav SPS samim učešćem u ovoj vladi. Vi se zapitajte zašto nama rejting raste, zašto su danas stranke koje sačinjavaju vladu one koje su, opet, pojedini zloupotrebili ističući jednog kandidata koji je jedini smeo da pogleda narodu u oči? Meni je žao tog čoveka, zato što da je znao da će se sve ovo desiti posle 5. oktobra, verovatno to ne bi uradio. Kažem da SPS ima tu težinu i vrlinu da prizna neke svoje greške. Ono što je valjalo je valjalo i to je nesporno. To smo čuli juče u raspravi, kako se ovde žali za službom društvenog knjigovodstva, a to ste uništili. Da smo tada uništili privredu, tada sam bio mlad, šta ste to imali da prodate ako smo sve uništili? Šta ste to od te prodaje imali posle da trošite i na šta ste trošili? To je ono o čemu se ovde radi, to je ono što mi pitamo i bićemo iskreni do kraja u tome. Nemojte više o tome. Neću se više uključivati. Zahvaljujem vam se na pažnji. Neću odgovarati na besmislena pitanja i besmislene konstatacije. Samo mogu da dodam – kako neki mogu da dobiju 10.000 tona pšenice iz robnih rezervi i da na kontu toga uzmu kredit? Koja je to privilegija u ovom društvu? Odakle pare za sve to? Nemojte da zalazimo u sve to. Kažem vam, svaku raspravu vodite vrlo pažljivo jer može da se desi da pljunete sami na sebe. Hvala.
Da li još neko želi reč povodom amandmana na član 2? (Ne) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Judita Popović.
Hvala vam, gospođo potpredsednice. Poštovana gospođo ministarko, "Putevi Srbije" danas više nemaju para ni da zakrpe rupe. "Putevi Srbije" su nelikvidni, račun bez krčmara. Gospođo ministarko, ovo je zakon koji u stvari promoviše račun bez krčmara. To je problem. Kada god se postavipitanje – kako je to moguće da se napravi dug od preko milijardu dinara, a da ne znamo ko ga je napravio, kako ga je napravio, na šta je utrošio i na koji način je to utrošio, tog momenta se skreće sa teme i dolazi se do zamena teza. Postoji osnovana sumnja da se nešto želi sakriti, čim uz ovakav zakon ne dostavite materijal koji će tačno da dâ jasne i konkretne odgovore o čemu se tu radi, koja je to struktura duga, koje su specifikacije koje se odnose na ovih milijardu i 300 i nešto miliona dinara? U obrazloženju zakona kažete da neće nastati novi troškovi za privredu i građane, a u članu 3. zakona kažete da se sredstva za izmirenje obaveza iz člana 1. ovog zakona obezbeđuju u budžetu Srbije. Ko puni budžet Republike Srbije? Valjda ga građani Srbije pune i njih jako interesuje da li će da se zakrpe, bar da se zakrpe rupe na putevima Srbije, a o tome da se ti putevi rekonstruišu ili da se grade novi putevi, mislim da građani čak i ne razmišljaju. Jednostavno, prihvatili su da je to jedna letargija zbog jedne nesposobne vlasti koja godinu dana sedi tu gde jeste i nije našla adekvatan odgovor ni na jedno goruće pitanje ove privrede, ove ekonomije ovog društva. Samo pitamo i želimo da znamo – kako je ovaj dug od preko milijardu dinara nastao? Zaista ne želimo da dozvolimo da se teme zamenjuju. Nekada su se teme birale u smislu – ne damo Kosovo, izgubićemo Kosovo, pa se onda pričalo o evropskim integracijama, a danas se priča nešto sasvim drugo. Danas se postavlja pitanje – da li su privatizacije bile korisne ili nisu? Da li su kompromitovane ili ne? To je zamena teza. Ovde se samo radi o jednom osnovnom pitanju, a to je – zašto se građani ovde države zadužuju a da niko za te dugove ne odgovara, a te dugove je proizveo?
Narodni poslanik Bojan Đurić.
Dok imamo vremena, postavljaćemo pitanja. Ponovo pitam da dobijemo odgovor – kako je moguće da je Predlogom zakona utvrđeno da će se u budžetu Republike Srbije obezbeđivati sredstva do iznosa od 1.346.000.000 dinara, a onda malo kasnije, u istom zakonu kažete da će se u posebnom postupku utvrđivati pojedinačna dugovanja prema svakom od putarskih preduzeća? Kako onda znate da je ukupan iznos 1.346.000.000 dinara, a onda ostavljate poseban postupak, odnosno poseban rok u kome će se prijavljivati potraživanja svakog putarskog preduzeća? Ne vidim nikakvu logiku u takvom rešenju.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Radmila Gerov.
Liberalno demokratska partija sigurno neće podržati ovaj zakon, zakon kojim Vlade ove zemlje, SNS, SPS, URS žele da 11,5 evra javnog duga preduzeća "Putevi Srbije" pretvori u javni dug. Činjenica je da je ministar Dinkić u javnoj raspravi rekao da je decembra dug bio pet milijardi ili 45 miliona evra i da je to plaćeno. Činjenica je da niko, ni vi ministarka koja ste danas ovde, ni neko u ovoj sali, ni bilo ko iz Vlade želi da kaže poslanicima odakle je novih 11,5 miliona evra. Imali smo prilike samo da čujemo nagoveštaj da su to neki aneksi iz 90-tih godina. Da li to znači da Javno preduzeće "Putevi Srbije" ne poštuje Zakon o javnim nabavkama? Da izvodi radove mimo svog programa i šta sad? Treba svi da budemo odgovorni za takvu propast Javnog preduzeća "Putevi Srbije" i bahatost direktora Zorana Drobnjaka, i ne samo njegovu nego i bahatost ministra u Vladi koji čak ne nalazi za shodno ni da danas bude ovde u parlamentu i odgovori na neka elementarna pitanja narodnim poslanicima? Nije li bahatost, potpredsednice, da ministar koji nam je dao Predlog zakona nema čak ni elementarna znanja o tome kako se zovu putevi u ovoj zemlji. Zar nije sramotno da nam u obrazloženju zakona napišete da će donošenje ovog zakona omogućiti nesmetano održavanje regionalnih i magistralnih puteva u Republici Srbiji? Putevi se tako ne zovu već unazad dve godine. Ne postoje regionalni i magistralni putevi, već putevi prvog i drugog reda. Da li je moguće da vi 11,5 miliona evra želite da otpišete bez da znate kome je dužno Javno preduzeće "Putevi Srbije", čiji su to dugovi, kada su nastali, ko je odgovoran za aneksiranje ugovora mimo Zakona o javnim nabavkama i govorite još o regionalnim magistralnim putevima. Očigledno da predstavnici Vlade nisu pročitali čak ni ove zakone koji su na dnevnom redu. To mogu da kažem iz razloga što ste u zakonu koji je danas na dnevnom redu, gde preuzimate obaveze zdravstvenih ustanova prema veledrogerijama po osnovu nabavke lekova i medicinskog materijala. U analizi efekta kažete da se ne stvaraju novi privredni subjekti, ali se omogućava da postojeći privredni subjekti u putarskoj delatnosti obavljaju svoju redovnu aktivnost. Kakve to veze ima sa preuzimanjem dugova za lekove?
Gospođo Gerov, to zaista nije na dnevnom redu. O tome ćemo kasnije da raspravljamo.
Želim da ukažem da niko u ovoj sali od predstavnika Vlade ne zna odgovor na pitanje – odakle 11,5 miliona evra? Ne razumem kako će poslanici SNS, SPS i URS glasati za ovaj zakon. Valjda je potpuno jasno da niko ne treba u ovoj Skupštini da podrži ovaj zakon. Potpuno je jasno da je gospodin Drobnjak preterao godinama unazad. Njemu je omogućeno da ne plaća PDV. Od ljudi koji drže sitne trafike ova država traži da plaćaju PDV. Zbog čega on ima takve privilegije? Naravno da mi kao LDP tražimo odgovore na pitanja odakle su ti dugovi, kada su nastali i smatramo da ne mogu da budu prebačeni na teret svih građana Srbije.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stav 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Sada određuje redovnu pauzu. Sa radom nastavljamo u 16,10 časova. [[Posle pauze]] Poštovani narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Na član 5. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Miroslav Petković i Milica Radović i zajedno narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa ustavnom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Milica Radović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministar, ovaj amandman je logična posledica amandmana koji smo podneli na član 2. kojim smo tražili, kao što već znate, to je amandman o kojem se raspravljalo, maltene, celo prepodne, da sastavni deo ovog zakona bude i spisak svih potraživanja, odnosno poverilaca sa tačno preciziranom visinom potraživanja svakog od njih, a da bi znali koliko ukupno iznosi javni dug, odnosno dugovanje "Puteva Srbije" koje danas pretvaramo u javni dug. Kao što sam rekla, to je logična posledica tog amandmana. Da ste prihvatili taj prethodni amandman, mi danas ne bi imali ovaj amandman, odnosno član 5. na koji se odnosi amandman bi bio brisan. Po meni, ponovo moram da ponovim, jako je neozbiljno što Vlada upućuje u skupštinsku proceduru ovaj predlog zakona. Upućuje ga sa tačno preciziranim iznosom dugovanja JP "Putevi Srbije", a da se u tom istom Predlogu zakona, u članu 5, kaže da će Vlada naknadno na predlog Ministarstva saobraćaja utvrditi ukupan iznos svakog pojedinačnog potraživanja putnih preduzeća prema JP "Putevi Srbije". To je jako neozbiljno, jer nas to tera na sumnju da mi u ovom trenutku ne znamo koliki je taj tačan i izmeren iznos dugovanja koji danas pretvaramo u javni dug. Nije nam jasno, ponavljamo ponovo priču, na osnovu kog dokumenta, moramo da dobijemo neku informaciju sa vaše strane, na osnovu kog argumenta, na osnovu koje računice ste došli do toga da taj dug danas iznosi 1.350.000.000 dinara. Očekujemo, s obzirom da raspravljamo celo prepodne, i sada, očigledno ćemo nastaviti tu raspravu popodne, da dobijemo od vas neki odgovor na ovo pitanje. Ne bih nikako volela da se ponovo u nekom kratkom periodu viđamo istim povodom, jer bi to značilo da smo i ovog puta bili u pravu. Nije nam to cilj. Cilj je da znamo tačno kada su dugovi napravljeni, ko ih je napravio, koliko iznosi svako potraživanje putnog preduzeća prema JP "Putevi Srbije" da bi znali o čemu danas raspravljamo. Kada već govorimo o načinu na koji funkcioniše JP "Putevi Srbije", mislim da nam dugujete odgovorna pitanje – kako je moguće da se godišnje milijarde i milijarde dinara troše na održavanje puteva, a da faktički javnost nije upoznata ni sa jednim, jedinim tenderom koji je održan, a na kom su izabrana putna preduzeća koja su nadležna za održavanje puteva? Takođe, nije mi jasno, o tome sam govorila u načelnoj raspravi, mislim da je to jako važno pitanje na koje treba da dobijemo odgovor. Danas je 2013. godina, ugovor na osnovu kojih rade "Putevi Srbije" i na osnovu kojih zaključuju ugovore datira iz 1992. godine. Znači, ugovor datira iz 1992. godine. Nekoliko puta do sada je aneksiran. U pitanju je 2013. godina i zanima me – da li je tačna informacija sa kojom mi raspolažemo? Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Ovaj član 5. Predloga zakona potvrđuje da smo mi u DSS bili potpuno u pravu kada smo zahtevali da se utvrdi lista poverilaca, da se utvrdi koliki su iznosi koji se duguju da bi znali koliko se kreće taj dug. U okviru ove 1.350.000.000 dinara ne znamo ko će koliko dobiti, da li su to likvidna preduzeća, da li su to preduzeća u blokadi. Ovde lepo kaže – Vlada će na predlog Ministarstva saobraćaja utvrditi visinu pojedinačnog potraživanja svakog putarskog i drugog društva. Taj akt mora da se donese. Vlada mora to da utvrdi. Nije nam jasno zašto to nije unapred već pripremljeno, ako se okvirna cifra od 1.350.000.000 pojavljuje u Predlogu ovog zakona. U obrazloženju, u kome se objašnjava zbog čega se odbija naš amandman, jasno stoji da je dug poznat, sporan i nesporan i predstavlja ukupan dug javnog preduzeća. Tu se kaže da se zna ukupan dug koji se duguje putarskim preduzećima. Ne znamo iznose. Zbog toga smo predložili da se ovaj član briše u skladu sa ovim što smo predloži, na član 2. Ostavili smo Vladi dovoljan rok, naravno i ministarstvu, da pripremi pojedinačna potraživanja i da to dostavi Narodnoj skupštini. Mislim da je potpuno normalno da narodni poslanici i javnost budu upoznati sa visinom tih iznosa, sa firmama kojima se duguje. Nikome od nas nije stalo da putarska preduzeća prestanu da rade i da ljudi odu na ulice i izgube posao, ali hoćemo da vidimo da li se domaćinski raspolaže sa tim sredstvima. Da je ovo problem samo kod "Puteva Srbije" možda bi se to i rešilo. Taj problem već traje već poslednjih pet godina i verovatno će se rešavati narednih godina. Imali smo situaciju da se raspravlja o EPS koja je tražila garancije od 30 milijardi od Narodne skupštine, a onda smo saznali da je direktor EPS isplatio zaposlenima 13 platu. Na svu sreću to nije došlo na dnevni red i Skupština nije dala odobrenje za novo pokrivanje dugova EPS. Znamo kakva je situacija u "Srbijagasu" i pokušavamo da na jedan ozbiljan, sistemski način to rešimo. Vlada nije imala sluha kada smo predlagali da to regulišemo, a vezano za dugove Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje, na istovetan način. Došli ste ovde u parlament sa istim tim zakonom nakon šest meseci i tu se negde u tih šest meseci izgubilo osam milijardi dinara koje su bile predviđene krajem prethodne godine, a danas ih ovde nema. Nažalost, ta sredstva u budžetu su usmerena na neke druge stvari, a pare su već potrošene, a nisu izmirene sve obaveze prema zdravstvenim ustanovama u Srbiji. Taj spisak je utvrđen u martu, ako se ne varam, ove godine. To je tri meseca nakon usvajanja zakona. Da li to znači da će najmanje tri meseca proći od danasdok Vlada ne napravi taj spisak? Ili, već postoji taj spisak i vi ste verovatno o tome već i odlučivali. Gospođo Grubješić, znam da vam nije jednostavno, mislim da ovaj član zakona treba brisati kako bi se na jedan ozbiljan, sistemski način rešilo ovo pitanje i kako više nikada ne bi raspravljali o dugovima javnih preduzeća, kako nikada više iz budžeta ne bi izdvajali sredstva za pokrivanje nekih gubitaka koji se naknadno pojavljuju i kako bi ustrojili... Ako je država osnivač neke firme, ako odgovara za njeno poslovanje, hajde da tražimo od tih preduzeća da posluju u skladu sa zakonom, odgovorno i pošteno, kako bi mogli od građana Srbije da tražimo da ispunjavaju svoje poreske i sve druge obaveze prema državi Srbiji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Koristiću vreme poslaničke grupe. Gospođo Grubješić, pitao bih vas, kao i sve druge u ovoj sali, da li bi se na ovaj način ponašali i na ovaj način izmirivali dugove da se radi o vašim parama? Da li biste na ovaj način donosili odluke da treba iz svog džepa ovo da platite? Naravno da ne bi. Tražili biste da pred vas donesu spisak da vidite da li su ti dugovi realni, opravdani, da li je posao urađen, kakav je kvalitet, i onda biste posegli u svoj džep i platili za obavljen posao. To je domaćinski i tako bi svaki domaćin u Srbiji uradio. Na ovaj način, kako ste vi kod nas došli danas, to nije domaćinski. Mi ovde ne vidimo ni kome plaćamo, ni zašto plaćamo, ni da li će to ići za zarade zaposlenima, da li će to ići za dugove NIS-u za asfalt, za ovo, da li će to ići za neke druge troškove, i na koji način će se to obračunavati firmama. Govorimo o sumi od milijardu i trista i nešto miliona, to je ozbiljna suma za naš budžet, imajući u vidu koliko dugujemo i zato, ako već u obrazloženju kojim odbijate amandman DSS, da se traži da sastavni deo ovoga zakona budu dugovanja, kažete da Vlada zna i da su nesporna dugovanja tim firmama i vi u samom obrazloženju amandmana kažete da su poznata i nesporna dugovanja prema firmama, a onda nećete Skupštini da otkrijete koja su to poznata i nesporna dugovanja i za šta se to duguje, već dolazite ovde, kada vas mi pitamo, vi dolazite sa praznom hartijom, samo ste napisali cifru. To je kao u nekim, znate u kojim filmovima se dešava da se samo napiše cifra ipokaže. Nadam se da mi u tom filmu nismo. Nadam se da smo mi u filmu gde funkcioniše država, gde funkcionišu procedure i gde ćemo na osnovu zakona, budžetskog sistema i ostalih propisa, vršiti plaćanje. Zato očekujem da do kraja ove rasprave, ako možete nek vam neko iz Vlade donese odluku koju ste imali na Vladi kada ste uputili ovaj predlog zakona, gde stoje poznata i nesporna potraživanja ka putarskim firmama. Ja ne znam u čemu je problem, da li neko krije imena tih firmi, da ne vidimo da su to možda neke firme koje su povezane sa nekim ljudima o kojima je bilo reči u ovoj sali danas. Ne znam u čemu je problem, jer ono dobro što smo mi tražili u ovom zakonu, a to je da vidimo da li će te pare završiti kod 10 hiljada zaposlenih u putarskim firmama u 26 preduzeća. To je ono dobro što smo mi neprestano pokušavali da nađemo u ovom zakonu i što nismo uspeli, niti ste nam vi dali odgovor na to. Mi ćemo uvek insistirati na ovoj informaciji, zato što očekujemo da na taj način ispoštujete i ovaj dom i građane kojima gurate ruku u džep za 1,3 milijarde. Nadam se da ćete vi uspeti do kraja rasprave da nam odgovorite. Sama ta činjenica što je vas Vlada ovde poslala, poslala vas je da s nama i komunicirate. Prosto mi očekujemo, ne svađu i raspravu sa vama, nego jednu razmenu informacija, jer smo svi mi krajnje dobronamerno tražili samo da vidimo kome će biti plaćeno i zašto je toliko plaćeno i kakav je kvalitet radova. Kada je prošli put bila rasprava koju je pominjala gospođa Radović, moja koleginica, o dugovanju trgovcima lekovima, veledrogerijama, gospođa Dejanović, ministarka zdravlja je tad bila u sali i ona je taj zakon branila, iako može da se kaže da je to zakon iz domena finansija. Mi danas nikog iz Ministarstva gospodina Mrkonjića nemamo, a sećamo se kada on dolazi na rasprave u ovu salu, dođe sa celom svitom, od šefa protokola, dva pomoćnika i on. Danas kada treba o ovoj važnoj stvari da se razgovara, sedite vi sami, na braniku Vlade. Mislim da to nije dobar način da se raspravlja u ovoj Skupštini i očekujemo da konačno vi, ako ništa drugo, do kraja ove rasprave nam kažete bar jednu firmu kojoj će biti plaćeno, za koje namene i za koji posao. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković. Izvinite, molim vas, ima po Poslovniku. Izvolite, Janko Veselinović.
Poštovana predsedavajuća, vi, odnosno predsednik Narodne Skupštine je napravio povredu člana 217, odnosno 218. Poslovnika Narodne Skupštine. Naime, prema članu 217. šezdeset narodnih poslanika može da pokrene zahtev za smenu, odnosno nepoverenje Vladi ili pojedinom njenom članu. Predsednik Narodne skupštine je, prema članu 218, taj zahtev narodnih poslanika dužan da stavi na dnevni red Skupštine na prvom narednom zasedanju. Sada smo dobili saziv za prvo naredno zasedanje u utorak, gde nema zahteva 60 narodnih poslanika za smenu gospodina Žarka Obradovića, ministra prosvete i nauke. Molim da prenesete predsedniku Narodne skupštine, moguće da je do greške došlo nenamerno, ali da se ta greška ispravi.
Hvala gospodine Veselinoviću. Podsetiću vas na odredbe člana 103. stav 1. da predsedavajući može da povredi poslovnik samo na sednici Narodne skupštine koja je u toku. Svakako će predsednik primiti k znanju to o čemu ste vi govorili. Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković. Izvolite.
