Mødet er åbnet. I dag er der følgende anmeldelser: Susanne Zimmer (FG) m.fl.: Beslutningsforslag nr. B 52 (Forslag til folketingsbeslutning om mere natur i byerne). Sikandar Siddique (FG) m.fl.: Beslutningsforslag nr. B 53 (Forslag til folketingsbeslutning om ophævelse af 24-årsreglen). Morten Messerschmidt (DF) m.fl.: Beslutningsforslag nr. B 54 (Forslag til folketingsbeslutning om at tre-d-dokumentere Danmarks unikke bygnings- og anlægsarv). Anne Paulin (S), Marie Bjerre (V), Morten Messerschmidt (DF), Rasmus Nordqvist (SF), Rasmus Helveg Petersen (RV), Søren Egge Rasmussen (EL), Mona Juul (KF), Peter Seier Christensen (NB), Alex Vanopslagh (LA), Torsten Gejl (ALT) og Orla Østerby (UFG): Forespørgsel nr. F 17 (Hvad kan ministeren oplyse om regeringens fremtidige klimapolitiske initiativer set i lyset af redegørelsen for klimaeffekter?). Andreas Steenberg (RV) m.fl.: Forespørgsel nr. F 18 (Vil regeringen redegøre for, om den vil tage initiativ til en revision af udlændingelovens regler om familiesammenføring, så vi undgår ulykkelige sager om adskillelse af dansk-internationale par?). Titlerne på de anmeldte sager vil fremgå af www.folketingstidende.dk (jf. ovenfor).
Det, vi skal i gang med nu, er besvarelse af oversendte spørgsmål til ministrene, altså spørgetiden. Det første spørgsmål er til udenrigsministeren af hr. Rasmus Nordqvist fra SF.
Værsgo til oplæsning af spørgsmålet.
Tak. Spørgsmålet lyder: Hvilke skridt vil udenrigsministeren tage bilateralt og i relevante internationale fora i forhold til Israels beslutning om at betegne seks menneskerettighedsorganisationer som terrororganisationer, og vil ministeren tage initiativ til at bede Israel om at omgøre sin beslutning?
Ministeren.
Tak. Jeg skal lige beklage først, at jeg har mundbind på, men jeg er nær kontakt, så jeg har det på, indtil jeg er blevet testet. Lad mig starte med at sige, at jeg tager de israelske terrordesigneringer meget alvorligt. Vi står fortsat i en situation, hvor vi skal skaffe klarhed over dels grundlaget for de israelske terrordesigneringer af de seks palæstinensiske civilsamfundsorganisationer, dels de praktiske og også juridiske implikationer heraf. En umiddelbar konsekvens af den israelske terrordesignering er, at det ifølge Israel nu er ulovligt at støtte de pågældende organisationer i Israel og på Vestbredden. Det stiller selvsagt organisationerne og også donorerne – EU, Danmark og mange andre – i en meget vanskelig situation. Vi har en klar fælles interesse i at værne om civilsamfundets råderum. Jeg tog derfor også hurtigt sagen op med min israelske kollega, vi har taget sagen op i EU, og vores ambassade i Tel Aviv har sammen med gruppen af nordiske lande rejst sagen over for det israelske udenrigsministerium. Derudover har Udenrigsministeriet i sidste uge holdt møde med en repræsentant fra Al-Haq, som er den af de seks terrordesignerede organisationer, der er tiltænkt dansk støtte under det netop lancerede landeprogram for Palæstina. Al-Haq spiller en vigtig rolle i at dokumentere menneskerettighedssituationen og eventuelle krænkelser og overgreb begået af både israelere og palæstinensere. Det er afgørende nu at få afklaret, hvad der ligger til grund for de israelske designeringer. Det er det, der er mit fokus i tæt dialog med andre lande og donorer. Udgangspunktet er, at regeringen ligesom EU og den øvrige donorkreds anser støtte til civilsamfundsorganisationerne, der arbejder i Palæstina, som helt centralt.
Rasmus Nordqvist, værsgo.
Mange tak for svaret, som jeg synes rejser en række yderligere spørgsmål, og det er jo så dejligt, at man har mulighed for at stille dem. Det første handler om, hvor lang snor vi kan give Israel i forhold til det her. Nu nævner ministeren selv Al-Haq, som jo ikke er en ny organisation. Det er jo en organisation, der har eksisteret siden 1970'erne mig bekendt, og som jo har været støttet fra dansk side og fra flere EU-landes side i lang tid. Så hvor lang tid kan vi lade den her usikkerhed ligge? Hvor lang tid vil vi vente på svar fra Israel på, at de kan bevise det, når de tager så voldsom en beslutning? Og hvad gør vi, i forhold til at vi jo udbetaler støtte til organisationer, som kan risikere at blive beslaglagt? Hvor lang tid vil der gå, inden banker ikke længere vil stå for overførsler osv. osv.? Så hvilke skridt tager vi konkret i dag andet end at vente på, at Israel gider fortælle os, hvorfor de har truffet så mystisk en beslutning, som de har gjort? Og hvad gør vi helt konkret i forhold til den støtte, som vi sender til en organisation, hvor medarbejderne jo bl.a. i dag er bange for, om de står og bliver anholdt i morgen på grund af det arbejde, de udfører med bl.a. at dokumentere menneskerettighedskrænkelser i de besatte områder? Så hvad er skridtet videre? Hvor lang tid vil man vente? Og har man konkret også fra EU's side og dansk side bedt om, at den beslutning bliver omgjort eller i det mindste sat i bero, indtil der bliver forelagt beviser, der kan understøtte, hvad Israel påstår?
Ministeren.
Tak. Det er gode og vigtige spørgsmål. Som jeg også nævnte i mit svar, er vi ved at få skaffet klarhed over grundlaget for de israelske terrordesigneringer af de seks palæstinensiske civilsamfundsorganisationer. Indtil vi har overblik over, hvad der måtte ligge til grund for de israelske terrordesigneringer, finder jeg det ikke er formålstjenligt sådan at spekulere i en deadline. Men jeg vil også gerne understrege, at det er klart, at den her afklaring ikke kan vare evigt. Det er en opfattelse, som jeg deler med spørgeren, at støtten til civilsamfundet er afgørende. Så indtil vi har mere viden, vil jeg ikke spekulere i eventuelle yderligere tiltag i forhold til reaktioner i forhold til Israel. Det må vi tage så hurtigt som muligt.
Rasmus Nordqvist, værsgo.
Men spørgsmålet er jo så, hvad vi gør indtil da. Vi allokerer jo midler til den her organisation, og de kan risikere at blive beslaglagt. Vi har rigelige eksempler på, at støtte fra Danmark og EU er blevet beslaglagt i de besatte områder. Så hvad gør vi indtil da, når vi nu har valgt at støtte en organisation? Det er vel ikke sat i bero, fordi Israel træffer en beslutning? Så hvordan agerer vi indtil da? Det er det, jeg synes er vigtigt, for når Israel ikke kan beskrive, hvorfor de har truffet den her beslutning rimelig hurtigt – hvilket ikke kan komme bag på nogen – når man træffer så voldsom en beslutning, så må vi jo have truffet nogle forholdsregler indtil da.
Ministeren, værsgo.
Det ærlige svar er jo, at det er en balancegang. Altså, det er ret alvorligt at terrordesignere en organisation – det er vi alle sammen enige om. Det er en alvorlig anklage, det er alvorlige forhold, og derfor er der god grund til fra Israels side at få skabt klarhed over grundlaget for, at det er sket, og det var også derfor, at jeg tog det op direkte over for den israelske udenrigsminister, da jeg talte med ham tidligere på året. Indtil vi ligesom har fået det grundlag udredt, tror jeg ikke, at vi kan gå videre, for det er en alvorlig anklage.
Rasmus Nordqvist, sidste spørgsmål. Værsgo.
Men er der fra dansk side fortsat støtte til eksempelvis Al-Haq, som det er faslagt i landeprogrammet for Palæstina, selv om der er den her terrordesignering af denne menneskerettighedsorganisation? Det er jo et praktisk problem, at midler, som den danske stat allokerer til nogle, kan risikere at blive beslaglagt af en anden stat, uden at vi ved hvorfor. Hvordan håndterer vi det?
Ministeren.
Som jeg nævnte, har vi også fremlagt det næste program for Palæstina, og der indgår de pågældende institutioner jo også som nogle, der skal modtage støtte fra dansk side gennem UNDP. Men det er klart, at vi stadig står i en afklaringsfase, og mig bekendt har terrordesignering heller ikke ført til arrestationer, ransagninger eller konfiskationer hos de organisationer fra israelske myndigheders side endnu. Så vi er stadig væk i en afklaringsfase, men jeg lover spørgeren, at vi kommer tilbage, så snart vi har noget nyt.
Tak til Rasmus Nordqvist. Spørgsmålet er slut. Vi fortsætter med spørgsmål til udenrigsministeren, men nu er det hr. Christian Juhl, Enhedslisten.
Værsgo for oplæsning af spørgsmålet.
Tak for det. Man skal jo læse spørgsmålet op, uanset om det delvis er blevet besvaret: Vil udenrigsministeren som i Norge kræve, at de israelske myndigheder inden for en klar deadline fremlægger overbevisende dokumentation for de påstande, som ligger til grund for terrorbetegnelsen af de seks palæstinensiske civilsamfundsorganisationer, og vil udenrigsministeren indkalde den israelske ambassadør til en samtale, hvor dette budskab overleveres?
Ministeren.
Tak til spørgeren. Som jeg nævnte i besvarelsen til det foregående spørgsmål, tager jeg altså de her israelske terrordesigneringer meget alvorligt. Udgangspunktet er, at regeringen ligesom EU og de øvrige donorer anser støtte til civilsamfundsorganisationerne, der arbejder i Palæstina, som helt essentielt. Jeg er derfor også meget enig med min norske kollega i, at det er vigtigt at værne om civilsamfundet i Palæstina. Derfor har regeringen også, ligesom det gælder skiftende regeringer før os, kontinuerligt givet støtte til civilsamfundet som en del af vores bilaterale landeprogram for Palæstina. Som jeg også nævnte i mit foregående svar, står vi dog lige nu i en situation, hvor vi skal have skabt klarhed over dels grundlaget for de israelske terrordesigneringer af de seks palæstinensiske civilsamfundsorganisationer, dels de praktiske og også juridiske implikationer heraf. Det er klart, at arbejdet med den her afklaring ikke kan vare evigt, som jeg også nævnte før. Jeg vil dog nødig komme med en håndfast deadline for, hvornår afklaringen skal være på plads. Indtil vi har nærmere afklaring, vil jeg ikke spekulere i eventuelle yderligere reaktioner i forhold til Israel. Jeg kan dog sige, at jeg og regeringen fortsat har en klar intention om at støtte civilsamfundet i Palæstina.
Hr. Christian Juhl.
Ja, ja, det har jeg forstået, men jeg synes, det er ganske mærkeligt, at der ikke er nogen deadline for det her. I andre sammenhænge er både den danske minister og andre større lande rundtomkring i verden jo meget resolutte og handler på den slags ting her ved konsekvent at sige: Hvis ikke vi inden den dato får et klart svar, gør vi det og det og det. For hvis man vil påvirke andre lande i forhold til at ændre adfærd, så er man jo nødt til også at handle resolut. Og i forhold til det er der vel ikke A- og B-medlemmer, hvor nogle kan få lov til at få en lang snor, mens andre bare skal have kniven med det samme.
Ministeren, værsgo.
Jeg tror, at spørgeren er enig med ministeren i, at det er meget alvorligt at blive terrordesigneret som organisation, og derfor er det afgørende, at vi nu får belyst, hvad der ligger til grund for de israelske terrordesigneringer. Det er det, der er mit fokus, i øvrigt i tæt dialog med EU og andre lande og donorer.
Christian Juhl, værsgo.
Det var der ikke meget nyt svar i. Hvordan vil ministeren få Israel til enten at levere den dokumentation – det kunne de jo gøre sådan her, for de må jo selv have en dokumentation liggende, når de beslutter sådan nogle ting – eller også sige til dem, at når I ikke vil reagere, har vi de og de konsekvenser? Der er jo taget mange sanktioner over for lande, som ikke handler efter de internationale aftaler og de rettigheder, som civilsamfundsorganisationener har, og jeg behøver vel ikke at nævne navne for ministeren.
Ministeren.
Jo, men jeg vil gerne gentage, at det er vigtigt at få belyst, hvad der ligger til grund for de her israelske terrordesigneringer. Det er den fase, vi er i, og det er vi sammen med vores ligesindede, donorer, EU og også andre lande, og det er det, der har vores fokus. Så er det også klart, som jeg nævnte tidligere, at det er regeringens klare intention at fortsætte den årelange danske støtte til civilsamfundsorganisationerne, der arbejder med at beskytte menneskerettighederne i de palæstinensiske område. Det vil vi fortsat også gøre.
Hr. Christian Juhl, sidste spørgsmål, værsgo.
Tak. Det har jeg også hørt to gange, men alligevel siger ministeren, at man skal undersøge det videre. Man har lige haft besøg af Al Haq og haft en samtale med dem, og man siger, at man vil værne om civilsamfundets råderum. Ja tak, men man sender det modsatte signal til civilsamfundet, når man på den måde siger, at der er noget særligt med Israel, og at vi derfor lige må vente, til de dokumenterer. Alle ved jo, hvordan tingene hænger sammen, og Israel må jo have de papirer liggende, og det vil tage den samme tid, som det tager at sende en e-mail til den danske minister, at dokumentere det. Har ministeren overhovedet stillet krav til Israel om at få de her dokumentationer?
Ministeren, værsgo.
Ja, som jeg også nævnte i et tidligere svar, har jeg allerede taget sagen op for den israelske udenrigsminister og bedt om dokumentation for de israelske terrordesigneringer af civilsamfundsorganisationer, netop i forhold til at det er alvorlige anklager, som vi tager meget alvorligt, men også fordi vi jo ønsker at kunne støtte civilsamfundet. Det er vigtigt i forhold til at beskytte menneskerettigheder og sikring af arbejdet for en tostatsløsning og konfliktbilæggelse i Israel-Palæstina-konflikten.
Spørgsmålet er slut. Men vi fortsætter med spørgsmål til udenrigsministeren og med hr. Christian Juhl som spørger.
Værsgo for oplæsning af spørgsmålet.
Tak for det. Hvilke tiltag vil udenrigsministeren tage for at beskytte de palæstinensiske civilsamfundsorganisationer, som udfører et vitalt arbejde med at dokumentere menneskerettighedskrænkelser fra den israelske besættelsesmagt og Det Palæstinensiske Selvstyre, som Danmark i øvrigt har støttet og samarbejdet med i en årrække, og vil Danmark på linje med andre lande være villig til at sikre en ekstrabevilling til de seks organisationer for at markere sin opbakning?
Ministeren, værsgo.
Tak. Regeringen har jo netop med den nye strategiske ramme for Palæstina 2021-2025 fastholdt støtten til civilsamfundsorganisationer, der arbejder for palæstinensernes menneskerettigheder som en kerneprioritet. Konkret indebærer det, at vi har igangsat en ny fase for dansk støtte til i alt otte israelske og palæstinensiske civilsamfundsorganisationer, der alle udfører et vigtigt arbejde med menneskerettigheder i frontlinjen. Deres arbejde betyder, at eventuelle krænkelser af menneskerettigheder begået af såvel Israel, selvstyret eller andre i mange tilfælde kan dokumenteres. Derfor anser regeringen også støtten til disse organisationer som helt essentiel, og som nævnt er alene Al Haq blandt de seks terrordesignerede organisationer tiltænkt dansk støtte via UNDP under det nye landeprogram. Der er derfor for indeværende ikke afsat yderligere beløb til organisationen end det beløb, som var tiltænkt i det nuværende landeprogram. Lige nu er vi som sagt i en fase, hvor vi skal have en nærmere afklaring af dels Israels grundlag for terrordesigneringerne, dels de konkrete juridiske og praktiske implikationer af designeringerne, og jeg vil også gerne understrege, at det er regeringens klare hensigt at vedblive med den årelange danske støtte til det palæstinensiske civilsamfund. Tak.
Hr. Christian Juhl, værsgo.
Jamen så er jeg jo nødt til at spørge en gang til: Hvilke tiltag vil udenrigsministeren tage for at beskytte de palæstinensiske civilsamfundsorganisationer? Jeg prøver lige med det korte spørgsmål for at se, om ikke det kan lade sig gøre at få et svar. De er jo i en udsat situation. De risikerer jo ikke bare at miste nogle penge – men det gør de da i hvert fald – men de risikerer måske endda også at komme i fængsel og blive behandlet på ret barsk vis, som vi har set israelerne gøre. Hvilke tiltag vil udenrigsministeren tage for at beskytte de her organisationer?
Ministeren.
Først har vi, som jeg nævnte før, igangsat en ny fase for dansk støtte til i alt otte israelske og palæstinensiske civilsamfundsorganisationer, der arbejder med menneskerettigheder. Det vil vi gerne, og det tror jeg også spørgeren giver opbakning til. Dernæst tager vi altså det, at Israel har terrordesigneret de organisationer, meget alvorligt, og vil afklare grundlaget for det og de eventuelle juridiske og praktiske komplikationer af en sådan designering.
Christian Juhl, værsgo.
Jeg ved ikke, om det kan betale sig at spørge en gang til, men jeg spurgte, hvad for nogle tiltag udenrigsministeren vil tage for at beskytte de her organisationer. Det er jeg meget interesseret i, for de kan lide ret voldsom overlast, hvis Israel får lov til at stemple dem som terrororganisationer, og især kan de få begrænset deres råderum totalt i Israel. Derfor mener jeg, at ministeren er nødt til at svare på det spørgsmål. Det stiller vi også i forhold til andre lande, når der bliver taget nogle initiativer på lignende vis. Jeg forstår ikke, hvorfor Israel på en eller anden måde skal have en særstatus, når vi skal reagere over for dem. Det er da på tide, at vi reagerer i så alvorlig en situation. Men hvordan vil ministeren beskytte dem?
Ministeren, værsgo.
Jamen jeg håber, at spørgeren er enig med ministeren i, at det er meget alvorligt at blive terrordesigneret som organisation, og derfor er den vigtigste beskyttelse jo netop at få afklaret grundlaget for den her terrordesignering – hvad der er op og ned i det – for også videre at kunne beskytte arbejdet med civilsamfundet i Palæstina, som er en vigtig del af den danske støtte til at bilægge konflikten og skabe grundlag for en tostatsløsning.
Værsgo til hr. Christian Juhl for det sidste spørgsmål.
Jeg kan kun sige, at hvis jeg var minister, ville jeg gøre mig nogle ret alvorlige tanker om, hvordan man vil beskytte de her organisationer. Jeg er klar over, at man siger, at vi giver dem noget støtte – men jeg ville gøre det, at jeg ville give dem dobbelt så meget støtte i den her situation for netop at forklare Israel, at vi mener det alvorligt, altså at civilsamfundsorganisationer er noget, man forsvarer og giver råderum. Så kan det ikke nytte, at man siger: Jamen vi læner os tilbage og venter. Vi forventer af den regering, vi understøtter, at den rent faktisk også handler. Og jeg forstår ikke, at ministeren ikke kan sige andet end: Jamen vi skal afvente. Vi skal ikke afvente i den her situation, vi skal give klar besked. Og jeg forstår ikke, hvordan vi generelt er kommet i den situation. Hvordan kan det være, at ministeren i den grad holder hånden over Israel?
Så er det ministeren. Værsgo.
Nu har ministeren ikke sagt, at vi skal afvente – det er spørgerens egne ord. Jeg har sagt, at vi skal undersøge grundlaget for den israelske terrordesignering sammen med EU, ligesindede lande og donorer. Det er vigtigt, og det gør vi, så hurtigt vi kan. Dernæst vil jeg sige, at det er skal Det tror jeg også hr. Christian Juhl vil erkende.
Tak til ministeren, og tak til hr. Christian Juhl. Jeg skal oplyse, at spørgsmål nr. 7 (spørgsmål nr. S 260) og nr. 8 (spørgsmål nr. S 261) udgår af dagsordenen. Nu er vi kommet til dagsordenens spørgsmål nr. 4, og det er til justitsministeren, stillet af hr. Morten Messerschmidt, Dansk Folkeparti.
Værsgo at læse spørgsmålet op.
Tak for det, formand. Hvad er ministerens holdning til den e-mailkorrespondance, der – i forbindelse med det daværende Miljø- og Fødevareministeriums redegørelse om ulovlig aflivning af mink – den 21. november blev udvekslet mellem en medarbejder i Rigspolitiet og en medarbejder i Justitsministeriet, hvor der ifølge advokatundersøgelsen om actioncard på side 129 fremgår følgende indhold: »Ps. Jeg går ud fra, og det er besluttet, at redegørelsen ikke skal komme ind på Justitsministeriets telefonopkald den 5. november om den manglende lovhjemmel«?
Ministeren. Værsgo.
Tak for spørgsmålet. Som jeg tidligere har tilkendegivet over for Folketinget, så finder jeg af principielle grunde ikke at burde besvare spørgsmålet om forløbet vedrørende aflivning af mink på nuværende tidspunkt, fordi det undersøges af Minkkommissionen. Regeringen har støttet, at forløbet vedrørende aflivning af minkene skal undersøges af en uafhængig granskningskommission. Det er helt normal praksis og har været det for skiftende regeringer at udvise tilbageholdenhed med at besvare spørgsmål om forløb, som er genstand for en verserende kommissionsundersøgelse. Den tilbageholdenhed skyldes ikke mindst, synes jeg, hensynet til de involverede embedsmænd. Forløbet undersøges i regi af Minkkommissionen, hvor de pågældende i kraft af lov af undersøgelseskommissioner og granskningskommissioner er tillagt en række retsgarantier f.eks. i form af ret til bisidder og kontradiktion m.v.
