Head ametikaaslased, austatud Riigikogu! Head külalised! Alustame Riigikogu täiskogu III istungjärgu kuuenda töönädala neljapäevast istungit. Kõigepealt palun kõnetooli neid Riigikogu liikmeid, kes soovivad üle anda eelnõusid või arupärimisi. Palun, Heimar Lenk, kõnetooli!
Lugupeetud eesistuja! Kolleegid! Me anname sisse Keskerakonna fraktsiooni arupärimise peaminister Andrus Ansipile. Meil on mitu küsimust seoses sellega, et ees seisab selline meeleavalduste ja pikettide ja demonstratsioonide – või kuidas neid nimetadagi? – periood. Kuidas peaminister kavatseb suhelda selle osaga Eesti rahvast, kes ei ole praeguse eluga rahul ja kavatseb loosungitega tänavale tulla? Aitäh!
Olen Riigikogu juhatuse nimel vastu võtnud ühe arupärimise ning vastavalt meie kodu- ja töökorra seadusele otsustab Riigikogu juhatus selle edasise menetlemise. Nüüd teadete juurde. Riigikogu esimees on edastanud justiitsminister Kristen Michalile ja sotsiaalminister Hanno Pevkurile Riigikogu liikmete arupärimise. Head ametikaaslased, viime läbi kohaloleku kontrolli! Kohalolijaks registreerus 75 Riigikogu liiget, puudub 26.
Alustame tänaste päevakorrapunktide menetlemist. Meil on üks päevakorrapunkt, milleks on "Eesti turvalisuspoliitika põhisuunad aastani 2015" 2011. aasta täitmise aruanne. Ettekandja on siseminister Ken-Marti Vaher. Lubage enne, kui me asume seda ära kuulama, tutvustada teile lühidalt selle päevakorrapunkti menetlemise korda. Kõigepealt on siseministri ettekanne kuni 30 minutit, seejärel küsimused. Riigikogu liige võib esitada ettekandjale ühe suulise küsimuse. Peale küsimustevooru on nagu ikka läbirääkimised, mille käigus esinevad sõnavõttudega fraktsioonide esindajad. Arutelu lõppemisel Riigikogu otsust vastu ei võta. Palun Riigikogu kõnetooli siseministri! Ken-Marti Vaher, palun! Protseduuriline küsimus, Kalle Laanet, palun!
Aitäh, austatud eesistuja! Kuna saalis oli lärm nii suur, siis ma hästi ei kuulnud, kui pikk on peaettekande aeg?
Peaettekande aeg on tulenevalt meie kodu- ja töökorra seadusest kuni 30 minutit. Aga ma teen täpsustuse, et juhataja võib kokkuleppel ettekandjaga seda aega tulenevalt §-st 67 pikendada. Nii, rohkem protseduurilisi küsimusi ma ei näe. Palun, austame ettekandjat ja neid, kes soovivad seda ettekannet kuulata! Palun, hea siseminister, sõna on teil!
Lugupeetud juhataja! Austatud Riigikogu liikmed! Mul on hea meel anda teile täna ülevaade 2015. aastani kehtivate Eesti turvalisuspoliitika põhisuundade täitmisest aastal 2011 ning viimase aasta olulisematest arengutest sisejulgeoleku valdkonnas. Erinevalt eelmistest aastastest käsitleb nii turvalisuspoliitika aastaraamat kui minu tänane ...
Hea ettekandja, ma vabandan teie ees! Head ametikaaslased, saalis on liiga suur lärm. On üks suurepärane võimalus, et me oleme tasem ning austame ettekandjat ja oma kaaslasi. On ka teine suurepärane võimalus: juhataja võtab vaheaja, et saaksite oma jutud ära rääkida, ja pärast seda võib istungiga edasi minna. Ma palun, et me valiksime selle esimese võimaluse! Ma palun saalis vaikust! Palun, ettekandja!
Tänan väga! Erinevalt eelmistest aastatest käsitleb nii turvalisuspoliitika aastaraamat kui minu tänane ettekanne lisaks turvalisuspoliitika põhisuundadele laiemalt ka Siseministeeriumi prioriteete. Need on meie tegevussuunad mitte ainult eelmisel, vaid ka sel ja järgmisel aastal. Järgnevalt minu ülevaade valdkondade kaupa. Kõigepealt peatükk turvatundest. See esimene slaid teie ees, mida mul on hea meel teiega sissejuhatavalt jagada, näitab üldiselt positiivset trendi, suundumust ebaloomulike surmade arvu vähenemise poole Eestis. Selle slaidi väga lühike kokkuvõte on, nagu te näete, 1994. aastal alanud suundumus kuni eelmise aastani. Võrreldes 1990. aastate keskpaigaga me säästame praegu Eestis tänu ebaloomulike surmade vähenemisele aastas keskmiselt 1000 elu rohkem. Nüüd kõige olulisemad trendid 2011. aastal kuritegevuses. Justiitsministeeriumi statistika kohaselt registreerisid uurimisasutused ja prokuratuur 2011. aastal Eestis 42 567 kuritegu, mis on 5700 kuritegu ehk 12% vähem kui 2010. aastal. Positiivne on, et varguste arv vähenes 20%, omavoliliste sissetungide arv 22% ja röövimiste arv 12%. Samas suurenes 2011. aastal 11% kehalise väärkohtlemise juhtumite arv, see ongi enim kasvanud kuriteoliik. Arvuliselt on kõige enam suurenenud kodune lähisuhtevägivald. See on kindlasti asjaolu, mida ei tohi tähelepanu alt kõrvale jätta. Samas tõestab see, et prokuratuur ja politsei pööravad sellele probleemile üha suuremat tähelepanu, mis on ohvreid ja nende lähedasi julgustanud õiguskaitseorganitelt abi otsima. Tapmisi ja mõrvu registreeriti 2011. aastal võrreldes 2010. aastaga ligi 19% rohkem, samas jäi see näitaja 2008. ja 2009. aasta tasemele. Suurima osa 2011. aastal registreeritud juhtumitest moodustavad olmetapmised, mis pannakse üldjuhul toime ühise alkoholitarvitamise käigus puhkenud tülide käigus. Analüüs näitab, et 44% juhtudest (2010. aastal ligi 50% juhtudest) on samale aadressile tehtud väljakutseid ka varem. Need on olnud rahurikkumised, joobes isikud, kehaline väärkohtlemine ja muu selline. Ka alkoholi tarbimise ja vägivallategude toimepanemise vahel on selge seos. Kõikidel nendel juhtudel on sügavad sotsiaal-isikulised põhjused, mida on võimalik lahendada ainult siis, kui panustame koostöös asutuste, kohalike omavalitsuste ja kogukonnaga ka kogukonnakesksesse turvalisusse. Viies slaid räägib uimastikuritegudest. Täiesti selge on, et Eestis on üks suuri turvalisuse ohutegureid endiselt uimastid. Narkokuritegevus on organiseeritud kuritegevuse väga mõjus osa. Suurima tulu teenivad rahvusvahelised kuritegelikud organisatsioonid narkokaubandusest, mis moodustab ligi 20% kõigist toimepandud kuritegudest ning annab poole rahvusvahelise organiseeritud kuritegevuse kogutulust. Eestis on viimase kümne aasta jooksul surnud narkootikumide tarvitamise tõttu 967 inimest, nendest 104 aastal 2010. ja 123 aastal 2011. Eelmisel aastal registreeriti rohkem narkokuritegusid, kasvanud on suures koguses narkootiliste ainete käitlemine: 691-lt 745-le. Väikeses koguses narkootiliste ainete käitlemine on vähenenud, kuid see-eest on märksa kasvanud narkoväärtegude arv. Narkomaaniavastane tegevus eeldab loomulikult riigiasutuste koostööd. Ma pean väga oluliseks, et jõuaksime ühiselt uimastitega seotud probleemide juurteni, ja kindlasti on uimastivastane tegevus üks Siseministeeriumi ja minu enda prioriteete. Siseministrina on mu eesmärk tugevdada korruptsioonivastast võitlust Eestis. Korruptsioon on raske peitkuritegevus, mille vastase võitluse edu sõltub tähelepanust ja rahalisest ressursist, mis me sellesse paneme. Sügisel andis valitsus kaitsepolitseile pädevuse uurida korruptsioonijuhtumeid ka avalik-õiguslikes ning riigi osalusega või riigi asutatud juriidilistes isikutes, st kaitsepolitsei pädevust laiendati. Keskkriminaalpolitseis aga loodi 1. septembril keskne korruptsiooni uurimise büroo, mille eesmärk on koondada meie parimad teadmised ja parandada oluliselt võimekust, avastamaks korruptsiooni ka teistes kohalikes omavalitsustes peale Eesti kuue suurima omavalitsuse. Eesti riikluse kindlustamiseks ja elanikkonna ühtsuse tagamiseks on tähtis vähendada kodakondsuseta inimeste arvu. Seda kajastab järgmine slaid teie ees, mis näitab määratlemata kodakondsusega isikute arvu ja selle suundumust alates 1992. aastast kuni tänaseni. Aktiivse teavitustöö tulemusena kahanes kodakondsuseta inimeste arv eelmisel aastal esmakordselt alla 100 000 piiri, seda järjepidevat kodakondsuspoliitikat jätkame ka tänavu. Edasi lähen peatüki "Ohutum liiklus" juurde. Nagu järgmine teie ees olev slaidki kinnitab, on liiklussurmade arv aktiivse liiklusjärelevalve töö tulemusena järjepidevalt alates 2002. aastast vähenenud. Võrreldes aga 2010. aastaga, mis oli Eestis erakordne aasta, kasvas mullu joobes juhtimiste arv 10% ning liikluses hukkunute arv 21%. Samas on teada, et ka maailma väikseima liikluses hukkunute arvuga riik Rootsi elas läbi samasuguse suundumuse: eelmisel aastal suurenes Rootsis liikluses hukkunute arv 18%. Aga on selge, et 2011. aasta näitajad kinnitavad, et liiklusohutus vajab meie katkematut tähelepanu. Erakordselt positiivse 2010. aasta tulemuste kiuste võime aga tõdeda, et 2011. aasta näitajad ei ületanud kolme aasta statistilist keskmist, mida ju eksperdid peavad oluliseks, et hinnata valitsevat suundumust ja üldiste, ka riigi käivitatud meetmete mõju. Liiklusjärelevalve maht 2011. aastal ei vähenenud. Näiteks kasvas mullu võrreldes 2010. aastaga joobes juhtide tabamisele suunatud järelevalvetegevus märksa, täpsemalt 63%. Liiklusalastelt süütegudelt tabamine kasvas 2011. aastal 5%. Samuti suurendati mullu kiiruskaamerate mõjuala Tallinna ja Pärnu maanteel, tänavu tuleb kümme kaamerakohta ka Tallinna–Narva maanteele. Selle aasta alguses alustas Politsei- ja Piirivalveametis tegevust ka liiklusbüroo, mis koosneb liiklusjärelevalvetalitusest ja liiklusmenetlustalitusest. Tänavu leitakse ka lahendusi, mis võimaldavad politseil vähendada menetlusteks ja andmebaasidesse andmete sisestamiseks kuluvat aega ning järelevalves efektiivsem olla. See tähendab e-politsei võimaluste laiendamist. Me tegeleme sellega igapäevaselt, et võtta selles vallas tarvitusele innovatiivseid lahendusi. Karistusõigus näeb selle aasta algusest esimest korda Eestis ette võimaluse määrata asenduskaristusena üldkasulikku tööd lisaks kriminaalasjadele ka väärteomenetluses. Paljudes riikides on üldkasuliku töö rakendamine alternatiivkaristusena väga levinud ning kõige rohkem kohaldatakse seda liiklusalaste ja varavastaste süütegude puhul. Kolmas peatükk räägib tuleohutumast keskkonnast ja vähematest õnnetustest. Veel 2006. aastal oli Eestis ligikaudu 15 000 tulekahju, eelmisel aastal aga 6321. Me oleme Euroopas läbi teinud tules hukkunute arvu kõige suurema languse, kuigi 2011. aasta algust varjutas Haapsalu väikelastekodu traagiline põleng. Tulekahjude arvu on aidanud vähendada eelkõige ennetustöö, ennetustöö osana aga loomulikult elanikkonna ohutusalase teadlikkuse kasv, samuti järelevalve tõhustamine. 2009. aastal muutus kohustuslikuks suitsuandur, mis viimase uuringu järgi oli eelmisel aastal olemas 94% eluruumides. Nagu te näete juuresolevalt pildilt, tegu on drastilise muutusega inimeste hoiakutes. Kui 2007. aastal oli see protsent veel 25 ehk siis suitsuandur oli ainult neljandikus kodudes, siis praegu saame rääkida absoluutsest enamusest. 2011. aasta novembris jõustus nõue, mille kohaselt võib kogu Euroopa Liidus müüa ainult kiiresti kustuvaid sigarette. Eestis on just hooletust suitsetamisest alguse saanud tulekahjud nõudnud kõige rohkem ohvreid. Päästeamet tegi mullu aktiivselt ennetustööd ka uppumissurmade ärahoidmiseks. Oleme püüdnud suurendada inimeste teadlikkust ja toonitada igaühe vastutust õnnetuste vältimisel. Nagu te näete, 2010. aasta oli Eestis traagiline: 91 uppumissurma. Mullu suvel kutsusin ma esmakordselt kokku alkoholi tootjate ümarlaua ja ka jaemüüjate ümarlaua, et kaasata erasektorgi ohutuskampaaniasse. Esimesed ettevõtted osalesid veeohutuskampaanias juba eelmisel suvel. Sel aastal jätkub regulaarne koostöö tõenäoliselt juba rohkemates kampaaniates ja üha rohkemate ettevõtete osavõtul, mis tähendab, et me hakkame kasutama ka ressurssi, mis siiani ei ole kuigi palju kasutatav olnud. Eelkõige soovime inimeste teadlikkust tõsta ja levitada ennetusinfot. Eelmisel aastal aitas läbimõeldud ennetus- ja teavitustöö vähendada uppumissurmade arvu 56-ni, mis on viimase 20 aasta väikseim näitaja. Neljanda peatüki pealkiri on "Kaitstum vara". Vargus oli mullu suurima langusega kuriteoliik: registreeriti 5078 juhtumit vähem ehk 20% vähem vargusi kui 2010. aastal. Juba mitmendat aastat järjest on vähenenud ka röövimiste arv – 2010. aastal vähenes röövimiste hulk ligi 17,5%, 2011. aastal veel 12,4%. Vähenenud on ka raskemad ehk relva ja maskiga toime pandud röövimised. Üha suuremat ohtu varale kujutab endast küberkuritegevus, mis riigipiire ei tunne. Nii saab küberkuritegevuse kasvu ohjeldada ainult rahvusvahelise koostöö sujuvamaks muutmisega. Hea näide pärineb eelmise aasta 8. novembrist, kui Politsei- ja Piirivalveameti kriminaalpolitsei osakonna, Riigiprokuratuuri, kohtuekspertiisi instituudi, FBI, NASA ja Ameerika Ühendriikide prokuratuuri aastaid kestnud koostöö tulemusena peeti suure operatsiooni käigus kinni inimesed, keda kahtlustatakse ulatuslikus arvutikelmuses ja rahapesus. Seda kriminaalasja on nimetatud ajaloo seni suurimaks küberkuritegevuse avastamise juhtumiks. Minu jaoks on selgelt oluline prioriteet ka meie riigi edukus kriminaaltulu konfiskeerimisel. Kuigi Eestis on kriminaaltulu konfiskeerimist peetud tähtsaks juba alates 2005. aastast, tegeles hämmastaval kombel kriminaaltulu tuvastamisega politseis kuni eelmise aasta lõpuni sisuliselt ainult kolm ametnikku. Nagu te slaidilt näete, siin on ära toodud ka arestimised kriminaalasjade raames, arestimised konfiskeerimise tagamiseks. Selleks, et kriminaaltuvastamise võimekust märgatavalt suurendada, loodi keskkriminaalpolitseis 2011. aastal kriminaaltulu tuvastamise keskne üksus, mille ülesanne on koos teiste uurimisasutustega kriminaaltulu kindlaks teha ja arestida. 