Vrlo kratko, predsedavajuća, još jednom ponavljam, danas razgovaramo o milijardu i 350 miliona dinara koji se pretvaraju u javni dug na osnovu dugova koje je stvorilo JP Putevi Srbije. Želim još jednom da podsetim vas i građane Srbije da je vaša Vlada, gospođo Grubješić, oprostila dug ovom javnom preduzeću u iznosu od 200 miliona evra. Dvadeset pet milijardi dinara na ime plaćanja PDV koji svi plaćamo u ovoj zemlji, kao pojedinci, odgovorne firme to rade, poreska uprava treba da se bavi svojim poslom i kažnjava one koji to ne rade, a govorim o trideset i nešto milijardi koje je ova vlada uštedela rebalansom budžeta. Vi ste glasali, pretpostavljam, i da se otpiše, odnosno oprosti dug od 25 milijardi dinara. Ukoliko se ne varam, ako se dobro sećam, vaša Vlada, samo prethodna Vlada, je omogućila JP Putevi Srbije svojevremeno, kada je 2008. godine doneta odluka da su oni u obavezi da plaćaju PDV, da povećaju cene putarina za 18%, koliko je iznosio PDV. JP Putevi Srbije je ubralo i taj prihod, tih dodatnih 18%, da bi iz tih sredstava plaćao svoju obavezu vezano za PDV i nisu plaćali. Za to je glasala i prethodna Vlada. To se ponavlja sada i u ovoj Vladi. Na svu sreću, neće doći do tog povećanja od 20%, kako je to najavljivao gospodin Mrkonjić, ali to samo pokazuje da ne postoji ozbiljna želja, ne postoji politička volja da se ovaj problem konačno reši i da imamo preduzeća kojima gazduje država Srbija preko, još uvek, upravnih odbora, koji takođe, na osnovu zakona koji je usvojen u ovoj Skupštini, ne bi trebalo da postoje. Sad smo čuli, pre neki dan, da je Upravni odbor JP Putevi Srbije odlučio da će pronaći nekakvo rešenje. Ako ste Vlada, ako ste odgovorni ljudi, onda vladajte, onda donesite jedinstvena pravila za sva javna preduzeća, bez obzira ko je na čelu njih, da li je to Srbijagas, da li je to EPS, da li su to Putevi Srbije, jer svi građani Srbije direktno zavise od tih preduzeća, a oni se ponašaju kao monopolisti, koji čak sopstvenoj državi, svom osnivaču i ljudima koji upravljaju tim preduzećem ne žele da plate PDV, ono što plaćaju svi građani Srbije. (Predsedavajuća: Vreme, gospodine Petkoviću.) Hvala najlepše.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Hajde da ponovimo još jednom pitanje. Dakle, ovaj Predlog zakona kaže da su utvrđene obaveze u nominalnom iznosu od jednu milijardu 346 miliona i nešto dinara na dan 1. aprila i da će prva rata, prva trećina ovog duga biti isplaćena tokom jula meseca. Sada je jul mesec. Da li je moguće da u ovom trenutku ne postoji precizna lista preduzeća kojima se duguje i koliko se duguje? Drugo, upozoravam na jednu vrlo opasnu formulaciju u ovom članu koja kaže – putarskim i drugim društvima, zbog čega mi sumnjamo da će na ovaj način biti pokrivani neki dugovi Puteva Srbije, koji su nastali po čudnim osnovama, a ne po onim osnovama koje podrazumevaju osnovnu delatnost te firme. Zbog toga sam ja, gospođo Grubješić, pitao u četvrtak, nisam dobio odgovor, pitam vas danas ponovo – zašto je JP Putevi Srbije u 2012. godini potrošilo više od 12 miliona dinara na troškove oglašavanja i propagande? Zašto se oglašava monopolista? Koji je poslovni interes da se monopolista oglašava? Da li je oglašavanje monopolista dozvoljeno po Zakonu o javnim preduzećima, koji ste ovde usvojili? Jeste, ukoliko to posebnim aktom dozvoli Vlada. Da li je Vlada Srbije dozvolila posebnim aktom oglašavanje Javnog preduzeća "Putevi Srbije"? Utvrdili smo da su se "Putevi Srbije" oglašavali u 2012. godini. Danas vas pitam – da li se od 1. januara 2013. godine takođe oglašavaju "Putevi Srbije"? Konačno poslednje pitanje kod ovog amandmana. Vidim da direktori nekih drugih javnih preduzeća kažu da će deo njihovih obaveza biti prenet u javni dug. Prema informacijama koje su objavljene u medijima, to je danas rekao direktor Javnog preduzeća "Putevi Srbije", čini mi se za iznos koji je veći od 50 miliona evra. Dakle, da li ova Skupština može da očekuje novi predlog Vlade kojim ćemo po istoj ovoj metodologiji i "Srbijagasu" dopustiti da u javni dug prenese 50 i nešto miliona evra duga?
Hvala. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovana gospođo ministarka, koleginice i kolege narodni poslanici, i u ovom amandmanu se kaže – briše se. Demokratska stranka, ponavljam, nije podnela amandmane iz razloga što je ovaj zakon potpuno u suprotnosti sa svim pravnim i moralnim normama, a i zato što nije ni trebao da bude u skupštinskoj proceduri. Radi istine, treba nešto reći i o odgovornosti lica u "Putevima Srbije". Naime, Zoran Drobnjak je postavljen 2007. godine, za vreme Vlade Vojislava Koštunice, a na predlog Velimira Ilića, predsednika Nove Srbije. U maju 2010. godine, na pitanje – da li će biti smenjen, Drobnjak je rekao da se tadašnji ministar Mrkonjić samo šali i da od toga nema ništa. Na novu najavu za njegovu smenu, koju je podneo vršilac dužnosti ili bivši pomoćnik ministra saobraćaja, Saša Mirković, Drobnjak takođe ne vidi ni tu svoju krivicu. Šta je još važno reći? Važno je reći da se preduzeće "Putevi Srbije", pored ovoliko gubitaka, ponašalo i onako kako nije u skladu sa zakonom. Signalizacija i bezbednost na putevima je ugrožena. Na autoputu Beograd-Novi Sad zbog loše signalizacije dogodilo se nekoliko saobraćajnih nesreća. Ministarstvo saobraćaja je ove godine naložilo zaustavljanje radova na jednoj traci autoputa od Batočine prema Kragujevcu, iz razloga što nisu postojali svi papiri i nije bilo građevinske dozvole. Šta je još važno reći? Osim ovoga što je DS protiv da se ovo prebaci u javni dug, potrebna je i odgovornost. Nadam se da će najavljena rekonstrukcija Vlade upravo odneti te ljude iz ministarstava, direktore javnih preduzeća koji su odgovorni za ovako nešto. Ovde zaista nema odgovornosti u DS. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Judita Popović. Izvolite.
Hvala vam, gospođo potpredsednice. Poštovana gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, svakakvi zakoni su prolazili kroz ovu skupštinu, ali ovakav zakon nikada. Dakle, ovaj zakon je prava slika i prilika u kojoj meri je izvršna vlast bahata, u kojoj meri je arogantna, u kojoj meri je apsolutno ne interesuje kako će da reaguju narodni poslanici kada određen predlog zakona stigne u parlament. Ovaj zakon je neodređen i neodrediv. Ovaj zakon je šupalj. Dakle, radi se o tome da mi treba da odlučujemo o nemaloj svoti novca koja predstavlja dug "Puteva Srbije", koji će pasti, normalno, na teret onog prosečnog građanina Srbije, a da pri tom ne znamo ništa u vezi tog duga. Razumem da su bili različiti partijski činovnici koji su napravili taj dug, razumem da i partije imaju određene blagonaklone odnose prema tim svojim partijskim činovnicima i članovima, ali nikako ne razumem kako se Vlada usuđuje da ovakav predlog zakona dostavi parlamentu na rešavanje i da zaista očekuje da mi ne primetimo ovo kukavičije jaje. Ovo jeste kukavičije jaje i ovo jeste jedan sumnjivi dokument. Ako Vlada predaje parlamentu da rešava o jednom sumnjivom dokumentu, u smislu donošenja tog zakona, ja mislim da je to kraj te Vlade. Jeste da se Vlada trenutno nalazi u rotaciji, jeste da se nalazi u nekom statusu lingua, da li će ili neće promeniti i koje ministre će promeniti, koje će da rekonstruiše, a koje neće, ali to ne znači da Vlada neće pre ili kasnije doći u poziciju slobodnog pada, nastavi li na ovaj način da se odnosi prema zakonima. Mi bismo vam predložili da napravite jednu jedinstvenu evidenciju, jednu centralizovanu evidenciju svih gubitaša javnih preduzeća, pa da imamo na jednom mestu tačno podatke o tome koliko duguju, kome duguju i zašto duguju. To je u stvari jedan odgovoran odnos prema javnim preduzećima i uopšte prema budžetu Republike Srbije, a pre svega prema građanima.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Vi ste u članu 6. rekli da će izmirivanje obaveza prema putarskim i drugim društvima vršiti Ministarstvo finansija i privrede, Uprava za javni dug, u skladu sa aktom Vlade iz člana 5. ovog zakona. O tome smo maločas govorili. Dakle, još jednom pitam – gde je tačno u rebalansu budžeta za 2013. godinu i na kojim pozicijama obezbeđen novac za ovako nešto? Da li će se novac obezbeđivati iz novog zaduživanja? Ako se obezbeđuje iz novog zaduživanja, onda uzmite u obzir da, recimo, Uprava za javni dug, kada radi emisije državnih zapisa iz kojih obezbeđuje sredstva predviđena budžetom, ima mnogo problema da realizuje te emisije, da se prosečno realizuje između 25 i 30%, da su kamate u ovom trenutku ili prinos negde oko 10%, i onda te iznose dodajte na ovaj iznos nominalnog duga koji ste preuzeli ovde, jer će to biti ukupan iznos u realnom novcu koji ćemo na kraju vratiti. Imam još jedno vrlo važno pitanje. Mislim da makar na to pitanje, gospođo Grubješić, možete da dogovorite. Vi kažete u članu 4. da će se plaćati ovaj dug u tri međusobno jednake tranše, po jedna trećina u julu, septembru i novembru. Ali, vi kažete - u visini jedne trećine ukupnog iznosa obaveza utvrđenih u članu 2. U članu 2. piše jedna milijarda i 346 miliona. U Zakonu ne piše da li ćete vi svakom putarskom preduzeću isplaćivati obaveze prema njemu u tri jednake rate ili će biti moguć neki drugačiji redosled. Da li je moguća po ovom zakonu situacija da nekim od putarskih preduzeća celokupan iznos duga bude isplaćen u julu, a da neki drugi moraju da čekaju do novembra meseca? To nije regulisano zakonom. Po tekstu koji ste napisali, takva situacija je moguća, između ostalog i zbog toga što mi danas ne znamo koliki je dug. Ako je jedna trećina četiristo i nešto miliona, to znači da vi u toj prvoj tranši u julu, u odnosu na tri ili četiri npr. miljeničke kompanije ili putarska preduzeća, možete da izmirite dug. Ogromna je razlika u zemlji sa ovolikom inflacijom da li će neko dobiti ceo iznos u julu ili će morati da čeka do novembra.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Radmila Gerov. Izvolite.