Hr. Morten Messerschmidt, værsgo.
Det tror jeg slet ikke justitsministeren og jeg er uenige i. Jeg spørger slet ikke til forløbet om aflivningen af mink og legitimiteten i det, og hvem der vidste hvad og sådan nogle ting. Jeg spørger til den undersøgelse, som i slutningen af november bliver udarbejdet i det daværende Miljø- og Fødevareministerium. Det er mig bekendt jo ikke en del af kommissoriet for granskningskommissionen. Der skal man jo se på, hvornår de centrale medarbejdere, ministre osv. vidste, at det, de var i gang med, var ulovligt. Så nej, det, jeg spørger om, er, at den daværende miljø- og fødevareminister – uafhængigt af det – jo satte et arbejde i gang med henblik på at lave en redegørelse for, hvad der var sket. Der kan vi så i den advokatundersøgelse, som Andersen Partners har lavet, se, at der er den her korrespondance imellem to i øvrigt unavngivne medarbejdere, som det jo derfor er svært at hænge op på noget. Man kan jo ikke give advokatbistand eller bisidderordning til folk, der er unavngivne. Det ville være underligt. Så man kan jo tale relativt frit i den sammenhæng. Men vi kan se, at der er en korrespondance her mellem de to myndigheder, hvor man specifikt siger, at der er et eller andet, man har talt om dagen før, som så skal udelades i den undersøgelse. Det er jo bare interessant, at man fra Justitsministeriets ressort har en diskussion om det, når nu et andet ministerium, nemlig Miljø- og Fødevareministeriet, gerne i hvert fald udadtil vil lægge kortene på bordet osv. Vi har så en korrespondance, hvor man specifikt siger, at det, man har drøftet dagen forinden, ikke skal viderekommunikeres til Miljø- og Fødevareministeriet. Det er det, som jeg beder justitsministeren om at tilkendegive sin holdning til.
Ministeren.
Det er interessant, også fordi der er gode forklaringer på det. Men det ændrer ikke på, at det citat er knyttet til spørgsmålene om actioncard, og actioncardene er jo eksplicit gjort til en del af granskningskommissionens undersøgelsesområde.
Messerschmidt, værsgo.
Ja, i den forstand, at man jo har valgt at lægge noget af det ud i et advokatkontor, som så har lavet en skriftlig rapport. Det er den rapport, vi nu har. Det, jeg gengiver i mit spørgsmål, fremgår jo altså i fuld offentlighed på side 129. Jeg står ikke og røber nogen fortroligheder her, det kunne aldrig falde mig ind. Jeg forholder mig alene til kendt materiale. Der ville det bare være mit håb, at ministeren – jo i øvrigt ikke nødvendigvis ved at gå ind i selve substansen, men at han kunne have en holdning til det – kunne sige, om han f.eks. finder det naturligt eller måske uheldigt, at man altså har en korrespondance om at skjule informationer fra det kollegiale ministerium, der i hvert fald udadtil har tilkendegivet at ville klarlægge et sagsforløb.
Ministeren, værsgo.
Men som jeg sagde, er det interessant, og der findes jo også – og det tror jeg også godt at spørgeren ved, fordi han plejer at være grundig i forhold til at sætte sig ind i tingene – rigtig gode svar på præcis sidste spørgsmål, som helt vil afmontere det. Men det ændrer ikke på det principielle, nemlig at det her spørgsmål jo er inkorporeret af Folketinget i granskningskommissionens arbejde, og det vil sige, at det så der bliver undersøgt på de måder og under de retssikkerhedsgarantier osv., som gælder for en kommissionsundersøgelse, herunder også en granskningskommission.
Hr. Messerschmidt for det sidste spørgsmål.
Jeg forstår ikke den der afvisende holdning. Jeg har jo ikke engang insinueret, at ministeren skulle have været involveret i det her. Jeg spørger sådan set bare, fordi ministeren har et ministerium med nogle medarbejdere, der så tydeligvis positivt har valgt at sige, at der er nogle ting, vi ikke ønsker at give til en af ministerens kollegaer, der har bedt om det, eller i hvert fald udadtil har tilkendegivet at ville klarlægge hele forløbet. Det var selvfølgelig inden alt det her med granskningsundersøgelser osv. kom på tale. Så lad mig bare spørge sådan mere åbent: Mener justitsministeren, at det giver et billede af en regering, der spiller med åbne kort?
Ministeren.
Jeg synes, at regeringen har spillet med fuldstændig åbne kort i den her sag. Jeg synes også, at vi har bakket op om at nedsætte granskningskommissionen. Vi har været i utrolig god dialog med kommissionen om at sikre, at materiale er til rådighed osv. Så jeg kan ikke sige andet, end hvis der er nogle, der er interesserede i, at det her forhold bliver afdækket i dets fulde omfang, så er det da regeringen.
Spørgsmålet er slut, men vi fortsætter med spørgsmål til justitsministeren med hr. Morten Messerschmidt som spørger Det er i hvert fald ikke omfattet af granskningskommissionen, det er helt sikkert).
Værsgo for oplæsning af spørgsmålet.
Hvad tænker ministeren om, at socioøkonomiske forhold ifølge den internationalt anerkendte kriminolog Per-Olof Wikström kun kan forklare 3-4 pct. af variationen i kriminalitet mellem grupper, mens resten må tilskrives personlig moral, ligesom han for nylig i et interview har forklaret det: »Social udsathed forklarer 3–4 procent af variationen i kriminalitet, mens personlig moral og selvkontrol, samt de miljøer man færdes i forklarer ca. 60 procent. De fleste, som lever i social udsathed er ikke kriminelle. Det kan ikke i sig selv være en årsag til kriminalitet, fortsætter han og vender tilbage til ordene selvkontrol og moral.« (spørgerens oversættelse)?
Ministeren, værsgo.
Det er så i spørgerens oversættelse fra svensk. Jeg skal jo ikke kvalificere Folketingets arbejde overhovedet og slet ikke ærede medlemmers arbejde. Det her synes jeg til gengæld er et interessant spørgsmål i modsætning til det, vi havde før. Og jeg havde faktisk mulighed for at skimme artiklen, og jeg har også en tale med, hvor der står alt det rigtige, som jeg skal sige, men i virkeligheden har jeg lyst til at lægge talen væk og sige, at sådan, som jeg læser artiklen, siger han: De socioøkonomiske forhold kan forklare 3-4 pct., hvilket man i den her sammenhæng må sige er en forsvindende lille del af, hvorfor man bliver kriminel. Og så forstår jeg det sådan, at han siger: Det, der kan forklare 60 pct., er miljø, selvkontrol og moral. Når jeg øjer artiklen igennem, kan jeg kan ikke frigøre mig fra den tanke, om det mon ikke mest er miljø, for mon ikke ens selvkontrol og moral i et eller andet omfang reflekterer det miljø, som man så er en del af. Det kan godt være, jeg tager fejl, og som sagt står det her jo bare på, at jeg har øjet artiklen igennem. Men hvis vi nu bruger onsdagsspørgsmålene til at have en interessant samtale, synes jeg i virkeligheden, at det, der er interessant her, er, at den her i øvrigt højt estimerede kriminolog peger på, at det miljø, vi er en del af – de betydende voksne, der er omkring os, forældre, lærere osv. Det var i hvert fald sådan, min umiddelbare læsning af det var.
Jeg konstaterer bare, at når man lægger talepapirerne væk, overholder man rigelig taletiden, og svaret bliver måske mere interessant. Værsgo til hr. Morten Messerschmidt.
Jamen jeg synes, det er ganske interessant. Det har jo været et meget fundamentalt spørgsmål, i hvert fald i den retspolitiske og udlændingepolitiske debat, vi har haft op igennem 90'erne og 00'erne og jo også i dag, hvor meget brede dele af venstrefløjen har insisteret på at argumentere for, at når man kunne se en meget voldsom overrepræsentation af udenlandske grupper i Danmark i kriminalitetsstatistikkerne, så skyldtes det de socioøkonomiske forhold; altså det, at de af forskellige strukturelle årsager ikke kommer ud på arbejdsmarkedet og bliver fastholdt i en fattiggørende situation osv. osv. Det, der er interessant ved Per-Olof Wikströms analyse her, er, at han siger, at det i virkeligheden fylder meget, meget lidt, og så er der andre ting, som er afgørende. Og der har ministeren jo ret i, at det er miljø. Men der tror jeg, at man i den her sammenhæng må se miljøbegrebet som noget andet end de socioøkonomiske forhold, bl.a. kulturelle forhold. Altså, hvad er det for nogle værdier, man har med i bagagen? Eller: Hvis man af kulturelle eller religiøse årsager ikke føler sig som en del af det samfund, man nu engang bor i, så er man også mere tilbøjelig til måske at begå overgreb mod dem, man identificerer med det pågældende samfund. Det er jo i min optik et ret voldsomt dementi af i hvert fald det, som brede dele af venstrefløjen har turneret rundt med, nemlig at man sådan alene kan se på de sociale og økonomiske forhold og sige: Hvis bare vi gør de her mennesker til aktive deltagere på arbejdsmarkedet, hvis vi giver dem en god uddannelse osv. osv., jamen så falder kriminaliteten også. Det er der, jeg gerne kunne tænke mig at høre – og meget gerne uden talepapir, jeg er ikke nogen fan af talepapir, hverken til mig selv eller andre, hvis man magter at undvære det, og det gør ministeren jo – hvilke overvejelser justitsministeren i sådan en retspolitisk sammenhæng egentlig gør sig foranlediget af den her artikel.
Ministeren.
Jamen jeg er sådan set ikke uenig i det, som bliver sagt. Jeg tror i virkeligheden også, at noget af det, som kan være med til – når nu der bliver slået ned på det – at forklare overrepræsentationen i kriminalitetsstatistikkerne af f.eks. folk med ikkevestlig baggrund i høj grad er nogle miljøspørgsmål. Jeg snakker om miljø i den brede forstand, og i det her tilfælde måske også som en refleksion af vores af mislykkede integration.
Hr. Morten Messerschmidt.
Men det kunne jo også være, at integrationen er mislykket, fordi de faktorer, der gør, at folk ikke bliver en del af samfundet, ikke kommer udefra, men kommer indefra. Altså, socioøkonomiske forhold er jo typisk at betragte som noget, der kommer udefra, men værdier og moral er jo noget, der kommer indefra. Vi har vidst – i hvert fald siden Weber – at værdier og moral er noget, der er nært forbundet med kultur, religion og tradition, og derfor er det jo netop, som ministeren er inde på, helt centralt; for kan det her i virkeligheden bruges til at sige, at alle de mange, mange milliarder, vi bruger på det, man kalder for integrationsprojekter, i virkeligheden er spildte, fordi vi ikke kan påvirke de indre ting via integration?
Ministeren, værsgo.
Arh, hvis det var sådan, skulle vi vel være et sted, hvor værdier og moral er noget medfødt, og mon ikke værdier og moral er noget tillært? Hvis værdier og moral er noget tillært, uanset hvor de kommer fra, så må man også tro på, at man også kan ændre, påvirke osv. værdier og moral. Og hvis det er rigtigt, betyder det jo noget, om vi lykkes med integration af dem, som er i vores land, eller ej; for alt andet lige får de muligheden for at være i et miljø med selvkontrol og moral, som efter den her artikel og Per-Olof Wikström er af ganske stor betydning for kriminaliteten.
Hr. Morten Messerschmidt for sidste spørgsmål.
Jeg er enig i, at det jo ikke er medfødt. Altså, det er jo ikke sådan, at hvis man bliver født med en særlig hårfarve eller hudfarve, ender man også med et bestemt sæt moralske værdier. De er tillærte, men jeg tror, at de er tillært på et meget tidligt tidspunkt, langt tidligere end de socioøkonomiske foranstaltninger overhovedet har mulighed for at påvirke. Det er klart, at hvis man er vokser op i en familie eller en social omgangskreds eller i en kulturel sammenhæng, hvor man pr. definition lærer, at kvinder er inferiøre væsener, eller at jøder er onde eller andre vanvittige synspunkter, og man tager dem med sig fra måske 2-3-årsalderen, jamen så tror jeg bare – og det er det, jeg mener det her studie viser – at så kan man godt glemme alt om, at folk kan blive integreret ind i det, der er det danske samfund eller svenske eller britiske samfund for den sags skyld. Er ministeren ikke enig i det?
Ministeren, værsgo.
Jeg er enig i, at det betyder noget, hvis det er tillært tidligt – selvfølgelig gør det det. Men jeg tror også, at noget af det, som faktisk også nævnes i artiklen, sådan som jeg husker det, er, hvornår man møder den der vigtige voksen. Jeg tror f.eks., at man kan finde eksempler på, hvis man kigger på sig selv eller på nogle af dem, som man omgås, at man har mødt den vigtige lærer eller den vigtige anden voksne person i sit liv, som har været af stor betydning for deres orientering. Det kan være bedsteforældre, der har haft stor betydning for ens politiske orientering eller andet.
Spørgsmålet slut. Tak til justitsministeren og hr. Morten Messerschmidt for en interessant udveksling af synspunkter. Vi fortsætter med spørgsmål til justitsministeren, og nu er det fru Karina Adsbøl, Dansk Folkeparti.
Værsgo for oplæsning af spørgsmålet.
Tak for det. Vil ministeren – idet Minkkommissionen ikke anser det som et problem, at regeringen udtaler sig om minksagen – tilkendegive, om han kategorisk afviser at udtale sig om flere spørgsmål vedrørende forløbet om aflivning af alle mink, som for tiden undersøges af Minkkommissionen, eller er der efter ministerens opfattelse – trods tilbageholdenhed af principielle årsager i relation til Minkkommissionens arbejde – et vist rum til at udtale sig om spørgsmål, bl.a. i forhold til rent faktuelle oplysninger, der spørges til i spørgsmål 252, REU alm. del, af 16. november 2021?
Ministeren.
Indholdsmæssigt er det jo det samme spørgsmål, som vi havde for to spørgsmål siden. Jeg har den principielle holdning, at når der er nedsat en granskningskommission, skal man være tilbageholdende med at besvare spørgsmål om forløbet, som er genstand for undersøgelsen.
Spørgeren, værsgo.
Jamen minister betyder jo også tjener i forhold til at skulle servicere Folketinget og levere de oplysninger, og ministeren skal også leve op til ministeransvarlighedsloven. Det er jo sådan, at der i forhold til det her bilag står: Den 3. november om formiddagen sender Miljø- og Fødevareministeriet en mail til Erhvervsministeriet, Finansministeriet, Justitsministeriet og Sundheds- og Ældreministeriet vedrørende materiale til brug for et møde i regeringens økonomiudvalg. Af det materiale fremgår det jo, at der ville skulle skabes retlig hjemmel til at realisere et scenarie , hvor der kun er avlsdyr i 2021, og også, hvor der ydes dvalekompensation, og der skal også være hjemmel til det – det fremgår også af mailen. Derfor undrer det mig, at justitsministeren ikke vil svare på de spørgsmålet, jeg har stillet. De spørgsmål, jeg har stillet, handler jo netop om, om ministeren vil redegøre for, hvem der i Justitsministeriet modtog den mail af den 3. november, som jo blev sendt fra Miljø- og Fødevareministeriet; spørgsmålene handler også om, hvem den så blev videresendt til. Jeg kan jo konstatere, at justitsministeren stillede op til et samråd i går, og det var også i forhold til at svare på det her, og det er jo ikke sådan, at Minkkommissionen har sagt, at justitsministeren ikke må udtale sig.
Ministeren, værsgo.
Det kan jeg ikke erindre hvornår jeg svarede på i et samråd i går.
Fru Karina Adsbøl.
Nu tænker jeg, at justitsministeren skal svare på det spørgsmål, der bliver stillet i den her spørgetime, og spørgsmålet handler om, hvorvidt justitsministeren skal svare på de spørgsmål, der bliver stillet. Justitsministeren stillede i går op til et samråd, som også vedrører Minkkommissionens arbejde og sms'er. Og jeg spørger ministeren, om ministeren vil redegøre for og oplyse, hvem der i justitsministeriet modtog den mail, der blev afsendt den 3. november 2020. Det er der skriftligt stillet adskillige spørgsmål om, og der jeg vil gerne have ministerens besvarelse.
Ministeren.
Men når jeg anholdt det, er det, fordi at hvis præmissen for spørgsmålet er forkert, bliver vi jo nødt til at sikre, at det, vi diskuterer, er det rigtige. Jeg henholder mig til det, der har været praksis, også i tidligere regeringer, nemlig at når der nedsat en undersøgelseskommission, skal man som minister være uhyre tilbageholdende – af forskellige grunde – synes jeg, med at svare på spørgsmål, som er genstand for den verserende kommissionsundersøgelse.
Fru Karina Adsbøl for sit sidste spørgsmål. Værsgo.
Jeg synes faktisk, det er svært at få nogen som helst svar ud af regeringen, også i forhold til at man blot henviser til Minkkommissionens arbejde, og den henvisning har været utrolig populær for justitsministerens vedkommende. Jeg vil egentlig bare gerne vide, om justitsministeren har tænkt sig at være åben. Er der nogen ting, som justitsministeren godt mener han kan udtale sig om, selv om Minkkommissionen er i gang med den her undersøgelse?
Ministeren.
Ja, jeg har jo bl.a. haft lejlighed til at afgive forklaring for kommissionen.
Spørgsmålet er sluttet. Da det er sådan, at spørgsmål 7 (spm. nr. S 260) og 8 (spm. nr. S 261) er udgået, er vi nu kommet til spørgsmål 9 (spm. nr. S 258), og da vi er så heldige, havde jeg nær sagt, at både kirkeministeren og fru Louise Schack Elholm, Venstre, er til stede, kan vi nu fortsætte med spørgsmålet.
Værsgo for oplæsning af spørgsmålet.
Mange tak. Jeg har stillet det her spørgsmål til kirkeministeren: Hvad vil ministeren gøre for at sikre, at julegudstjenesterne ikke bliver aflyst i år?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Det er en vigtig diskussion. Senere i dag holder regeringen som bekendt et pressemøde, og der vil blive meldt en række forskellige initiativer ud, som også behandles i Folketingets Epidemiudvalg. Det vil jeg ikke komme yderligere ind på her andet end at sige, at det selvfølgelig handler om den generelle kontrol med epidemien, og så understrege, at vi ikke i den her omgang har anbefalet at gøre noget ved julegudstjenesterne. I mange familier er det en fast tradition – det er det også i mine egen – at gå i kirke juleaften og høre julens glædesbudskab, og det ønsker vi selvfølgelig at man også kan gøre i år. Det handler jo om generelt at have styr på coronasmitten. Regeringen har jo med bl.a. spørgerens partis opbakning for 4 uger siden indført krav om coronapas ved gudstjenester og kirkelige handlinger med flere end 100 deltagere. Det krav er forlænget hen over julen, og sådan som smittesituationen er lige nu, er det i hvert fald et værn til at sikre, at man kan mødes til gudstjeneste, men det er også sådan, at der ikke er nogen garantier med den her epidemi, og at smittesituationen selvfølgelig hele tiden udvikler sig. Derfor følger vi også situationen, og der kan selvfølgelig blive behov for yderligere.
Louise Schack Elholm, værsgo.
Tak, og tak for besvarelsen. Jeg er glad for, at kirkeministeren også sætter pris på julegudstjenesterne. Men grunden til, at jeg spørger, er jo netop, at restriktionerne sidste år blev ændret dagen før juleaften, hvilket betød, at julegudstjenesterne blev aflyst langt de fleste steder, og derfor er jeg selvfølgelig bekymret for, at man kommer og siger, at nu er smitten så slem, at man ændrer det, og at der så igen ikke bliver nogen julegudstjenester. Så det er jo ikke, fordi jeg ikke anerkender, at vi – det kan jeg også høre at ministeren siger – er fælles om det her med, at der nu er coronapas, for hvis vi allerede på nuværende tidspunkt får forberedt os på, hvordan vi kan få festligholdt julen, så er der måske en chance for at kunne festligholde den. Det er derfor, jeg spørger kirkeministeren, for jeg vil gerne have, at kirkeministeren sørger for, at det er forberedt i god tid, så man kan indrette sig: Er det noget, kirkeministeren vil sikre?
Ministeren.
Det er et klart ja, samtidig med at vi jo godt ved, at det her kan ændre sig fra dag til dag, at vi hele tiden følger smittesituationen, og at vi i fællesskab, også med spørgerens parti, forsøger at håndtere det, også i Folketingets coronaudvalg. Så er der også et hensyn at tage til, hvor god tid man har, forud for at restriktioner træder i kraft, og især belært af sidste år, hvor der ikke var god tid til forberedelse, er det selvfølgelig også noget, jeg og regeringen har i mente i det omfang, det på nogen måde kan lade sig gøre.
Værsgo til fru Louise Schack Elholm.
Det er jeg glad for at høre. Men jeg må sige, at din forgænger, kirkeministeren, sidste år også lovede at være opmærksom på det og satte noget arbejde i gang for at få det klart. Der tror jeg, at de retningslinjer lå klar den 21. december, og så kom der igen nogle den 23. december. Så er der en tidsfrist, hvor ministeren vil sige, at hvis ikke der er kommet noget inden da, kan man godt regne med at det er de restriktioner, der gælder, sådan at man i kirkerne rent faktisk også ved, hvad man har at rette sig efter?
Ministeren.
Nu var det biskopperne, der anbefalede det dagen før juleaften sidste år, og den dialog har jeg selvfølgelig også, så vi i fællesskab får håndteret julen i det hele taget, også i religiøse sammenhænge, sådan at vi kan festligholde julen, at vi kan mødes til gudstjeneste i det omfang det på nogen måde kan lade sig gøre, og hvis det viser sig, at smitten udvikler sig, så håndterer vi det, så man ved det i bedst mulig tid, i en tæt dialog med hinanden, og den dialog har jeg også med biskopperne.