2012. aasta alguseks on selle üksuse meeskond kasvanud juba kümneni ning me jätkame kindlasti selle üksuse tugevdamist. 2012. aastaks on ka täiendavad rahalised vahendid selleks eraldatud, et teha kriminaaltulu valdkonnas oluline kvalitatiivne samm edasi. Viies peatükk on "Turvalisem riik". Kõigepealt isikutunnistustest. Eestis on inimeste dokumenteerimine toimunud lainetena. Järgmist lainet on oodata aastail 2012–2016, mil korraga aeguvad 10-aastase kehtivusajaga ning 5-aastase kehtivusajaga dokumendid. 2011. aastal algasid ettevalmistused, et isikut tõendavate dokumentide taotluste arvu hüppelise kasvuga toime tulla. 1. veebruarist 2011 väljastatakse Eestis riikliku tagatisega mobiilseid isikutunnistusi. Esmakordselt maailmas sai mobiil-ID-d kasutada mullustel Riigikogu valimistel. Mobiil-ID kasutuselevõtt lihtsustab isiku tuvastamist e-keskkonnas, parandab e-teenustele juurdepääsu ja loob selleks märksa mugavamad tingimused. Edasi varjupaiga taotlejatest. Eestile esitatud varjupaigataotluste arv on alates Schengeni alaga liitumisest suurenenud. Kui aastal 2001–2008 palus Eestilt varjupaika 7–14 inimest aastas, siis 2011. aastal esitati Eestile kokku 67 esmast varjupaigataotlust. Võrdluses teiste liikmesriikidega on Eesti aga endiselt väikseima varjupaigataotluste arvuga riik kogu Euroopa Liidus. Mullu valmis Euroopa pagulasfondi toel ka kuus projekti, mis aitasid parandada varjupaigamenetluste kvaliteeti, varjupaigataotlejate vastuvõtu tingimusi ning avalikkuse teadlikkust varjupaiga temaatikast. Nüüd illegaalsest immigratsioonist. Euroopa Liidus on hinnanguliselt 2–4 miljonit ebaseaduslikku sisserändajat, kellest on ainult 10% ületanud Euroopa Liidu välispiiri ebaseaduslikult. Enamik on Euroopa Liitu sisenenud seaduslikult, kuid jäänud siia viisa või elamisloaga lubatud viibimisajast kauemaks. 2011. aastal avastati Eestis 82 ebaseadusliku sisserände juhtumit (2010. aastal oli 61 sarnast juhtumit) ning 132 ebaseaduslikku sisserändajat. Aastal 2010 oli viimaste arv 109. Päritoluriikide järgi peeti ebaseadusliku piiriületuse eest enim kinni Venemaa kodanikke – 21, Gruusia – 18 ja Kongo Demokraatliku Vabariigi kodanikke – 16. Kõige tõhusam meede illegaalse immigratsiooni tõkestamisel on loomulikult koostöö illegaalse immigratsiooni lähteriikidega. 2011. aastal allkirjastati kahepoolsed tagasivõtulepingu rakendusprotokollid Venemaa Föderatsiooni ja Serbiaga, ettepanek rakendusprotokoll sõlmida tehti Gruusiale. Euroopa Tagasipöördumisfondist toetati 2011. aastal 53 riigi kodanike tagasipöördumist. Edasi elamislubadest. Iga Euroopa Liidu liikmesriik on kohustatud tagama, et tema immigratsioonipoliitika on vastutustundlik ja ta ei koorma teisi liikmesriike. Sestap on Eestis vaja muuta seadust, mis lahendaks terviklikult ka elamislubade väärkasutamise probleemid, mis mullu ilmnesid. Siseministeeriumis on valminud välismaalaste seadust muutev eelnõu, mis täpsustab tähtajaliste elamislubade andmise tingimusi. Selle eelnõu saatsime kooskõlastusringile tänavu 17. veebruaril. Nüüd integreeritud piirihaldusest. Integreeritud piirihalduses panustati 2011. aastal eelkõige Euroopa Liidu välispiiri arendamisse, rahvusvahelisse koostöösse ning piiriületusjärjekordade kaotamisse. Rahvusvahelise koostöö maht on aasta-aastalt suurenenud, panustatakse Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiri valvamise ja Frontexi koordineeritavatesse ühisoperatsioonidesse ning osaletakse piirivalve valdkonna kiirreageerimisüksuste rakendamiseks korraldatud koolitustel. Aastaid valukohaks olnud piirijärjekordade leevendamiseks võeti 1. augustil 2011 Eesti idapiiril kasutusele ühtne piiriületuse ootejärjekorra elektrooniline infosüsteem. Kui enne, s.o vähemalt eelmise kümne aasta jooksul pidi veokijuht ootama kolm kuni seitse päeva tee ääres – seda eelkõige Tallinna–Narva maanteel –, siis nüüd on broneerimisteenuse kasutamise korral ooteaeg piiripunkti lähedal tavaliselt kaks kuni viis tundi. Pikkade veokijärjekordade kaotamisega maanteedel on oluliselt paranenud ka liiklusturvalisus. Selline innovaatiline lahendus nagu ühtne elektrooniline infosüsteem on pälvinud tähelepanu ka välismaal, sh meile paljudes asjades eeskujuks olevas Soomes. Ka lätlased ja leedulased on meie piiriületuse e-broneerimissüsteemi vastu huvi tundnud. Oluline märksõna eelmisel aastal oli ka euro turvaline toomine Eestisse. 2011. aastal said meie sisejulgeolekuasutused ajaloolise ülesande tuua euro turvaliselt Eestisse ja tagada ka raha edasine transport Eestis. Tegu oli ajaliselt kõige pikema turvalisuse tagamise operatsiooniga, mis Eestis on aegade jooksul korraldatud. Kogu operatsioon viidi läbi kõrgel tasemel ja vahejuhtumiteta. Üks märksõna eelmisel aastal oli kindlasti IT-agentuuri loomine. 2011. aastal tehti esimesed sammud IT-agentuuri reaalseks loomiseks Tallinnas. Ettevalmistused käivad plaanipäraselt. Tänavu suvel peaks amet Tallinnas tööd alustama ja seni on kõik hämmastaval kombel edenenud graafikujärgselt. Personali valimine toimub Euroopa Komisjonis, käimas on kolm konkurssi. Kuues peatükk on "Kiirem abi". Jutt on päästevõimekuste suurendamisest. Eesti senine n-ö ajalooliste tunnuste ja juurtega riiklike päästekomandode võrgustik ei arvesta ühiskonnas toimunud demograafilisi ja majandusgeograafilisi muudatusi. Seetõttu analüüsis Päästeamet 2011. aastal põhjalikult päästeteenuse osutamise mudelit. Muudatuste eesmärk on koondada riiklikud päästekomandod suurima elanikkonna ja riskide kontsentratsiooniga piirkondadesse ning toetada ja arendada paralleelselt vabatahtlikku päästeala. Ümberkorralduste järel, nagu te slaidilt näete, hakkab elupäästvat teenust 1–15 minuti jooksul saama 121 000 Eesti elanikku rohkem. Elupäästevõimekusega komandode arv kasvab seniselt 41-lt 66-ni, mis suurendab elupäästetöö teenusega kaetud elanikkonna hulga ligi 95%-ni. Üle on vaadatud ka kogu päästevaldkonna juhtimissüsteem, et tagada selge vastutusjaotus ja vältida dubleerimist. Juhtimissüsteemi muudatused kajastuvad eelkõige 1. jaanuaril jõustunud uues Päästeameti struktuuris. Ühtsele hädaabinumbrile üleminek on kindlasti aktuaalne märksõna. 2010. ja 2011. aastal suudeti tagada kõnedele vastamine tavaoludes maksimaalselt 15 sekundi jooksul, kusjuures 90% kõnedest vastati 10 sekundiga. 2011. aastal korraldatud rahulolu-uuring näitab, et Häirekeskuse tööd ja hädaabi teadete menetlemist hindas positiivseks 91% inimestest. Häirekeskusest sai 1. jaanuaril 2012 iseseisev Siseministeeriumi valitsemisalasse kuuluv valitsusasutus. Suurim arendus Häirekeskuse töö valdkonnas on prefektuuride juhtimiskeskuste ühendamine ning üleminek ühtsele hädaabinumbrile 112. Üleminek peaks lõppema 2014. aastal, misjärel saab helistada hädaabinumbrile 112 nii politsei, päästjate kui kiirabi kutsumiseks. Rahvusvahelise koostöö valdkonna märksõna 2011. aastal oli kindlasti EU CREMEX. See oli 16.–20. maini kestnud Siseministeeriumi korraldatud Eesti ajaloo suurima tsiviilstruktuuriga koostööõppus, kus pisteti rinda keemia- ja kiirgushädaolukorra, ulatusliku evakuatsiooni ning pantvangikriisiga. Rahvusvahelise koostöö parandamiseks korraldas Politsei- ja Piirivalveamet 2011. aastal rahvusvahelise reostustõrjeõppuse "Puhas meri 2011" ning osales ka rahvusvahelisel õppusel "Balex Delta 2011". Seitsmendaks: parem turvalisuspoliitika. Kõigepealt vabatahtlike kaasamisest turvalisusse. Kogukonna kaasamine turvalisuse tagamisse on väga oluline prioriteet, sest mitte ainuüksi riigil, vaid kõigil Eesti elanikel on turvalisuse tagamisel hindamatu roll. Seni jääb Eesti vabatahtlike kaasamisel sisejulgeoleku tagamisse kordades alla nendele Euroopa riikidele, kellest peaksime mõõtu võtma. Seda on kavas ka otsustavalt muuta. 2010. aasta 1. septembril jõustunud päästeseadusega loodi esmakordselt regulatsioon, mis võimaldab vabatahtlikel tegutseda päästeametniku korraldusel ka iseseisvalt. Esmakordselt pärast iseseisvuse taastamist ületas vabatahtlike komandode arv 2011. aastal riiklike komandode arvu. Detsembri seisuga oli Eestis riiklikke päästekomandosid 81 ning vabatahtlikke päästekomandosid 85, mis koondasid kokku 1109 vabatahtlikku päästjat. Eelmise aasta lõpus on Päästeametis ja kõigis päästekeskustes ametis ka vabatahtlikke toetavad koordinaatorid, kes pühenduvad sajaprotsendiliselt vabatahtliku töö toetamisele ja innustamisele. 2010. aastal võttis Riigikogu vastu uue abipolitseinike seaduse, mis annab ka abipolitseinikele esmakordselt Eestis iseseisva tegutsemise pädevuse. Eelmise aasta teises pooles loodi samuti Politsei- ja Piirivalveametis ning prefektuurides vabatahtliku tegevuse koordinaatori ametikohad. Kokku oli 2011. aastal Politsei- ja Piirivalveametis 1468 abipolitseinikku, kes panustasid sisejulgeoleku tagamisse ligi 60 000 töötundi. Ja viimane, aga kindlasti mitte tähtsusetuim teema on ennetuspoliitika, millest on juba juttu olnud, aga siiski veel. Kõige öeldu kõrval kordan: ennetuse olulisust ei ole kunagi võimalik üle hinnata. Kord tekitatud kahju ei muutu olematuks. Saame seda alati ainult püüda heastada, aga hinnanguliselt võib iga ennetusse panustatud euro säästa kuni kümme eurot. 2011. aastal näiteks töötati Politsei- ja Piirivalveametis välja ning 2012. aasta algusest rakendatakse õigusrikkumiste analüüsimisel põhinevat patrullide väljapaneku mudelit, mis aitab planeerida patrulltoimkondade tööd. Mudeli eesmärk on prognoosida tulevikus toimuda võivate süütegude aega ja kohta, mis võimaldaks politseil ennetavalt kohal olla ja kuritegude toimepanemise ära hoida. Aga loomulikult on selge, et oma panuse turvalisuse tagamisse peavad andma kõik üksikisikud, kolmas sektor, omavalitsused ja riigiasutused. Üksnes siis saame muuta Eesti turvalisemaks. Aitäh!
Aitäh! Austatud minister, teile on küsimusi. Heimar Lenk, palun!
Aitäh! Lugupeetud ettekandja! Turvalisuse valdkonda ma lahterdaksin ka riikliku julgeoleku. Eile, nagu selgus, avalikustati Aleksei Dresseni juhtum – järjekordne kapo töötaja luuras välisriigi kasuks. Kas te saaksite meile kui rahvasaadikutele eilsele infole midagi lisada? Mul on ka konkreetne küsimus: kas see oli juhus või oli see just nii ajastatud, et pikki aastaid kestnud operatsioon viidi lõpule päev enne vabariigi aastapäeva ehk suurt pidupäeva?
Suur aitäh küsimuse eest! Ma arvan, et ei prokuratuur ega kaitsepolitsei polnud kindlasti niimoodi ajastanud, et see juhtuks enne vabariigi aastapäeva. Säärased juhtumid on väga keerulised, väga rasked. Nende eest ei ole kaitstud tegelikult ükski riik, ka maailma suurriigid mitte. Tegemist oli sellise pikaajalise operatsiooniga, millega seotud otsuseid langetavad Eesti kriminaalasutused, kelleks on prokuratuur ja kaitsepolitsei. Nemad hindavad riske, hindavad ohtusid. Usun, et otsus viia arreteerimine läbi paar päeva enne vabariigi aastapäeva oli tingitud asjaolude küpsemisest – sellest lähtuvalt otsustati see samm ära teha. Ma väga loodan, et algatatud kriminaalmenetlus – ülekuulamised juba toimuvad – jõuab lõpule võimalikult lühikese aja jooksul. Aga kõik me mäletame umbes samasugust Herman Simmi kaasust ja teame, et säärased juhtumid ei ole kaugeltki mitte kerged. Need ei ole kaugeltki mitte kerged isegi pärast avastamist, tõendite kogumist ja kohtueelset uurimist. Me peame ära ootama kohtuotsuse, siis saame edasi liikuda. Tähtis on kindlasti ka sellest õppetunnist õppida. Ma olen kindel, et prokuratuur ja kaitsepolitsei on juba nende kahe päeva jooksul nii mõndagi kõrva taha pannud ja kindlasti teevad seda ka edaspidi.
Marika Tuus-Laul, palun!
Aitäh! Meile kõigile valmistab kindlasti palju muret liiklusõnnetustes hukkunute arv ja tõsiasi, et see on eelmine aasta hästi palju kasvanud. Samal ajal me nägime, et aastatel 2007 ja 2008 oli väga-väga suur langus. Ma mäletan, et Jüri Pihl oli siis minister. Ta oli seda tüüpi inimene, kes suhteliselt vähe rääkis, aga tegi palju ära. Mis te arvate, mis oli see tema võti, et ta suutis seda liiki õnnetuste arvu niimoodi vähendada? Võib-olla võiks mingeid tema meetodeid üle võtta?