Zahvaljujem. Članom 7. predviđeno je da ovaj zakon stupi na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku". Gospođo Grubješić, da li bi bilo moguće u zemljama članicama EU da direktor nekog njihovog preduzeća decembra meseca ne zna koja su mu dugovanja, da nakon tri meseca kaže da ima dugovanja veća za 11,5 miliona evra i da li u zemljama članicama EU niko za tako nešto ne bi snosio odgovornost? Pa ne drži on valjda te fakture i račune u džepu sa sobom, pa u decembru ne zna da mu nedostaje još 11,5 miliona evra? Činjenica je da mi danas kao narodni poslanici, niti danas u raspravi u pojedinostima, niti smo u raspravi u načelu imali prilike da saznamo odakle je nastao taj dug od 11,5 miliona evra, kome su otpisani dugovi vredni pet milijardi krajem prošle godine, a očekujete od narodnih poslanika vladajuće većine, SNS, SPS, URS, PUPS, da podrže ovakav zakon. Za mene, kao narodnog poslanika, potpuno je jasno da Vlada Republike Srbije podržava direktora JP "Putevi Srbije", iz sledećih razloga: prvo - što mu dozvoljava da se šali sa dugovanjima vrednim milijardu i nešto, drugo - što nije raspisala konkurs za izbor direktora JP "Putevi Srbije", iako je imala rok, po Zakonu o javnim preduzećima, do 1. jula, treće - što tamo još imamo upravni, a ne nadzorni odbor i četvrto - što dozvoljava direktoru i upravi tog preduzeća da krši zakon vezano za sve propise vezane za računovodstvo i finansijsko izveštavanje. Ako će na takav način Srbija da bude i postane član EU, mi smatramo da je tako nešto nemoguće. Očigledno je da od vas ne možemo da dobijemo odgovor ni na jedno pitanje. Odgovor nismo dobili ne samo od vas, niti od ostalih ministara u Vladi. Očigledno je da ministar Milutin Mrkonjić nema hrabrost da dođe ovde u Skupštinu sada kada se raspravlja, između ostalog, i o njegovim dugovanjima i da poslanicima kaže kada su nastali ti dugovi, da li su iz vremena predizborne kampanje, da li su od nove godine do danas, da li su nastali npr. asfaltiranjem nekih ulica u Zaječaru pred ove izbore. Smatramo da je sramota što ministra danas nema. Očigledno je da vi ovde treba da budete jedini koji ćete na neki način ćuteći da branite ovaj zakon jer ja vas razumem da nemate šta o ovome da kažete. Najpametnije je da Vlada Republike Srbije povuče zakon iz procedure.
Hvala. Reč ima potpredsednica Grubješić.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Poštovani narodni poslanici, nekad je bolje oćutati i saslušati. Želim svima vama da se zahvalim na današnjoj raspravi jer sam mnogo stvari i ja danas saznala od vas upravo. Zašto sam oćutala? Zato što ne mislim da sam stručnjak za putnu privredu i ne bih se upuštala u detalje u koje ste se vi upuštali. Neki od vas se mnogo bolje od mene razumeju i u putnu privredu i kako je to nekada izgledalo, kako danas izgleda, koliko puteva je izgrađeno, u kom kraju je koliko puteva asfaltirano. Zaista sam zahvalna na svim tim podacima koje ste dali. Ne želeći da opravdam svoje prisustvo danas ovde i nečije odsustvo, reći ću samo da je danas zajednička sednica dveju vlada – Republike Srbije i Vlade Republike Srpske u Banjaluci i da je većina, ako ne i svi, ministri, na čelu sa premijerom, danas u Banjaluci, a da sam ja danas ostala ovde zato što ne bih imala priliku ni sa kim tamo da bilateralno razgovaram o procesu evropskih integracija. Kada smo kod procesa evropskih integracija, reći ću nešto iz struke, a što se odnosi na materiju o kojoj danas govorimo. Sada je već izvesno da će Srbija otpočeti pregovore o pristupanju do kraja januara, a da bismo bili uspešni u tome, mislim da ćemo morati da prevaziđemo mnoge teškoće u, recimo, tri poglavlja koja se direktno odnose na današnju raspravu, a to su: Poglavlje VIII – Konkurencija, Poglavlje XIV – Saobraćajna politika i Poglavlje XVII – Ekonomska i monetarna politika. Mi sa ovakvim zakonima, ne sa ovakvim zakonima kao što je ovaj danas, nego sa ovakvim stanjem u našem javnom sektoru i u javnim preduzećima, nećemo moći ni da otvorimo ni da zatvorimo Poglavlje VIII, koje se odnosi na konkurenciju, na politiku nadzora državne pomoći, odnosno na sprečavanje vlada da dodeljuju državnu pomoć koja ograničava konkurenciju na unutrašnjem tržištu. Svesni smo i vi i mi, ja koja sam do juče sedela ovde sa vama, kakvo je stanje u javnim preduzećima, da su većina njih gubitaši, da su monopolska, neefikasna i da je javnim preduzećima preko potrebno restrukturiranje. O tome govorimo ne od juče, ne od formiranje ove vlade, o tome govorimo, koliko se sećam, poslednjih 10–12 godina, ali retko koje javno preduzeće je do sada u potpunosti restrukturirano. To je proces koji će izgleda trajati, evo, možda baš do otvaranja ovog Poglavlja VIII, kada će neke radikalne mere morati da se preduzmu, makar i nevoljno, ali ukoliko Srbija bude i tada želela da jednog dana postane članica EU, moraće svoje zakonodavstvo, a još više praksu da prilagodi najboljim standardima koji postoje na tržištu EU, a monopoli i nedostatak konkurencije sigurno nisu standardi sa kojima Srbija može da bude i postane jednog dana članica EU. Apsolutno se slažem sa vama, nekoliko narodnih poslanika je pomenulo, da se u javnim preduzećima posluje nedomaćinski. Tačno je. Ne zna se u mnogima koliki je tačan broj zaposlenih, koliki je tačan iznos duga, ali to se ne zna ne od juče. Neka preduzeća te podatke uspešno prikrivaju u poslednjih 20-ak godina, pa tako i neki dugovi javnih preduzeća potiču još iz 90-ih godina i sada pristižu na naplatu. Što se tiče nedomaćinskog poslovanja, da, primetili smo svi da se baš gubitaši najčešće oglašavaju da isplaćuju bonuse, da isplaćuju 13. platu, i to sve u zemlji Srbiji, sa ovolikim brojem nezaposlenih, sa ovolikim brojem siromašnih. Međutim, kada ćemo konačno uspeti da od ovakvih neefikasnih monopolskih javnih preduzeća napravimo efikasna preduzeća, ne mogu na to pitanje da odgovorim. Mi, kao političari i kao članovi političkih stranaka, vrlo dobro znamo da je partijsko upravljanje u preduzećima dovelo do ove situacije u kojoj su javna preduzeća danas. To treba otvoreno reći i priznati. Tu ne treba niko da se izgovara - moja stranka nema veze sa ovim, moja stranka u ovome nije učestvovala. Konkretno, kada govorimo danas o "Putevima Srbije", čuli ste i znate, direktor je postavljen još 2007. godine, znači punih šest godina je direktor ovog javnog preduzeća. Resorni ministar je ministar, evo, u drugoj vladi, pa ne može biti aboliran za ono što je prethodna vlada radila, odnosno vodeća stranka u prethodnoj vladi, ali dobro. Ponekad je najlakše trenutno oboleti od političke amnezije i prebaciti sve na nekog drugog. Znate, nekad dođe kraj prebacivanju. Nekad neke stvari ne možete da prebacujete jedni drugima. Nekad neke odluke moraju da se donesu, jer povremeno teške reči koje se izgovore ne mogu da popune prazninu koja postoji, a praznina jesu upravo ovakva naša javna preduzeća, čijoj se transformaciji i restrukturiranju za sada ne vidi kraj, ali se vidi početak. Početak se vidi i kod "Puteva Srbije". Vlada Republike Srbije je 30. juna raspisala konkurs za direktora JP "Putevi Srbije". Dana 30. juna je, u skladu sa Zakonom o preduzećima, formiran i nadzorni odbor ovog preduzeća, a naplata PDV je počela od 1. jula. U načelnoj raspravi smo govorili o tome da preporuku ili obavezu prethodnog Ministarstva finansija iz 2008. godine "Putevi Srbije" su jednostavno ignorisali i prolazili bez ikakve sankcije. Sada to više neće biti slučaj. Kakvo je stanje naših puteva, to svi dobro znamo. Onog trenutka kada izađemo već u Mađarsku, zemlju članicu EU, vidimo kako put može da bude savršen, kako može da bude jeftiniji i kako može da se uradi za kratko vreme. Sada sam otvorila previše tema, da bi o njima mogli da raspravljamo danas ili ovih dana. Ono što je neumitno i ono što mora da se uradi jeste zaista restrukturiranje i reformisanje javnih preduzeća, da ona postanu, koliko god je to moguće, efikasna, da im se obezbedi konkurencija, da se broj zaposlenih svede na onu meru koja odgovara nekom javnom preduzeću, da prestane partijsko zapošljavanje, da prestane partijsko upravljanje i da konačno profesionalni menadžment počne da donosi odluke, ali i da odgovara za poslovanje bilo kog, pa i javnih preduzeća u Srbiji.
Hvala. Gospodine Đuriću, želite repliku umesto predlagača. Izvolite.
Hvala vam, gospođo Grubješić, na ovome što ste rekli. Neću insistirati da idete dalje u ovim ocenama, ili u slaganjima sa onim što su mnogi od nas govorili. Ljudi koji ovo gledaju i javnost, svakako, elementarno prati politiku, vrlo dobro je razumeo šta ste zapravo vi, u ovih nekoliko minuta rekli i to jeste značajno u ovom trenutku. Ne mislim da ćemo uspeti da završimo taj proces restrukturiranja javnih preduzeća do otvaranja poglavlja. Mislim, da ćemo uspeti da to, kako-tako, uvedemo u pristojne okvire, ili da bude prihvatljivo za EU poslednjeg dana pred naš formalni ulazak, kao što su to uradile neke zemlje pre nas. Ali, bojim se da, dok taj posao budemo radili, da ne izgubimo pogled na ono što se zapravo dešava oko nas, što nije naša specifičnost. Dakle, čak i kad bi JP "Putevi Srbije" bilo najefikasnije u ovom trenutku, ili neka druga, ali hajde da uzmemo JP "Putevi Srbije", ono ne bi moglo da izvršava svoje obaveze regularno, na vreme, čak ni u ovakvoj zemlji koja nema mnogo puteva. Ne mislim da će nam pomoći to što je komesar za konkurenciju Mimica koja ima iskustva, recimo sa hrvatskim slučajem, ali hajde da pogledamo tu zemlju. Ona je uspela da izgradi nekoliko autoputeva. Neuporedivo je bolja u tom pogledu i ona više danas ne može da servisira preko javnih izvora, odnosno preko javnih preduzeća, preko hrvatskih autocesta ni održavanje tih puteva. Želi da ih da u dugoročnu koncesiju koja je skoro pa prodaja autoputeva, koja su pre toga uspeli da izgrade, napravili veliki dug. Zato nisam siguran da je put za ovo, ili druga javna preduzeća, da se u njima samo drugačije bira rukovodstvo, ili poslovodstvo da drugačije posluju. Mi moramo da imamo mnogo manje javnih preduzeća. Pre toga, moramo da donesemo političku odluku čime u stvari država mora, ili sme da se bavi i da onda imamo javna preduzeća, ili javno upravljanje, ili javne investicije isključivo u tim oblastima. Ove neke druge oblasti moramo da pustimo tržištu konkurencije i to neće biti lako, ali to je, prosto, jedini način. Nisu jedini problem Srbije nepošteni direktori, problem je što u nekim segmentima država uopšte ne može da se bavi time.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Molim vas, recite mi, koliko ima ovlašćenih predstavnik i koliko ima poslanička grupa još vremena.