Det sidste spørgsmål, værsgo.
Så det vil sige, at ministeren ikke kommer med nogen ekstra restriktioner dagen før juleaften, der gør, at julen ikke kan afholdes?
Ministeren.
Det gjorde min forgænger heller ikke. Men jeg vil godt gentage, at det selvfølgelig er et hensyn, at man kan forberede sig, også gerne mere end få timer før tingene skal afholdes, når vi ændrer restriktioner, med det forbehold, at der ikke er nogen garantier med den her epidemi.
Spørgsmålet er slut. Tak til kirkeministeren, og tak til Louise Schack Elholm. Vi går videre til det næste spørgsmål, som er til erhvervsministeren, som vil blive stillet spørgsmål af hr. Rasmus Nordqvist, SF.
Værsgo for oplæsning af spørgsmålet.
Tak. Hvad kan ministeren oplyse om fremdriften i arbejdet med at sikre lovpligtig rettidig omhu for menneskerettigheder i EU, er regeringen enig i et sådant behov, og hvad gør regeringen for at sikre, at der er fremdrift i processen?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet og også tak for vedholdende at holde fokus på behovet for, at vi indfører ambitiøse regler om lovpligtig rettidig omhu – det, man også kalder due diligence. Som jeg ved flere lejligheder har tilkendegivet, er det en prioritet for regeringen, at der gennemføres ambitiøse regler om lovpligtig due diligence. Man skal som virksomhed ikke kunne outsource f.eks. dårligt arbejdsmiljø eller miljøskader. Derfor har Erhvervsministeriet også i den løbende dialog med Europa-Kommissionen lagt vægt på, at lovgivningen skal være ambitiøs og skal være i overensstemmelse med OECD's retningslinjer for multinationale selskaber og FN's retningslinjer for menneskerettigheder og erhverv. Den seneste melding fra Europa-Kommissionen er, at forslaget ikke vil blive fremsat den 8. december, som ellers var det, der var planen. Forventningen er nu, at forslaget vil blive præsenteret i første kvartal i det kommende år, og det forlyder, at det endnu en gang er Europa-Kommissionens interne kvalitetskontrol – det, der også bliver kaldt Regulatory Scrutiny Board – der har afvist forslaget. Hvis det er tilfældet, er det således anden gang, at forslaget bliver afvist. At forslaget er forsinket, lader derfor ikke til at være på baggrund af manglende politisk vilje, men simpelt hen fordi Europa-Kommissionens forslag ikke lever op til Europa-Kommissionens egne retningslinjer for god lovgivning. Selv om jeg er stor fortaler for, at vi indfører lovpligtig due diligence snarest muligt, så mener jeg også, at lovgivningen selvfølgelig skal udarbejdes ordentligt. Det er rigtig vigtigt for virksomhederne, men også potentielle ofre skal have ordentlige og klare rammer at agere på baggrund af. Det tjener ikke nogen, hvis en så vigtig lovgivning hastes igennem, så vi ser fra regeringens side fortsat frem til, at lovforslaget fremsættes, og forventer, at Europa-Kommissionen vil få rettet op på de mangler, som forslaget på nuværende tidspunkt har.
Rasmus Nordqvist, værsgo.
Først tak for at understrege regeringens fortsatte opbakning til det her, for som ministeren siger, er det helt rigtigt, at det er meget vedholdende, at jeg arbejder på den her sag og har gjort det i mange år. Og jeg kommer ikke til at give slip på den, før vi er sikret, at vi har en ordentlig lovgivning om rettidig omhu og menneskerettigheder for virksomheder – gerne i hele Europa, da det jo har større betydning, men i hvert tilfælde selvfølgelig for danske virksomheder. Når jeg stiller det her spørgsmål, er det jo, fordi det ikke er første gang, at det her er blevet udskudt. Og det er stærkt bekymrende, når så vigtig lovgivning hele tiden bliver skubbet. Vi har hørt flere lobbyorganisationer fejre, at det igen blev skubbet, for de mente ligesom, at det var deres fortjeneste, at det her nu var blevet pillet af dagsordenen. Derfor var det også med interesse, at jeg så den hollandske handelsminister, Tom de Bruijns, udtalelser om, at nu går man i gang med at arbejde med en national lovgivning, som han håber han kan tage af arbejdsbordet, fordi EU faktisk kommer til at rykke, men at der er behov for et pres på Kommissionen, for at de tager det her alvorligt og kører det igennem på den rigtige måde. Så jeg er lidt nysgerrig på svaret på den del af mit spørgsmål, der jo handler om, hvad regeringen gør for at sikre en fremdrift i processen. For nu lyder det, som om det to gange er blevet pillet af programmet på grund af interne kvalitetskontroller i Kommissionen, og det tyder på, at man så ikke har grebet det ordentligt an. Så hvad gør man fra den danske regerings side for at sikre den her fremdrift, så vi snart får en ordentlig lovgivning om rettidig omhu og menneskerettigheder i EU?
Ministeren.
Jeg vil gerne starte med faktisk at anerkende og kvittere for, at spørgeren er et af de folketingsmedlemmer, der i særdeleshed er vedholdende på den her dagsorden. Det synes jeg faktisk er vigtigt, for det hjælper os alle sammen med at holde fokus, også når sager bliver skubbet og udskudt, som det er tilfældet her. Vi er fra Erhvervsministeriets side løbende i dialog med Europa-Kommissionen, vi ønsker os en lovpligtig due diligence, og vi tager afsæt i de danske prioriteter. Der er ingen i Europa-Kommissionen, der er i tvivl om, hvad Danmark mener, og derfor skubber vi hele tiden på.
Jeg håber, at der undervejs i den her debat er nogen, der på en eller anden måde vil forklare, hvad due diligence betyder. Det kunne være godt. Værsgo til hr. Rasmus Nordqvist.
Jamen det skal jeg så prøve at gøre på mine 30 sekunder og også få stillet mit spørgsmål. Due diligence, som bliver nævnt igen og igen, er jo rettidig omhu, altså at man tager sine forholdsregler i forhold til menneskerettigheder, og at man altså ligesom er forpligtet til det. Det er altså rettidig omhu. Jeg fortsætter med det her spørgsmål om, hvad man gør for at sikre fremdriften. Noget andet, man kan gøre, ud over at have kontakt med Kommissionen – er jo at have kontakt med ligesindede lande. Er man fra erhvervsministerens side i kontakt med sin kollega, handelsministeren fra Holland, er man i kontakt med den franske regering, som jo er særlig ambitiøse på det her område, og andre lande i EU, eller er der udelukkende tale om direkte kontakt til Kommissionen?
Jeg siger tusind tak for forklaringen – det var også derfor, at spørgeren fik lidt ekstra taletid. Når jeg spørger sådan, er det, fordi vi i Folketinget ofte er slemme til at bruge nogle ord, som ikke som sådan er helt tilgængelige. Værsgo til ministeren.
Jeg synes, at det var helt på sin plads, at formanden bevilgede lidt ekstra tid til at få redegjort for det og få det forklaret. Der er jo, som jeg også prøvede at sige i min tale, tale om, at man ikke skal eksportere miljøproblemer og andet til andre led og andre dele af sin kæde. I forbindelse med alle de forskellige sager, hvor vi prøver at fremme Danmarks interesser, søger vi jo selvfølgelig ligesindede landes opbakning, og det er bestemt også mit indtryk, at vi gør det i forbindelse med lovpligtig due diligence. Jeg har ikke selv været i kontakt med den hollandske handelsminister, som jeg forstår vil begynde at arbejde på en national lovgivning, og al den stund at vi forventer, at der vil komme et forslag fra Kommissionen det første kvartal, så tænker jeg heller ikke, at det er det, vi skal gøre i Danmark lige nu.
Rasmus Nordqvist for sidste spørgsmål. Værsgo.
Mit sidste spørgsmål skal så i stedet være en anbefaling om, at man hurtigt tager kontakt til den hollandske regering. Jeg ved også, at der er meget røre i Belgien og selvfølgelig i Frankrig som tidligere nævnt. For jeg tror, det er nødvendigt, at man skubber på her, for at det bliver ambitiøst, særligt i lyset af hvad vi ser større lobbyorganisationer være ude at sige på baggrund af den her udskydelse. Så det er en opfordring til, at man tager det endog meget alvorligt, hvad der sker lige nu i forhold til udarbejdelsen i Kommissionen.
Ministeren.
Det vil jeg tage til mig som en god anbefaling, også fordi den danske regering – og det vil jeg gerne understrege – ønsker lovpligtig due diligence. Vi ønsker det på EU-niveau, og vi ønsker det ambitiøst og følger OECD's og FN's retningslinjer på det område. Og hvem vi end kan lykkes med at få med til at bakke om op om det, så er det kun gavnligt, for jeg tror faktisk, at vi har et fælles mål om at få det her til at ske. Så det er en anbefaling, der er varmt modtaget. Tak.
Spørgsmålet er slut. Tak til erhvervsministeren, og tak til hr. Rasmus Nordqvist. Det sidste spørgsmål er stillet til uddannelses- og forskningsministeren af fru Louise Schack Elholm, Venstre.
Værsgo til oplæsning af spørgsmålet.
Tak. Spørgsmålet lyder: Mener ministeren, at det gavner præstemanglen i landområderne i Danmark, hvis der bliver skåret ned på optaget på teologiuddannelsen?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Regeringen har ikke planer om at hæve eller sænke det nuværende optag på teologiuddannelsen. Men regeringen tager det alvorligt, at vi på den ene side ser mangel på præster i nogle dele af landet og på den anden side også ser en høj ledighed blandt nyuddannede teologer. Ledigheden for teologiuddannede er mere end 10 procentpoint højere end landsgennemsnittet for de videregående uddannelser. Når ledigheden er så høj, som den er, mener regeringen ikke, at dimensioneringen af teologiuddannelsen bør lempes, da vi har et ansvar over for de unge mennesker, som starter på uddannelsen. Samtidig tager regeringen manglen på præster alvorligt, og vi har derfor iværksat flere tiltag. Der er bl.a. etableret en ny uddannelsesvej, som åbner for, at personer med en anden kandidatgrad end teologi, kan søge en præstestilling i folkekirken efter gennemførelse af et individuelt tilrettelagt efteruddannelsesforløb. Jeg tror endda, vi har en tidligere minister fra den tidligere regering i skikkelse af Mette Bock, der er i gang med den, hvis jeg ikke husker galt. Den nye mulighed er blevet mødt med overvældende interesse fra ansøgere i hele landet. 250 personer har indtil videre sat sig for at ville bruge den nye mulighed. Det synes jeg virker meget lovende. Og det er jo altså også tydeligt nogle, som er motiverede til præcis det at blive præst og ikke alene til at studere teologi. Jeg vil også sige til sidst, at regeringen kommer til at se på optagelsessystemet for de videregående uddannelser i det nye år. Her er jeg overbevist om, at der er et potentiale for forbedringer. Vi kommer bl.a. til at se på, hvordan de studerende kan understøttes i at træffe et mere reflekteret uddannelsesvalg, og hvordan vi kan sikre, at de unge kommer ind på de uddannelser, der passer godt til deres interesser og kompetencer, så vi kan få nedbragt det alt for høje frafald og omvalg, der er i dag. Og især det første er jo også noget, der gør sig gældende for teologiuddannelsen. Det skulle være min besvarelse af spørgsmålet. Tak for det.
Louise Schack Elholm, værsgo.
Jeg havde jo ikke mulighed for før at sige, hvad baggrunden for spørgsmålet er. Baggrunden er, at på grund af den præstemangel, vi ser især i landdistrikterne rundtom i Danmark, lavede vi sidste år den her ekstrauddannelse til at blive præst for dem, der allerede har en akademisk uddannelse. Dengang sagde regeringen, Kirkeministeriet, at det her ikke skulle være hovedvejen, men det skulle være, når man manglede teologer. Hovedvejen skulle stadig væk være teologiuddannelsen. Det var ligesom det, vi gik ind til det med. Derfor synes jeg jo, det er meget overraskende, at KU som følge af den regionaliseringsplan, regeringen har lagt frem, siger, de har tænkt sig at skære i teologiuddannelsen med 40 uddannelsespladser frem mod 2030. Det er jo en voldsom beskæring, når man tænker på, hvor stor en mangel der er på præster rundtomkring i Danmark, og det er jo særlig i landdistrikterne, vi ser den her mangel. Det er rigtig svært at få folk til at flytte vestpå og nordpå, og det er selvfølgelig en stor udfordring. Derfor er det med stor bekymring, at vi ser på det her tal – at antallet af teologer åbenbart skal falde. Der er i forvejen et større ansøgerfelt, end der bliver optaget – også kvalificerede ansøgere – til teologistudiet, og derfor har vi jo længe ønsket, at man faktisk øgede optaget på teologistudiet, så man sørgede for, at der også var flere teologer, der kom ud til de præstestillinger, der er. Der er jo ikke et krav om, at du skal tro på Gud for at læse teologi. Du må godt uddanne dig som teolog og så blive religionslærer i gymnasiet. Det kan man godt. Der er ikke pligt til at blive præst, og derfor kan man jo ikke sætte lighedstegn mellem teologer og præster. Men det er nu alligevel den mest stærke og grundlæggende uddannelsesform for præster, teologiuddannelsen, og det er derfor jeg spørger ministeren. Og nu spørger jeg ministeren igen, om ministeren så vil gøre noget ved det, så man sikrer, at der ikke er et tab af pladser på teologistudiet i de kommende år.
Ministeren.
Ja, men der vil jeg godt starte så, for det er jo en henvisning til den foreløbige udmelding, der er fra Københavns Universitet, om, hvordan de vil reagere på den brede aftale, vi har her i Folketinget, om udflytning eller nedskalering, men jo med det formål at få flere og bedre uddannelsesmuligheder i hele Danmark. Jeg har ikke modtaget et indspil endnu for Københavns Universitet. Der er drøftelser om, hvad de vil gøre der, og der vil jo være en politisk mulighed for at se på den samlede sektorplan – det har vi faktisk aftalt at vi skal – for universiteterne, når de indspil kommer, men de er altså ikke kommet til mig endnu. Og jeg tror, vi skal se på andre ting, end ... Formanden Tak for det!) Ja, undskyld.
Fru Louise Schack Elholm, værsgo.
Jamen det vil jeg glæde mig til, og så håber jeg, ministeren vil indgå i en dialog, også omkring det her. Det er noget, vi tager meget alvorligt i Danmark – at sikre, at vi rent faktisk også har præster til hele Danmark – for det er noget meget nært for de fleste, at man har en sognepræst, man kan gå til, når man er bekymret, og at det er den samme, der døber og konfirmerer. Så måske ministeren vil uddybe lidt mere, hvad ministeren vil gøre, hvis ministeren får det her tilkendegivet, som ministeren har hørt KU har spillet ud med.
Ministeren.
Det er jo nok lidt at foregribe tingenes gang. Men som jeg var inde på før, er der altså en høj ledighed blandt nyuddannede teologer, og det er jo årsagen til, at man også dimensionerer på, hvor mange man uddanner. Jeg tror, det er vigtigt at få en bedre kobling mellem de her uddannelser og præstegerningen, i det her tilfælde teologi og præstegerningen, og jeg forstår også, at der allerede er en dialog mellem folkekirken og teologiuddannelserne på Københavns Universitet og Aarhus Universitet for at skabe en bedre kobling imellem dem, og for at flere faktisk ender med at blive præster.
Fru Louise Schack Elholm for sit sidste spørgsmål, værsgo.
Men altså, så vil jeg bare høre, om ministeren så vil anerkende, at teologi stadig væk bør være hovedretningen for præsternes baggrund. Jeg synes, det er positivt, at vi har lavet en ekstra uddannelse, der kan løse problemet her og nu, men på sigt håber jeg, at ministeren er enig i, at hovedsporet bør være teologistudiet.
Ministeren.
Jeg vil sige, at vi vel nærmer os kanten af det, der er mit ressort, og en diskussion, som fru Louise Schack Elholm i virkeligheden skal have med min kollega kirkeministeren, hvis man skal have en grundigere diskussion af det. Men jeg vil bare tilslutte mig, at det er vigtigt, at vi uddanner dygtige teologer. Mit håb er, at flere af dem, der bliver uddannet, vil ende med at få ansættelse i folkekirken, og at man altså kan lykkes med at få en bedre kobling mellem den uddannelse og præstegerningen. Der er en høj ledighed der, og jeg ville ønske, at vi kunne få flere af dem til at søge ansættelse i folkekirken.
Spørgsmålet er slut. Tak til ministeren, og tak til fru Louise Schack Elholm. Hermed er spørgetiden også afsluttet.
Forhandlingen er åbnet, og det er først udlændinge- og integrationsministeren.
Tak til formanden for ordet. Det Konservative Folkeparti ønsker med det her beslutningsforslag at pålægge regeringen at indkalde Folketingets partier til forhandlinger med henblik på at foretage en skærpelse af reglerne om opnåelse af dansk indfødsret, så en ansøger, der af Politiets Efterretningstjeneste vurderes at være til fare for statens sikkerhed, og som på den baggrund af Indfødsretsudvalget nægtes optagelse på et lovforslag om indfødsrets meddelelse, herefter aldrig vil kunne opnå dansk indfødsret. Skærpelsen vil ifølge forslaget betyde, at en sådan person udelukkes fra optagelse på et lovforslag om indfødsrets meddelelse for bestandig, medmindre det med sikkerhed er i strid med Danmarks internationale forpligtelser. Lad mig starte med at sige, at jeg egentlig har forståelse for nogle af tankerne bag forslaget. Som bekendt indgik regeringen sammen med Liberal Alliance, Venstre og Det Konservative Folkeparti en ny indfødsretsaftale tilbage i april i år, og af aftalen fremgår det bl.a., at tildeling af statsborgerskab bør ske på baggrund af nogle forholdsvis stramme krav og dermed være forbeholdt de personer, som aktivt har valgt Danmark og vores værdier og retsprincipper til, de personer, som har lært dansk, som har integreret sig i og ønsker at være en aktiv del af det danske samfund, og som ikke har begået kriminalitet. Man kan naturligvis ikke siges at have Danmark og de grundlæggende danske værdier og retsprincipper til, hvis man er til fare for statens sikkerhed, og det er jo netop også grunden til, at det fremgår af den gældende cirkulæreskrivelse om naturalisation, at hvis justitsministeren meddeler, at det af Politiets Efterretningstjeneste vurderes, at en ansøger kan være en fare for statens sikkerhed, forelægges sagen for Folketingets Indfødsretsudvalg med indstilling om udelukkelse af den pågældende fra optagelse på et lovforslag om indfødsrets meddelelse i en nærmere angivet periode. Hvis PET i forbindelse med et senere lovforslag ikke længere vurderer, at en ansøger kan være en fare for statens sikkerhed, og en ansøger derefter opfylder samtlige betingelser for at blive optaget på et lovforslag, mener jeg, at Folketinget må lægge PET's vurdering til grund. Det er begrænset, hvor meget jeg kan stå her på Folketingets talerstol og fortælle om efterretningstjenestens arbejde, og det er jeg også sikker på der må være forståelse for her i salen. Det er jo som bekendt sådan, at efterretningsmæssige forhold drøftes i Udvalget Vedrørende Efterretningstjenesterne, og det er det, vi i daglig tale kalder Kontroludvalget. Kontroludvalget har netop til formål at have indseende med Forsvarets Efterretningstjeneste og Politiets Efterretningstjenestes virksomhed, og det er de spilleregler, vi har aftalt i Folketinget, og som vi også har en særlig lov der regulerer. Men jeg vil gerne invitere interesserede aftaleparter til et møde, hvor jeg vil orientere lidt mere overordnet om den nuværende ordning og baggrunden herfor inden for den ramme, der kan drøftes uden for Kontroludvalget. Men vi kan ikke støtte beslutningsforslaget. Tak for ordet.
Der er en kort bemærkning til hr. Marcus Knuth, Det Konservative Folkeparti.
Tak til ministeren. Alle love rettes jo til løbende – eller mange gør i hvert fald – og jeg synes, at vores nye aftale om statsborgerskab er et godt eksempel på, at den ikke er perfekt. Der er nogle skævheder, som stadig væk kan rettes op. Havde jeg vidst, da vi lavede den her aftale, at det kun var de første 5 år, efter at man havde været til fare for Danmarks sikkerhed, at man ikke kunne komme på lovforslaget, medmindre man simpelt hen fik dispensation, så havde jeg selvfølgelig reageret. Det tror jeg også gælder de andre ordførere her. Det er først noget, jeg fandt ud af bagefter. Så mit spørgsmål til ministeren er: Ministeren kan ikke bakke op om, at man er permanent udelukket, men som det er i dag med dem, der er til fare for landets sikkerhed de følgende 5 år, kommer man jo så forbi udvalget til dispensation, hvor udvalget jo så kan sige ja eller nej. Hvis jeg bløder det her lidt op og siger til ministeren, at sagerne i stedet for en permanent udelukkelse så skal forelægges for udvalget for bestandig, hvis det er sådan, at man har været til fare for rigets sikkerhed. Vil ministeren så bare gå med til det, altså en blødere version af det, jeg har foreslået?
Ministeren.
Vi forholder os jo til det beslutningsforslag, der er fremsat, og det kan vi ikke støtte. Men jeg vil også godt sige, at den besked, vi får i Udlændinge- og Integrationsministeriet fra Justitsministeriet, er, hvorvidt PET vurderer, at en ansøger kan Hver eneste gang der fremsættes et lovforslag, hører vi jo Justitsministeriet om de navne, der står på det lovforslag, og hvis PET ikke mere vurderer, at der kan være den form for fare, synes jeg også, at vi må lægge den nye vurdering til grund. Jeg tror, at vi skal passe på med at lave en permanent ordning her, men jeg vil som sagt gerne komme lidt nærmere ind på det i et mere lukket møde i ministeriet, hvis der er en interesse for det, og hvad der ligger til grund for PET's vurderinger.