Tänan väga küsimuse eest! Mul on väga keeruline ette kujutada siseministrit otse tänaval sauaga liiklust reguleerimas. Et ennetus- ja ka mõjutuspoliitika oleks liikluses tulemusrikas, on väga oluline strateegiline visioon, mis saab alguse ministeeriumist. Nagu me oleme siin arupärimistele vastates juba rääkinud, on liiklusega seotud mõned nüansid. Esiteks, liiklusohutus tervikuna sõltub väga erinevatest teguritest. Liiklusjärelevalvest, mis on otseselt politsei ülesanne, sõltub ekspertide hinnangul 10–25% liikluses toimuvast. Ma arvan, et kõige olulisem liiklussurmade vähendamisel on olnud ennetuspoliitika. Inimeste teadlikkus on tõusnud. Kolm-neli aastat tagasi hakati faktidele ja argumentidele tuginedes märkimisväärselt rohkem tähelepanu pöörama turvavöö ja üldse turvavarustuse kasutamisele. Viis või kuus aastat tagasi ei peetud Eestis turvavarustuse kasutamist nii oluliseks, nii otseselt seotuks liiklussurmadega. Kui aga faktid tõestasid, et enamik inimesi, kes liikluses hukkus, turvavarustust ei kasutanud, siis muutus suhtumine ka liiklusjärelevalves. Turvavarustust hakati nõudma märksa rangemalt, sanktsioonid muutusid karmimaks. Aga sanktsioonide kõrval on minu arvates väga tähtis olnud ennetustöö, mida juhib teatavasti Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium Maanteeameti kaudu. See puudutab helkurite ja turvavööde kasutamist jms. Kindlasti on oluline olnud ka joobes juhtimise vastane töö. Seda me peame igal juhul jätkama. Nagu te slaidide pealt nägite, on see trend hakanud kenasti allapoole liikuma. Aga tuleb ette jõnkse – kõik aastad ei ole ühesugused, ei ole vennad või õed. Ma arvan, et meie head Skandinaavia riikidest eeskujud, kes on jõudnud tõesti silmapaistvate tulemusteni, ei ole seda kindlasti suutnud viie aasta jooksul. Pigem on selleks kulunud paar põlvkonda. Rootsi on riik, kus liiklussurmade suhtarv on maailma väikseim, ometigi kasvas seal see näitaja 2011. aastal peaaegu viiendiku võrra. Mille pärast ma olen teile rääkinud kolme aasta keskmistest võrdlusandmetest? Selle pärast, et eksperdid üldiselt peavad õigemaks võrrelda omavahel kolme aasta keskmisi näitajaid. Üksikud aastad ei ole omavahel kaugeltki mitte võrreldavad ja nii on olulisem vaadata üldist suundumust, üldist trendi ning loomulikult sealt välja joonistuvat eri sihtgruppide ja ka eri liiklusrikkumiste omavahelist suhet.
Tõnis Kõiv, palun!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud minister! Oma ettekandes te puudutasite muu hulgas elamislubade teemat. Tahan öelda, et vaatamata tollele mullu lahvatanud skandaalile ei ole elamisload äriühingu juhtimiseks või juhtorgani liikme töö tegemiseks oma olemuselt ju halvad – midagi sellist, millest peaks hoiduma või mida üldse välja anda ei tohiks. Ka meedias on räägitud ohust, et elamislubade väljaandmisel keeratakse nüüd kruvid kinni ehk teisiti öeldes rakendatakse väga tihedat ja bürokraatlikku eelkontrolli, mis võib nende väljaandmist ning kokkuvõttes ka majanduse edendamist takistada. Sellele oleks selge alternatiiv kasutada eelkontrolli asemel hoopis tõhusat järelkontrolli, st mitte takistada majanduse arendamist, kuid siiski sõeluda välja võimalikud kuritarvitajad. Kumba varianti te eelistate?
Tänan küsimuse eest! Need variandid ei ole üldse mitte alternatiivid, rakendada tuleb nii tõhusat eelkontrolli kui ka tõhusat järelkontrolli. Nagu te teate, on praeguse seaduse nõuete vähesuse tõttu väärkasutused 2011. aastal juhtorgani liikmena töötamiseks elamisloa andmisel olnud märkimisväärsed. Minu hinnangul tuleb nõudeid karmistada. Samas peame loomulikult leidma tasakaalu. Mitte keegi ei keera kraane kinni. Jutud mingitest äärmustest mulle üldse ei meeldi. Eesmärk on leida tasakaal: ühelt poolt hoida ära väärkasutused, teiselt poolt aidata edendada Eesti majandust, meelitada siia investeeringuid ja mitte seada põhjendamatuid takistusi sellele, et siia oskustööjõudu tuua. Ka teie küsimuses kõlanud töötamine juhtorgani liikmena tähendab usaldusisikute siia toomist, selleks et kaitsta investeeringut, mis kolmanda riigi isik on Eesti territooriumil teinud. Eesmärk on leida tasakaal. Aga küllap me saame väga heas õhkkonnas ja miks mitte ka tulises vaidluses välismaalaste seaduse muudatusi õige pea siin saalis arutada.
Tarmo Tamm, palun!
Aitäh, juhataja! Hea minister! 2011. aastal kasvas hüppeliselt liiklusõnnetustes hukkunute arv ja te tõite ühe peapõhjusena välja alkoholi. Ma küsin: kas on ikka õigustatud, et tänaval patrulliv politsei asendatakse kaameratega?
Politseid tänaval kaameratega ei asendata. Liikluskaamerad, millele te tõenäoliselt viitate, paigaldatakse tänavu tõesti täiendavatesse paikadesse, näiteks Tallinna–Narva maanteele. Nende eesmärk on eelkõige liiklust rahustada, ennetada rikkumisi. Ma arvan, et ennetus on väga tähtis. Inimesed võtavad sõidukiirust alla, nad teavad, et Eesti põhimaanteedel ei ole võimalik piiramatult kihutada. See võib ära hoida nii mitmegi inimese surma ja tõenäoliselt on viimastel aastatel ka hoidnud – liiklussurmade arv on ju vähenenud. Mis puutub alkoholiteemasse, siis, nagu ma ka oma ettekandes mainisin, alkoholijoobe tuvastamiseks mõeldud meetmed kasvasid 2011. aastal 63%. See on minu arvates märkimisväärne panus selleks, et alkoholi tarvitamisest tulenevat kahju liikluses ja ka üldse avalikus ruumis vähendada.
Ülo Tulik, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea minister! Olen oma teadliku elu suures osas elanud Võrumaal ja nii on elu mind sageli autorooli sundinud. Olen näinud ühte ja teist, mis toimub teedel, ja minu küsimus puudutabki seda. Kunagine siseminister Robert Lepikson tõi politseinikud, kes armastasid kiirust mõõta just puude-põõsaste tagant, sealt välja. Tõepoolest oli märgata, et kiirust hakati mõõtma liiklusohtlikes kohtades, näiteks koolide ja lasteaedade lähedal. Nüüd ma väidan, et politseinikud on tagasi läinud põõsaste ja puude taha, välja arvatud üks koht Põltsamaal, kus puu, mille taha neile varjuda meeldis, maha võeti. Aga näiteks Adaveres, kus on kool üle tee, ma ei ole politseinikke näinud kordagi. Ka ei näe ma neid kiirust mõõtmas Ardus, kus on külalistemaja. Küll näen neid kohe Tallinnast välja sõites, kus on kõige paremad teeolud. Minu küsimus: kas te ei ole mõelnud, et võiks järgida endise siseministri juhiseid?
Tänan küsimuse eest! Ma siiski eeldan, et politsei üldine hoiak kiiruse mõõtmisel maanteedel on just selline, nagu te soovite, ehk siis seda tehakse avalikult. Mina isiklikult olen küll puutunud kokku avaliku liikluskiiruse mõõtmisega, olgu suuremate maanteede ääres või asulate südames. Jah, ma mäletan seda ammust debatti, mille käigus kritiseeriti tugevalt liikluspolitsei varjumist põõsaste taha, kui üritati kihutajaid tabada. Mina olen aru saanud, et üldises liikluspolitsei töökultuuris on see juba aastaid omaks võetud just nimelt sellisena, nagu teie arvates õige on. Aga need konkreetsed näited, mis te tõite, tuleb kindlasti üle kontrollida, et kindlaks teha, milline on olnud praktika nendes paikades liikluse reguleerimisel või kiiruse mõõtmisel ja kas on tegemist riskantsete kohtadega. Vahest on seal järelevalve kuidagi teistmoodi korraldatud.
Andres Anvelt, palun!
Aitäh, hea juhataja! Hea minister! Näen teie ülevaates jälle üht nukrat arvu, mis on aastaid Eestit iseloomustanud. See on narkootiliste ainete väikses koguses käitlemise faktide arv. Samas näeme narkosurmade arvu päris suurt kasvu. Nende väikeste koguste käitlemise vähene avastamine puudutab diilerlust. Sellega tegeldakse ööklubides, koolide juures, kuskil nurgatagustes, kus diilerite käest tihtipeale mingit prügi ostetakse. Kindlasti on see otseses sõltuvuses narkosurmadega. Siit küsimus: mida tähendab ligi kolme aasta jooksul ligi kolmekordne langus selles vallas? Kas see on olnud teadlik poliitika või on selle taga ressursipuudus või midagi muud kolmandat?
Tänan küsimuse eest! Minu arust oluline on siiski see, et raskete uimastikuritegude avastamise arv on suurenenud. Alates sellest hetkest, kui Eestis hakati üldse valitsuse tasemel määratlema prioriteete võitluses kuritegevuse vastu, on raske narkokuritegevus olnud üks põhilisi prioriteete. Võin kinnitada, et narkopolitsei vastutusahel ja ka tööprotsessid on võib-olla kõige paremini läbi mõeldud, et suunata tähelepanu ja ressursid tuumale ehk narkoparunitele, organiseeritud narkokuritegevuse tippudele. Loomulikult me saame aru, et on olemas ka väiksemad diilerid ja on olemas uimastite tarvitajad, aga minu hinnangul on selge prioriteet eelkõige tabada narkoparunid ja siis riburada pidi teised. Ma arvan, et selle suhtumise taga on kindlasti ka 2004. aastal Riigikogus vastu võetud otsus märksa karmistada karistusi narkokuritegude eest. Nagu te teate, on Eesti üks nendest Euroopa Liidu riikidest – kui mu mälu ei peta, siis üks kaheksast Euroopa Liidu riigist –, kus kõige raskemate narkokuritegude eest on ette nähtud eluaegne vangistus. Ma arvan, et sellel on olnud oma mõju siinsele narkokuritegevusele. Mis puutub narkosurmadesse, siis jah, see slaid, mida ma teile näitasin, tekitab ka minus muret. Eestis on olnud odava ja äärmiselt mõjusa uimasti turuletuleku laineid, mis minu hinnangul on põhjustanud neid jõnksuaastaid tolle slaidi peal, mida ma teile näitasin. Teatavasti on Eestis turule tulnud valged hiinlased, valged pärslased jms ehk siis sünteetilised narkootikumid, mille levik on Euroopas kahetsusväärselt kasvanud. Väidetavalt avastatakse Euroopas piltlikult iga päev üks uus sünteetiline narkootikum ja tegelikult ei ole Euroopa probleem võib-olla enam niivõrd ammu tuntud sissetoodavad uimastid, mis saabuvad eri paikadest – Afganistanist näiteks oopiumi derivaadid, Lõuna-Ameerikast kokaiin ja Aafrikast hašiš –, vaid sünteetilised narkootikumid. Teiste sõnadega on Euroopa kontinent tegelikult tootjaks muutunud. See on üha suurenev probleem ja Eesti ei ole sellest kaugeltki puutumata jäänud. Ka meil on sünteetilised narkootikumid kõige levinumad uimastid. Saan teile aga kinnitada, et mina pööran uimastikuritegevusele ja selle vähendamisele suurt tähelepanu ja me astume õige pea üsna konkreetseid samme, et ametkondi selles võitluses kokku liita. Ametkondi, keda see puudutab – alates sotsiaalvaldkonnast kuni haridusvaldkonnani ja teadlikkuse tõstmiseni – on väga palju.
Inara Luigas, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Lugupeetud minister! Teie tänane ettekanne kandis selliseid märksõnu nagu ühtsus, koostöövalmidus, lahenduskesksus, eesmärgipärasus. Ma eeldasin, et teil tuleb huvitav, lennukas ja lootustandev ettekanne. Aga kahjuks te piirdusite suures osas ainult statistiliste andmetega. Kui vaadata kõiki neid slaide, siis 2011 oleks nagu aasta, millal kogu meie turvalisuspoliitika lõpeb, ühtegi kindlat eesmärki pole justkui seatud. Nii ei näe me ettekandest, millised eesmärgid on Eestil aastal 2015, kuhu me tahame jõuda aastaks 2020 jne. Konkreetselt aga küsin minagi narkoteema kohta. Te kinnitasite, et see on teie prioriteet ja te hakkate sellega konkreetselt tegelema. Eelmisele vastajale vastates te ütlesite, et me oleme ise uimasteid tootma hakanud. Kas te konkretiseeriksite, mida praegu tehakse? Kellega tehakse koostööd ja millised on meetmed, millega püütakse probleeme lahendada?
Kui te võtate lahti trükise "Turvalisuspoliitika 2012", siis näete, et selles on kaks üldist osa. Esimene osa räägib turvalisuspoliitika prioriteetidest ning selles on proovitud väga täpselt lahti kirjutada seitse prioriteeti, põhisuunda, mis ei kehtinud ainult eelmisel aastal, kui mina olin juba minister, vaid need kehtivad ka tänavu ja järgmistel aastatel. Usun, et loete need selged sihid siit ka välja. Selle ettekande mõte, mis parlamendile igal aastal esitatakse, on esitada eelmise aasta eesmärkide täitmise aruanne. See puudutab turvalisuspoliitikat, mis on pikemaks ajaks kinnitatud ja mille sihid on määratlenud parlament. Mis puutub uimastikuritegudesse, siis selles vallas on minu hinnangul Eesti kriminaalasutused astunud väga konkreetseid ja ka rahaga kaetud samme päris mitu aastat. Kui tuua näiteks raske narkokuritegevus, siis kümme aastat tagasi oli karistuspoliitika märkimisväärselt teistsugune kui praegu. Vahest mäletate debatte seoses sellega, et suures koguses narkootikumide käitlemise ja vahendamise eest määrati Eesti kohtusüsteemis sanktsioone kõige rohkem nelja kuni viie aasta ulatuses, ja sedagi heal juhul. Avalikkuse täiesti põhjendatud meelepaha oli vägagi suur. Praegu me räägime raskete narkokuritegude puhul sanktsioonidest, mis ulatuvad 15 ja 20 aastani. See on väga tõsine signaal narkoärikatele, kes arvavad, et uimastimaailmas vedeleb kuskil maas märkimisväärne hulk raha, on vaja ainult kummardada ja see üles võtta, olgu siis tegu mõne väikese või ka suurema narkotehinguga. See ei ole enam Eestis nii. Karistuspoliitika on muutunud, ennetuspoliitika on muutunud. Samas on meil kindlasti tõsine mure uimastisõltlastega. Eestis on uimastisõltlasi eri andmetel ligi 1% elanikkonnast. See on umbes 15 000 inimest. See on tõsine probleem, mis ulatub aastate taha. Siin ei ole lihtsaid ja üleöö elluviidavaid lahendusi, aga kogu see töö, mis käib paljuski Sotsiaalministeeriumi eestvedamisel, olgu selleks asendusravi, olgu selleks sõltluse rehabilitatsioon, olgu selleks töö vanglates, on minu hinnangul suunatud väga erinevate meetmetena sellele, et me suudaksime vähendada uimastisurmade arvu. Aga veelgi tähtsam on, et me hoiaksime noored narkoelust, uimastisõltlusest eemal. Loomulikult on selles mõttes väga oluline hariduspoliitiline sõnum ja üldine teadlikkuse tõus ühiskonnas.