Ovlašćeni predstavnik ima dva minuta i 45 sekundi, a poslanička grupa 40 minuta. Izvinite, to je prva strana. Dvadeset sedam minuta i 30 sekundi.
Ministarka se obradovala da imamo samo 40 sekundi, ali zaista je posle ovog što je potpredsednica Vlade rekla, suvišno upućivati strelice na njen račun. Ona je rekla da se ne razume previše u putnu privredu i to je nama sasvim jasno. Ona je tu danas došla da odradi posao, odnosno da zameni nekoga ko bi trebao da se razume, a to je ministar Mrkonjić. Koliko sam razumeo potpredsednicu, vi ste rekli da je danas Vlada, kompletan sastav Vlade u Banja Luci, na zajedničkoj sednici sa Vladom Republike Srpske. Međutim, naravno da je to veoma važan sastanak, ali mi u poslednje vreme, u ovoj skupštinskoj sali, nismo videli gotovo ni jednog ministra iz SNS, iz SPS, dakle, ni predsednika Vlade, ni prvog potpredsednika Vlade. Raspravljali smo o rebalansu budžeta, prvog, najvažnijeg akta koji ova Skupština donosi zajedno sa budžetom. Nije bilo ni predsednika Vlade, niti nekog od resornih ministara, osim gospodina Dinkića. Raspravljamo o zakonima koji nemaju veze sa vašim resorima. Tu je ministarka Kalanović, tu je potpredsednica Grubješić, pa da li ovu Vladu zaista vodi URS? Uopšte ne upućujem strelice na račun URS, nego, po svemu sudeći, sve ono što treba da se uradi neprijatno, daje se vama kao zadatak. Gospodin Dačić putuje u Brisel, Banja Luku itd. Zaista ne znam njegove puteve, gde je potpredsednik Vlade, takođe, međutim mi ovde dobijamo… (Predsedavajuća: Gospodine Veselinoviću, zaista sam dužna da vam kažem da se vratite na temu, a tema je amandman na član 7. Dakle, u skladu sa Poslovnikom, molim vas.) Da, naravno. Tema je održavanje puteva, preuzimanje države obaveza JP "Putevi Srbije", obaveze koje će u narednom periodu građani plaćati, obaveze koje će nastajati i u narednom periodu, samo zbog toga što ova Vlada ne radi svoj posao. Ova Vlada ne radi svoj posao zato što je na mesta u tim javnim preduzećima postavila partijske direktore, uprkos obećanjima koja su dali. Molim potpredsednicu Vlade da da odgovor na samo jedno pitanje – zbog čega vi, kao stranka koja se zalagala za departizaciju javnih preduzeća, pristajete da i dalje javna preduzeća vode partijski kadrovi? Zbog čega niste raspisali, sem u dva, tri javna preduzeća konkurse? Zbog čega tumačite Zakon o javnim preduzećima na način da to odgovara partizaciji, a ne departizaciji? Zbog čega niste raspisali javne pozive za izbor novih direktora, konkretno za JP "Puteve Srbije"? Raspisali ste? Izvinjavam se ako je to tačno, onda je pitanje zbog čega za ostala javna preduzeća niste raspisali konkurse, nego ste na tim mestima ostavili direktore koji su izabrani kao partijski kadrovi?
Hvala. Reč ima potpredsdnica Grubješić. Izvolite.
Da ne bude da ja sa vama razgovaram ovako odavde sa ovog mesta, ali rekla sam da je 30. juna raspisan konkurs za izbor direktora JP "Puteva Srbije" i raspisano je desetine konkursa za izbor direktora javnih preduzeća. Apsolutno će se Zakon o javnim preduzećima poštovati, što se tiče ove Vlade. Ono čega ranije nije bilo, a nije bilo ni Zakona o javnim preduzećima, nije bilo raspisivanja konkursa za direktore javnih preduzeća, osim ukoliko se ne računaju neki konkursi koji su se dešavali na lokalnom nivou, recimo, u nekim lokalnim samoupravama. Od toga je napravljen kult da su urađene profesionalizacije i departizacija samo tu i nigde više, i samo se to desilo. Nažalost, nije. Nažalost, u Srbiji u mnogim lokalnim samoupravama se upravo stranke dogovore, sve stranke, ne izuzimajući moju, vašu, bilo čiju, dogovore ko će biti na čelu kog komunalnog javnog preduzeća. Ukoliko i sa tom praksom nastavimo, pogledaćete koliki su dugovi javnih komunalnih preduzeća iz lokalnih sredina i kako ti dugovi utiču na kvalitet života ljudi u lokalnim zajednicama. Dakle, Vlada Republike Srbije je 30. juna raspisala konkurs za direktora JP "Putevi Srbije" i još desetine konkursa, ne istog dana, nego i pre i posle tog za izbore direktora ostalih javnih preduzeća. Između ostalog, u procesu je, odnosno još uvek traje konkurs za izbor direktora EPS, na primer, pa ćemo videti, pošto je i do sada bio nestranački kadar, profesionalac, da li će to tako biti ubuduće. Sigurna sam da hoće, da će se poštovati svi kriterijumi koji su dati u konkursu.
Hvala. Zoran Babić, replika.
Zahvaljujem se gospođo predsedavajuća, jednostavno ne mogu da prihvatim da se o nekim stvarima govori paušalno, da se govori poluistinito, ili neistinito. Prisustvo ministara u Vladi Republike Srbije, koje je kandidovala Srpska napredna stranka je u ovom parlamentu i ovoj plenumskoj sali, više nego vidljivo. Podsetio bih prethodnog govornika, ako nije bio u sali, a čini mi se da je i govorio kada je bilo, recimo poslednje oko nacionalne strategije o reformi pravosuđa ili Nacionalne strategije o borbi protiv korupcije, daje vrlo agilan u branjenju tih nacionalnih strategija i kao predlagač bio gospodin Nikola Selaković, ministar pravde, inače kandidat i kadar Srpske napredne stranke. Ne znam da je to cela srpska javnost to videla, a jedino jedan poslanik koji kaže da nije video, da nije bio prisutan tu. Meni to zaista nije jasno, i takve stvari ne mogu da prihvatim, kao što i ne mogu da prihvatim, kada smo već kod te nacionalne strategije o borbi protiv korupcije, pitanje je – zašto je prethodna Vlada čekala, a nije imala 2010. godine, takav jedan dokument. Zašto je prethodni dokument bio takav, da nije imao monitoring pa je ostao mrtvo slovo na papiru. Uostalom, ako imate neke zamerke, možete naredne nedelje već da ih izreknete, jer ćemo imati zakon o prekršajima, ponovo će biti gospodin Selaković ovde, kao i ostali ministri u Vladi Republike Srbije. To što neki ministri imaju zaista velike aktivnosti međunarodne, a produkt tog rada da se vidi na tom ubrzanom putu Srbije, ka evrointegracijama, ne znam da li vam je tako nešto krivo, ili vam nije krivo, uglavnom, nemojte zbog vas, nemojte zbog parlamenta, nemojte uopšte govoriti neke stvari i slati poruke koje nisu istinite, sa govornice Narodne skupštine Republike Srbije.
Hvala. Janko Veselinović, replika.
Naprosto, ovo što je gospodin Babić rekao je neistinito. Radi se o poluistini. Dakle, rekao sam kada je bila rasprava o rebalansu budžeta da nijedan ministar iz Socijalističke partije Srbije i Srpske napredne stranke, nije bio na sednici. Dakle, nije tu bilo ni ministra poljoprivrede, ni drugih ministara iz Srpske napredne stranke, koji su trebali da brane pozicije ili da ne brane pozicije koje se tiču poljoprivrede, smanjenja budžeta za poljoprivredu, koji se tiču zdravstva iz Socijalističke partije Srbije, itd. Dakle, gospođa potpredsednica je rekla da je nekih desetak konkursa raspisano desetine, na nivou Republike, a nabrojali ste samo jedan konkurs, dakle za Elektroprivredu Srbije, odnosno drugi za puteve Srbije. Reći ću vam, evo u Novom Sadu je prekjuče izvršen izbor direktora po tom novom principu, koji ste vi ustanovili Zakonom o javnim preduzećima. Znate, koliko je direktora izabrano, 16, i znate koliko direktora po stranačkoj pripadnosti? Sve bivši VD direktori i sve nepristrasno i sve baš kako ste vi obećali građanima Srbije. Dakle, vi taj zakon ne poštujete, da ne kažem, izvrgavate ga ruglu, a ovde samo pokušavate da odbranite ono što se odbraniti ne može, jednostavno, jedno pričate, a drugo radite na terenu. Dakle, rekli ste, bio je jedan direktor, nestranački direktor EPS, nadate se da će ostati. Daj Bože, da makar jedan direktor bude nestranačko lice posle ovih izbora prema novom Zakonu o javnim preduzećima najavili kao značajnu promenu departizacije Srbije, a desilo se nešto obrnuto.
Reč ima potpredsednica Grubješić.
Žao mi je što to prošli put nisam uradila, da jednu dilemu raspravimo, kada se donosio budžet, kada se donosio rebalans, zašto je ovde sedeo ministar finansija. Gospodine Veselinoviću, ja sam bila narodni poslanik u prošlom sazivu četiri godine, kada god je budžet donošen, ovde je sedeo samo ministar finansija, bila je to gospođa Diana Dragutinović, a kasnije gospodin Mirko Cvetković i premijer i ministar finansija, i nemojte spočitavati ovoj vladi zašto budžet brani samo ministar finansija. To je bila praksa i ranije, jer ministar finansija odgovara u ime Vlade za ono što iznosi pred narodne poslanike. Nije bio nikakav izuzetak to što je ministar finansija Mlađan Dinkić sam branio i budžet i rebalans. Tako nešto sam ja ovde gledala četiri godine, a i vi zajedno sa mnom, koliko se sećam.
Zoran Babić, replika.