Marcus Knuth, værsgo.
Tak. Det er der helt klart en interesse i fra vores side. Jeg har jo bl.a. spurgt ministeren, om der er nogen på det her lovforslag, der tidligere har været til fare for Danmarks sikkerhed. Det har ministeren jo ikke villet oplyse mig om. Det synes jeg er helt grotesk. Så vi skal stemme om et lovforslag med en masse navne på nogle, der skal have dansk statsborgerskab, uden at ministeren vil fortælle mig, om der er nogen af dem, der tidligere har været til fare for landets sikkerhed. Så vil ministeren, når vi sidder i det her fortrolige møde lige om lidt ovre hos ministeren, give mig den oplysning, jeg har bedt om?
Ministeren.
Det, vi kan fortælle, er, hvorvidt der er nogle enkelte ansøgere på lovforslaget, der af PET vurderes til at være en fare for landets sikkerhed. Det er en aktuel vurdering, der foretages. Jeg tror ikke, jeg kan sige mere her, men regeringen kan jo både i Kontroludvalget og på et lukket møde i ministeriet komme lidt nærmere nogle af de ting, jeg ikke kan komme nærmere her.
Mette Thiesen, Nye Borgerlige, værsgo.
Tusind tak. Jeg synes, at det her er et rigtig godt beslutningsforslag. Jeg synes, det er fuldstændig naturligt, at hvis man har været til fare for Danmarks sikkerhed, så skal man selvfølgelig efter vores opfattelse udelukkes for bestandig fra at få dansk statsborgerskab. Men jeg har faktisk også stillet ministeren et spørgsmål, som jeg endnu ikke har fået svar på, med hensyn til at man ganske givet, mener vi, også skal fortabe sin opholdsret. Altså, mennesker, der er til fare for Danmark og danskerne, skal selvfølgelig slet ikke være i Danmark. Det har jeg ikke fået svar på endnu, men jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre ministeren uddybe lidt, hvorfor det er, man mener, at det er okay, at man efter de her 5 år i princippet bare kan blive optaget på loven om indfødsret og i princippet få den fineste gave, som Danmark kan give, nemlig det danske statsborgerskab.
Ministeren.
Altså, vi har regler i udlændingeloven, der gør det muligt at inddrage opholdstilladelser fra en udlænding, hvis udlændingen må anses for at være en fare for statens sikkerhed. Og derudover kan en udlænding også udvises administrativt, hvis udlændingen må anses for at være en fare for statens sikkerhed. Hvis der er stillet et spørgsmål om det, skal jeg selvfølgelig nok også uddybe det skriftligt til fru Mette Thiesen. Jeg tror også bare, det er vigtigt at holde fast i, at de halvårlige orienteringer, jeg giver Folketingets Indfødsretsudvalg, i forbindelse med at der er fremsat et lovforslag om meddelelse af indfødsret, jo er vurderinger af, at der personer, der kan Det er ikke en dom, og det er heller ikke nogen garanti; det er en vurdering fra efterretningstjenestens side.
Mette Thiesen.
Tak for det. Der står også det her med, at man ikke har kunnet svare på nuværende tidspunkt, men at man regner med, at der kommer et svar medio december. Det er jo lige om lidt, så det glæder jeg mig rigtig meget til. Jeg synes jo, det er positivt, at ministeren åbner for, at de her mennesker, der er til fare for Danmark, selvfølgelig slet ikke skal være i Danmark. Det kan jeg kun glæde mig over. Men kan ministeren så ikke igen ligesom uddybe, hvorfor det er, at man ikke mener, at det her er den rigtige løsning, i hvert fald til en start, at dem, som er eller har været til fare for Danmarks sikkerhed, selvfølgelig aldrig nogen sinde skal have dansk statsborgerskab?
Ministeren.
Men igen kan jeg kun sige, at det jo er en vurdering, efterretningstjenesten foretager, en aktuel vurdering, og det er ikke sikkert, at den aktuelle vurdering gælder om 5, 10 eller 20 år.
Der er ikke flere korte bemærkninger, så vi siger tak til ministeren, og vi kan herefter gå i gang med ordførerrunden. Først er det hr. Lars Aslan Rasmussen, Socialdemokratiet.
Tak. I Socialdemokratiet mener vi, at der naturligvis skal være stramme betingelser for at kunne opnå dansk statsborgerskab, og det gælder særlig i forhold til kommende danske statsborgeres evne til at overholde lovgivningen. Derfor foretog vi også i april sammen med Venstre, Konservative og Liberal Alliance en opstramning af betingelserne for personer, der ønsker at blive danske statsborger. Med aftalen fik vi eksempelvis sikret, at personer, der har fået en betinget dom eller en ubetinget dom, fremover udelukkes fra at kunne blive danske statsborgere. Derudover foretog vi en generel skærpelse af vandelskravet, ligesom vi indførte et beskæftigelseskrav og satte et arbejde i gang med at undersøge, hvorvidt området for frakendelse af dansk statsborgerskab på grund af kriminalitet kan udvides. Hvis PET vurderer, at en ansøger kan være en fare for statens sikkerhed, forelægges sagen for Folketingets Indfødsretsudvalg med indstillingen om at udelukke ansøgeren for optagelse på et lovforslag om indfødsretsmeddelelse i en nærmere bestemt periode. Hvis en ansøger ikke længere vurderes at være til fare for statens sikkerhed, mener vi, at vedkommende har ret til at blive optaget på et lovforslag, naturligvis under den forudsætning, at ansøgeren lever op til betingelserne. Derfor kan Socialdemokratiet ikke støtte forslaget.
Der er en kort bemærkning fra hr. Marcus Knuth, Det Konservative Folkeparti.
Tak, og tak til ordføreren. Vi har jo lavet en rigtig god aftale sammen, synes vi, om nye regler for indfødsret. Men aftalen er jo ikke perfekt, og det viser bl.a. det her. I aftalen siger vi, at hvis man har fået en fængselsdom, selv en betinget fængselsdom, kan man som udgangspunkt ikke få dansk statsborgerskab. Men hvis man samtidig har været til fare for landets sikkerhed, det er jo den tunge kategori, folk, der vil sprænge Jyllands-Posten i luften osv., er man kun udelukket i 5 år. Synes ordføreren virkelig, at det er proportionelt?
Ordføreren.
Det er jo ikke altid kun, fordi man vil sprænge Jyllands-Posten i luften. Det drejer sig også om folk, der kan have opført sig fuldstændig åndssvagt på de sociale medier og have skrevet ting, som nogle mener kan være farligt, eller som PET har vurderet til at være farligt. Så må jeg også spørge tilbage: Hvor lang tid er det, man skal være udelukket? Det vil jo også gøre, at udvalgsmedlemmer aldrig nogen sinde vil kunne rejse en sag. Så kan man jo så sige nej til det i udvalget, men det er jo også det, vi har udvalget til, altså at man netop kan få sager behandlet.
Hr. Marcus Knuth.
På svaret på det første synes vi jo, qua det, vi har foreslået, at det skal være permanent. Men vi vil jo også gerne, som jeg sagde lige før til ministeren, bløde det op, hvis det er sådan, at vi kan få et flertal. Så ministeren har jo sagt, at han ikke vil bløde det op, heller ikke hvis vi gør det til et udvalgsspørgsmål, som man så skal tage stilling til. Men så kan jeg jo spørge ordføreren om det. Lige nu er det 5 år, man er udelukket, men hvad så hvis vi bare siger 10 års udelukkelse for måske at have været til fare for Danmarks sikkerhed? Det vil være en måde at mødes på midten, og vil ordføreren være med til det?
Ordføreren.
Så må det være det forslag, vi behandler. Lige nu skal vi jo tage stilling til den permanente udelukkelse, og det er vi imod. Folk kan jo forhåbentlig forbedre sig, og det må vi jo tro på. Jeg vil sige så meget, at nogle af dem, der hjælper allermest i afradikalisering, er faktisk nogen, der har været i de her miljøer. Men generelt er jeg enig i, at de ikke skal have dansk statsborgerskab.
Tak til ordføreren. Der er ikke flere korte bemærkninger, og det betyder, at vi går videre i ordførerrækken. Hr. Morten Dahlin, Venstre.
Tak for det, formand. Det danske statsborgerskab er noget helt særligt, og det danske statsborgerskab er heller ikke en ret. Det danske statsborgerskab er en gave, man kan få af det danske folk, hvis man lever op til nogle betingelser, som vi har fastsat herinde i Folketinget. Det er betingelser, som at man bidrager positivt til det danske samfund gennem at forsørge sig selv, at man taler dansk, at man holder sig på den rigtige side af loven, og naturligvis også at man ikke er til fare for statens sikkerhed. Derfor kan vi godt støtte det her beslutningsforslag, vi behandler i dag. Jeg har dog en række bemærkninger. For det første synes vi, at der er brug for mere åbenhed i forhold til de PET-vurderinger, der ligger, ikke åbenhed ud til den brede offentlighed, men åbenhed i Indfødsretsudvalget, hvor vi godt mener der er plads til, at man kan grave et spadestik dybere i de PET-vurderinger, der kommer. Så kan vi også godt støtte forslaget, fordi der jo altid er mulighed for at søge dispensation. Men helt grundlæggende mener vi naturligvis ikke, at man kan være til fare for statens sikkerhed og samtidig blive belønnet med et dansk pas, og derfor kan vi godt støtte beslutningsforslaget.
Tak til ordføreren. Der er ikke nogen korte bemærkninger, og derfor går vi nu videre i ordførerrækken. Fru Marie Krarup, Dansk Folkeparti.
Tak for ordet. Med dette beslutningsforslag ønsker De Konservative at sørge for, at de personer, der tages af et lovforslag om indfødsret, fordi PET anser dem for at være en trussel mod Danmark, ikke blot skal have en karensperiode på 5 år, men skal udelukkes fra statsborgerskab i Danmark for bestandig. Ligegyldig om de aldrig begår noget grimt, om de konverterer til kristendommen eller gifter sig med en dansker og angrer deres synder og opfører sig som en mønsterborger, skal de miste muligheden for at få statsborgerskab for altid ifølge dette beslutningsforslag. Men i 2013 stemte Det Konservative Folkeparti for en indfødsretslov, hvor der var en person, der af PET ansås for at være en trussel. Vedkommende var ikke taget af lovforslaget, fordi personen var statsløs, og statsløsekonventionen trumfer åbenbart både det at være en trussel imod Danmark, PET og Det Konservative Folkeparti. Jeg håber, at Det Konservative Folkeparti angrer deres synder, for selvfølgelig burde Det Konservative Folkeparti have stemt imod loven, ligesom Dansk Folkeparti gjorde. Men har De Konservative mon helt forstået situationen? Jeg kan ikke lade være med at lægge mærke til, at der står i beslutningsforslaget, at en person skal udelukkes for bestandig, medmindre det med sikkerhed er i strid med Danmarks internationale konventioner. Statsløsekonventionen er en del af Danmarks internationale forpligtelser, så De Konservative vil give statsborgerskab til folk, der af PET anses for at være til fare for statens sikkerhed, dvs. statsløse, men de vil ikke give det til dem, der for 30 år siden ansås som en fare, men ikke længere er det. Det hænger jo ikke sammen. Men det gør det så alligevel, for De Konservative har angret sine synder på udlændingeområdet. De har fortrudt, at de stemte for verdens mest liberale udlændingelov i 1983, der førte til, at uintegrerbare indvandrere strømmede til landet. De Konservative har ligesom mange andre opdaget, at befolkningen har taget afstand til dette og vil nu også være med i den bølge, som Dansk Folkeparti har startet, med en stram udlændingepolitik. Det er godt, og det er vi glade for i Dansk Folkeparti. Men når det bliver til en konkurrence om at komme med retoriske stramninger, som ikke vil have en reel effekt på udlændingepolitikken, bliver det lidt komisk. Men vi vil gerne lade tvivlen komme De Konservatives forslag til gode og stemme for det, og hvis ikke vil vi jo også blive kaldt slappere på området af de andre partier, der forsøger at puste sig op på dette område, uden at det gør nogen reel forskel. Så vil vi håbe, at Det Konservative Folkeparti i fremtiden vil stemme imod de indfødsretslove, der har alt for mange uintegrerbare personer fra islamiske lande, eller vil stemme for de ændringsforslag, som Dansk Folkeparti stiller, om at dele lovene op, så man kan stemme ja til de vestlige og nej til dem fra de islamiske lande. Tak for ordet.
Der er en kort bemærkning til hr. Marcus Knuth, Det Konservative Folkeparti. Værsgo.
Jeg skulle lige til at sige, at jeg næsten bliver beæret over de mange gange, ordføreren nævner Det Konservative Folkeparti. Men det her beslutningsforslag handler jo rent faktisk om, at folk, der kan være til fare for landets sikkerhed, for bestandig ikke skal have dansk statsborgerskab. Jeg synes, det er lidt ærgerligt, at fru Marie Krarup gør det til et eller andet angreb på Det Konservative Folkeparti. Vi kommer med et forslag her, som alle blå partier jo tilsyneladende bakker op om og synes er fornuftigt. Så det er egentlig bare en venlig henstilling til at rette kanonen den anden vej i stedet for at rette den den her vej. Det er trods alt de røde partier, som vil tildele folk dansk statsborgerskab, selv om de har været til fare for landets sikkerhed.
Ordføreren, værsgo.
Jeg vil bare gerne gøre opmærksom på, at Det Konservative Folkeparti konstant har stemt sammen med de røde om at give statsborgerskab til alle de mennesker, som ikke burde have haft det, igennem mange, mange år. Så lige på det område er Det Konservative Folkeparti omtrent lige så skyldig som de røde, for der er kun en enkelt lov, så vidt jeg husker, hvor Konservative har stemt gult i stedet for grønt. Derudover er der et vist hykleri i, at man puster sig op og er meget hård, men at man så siger, at det skal være i overensstemmelse med de internationale forpligtelser. For det, der står i vejen for at føre en fornuftig og stram udlændingepolitik, er lige præcis de internationale forpligtelser, og hvad vil Det Konservative Folkeparti gøre, når der næste gang er en statsløs på loven, som af PET anses for at være en fare: Vil man følge konventionerne eller fornuften?
Hr. Marcus Knuth.
Jamen altså, ordføreren sagde før, at det var Dansk Folkeparti, der havde startet hele den her bølge med vigtigheden af en stram udlændingepolitik. Det vil jeg gerne anerkende, og det har vi også sagt igen og igen, men lad os dog ikke gøre det til en konkurrence om, hvem der er bedst til en stram udlændingepolitik, Konservative versus Dansk Folkeparti. Lad os dog i stedet stå sammen og rent faktisk prøve at få noget politik igennem. Altså, vi vinder ikke meget af, at fru Marie Krarup og jeg står og slår hinanden oven i hovedet. Det har jeg i hvert fald ikke noget ønske om.
Ordføreren.
Jeg ønsker især, at vi skal stå sammen om at få fjernet de internationale konventioner, som vil gøre det muligt at føre en fornuftig politik. For det her beslutningsforslag rykker jo ikke noget. Det, der vil rykke noget, er, at vi får sagt, at selvfølgelig kan vi tage forbehold for statsløsekonventionen og for andre konventioner, for hr. Marcus Knuth kommer til at stemme for folk, som er anset for at være en trussel af PET, hvis de er statsløse, og det er jo derfor, det her er lidt hyklerisk.
Tak til fru Marie Krarup. Der er ikke flere korte bemærkninger. Den næste ordfører, jeg ser i Folketingssalen, er fru Susan Kronborg, Radikale Venstre. Værsgo.
Tak for ordet, formand. Konservative ønsker, at Folketinget skal pålægge regeringen at justere § 21 i cirkulæreskrivelsen om naturalisation, så personer, der af Politiets Efterretningstjeneste, PET, vurderes at være til fare for landets sikkerhed, og som på den baggrund nægtes optagelse på et lovforslag om indfødsretsmeddelelse af Indfødsretsudvalget, ikke udelukkes i en periode, men udelukkes fra at kunne søge dansk indfødsret for bestandig. Af cirkulærets § 21 fremgår det for nuværende, at udelukkelsen sker i en nærmere angivet periode, hvilket Udlændinge- og Integrationsministeriet typisk fastsætter til 5 år. Men det betyder så også, at vi i Radikale ikke kan støtte det her beslutningsforslag, fordi varetagelsen af statens sikkerhed jo kan siges at være dækket af det cirkulære. I statsborgerskabssager, hvor Politiets Efterretningstjeneste vurderer, at en ansøger kan være til fare for landets sikkerhed, er retssikkerheden i øvrigt meget ringe, skal jeg bemærke. Når der gives afslag, modtager ansøgeren ikke nogen begrundelse, og ansøgeren har ingen klageadgang eller ret til aktindsigt. Indfødsretsudvalget, der formelt træffer beslutningen, har intet konkret kendskab til mistankegrundlaget eller mistankens styrke og træffer derfor beslutninger i blinde – det synes jeg er værd at bemærke. I den forbindelse kan jeg nævne, at der angiveligt har været en PET-sag, som omhandlede en person, der selv havde henvendt sig til politiet om en langskægget type, der havde banket på vedkommendes kollegiedør. Så på det her grundlag kan Radikale ikke stemme for beslutningsforslaget om permanent udelukkelse fra statsborgerskab. Der er selvfølgelig hensyn at tage til rigets sikkerhed, og det fremgår netop, at udelukkelse sker i en nærmere angiven periode, og det vil sige, at udelukkelsen jo også kan vare længere. Sikkerhedsudfordringer kan således efter Radikales opfattelse varetages ved, at ministeriet fastsætter en eventuel længere udelukkes, hvis der er behov for det. Så hermed vil jeg sige, at Radikale Venstre ikke støtter beslutningsforslaget. Tak for ordet.
Der er en kort bemærkning til hr. Marcus Knuth, Det Konservative Folkeparti.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at vores to partier har forskellige syn på udlændingepolitikken, så derfor vil jeg komme med det samme forslag til ordføreren, som jeg kom med til ministeren. Hvis nu vi ændrer det her, så det i stedet for permanent udelukkelse hedder, at det altid skal forbi udvalget, således at ens ansøgning, hvis man har været til fare for Danmarks sikkerhed, altid skal forbi udvalget, så kan ordføreren jo sidde der og stemme ja eller nej. Vil ordføreren bakke op om den tilgang?
Ordføreren.
Det synes jeg da umiddelbart er en meget sympatisk tilgang, for det er jo altid godt, at man vurderer det konkret, i forhold til at vi varetager statens sikkerhed. Problemet er for det første – og det er derfor, at vi heller ikke kan indgå i det forslag, desværre – at vi i udvalget ikke har de oplysninger, der er relevante, og for det andet foregår der heller ikke i Indfødsretsudvalget en objektiv vurdering ud fra saglige kriterier. Så det kan vi desværre ikke gå med i.
Vi siger tak til ordføreren. Der er ikke flere korte bemærkninger. Og vi kan nu gå videre i ordførerrækken til fru Jette Gottlieb, Enhedslisten.
Tak. Vores ordfører på området, hr. Peder Hvelplund, kan ikke kan være her, og derfor vil jeg på hans vegne fremføre nogle synspunkter. Jeg vil gerne starte med at læse op, hvad der står i § 21 i cirkulæreskrivelsen om naturalisation, og jeg synes, at især forslagsstillerne skal høre godt efter. Der står: »Hvis justitsministeren meddeler, at det af Politiets Efterretningstjeneste vurderes, at en ansøger kan« – og her vil jeg så sætte streg under kan – »være en fare for statens sikkerhed, forelægges sagen for Folketingets Indfødsretsudvalg med indstilling om udelukkelse af den pågældende fra optagelse på et lovforslag om indfødsrets meddelelse i en nærmere angiven periode«. Som det meget tydeligt står i bestemmelserne, er en vurdering fra PET om, at en person måske Ingen af os kender de specifikke grunde til, at nogen bliver pillet af lovforslagene om indfødsret, for det er så fortroligt, at vi ikke engang må få det at vide. Der kan jo både være argumenter for og imod, men et af argumenterne for fortroligheden er bl.a., at vi så ikke holder det op mod nogen senere hen, hvis det viser sig, at det var uberettiget, at de blev pillet af i første omgang. Der kan jo være mange grunde til, at man kan havne i PET's søgelys, som absolut ikke diskvalificerer en fra at få statsborgerskab. Det kan være, at man er i familie med en, der ikke kan opføre sig ordentligt, uden at man selv er bekendt med det. Det kan være, at ens kæreste har et hemmeligt dobbeltliv, eller at man har et barn, der har taget et forkert sving i livet. I de situationer er det rimeligt at PET holder øje med en, men når en efterforskning så er afsluttet, skal den jo enten føre til en sigtelse, eller også må man konstatere, at personen er uskyldig. Og hvis man er uskyldig, kan det simpelt hen ikke være sådan, at man skal straffes for resten af livet, altså uden at man har gjort noget som helst forkert. Vi ved ikke i dag, om dem, der bliver pillet ud af lovforslagene, reelt vurderes at udgøre en konkret aktuel fare, eller om det bare er personer, der midlertidigt har efterretningstjenestens interesse. Og derfor synes vi, at hele præmissen for forslaget om, at der er mennesker, der udgør en fare for landets sikkerhed, er skæv. Vi ved faktisk ikke, om dem, der er pillet af, reelt udgør en fare for landets sikkerhed, og jeg tror også, jeg vil vove den påstand, at hvis efterretningstjenesten holder øje med nogen, der reelt udgør en fare for landets sikkerhed, så er efterretningstjenesten vel også i gang med at indlede en straffesag mod dem. For man udgør vel næppe en fare, uden at man samtidig agerer kriminelt. Forslagsstillerne har indtil videre blindt stolet på PET's vurdering, når man har valgt at fjerne borgere fra lovforslagene, og jeg vil sige, at den blinde tillid jo så må gælde ligeligt begge veje, for hvis man kan tro nok på en hemmelig vurdering til at nægte mennesker en essentiel borgerret som statsborgerskab, må man også stole blindt på PET, hvis de siger, at der ikke længere er grund til at udelukke nogen fra at få det. Så vi støtter ikke forslaget. Og så skal jeg meddele fra SF, at de ikke kunne være til stede, men at de heller ikke kan støtte forslaget.