Neeme Suur, palun!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud minister! Vabatahtlikkus on väga oluline ja seda on ka seadusega tagatud keskkond, milles vabatahtlikud toimetavad. Teatavasti on meil loomisel keskkond vabatahtliku merepääste loomiseks ja tegutsemiseks. Praegune eelnõu määrab vabatahtliku merepääste tegevusvaldkonna ja -piirkonna väga täpselt samadesse piiridesse, kus tegutseb piirivalve. Kas te ei leia, et vabatahtlik merepääste saaks ehk paremini toimetada, kui tema tegevuspiirkond ei piirduks ainult piiriveekogudega, vaid ta tegutseks ka muudel avalikel veekogudel, olles tihedamalt seotud Päästeametiga? Ehk võimaldaks selline laiem käsitus vabatahtlikul merepäästel tõhusamalt tegutseda?
Tänan küsimuse eest! Ma arvan, et see on teema, mida me saame rahulikult käsitleda asjaomase eelnõu menetlemise käigus. Praegu piirdub eelnõus vabatahtlike pädevus tõesti piiriveekogudega, eelkõige lähtuvalt pädevusest, mis Politsei- ja Piirivalveametil on, aga kui on argumenteeritud põhjendusi selleks, et pädevusala laiendada, siis arutame. Ei tarvitse muretseda selle pärast, et siseveekogude puhul jääb vabatahtlikkus kuidagi rakendamata – kaugeltki mitte. Ei jää rakendamata! Loomulikult on siingi vajalik eri osapoolte koostöö ja Päästeamet ei hakka sellest koostööst kindlasti eemal olema.
Jevgeni Ossinovski, palun!
Aitäh! Hea siseminister! Teie antud turvalisuspoliitika brošüüri peal on ilus Eesti passi pilt. Ning te rõõmustasite rahvasaadikuid taas kord, andes teada, et eelmisel aastal langes Eestis kodakondsuseta inimeste arv alla 100 000. Samas jätsite mainimata muret tekitava fakti, et Venemaa Föderatsiooni kodanike arv Eestis on kasvanud suuremaks kui mittekodanike arv. Kui vaadata trendi, siis põhiline põhjus, miks mittekodanike arv väheneb, ei ole mitte Eesti kodakondsusesse astumine, nagu selle pildi põhjal võiks järeldada, vaid pigem just Venemaa Föderatsiooni kodanikuks astumine. Nende faktide valguses: kuidas te hindate Eesti naturalisatsioonipoliitika efektiivsust viimastel aastatel?
Tänan küsimuse eest! Usun, et Eesti kodakondsuspoliitika on olnud järjepidev ja väga kindlatel alustel. Ma arvan, et need alused on põhjendatud. Aga teie väide ei ole selles mõttes päris õige, et kodakondsuseta isikute arvu kõige suurem kahandaja on vikatimees. Jah, surm. Eesti kodakondsuse võtmine ja Vene kodakondsuse võtmine on üsna proportsioonis. Mina arvan, et Eesti kodakondsuspoliitika on läbi mõeldud ja ennast igati tõestanud. Inimesel on vaba valik, mis kodakondsuse ta võtab. Loomulikult saame riigina anda omapoolse signaali ja kindlust inimestele, et mõistlik on langetada otsus Eesti kodakondsuse kasuks. Aga kindlasti on oma roll muudelgi mõjuritel, eelkõige nende inimeste puhul, kes viibivad märkimisväärselt enam Venemaa Föderatsiooni mõjuväljas. Mõtlen eelkõige inforuumi, seda informatsiooni, mida idanaaber vägagi ulatuslikult ja ma ütleksin ka agressiivselt edastab. Selles inforuumis viibivatel inimestel on tõenäoliselt kiusatus võtta meie idanaabri kodakondsus ja see on ka selgelt põhjendatud. Seda näitab loomulikult ka statistika. Ma arvan, et põhieesmärk on vähendada kodakondsuseta isikute arvu, ja selles osas ongi suundumus vähenemisele. Mina usun sellesse kodakondsuspoliitikasse, mis meil kodakondsuse seaduses kirjas on. Ning valitsuskoalitsioon leppis ka oma 2011. aasta leppes kokku, et me kodakondsuspoliitika põhimõtteid ei muuda.
Palun, kolleeg Rein Aidma!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Hea siseminister! Minu mureküsimus on nendesamade hõredalt asustatud piirkondades olevate päästekomandode kohta. On küll tehtud eelnevad uuringud, mille järgi ümberkaudu olevate professionaalsete päästekomandode võimekus peaks suutma need alad katta, aga ajaliselt ei ole see siiski võimalik. Mure on selles, et vabatahtlik komando kahjuks ei kasva küllalt kiiresti sellises kohas asemele. Nüüd püütakse tagantjärele lahendusi leida, aga teatud ebakõla siin valitseb. Ajaliselt ja ruumiliselt need kaks ehk siis professionaalne ja vabatahtlik komando sujuvalt ei vahetu. See on mure, mida oleks tulnud päästekomandode sulgemisel arvestada. Kas sa kommenteeriksid seda mõne lausega?
Vabatahtlik pääste, nagu ma sellel nädalal siinsamas kõnepuldis juba ütlesin, ei teki Päästeameti kogemuste põhjal kuigi kergesti paikadesse, kus on olemas justkui elukutseline poolvõimetu päästekomando. Inimesed arvavad ekslikult, puht emotsioonidele tuginedes, et sellisel juhul nad ehk kiirendavad elukutselise päästekomando likvideerimist kohapeal. Aga me saame ju aru, et poolvõimetu päästekomando olemasolu tähendab vaid näilist turvalisust. Tulekustutusvõimekus, mida on võimeline pakkuma hea vabatahtlik päästekomando, on aga päris korralik. Seda näitavad ka Lääne-Euroopa eeskujud. Kindlasti on vabatahtlike päästekomandode roll ka ennetustegevuses väga suur. Kogu see protsess, mis praegu päästekomandode ümberkorraldamisel käib, on toimunud tegelikult võrdlemisi pika aja jooksul. Me oleme püüdnud kõike inimestele selgitada ja anda aega selleks, et kohapeal tekiks vabatahtlikkuse algatus inimesi selleks innustada. Loomulikult oleks otseselt vabatahtlikkusele suunatud jõupingutused võinud eelnenud aastatel veelgi suuremad olla. Selle kõigega saab olla nõus. Samas kinnitan, et praegu tehtud otsused, mis puudutavad ühelt poolt vabatahtlikkusel põhineva päästeala väga selget ja ma ütleksin ka jõulist arendamist, ja teiselt poolt elukutselise pääste korrastamist, käivad paralleelselt. Minu hinnangul on see Päästeametis hästi läbi mõeldud ja kõik peaks toimuma nii, et 2012. aasta lõpuks on meil 72 täisteenust pakkuvat elujõulist elukutselist päästekomandot üle Eesti ja praegusest märkimisväärselt enam vabatahtlikke komandosid, kes on suutelised iseseisvaks kustutus- ja päästetööks. See oleks väga suur panus ka nendes kogukondades, kus praegu ümberkorraldused käivad. Meil on mitmel pool kas juba olemas või saavad olema inimesed kohapeal, kes aitavad kaasa vabatahtlikkuse kiirele tekkele ka juhul, kui inimestel on siiani olnud teatud tõrksus selle vastu, et vabatahtlikuna rivvi astuda.
Palun, kolleeg Urve Tiidus!
Lugupeetud minister! Ennetustöö on tõesti turvalisuse suurendamisel ülitähtis, see on õige. Aga mind huvitab elanikkonna see grupp, kelle puhul ennetus- ja kasvatustöö mõjub kõige efektiivsemalt – need on alaealised ja muud noored. 2011. aasta kohta on teil palju häid näiteid sellistest tegevustest, mis puudutasid ennetustööd. Aga palun hinnake, lugupeetud minister, kui palju on kasutamata potentsiaali noortele suunatud ennetustöös, et nad ei satuks purjuspäi liiklusõnnetustesse, ei libiseks narkodiilerite kätte, ei kakleks avalikus kohas ja üldse ei harrastaks riskikäitumist sellisel kujul, nagu nad praegu harrastavad?
Ma arvan, et tööd, mis puudutab alaealisi, ei ole kunagi liiga palju. Näiteks Päästeamet alustas mullu tänavugi jätkuvaid programme kooliõpilaste harimiseks, nende teadlikkuse tõstmiseks. Selliste programmide rahastamine on pidevalt suurenenud. Politsei läbiviidud ennetustöö koolides, seda ka rahvusvaheliste programmide raames, on pidevalt kasvanud. Lisame juurde Maanteeameti pingutused alaealiste seas ennetustöö tegemiseks. Samas võib öelda, et noortega tehtav töö ei ole mitte ainult noortele suunatud, see peaks mõjuma ka täiskasvanutele. Hea näide on 2011. aastal läbi viidud suitsuandurikampaania. Päästeamet lähenes teemale just nimelt laste ja perede muude nooremate liikmete kaudu, et nad suunaksid – ja nad ongi seda üsna edukalt teinud – ka vanemate inimeste tähelepanu sellele, et suitsuandur võib päästa inimeste elusid. Tagasiside sellest 2011. aasta kampaaniast on vägagi positiivne. Oleme suitsuanduri kasutamises tõesti jõudnud muljet avaldava näitajani: 94%-ni eluruumidest. Siin on tõesti areng drastiline olnud ja ma arvan, seda ka tänu noorte mõjule. Pean siia üldise kommentaarina lisama, et ennetuspoliitika süsteemne arendamine ja üha rohkem juurtele suunamine ei ole olnud iseloomulik kogu Eesti vabanemise järgsele ajale, pigem 21. sajandile. Just viimase kümne aasta jooksul on hakatud ennetust üha rohkem hindama. Ma mäletan, kuidas ma justiitsministrina siin parlamendi ees kaitsesin 2004. aastal naabrivalve tugevdamise plaani ja muid ennetusprogramme, mis toona Justiitsministeeriumi valdkonda kuulusid. Mis puutub hoiakusse, et meil on võimalik noorte seas läbiviidava ennetustöö abil kõige enam mõjutada õnnetussurmade tõttu hukkunute arvu, siis selle arusaama juurdumine on aastaid võtnud. Võin kinnitada, et alaealistele suunatud tegevus toimub üha laialdasemalt, aga seda ei ole mitte kunagi nii palju, et ma saaksin teie küsimustele vastates öelda, et näete, sellel aastal tegime väga palju ja nüüd lubame endale väikese pausi. Ei, mitte mingil juhul!
Palun, kolleeg Kalle Laanet!
Aitäh, austatud juhataja! Hea minister! Kõigepealt suur tänu ettekande eest! Viimaste päevade ja eilse päeva sündmused räägivad sellest, et Eestimaal on ikka veel inimesi, kes erinevatel motiividel müüvad meie idanaabrile tükikese Eestit. On see peenraha eest või suurema raha eest, seda me praegu ei tea. Olen üsna veendunud, et need inimesed ei ole ainukesed, kes seda on teinud, küllap tuleb üllatusi veel. Aga minu küsimus on järgmine. Sa rääkisid väga põhjalikult ennetustööst riigi tasandil. Kuidas sa oled mõelnud teha ennetustööd siseturvalisuse valdkonnas selles mõttes, et need inimesed, kes seal töötavad, tunneksid ennast eelkõige ise turvaliselt, et neil oleks piisav sissetulek ja nad oleks motiveeritud tões ja vaimus Eesti riiki teenima? Eelkõige puudutab see kõige suuremat asutust, Politsei- ja Piirivalveametit.
Tänan väga selle küsimuse eest! Ma teadsin, et sa esitad selle küsimuse veebruaris 2012, sellepärast hakkasin vastamiseks valmistuma juba mais 2011, kui olin ametisse asunud. Ma võin teile rõõmuga öelda, et 2012. aastal on sisejulgeoleku valdkonda tervikuna suunatud 10 miljonit eurot rohkem kui 2011. aastal. Märkimisväärne osa sellest on suunatud motivatsiooni tõstmisse – selleks et ka meie suurima asutuse Politsei- ja Piirivalveameti inimesed, eelkõige kriminaalpolitsei töötajad, tunneksid ennast kindlamalt ja nende tulemuslik töö oleks rohkem hinnatud. See puudutab ka kaitsepolitseid, mis samuti sai tänavu märkimisväärse rahasüsti. Ning peab ütlema sedagi, et viimaste aastate majanduskriisi arvestades on suur edasiminek seegi, et Päästeametile suunati 1,4 miljonit eurot elupäästevõimekuse tugevdamiseks. Ma kindlasti kavatsen sisejulgeoleku valdkonna eest samamoodi seista ka tänavu, vaadates järgmisesse ning samuti 2014. ja 2015. aastasse. Mis puutub eilsesse sündmusesse, siis saab ainult tõdeda, et sisejulgeolekusse panustatud raha ja tähelepanu ei ole kunagi liiga palju. Ma olen sinuga nõus, et mitte keegi ei ole selliste juhtumite eest kaitstud. Kui te küsite, kuidas oleks võimalik selliseid asju ära hoida, siis vastan, et loomulikult jällegi tõhusama eelkontrolliga. Aga ka väga tõhus, ma arvan, isegi mitte maailma parim eelkontroll ei ole ka maailma tugevaimates eriteenistustes suutnud säärast õõnestustegevust päris ära hoida. Kindlasti ei ole Eesti siin mingi erand. Usun, et geopoliitilise asukoha tõttu kujutab Eesti endast atraktiivset paika ida ja lääne vahel, mis ei ole mitte ainult meie idanaabri eriteenistuste erilise tähelepanu all, vaid tõenäoliselt veel ka kolmandate riikide eriteenistuste fookuses.
Palun, kolleeg Aadu Must!
Aitäh, hea juhataja! Lugupeetud minister! Väga huvitav ja tähtis on analüüsida Eesti turvalisuspoliitikat ja selle rakendamise praktikat võrdluses teiste Euroopa riikide asjaomaste andmete või spetsialistide väljatöötatud indikaatoritega. Näiteks olen mina pidanud ennast väga halvasti tundma, kui arhiivindusspetsialistid arvutasid mitmesuguste dokumentide salastatuse tähtaegade järgi riikide demokraatlikkuse astmeid ja paigutasid Eesti demokraatia just sellesama õnnetu näitaja tõttu üsna totalitaarsete riikide lähedale. Küllap mäletate, kuidas meil on üritatud 75 aastaks salastada dokumente, mida mujal rohkem kui viieks aastaks ei salastataks. Kuna küsimuse aeg on piiratud ja ma ei saa mitut asja küsida, keskenduksin sellisele detailile nagu fishing exception Eesti juurdluspraktikas, mida juristid peavad vihjeks poliitilistele mõjuritele. Mäletate, lehed kirjutasid, et mõne poliitiku kõnesid tuli kuussada päeva pealt kuulata, et ehk leiab midagi. Kuidas te suhtute kalastamismeetodisse Eesti turvalisuspoliitikas?
Kuidas ma ikka suhtun? Ma eeldan, et ma sain teie küsimusest õigesti aru, härra Must. Aga ma suhtun selliselt, et minu arvates on igasugune teistes riikides edukalt toimiva praktika Eestis rakendamine meie väikese riigi ressursside vähesust ja kindlasti ka suutlikkuse väiksemat mahtu arvestades kindlasti positiivne. Kui miski on teistes riikides toiminud, siis ma ei näe põhjust, miks me ei tohiks Eestis proovida sedasama teha, sedasama rakendada.