U potpunosti bih podržao kao čovek koji je bio narodni poslanik u prethodnom sazivu sve što je gospođa Grubješić sada rekla i tu na istom mestu je gospodin Cvetković sedeo i gledao u stranu, nije hteo da gleda u opoziciju kada smo mu mi upućivali kritike o budžetima i rebalansima budžeta i možete da mašete sa glavom koliko god hoćete, postoje snimci, postoji nešto što ne može da se slaže. Sa druge strane, kada je stizao taj budžet? Kada su stizali budžeti? U minut do dvanaest, u minut do 31. decembra. Kada je bio zakonski rok? Zakonski rok je bio 15. novembar i prvi put ove godine, za budžet za 2013. godinu je donet onako kako Ustav i zakon nalaže da treba da bude, prvi put, koliko je budžet bio u samoj proceduri. Prvi put je bilo mogućnosti da se podnesu amandmani i da može dovoljno da se upozna i sa budžetom i bilo šta da se kritikuje vezano za taj budžet. Sa druge strane, ja mogu da razumem neke političke opcije koje upućuju kritike da ovaj pokušaj departizacije, i da Zakon o javnim preduzećima nije možda dovoljno dobar, taj proces je kontinuiran. To je nešto što ne može da se završi preko noći i ja mogu da razumem te političke opcije koje nisu bile u situaciji da departizaciju i obave i pred takvim kritikama mogu da ućutim i da kažem protivargument da je desetine konkursa objavljeno. Ne mogu da prihvatim da neke političke opcije, koje u gradu Beogradu vrše vlast, što tu ne uradite departizaciju, pa da kažete, tamo gde smo vlasni, tu smo izvršili departizaciju, a šta vi tamo radite? Ko je direktor Beogradskog vodovoda i kanalizacije? Cvijo Babić, potpredsednik Gradskog odbora DS i sada kada je tu gde vi vršite vlast, tu zatvaramo oči, tu nas nije briga, to ne sme niko da pomene, a onda, strašno je, zašto tako nešto niste uradili. Uostalom, mi smo najavljivali rekonstrukciju. Ona će biti u naredne dve nedelje. Ako vam je zaista stalo do države, do cilja, da gradimo institucije sistema, recite, ti ljudi ne rade dobro, ti ljudi su proneverili, ti ljudi su nešto uradili loše u tim sistemima, pomozite u tom i prvi ću glasati i reći, dakle, takvi ljudi treba da odu. Ako su vama jedini argument tartufi i pečenjare, molim vas gospodine…
Reč ima Zoran Kasalović, povreda Poslovnika.
Može i replika, ja sam ovlašćeni predstavnik. Gospodin Veselinović je više puta spominjao SPS i premijera. Gospodine Veselinoviću, samo mogu da potvrdim konstatacije uvažene potpredsednice Vlade Grubješić, i kolege Babića, ovde dok je bila ministar finansija gospođa Dragutinović, cenjenog premijera nije bilo nikada, čak ni saradnika, ni na odboru, ni kada se obrazlagao Predlog budžeta. Da je to bila drugačija praksa, imali biste moralni kredibilitet da postavite jedno takvo pitanje. Kada je bio taj premijer ovde prisutan, kao da nije bio prisutan. Nije bio primećen, nije puno govorio, za razliku od ovog premijera koji svakog poslednjeg četvrtka od početka ovog saziva je bio i po drugim bitnim pitanjima i temama, a vi ste se čak žalili da mnogo govori, da vam oduzima vreme da vi govorite. Više puta sam vas pitao, taj premijer kada se pojavio ovde, tu su kolege iz LDP i gospodin Đurić koji je lično bio član Odbora za finansije i inicirao Odbor i postavio pitanje ministru finansija i premijeru kakav je status naše države sa MMF. Vi to pitanje često postavljate. Premijer je obrazložio da ti pregovori nisu prekinuti i da postoje neki određeni problemi, ta ekonomska politika, taj ministar finansija, oterao je MMF iz Srbije i tada je on obmanuo i Odbor za finansije i sve poslanike. Odgovorite mi da li su prioriteti premijera ubrzane evropske integracije, dobijanje datuma od strane Vlade i svih članova ove vlade, dobar rezultat. Da li je dobro što premijer gradi dobre odnose i Vlada Republike Srbije sa Republikom Srpskom? Da li je to dobro ili nije. Nemojte molim vas, praksu, koju je DS i ministar finansija primenjivao, da vi spočitavate nekome danas.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, replika.
Naravno, da je dobro što Vlada Republike Srbije i Republike Srpske zaseda zajedno. Međutim, nije dobro što je ova Skupština pre dva - tri dana smanjila budžet za Srbe regionu za 10%. Mali budžet je i onako smanjila za 10%, i to je vaš odnos prema Srbima u regionu. Kada je u pitanju prisustvo ministra i ministara na sednici možemo zajedno da pogledamo snimke i da vidimo ko govori istinu. Međutim, ono što svakako ćete priznati da sam ja u pravu i da vi niste govorili istinu, jeste činjenica da ste vi budžet usvojili. Tačno je na vreme, prvi put, ali da ste taj budžet promenili već za sedam meseci. Znači, vidi se kakav ste vi budžet doneli. Vidi se da ga nisu ni ministri pročitali, a ni vi. Dakle, vi ste doneli budžet koji menjate posle sedam meseci, i biće dobro ako do Nove godine ne budete još jednom menjali ovaj rebalans, odnosno postojeći budžet. Kada je u pitanju MMF, to je i MMF rekao, jasno je da sa ovom Vladom nema pregovora zato što ova Vlada postavlja uslove MMF, MMF hoće da razgovara sa kredibilnim partnerom, a ne sa partnerima koji ne znaju šta će u ekonomskoj sferi. Naš predsednik Vlade, gospodin Cvetković, koga ste gospodine Kasaloviću i vi zdušno podržavali je malo govorio, ali je puno radio, za razliku od vašeg koji puno priča, jako puno priča. Tačno je. To sam nekoliko puta upozoravao, ali ne radi gotovo ništa. Kada je ekonomija u pitanju ne radi ništa. To govori 40.000 novo nezaposlenih koji su na spisku zavoda od kad ste vi na vlasti i kada su u pitanju konkursi, tačno je da ste vi raspisali konkurse. Međutim, neće se niko više na te konkurse javiti u narednom periodu kada vidi na koji način birate direktore. Dakle, javilo se preko 100 i nešto ljudi u Novom Sadu, a ti se ljudi sledeći put neće javiti kad vide na koji način birate direktora. Hvala.
Narodni poslanik, Zoran Babić, replika. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća samo ću da vas upozorim da je po zakonima Republike Srbije i po zaključcima RRA zabranjeno promovisanje vidovnjaštva na preko, televizija sa nacionalnom ili regionalnom, bilo kakvom frekvencijom, a naročito za skupštinskom govornicom, tako da vidovnjaštvo tipa -ministri nisu pročitali budžet ili tako nešto, molim vas da sankcionišete ubuduće. Što se tiče samog rebalansa budžeta, jedna velika bogata zemlja kao što je to Rusija, imala je čini mi se dva rebalansa budžeta, ništa im ne fali i rado bih se menjao da Srbija ima te resurse koje ima Rusija. S druge strane, ovaj rebalans budžeta je nastao, odnosno, svaki nastaje zbog disbalansa prihodne i rashodne strane. Ovaj je nastao i usvojen je zato što je rashodna strana kontrolisana, zato što se trošilo principima dobrog domaćina, kontrolisano, prihodi što su bili manji, to niko nije mogao da predvidi u tom obliku, ali šta su bili razlozi za prethodne rebalanse? Zato što su troškovi tih budžeta, zato što su oni bili i nenamenski i kriminogeni i nekontrolisani. To je razlika između ove Vlade i prethodne Vlade.
Hvala. Reč ima Zoran Kasalović, replika. Izvolite.
Zahvaljujem poštovana potpredsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, tačno je da prethodni premije nije mnogo govorio, pitam vas da li je on ustvari suštinski bio premijer? Svi znaju da nije bio. Koliko je uradio, to su najbolje presudili građani i rekli. Četvrti put vas pitam, da li je vaš ministar finansija i premijer tvrdio da je sporazum sa MMF važeći, da su problemi oko izdavanja garancija oko dokapitalizacije Komercijalne banke ili je taj premijer vodeći tako finansije obmanuo i MMF i oterao iz Srbije, obmanuo celu javnost i da smo mi tek prošle godine saznali pravo stanje naših javnih finansija i plan u kome nisu bila predviđena sredstva za isplatu plata, nedovoljno za penzije. Kako ste vi čitali tad budžet? Svi smo ga čitali, ali nam ga je tumačio tadašnji ministar finansija. Kažem vam da je on toliko bio hrabar da je sve članove Odbora za finansije i javnost obmanuo. Kažem vam, tačno je, vi kažete da je malo govorio, govorim vam zbog čega je malo govorio. Odgovorite mi na pitanje više jednom, da i je taj MMF oterala politika koju je vodio vaš ministar finansija i da li je tad MMF otišao ili je otišao za vreme mandata ove Vlade, odgovorite više jednom na to pitanje? Četvrti put vas pitam.
Hvala. Prekidamo repliku na ovu temu, pošto smo se udaljili od teme. Vraćamo se na amandman. (Janko Veselinović s mesta: Replika.) Ne, zaista, pošto smo potpuno otišli od teme, meni je dužnost u skladu sa članom 27. da vodim računa o dostojanstvu, stvarno se izvinjavam. Reč ima narodni poslanik Siniša Lazić.