Tak for det, og tak til ordføreren. Der er ikke nogen korte bemærkninger. Den næste ordfører, jeg ser i salen, er fru Mette Thiesen, Nye Borgerlige.
Først stod de der; så var de væk. Nogle navne slettes på den liste over godkendte ansøgere til dansk statsborgerskab, som vi jævnligt behandler her i Folketinget. Jeg ved ikke præcis, hvorfor navnene er slettet. Jeg må ikke sige, hvor mange det er, eller hvilke lande de kommer fra, og hvilken fare de udgør, eller hvem det er, for det er belagt med fortrolighed. Det er Politiets Efterretningstjeneste, der har ansvaret for at sørge for, at navnene over de her godkendte ansøgere bliver fjernet, når det vurderes, at de udgør en så stor sikkerhedsrisiko, at de ikke skal have lov at få dansk statsborgerskab. Det har jeg i øvrigt stillet et spørgsmål om til ministeren, for det er selvfølgelig klart, at mennesker, der er til fare for Danmark, ikke bare skal udelukkes fra statsborgerskab, i øvrigt for bestandig, hvis det stod til Nye Borgerlige, og derfor støtter vi selvfølgelig også det her beslutningsforslag. Nej, mennesker, der vurderes at være til fare for Danmark og danskerne, skal slet ikke være i Danmark. Og mere interessant er det da også at få svar på, hvor mange af disse trojanske heste der går rundt iblandt os – mennesker, der siger, de er integrerede, men som driver en femtekolonnevirksomhed og undergraver Danmark. Jeg er selvfølgelig glad for, at vores efterretningstjeneste skrider ind og bremser politikernes lemfældige omgang med tildeling af statsborgerskab. Men det bekymrer os selvsagt, at vi har indvandrere, hovedsagelig fra de muslimske lande, i Danmark, som lader, som om de vil være danskere, men som i realiteten bekæmper os indefra. Det er helt uacceptabelt, at muslimske femtekolonner ude i samfundet kan komme helt tæt på dansk statsborgerskab med den beskyttelse mod udvisning, som det giver, uden at hverken embedsmænd i Udlændinge- og Integrationsministeriet eller politikere opdager det. Og det er helt uacceptabelt, at danskerne ikke informeres om truslerne. Helst ser man tilsyneladende fra toppens side, at danskerne slet ikke får noget at vide, og det er jeg helt uenig i. Jeg har også tidligere bedt ministeren om at begrunde, hvorfor danskerne ikke bliver orienteret. Hvorfor er det, at jeg ikke må fortælle, hvor mange muslimer der er på listen, der er farlige for danskernes sikkerhed? Og hvorfor må jeg ikke fortælle, hvilke lande de kom fra? Ideelt set ville vi i Nye Borgerlige have sat en prop i hullet, så Danmark helt holder op med at tildele danske statsborgerskaber til indvandrere fra muslimske lande, hvor vi kan se i statistikkerne, at de og deres efterkommere er overrepræsenteret i kriminalitetsstatistikkerne. Indvandringen fra de muslimske lande har gennem årtier påført det danske samfund stor skade, og det bør stoppes. Vi har også længe arbejdet for, at Folketingets politikere i Indfødsretsudvalget skal tage hver enkelt af de øvrige ansøgere ind til en samtale for så godt som muligt at sikre sig, at indvandreren, der vil have et dansk pas, også er dansk i hjertet. Det kunne lade sig gøre, hvis man samtidig satte et loft over antallet af nye statsborgerskaber, så det i stedet for tusinder kun ville blive givet til de ganske få hundrede blandt de ansøgere, der er de bedste, og som vil være til gavn for Danmark. Vi har også forsøgt at overtale de øvrige partier til, at vi i Folketingssalen stemmer om hver enkelt ansøger eller som minimum opdeler det på flere lovforslag i stedet for at klumpe dem sammen med to afstemninger om året, hvor man er tvunget til enten at stemme ja til alle eller nej til ingen. En særskilt afstemning om hver enkelt ansøger ville have givet os i Nye Borgerlige mulighed for at stemme ja til dem blandt ansøgerne, som bliver gode danskere, og som vi gerne vil lukke ind i det nationale værdifællesskab. Det har desværre heller ikke været muligt. I dag drøfter vi dem, som er til fare for Danmark. Helt naturligt burde de afskæres fra at opnå indfødsret for bestandig uanset de internationale forpligtelser, der måtte stå i vejen. Derudover bør de jo slet ikke være i Danmark, hvis de virkelig er til fare for landet og for danskerne. Danskerne skal i hvert fald ikke holdes hen i uvidenhed om, hvilke trusler indvandringen påfører os. Vi kan være glade for, at Politiets Efterretningstjeneste finder de fleste, men jeg kan ikke lade være med at spekulere på, om de finder dem alle. Eller om ikke der, når Folketinget om kort tid imod min vilje giver flere tusinder indvandrere også fra de muslimske lande det danske pas, vil være en del, som er rene femtekolonnefjender iblandt, som blot venter på den rigtige lejlighed til at angribe os indefra med terror og vold. Det skete i Frankrig, hvor en skolelærer blev halshugget på åben gade af en religiøs muslim, og det kan altså ske i Danmark. Vi støtter beslutningsforslaget.
Tak til ordføreren. Jeg ser ikke nogen for korte bemærkninger. Og den næste ordfører, jeg ser i salen, er ordføreren for forslagsstillerne, hr. Marcus Knuth, Det Konservative Folkeparti.
Tak, hr. formand. I Det Konservative Folkeparti mener vi, at kriminelle ikke skal have dansk statsborgerskab. Derfor er vi også rigtig glade for den nye aftale, som vi har lavet med regeringen, og her vil jeg gerne igen – og det mener jeg helhjertet – sige tak til udlændinge- og integrationsministeren for at indkalde til forhandlingerne, som var grundige og løb over lang tid, og som blev udmøntet i en aftale, som er rigtig, rigtig god, og som fik strammet op og lukket nogle af de kæmpe huller, der var i den tidligere aftale. Men der er jo ikke nogen aftale her i verden, der er perfekt. Det kan vi jo bl.a. se nu, hvor vi kigger på det nye ansøgerfelt, der er; der er stadig væk alt, alt for mange, der er seriekriminelle på lige under fængselsniveau. Og så er der jo det her, som vi debatterer her nu, som netop er – og det var jeg ikke klar over under forhandlingerne, og det var heller ikke noget, vi diskuterede med partierne – at hvis man kan have været til fare for Danmarks sikkerhed, så er det kun de første 5 år derefter, at man ikke kan søge dansk statsborgerskab, medmindre man får dispensation i udvalget. Der er jo ikke nogen perfekt aftale, men så lad os dog få justeret aftalen, så den bliver lidt bedre og så lidt bedre og så lidt bedre. Det er jo det, som vi forsøger at gøre med det her. For der er jo, som jeg sagde til ordføreren for Socialdemokratiet, noget paradoksalt i, at den nye aftale siger, at selv hvis man har fået en betinget fængselsdom, så er man for resten af livet udelukket fra at få dansk statsborgerskab, mens man, hvis man har været til fare for rigets sikkerhed – har villet springe Jyllands-Posten i luften eller slå sit lokale folketingsmedlem ihjel – så egentlig kun er udelukket fra det i 5 år. Altså, der er jo en total mangel på proportionalitet her. Derfor havde vi selvfølgelig håbet på, at der var bred opbakning til det her – ikke mindst når det er sådan, at jeg kom med forslag til flere af partierne om, at vi kunne bløde det op og i stedet for at tale om en permanent udelukkelse kunne sige, at det skulle forelægges for Indfødsretsudvalget, eller bare sige 10 år i stedet for 5 år. Men det var der heller ikke opbakning til; det synes vi er ærgerligt. Så vil jeg gerne sige en kæmpe tak til de blå partier. Nu er Venstre her ikke, men det kan være, at Venstre står og lige lytter med ude bagved, så jeg vil gerne sige tak til Venstre for netop også at opfordre til en øget åbenhed i udvalget, når det kommer til de her spørgsmål om folk, der kan være til fare for landets sikkerhed. Og i hvert fald vil jeg sige en kæmpe tak til alle blå partier, også til Nye Borgerlige for at rejse spørgsmålet om, om man overhovedet kan have en opholdstilladelse, hvis det er sådan, at man er til fare for landets sikkerhed. Det vil vi meget gerne følge op på sammen med Nye Borgerlige. Og vi kan i hvert fald konstatere, at når Socialdemokratiet siger, at man får den samme udlændingepolitik hos Socialdemokratiet, som man gør i dele af blå blok, så er det her jo et strålende eksempel på, at det i hvert fald ikke er tilfældet. Altså, når det gælder noget så essentielt, som om man skal have dansk pas, hvis det er sådan, at man har været til fare for landets sikkerhed, så synes Socialdemokratiet godt, at man kan få det, mens det synes vi ikke.
Tak for det. Der er ikke nogen korte bemærkninger, så tak til hr. Marcus Knuth. Da der ikke er flere, som har bedt om ordet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at forslaget til folketingsbeslutning henvises til Indfødsretsudvalget. Og hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget. Så er det sidste punkt på dagsordenen en forespørgselsdebat, og der bliver lige gjort klar til det heroppe foran.
Jeg gør opmærksom på, at afstemning om eventuelle forslag til vedtagelse udsættes til torsdag den 9. december 2021. Den første, der får ordet, er hr. Marcus Knuth, som er ordfører for forslagsstillerne, og det er til en begrundelse for forespørgslen. Værsgo.
Mange tak, formand. Jeg skal gøre det helt kort. Jeg er faktisk rigtig ærgerlig over, at vi overhovedet skal være her i dag til den her debat, fordi debatten jo i bund og grund handler om, at ministeren ikke vil arbejde med Indfødsretsudvalget og svare på nogle af de meget relevante spørgsmål, som bl.a. jeg og andre har stillet ministeren – og især fordi det her område er så vigtigt. Dansk indfødsret, dansk statsborgerskab bliver givet ved lov af Folketinget. Det står i grundloven, og det er jo lidt svært for Folketinget at tildele dansk statsborgerskab på et oplyst grundlag, hvis det er sådan, at ministeren ikke vil komme med svar på de forholdsvis simple og ligetil spørgsmål, som vi har stillet, om nogle af ansøgerne. Så jeg er ked af, at vi skal være her, og jeg håber, at vores debat vil få ministeren på lidt bedre tanker. Vi ønsker ikke – og det har jeg gentaget mange gange – en eller anden krig med ministeren på det her område. Vi ønsker egentlig bare, at Folketinget på et oplyst grundlag kan tildele dansk statsborgerskab ved lov, og det kan vi altså kun gøre ordentligt, hvis ministeren vil arbejde med udvalget. Tak.
Tak til hr. Marcus Knuth. Så er det udlændinge- og integrationsministeren for en besvarelse af forespørgslen.
Tak for ordet. Det Konservative Folkeparti ønsker med den anmeldte forespørgsel, at jeg skal redegøre for, hvorfor jeg finder det rimeligt og udtryk for god skik at afvise at give indsigt i relevante informationer om et lovforslag på Udlændinge- og Integrationsministeriets område vedrørende tildeling af dansk statsborgerskab, og hvordan det ikke er i strid med hensigten bag grundlovens § 44. I april 2021 indgik regeringen en aftale med Venstre, Det Konservative Folkeparti og Liberal Alliance om, hvilke betingelser der skal gælde for at blive optaget på et lovforslag om indfødsrets meddelelse. Det er en aftale, som jeg synes er god; det er en aftale, hvor vi fik understreget, at tildelingen af statsborgerskab er noget, som man skal gøre sig fortjent til. Af aftalen fremgår det, at tildeling af statsborgerskab bør ske på baggrund af forholdsvis strenge krav og dermed være forbeholdt de personer, som har valgt Danmark og grundlæggende danske værdier og retsprincipper til, lært dansk, ikke har begået kriminalitet, og som har integreret sig i og ønsket at være en aktiv del af det danske samfund. Aftalen er efterfølgende, helt som sådanne aftaler plejer at blive det, blevet udmøntet i en cirkulæreskrivelse om naturalisation. Cirkulæreskrivelsen beskriver de betingelser, der skal være opfyldt, for at en ansøger kan optages direkte på et lovforslag om indfødsrets meddelelse, samt de betingelser, der skal være opfyldt, for at en ansøgers sag kan forelægges for Indfødsretsudvalget. Behandlingen af ansøgninger om statsborgerskab har gennem mange år været tilrettelagt sådan, at et flertal i Folketinget i en aftale har beskrevet de betingelser, der skal være opfyldt, for at en ansøger kan optages på et lovforslag om indfødsrets meddelelse. Hvis Udlændingeministeriet konstaterer, at en ansøger om statsborgerskab opfylder de betingelser, som aftaleparterne er blevet enige om, optages ansøgeren direkte på det førstkommende lovforslag om indfødsrets meddelelse. Hvis ministeriet konstaterer, at en ansøger ikke opfylder de fastsatte betingelser i cirkulæreskrivelsen om naturalisation, undersøger ministeriet, om der er mulighed for at forelægge sagen for Indfødsretsudvalget enten efter de fastsatte regler i indfødsretsaftalen eller efter fast praksis. Hvis ministeriet konstaterer, at ansøgeren ikke opfylder betingelserne, og sagen ikke kan forelægges for Indfødsretsudvalget, får ansøgeren besked om, at betingelserne for at blive dansk statsborger ikke er opfyldt, og ansøgeren får et afslag på sin ansøgning om dansk statsborgerskab. Når ansøgeren har fået afslag, kan Indfødsretsudvalget anmode om at se en konkret sag. En ansøger, der ikke opfylder betingelserne for at blive dansk statsborger, medtages altså kun på et lovforslag om indfødsrets meddelelse, hvis Indfødsretsudvalget forinden har meddelt dispensation fra en eller flere af de fastsatte betingelser. Det synes jeg er en god model. Jeg må også indrømme, at jeg er en lille smule forundret over, at man ønsker at få oversendt et stort antal sager om ansøgere, som opfylder alle betingelserne i den nye indfødsretsaftale, som også Det Konservative Folkeparti har været med til at indgå. Som jeg har givet udtryk for i min besvarelse af tidligere spørgsmål vedrørende samme spørgsmål, mener jeg ikke, at sådan nogle anmodninger er i overensstemmelse med de grundlæggende rammer, som i årtier har dannet grundlag for behandlingen af ansøgning om dansk statsborgerskab. Oversendelse af sagerne vil indebære, at Udlændinge- og Integrationsministeriet skal forelægge et betydeligt antal sager, hvor ministeriet allerede har konstateret, at ansøgeren opfylder alle de betingelser, som et flertal i Folketinget har aftalt skal være opfyldt, for at en ansøger kan optages på et lovforslag om indfødsrets meddelelse uden forelæggelse for Folketingets Indfødsretsudvalg. Ansøgerne får jo også løbende at vide, at de opfylder de fastsatte betingelser i cirkulæreskrivelsen om naturalisation, og at de kan forvente at blive optaget på det førstkommende lovforslag om indfødsrets meddelelse. Det er min opfattelse, at ansøgere, der opfylder alle de betingelser for at kunne opnå dansk statsborgerskab ved naturalisation, som er fastsat af et flertal i Folketinget, bør optages på et lovforslag. Ordningen er jo netop sådan, at når en ansøger opfylder samtlige betingelser, skal ansøgeren optages direkte på et kommende lovforslag om indfødsrets meddelelse, fordi der er i aftalen er Hvis en ansøgning skal forelægges for Indfødsretsudvalget, efter at ministeriet har behandlet ansøgningen og har konstateret, at ansøgeren opfylder alle betingelser, så vil der skulle aftales en helt anden ordning for behandling af ansøgning om dansk statsborgerskab. Jeg mener derfor, at det både er rimeligt og udtryk for god skik at afvise at oversende sagerne. I forhold til det rejste spørgsmål om, hvorfor jeg ikke mener, det går imod hensigten bag grundloven at afvise at oversende sager, der opfylder betingelserne i den politisk fastsatte aftale for direkte optagelse på et lovforslag om indfødsrets meddelelse, kan jeg oplyse, at der ikke i grundloven eller i lovgivningen i øvrigt er fastsat generelle regler, som pålægger ministeren en almindelig pligt til at besvare spørgsmål fra eller videregive oplysninger til Folketinget. Det retlige udgangspunkt er derfor, at en minister ikke er forpligtet til at videregive oplysninger til Folketinget, medmindre der er fastsat særlige bestemmelser herom. Grundlovens § 44, stk. 1, der fastslår, at ingen udlænding kan få indfødsret uden ved lov, indeholder heller ikke sådan en forpligtigelse. Det er dog naturligvis i praksis sådan, at ministre som altovervejende hovedregel stiller de oplysninger til rådighed for Folketinget, som Folketinget ønsker. Men når jeg ikke umiddelbart er indstillet på det i det her tilfælde, skyldes det, at jeg ikke mener, det er i overensstemmelse med den indfødsretsaftale og -ordning, som et flertal i Folketinget har vedtaget, og fordi indfødsretsområdet er et særligt område grundet den grundlovsbestemmelse, vi har. Tak for ordet.
Tak for det. Der er nu adgang til én kort bemærkning fra ordførerne, og den første, der har bedt om det, er hr. Marcus Knuth.
Tak til ministeren. I vores nye aftale om indfødsret står der to for os meget, meget vigtige ting: for det første, at man ikke skal have begået alvorlig kriminalitet; for det andet, at statsborgerskab ikke skal være en ret. Men det er jo lige præcis de to ting, som ministeren modarbejder her. For aftalen er ikke perfekt, for der er folk, der har begået alvorlig kriminalitet – nogle har fået op til fem domme – og det er netop derfor, vi ønsker at kunne diskutere nogle af de her sager i udvalget. Men når ministeren så nægter at svare på rigtig mange af vores spørgsmål, og når Socialdemokratiet blokerer for, at vi kan kigge på nogle af de her sager individuelt, så holder det, der står i aftalen, jo ikke længere, for så er der kriminelle, der får statsborgerskab, og pludselig er det blevet til en ret – hvis man bare lever op til de her betingelser, er det ens ret at få dansk statsborgerskab. Så mener ministeren vitterlig, at han ved at blokere for de spørgsmål, som bl.a. jeg stiller, og at der dermed er kriminelle, der får statsborgerskab, og at et mindretal af os vel og mærke ikke engang kan stemme imod dem, så lever op til de to grundelementer i aftalen, som jeg nævnte før?
Ministeren.
Jeg vil starte med at sige, at hvis man har ret til noget, kan man jo gå til domstolene og gør krav på det – det kan man ikke her. Du kan banke på døren til byretten alt det, du vil, men det får du ikke statsborgerskab af. Der skal være mindst 90 mennesker herinde eller i hvert fald et flertal i Folketinget, før du kan få indfødsret. Så er det rigtigt, at vi har lagt en tærskel for, hvor alvorlig kriminalitet man skal have begået for at være permanent udelukket fra statsborgerskab, men den tærskel synes jeg jo at et flertal i Folketinget har diskuteret. Vi har fastsat den tærskel; vi har sagt, at det gælder betinget og ubetinget fængselsstraf, og det betyder også, at man godt kan være dømt for noget andet og f.eks. have fået en bøde og alligevel, formentlig når der er gået nogle år, få statsborgerskab. Men det har vi jo forholdt os til politisk, og jeg synes, vi har lagt en fin snit, og derfor mener jeg også, det er fuldstændig inden for rammerne af den aftale, vi har lavet, og den tradition, der er på det her område, at det, som Folketingets Indfødsretsudvalg forholder sig til, er dispensationer fra nogle af de betingelser, der stilles.
Tak. Så er det fru Marie Krarup.
Ministeren ønsker ikke at oversende alle sager, i hvert fald ikke de sager, der falder ind under cirkulæret. Sådan forstår jeg ministerens svar. Men vil ministeren acceptere, at ordførerne på anmodning kan komme over og se enkeltsager i Indfødsretskontoret og på den måde få et dybere indblik i sagerne, som selvfølgelig er fortrolige? Vil være minsteren være åben over for, at man på anmodning kommer og ser dem enkeltvis?
Ministeren.
Jeg må indrømme, at det ikke er noget, jeg har forholdt mig til før, så det er i hvert fald ikke noget, jeg kan stå og sige ja til her og nu.
Tak. Så er det fru Susan Kronborg.
Tak for lige at få lov til at stille nogle spørgsmål her. Radikale er jo imod, at vi regulerer det her område med en aftale, men tænker ministeren, at man, hvis man så i blandt regeringens støttepartier genforhandlede aftalen, så kunne indgå en aftale om, at sager blev sendt over til udvalget? Tak.
Ministeren.
Jeg har svært ved se, at man inden for den grundlovsbestemmelse, vi nu engang har, kan have et bedre system, end at et flertal i Folketinget på forhånd fastsætter, hvilke betingelser der skal være opfyldt, for at man kan få sit navn på et lovforslag. For alternativet er jo, at man i Folketinget skal have individuel sagsbehandling af hver enkelt ansøger. Det er jo også et legitimt nok politisk standpunkt; det er bare et ret omfattende maskineri at sætte i gang i Folketinget, og det ville også betyde, vil jeg mene, at der ville være noget vilkårlighed – sådan er politiske beslutninger jo, kan man sige, men der ville være mere vilkårlighed, end der er i det eksisterende system. Og jeg synes trods alt, at vi inden for rammerne af den grundlovsbestemmelse, vi har, har fået et sådant rimelig fornuftigt system oparbejdet igennem flere årtier.