Palun, kolleeg Viktor Vassiljev!
Aitäh, proua juhataja! Hea minister! Minu küsimus, vabandust, lähtub minu professioonist, erialast. Nimelt, sisuliselt esimene slaid teie ettekandes kannab nimetust "Ebaloomulikud surmad". Ülikooli patoloogiakursuses on selline osa nagu tanatoloogia ehk õpetus surmast, selle põhjustest ja dünaamikast. Selle järgi jagunevad surmad loomulikeks ja ebaloomulikeks. Loomulik on surm üldise vananemise tõttu, mida esineb väga harva. Ebaloomulike hulka kuuluvad surmad haiguste tagajärjel – äkksurm ja pikaldane surm kestva agoonia järel –, samuti välistest teguritest tingitud ehk vägivaldsed surmad: õnnetusjuhtumid, tapmised, suitsiidid. Ma eeldan, et te mõtlesite ebaloomuliku all vägivaldset surma. Aga küsimus on: kui turvalisuspoliitika aruandes on selline terminoloogiline viga, ehk on seal ka teisi terminoloogilisi vigu, mis võivad tekitada sisulisi arusaamatusi?
Tänan küsimuse eest! Selle aruande leheküljel 37 on täpselt välja toodud, mida mõeldakse turvalisuspoliitika mõistes ebaloomulike surmade all. Nende hulka on arvestatud enesetapud, mõrvad ja muud tapmised, uppumised, surmad liiklusõnnetuse, tulekahju või tööõnnetuse tagajärjel. Ja tõesti, loomulikke surmasid, mis inimesi tabavad vananemise tõttu, siin arvestatud ei ole. Too definitsioon on minu hinnangul vägagi täpselt kirjas, et te turvalisuspoliitika aruannet lugedes saaksite aru, mis on fookuses ja milliseid statistilisi näitajaid see ebaloomulike surmade arv endas sisaldab.
Palun, kolleeg Peeter Võsa!
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Härra minister! Räägime veel natuke ennetustööst. Vägivalla- ja liiklussurmade suurusjärk on sama. Kas teile selle valguses ei tundu, et politsei pöörab liikluspropagandale ebaproportsionaalselt palju tähelepanu, samuti tuleohutuspropagandale ning uppumissurmadega seonduvale? Aga milliseid meetmeid on kasutatud ja millist ennetustööd tehtud, et vägivallasurmade arvu vähendada?
Tänan küsimuse eest! Nagu ma oma aruandes mainisin, oli vägivallasurmade seas 2011. aastal märkimisväärne osakaal traagilistel juhtumitel, mis said alguse olmetülist. Nendes olmetülides on mänginud suurt rolli alkohol, samuti teatud määral asotsiaalsus, vähene suutlikkus hinnata riske ja ohte, mis võivad ühe tavalise olmetüli muuta tapmiseks. Sellest lähtuvalt on teie küsimus kindlasti väga õigustatud. Kuidas me annaksime ühiskonnaga üha enam edasi sõnumit, et vägivald ei ole kunagi lahendus, et rahumeelsus, koostoimimine ning sõnadega, mitte käte või mingite ründeriistadega asjade klaarimine on ainukene võimalus ja et iga inimese põhiõigusi ja vabadust on vaja kaitsta? Kuidas seda ennetustööd tehes kõige paremini edasi anda? See on kindlasti oluline. Ma arvan, et eelkõige on vaja alaealistele suunatud programme, teavituskampaaniaid, teadlikkuse tõusu. Aga mis puutub konkreetselt vägivaldsetesse surmadesse Eestis, siis nagu ma eelmisel või üle-eelmisel nädalal arupärimisele vastates ütlesin, minu hinnangul saaks politsei töö siin olla märkimisväärselt parem. Aga ka sotsiaalpartnerite ehk sotsiaaltöötajate, kohaliku omavalitsuse panus sellesse tegevusse võiks olla märksa suurem. Politsei üksi ei suuda hoida ära intsidente sotsiaalselt probleemsetes perekondades, kelle probleemid on väga paljudel juhtudel teada. Nagu ma juba ütlesin, pooltel rasketel juhtudel on olnud tegu ka varasemate pisemate rikkumistega, väiksemal põhjusel väljakutsetega. Ühel hetkel aga on tüli arenenud sinnamaale, et asi lõpeb raske kehavigastuse või surmaga. Siin ei piisa sellest, et ainult politsei teeb kõik endast oleneva, et sääraseid juhtumeid ära hoida. Niisuguse perekonnaga või leibkonnaga peab pingsalt tegelema ka psühholoogilisel tasandil, sotsiaalsel tasandil, kusjuures kindlasti tuleb silmas pidada ka inimeste materiaalset toimetulekut.
Palun, kolleeg Mati Raidma!
Suur tänu! Austatud minister! Ikka need päästekomandod. Ma ei hakka arutama ja küsima ettevõetu õigsuse teemal – tegu on tehtud ja koos sellega kindlasti ka vastutus võetud. Tahan küsida konkreetselt, mitte vabatahtlikkuse üldfilosoofia teemal: milline on hetkeseis selles üheksas piirkonnas, kus komandod likvideerimisele lähevad? Kas see seeme, mille te sinna külvasite, on hakanud idanema või mädanema? Milline on teie konkreetne info selles üheksas piirkonnas vabatahtliku töö arengu kohta ja kas Siseministeerium hoiab selles vallas kätt pulsil või on kõik delegeeritud Päästeametile nagu ka sulgemisotsus?
Tänan küsimuse eest! Loomulikult toimub idanemine ja Päästeameti koordinaatorid ühes keskse koordinaatoriga tegutsevad selle nimel, et nendes paikades tekiksid vabatahtlikud päästekomandod. 16. mai on see päev, kui ümberkorraldamine saab toimuma. Nagu ma ütlesin, mitmes kohas on juba praegu vabatahtlik alge olemas. Näiteks Sakus on kümneid inimesi, kes on valmis vabatahtliku päästekomando ridadesse asuma. Konkreetseid jutte on olnud ka mitmes teises paigas juba jaanuarikuus, kui Päästeameti esindajad said kohalike elanikega kokku ja räägiti praktilisel, mitte enam filosoofilisel tasandil sellest, mis on vabatahtlik töö. Räägiti sellest, milliseid tehnilisi vahendeid on võimalik üle anda, mis saab kinnistust, päästekomando hoonest, millised koolitused, milline väljaõpe vabatahtlikele päästjatele korraldatakse. Minu arvates iga kuu liigutakse aina enam selles suunas, et vabatahtlikud päästekomandod tekiksid sellised, kellega Päästeamet saab lepingud sõlmida. Loomulikult kannab selle tegevuse eest hoolt Päästeamet. Siseministeerium annab omapoolseid sisendeid nagu näiteks eelmise aasta sügise sisend, mis seisnes konkreetselt vabatahtlike koordinaatorite kohtade loomises nii politseis kui Päästeametis. See oli ühise arutelu tulemus. Me peame väga tähtsaks, et me üha enam panustame taktikalisel ja operatiivsel tasandil sellesse, et tegeleme iga päev inimeste innustamisega ja nende kaasamisega vabatahtlikusse töösse. Nagu te teate, see ei käi ju lihtsalt käsu korras, nagu paljud muud asjad võivad käia. Selle taga saab olema kümneid tunde inimeste veenmise tööd, sest ainult siis, kui inimesed on nõus oma vaba aega selleks ohverdama, on võimalik seda ressurssi suurendada, mida päästevõimekus tervikuna Eesti riigis endast kujutab.
Palun, kolleeg Valeri Korb!
Aitäh, proua juhataja! Lugupeetud härra minister! Möödunud nädalal ilmus Ida-Virumaa ajalehes Põhjarannik Justiitsministeeriumi ja Siseministeeriumi ametnike päris lai ülevaade kriminogeensusest Ida-Virumaal. Lugesin selle artikli läbi ja tekkis tõesti pilt, et Ida-Virumaa on kõige koledam koht meie riigis. Aga, härra minister, statistikanumbrid räägivad, et Ida-Viru maakond ei ole mitte esimeses reas selles, ütleme siis, võistluses. Sellega seoses tahan küsida teilt, härra minister, teie arvamust. Te olete ju meie valitsuse liige. Mis on see põhjus, mille pärast Ida-Virumaa kuritegevus on nii suur?
Aitäh küsimuse eest! Ida-Virumaal on kriminogeenne olukord tõesti tähelepanuväärne. Mina arvan, et Eesti riik on astunud päris märkimisväärseid samme, et seda kriminogeensust vähendada. Põhjusi on kriminogeensusel ja kuritegevusel kindlasti mitu. Vähetähtis ei ole asjaolu, et Ida-Virumaal on tegelikult aastaid olnud probleeme õiguskaitseorganite ametikohtade täitmisega, järelevalvesüsteemi tõhususega. Ent 2007. aasta suvel me tegime valitsuses otsuse anda kaitsepolitseile ülesanne uurida korruptsiooni Eesti kuues suuremas linnas, kaasa arvatud mitmes Ida-Virumaa omavalitsuses, ja see on toonud kaasa tähelepanuväärse muutuse inimeste hoiakutes. Enam ei ole päris mitmes Ida-Virumaa paigas sellist puutumatuse tunnet, mis seal seni oli. Samuti on kaitsepolitseis toimunud muudatused motivatsiooni vallas – positiivses mõttes on suurendatud nende kaitsepolitseinike motivatsiooni, kes töötavad Ida-Virumaal. Raskete korruptsioonikuritegude avastamine Ida-Virus on minu arvates üldist hoiakut muutnud. See hoiak tõenäoliselt toob järgmistel aastatel kaasa selle, et me saame rääkida n-ö Ida-Virumaa mitme omavalitsuse puhastumisest. Oluline roll Ida-Virumaal on ennetustegevusel. Teatavasti koostati 2010. aastal Ida-Virumaa tegevuskava, mida regionaalministri juhtimisel eri eksperdid ellu viivad. Nii et kui rääkida kriminogeensuse alustest, siis kindlasti on mängus sotsiaalseid mõjureid ja ka majanduslikke mõjureid. On välja töötatud olustikulisi meetmeid ja Ida-Virumaa toomine ühtsesse Eesti inforuumi ei ole samuti mitte vähetähtis. Praegu viibib Ida-Virumaal minu arvates märkimisväärne hulk kogukonnast hoopis mingis muus inforuumis, kus valitsevad mingid teised arusaamad sellest, mis on lubatud ja mis ei ole lubatud. Ma arvan, et õigusriigi kehtimisel on ühtne arusaam sellest, mis on euroopaliku kultuuriruumi ja õigusruumi osa, väga tähtis. Kriminogeensus ei alga ju mitte tänavalt, vaid inimeste kodudest. See on paratamatu.
Palun, kolleeg Imre Sooäär!
Aitäh, hea juhataja! Hea minister! Eksisteerib selline igivana küsimus: kes kontrollib kontrollijat? Täna hommikul raadiosaateid kuulates kuulsin, et eri eksperdid kommenteerisid eilseid sündmusi. Kõlas ka arvamusi, et võib-olla meie julgeolekuasutuste struktuur ja ülesehitus on natuke liiga palju kinni 1990. aastate teise poole paradigmas, võib-olla oleks vaja paradigmat muuta. Teistes riikides on peale kaksiktornide rünnakut USA-s teatud muudatused kehtestatud, eks meil ka ilmselt, aga võib-olla oleks muudatusi veel vaja. Kui USA näite põhjal vaadata, siis seal toimib eluterve konkurents CIA ja FBI vahel. Nende vastutusalad on küll erinevad, aga teatud rivaliteet nagu on. Ma ei tea, kas Teabeameti ja kapo vahele võib samasuguse paralleeli tõmmata, aga näiteks USA-s asutati lisaks uus agentuur Homeland Security. Kas meil on kõik kivisse raiutud või oleks mingeid muutusi vaja? Julgeolekuasutuste käed, kontrollikomisjoni käed ei ole ka siin majas lõpmata pikad.
Mis puutub õiguskaitseorganitesse, siis minu arvates on meie järelevalve, üldine õigusriigi toimimine üsna hästi tasakaalus. On räägitud näiteks politseilise tegevuse eraldamisest kaitsepolitseist ja võib-olla veel mingitest muudest mõtetest. Ma arvan, et praegune süsteem toimib. Eesti ei ole selles osas erandlik, et kaitsepolitseil on kaks funktsiooni, mida ta täidab. Mis puutub näiteks ränga korruptsiooni väljajuurimisse Eesti riigis, selle tõkestamisse ja avastamisse, kriminaalmenetluste läbiviimisse, siis ta teeb seda hästi. Minu hinnangul on see tasakaal olemas. Loomulikult, alati on võimalik järelevalvet parandada, eelkõige puudutab see eraldatavate rahasummade ja tähelepanu suurendamist. Aga igasugused debatid ja muud arutelud on minu arvates ainult head.
Palun, kolleeg Helmen Kütt!
Aitäh, proua juhataja! Lugupeetud siseminister! Tänan ülevaate eest! Teie vastuses küsimusele päästevõimekuse kohta riivas minu kõrva sõna "poolvõimetu". Kindlasti teeb see haiget ka nendele inimestele, kes praegu nendes üheksas suletavas komandos töötavad. Selle pidev rõhutamine ei ole kindlasti kohane. Need mehed on inimesi ja vara päästes südamega oma tööd teinud ja andnud endast tihti rohkem, kui vahendid ja muud võimalused on eeldanud. Kui nad oleksid mõttetud mehed, vaevalt et kogukond nende kaitseks välja astunuks. Minu küsimus on aga nende 228 Eesti passist ilma jäänud inimese kohta, kellest ühe lugu käsitleti eile "Pealtnägijas". 17 aastat on mees olnud Eesti passi omanik ja on teada, et ta esitas valeandmed tahtmatult. Küsimus on selline: kas need inimesed, kellel on võimalus nüüd uuesti Eesti passi taotleda, peavad selle eest ka tasuma? Võib olla ka lühivastus.
Tänan mitme küsimuse eest! Ma ei kasutanud sõna "poolvõimetus" kindlasti mitte nende üheksa päästekomando kontekstis, vaid vastuses Rein Aidma küsimusele, mis puudutas vabatahtlikkuse teket nendes paikkondades, kus on olemas osaline päästevõimekus. Osaline päästevõimekus tähendab seda, et elupäästevõimekus ei ole igas olukorras tagatud. Ma kasutasin seda, toomaks näidet, et inimesed – seda on meie päästeeksperdid mitmel pool kogenud – on äraootaval seisukohal. Arutelu käib selle üle, kas elukutseline päästekomando ühes või teises paigas peaks alles jääma või mitte, ja niisugustes paikades ei ole vabatahtlikkuse alget nii kiiresti tekkinud, kui me eeldasime. Inimesed on äraootaval seisukohal ja ootavad konkreetse otsuse tegemist, kas elukutseline komando jääb või ei jää. See ei puuduta kaugeltki mitte ainult neid üheksat komandot, vaid ka eelmistel aastatel ümberkorraldatud komandosid. Pärast otsuse langetamist on vabatahtlikkuse alge neis paigus palju kiiremini idanema hakanud. See oli minu vastuse mõte. Minu seisukoht, mis puudutab eelkõige päästevõimekust, on, ma kordan veel üle: kõige olulisem on elupäästevõimekuse tagamine. Kõige olulisem on, et elukutselised päästekomandod jõuavad õigel ajal kohale, kui neid vaja on, ja et inimestel oleks selge turvatunne, et need mehed suudavad tagada täisteenuse. Mitte ei ole niimoodi, et päästekomando saabub kohale, inimene on vaja majast päästa, aga kahe mehega ei ole seda võimalik teha, sest seda ei luba ükski regulatsioon. Ma arvan, et me ei tohiks inimestele pakkuda näilikku turvatunnet – me peaksime inimestele pakkuma tegelikku turvatunnet. Mis puutub teie küsimuse teise osasse, siis parlamendis on algatatud eelnõu, mis käsitleb kodakondsuse kaotanud isikuid. Me oleme omalt poolt pakkunud välja ka rakendussätted, mida see parlamendis algatatud eelnõu kindlasti vajab. Ilma rakendussäteteta ei ole võimalik kodakondsuse seadust muuta. Omapoolsed arvamused, millised võiksid rakendussätted olla, oleme juba esitanud. Arvan, et põhiseaduskomisjoni menetluses me tuleme nende teemade juurde põhjalikult tagasi.