Zahvaljujem se. Da podsetim samo, raspravljamo ovde danas o Zakonu o preuzimanju obaveza Javnog preduzeća "Putevi Srbije" od strane države i to u iznosu od milijardu i 400 miliona. U ovome što je gospođa ministarka rekla, ja bih ipak želeo da se na neke stvari osvrnem, a to je da ćete se svi složiti ovde u ovoj sali da najveći generator nelikvidnosti javnog sektora i uopšte privrede Srbije, jeste ustvari sama država, jer država ne izmiruje svoje obaveze blagovremeno i dovela je ova sva preduzeća u jedan sistem u kome se oni danas nalaze. Kritika javnog sektora ili rukovodioca bilo kog u javnom sektoru, nezavisno iz koje on političke stranke dolazi, ja principijelno mislim da nije dobronamerna i da svako ko upućuje tu kritiku, personalizuje odgovornost, pre svega Vlade i ove države. Ako Vlada donosi memorandum i propisuje cene, pošto će biti gas ili pošto će biti kilometar putarine ili pošto će se raditi bilo koja usluga iz javnog sektora, a pri tome znamo da se na međunarodnom tržištu neke stvari kupuju mnogo skuplje, onda je logično da će menadžment preduzeća biti neuspešan, ali to nije neuspeh tog menadžmenta, to je odgovornost svih nas koji sedimo ovde. Znači, mi u jednom trenutku moramo sebe da pogledamo u oči i da kažemo – draga gospodo, naša cena održavanja puteva po ovim ugovorima koji su iz 1992. godine, da li je namera svih političkih struktura koje su učestvovale u procesu privatizacije bile da se proda pravo na održavanje puteva i nije bila namera da mi dobijemo efikasno upravljanje održavanjem puteva. Ako danas od 1992. godine, od kad ste rekli, nema tendera za održavanje puteva, pitanje je na koji način se formiraju cene održavanja? Kolika je cena asfaltiranja? Kolika je cena košenja trave, kolika je cena saniranja udarnih rupa, ko je taj ko računa i ko pravi tehno-ekonomsku analizu cena i na osnovu kojih se kasnije planira održavanje puteva, ako pri tome energenti odlaze u nebo. Mi možemo Zorana Drobnjaka, direktora Javnog preduzeća "Putevi Srbije" da prozivamo ovde za hiljadu stvari, ali ne možemo da ga prozivamo ni za jednu cenu koja je tamo doneta, to je odgovornost Vlade Republike Srbije. Glavni generator i krivac nelikvidnosti u ovoj zemlji, jeste Vlada Republike Srbije. Ako Vlada Republike Srbije i država Srbija izmiri svoje obaveze, to je pretpostavka da će mnogi privredni sistemi u ovom društvu da žive. Slažem se sa vama da mi treba da učinimo transparentnim, da menjamo direktore, da se direktori biraju na javnim konkursima. Javna preduzeća su alat Vlade Republike Srbije. Koliko znam, Elektroprivreda, na primer Češke, koja je visoko pozicionirana državno preduzeće. Tamo država upravlja, ali upravlja odgovorno. To su neke stvari o kojima mi moramo da negde pogledamo jedni drugima u oči i da kažemo – odgovornost za "Puteve Srbije" i za ovaj dug, nije odgovornost direktora "Puteva Srbije", nego je odgovornost Vlade Republike Srbije, odgovornost je Vlade koja je predložila takav budžet koji je neostvariv. Da li je Vlada definisala u tom budžetu prioritete, da li su sva sredstva otišla na ono što su zakonom definisani putevi, da ih Vlada održava? To su, gospođo Grubješić, pitanja, a ne o tome da li ćemo mi unaprediti konkurentnost zbog EU? Mi konkretnost unapređujemo zbog samih nas, a ne zbog EU. Da li kroz ta poglavlja o kojima mi pričamo, te standarde uvodimo zbog EU ili uvodimo zbog ove ekonomije koja ovde egzistira? To su neke stvari o kojima ne treba da mi negde optužujemo i prebacujemo personalizujemo tu odgovornost na nešto što kreira država. Ako donesete uredbu o ceni grejanja i znate da cena grejanja u lokalnim samoupravama može da se kreće u jednom rasponu, kako onda očekujete da neka energana, koja distribuira toplotnu energiju na nekom lokalnom nivou posluje pozitivno? Kako da "Srbijagas" bude pozitivan, ako prodaje gas jeftinije nego što ga nabavlja? Kako da putarina bude jeftina i dostupna, ako je cena održavanja puteva mnogo skuplja nego što to mi definišem našim zakonima? Ne možemo da vodimo i socijalnu politiku i da raspravljamo o tome kako je kriv pojedinac. Nije kriv pojedinac, kriv je sistem koji ne donosi odluke koje su životne i koje su održive. Znači, donosimo nova zakonska rešenja kojima prethodna zakonska rešenja stavljamo van snage. Vi ste iskusan političar, dugo ste u politici i ove stvari znate bolje nego ja. Siguran sam da ste svesni ovoga o čemu pričamo ovde. Ne možete reći da se ne razumem u puteve. Ne razumete se u puteve, ali se razumete i učestvujete kao član Vlade i kao potpredsednik Vlade u donošenje budžeta. Znate da je ovo posledica nelikvidnosti u ovoj zemlji. Najveći dužnik je država. Pre nekoliko meseci smo doneli zakon o izmirenju obaveza. Taj zakon je usvojen ovde. Da li ga država poštuje? Kako država poštuje taj zakon ovde ako u tri rate ovo pretvara u javni dug, da ga isplati do kraja godine? Koji je rok u kome moraju partneri da ispoštuju svoje odluke plaćanja? Znači, doneli smo jedan zakon potpuno svesni da ga donosilac zakona i predlagač neće moći poštovati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Hoću da kažem da nismo zadovoljni, ali prosto gospođa Grubješić je dala za pravo o svemu što smo govorili ovih dana i potvrdila je našu procenu o stanju i u JP "Srbija putevi" i uopšte u čitavom tom sektoru, koji obiluje neodgovornošću, kako bi gospodin Babić rekao, nekim kriminogenim stvarima. Smatramo da je jedna loša stvar u svemu tome što smo čekali da EU bude ta batina koja će da nas dovede u red, odnosno vas dovede u red, Vladu koja treba da sredi ovo stanje. Mi smo shvatili da je mnogo bitnije da svest o potrebi da se reformiše taj sektor, ta firma bude nešto što će preovladati kod vas, ali, ako ništa drugo, bar ta batina iz Brisela koja će da dođe i da uteruje u red sektor po sektor možda će nekad nešto dobro da donese, ali da ne bude po principu – ne lipši magare do zelene trave.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Hvala vam na tome. Nismo dobili odgovor na pitanje kako će se servisirati dug od 200 miliona evra za PDV. Slažem se sa onima koji kažu da sama profesionalizacija menadžmenta ne može da bude dovoljna. Zato mi i kažemo da moramo da imamo manje javnih preduzeća. Slažem se sa gospodinom Lazićem koji kaže da ne može "Srbijagas" da proda ili da posluje mnogo uspešnije ako kupuje gas skuplje od cene po kojoj ga prodaje, ali svi ste vi glasali za takav sporazum sa Ruskom Federacijom, koji tako nešto omogućuje. Ujedinjeni regioni Srbije se pobunio u poslednjem trenutku, priznajem, ali ne mora onda "Srbijagas" ni da ima košarkaški klub kao što ima. Tačno je, sazvali smo taj odbor. Gospodin Cvetković je rekao da je sve u redu sa MMF-om, da postoji neki problem sa knjiženjem, ali ste i vi iz SPS vikali celu kampanju "njet" MMF-u.
Hvala. Nastavljamo dalje. Narodni poslanik Janko Veselinović, po amandmanu. Izvolite.
Dakle, od vremena poslaničke grupe, po amandmanu, ali neću ostati dužan za odgovor kolegama koje su izgovorile neke reči koje jednostavno nisu tačne. Pre svega, nismo dobili odgovor od potpredsednice Vlade zbog čega i kako je ovaj zakon došao u proceduru i zbog čega i kako građani Srbije će morati da plaćaju ono za šta je kriv direktor, odnosno ministar koji je vodio ovaj resor. S druge strane, malo pre kada je gospodin Kasalović rekao da Dačić dosta priča i da je premijer, svi su se lepo nasmejali iz pozicije i iz opozicije. Znamo koliko je on premijer. Svi lepo znamo ko vodi ovu vladu. S druge strane, Rusija je imala dva rebalansa budžeta, ali zbog suficita, ne zbog deficita. Rusija svoj budžet usaglašava obično dva puta godišnje pošto im budžet, prihodovna strana, zavisi od cene gasa. To je odgovor na reči gospodina Babića da, eto, i Rusija je imala rebalans. Naravno, gospođo predsedavajuća, morali ste mi dati reč kada sam tražio repliku za reči gospodina Babića da se neko ovde bavi vidovnjaštvom. Ne treba biti veliki vidovnjak i videti da ova vlada Srbiju vodi u bankrot, u propast, da su građani svakim danom sve siromašniji i da će, ako ne bude novog rebalansa, ovo značiti da ćete imati deficit verovatno veći nego što ste i vi sami planirali, znajući koliko ne znate. Hvala.
Hvala. Gospodine Veselinoviću, nisam vam dala pravo na repliku pošto ste vi započeli diskusiju, tako da smo se vrteli u replikama jedno izvesno vreme, kao što smo sada započeli replike, tako da gospodin Babić ima pravo sada na repliku. Izvolite.
Nisam hteo da reklamiram Poslovnik, ali ovde je bila samo replika, nije bilo ništa po amandmanu. Što se tiče vidovnjaštva i svega toga što smo čuli, a sve se svodi na neko vulgarizovnje politike i na neku staklenu kuglu, ono što je činjenica je da smo prošle godine u predizbornoj kampanji doživeli najgori mogući scenario. Ono što su preživeli i doživeli, hvala Bogu,gospodin Tomislav Nikolić, Aleksandar Vučić i SNS je nešto što niko do sada nije doživeo u modernoj istoriji parlamentarizma. Taj strah i ta mržnja koja je sejana po medijima nije prošla. Nisu vam građani Srbjie poverovali u to. I nije vam bilo dovoljno otrežnjenje na izborima 6. i 20. maja, onda ste išli dalje. Kada je ova vlada formirana svašta smo čuli ovde – neće biti hleba, neće biti goriva, vraćamo se u devedesete godine, evro će sada na 600, neće na 300. Šta su efekti ove vlade? Borba protiv kriminala i korupcije koju niko ne može da ospori, osim onih koji ne žele da gledaju svojim očima, nego nekim drugim očima, od pre 6. maja. Niko ne može da ospori ubrzani put Srbije ka evropskim integracijama. Niko ne može da ospori da se zaustavilo dalje zaduživanje, sumanuto zaduživanje bez ikakvih vrednosti, koje su stvorene na osnovu svega toga. Ne, nego treba ovde da trpimo i da slušamo opet neke prizivače iz devedesetih i ne znam kakvih godina, kada to jednostavno nije istina. Da li se u Srbiji živi dobro? Naravno da se ne živi dobro. Da li je Srbija uređena zemlja? Naravno da nije uređena zemlja. Da li je to nešto što se dešava preko noći? Nije. Da li je SNS kao najvažnija i najveća poslanička grupa i najvažnija stranka u Vladi Republike Srbije obećavala čarobni štapić i da će se desiti preko noći? Ne, neće, ali ćemo uspeti da saniramo sve ono što ste vi vašom politikom upropašćavali proteklih osam do deset godina.
Hvala. Narodni poslanik Janko Veselinović, pravo na repliku. Izvolite.
Zaista se ne bih ni javio za repliku, pošto je ovo što gospodin Babić izgovara već recitacija koju čujemo na svakom zasedanju, da nije pomenuo zaduživanje i razduživanje. Svima je jasno, to podaci pokazuju, da se ova vlada za sedam meseci zadužila za gotovo četiri milijarde evra. Ovaj zakon o kome danas raspravljamo je novo zaduživanje Republike Srbije na ovaj ili onaj način. Gospodine Babiću, kakva borba protiv kriminala? Sve stope kriminala, to su reči ljudi iz vaše Vlade, su u porastu. Nasilje na ulicama, nasilje na utakmicama, razbojništva, korupcija i sve drugi vidovi kriminala su u porastu. Koji ste vi to kriminal zaustavili? Kakve presude donose danas sudovi? Neću da ulazim u to, sudovi su nezavisni. Sami ste rekli, u Srbiji se loše živi. Da. Loše se živi. Sve lošije se živi. Upravo tačno je, vi vodite ovu zemlju u 90-te. To se vidi i po medijima, i po medijima koji su slični medijima kakvi su bili za vreme ministra jednog, sada vrlo značajnog člana SNS kojem vi vrlo često izgovarate ime sa ushićenjem. Cigarete se kupuju, rezani duvan se seče i kupuju se cigarete na crno. To je rekao i ministar za finansije kada je obrazlagao slabe prihode u budžetu Republike Srbije. Prihodi, naplata PDV nikakva, ukidate, uništavate javni servis. Juče smo imali saopštenje iz ovog javnog servisa.