Tak for det. Der er ikke flere korte bemærkninger til ministeren. Så går vi i gang med forhandlingen og de almindelige regler for korte bemærkninger, og den første, der får ordet, er ordføreren for forespørgerne, hr. Marcus Knuth fra Det Konservative Folkeparti.
Tak, formand. Jeg er som sagt rigtig ærgerlig over, at vi skal stå her. For lige præcis det her område – dansk indfødsret – er et område, hvor jeg synes, det er ærgerligt, hvis vi har et delt udvalg, der sidder i hvert sit hjørne, hvis vi har en minister, der ikke vil svare på spørgsmål, og at vi rent faktisk skal have et slagsmål om det her. Vi har egentlig sagt i forhold til de individuelle sager, at det, hvis det er sådan, at vi i udvalget kan stemme individuelt om bare nogle af de vigtigste sager, bl.a. om kriminalitet, og vi der får lov til at stemme nej, vil gøre, at vi gerne vil stemme ja her i Folketinget. Det er jo faktisk også sådan, man gør det med finansloven, det gør i hvert fald flertallet af partier. Vi stemmer ja og nej til en masse ændringsforslag, og af respekt for demokratiet stemmer i hvert fald vi Konservative og flertallet af partier så ja til finansloven, også selv om den ikke kommer fra os, og det er jo egentlig bare det samme princip, som vi godt kunne tænke os at bruge her. Nu ved jeg godt, at der er meget fortrolighed i udvalget, så jeg kan ikke komme helt ned i detaljer med det, men når andre partier kommer med enkeltsager, de gerne vil diskutere i udvalget, så stemmer vi, selv om vi måske i salen er uenige om, om personen skal have dansk statsborgerskab, selvfølgelig for – det har vi i hvert fald gjort – at andre partier kan forelægge sager. Men det er jo så det, vi bliver blokeret i her. Når vi så oven i hatten stiller helt simple spørgsmål om ansøgere, der f.eks. har gæld, eller om man tidligere har været til fare for rigets sikkerhed, så får vi ikke noget svar fra ministeren, og jeg må helt ærligt sige, at jeg ikke forstår hvorfor. Jeg vil egentlig gerne rose ministeren for at være en rigtig, rigtig dygtig udlændingeminister. Vi ser ikke ens på alt, men som minister synes jeg faktisk ministeren har forvaltet området rigtig, rigtig godt set fra sit perspektiv og sit partis perspektiv, og derfor forstår jeg ikke logikken i det her. For det fører jo bare til, at vi har nogle debatter her i salen, som trækker ud. Så hvis nu ministeren vil svare på vores spørgsmål, som jo vel at mærke er stillet i fortrolighed, hvis Socialdemokratiet vil arbejde sammen med os i udvalget for at kunne diskutere nogle enkelte sager, så vil vi med glæde stemme for lovforslaget om indfødsret her i salen. Man kan så kigge på den del, der handler om, hvorfor ministeren ikke vil svare på vores spørgsmål, og nu har jeg så her kigget lidt tilbage til sidste regeringsperiode, da det var en blå minister, der sad i stolen, og det var ikke, fordi de røde partier holdt sig tilbage med at stille spørgsmål. Astrid Krag, Stine Brix fra Enhedslisten, Johanne Schmidt-Nielsen fra Enhedslisten, Peder Hvelplund fra Enhedslisten, Sofie Carsten Nielsen fra Radikale Venstre har stillet spørgsmål, og de fik alle sammen svar fra ministeren. Jeg kan ikke finde et eksempel, hvor ministeren har nægtet at svare udvalget før, men det gør Mattias Tesfaye fuldstændig kategorisk bortset fra nogle få områder, hvor vi lad os sige historisk har haft en kutyme for at få svar. Så jeg forstår det ikke, og jeg synes, det er rigtig ærgerligt. Til gengæld er jeg utrolig glad for, at vi blå partier, i hvert fald os, der sidder her – måske ikke med Kristendemokraterne, men de sidder jo så heller ikke i udvalget – står helt samlet på de her, og man selvfølgelig, hvis et udvalgsmedlem har et ønske om at få noget belyst eller en sag oversendt til votering, så gerne vil det. Der er vi jo, hvis man må være lidt positiv, historisk i den situation, at der på et eller andet tidspunkt – håber jeg da – igen kommer en blå regering, og så ved vi i hvert fald godt, hvordan vores fælles tilgang til det her vil være. Så hvis jeg må læse op af den fælles vedtagelsestekst, der er fra de blå partier, er det: Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at Folketinget ikke på et oplyst grundlag kan lovgive om tildeling af dansk statsborgerskab, som grundloven ellers foreskriver, hvis udlændinge- og integrationsministeren nægter Folketingets Indfødsretsudvalg adgang til relevante oplysninger om personer på lovforslaget vedrørende indfødsrets meddelelse. Folketinget pålægger derfor udlændinge- og integrationsministeren at oversende alle relevante og tilgængelige informationer om aktuelle ansøgere, der har søgt dansk indfødsret, til Indfødsretsudvalget ved efterspørgsel fra et eller flere af udvalgets medlemmer.« V 19). Tak.
Tak for det. Forslaget til vedtagelse vil indgå i de videre forhandlinger. Der er en kort bemærkning. Hr. Lars Aslan Rasmussen, værsgo.
Man ved jo ikke, om der kommer en borgerlig regering – guderne forbyde det – efter næste valg, men så er det jo ret sandsynligt, at det kunne være en fra Venstre eller Konservative, der blev minister. Hvis jeg så sad og gerne ville have en liste over alle marokkanere, som stod på det her lovforslag – for det havde jeg lyst til at se – vil ordføreren så garantere mig, at jeg simpelt hen ville kunne få den tilsendt, altså en liste over folk, der har opfyldt alle betingelserne, og som står på lovforslaget, så jeg ud fra mine personlige grunde kunne sidde og pille dem fra og sige, at dem vil jeg godt have op i udvalget? Altså, det er folk, som har opfyldt betingelserne. Det er ikke de tilfælde, hvor der er tvivl. Vi snakker om folk, som har gjort alt det, man skal, og som står på et lovforslag. Ville jeg så simpelt hen kunne se dem, ud fra hvad jeg som ordfører sådan synes var relevant?
Ordføreren.
Vi har det synspunkt, at idet grundloven siger, at det er Folketinget, der ved lov skal lovgive om, hvem der skal have dansk statsborgerskab, så skal Folketinget selvfølgelig have flest mulige tilgængelige oplysninger. Det var jo egentlig derfor, jeg bad om at få alle sager oversendt til at begynde med; eller også var det alle ikke-EU-sager – det tror jeg det var. Så vores tilgang fra Konservatives side vil være, at alle i udvalget skal kunne få indblik i en eller alle sager, hvis man har et ønske om det, i forhold til alle de personer, der søger dansk statsborgerskab.
Hr. Lars Aslan Rasmussen.
Nu er der jo partier – ikke hr. Marcus Knuths parti – som mener, at ingen af dem, som kommer fra Mellemøsten, skal kunne få et dansk statsborgerskab, uanset hvad. Så ville ordføreren synes, at det var fair nok, at man simpelt hen sagde: Jeg vil gerne have en liste over alle, der har den her tro, og så skal ministeren sende den over? For det er jo det, det også kan åbne op for. De sager, vi behandler i Indfødsretsudvalget, er vel de tilfælde, hvor der er tvivl – altså nogle, der har fået en bøde; nogle, der er ordblinde; nogle, der har været for lang tid i udlandet – i forhold til om de kan få en dispensation. Det her er jo folk, der har opfyldt betingelserne, som hr. Marcus Knuth så vil give mulighed for, at man kan få tilbage i udvalget. Altså, er der slet ikke nogle tilfælde, hvor ordføreren mener, at det simpelt hen er for usagligt at få dem tilbage?
Ordføreren.
Det er et rigtig godt spørgsmål. Jeg mener helt konkret, at vi skal have lov til i udvalget at stille spørgsmål – alle de spørgsmål, vi vil stille – inden lovforslaget om indfødsretsmeddelelse kommer i salen, således at det ikke er sådan, at man skal til at pille folk af lovforslaget bagefter. Så kan vi have debatten inden, og hvis der så er nogen – et flertal i udvalget – der mener, at nogle ikke skal have dansk statsborgerskab, så kan de personer blive taget af lovforslaget, inden det blev fremsat. Jeg tror ikke, man kan gøre det op til at handle om religion. Vi mener jo bare, at alle sager skal være tilgængelige, og så kan man, uafhængigt af hvilket parti man kommer fra, kigge på de sager – en af dem, alle eller et tal derimellem – som man har lyst til at få forelagt for udvalget.
Så er det fru Marie Krarup.
Tak. Som jeg forstår ordføreren, vil ordføreren gerne have alle sager over. Det vil vi også gerne, for vi vil gerne have individuel behandling i Folketinget af alle sager. Vi ønsker åbenhed om, hvad de enkelte partier stemmer til de enkelte personer, men som jeg forstår ordføreren, er det ikke det, Det Konservative Folkeparti ønsker. Det Konservative Folkeparti ønsker, at det foregår i hemmelighed i et lukket udvalg, hvor man kan stemme om sagerne. Er det ikke korrekt?
Ordføreren.
Det er korrekt. Sådan har det været, siden grundloven blev sat i værk i 1849. Jeg tror, den første formand for Indfødsretsudvalget var Grundtvig selv, og diskussionerne blev holdt i udvalget, fordi der var tale om personfølsomme oplysninger, uagtet om det var en dansksindet tysk soldat i 1864, der gerne ville have dansk statsborgerskab, og uagtet om det i dag er en amerikaner, eller om det er en, der er kommet hertil gennem asylsystemet. Jeg synes ikke, man skal stå hernede i Folketingssalen og diskutere personfølsomme oplysninger, det skal man gøre i udvalget, og sådan har det været de sidste 170 år, og sådan synes jeg også det fremadrettet skal være. Som jeg forstår det, vil det være et fuldstændig nybrud med den måde, vi har behandlet ansøgere til dansk statsborgerskab, ikke at gøre det i udvalget af hensyn til folks personlige forhold, men pludselig at skulle gøre det her i Folketingssalen.
Fru Marie Krarup.
Men det er så bare ikke rigtigt. For hvis man læser de tidlige forhandlinger, taler man lige præcis om enkeltpersoner. Så det har der faktisk været en tradition for. Og det er vel også det eneste rigtige, når det er en politisk beslutning. Jeg synes, det er et dårligt eksempel i forhold til andre sager at sige, at vi skal træffe beslutningerne i dyb hemmelighed og ikke argumentere for det ene og for det andet. Det er da langt bedre, at borgerne ved, hvad de får, når de stemmer på det ene parti eller på det andet parti. Det Konservative Folkeparti har jo stemt for alle indfødsretslove i mange, mange år, og så ville det være skønt, hvis de kunne se, at nu begynder de måske at stemme imod nogen.
Ordføreren.
Lad os sige, at der er to fra Marie Krarups lokalområde, der søger dansk statsborgerskab, og så kan Marie Krarup i udvalget sige – nu gør jeg det lidt karikeret – at den ene er en god borger, og at han går på arbejde hver dag. Og så er der den anden, der søger, og så kan Marie Krarup sige, at ham kender vi, han sidder nede på baren hver uge, og han tæver konen og tæver børnene. Det er jo ikke en diskussion, man har lyst til at have her i Folketingssalen om mennesker, for det har man da i udvalget. Så vi holder fast i, at de her meget personfølsomme diskussioner altså skal foregå i udvalget, da det er det, der har været ånden i grundloven.
Tak for det. Der er ikke flere korte bemærkninger. Og så skal jeg minde om, at der er et hr. og fru foran navnene her i Folketingssalen, og at ministeren omtales med sin titel og ikke med sit navn. Den første ordfører er fra Socialdemokratiet. Værsgo, hr. Lars Aslan Rasmussen.
Jeg skal gøre det kort. Vi i Socialdemokratiet mener, at det er afgørende, at de personer, der har et ønske om at opnå et dansk statsborgerskab, lever op til en række krav, som et flertal her i Folketinget er blevet enig om. Derudover mener vi, at ansøgere om dansk statsborgerskab, der lever op til de fastsatte betingelser i cirkulæret, som et flertal i Folketinget for nylig har strammet, naturligvis skal optages på lovforslag om indfødsrets meddelelse. Såfremt en ansøger ikke opfylder betingelserne, kan ansøgeren alene blive optaget på et lovforslag, hvis Indfødsretsudvalget giver dispensation til vedkommende. Jeg vil læse Socialdemokratiets forslag til vedtagelse op. Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at det har været fast praksis i mange år, at et flertal i Folketinget i en politisk aftale har beskrevet de betingelser, der skal være opfyldt, for at en ansøger kan optages direkte på et lovforslag om indfødsret, og at sådanne sager således ikke forelægges for Indfødsretsudvalget. Folketinget konstaterer endvidere, at udlændinge- og integrationsministeren ikke er retligt forpligtet til at oversende sager, hvor ansøgerne opfylder betingelserne for at blive optaget på lovforslag om indfødsrets meddelelse, til Indfødsretsudvalget. Folketinget noterer sig, at regeringen har til hensigt at henholde sig til de grundlæggende rammer, som i årtier har dannet grundlag for behandlingen af ansøgninger om statsborgerskab, og dermed ikke påtænker at oversende sager, hvor ansøgerne opfylder de aftalte betingelser for optagelse på et lovforslag om indfødsrets meddelelse, til Indfødsretsudvalget.« V 20).
Tak for det. Der er en kort bemærkning til ordføreren, og det er fra hr. Marcus Knuth.
Tak. Jeg vil holde fast i den del, der handler om, at ministeren skal svare på udvalgets spørgsmål. Nu nævnte jeg før, at ordførerens partifælle Astrid Krag samt Stine Brix, Johanne Schmidt-Nielsen, Peder Hvelplund og Sofie Carsten Nielsen i sidste regeringsperiode alle sammen stillede spørgsmål til udlændingeministeren i det her udvalg, og de fik alle sammen svar. Hvorfor er det, at ministeren lige pludselig fra den ene dag til den anden holder op med at svare på alle de spørgsmål – eller i hvert fald nogle af de spørgsmål – der kommer fra udvalget? Synes ordføreren virkelig, at det er fair?
Ordføreren.
Skal jeg forstå det sådan på ordføreren, at ministre tidligere har oversendt personsager om folk, der lovmæssigt var på lovforslaget? For så synes jeg, det er noget andet. Som jeg forstår det, vil De Konservative have specifikke navne – altså folk, der har opfyldt betingelserne – ud af forslaget. Det vil jo være en noget anden praksis, og jeg kan slet ikke forstå, at et parti, der også gerne vil have regeringsmagten ikke kan se, at der er et problem i det, for det kan godt være, at hr. Marcus Knuth har nogle saglige grunde, men der kan jo også være nogle ret usaglige grunde til, at man mener, at nogen skal ud. Der er jo i det her tilfælde tale om folk, der har opfyldt betingelserne.
Hr. Marcus Knuth.
Undskyld, men det var ikke det, jeg spurgte om. Jeg spurgte om, hvorfor ministeren ikke vil svare på helt simple spørgsmål. Jeg har f.eks. spurgt ministeren om, hvor mange af dem, der er på det her lovforslag, der har gæld til det offentlige, og detaljerne i det. Jeg har også stillet et spørgsmål til ministeren om, om der er folk på lovforslaget, der tidligere har været til fare for Danmarks sikkerhed, og der får jeg bare et svar, der siger, at ministeren ikke vil svare. Men dengang vi havde en blå regering, og så langt jeg kan grave tilbage, har ministeren altså svaret på de spørgsmål, der er blevet stillet. Nu taler jeg ikke om at få sager sendt over, men om helt almindelige og overordnede spørgsmål. Hvorfor er det, at Socialdemokratiet pludselig synes, at ministeren ikke skal servicere udvalget?
Ordføreren.
Nu skal jeg ikke svare på alle ordføreres vegne, men jeg tror også, at der var nogle ordførere, der havde nogle problemer med nogle forskellige ting, da fru Inger Støjberg var minister, men lad det ligge. I forhold til hvad ministeren svarer, så tænker jeg, at det er noget, hr. Marcus Knuth må tage med ministeren. Men jeg synes generelt, at regeringen har haft en god dialog med forligspartierne, Konservative, Venstre og Liberal Alliance.
Så er det fru Susan Kronborg.
Tak for ordet. Radikale Venstre er jo imod, at sagerne behandles i Indfødsretsudvalget, for vi mener ikke, at der foregår en vurdering af sagerne efter objektive kriterier. Men når det nu er sådan og vi må acceptere tingenes tilstand, altså at sagerne er i udvalget, vil jeg rigtig gerne høre ordførerens holdning til, hvordan det kan være, når nu sagerne rent faktisk vurderes og afgøres i udvalget, at man som medlem af Indfødsretsudvalget ikke kan få sagerne oversendt.
Ordføreren.
Det er, fordi det jo er folk, der har opfyldt betingelserne. Det, vi behandler i Indfødsretsudvalget – nu er der jo mange ting, man ikke kan sige – kan typisk være nogle grænsetilfælde, hvor der er nogle udvalgsmedlemmer, der ønsker, at en eller anden skal have et statsborgerskab, og der kan man tage en sag op. Men det kan også dreje sig om, at der er nogle, der ikke har kunnet gå op til en prøve, eller som af forskellige grunde har været meget i udlandet, eller om nogle, der har fået en bøde. Men det her er jo folk, der har opfyldt betingelserne, som man så vil pille ud igen for at genbehandle sagen. Det er der også noget retssikkerhed i forhold til. Jeg synes, at når man står på et lovforslag, kan man selvfølgelig forvente, at man bliver stående, når man har opfyldt nogle ret strenge betingelser.
Fru Susan Kronborg.
Det vil sige, at man i hvert fald i de sager, som ikke er afgjort endnu, gerne vil sende sagerne over i udvalget med alle akter.
Ordføreren.
Hvis jeg forstår forslaget fra De Konservative korrekt, er det folk, der står på lovforslaget, som har opfyldt alle betingelserne, som man skal kunne tage ud af lovforslaget og få tilbage i udvalget. Det synes vi er et problem rent retssikkerhedsmæssigt, at man kan sidde og pege ud, hvem der skal tages ud, når de har opfyldt betingelserne, som vi jo i forvejen synes er ret strenge, og som vi egentlig også havde en forståelse af, at vi havde lavet en aftale med Venstre, Konservative og Liberal Alliance om.
Tak til Socialdemokratiets ordfører. Der er ikke flere korte bemærkninger. Så er vi nået til Venstres ordfører. Værsgo til hr. Morten Dahlin.
Tak for det, formand. I Danmark tildeler vi jo statsborgerskab ved lov. Jeg er ikke inde i alle landes regelsæt omkring tildeling af statsborgerskab, men så vidt jeg ved, er vi det eneste land, der gør det lige præcis på den her måde. Det betyder, at det jo i sidste ende er os her i Folketinget, der beslutter, hvem der skal modtage dansk statsborgerskab – ikke bare politisk ved at fastsætte nogle krav, man skal leve op til, men sådan set også ved at behandle og vedtage et forslag til lov om indfødsretsmeddelelse. Det er en helt unik dansk måde at gøre det på, og jeg synes, der er en omstændig, men også en god og vigtig proces, vi har. Ved den igangværende udvalgsbehandling af forslag til lov om indfødsretsmeddelelse blev der stillet en række spørgsmål om forskellige oplysninger om ansøgere, som er optaget på lovforslaget. Det er nogle oplysninger, som ministeren ikke har ønsket at oversende til udvalget, bl.a. med den begrundelse, at det ikke er relevant for opnåelse af indfødsret. Det synes vi er en dårlig begrundelse. Når det er os her i Folketinget, der ved lov tildeler statsborgerskab, synes vi også, at vi folketingsmedlemmer skal have adgang til oplysninger om de mennesker, vi tildeler statsborgerskab. Det er simpelt hen ud fra det princip, at hvis vi vedtager en lov, skal vi også kunne stå på mål for den, vi skal også kunne svare på spørgsmål om den, og derfor er det fuldstændig fair, at vi får de oplysninger, vi efterspørger. Det betyder ikke, at vi synes, det er o.k. at pille folk af lovforslaget, der lever op til de krav, vi har lavet en aftale om, for vi står ved de aftaler, vi laver. Men i den vedtagelsestekst, som hr. Marcus Knuth læste op, forholder man sig udelukkende til spørgsmålet om, om ministeren skal oversende oplysninger til Indfødsretsudvalget, når der bliver bedt om det. Det synes vi at han skal. Vi synes, det er fair, at vi får de oplysninger, vi efterspørger. Vi synes, det er fair og i orden, at Folketinget kan stå på mål for den lovgivning, vi vedtager, gennem at vi også kan få adgang til alt det materiale, der ligger neden under loven, altså de personfølsomme oplysninger om de mennesker, vi tildeler statsborgerskab. Derfor synes vi, at ministeren burde svare på de spørgsmål, der er blevet stillet, og derfor kan vi godt støtte den vedtagelsestekst, som hr. Marcus Knuth læste op lige før. Tak for ordet.
Tak for det. Der er ikke nogen korte bemærkninger. Tak til hr. Morten Dahlin. Og så er det ordføreren for Dansk Folkeparti. Fru Marie Krarup, værsgo.