Palun, kolleeg Yana Toom!
Aitäh, proua eesistuja! Austatud minister! Pean tunnistama, et ma viimased pool tundi kuulasin seda istungit oma kabinetis raadiost ja siia saali tulin teie repliigi peale, et Ida-Virumaal inimesed viibivad justkui teises inforuumis, mis moonutab nende arusaama Eesti seadustest ja sellest, mis on siin riigis lubatud ja mis ei ole. Ma palun täpsustada, millistele uuringutele või analüüsidele te tuginete, kui selliseid asju väidate!
Käsitlusi, mis puudutavad inforuumis viibimist ja info saamist ühest või teisest allikast, on viimastel aastatel tõesti läbi viidud ja minu arvates see ei ole kellelegi mingi saladus ega ka mitte üllatus, et Eestis on kogukondi, kes saavad põhiinformatsiooni mitte Eesti teabeallikatest, vaid hoopis ühe teise riigi omadest. Ja nendes allikates domineerivad käsitlused ja arusaamad kujundavad inimestes teatud hoiakuid. Ma arvan, et sellele probleemile on tähelepanu pööranud juba eelmise valitsuse ajal Ida-Virumaa tegevusprogrammi loojad, kes nägid ette päris mitmeid meetmeid selleks, et suurendada Eesti inforuumi kandvust ja ulatuslikkust Ida-Virumaal, aga ka mitmel pool mujal Eestis. Selle tööga tuleb ainult edasi minna. Neid hoiakuid, mis puudutavad minu valdkonda, sh ka ennetuspoliitikat, on võimalik inimestele edasi anda peamiselt just inforuumi kaudu. Näiteks noortele suunatud teavituskampaaniad, olgu päästesündmuste, tule- ja uppumissurmade või liikluses toimepandavate süütegude vähendamiseks – need on kõik inforuumi viljad. Kui aga inimesed selles inforuumis ei viibi või viibivad seal õige vähe, siis peab nendele inimestele lähenema tõenäoliselt mingil teisel viisil. Ma saan siinkohal öelda, et tänavu me kavatseme eraldada eesti keelt mitte kõnelevate inimeste teavituseks märkimisväärseid lisasummasid, et ennetuspoliitika jõuaks nendeni paremini kui seni.
Palun, kolleeg Rait Maruste!
Tänan, proua juhataja! Lugupeetud minister! Meie teema on turvalisus. Turvalisuse üks osa on see, kui hästi inimesed tunnevad ennast oma õiguste ja vabaduse kaitstuse seisukohalt. Inimesed peavad olema kindlad, et neid ei jälgita, et neid ei kuulata pealt jne ilma äärmise vajaduseta. Küsimus on: kuidas teie seletate Eesti meedias ilmunud pealtkuulamisprotokollide väljatrükke ja muud säärast? Ma usun, et te teate, millest ma räägin. Kuidas seletada, et sellised asjad ilmuvad meedias?
Ma saan ainult teiega nõustuda. Loomulikult on selliste tõenäoliselt teatud määral kontekstist välja rebitud materjalide ilmumine paljude asjaosaliste arvates problemaatiline. Me oleme käsitlenud seda teemat õiguskomisjonis ning ka avalikkuse ees kuulnud prokuratuuri esindajate ja muude ekspertide selgitusi ja arvamusi, kust sellised materjalid pärit on. Ei välista, et teatud juhtudel võib see olla kaitsetaktika osa – ma mõtlen just teatud määral kontekstist välja rebitud infokildude avalikustamist ja selle kaudu ühe või teise menetluse naeruvääristamist või alavääristamist. Samas me peame arvestama seda, et materjalid, mis on kättesaadavad, kuuluvad n-ö ühtsesse inforuumi. Nende avalikustamine meie neljanda võimu poolt on loomulikult neljanda võimu enda otsus, see kuulub õigusriigi juurde – infot ei ole ju võimalik kinni hoida. Eelkõige on jutt materjalidest, mis on avalikud ja kättesaadavad. Probleemid on eelnenud aastatel tekkinud juhtudel, kus minu hinnangul on avalikustatud säärast informatsiooni, dokumente, mis on käinud jälitustoimingute juurde ega ole olnud avalikud. Need on olnud kontekstist välja rebitud ja nii on tõenäoliselt tekkinud väga tugev eraisikute privaatautonoomia riive, põhiõiguste riive, mis on tekitanud osapooltele, sh ka kolmandatele osapooltele põhjendamatuid kannatusi. Aga oleme selles vallas astunud päris mitu sammu, näiteks eelmisel aastal jõustusid kriminaalmenetluse seadustiku muudatused, et teatud regulatsioone muuta.
Rohkem küsimusi ei ole. Suur tänu, lugupeetud siseminister, ettekande eest ja küsimustele vastamise eest! Alustame läbirääkimisi. Kõigepealt palun kõnepulti kolleeg Kalle Laaneti Keskerakonna fraktsiooni esindajana!
Austatud juhataja! Hea minister! Head kolleegid! Head külalised! Ma väga loodan, et ülejäänud kolleegid on tubades telekate juures ning jälgivad sealt hoolega turvalisuspoliitika arutelu, mitte et neile ei lähe see üldse korda. Eesti Vabariigi sünnipäeva eelsel päeval on ehk kohane öelda, et riigi vabadus on võitlus, mille käigus läheb vaja igapäevaseid pisivallutusi. Ma arvan, et see tänase päeva diskussioon siin Riigikogu saalis turvalisuspoliitika üle on ka kindlasti üks pisivõit, mis hoiab Eesti demokraatiat ja vabadust ning viib meid teel inimeste parema turvalisuse poole edasi. Olen nõus, et suund, mille poole selle sajandi esimese kümnendi keskel liikuma hakati, on kindlasti õige. Ärahoidmine on igal juhul mõistlikum kui tagajärgedega tegelemine. Siseministeeriumi koostatud aruanne, nagu ütleb minister, mitte aastaraamat, räägib väga palju ärahoidmisest ehk ennetamisest. Olen nõus, et üks euro ennetusse hoiab kindlasti kokku kümme eurot. Olen nõus ka selle nn katkise akna põhimõttega, mis on väga selgelt välja toodud, aga olen siiski enam kui veendunud, et see põhimõte töötab väga paljudel puhkudel vaid sõnades. Varajane märkamine on võtmekoht, kuid ainult sellest ei piisa, keegi peab ka reageerima. Ma ei taha täna rääkida siit puldist numbritest, statistikast. Ma tahan rääkida inimestest. Inimestest selles võtmes, et eelkõige neist sõltub ju, kui turvaliselt me tunneme ennast Eestis ja kui turvaliselt me tunneme ennast Euroopa Liidus. Eilne sündmus näitab jälle seda, kui palju sõltub ühest spetsialistist, tema soovist teenida Eesti riiki, Eesti rahvast, mitte madalatest huvidest olla mingil hetkel natuke paremas situatsioonis kas sissetuleku või positsiooni mõttes. Teda on rohkem hinnatud, aga ta pole Eesti rahvast teeninud. Miks ma tahan rääkida inimestest? Ma tahan rääkida inimestest, kes töötavad turvalisuse valdkonnas. Olenemata sellest, kas nad on Politsei- ja Piirivalveametis või Päästeametis, on nad Teabeameti töötajad või kapo töötajad – kõige tähtsam on see, et need inimesed on hästi valitud, motiveeritud, töötavad heas keskkonnas ja tunnevad ennast turvaliselt. Turvalisust saavad pakkuda vaid inimesed, kes tunnevad ka ise end turvaliselt. Pean siin turvalisuse all silmas eelkõige sotsiaalset turvalisust. Sa ei saa pakkuda avatud lähenemist ja turvatunnet teisele inimesele, kui sissetulek selle töö eest ei ole piisav, kui sa enne kuu lõppu pead mõtlema, kuidas sa oma küttearved saad ära makstud või kuidas lasteaiamaks tasutud saab. Kui need organisatsiooni liikmed, kes peavad seaduse järgi vastutama Eestis turvalisuse eest, tunnevad ennast hästi, siis nad saavad laiendada seda tunnet ka nendele inimestele, nendele vabatahtlikele ühendustele, kes peavad andma oma lisapanuse turvalisuse tagamiseks. Palun kolm minutit juurde!
Kolm minutit, palun!
See on tore ja hea, et inimesed vabatahtlikult liituvad kas päästetöö või politsei tegevusega. See laiendab arusaama turvalisusest tervikuna. Samamoodi me räägime koostööst selles kontekstis, et me peaksime varakult riske tuvastama ja neid minimeerima, ning selles kõiges on suur kohalike omavalitsuste roll. Samas me teame hästi, et väga paljudes kohalikes omavalitsustes ei saada sellest üldse aru, et nad peaksid sellega tegelema. Neil puuduvad vastava väljaõppega inimesed, vastava arusaamaga inimesed. Väga paljudel puhkudel pole neil ka raha, et tegelda ulatusliku üldpreventiivse ennetustööga. Mida ma tahan öelda? Ma tahan öelda seda, et mulle teevad muret meie inimesed, see, kuidas nad hakkama saavad. Nagu me ka nendest arvudest nägime, siis kõige rohkem on sagenenud – ma ütlesin küll, et ma täna arvudest ei räägi, aga pean neile ikkagi viitama – kuriteod, mille põhjus on omavahelised suhted inimeste vahel, kes üksteist tunnevad. Inimesed, kes tunnevad üksteist, ei suuda omavahel rahulikul teel suhteid ära klaarida, vaid peavad teistele kas kehavigastusi tekitama või nende elu vaimses mõttes põrguks muutma. See on minu arvates kõige suurem probleem. See on nagu lumepall, mis veeredes kasvab. Kui üks ema elab kellegagi sellises suhtes, siis kanduvad need probleemid ka lastele üle. Lapsed kasvavad suureks ja kannavad need probleemid omakorda oma lastele üle. See on veerev lumepall. See on minu arvates üks suurimaid väljakutseid mitte ainult turvalisusvaldkonnas töötavatele inimestele, vaid kogu riigile. Aitäh! Ilusat vabariigi aastapäeva kõigile!
Suur tänu, kolleeg Kalle Laanet! Palun kõnepulti kolleeg Andres Anvelti Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni esindajana!
Proua juhataja! Head kolleegid! Esineme Kallega siin julgeolekuküsimustes alati nagu miilitsatandem. Kõigepealt tahan siitsamast puldist õnnitleda ühtesid tänase aruande päevakangelasi ehk meie riigi siseturvalisuse eest võitlevaid poegi ja tütreid ning ka inimesi, kes oma igapäevase põhitegevuse kõrvalt panustavad siseturvalisuse tagamisse ehk vabatahtlikke. Kui nüüd tulla tänase päevakorrapunkti juurde ja rääkida konkreetselt turvalisuse aruandest, siis lähen natukene kriitilisemaks. Seda tulenevalt just sellestsamast dokumendist, mis meie käes oli. Aga kõigepealt poliitikast laiemalt. Kui vaadata, kuidas teised poliitikavaldkonnad võivad mõjutada siseturvalisust, siis peab kindlasti tõdema, et aruandes on küll kirjas tuhanded ennetustöö tunnid, aga see töö ei jõua kahjuks kõikidesse elanikkonna kihtidesse. Siseturvalisuse taandareng on sotsiaalsete probleemide tagajärg ja see tekitab omakorda sotsiaalprobleeme. Sotsiaalne kihistumine, vaesusesse langenud inimeste arvu kasv on viinud selleni, et inimesed on hakanud rohkem alkoholi tarvitama, ennetustöö neile ei mõju ja lähisuhtevägivald lõpeb tihtipeale kõige hullema ehk tapmisega. Teine asi, mida õiguspoliitika peaks silmas pidama, aga mida ma kahjuks tulevikku suunatult sellest aruandest lugeda ei saanud, on prioriteetide seadmine. Arvan, et meie õigusruumis on teretulnud kriminaalmenetluse muudatused peresuhtevägivallale, lähisuhtevägivallale paremaks reageerimiseks. Kindlasti peaks sellest vaatevinklist üle vaatama karistusseadustiku ja kui laiemalt võtta, siis miks mitte ka haldusreformi. Nädalapäevad tagasi tegelesin ma ühe väikese valla inimeste probleemidega. Seal on üks isand, kes peksab oma peret ja vahel esineb ka natuke laiemalt küla vahel. Politsei on temaga kõikvõimalikke asju teinud, kohalik omavalitsus aga laiutab käsi, kuna puudub ressurss, puudub spetsialiteet selleks, et tegelda selliste inimestega. Kui minna tagasi selle konkreetse aruande juurde, siis siin on palju juttu päästevaldkonnast. Ütlen ausalt: ükskõik millist graafikut mulle ka ei näidata, minu jaoks jääb ikkagi arusaamatuks, kuidas saab olla nii, et kui me paneme kuskil komandod kinni ja sinna asemele ei ole kohe vabatahtlikku teenust pakkuda, siis turvalisus suureneb. Jah, kuskil seal, kus suurendatakse päästekomando liikmete arvu, turvalisus suureneb, aga seal, kust ära võetakse, see ei suurene. Seal kasvab reaalne oht elule. Minister viitas kodakondsusprobleemide üle peetud diskussioonis Jevgeni Ossinovskiga vikatimehele ja paistab, et ka selles valdkonnas kehtib sama reegel, et paljud probleemid lahendab vikatimees. Ma loodan, et teda ei ole veel abipolitseinikuks vormistatud. Turvalisuse suurendamine vabatahtlike abil on muidugi väga tore idee, aga ma ei ole näinud meie seadusandlike algatuste hulgas ettepanekuid selle panuse korvamise kohta. Sellessamaski aruandes pole näiteid meie lähiriikidest, kuidas nendele inimestele kompenseeritakse kas riiklikest või kohaliku omavalitsuse vahenditest need töötunnid, kus nad ei saa oma põhitööd teha. Näiteks Soomes on see väga selgelt reguleeritud ja inimene teab, et ta ei pea vabatahtlikuna tegutsedes kartma töökohast ilma jäämist. Me ei saa õnnetusi planeerida. Jah, pronkssõduri teisaldamise oleks ju võinud planeerida nädalavahetuseks, siis oleks abipolitseinike peale läinud kulud väiksemad olnud, aga tulekahjusid me niimoodi planeerida kahjuks ei saa. Palun kolm minutit lisaks!
Palun, kolm minutit!