Hvala. Zoran Babić, replika.
Nisam stigao ni sve da zapišem. Koliko je tu stvari rečeno koje nemaju veze sa istinom, nisam ni mogao. Zgranut sam. Prvo zgražavanje nad presudama sudova, pa se onda brzo neko ujede za jezik, jer zna da politika ne sme da utiče na sudove iako po onoj reformi pravosuđa koju su svi osudili, osim onih koji su je sprovodili, naravno, niko od sudija nije ostao bez posla i to tih reformisanih nije ostao bez posla, a sada ti koji su takve sudije dovodili za ruke kažu, bože kakve se to presude donose. S druge strane žalba na medije. Jel to žal za prošlošću. Kada ste uređivali mediji, mediji su nezavisni. Da li je srpska napredna stranka ili pojedinac iz SNS vlasnik nekog medija? Da li je lider SNS ili lider vaše stranke bio vlasnik "Presa"? Da li je SNS ili vaša u vlasništvu kompletnog marketinškog prostora u Republici Srbiji? O čemu pričate. Koje vraćanje u 90-te. Ova Vlada Republike Srbije posvećenom hrabrom politikom je dobila datum za otpočinjanje pregovora sa EU. Jel to vraćanje u 90-te? Međutim, sve takve činjenice, sve takve stvari koje ste iznosili, neistinite, vaše interpretacije. U Srbiji se kaže – ono što je babi milo to joj se i snilo. To bi voleli, ali to nije tako. Zbog toga, ne moram ja to da vam kažem. Rekli su vam građani iz Zaječara tamo sa 3%. Lepo sam predložio kolegama za novi slogan DS – DS nekada i sada.
Hvala. Janko Veselinović. Još jedan krug replike. Izvolite.
Kada su u pitanju presude sudova, biću do kraja jasan. Dakle, šta se dešava sa presudama sudova? Sudovi donesu odluke, odnosno sudije, ljudi završe u zatvoru, koji su krivi, i ova Skupština odnosno vaša većina donese odluku o amnestiji preko 4.000 kriminalaca. Druga stvar, kada čovek bude osumnjičen, bude podignuta optužnica za korupciju, predsednik Republike Srbije, gospodin Nikolić, tog čoveka oslobodi i pre pravosnažne presude. Konkretno čoveka, lekara koji je primio mito od invalida. Da ne govorim o svim drugim amnestijama i pomilovanjima od strane ove Vlade, da ne govorim o odlikovanjima. I u tom smislu ništa gospodine Babiću, na žalost od ovog što sam ja rekao nije netačno, nego sve ono što ste vi rekli vama se to snilo. Na žalost građani žive lošije, svakim danom sve lošije, a o rezultatima izbora možda nekom drugom prilikom. Izbori će biti kada budu bili. O tome ćemo pričati. Da ne govorim o izborima u vašoj opštini, za mesne zajednice gde je DS pobedila u sedam mesnih zajednica od 11. Hvala.
Hvala. Zoran Babić, replika.
Evo počeću od kraja. O tim mesnim zajednicama iz opštine u kojoj sam se ja rodio, i koju zaista volim najviše na svetu, to je Vrnjačka Banja. Zarad javnosti DS se nije pojavila na izborima. Nema. Toliko ih je sramota svog imena da su se pojedinci pojavili imenom i prezimenom, e onda brže bolje evo mi smo pobedili. Ko je to pobedio? Ko se to pojavio? Pa nemojte da se kitite tuđim perjem, molim vas. Smeju vam se građani Raškog okruga. S druge strane što se tiče amnestije i za Zakona o amnestiji. Ja opet mogu da prihvatim neke ljude koji nisu i neke političke opcije koje nisu učestvovale ni u jednom zakonu o amnestiji, pa da kažu nije dobra, ili je dobra, zašto takva, ili je trebala uže, ili nije trebala nikakva da bude. Ali ne mogu da prihvatim da je jedan od prvih zakona 2001. godine u februaru mesecu koji je donesen, koji je bio mnogo liberalniji od ovog Zakona o amnestiji je donela Vlada DS. I tada je to bilo sjajno. E sada kada se to radilo za neke, i za mnogo uži krug ljudi koji su amnestirani, to je odjednom strašno. S druge strane, zašto vam smetaju ordeni koje deli predsednik Republike? Jel vam smetaju prijatelji Srbije u svetu? Jel vam smeta građenje mostova prema svetu? Jel vam smetaju ti ljudi koji nose orden države Srbije su ambasadori države Srbije svuda u svetu? Jel vam smeta da Srbija gradi prijateljstva? To je problem. U jednoj kovanici koja koliko košta, malo košta, mnogo znači. I to izvrgavate podsmehu. Imali ste priliku. Što niste radili. Vodili ste politiku. Jedno ste pričali u Briselu, drugo u Vašingtonu, treće u Moskvi, četvrto u Beogradu, peto mislili, a šesto radili. Obilo vam se o glavu. Ova Vlada Republike Srbije to ne radi, i zbog toga građani su vam rekli – sedi dvojka.
Hvala. Nastavljamo po amandmanu. Narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, probaću da povratim koncentraciju i da se vratim na amandman. Svi ovi amandmani glase – briše se. Dakle, stoga što je amandman takav kakav jeste on dozvoljava široku lepezu diskusije. Postaviću i sebi i vama jedno pitanje. Da li smo mi za to da dug države, odnosno "Puteva Srbije", koji su dug napravili u ime države održavajući puteve prvog i drugog reda budu plaćeni ili ne? Da li će to postati javni dug, ono što će država platiti putarima 26 firmi, koje koliko ja znam imaju oko 10.000 radnika čije je poslovanje ugroženo? Da li ćemo mi taj dug da platimo ili nećemo da platimo? Ukoliko neko smatra da to ne treba platiti, ja ću to razumeti. Onda imamo dvostruko ponašanje. Isti oni koji zameraju državi na tome što pokušava da niveliše dug za koji postoji osnovana sumnja da je nastao za vreme rada prethodne Vlade, isti oni koji zameraju na tome, zaboravljaju da Vojvodina putarima duguje između jedne i dve milijarde. Tamo sigurno stranka u kojoj sam ja u koaliciji nije na vlasti. Takođe, nije tajna da grad Beograd putarima duguje oko dve milijarde iz sličnih razloga, iako tamo na vlasti nije ova vladajuća većina. Takođe, lokalne samouprave duguju putarima dve milijarde, iako je raznolika vlast prošle godine bila u tim gradovima. Dakle, ne amnestiram odgovornosti bilo koju partiju. Moja stranka je veoma mala i najmanje snosi odgovornosti za dugove koji su nastali ne samo u državi, nego i u pokrajini, gradu i lokalnim samoupravama. Tvrdim da ne samo da treba platiti ovaj dug prema putarima, već treba platiti dug i prema putarima koji su održavali i gradili puteve za Vojvodinu, za grad Beograd, za lokalne samouprave. Razumem kritiku koja dolazi iz opozicije, a pri tome zaboravljaju da, recimo, firma kojom su oni upravljali u Beogradu, koja se zove JKP "Beograd put" je u prvih šest meseci 2012. godine, zbog toga što je najverovatnije grad dugovao njima, dugovala je jednu milijardu i 13 miliona. Taj dug ne bi nastao da grad nije rekao da oni urade odgovarajuće radove i tako je taj dug nastao. Dakle, naravno da grad Beograd treba tom javnom preduzeću da to plati, a oni opet duguju podizvođačima. Sve je jasno kao dan. Hoćemo li mi te dugove da platimo ili nećemo da platimo? Sada, zamerke onih koji nisu na vlasti u Republici, zbog javnog duga koji je nastao i za vreme bivše Vlade, postoje zamerke za rad, koliko sam razumeo, preduzeća "Srbijaputevi" od dolaska nove vlasti pa nadalje. Ti isti problemi su bili i ranije. Mi svoju infrastrukturu nismo dovršili, uprkos tome što smo potrošili sva sredstva iz donatorske podrške. Prodali smo komplet društvenu privredu. Zadužili smo se 18 milijardi do dolaska nove vlade. Sa svim tim sredstvima, nismo uspeli da napravimo krštenu infrastrukturu i da isplatimo putarima za radove na putevima prve, druge kategorije, lokalnim putevima. Nismo isplatili ni održavanje. Mi dugujemo prema njima, oni su u očajnom položaju. Njihove mašine su, kako to popularno mladi kažu, zaremljene, date su u neku vrstu hipoteke. Oni tim mašinama ne mogu da raspolažu. Oni ne mogu da se bave tim radovima. Strane firme nam se bave niskogradnjom. Naši radnici ne primaju platu i stvar je jasna. Hoćemo li mi to da platimo ili nećemo? Oni koji kažu da to ne treba platiti, treba jasno da kažu da Republika neće, država neće da prizna svoje dugove, da to ne treba plaćati, da radnici ne treba da dobiju platu, da tih 26 putarskih firmi ne mogu da izađu iz raznih blokada, iz raznih hipoteka i to treba jednostavno tako reći. Sve ovo drugo, ko je vidovit, ko nije, ne spadam u one koji su bili vidoviti. Međutim, stranka koja je izgubila vlast je imala priliku da se dokaže. Verujem da ova Vlada neće ostaviti probleme nekoj budućoj Vladi koje je stara Vlada ostavila nama.
Hvala. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na pretres u pojedinostima po 5. tački dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENI ZAKONA O PREUZIMANjU OBAVEZA ZDRAVSTVENIH USTANOVA PREMA VELEDROGERIJAMA PO OSNOVU NABAVKE LEKOVA I MEDICINSKOG MATERIJALA I PRETVARANjU TIH OBAVEZA U JAVNI DUG REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, u Danu za glasanje odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Poštovani narodni poslanici, na osnovu člana 101. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da prekidam sednicu Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u 2013. godini i to radi održavanja nove sednice Narodne skupštine, o čemu ste obavešteni i u sazivu Četvrte posebne sednice Narodne skupštine u 2013. godini, koja je sazvana za četvrtak, 11. jul 2013. godine, sa početkom u 13.00 časova. Saglasno članu 101. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će prekinuta sednica Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u 2013. godini biti nastavljena u četvrtak, 11. jula 2013. godine, sa početkom u 13.30 časova. Hvala.