Tak for ordet. I Dansk Folkeparti så vi gerne, at indfødsretsområdet blev ændret på flere områder. Vi så gerne, at der blev sat et loft over det samlede antal, der kan få indfødsret hvert år. Vi så gerne, at man differentierede mellem de personer, der søger, så folk, der kommer fra kristne vestlige lande, kommer foran i køen, ligeså folk, der har giftet sig med en dansker. Men man skal undgå, at folk fra islamiske lande får indfødsret, for vi ved, at de bærer en helt anden kultur med sig. Hvis for mange fra islamiske lande får indfødsret, vil landet ændre sig dramatisk og for altid. Vi vil blive islamiserede, og det ønsker vi ikke i Dansk Folkeparti. Vi vil derfor gerne i praksis kunne stemme for nogle ansøgere, der ønsker statsborgerskab, og imod andre. Derfor ser vi også gerne, at der kommer en meget mere individualiseret behandling af ansøgerne end det, vi har i dag, hvor man kan stemme for 2.000 eller imod 2.000, hvor jeg f.eks. har været nødt til at stemme imod nogle af faktisk mine familiemedlemmer, fordi de står på en lov, hvor der er masser af personer, som vi ikke ønsker får statsborgerskab, og det er jo fuldstændig forkert. Derfor ser vi også gerne, at alle sager sendes til udvalget, og at vi stemmer om hver person individuelt. Men vi så dog, til forskel fra Det Konservative Folkeparti, gerne, at disse afstemninger var offentlige, da det virker meget mærkeligt, at det hele skal foregå i skjul, i et udvalg, langt fra offentlighedens kendskab. Hvorfor ikke få det frem i lyset, hvem man vil give indfødsret og hvem man ikke vil? Det er jo en politisk beslutning ifølge den danske grundlov, ligesom så mange andre i Folketinget. Hvad angår Det Konservative Folkepartis ordførers henvisning til, at det er fortroligt, hvordan en ansøgers vandel er, i henhold til det, der blev sagt fra talerstolen for et øjeblik siden, mener jeg da netop, at det ikke Det bør da netop komme frem i lyset, hvorfor det er, man synes, den ene skal have, og den anden ikke Det synes jeg ville være meget mere rimeligt og meget mere, ja, lige præcis åbent over for ens vælgere, at man ikke sidder og putter med det i et lukket udvalg; for øvrigt noget, som man gør i Schweiz, hvor man har en personlig afvejning af hver enkelt ansøger og en offentlig debat og afstemning om det. Det ville være en rigtig god måde at stå til ansvar over for sine vælgere på. Så vi støtter forslaget til vedtagelse, som Det Konservative Folkeparti er kommet med, men vi så meget gerne den praksis med at oversende sager udbygget til en individuel behandling og en offentlig behandling. Tak for ordet.
Tak til Dansk Folkepartis ordfører. Der er ikke nogen korte bemærkninger. Den næste ordfører, jeg kan se i salen, er fru Susan Kronborg fra Radikale Venstre. Værsgo
Tak for ordet, formand. Konservative ønsker, at ministeren redegør for, hvorfor ministeren finder det rimeligt og udtryk for god skik, at Folketinget bliver nægtet indsigt i relevant information om et lovforslag på ministerens område vedrørende tildeling af dansk statsborgerskab, og stiller i den forbindelse det spørgsmål: Hvordan kan det være i strid med hensigten i grundloven, at ministeren nægter at oversende sager til udvalget, hvis et medlem af udvalget ønsker at se en bestemt type sager? Sagt med andre ord ønsker Konservative via udvalget at give afslag på statsborgerskab til ansøgere, som ellers opfylder betingelserne i henhold til indfødsretsaftalen og cirkulæret. Forespørgslen lægger sig op ad Konservatives beslutningsforslag B 41 om oversendelse af sagsakter vedrørende aktuelle ansøgere om dansk indfødsret til Indfødsretsudvalget. Det beslutningsforslag, skal jeg lige nævne, er trukket tilbage. Konservative ønsker med andre ord, at ministeren skal oversende sagsakter om ansøgere, hvis et medlem af Indfødsretsudvalget beder om det. Hensigten er, at ellers godkendte ansøgere bliver givet et afslag. Konservative anfører, at Folketinget ikke på et oplyst grundlag kan lovgive om tildeling af dansk statsborgerskab, hvis udlændinge- og integrationsministeren nægter Folketingets Indfødsretsudvalg adgang til relevante oplysninger om personer på lovforslaget. Konservative ønsker således, at også personer, som ifølge indfødsretsaftalen har krav på statsborgerskab og er godkendt i Indfødsretskontoret, vil skulle risikere at få deres sager i Indfødsretsudvalget. Det betyder, at godkendte statsborgerskabsansøgere kan risikere at få et afslag i udvalget. Det synspunkt er jo helt logisk ud fra gavebetragtningssynspunktet, som der er flere partier der er tilhængere af. Men Radikale Venstre støtter ikke Konservatives præmis. Konservatives holdning er logisk, i forhold til at flertallet i Folketinget betragter statsborgerskab som en gaveuddeling og ikke ønsker at fastsætte en lov med objektive kriterier, bortset fra visse erklæringsordninger for nordiske statsborgere m.v. Men Radikale Venstre tager altså afstand fra gavegivningssynspunktet. Radikale Venstre mener ikke, at Folketinget kan give afslag til ansøgere, som i øvrigt kan godkendes i henhold til aftaler og cirkulærer. En imødekommelse af Konservatives ønske om implicit at udvide udvalgets beføjelser indebærer, at dansk politik bevæger sig endnu længere væk fra en retsstat og retskrav efter objektive kriterier. Radikale Venstre har altså det standpunkt, at vi under alle omstændigheder er imod politikerudvalget, hvor der ikke foregår en retlig subsumption, og derfor også er imod en udvidelse af udvalgets beføjelser. Vi ønsker en udvidelse af erklæringsordningerne i henhold til love; vi ønsker, at f.eks. alle handicapsager udelukkende bliver sagsbehandlet af embedsmænd, sådan at handicapkonventionen kan blive fulgt. Så på denne baggrund skal Radikale Venstre, SF og Enhedslisten fremsætte følgende forslag til vedtagelse: Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at behandlingen af sager i Indfødsretsudvalget udgør en udfordring for retssikkerheden, da et politisk udvalg ikke vurderer sager ud fra objektive kriterier eller saglig sagsbehandling. Dermed er det Folketingets opfattelse, at dispensation i statsborgerskabssager er underlagt politiske mavefornemmelser uafhængigt af de af Folketingets flertal fastsatte kriterier i Indfødsretsaftalen.« V 21).
Tak for det. Vedtagelsesteksten vil indgå i den videre forhandling. Der er en kort bemærkning. Hr. Marcus Knuth fra Det Konservative Folkeparti.
Tak. Jeg vil holde fast i den del, som jo egentlig er det, debatten her handler om, og det er ikke spørgsmålet om at oversende enkeltsager, men at ministeren skal svare på helt almindelige, overordnede spørgsmål fra udvalget. Jeg har jo sendt en række overordnede spørgsmål over til ministeren, som han simpelt hen bare nægter at svare på. Det er jo en fuldstændig grundlæggende del af vores arbejde her i Folketinget, at når vi som udvalgsmedlemmer stiller ministeren et spørgsmål, uagtet hvilket ressortområde det er, så skal ministeren svare, men det er ministeren simpelt hen holdt op med at gøre. Hvis man går tilbage, kan man se, at fru Sofie Carsten Nielsen, altså ordførerens egen partiformand, for et par år siden stillede spørgsmål til den dengang blå udlændingeminister, som ministeren selvfølgelig svarede på. Så hvorfor er det, at Radikale Venstre lige pludselig synes, at udlændingeministeren ikke skal svare på spørgsmål fra f.eks. os Konservative?
Ordføreren.
Vi i Radikale betragter det som et problem, at man udvider udvalgets beføjelser, så Radikales holdning i den her problemstilling skal forstås i den kontekst, at vi både er imod, at man regulerer indfødsretsområdet efter en aftale – vi mener, at der skal være lovbestemte kriterier – og at vi samtidig godt kan se, at når man nu har besluttet sig for at have et aftalegrundlag i stedet for en lovgivning, og man har besluttet sig for, at sager skal behandles i udvalget, selv om Radikale jo bliver ved med at sige, at det er et kæmpe problem, at man har en usaglig sagsbehandling i et politikerudvalg, og man dermed har sagt ja til en ulovreguleret, men aftalebaseret tilgang, så ender det jo logisk set selvfølgelig også med – og det har hr. Marcus Knuth jo også ret i – at man som regering sætter sig imellem to stole. Der er i hvert fald en logisk brist her – det er jeg helt enig i.
Hr. Marcus Knuth.
Med al respekt, så var det et meget langt svar på et spørgsmål, som jeg ikke stillede. Jeg stillede spørgsmålet: Hvordan kan det være, at Sofie Carsten Nielsen fra Radikale Venstre godt kunne få svar på spørgsmål, hun stillede, da vi havde en blå udlændingeminister, mens jeg nu, hvor vi har en rød udlændingeminister, når jeg stiller fuldstændig konstruktive og gode spørgsmål, bare får at vide, at det får jeg ikke noget svar på? Hvordan kan ordføreren synes, at det er fair?
Ordføreren.
Hr. Marcus Knuth har jo fuldstændig ret i, at når vi ulykkeligvis er endt i en situation, hvor vi har sager, der bliver behandlet i et politikerudvalg, hvor man måske siger ja eller nej helt tilfældigt, så bliver man som minister også nødt til at tage den logiske konsekvens, at man så svarer på de spørgsmål, der bliver stillet.
Tak. Så er det hr. Lars Aslan Rasmussen.
Det var bare til det med, at det, der foregik i i Indfødsretsudvalget, var usagligt. Betyder det i forhold til de sager – det kan jeg jo godt sige uden at røbe for meget – Radikale Venstre tit bringer op, at det så er usaglige kriterier, når man bringer dem op i udvalget, eller er det vores andres stemmeafgivning, som er usaglig? Eller er det en unfair behandling, man får?
Ordføreren.
Mange tak for spørgsmålet. Ja, det betyder det rent faktisk. Nej, jeg hentyder jo selvfølgelig til, at vi i Radikale Venstre har den opfattelse, at det, når man, som der er nogle partier der har oplyst, stemmer efter, hvilken religion folk har, er usagligt. Det er ganske rigtigt forstået, hr. Lars Aslan Rasmussen.
Hr. Lars Aslan Rasmussen.
Nu har jeg forstået, at der er nogle partier herinde, som agerer usagligt i udvalget, og ikke regeringen og ikke Radikale Venstre? Er det korrekt forstået?
Ordføreren.
Det er rigtigt forstået, at jeg jo ikke som medlem af udvalget kan fortælle, hvad der foregår, i og med at det er et fortroligt udvalg, men jeg kan jo i hvert fald henvise til, at man som medlem selv kan fortælle, hvordan man stemmer, og hvorfor man stemmer, og hvilken begrundelse man har for at stemme. Og når det lige netop er sådan, at man som parti går ud og fortæller, at man stemmer efter religion, så kan jeg selvfølgelig referere til det, og det er det, jeg gør lige netop nu her, hvor jeg anfører, at Radikale Venstre mener, at det, at man stemmer efter, hvilken religion ansøgerne har, er usagligt.
Tak for det. Så er det fru Marie Krarup.
Betyder det så, at Radikale Venstre vil have ændret grundlovens bestemmelse om, at Folketingets medlemmer alene er bundet af deres samvittighed? Betyder det, at Radikale Venstre vil have lavet et cirkulære for, hvordan de enkelte folketingsmedlemmer skal stemme i hver enkelt sag, så vi kan få fjernet det der ubehagelige, ustyrlige demokrati, hvor folk bare lader sig styre af deres egen samvittighed og deres egen vilje?
Ordføreren.
Vi har jo grundlovens § 44, som siger, at indfødsret kun kan gives ved lov, og vi har grundlovens § 43, som siger, at skat kun kan pålægges ved lov. Og det er ganske rigtigt, som fru Marie Krarup der nævner, at vi fra Radikale Venstres side ikke ønsker, at man eksempelvis i et lukket udvalg giver et fradrag, og at man som medlem af udvalget kan stemme for, hvem der kan få et skattefradrag. Det ønsker vi ikke og tilsvarende med hensyn til Indfødsretsudvalget. Det er Radikale Venstres holdning, at vi heller ikke ønsker et udvalg, hvor man bag lukkede døre stemmer for, hvem der kan få et statsborgerskab, og at medlemmerne i udvalget, hvis de f.eks. har en holdning til, at de vil stemme mod alle, der hedder Kurt, så kan stemme imod det. Det mener vi ikke er ønskværdigt fra Radikale Venstres side.
Fru Marie Krarup.
Men vil det så også sige, at vi, når Radikale Venstre dømmer religion ude som politisk spørgsmål, sådan set heller ikke kan diskutere, om Danmark skal være et kristent land, som det f.eks. står i grundloven, eller om Danmark skal være et islamisk land, eller om vi skal have fri ved kristne højtider eller ved islamiske højtider eller ved buddhistiske højtider? Altså, Radikale Venstre dømmer simpelt hen bare et stort område ude som noget, som vi ikke må tale om, eller skal det bare reguleres via et cirkulære skrevet af Radikale Venstre? Jeg synes, at et demokrati, hvor man kan diskutere og stemme om forskellige sager, som vi har i et folkestyre, er rigtig, rigtig godt. Jeg vil nødig have det erstattet af et radikalt cirkulære.
Ordføreren.
Man kan sige det på den måde, at der, hvis man f.eks. giver et skattefradrag, vil være nogle momenter, der er anført i loven til, hvornår det er, man f.eks. kan få et fradrag for befordring. Kan man det, når man skal køre fra A til B, eller kræver det rent faktisk, at man kører fra sin bopæl og til sin arbejdsplads? Det er et objektivt kriterie, som er fastsat i lovgivningen, og der kan man så ikke sige, at dem, der hedder Kurt, i øvrigt ikke kan få et befordringsfradrag. Tilsvarende er det Radikale Venstres holdning med hensyn til indfødsret, at vi overhovedet ikke mener, at religion skal have en afgørende betydning, når det er sådan, at man vurderer et statsborgerskab.
Tak for det. Der er lige en kort bemærkning fra fru Mette Thiesen. Værsgo.
Ja, jeg tænkte, at jeg lige var nødt til at rejse mig op. Altså, står den radikale ordfører helt reelt set og sammenligner et skattefradrag for befordring til og fra arbejde med det danske statsborgerskab? Gør den radikale ordfører helt seriøst det lige nu?
Ordføreren.
Ja, det gør jeg rent faktisk, i og med at grundlovens § 43 og § 44 simpelt hen er skruet sammen på samme vis, altså at grundlovens bestemmelse omkring skat er skruet sammen på samme vis som grundlovens bestemmelse omkring indfødsret. Og de to bestemmelser er skruet sammen på den her helt specielle måde, fordi bagtanken har været, at man ikke ønsker, at kongen giver statsborgerskab til sine venner eller nægter statsborgerskab til sine fjender. Og det er helt parallelt på skatteområdet, at man fra grundlovsgivers side ikke har ønsket, at man giver fradrag til dem, man kan lide, og pålægger skat til dem, man ikke kan lide.
Fru Mette Thiesen.
Nu står der også i grundloven – jeg mener, at det er i § 56 – at folketingsmedlemmer alene er bundet af deres egen overbevisning. Og det fineste, man overhovedet kan give, når man sidder herinde i Folketinget og repræsenterer danskerne, er jo det danske statsborgerskab. Når man får det, bliver man en del af det nationale fællesskab og har også en masse rettigheder i den henseende. Så jeg spørger lige den radikale ordfører en gang til: Mener den radikale ordfører helt seriøst, at det er fuldstændig det samme og en til en sammenligneligt med, at man får et befordringsfradrag, når man kører til og fra arbejde?
Ordføreren.
Det kan godt være, at fru Mette Thiesen ikke synes, at det med skatteområdet er særlig vigtigt, men man kan sige, at økonomi jo helt bestemt er en grundpille i vores samfund. Tingene hænger sammen, og det er jo også derfor, at økonomisk kriminalitet bliver straffet så hårdt, som det gør. Det er, fordi der simpelt hen er nogle grundpiller i et samfund, der skal fungere. Når jeg sammenholder skat og indfødsret, er det simpelt hen, fordi de to områder er reguleret på samme vis i grundloven. Så det er et rent juridisk spørgsmål.
Tak til den radikale ordfører. Der er ikke flere korte bemærkninger, så vi går videre til Enhedslistens ordfører, som er fru Jette Gottlieb.
Tak. Da vores ordfører på området, hr. Peder Hvelplund, ikke er til stede, vil jeg på hans vegne fremføre Enhedslistens synspunkter. Vi er jo fuldstændig klar over, at vi har meget forskellige holdninger til det her spørgsmål, men alligevel er det lidt en gåde, hvordan De Konservative kan have en så sammensat opfattelse af, hvad lov og orden betyder. Det er lidt en gåde, at man som konservativ ikke mener, at indfødsretsområdet skal være omfattet af en helt reel retssikkerhed. Begrebet om lov- og orden, som De Konservative ofte påkalder sig, er vel kendetegnet ved forudsigelighed for borgeren, altså at man kan regne med, at dem, der administrerer reglerne, følger de samme principper, som man blevet oplyst om, at afgørelser ikke er tilfældige, at reglerne ikke ændres med tilbagevirkende kraft, og at man ikke bliver diskrimineret på baggrund af, hvor man er født. Men for De Konservative er lov og orden åbenbart nærmest det modsatte. For De Konservative er indfødsretsaftaler ikke bindende. De stemmer, ud fra hvad de synes. De føler ikke, at lov og orden er, at de regler, man har skrevet under på at ville følge, rent faktisk skal følges. De mener ikke, at lov og orden er, at en ansøger om indfødsret, der lever op til samtlige betingelser for indfødsret, også skal have det. For De Konservative betyder lov og orden åbenbart i denne sammenhæng, at vigtige beslutninger skal træffes ud fra ganske få personers mavefornemmelse. Det er lidt svært at forstå. Engang havde vi få mennesker i landet, der ikke var statsborgere. Det var altså sådan, at næsten alle, der boede i landet, var med til at forme det og kunne have de samme rettigheder i fællesskab. I dag er næsten hver tiende voksne ikke stemmeberettiget til Folketinget. Vi ser eksempler på mennesker, der er født i Danmark, og hvis forældre også er født i Danmark, men som altså som tredje generation fortsat ikke får mulighed for at blive fuldgyldige medlemmer af samfundet. Det er mennesker, som er danske, som er født og opvokset her, som kun taler dansk, som ikke kender andre kulturer, men som De Konservative ønsker at udelukke fra det her samfund. På et samråd tilbage i oktober sagde hr. Marcus Knuth, at han mente, at den måde, vi tildeler indfødsret på ved såkaldte bunkebryllupper hvert halve år, strider mod grundloven. Det synspunkt deler vi ikke, men vi vil gerne være med til at tænke kreativt. Lad os overveje at tage os selv, Folketinget, ud af ligningen. Lad Folketinget nøjes med at opstille de krav og kriterier, der skal leves op til for at opnå indfødsret – selvfølgelig med respekt for de internationale aftaler, som vi har skrevet under på. Og så må det være op til en offentlig myndighed at træffe afgørelserne om dette i praksis med alle forvaltningslovens principper bag sig. Det er en anden måde at efterleve princippet om lov og orden på, og måske er det en nok så retssikker måde at gøre det på. Så vil jeg sige, at Enhedslisten tilslutter sig det forslag til vedtagelse, som blev læst op af De Radikale, og jeg skal hilse fra SF og sige, at de støtter det samme.
Tak for det. Der er et par korte bemærkninger, først til hr. Marcus Knuth.
Tak. Den her debat handler jo helt grundlæggende om, at ministeren ikke vil svare på nogle af de spørgsmål, som vi sender over fra udvalget. Et af de spørgsmål, som jeg har stillet ministeren, er, om der er nogle personer på det her lovforslag med navne, der lige om lidt får dansk statsborgerskab, der tidligere har været eller kunne have været til fare for rigets sikkerhed. Det vil ministeren ikke svare mig på. Mener ordføreren, at det er et relevant spørgsmål for os i Folketinget at vide, når det sådan, at vi skal lovgive om dansk statsborgerskab?
Ordføreren.
Ja, det er et relevant spørgsmål, og jeg synes, man skal spørge ministeren om, hvorfor han ikke vil svare.
Hr. Marcus Knuth.
Tak, det var da det mest fornuftige svar, jeg har fået i lang tid fra Enhedslisten. Tak for det, for jeg kan jo gå ind og kigge, og tidligere har Enhedslisten jo selv stillet en lang række spørgsmål til skiftende ministre. Johanne Schmidt Nielsen har, og Peder Hvelplund har, og de har jo altid fået svar fra ministeren. Så hvis jeg må spørge lidt mere overordnet: Bakker Enhedslisten op om, at ministeren skal svare på de spørgsmål, der kommer fra udvalget, medmindre der er en eller anden helt, helt særlig grund til ikke at gøre det?
Ordføreren.
Ja, og jeg kan jo svare, at lige præcis det »medmindre« er afgørende for, hvordan det i praksis bliver, og det der »medmindre« betyder jo, at vi ikke kan vide, om det er relevant at begrunde. Det kan kun ministeren. Det er derfor, man skal spørge ministeren.
Tak. Så er det fru Mette Thiesen.
Tusind tak. Det er altid sådan lidt spøjst at høre både Enhedslisten og Radikale anføre det her med, at det jo tilsyneladende efter deres mening ikke skal være Folketinget, som det står i grundloven, der beslutter, hvem der skal have dansk statsborgerskab, og vi er altså ret lempelige i Danmark. Man kan sagtens stramme markant mere op i vores optik. Men jeg er bare nødt til at sige, at der altså er andre lande, som har nogenlunde den samme tilgang til det her med, at det faktisk er en individuel vurdering, om man giver et statsborgerskab. Og nu er hr. Henrik Dahl fra Liberal Alliance her ikke, så derfor vil jeg fremføre noget, som han fremførte, og som jeg i hvert fald morede mig meget over på det tidspunkt, altså at man faktisk i Schweiz sagde nej til en hollandsk veganer til at blive statsborger, simpelt hen fordi hun var for irriterende. Så der er altså andre lande, som fastholder, ligesom i øvrigt Danmark, at det selvfølgelig skal være individuelt vurderet og ikke bare gives over til embedsmænd. Så det er bare lige sådan for at oplyse ordføreren fra Enhedslisten om, at det altså er ganske normalt, at man holder fast i det, og at det ville være en katastrofal glidebane, hvis man gjorde det, som Enhedslisten fremfører.