Samuti paneb imestama, et aruandes ei olnud ühtegi sõna sellest, mis põhjustel tekkis selline olukord, et maksumaksjate kalli raha eest ostetud päästekopterid olid suurema osa ajast remondis. Ei ole sõnakestki üle-eelmise aasta lõpus vallandunud Padaoru sündmustest, kuigi me peame juhtunut pidama vähemalt eelmise aasta analüüsimaterjaliks. Me räägime rutiinidest, aga me ei räägi erakorralistest juhtumitest, mis tegelikult on päästevaldkonnas kõige suuremaks väljakutseks. Konservatiivne immigratsioonipoliitika – samuti peatükk. Oli üllatav, et elamisloa skandaalist rääkisime kergelt üle minnes ja kohe läks jutt selle peale, et tuleks välismaalaste seadust muuta. Kindlasti seadust peab parandama, aga ma julgen väita, et ka praegune seadus ei keela ametkondades tehtavat järelkontrolli. Küsimus on selles, kas meil on selleks poliitiline tahe, kas meil on selleks ressursse, et seda kontrolli teha. Täpselt samuti üllatas kodakondsuspoliitika teema. Alla 100 000 on see arv tõesti langenud, aga on see langenud tänu Eesti riigi tegevusele või pigem tänu Eesti riigi tegevusetusele? Palju on juttu isekustuvatest sigarettidest. Aga ma julgen väita, et see kontingent, kes kujutab endast kõige suuremat riskirühma, ei tea isekustuvatest sigarettidest mitte midagi. Nad tõmbavad salasigarette. Ida-Virumaal moodustavad 2/3 sigarettide müügist salasigaretid, mis tähendab seda, et see ennetav meede nende inimesteni ei jõua. Jah, me võime öelda, et see salakaubaveo ja finantspoliitika küsimus on Maksu- ja Tolliameti probleem, kuid arvestades selle ulatust Eestis – nii salaalkoholi kui ka -tubaka käive on mustal turul vanas rahas umbes miljard krooni –, arvan ma, et sellel äril on olemas kõik organiseeritud kuritegevuse tundemärgid ja ka Siseministeerium võiks sellega palju sisulisemalt tegelda. Kindlasti on seal varjul üüratult palju kriminaalset tulu, mille võiks riigikassasse kasseerida. Samuti ei meeldinud mulle jutt narkoturust ja sellest, et me tegeleme ainult raskete narkokuritegudega. Ma rõhutan veel kord: kõik uuringud näitavad, et noorte hulgas ei ole uimastite kättesaamine probleem. See tähendab seda, et tänavadiilerlus õitseb. Seda näitab ka seesama fakt, et nende avastamiste arv on kolme aasta jooksul sisuliselt kolm korda kukkunud. Küsimuse all on tegelikult ressursi suunamine. See ei ole kriminaalpolitsei töö, see on pigem korrakaitsepolitsei töö. Üldse, mis puutub sellessesamasse narkotöösse, mis puutub liikluskuritegude arvu kasvu – ei ole mõtet endale tuhka pähe raputada, kõik see on seotud sellega, et ressurss on meil natukene kaootiliselt liikunud põllu pealt ära. Pidevalt tegeldakse millegi tsentraliseerimise, ümberkorraldamise, tihtipeale ka juhtimise ümbertegemisega, aga siiamaani on lahendamata probleem, mille eest vastutavad siseminister ja Siseministeerium konkreetselt, mille eest ametid. Aga ma saan aru, et nende uuringute valguses sellega hakatakse tegelema. Lõpetuseks tahan öelda seda, et kirjutagem ikka aruandeid tulenevalt olevikust. Vastasel juhul tuletab aruanne rohkem meelde EKP Keskkomitee poliitbüroo pleenumi materjali, kus üha süveneva stagnatsiooni tingimustes ikkagi kirjutati viisaastakuplaanide ületamisest. Kuidas see kõik lõppes, seda saab kindlasti teada vanematelt koalitsiooniliikmetelt, kes selle kõik läbi elasid. Aitäh!
Aitäh, kolleeg Andres Anvelt! Palun kõnepulti kolleeg Mati Raidma Reformierakonna fraktsiooni esindajana!
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid! Püüan siis endistele miilitsatele vastukaalu pakkuda. Reformierakonna kindel seisukoht on, et turvalisuse tagamine on kolme komponendi – riigi poolt ellukutsutud ametkondade, meie kõigi kui kodanike ning osasid meist ühendavate kodanikuühenduste ühine töö. Kui suur on iga komponendi osa ja kust jookseb vastutusjoon, sõltub suurel määral arusaamadest ja vahel ka ideoloogiast. Riik peab suutma tagada parimal moel inimeste turvatunde, et see annaks igaühele kindluse ennast arendades, lapsi kasvatades ja majanduslikku edu taotledes. Just niisuguse eesmärgi ongi praegune koalitsioon Vabariigi Valitsuse tegevusprogrammis peatükis "Turvaline Eesti" püstitanud. Kuidas sel teel arengud on toimunud, kuulsime täna siseministri ettekandest. Vahest kõige suurem ja positiivsem tegu sai siin saalis tehtud eelmise koosseisu ajal, kui sündis otsus kuulata igal aastal suures saalis ära siseministri aruanne turvalisusest riigis. See on kogu protsessile päris palju juurde andnud. Naastes tänase ettekande juurde, sooviksin kõigepealt tänada koalitsioonipartnerit tehtud töö eest ja nii mitmeski sisejulgeolekusektoris edu saavutamise eest. Pean oluliseks märgiks, et käibekeelde on jõudnud sõnad "ohutuskultuur" ja "turvalisuskultuur". See loob aluse kogu ühiskonna osalemisele, mis turvalise elukeskkonna loomiseks on hädavajalik. Nüüd aga ministri positiivse ettekande kõrvale ka mõned tasakaalustavad tähelepanekud. Mis ikkagi on hinnangu andmise alused, kui me räägime turvalisuspoliitika edukusest? Ettekandes kõlas palju statistikat. Kindlasti mängib statistika tänuväärset illustreerivat rolli. Ainuke soovitus on see, et täna kasutatud absoluutarvude keel ehk siis "kui mitu ja mis aastal" võiks olla tugevalt täiendatud või osaliselt asendatud suhtarvude keelega. Kõiki näitajaid tuleb tegelikult vaadata ka taustsüsteemis. Näiteks võib tuua tõsiasja, et elanikkonna statistika muutumisega muutuvad tegelikult ka õnnetusstatistika näitajad, selle taga ei ole sugugi mitte edukas töö. Teiseks tahan rääkida mõistest "tunne". See on ilmselt kõige olulisem, kuid samas on see ka kõige keerulisemalt kaardistatav. Turvatunne versus hirmutunne on aga iga inimese jaoks elukeskkonna hindamisel üks põhikomponente. Ning lisaksin siia veel ühe ametkondade kätes oleva tunde kujundamise kohustuse: see on, kuidas ohjeldada karistamatuse tunnet, ja seda nii ühiskonnas kui ka ametnike eneste ridades. Kolmandaks, mõiste "usaldus". Sisejulgeoleku ametkondade usaldamise kõrge protsent eri küsitlustes annab alust hinnata nende töö heaks. Ma soovin ka lisaaega!
Palun, kolm minutit!
Ma loodan, et tugev usaldus ei tekita ametkondades mugavustunnet või veelgi hullem, liigset enesekindlust, nii et hakatakse tegema asju, mis sellesse usaldusse mõrasid võivad lüüa. Protsess, kuidas praegu vaadatakse üle päästekomandode paiknemist, on ilmselt selle iseloomulikem näide. Mitte ainult ametkonna ja elanikkonna, vaid ka kutseliste ja vabatahtlike päästjate vaheline usaldus on vähemalt üheksas Eesti piirkonnas mõranenud. "Rohkem läbimõtlemist!" oleks siin hilinenud nõuanne. Teen ka ettepaneku päris tõsiselt mõelda, kas hiljaaegu käibesse võetud mõiste "elupäästevõimekus" sobib meie keeleruumi – juba sadu vabatahtlikke on selle kaudu sildistatud kui elupäästevõimetuid. Ja ka seesama kummaline fakt, et eile andis siseminister elupäästevõimetutele inimestele üle elupäästemedaleid. Võib-olla võtaks aja maha ja mõtleks, kas see mõiste sobib meie keeleruumi. Me ei tohiks "elu päästmist" nõndaviisi ekspluateerida. Mõned üksiktähelepanekud veel, mis iseloomustavad sisejulgeoleku eri harude koostöö arenguruumi. Hädaabinumber 112. Hiljaaegu aga hakkas vaatamata sellele, et me suundume otsustavalt ühise hädaabinumbri 112 kehtestamise poole, üks ametkond ikkagi tegema kampaaniat ja suunama raha sellele, et reklaamida ja ka oma alarmsõidukitele peale värvima oma hädaabinumbrit 110. Mõistlik? Küsitav! Ennetuspoliitikast niipalju, et selle täna mitu korda toonitatud olulisus on mõistetav. Samas loeme Riigikokku jõudnud politsei ja piirivalve seaduse eelnõust vabatahtliku merepääste regulatsiooni kehtestamisest, aga neile Siseministeerium küll mingit ennetustöö funktsiooni ette ei näe. Mõistlik? Küsitav! Lõpetuseks soovin toonitada, et väljendi "vaba inimene vabal maal" juurde kuulub lahutamatult ka mõiste "turvatunne" koos teadmisega, et sellesse panustamine on iga vaba inimese kohus. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Mati Raidma! Palun kõnepulti kolleeg Marko Pomerantsi Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni esindajana!
Lugupeetud eesistuja! Lugupeetud Riigikogu liikmed! Mul ei ole ilusat voolavat kõnet, aga ma olen tähele pannud, et lõpuks tuleb stenogrammikirjutajatel täitsa loogiline jutt alati kokku. Tahan alustada võimekusest ja võimetusest. Eesti riigis on olemas ka 100% töövõimetud inimesed, kes on võimelised täiega tööd tegema. Nii et selle taha ei maksa võib-olla iga kord takerduda. Mis puutub sellesse aruandesse, siis eks iga aruanne ole natukene selle ministri nägu, kes parasjagu ametis on. Tänane on veidi Ken-Marti Vaheri nägu. Kui Andres Anvelt oleks minister, siis saaks minu arvates narkopeatükk võib-olla vähe kopsakam. Siseminister raputab pead. Me ei tea seda, on ju? Aga ma arvan, et see on täiesti loomulik. Mis puutub Padaoru sündmustesse, siis, hea kolleeg Anvelt, loe eelmise aasta aruannet ja raamatut, seal sai see kõik läbi võetud. Ma ei tea, kui palju sinna midagi veel lisada oleks. Aga nüüd natuke ka statistikale ja eri märksõnadele toetudes. Liiklussurmad. Ma autoraadiost kuulasin seda debatti, kui liiklusseadust muudeti ja helkur kui selline oli plaanis muuta kohustuslikuks pimeda ajal, sõltumata sellest, kas asula märgist ollakse juba mööda mindud ja asulasse sisse jõutud. Kuulsin ka arvamusi, et küll on rumal see Riigikogu – kes siis selliseid tobedaid seadusi vastu võtab?! Kes siis linnas helkuriga peaks käima?! Aga vaatame statistikat, ja tuju läheb halvaks. 2011. aastal hukkus jalakäijatest 26 ja vigastada sai 396 inimest 404 liiklusõnnetuses ja nendest 65%-l oli puudulik turvavarustus. Ei räägi me turvavööst, ei kiivrist, ei millestki imetabasest, räägime ühest lihtsast väikesest helkurist. Me saaksime statistikasse märksa paremaid numbreid võluda tühipaljalt inimese enda käitumise muutumisega. Pole vaja politseile palka juurde maksta ega midagi, saaksime hea tulemuse väga odava raha eest – saaksime inimelusid säästa. Nüüd üldse meie ootustest, et statistika paraneb. Minu meelest on siin selline lugu nagu eestlaste keskmise eluea pikenemisega. Iga aasta ikka uut eluaastat juurde ei too. Peame leppima sellega, et meil tekib mingi uus, ma ei tea, kultuuri- või käitumistase nelja, viie või kuue aasta järel. Nüüd on küsimus, et kui me oleme seal juba suutnud olla mõned aastad, mis on siis need järgmised nipid, millega saaksime edasi minna. Kui kahte aastat omavahel võrrelda, siis võib-olla väga palju targemaks ei pruugi saada, sest me oleme ikka selsamal tasemel. Vabatahtlikkusest on väga palju räägitud. Kui me vaatame vabatahtlikkuse teemat kogu Euroopa Liidus, siis näeme, et vabatahtlike kaasatus on ühe arenenud riigi tunnus. Ma arvan, et hästi loogiline on meilgi liikuda selles suunas. Mis ei tähenda aga seda, et riiklikud institutsioonid oma tegevuse lõpetaksid. Nüüd elupäästevõimekusest. Ma olen Mati Raidmaga ühte meelt, et seda ei maksa üle tähtsustada. Tõepoolest, veerand tunni pärast ei pruugi olla vaja selle konkreetse ülesande täitmisega enam tegelda, aga lihtsustatult on asi selles, kas sul autost on välja hüppamas üks tugevate kätega mees või on neid kolm või neli. Tõepoolest, päästja ei saa olla poolvõimetu, aga komando tegevusvõimalused sõltuvad sellest, kui palju mehi on. Palun ka kolm minutit juurde!
Palun, kolm minutit juurde!
Loomulikult on nagu elus ikka ka sellel elupäästevõimekuse suurendamise teemal mitu tahku. Värske Dresseni juhtumi puhul on väga nõme, et selline riigireetur Eesti riigis olemas on, ent väga tore, et see riigireetur veedab järgmised eluaastad ilmselt mõnes kinnipidamisasutuses. Tõepoolest, ühelt poolt on olemas hulk inimesi, kelle turvatunne ümberkorralduste tõttu väheneb, teisalt pole tulekahju puhkemine kunagi seotud komando olemasoluga. Komando saab tagajärgi leevendada, see on õige, aga maja läheb põlema olenemata komando olemasolust. Natuke ka teisest tänasest teemast: me hakkame otsustama, kuidas kaasa aidata Kreeka riigi arengule. Frontexi kontekstis tuleb öelda, et täiesti omaette teema ongi, kuidas see riik suudab oma turvalisust tagada. See võib mõjuda kogu Euroopa Liidule või Schengeni viisaruumile. Me ju näeme, et ka Eesti piirivalvurid siinsamas Euroopa Liidu põhjaosas on olnud sunnitud kaasa aitama sellele, et olukord oleks seal vähegi kontrolli all. Lõpetuseks vabatahtlikust merepäästest. Eelnõu on meil Riigikogus menetluses, muudatusettepanekute tähtajaks on muudatusettepanekud saabunud ja me saame nendega edasi minna. Järgmisel aastal on uus ettekanne – ilmselt natuke teist nägu. Ja seda mitte sellepärast, et minister peaks olema selleks ajaks vahetunud. Lihtsalt elu on dünaamiline ja peab mõtlema, millele uues aruandes rõhku panna. Jõudu kõigile, kes turvalisust tagavad! See soov on mõeldud meile kõigile, igale kodanikule, sh loomulikult nendele, kellel on seljas mingisugune munder või ametivorm, kes peavad vahel püüdma ennetada, vahel tagajärgedega võitlema. Aitäh! Head vabariigi aastapäeva!
Suur tänu, kolleeg Marko Pomerants! Kõik fraktsioonid on saanud võimaluse esineda. Lõpetan läbirääkimised. Meie istung on lõppenud. Kuid, head kolleegid, täna kell 4 ma ootan teid siia tagasi, et arutada väga tõsist teemat. Kui ikka Euroopa majandus läheb väga kiiresti allamäge, siis, uskuge mind, turvalisus sel juhul ei suurene. Aitäh! Istungi lõpp kell 12.12.