Ordføreren.
Jeg ville bare sige, at jeg nu gav et eksempel på, at man kunne tænke på en anden måde. For det var jo ikke et spørgsmål om at overlade det til embedsmænd. Det var et spørgsmål om at lade alle de overordnede politiske principper, alle måderne at gøre tingene på, formulere i folketingssammenhæng, men så overlade det til nogle retssikre embedsmænd at sikre, at det blev udført på den måde.
Fru Mette Thiesen.
Ja, det ville så i givet fald være et grundlovsbrud i den henseende. Det er så det ene. For det er jo, hvad skal man sige, Folketinget, der tildeler de her statsborgerskaber. Det er jo os, der sidder ud fra vores egen overbevisning og stemmer ja eller nej, og det er jo sådan set også derfor, vi i Nye Borgerlige gerne vil have det delt endnu mere op, sådan at man netop på enkeltniveau kan stemme om, om det er nogen, man vil give statsborgerskab eller ej. Så det er egentlig bare for at sige til Enhedslistens ordfører, at det bestemt ikke ville være hensigtsmæssigt, hvis man gjorde det på den her måde, og at det ville være en katastrofal glidebane, som ville forårsage en massiv mængde tildelinger af statsborgerskaber, og vi skal tværtimod den helt anden vej. Jeg er ikke bekymret for alle dem, som Enhedslistens ordfører nævner, som ikke har statsborgerskaber i dag. Jeg er meget mere bekymret for alle dem, som i årevis har fået tildelt statsborgerskaber, og som aldrig nogen sinde burde have haft det.
Ordføreren.
Nu fremlagde jeg det jo som et tankespind, og det ville indebære – det er fuldstændig korrekt – en grundlovsændring. Men det ville jo have en meget indholdsmæssig begrundelse, hvis man gjorde det. Det kommer aldrig til at ske, fordi der heldigvis kræves ret meget for at ændre vores grundlov.
Tak for det. Der er ikke flere korte bemærkninger til Enhedslistens ordfører. Så er vi nået til ordføreren for Nye Borgerlige. Værsgo, fru Mette Thiesen.
Det er fuldstændig korrekt, som ordføreren for Det Konservative Folkeparti anførte heroppefra, at det, vi drøfter i dag, sådan helt grundlæggende er, at man, når man sidder i Indfødsretsudvalget, skal have ret til og mulighed for både selvfølgelig at få svar på sine spørgsmål, men også at få oversendt konkrete sager. Derfor kunne jeg egentlig godt tænke mig at tale lidt ind i, hvordan man tildeler statsborgerskaber i dag, og hvordan det i hvert fald set med vores øjne ville være optimalt at tildele statsborgerskaber. For i dag er det jo sådan, at man laver et cirkulære, og alle dem, der opfylder de her kriterier, kan bare de facto få et dansk statsborgerskab. Det er altså mange tusind mennesker hvert halve år, også rigtig mange, som på ingen måde er til gavn for Danmark, og som man ikke burde tildele statsborgerskab. I Nye Borgerlige vil vi en helt anden vej. Vi vil gerne have, at man først sikrer, at de, som kommer fra de muslimske lande, hvor man ved, at de og deres efterkommere er overrepræsenterede i kriminalitetsstatistikkerne, som udgangspunkt fra start af fuldstændig skal udelukkes fra at få dansk statsborgerskab. De, som så kommer igennem cirkulærets nåleøje, altså ud over dem, som bliver pillet af fra start af, skal så til en individuel samtale, selvfølgelig med de bedst kvalificerede, dem, som vil være bedst til gavn for Danmark allerøverst i bunken. Det vil give et fuldstændig naturligt loft, for det vil være fuldstændig umuligt for Indfødsretsudvalget at holde de her individuelle konkrete samtaler med mere end måske et par hundrede om året, og derfor vil man helt naturligt udelukkende kunne tildele statsborgerskaber til ganske, ganske få. Og det vil være nogle, som man har haft en individuel vurdering af. Og vi så meget gerne, at man også hernede i Folketingssalen kunne stemme om de enkelte, simpelt hen en individuel behandling. Og jeg er sådan set også enig i det, som ordføreren for Det Konservative Folkeparti sagde til at starte med, nemlig at det har været intentionen i grundloven, altså det her med, at man faktisk sidder herinde i Folketinget og tager det ret alvorligt, når man tildeler det allerallerfineste, man overhovedet kan give som dansk nation, nemlig det danske statsborgerskab med alle de rettigheder, som følger med det. For når man tildeler statsborgerskab, skal man også vide, at det statsborgerskab desværre i dag er meget svært at tage fra folk igen. Og i Nye Borgerlige ønskede vi jo helt klart og tydeligt, at man selvfølgelig, når man tildeler et statsborgerskab, betinger det af, at vedkommende, der får statsborgerskabet, ikke begår grov kriminalitet. Så skal det selvfølgelig fratages igen, hvis man bliver idømt en frihedsstraf. Men sådan er det desværre ikke i dag, og det kæmper vi så videre for at få indført. Men helt grundlæggende set skal man selvfølgelig som medlem af Folketinget og Indfødsretsudvalget kunne modtage informationer om alle dem, som står på de her lovforslag. Og jeg vil overhovedet ikke være bekymret for at skulle til at pille folk af lovforslaget, tværtimod. Det ville være det fuldstændig rigtige at gå ind og kigge på, hvem der er til gavn for Danmark, og hvem der ikke er det. Så vi støtter det forslag til vedtagelse, som tidligere er blevet læst op af forslagsstilleren, hr. Marcus Knuth fra Det Konservative Folkeparti.
Tak for det. Der er ikke nogen korte bemærkninger til fru Mette Thiesen. Da der ikke er flere ordførere til stede i salen, er det udlændinge- og integrationsministeren.
Først og fremmest vil jeg sige tak for diskussionen. Jeg synes måske ikke, at der er kommet så mange nye standpunkter frem, men vi har da lige fået testet argumenterne af mod hinanden. Sidste år meddelte Folketinget indfødsret til omkring 5.000 personer, lige knap, på de lovforslag, der behandles her i Folketingssalen. Da man i 1850 i den her bygning, i hvert fald i den bygning, der lå her, traf lignende beslutning, da drejede det sig om ti mennesker. Det er jo et udtryk for, at der er sket noget i Danmark, ligesom der er sket noget i mange andre europæiske lande. Det er et udtryk for, at der bor markant flere mennesker i vores land, som er indvandret hertil, og som har fået børn. Vi har i det hele taget de sidste fire og fem årtier været i en periode i danmarkshistorien, hvor der har været markant mere indvandring og faktisk også udvandring fra Danmark. Danmark er i det hele taget et land, som mange både indvandrer til og udvandrer fra. Nogle af dem, der indvandrer hertil, beslutter sig for at blive her. De får en permanent opholdstilladelse og ønsker måske at søge statsborgerskab. Det er der mange flere, der gør nu, end der var for 30, 40 og 50 år siden. Jeg synes faktisk også, at det ligger i forlængelse af de forventninger, vi har til folk, der kommer til vores land, nemlig at man bliver integreret; at man lærer sproget; at man sætter sig ind i kulturen; at man har en interesse for det land, man er flyttet til; at man tilslutter sig de værdier, herunder særlig demokrati og ligestilling, som det her samfund bygger på. Og dermed mener jeg også, det er helt naturligt, at en stor del af dem på et tidspunkt får lyst til at søge statsborgerskab i vores land. Vores opgave ligger her i Folketinget inden for rammerne af den § 44 i grundloven, vi har, og som er særlig. Jeg ved ikke, om den er unik, men den er i hvert fald særlig. Der er vores opgave her i Folketinget at finde en model for, hvordan vi sikrer, at Danmark som et åbent land i en tid, hvor der er migration både ind og ud af landet, er i stand til at tildele statsborgerskab på en måde, hvor det ikke er noget, man trækker i en automat, men hvor der bliver stillet krav; hvor vi har nogle forventninger om, at man tilslutter sig samfundets værdier; og at man har bakket op omkring og bidraget til samfundet på den ene side, og at vi på den anden side også – synes jeg i hvert fald – har en model, hvor der er et rimeligt niveau af retfærdighed og uvilkårlighed i den måde, det tildeles på. Jeg synes, at den model, Folketinget efterhånden har udviklet og forfinet igennem nogle år, er rimelig fornuftig, altså at et flertal af partier, eller i hvert fald nogle partier, der repræsenterer et flertal i Folketinget, sætter sig sammen, fastlægger nogle objektive betingelser, som folk kan leve op til, og som man på forhånd som borger i det her land kan orientere sig i. Og så kan folk søge, og hvis ellers de lever op til de betingelser, kan de være ret sikre på, at så ender deres navn også på et lovforslag, der bliver tredjebehandlet her i Folketingssalen, fordi et flertal i Folketinget på forhånd har opsat de betingelser. Det er med det lille forbehold, er der jo en gang imellem er nogle, der bliver pillet af, efter der har været en henvendelse fra Politiets Efterretningstjeneste. Men med det lille forbehold ved folk, at hvis ellers de lever op til de objektive betingelser, så kan de forvente at blive danske statsborgere. Men i og med at der ikke kan foretages et skøn i ministeriet på grund af den grundlovsbestemmelse, vi har, hvor det kun er politikere, der kan tildele statsborgerskab, så er der som på alle andre områder, hvor der forvaltes, behov for, at der kan foretages skøn et andet sted. Det skøn foretages så i Folketingets Indfødsretsudvalg, forinden at lovforslaget fremsættes. Det kan f.eks. være en person, som på grund af sygdom ikke er i stand til at leve op til nogle af de betingelser, der er stillet, og så kan udvalget forholde sig til det. Det, som De Konservative forfølger med det her forslag og flere andre politiske initiativer, er en anden model. Jeg synes så, at det er en dårligere model, men det er også en model, der kan rummes inden for rammerne af grundloven. Men det er en anden model, nemlig at selv om nogle lever op til de objektive betingelser, der er stillet, så skal der fortsat foretages en sagsbehandling, en politisk sagsbehandling i Folketingets Indfødsretsudvalg. Og så skal nogle pilles af loven, selv om de opfylder alle betingelserne. Det er jeg imod. Og de spørgsmål, som De Konservative har stillet, og som jeg lige tog med herop på talerstolen, er jo ikke bare faktuelle spørgsmål til noget på loven, sådan som fru Sofie Carsten Nielsen og fru Stine Brix og andre folketingsmedlemmer tidligere har stillet. Det er jo f.eks. spørgsmålet nr. 175: »Vil ministeren fremsende alle sager vedrørende ansøgere, hvor ansøger har gæld til det offentlige (..), og hvor ansøgeren forventes optaget på lovforslaget om indfødsrets meddelelse, som fremsættes i oktober 2021? Af sagerne skal det gerne fremgå, hvilken og hvor meget udestående gæld, hver ansøger har – også hvad eventuelle bøder har været for. Sagerne bedes fremsendt i en form og med et indhold med bilag svarende til det, som udvalget kender fra resuméerne vedrørende dispensationssagerne.« Det er noget andet. Vi har jo forholdt os politisk til, hvilken type af gæld til det offentlige, der skal betyde, at man ikke kan få statsborgerskab. Der har man udmærkede bestemmelser. Hvis man f.eks. har kontrolafgifter til trafikselskaber på mere end 3.000 kr.; hvis man mangler daginstitutionsbetaling; hvis man har tilbagebetalingspligtige ydelser efter lov om social service eller lov om aktiv socialpolitik; hvis man har skatter og øvrige afgifter – der har vi lavet en lang liste. Og Indfødsretskontoret sagsbehandler selvfølgelig i forlængelse af de politiske beslutninger, vi har truffet. Det, som De Konservative beder om her, er, at selv om folk lever op til alle betingelserne, vil man gerne have oversendt alle sagerne enkeltvis. Der er nogle sådan administrative og økonomiske udfordringer med det, for det er et fuldstændig andet administrativt setup, som ville kræve en millionsaltvandsindsprøjtning til Indfødsretskontoret for at kunne forvalte på den måde. Noget helt andet er, om vi synes, det er rimeligt, at der for folk, der har levet op til nogle objektive betingelser, oven i det også skal ligge endnu en politisk sagsbehandling. Det synes jeg er forkert og urimeligt og i strid med den måde, vi har behandlet indfødsretsansøgninger på i årtier i Danmark. Jeg synes ikke, at vi skal gå den vej. Hvis man synes, at man skal gå den vej, skal man jo forfølge det politisk, og så skal der et fuldstændig andet setup til. Det er så legitimt nok. Det tror jeg bare ville være dårligt, tungt bureaukratisk, og det vil betyde meget mere vilkårlighed i tildelingen af statsborgerskab. Det er jeg ikke tilhænger af.
Der er en kort bemærkning fra hr. Marcus Knuth.
Men helt ærligt, hr. minister! Ministeren står og siger i ramme alvor, at de spørgsmål, som Stine Brix og Sofie Carsten Nielsen osv. har stillet, var nogle gode spørgsmål, nogle, der godt kan svares på, men når jeg stiller et spørgsmål, er det et dårligt spørgsmål, og det skal man ikke svare på. Ministeren bør da svare på alle spørgsmål. Så siger ministeren, at ministeren ikke vil svare på de her spørgsmål om, hvem der har gæld til det offentlige. Jeg synes, det er særdeles relevant at vide, om nogle af dem, vi giver dansk pas lige om lidt, har omfattende gæld til det offentlige. Jeg ved godt, at vi har sat nogle nye barrierer op, men det er jo ikke perfekte barrierer, så når nu det er sådan, at ministeren gerne vil sende en oversigt over over kriminalitet, hvorfor vil ministeren så ikke gøre det, når det drejer sig om gæld. Lad mig præcisere spørgsmålet: I forbindelse med den oversigt, ministeren har oversendt, over, hvem der har begået kriminalitet, hvilke typer kriminalitet, hvilke domme der er tale om, vil jeg så få et positivt svar fra ministeren, hvis jeg på samme måde stiller spørgsmålet om gæld?
Ministeren.
Jeg vil starte med at sige, at det jo ikke er sådan, at jeg ikke svarer på spørgsmål. Det spørgsmål, nr. 175, jeg læste op før, er besvaret den 24. september. Alle spørgsmål besvares jo, men måske ikke med det indhold, spørgeren ønsker, men alle spørgsmål besvares. Men det er ikke sådan, at jeg kommer til at oversende tusindvis af sager med folks personlige forhold til Folketingets Indfødsretsudvalg, efter de har levet op til samtlige de objektive betingelser, der er. Det mener jeg virkelig er den forkerte vej at gå. Jeg synes også, det er helt urimeligt at sammenligne det krav, som Det Konservative Folkeparti stiller her, med det, som Enhedslisten eller andre partier har stillet tidligere, for det er jo nogle spørgsmål, man stiller til et lovforslag, som selvfølgelig besvares, det er jo ikke et krav om, at der skal oversendes flere tusinde sager på folk, der allerede lever op til betingelserne. Det, som De Konservative forfølger her, er en fuldstændig anden model for meddelelse af indfødsret, og der synes jeg, man må være åben og sige, at oven i den almindelige sagsbehandling på baggrund af det cirkulære, som er et udtryk for en politisk forhandling, ønsker man også en politisk stillingtagen til hver enkelt sag. Det synes jeg ikke er den rigtige vej at gå.
Hr. Marcus Knuth.
De spørgsmål, jeg stiller, har jo meget, meget høj relevans i forhold til at se, om den nye aftale om indfødsret, som vi har lavet, rent faktisk lever op til de forventninger, vi har i indledningen, bl.a. med kriminalitet og gæld osv. Jeg har ikke fået noget svar på, hvem der har udestående gæld til det offentlige, så nu spørger jeg igen ministeren: Hvis jeg stiller spørgsmålet og beder om at få svaret i samme format som det, ministeren har svaret på i forhold til kriminalitet, hvor man kan se navne, man kan se, hvilke forseelser folk har fået bøder for, og man kan se, hvilke bøder de har fået, vil jeg så få det oversendt?
Ministeren.
Jeg er for det første i tvivl om, om det overhovedet er praktisk muligt at indhente de informationer, for de informationer, som ministeriet indhenter i forbindelse med sagsbehandling, er de informationer, der er relevante for at kunne træffe en afgørelse, og derfor indhenter man informationer om bestemte gældstyper, nemlig dem, vi har forholdt os til. Der bliver ikke indhentet informationer, som ministeriet ikke skal bruge til noget. Så alene af den årsag tror jeg ikke, man ville kunne oversende de informationer, som ikke er relevante for kontoret at have i forbindelse med sagsbehandlingen.
Tak for det. Der er ikke flere korte bemærkninger til ministeren. Tak til udlændinge- og integrationsministeren. Så har hr. Marcus Knuth som ordfører for forespørgerne bedt om at få lov at runde debatten af.
Tak, formand. Jeg skal gøre det her kort. Jeg vil bare takke mine gode fæller fra blå blok for et rigtig godt samarbejde. Det, jeg jo er så glad for her, er, at vi er enige om processen. Så kan det godt være, at vi, hvis det kommer til enkeltsagsbehandlingen om, hvem der skal have statsborgerskab, ser forskelligt på det, men processen er jeg oprigtigt glad for at vi ser ens på. Jeg har svært ved at finde ord for det, men jeg synes virkelig bare, at det klinger så hult, når ministeren står og siger, at de spørgsmål, som folk fra røde partier stiller, er i orden, men at de spørgsmål, som vi stiller, ikke er i orden, selv ikke når jeg prøver at komme ministeren i møde ved at spørge, om vi så ikke kan få det oversendt i et mere simpelt format. Jeg kan huske, at Socialdemokratiet gik til valg på, at de ville være ligesom spillet Scrabble: man ville lave udlændingepolitik med de blå, og man ville lave skattepolitik med de røde. Men det her er da i hvert fald et strålende eksempel på, at regeringen ikke laver udlændingepolitik med de blå, men at de gør det med de røde partier. Så den dag der igen skulle komme en blå regering – jeg håber, at det kommer på et tidspunkt – kan vi da glæde os over, at der i hvert fald kommer en helt ny retning i en meget, meget vigtig del af udlændingepolitikken, nemlig hvem der har ret til dansk statsborgerskab. Tak.
Tak. Der er en kort bemærkning fra hr. Lars Aslan Rasmussen.
Jeg har bare et kort spørgsmål til hr. Marcus Knuth: Kan ordføreren ikke bekræfte, at vi lige har lavet en aftale med Konservative, Venstre og Liberal Alliance, en ret bred aftale, om noget af det allervigtigste, nemlig at få statsborgerskab? Altså, jeg er faktisk ked af ordførerens fremstilling – jeg synes faktisk, vi har et udmærket samarbejde, både med Venstre og Konservative. Så kan vi have nogle uenigheder, men jeg synes faktisk, der er et godt samarbejde, også i udvalget, med ordførerens parti.
Hr. Marcus Knuth.
Jeg er enig i, at vi har lavet en rigtig god aftale, men som jeg har sagt igen og igen: Aftalen er jo ikke perfekt, og når vi kan se, at der er nogle af dem, der nu står på lovforslaget, der har begået omfattende og gentagen kriminalitet, er det netop et tegn på, at den her aftale selvfølgelig skal justeres hen ad vejen, ikke mindst med muligheden for, at vi i fortrolighed i udvalget kan stemme om nogle af de allermest grelle sager. Så jo, vi har lavet en god aftale, men siden da er vi godt nok gået hver vores vej, og det gode samarbejde i udvalget, som spørgeren taler om, er i hvert fald ikke et, jeg kan genkende.
Hr. Lars Aslan Rasmussen.
Ordføreren brugte billedet med Scrabble, og at nu laver man lidt mere politik med de røde, men altså, kan ordføreren ikke bekræfte, at når vi snakker udlændingepolitik, bliver langt det meste egentlig lavet hen over midten, hvor ordførerens parti også er med? Og nu snakker vi ikke kun om den her aftale, men det gælder langt de fleste aftaler, der bliver lavet på udlændingeområdet. Så kan vi have nogle uenigheder om noget konkret, men meget af den udlændingepolitik, der bliver ført, er Det Konservative Folkeparti i forhold til det, jeg kan se, også enig i.
Ordføreren.
Jamen jeg vil gentage, at det er en god aftale, men når der står i aftalen, at det ikke skal være en ret at have dansk statsborgerskab, og når der står i aftalen, at man ikke skal have dansk statsborgerskab, hvis man har begået alvorlig kriminalitet, vil jeg sige, at de to grundprincipper går ministeren og Socialdemokratiet jo direkte imod her ved at sige, at hvis man lever op til cirkulæret, kan man have begået nok så meget kriminalitet under fængselsniveau, men stadig væk få et dansk pas. Så det strider imod den del. Derudover gør man det jo, når man siger, at vi ikke kan diskutere så meget som en eneste sag i udvalget, til en ret at få dansk statsborgerskab, bare man lever op til cirkulæret. Så jeg er desværre ikke enig med spørgeren.
Tak. Der er ikke flere korte bemærkninger. Tak til hr. Marcus Knuth. Da der ikke er flere, som har bedt om ordet, er forhandlingen sluttet. Afstemning om de fremsatte forslag til vedtagelse vil som nævnt først finde sted torsdag den 9. december 2021.
Der er ikke mere at foretage i dette møde. Folketingets næste møde afholdes i morgen, torsdag den 9. december 2021, kl. 10.00. Jeg henviser til den dagsorden, der fremgår af Folketingets hjemmeside.