Tere ilusat pealelõunat, lugupeetud Riigikogu! Alustame Riigikogu III istungjärgu kuuenda töönädala esimest täiendavat istungit, mis kestab päevakorra ammendamiseni. Nüüd on aeg anda üle eelnõusid ja arupärimisi. Ma kutsun kõnepulti Vabariigi Valitsuse esindaja Heili Tõnissoni.
Austatud proua esimees! Hea Riigikogu! Vabariigi Valitsus algatab kolm seaduseelnõu. Esiteks, keskkonnatasude seaduse muutmise seaduse eelnõu. Seaduseelnõu menetlemisel Riigikogus esindab Vabariigi Valitsust keskkonnaminister Keit Pentus. Teiseks, tervishoiuteenuste korraldamise seaduse ja majandustegevuse seadustiku üldosa seaduse muutmise seaduse eelnõu. Kolmandaks, Eesti Vabariigi ja Moldova Vabariigi vahelise sotsiaalkindlustuslepingu ratifitseerimise seaduse eelnõu. Viimati nimetatud kahe eelnõu menetlemisel esindab Vabariigi Valitsust sotsiaalminister Hanno Pevkur. Aitäh!
Aitäh! Palun, kolleeg Priit Toobal!
Lugupeetud esimees! Head kolleegid! Minul ja veel 11 Keskerakonna fraktsiooni liikmel on arupärimine kultuuriminister Rein Langile. Selle teema on kultuuritöötajate väärtustamine. Kuni 2007. aastani oli kõigis koalitsioonilepingutes sõnastatud haridus- ja kultuuritöötajate palga võrdse tõusu vajadus. Viimastel aastatel on kultuuritöötajate palgad tõusu asemel langenud. Kui 2009. aastal oli kultuuritöötajate keskmine palk 11 169 krooni, siis 2010. aastal langes see 9907 kroonile. Ka 2011. aasta sügisel Kultuuriministeeriumis toimunud Teenistujate Ametiliitude Keskorganisatsiooni TALO esindajate ja valitsusdelegatsiooni kohtumisel ei olnud Vabariigi Valitsus riigiasutustes töötavate kultuuritöötajate palga tõusuga nõus. Hoolimata kultuuritöötajate madalast palgast on Eesti kõrgharidusega kultuuritöötajate suhtarvu poolest Euroopa Liidus esimesel kohal. Kõikidest kultuurivaldkonnas töötavatest inimestest on kõrgharidus tervelt 64%-l. Rahandusministeeriumi koostatud riigiasutuste koosseisu ja palgakulude dünaamika analüüsist aastate 2007–2008 kohta selgub, et Kultuuriministeeriumi valitsemisala töötajate keskmine palk oli teiste ministeeriumide valitsemisaladega võrreldes kõige madalam. Teatrites, kontserdiasutustes, muuseumides, raamatukogudes, huviharidust andvates asutustes ja mujal töötavad kvalifitseeritud ja pikaajalise töökogemusega kultuuritöötajad on olnud juba aastaid alarahastatud. Seoses sellega on meil ministrile viis küsimust. Aitäh!
Aitäh! Olen juhatuse nimel vastu võtnud kolm seaduseelnõu ja ühe arupärimise. Kui seaduseelnõud vastavad Riigikogu kodu- ja töökorra seadusele, siis otsustab juhatus nende menetlusse võtmise kolme tööpäeva jooksul. Kui arupärimine vastab sellele seadusele, siis edastan selle otsekohe adressaadile. Nüüd teated. Esiteks, Riigikogu juhatus on võtnud menetlusse põhiseaduskomisjoni s.a 22. veebruaril algatatud Euroopa Parlamendi valimise seaduse, kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seaduse, rahvahääletuse seaduse, Riigikogu valimise seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu ning on määranud selle juhtivkomisjoniks põhiseaduskomisjoni. Teiseks, Riigikogu juhatus on edastanud Vabariigi Valitsuse s.a 23. veebruaril esitatud Eesti seisukohad Euroopa Komisjoni teatise "Energia tegevuskava aastani 2050" kohta Euroopa Liidu asjade komisjonile ning on määranud Vabariigi Valitsuse seisukohtade ning teatise kohta arvamust andma majanduskomisjoni ja keskkonnakomisjoni. Arvamuse esitamise tähtaeg on s.a 8. märts kell 16. Olen edastanud Riigikogu liikmete arupärimise peaminister Andrus Ansipile. Palun, head kolleegid, teeme kohaloleku kontrolli! Kohalolijaks registreerus 90 Riigikogu liiget, puudub 11. See tähendab, et me võime istungit jätkata. Päevakorra täpsustamine: rahanduskomisjoni ettekande teeb rahanduskomisjoni liige Aivar Sõerd.
Algab Vabariigi Valitsuse s.a 22. veebruaril esitatud Riigikogu otsuse "Euroopa Komisjoni ja Kreeka Vabariigi vahel sõlmitava konkreetsete majanduspoliitiliste tingimuste vastastikuse mõistmise memorandumi kavandi heakskiitmine" eelnõu esimene lugemine. Ma palun ettekandjaks kõnepulti rahandusminister Jürgen Ligi. Palun, härra minister!
Austatud juhataja! Austatud Riigikogu liikmed! Selle eelnõu eesmärk on heaks kiita Kreeka uue majandusprogrammi peamine alusdokument, majanduspoliitiliste tingimuste memorandum aastateks 2012–2014. Programm on kavas sõlmida Kreekaga kolmeks aastaks, kavas on kirjeldatud kolme aasta tegevusi. Riigikogu heakskiit on eeldus, et Eesti saab lubada oma toetust Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi kaudu. Valitsus esitab memorandumi kavandi heakskiitmiseks kooskõlas Riigikogu 29. septembril 2011. aastal tehtud otsusega "Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi raamlepingust ja selle muudatustest tulenevate kohustuste täitmise tagamine". Kreeka laenupaketis osaleb ka Rahvusvaheline Valuutafond. Eelnõu Riigikogule esitamise eel hindas valitsus, et Kreeka seniste võlakohustuste osalise mahakandmise, uute laenude soodsate tingimuste, rangete reforminõuete ja tõhustatud kontrolli koosmõjus on võimalik Kreeka riigirahanduse põhimõtteline korrastamine ja majanduse kohandumine ilma liigse šokita. Kreeka majanduse kohandumine on vältimatu, et vältida suuremat ebastabiilsust nii Kreekas kui ka euroalal tervikuna, eriti teistes suure võlakoormusega riikides. Ebastabiilsus ei jätaks puudutamata Eestitki. Kreekat aidates toetab Eesti ühtlasi euroala ja meid ümbritseva majanduskeskkonna stabiliseerimist. Programmi memorandum on väga nõudlik kava, mille on heaks kiitnud Kreeka parlament ja mille täitmist hakkavad euroala ja IMF rangelt jälgima. Keskne eesmärk on Kreeka eelarve tasakaalustamine ja primaarülejääk 4,5% aastal 2014. Selleks vähendatakse oluliselt riigi kulutusi, sh üle 10% avaliku sektori palku ja palgakulusid, samuti kärbitakse sotsiaalkulusid ja pensione, kokku üle 3% SKT-st, ning luuakse finantsdistsipliin tervishoiusüsteemis. Kreeka reformiplaanides on palju Eesti jaoks äratuntavat. Üks olulisemaid asju on maksureform: maksusoodustuste kaotamine ja maksubaasi laiendamine, maksumäärade alandamine, samuti tugeva maksuameti ülesehitamine. Ümberkorraldused toimuvad kogu eelarvesüsteemis, sh riigikassas. Kavas on sotsiaalfondide konsolideerimine. Tsentraliseeritakse kulutuste kontroll ja riigihangete korraldus. Kreeka suurele probleemile, tulude varjamisele, pööratakse erilist tähelepanu: palgatakse audiitoreid ja kontrolle, lõpetatakse maksude kogumine sularahas, maksuhalduri õigusi laiendatakse. Majanduse konkurentsivõime parandamise ühe võtmeküsimusena on kokku lepitud reformid tööturu paindlikkuse suunas, sh lihtsustatakse kollektiivlepingute lõpetamist. Nende maksimaalseks pikkuseks lubatakse kolm aastat. Miinimumpalka vähendatakse 22%, noortel 32%. Programmi käigus taotletakse tööjõu ühikkulude vähendamist 15%, st aastate 2009–2014 kohta vähendamist juba 22%. Programm näeb ette ulatuslikku erastamiskava kokku 50 miljardi euro ulatuses, kaasamaks majandusse erakapitali ja efektiivsust. Ettevõtluskeskkond vabastatakse piirangutest, mida peetakse üheks oluliseks kasvu tõkkeks Kreekas. Stabiliseeritakse ja korrastatakse riigi finantssüsteem. Pärast Kreeka riigi ja erasektori vahelist võlavahetust, mille osalised on Kreeka pangad, toimub pankade rekapitaliseerimine ja restruktureerimine. Läbi viiakse ka avaliku halduse reform. Eesmärk on riigipalgaliste arvu vähendamine 2010.–2015. aastal kokku 150 000 inimese võrra ning iga viie lahkunud töötaja kohta lubatakse sellepärast asemele värvata vaid üks. Kui abipaketis osalevad riigid annavad programmile oma nõusoleku ja Kreeka täidab 29. veebruariks esimese osa programmis lubatust, eelkõige teeb ära seadusandlikud muudatused reformide elluviimiseks, siis otsustatakse 1. märtsil eurogrupis erasektori kaasamiseks vajaliku laenuosa väljamaksed. Selle kaasamise kohta on koostatud eraldi memorandum, mis on Riigikogule esitatud informatsiooniks. Võlavahetuse järel täpsustatakse programmi ülejäänud osa rahastamist ja hinnatakse, kas Kreeka on selleks ajaks seatud programmi tingimused täitnud. Jaatava vastuse korral sõlmitakse märtsi teises pooles, eeldatavalt 19. märtsil, Kreekaga ülejäänud laenuleping, mille põhjal hakatakse väljamakseid tegema kvartaalselt. Väljamaksetele eelneb alati programmi tingimuste täitmise hindamine. Enne laenulepingu sõlmimist kinnitatakse lõplikult ka vastastikuse mõistmise memorandum, mille kavand on täna Riigikogu ees. Niisiis sõlmitakse Kreeka majandusprogrammis toodud eeltingimuste täitmise korral konkreetsed laenulepingud Kreeka ja ametlike kreeditoride vahel. Kreeka uue laenu kogumaht on 135 miljardit eurot, millele lisandub eelmise laenuprogrammi tänavuaastane rahastamisvajadus 35 miljardit eurot. See laenusumma jaguneb euroala ja IMF-i vahel, kusjuures IMF-i osaluse lõplik suurus selgub märtsi keskpaigas. Majandusprogrammi euroalapoolne rahastamine toimub programmi esimesel aastal EFSF-i kaudu. EFSF saab raha, mida Kreekale edasi laenata, kui ta võtab liikmesriikide antud garantiisid kasutades turult laenu ja ta emiteerib võlakirju. EFSF-i kohustused kajastatakse Eurostati reeglite kohaselt riigi võlakoormuses vastavalt EFSF-i kapitalivõtmele. Eesti osalus selles garanteerimises on mäletatavasti 0,2748%. Suure tõenäosusega toimib osa Kreeka laenuprogrammist tänavu juulis käivituva Euroopa stabiilsusmehhanismi kaudu. Euroopa stabiilsusmehhanism on euroalariikide poolt Euroopa õiguse alusel loodud asutus, millel on oma põhikapital. Põhikapitali maksavad liikmesriigid senise plaani järgi sisse viies osas. Eesti osalus selles mehhanismis on 0,186% ning meie põhikapitali osa kokku on 148,8 miljonit eurot. Oma laenulepingute, tulevikus tõenäoliselt ka Kreeka programmi rahastamiseks võtab ESM samuti turult laenu ja laenab selle raha edasi. Erinevalt EFSF-ist teeb ESM seda omakapitali tagatisel ja ESM-i võetud laenud ei kajastu euroalariikide kohustusena ega võlakoormuses. Kapitali sissemakseid ESM-i käsitletakse riigi raamatupidamise mõttes finantseerimistehinguna. Kreeka majandusprogrammiga seotud laene rahastavad ühelt poolt IMF ja teiselt poolt EFSF ja/või ESM, kusjuures täpsed osakaalud selguvad eelolevatel kuudel. Eesti võlakoormuses kajastub EFSF-i kasutatud garantiiosa. Riigieelarve jooksvaid kulutusi Kreeka laenuprogramm otseselt ei mõjuta, kuna finantseerimistehinguna kajastuvad riigieelarves Eesti tulevased sissemaksed ESM-i põhikapitali. Lõpuks rõhutan, et uue majandusprogrammi raames ei kavatse keegi Kreekale raha kinkida. Euroala ja IMF-i laenud annavad riigile rahulikumat aega programmi täitmiseks ja need tuleb kindlasti tagasi maksta. Ka Eesti kavatseb olla nõudlik kreeditor. Samas panustame tehnilise abiga, et parandada Kreeka riigi administratiivset võimekust. Kutsun Riigikogu üles leidma endas vaprust, et toetada seda rasket, mitte meeldivat otsust. Aitäh!
Suur tänu, härra rahandusminister! Teile on palju küsimusi. Alustame kolleeg Kalev Kallost.
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Härra minister! Seletuskirja lõpust võime lugeda: "Kuivõrd EFSF-i kaudu Kreekale antavad abilaenud on osaliselt erinevate tingimuste ja kasutustõenäosusega [- - -], on garantiide kestus ning EFSF-i antud laenude mõju Eesti võlakoormusele erinev." Lõpuks on öeldud, et see informatsioon esitatakse valitsusele ja Riigikogule esimesel võimalusel. Kuna te täna teatavasti soovite saada Riigikogu kinnitust, siis see täpsustav informatsioon on tõenäoliselt juba olemas. Minu küsimus ongi, milline on siis see täpne mõju Eesti võlakoormusele selle täna heakskiidetava otsuse valgusel.
Aitäh! Nagu te rahanduskomisjoni istungil osalenuna teate, seda vastust ei saa praegu olla, sest otsused EFSF-i ja ESM-i kooseksisteerimise kohta on tegemata ja loomulikult on tegemata otsused ka nende omavaheliste laenuandmiste proportsioonide kohta. Nii et seda vastust puhtfüüsiliselt olla ei saa. Me saame muidugi mingeid hüpoteetilisi arvutusi teha, kuidagi kaalutud keskmisena, arvestades kahe mehhanismi osalust Kreeka programmi rahastamises, mille maht mäletatavasti on täiendava raha osas 130 miljardit eurot. Kasutades neid suhtarve võib öelda, et üks on 0,186% ja teine 0,274%. Me võime hüpoteetiliselt öelda, et Eesti maksimaalne panus võiks teoreetiliselt olla veerand või viiendik protsenti programmi mahust.
Palun, kolleeg Deniss Boroditš!
Aitäh, proua istungi juhataja! Hea minister! Kas teie arvates Kreeka teine abipakett on soovitud tulemuse saavutamiseks liigagi optimistlik või on oodata ka lisameetmeid? Soovitud tulemus on viia võlakoormus aastaks 2020 160%-lt SKT-st 120%-le. Miks ma kahtlen? Programmi edukus on rajatud kolmele põhimõttele. Esimene nendest on Kreeka eelarve viimine tasakaalu. Ma kahtlen, kas Kreeka riik on selleks suuteline. Teiseks, kui see kärpekava tõesti realiseerub, siis on kuidagi naiivne loota, et SKT juba 2013. aastal ei kahane ja 2014. aastal on kasv 2,3%. Kolmas asi, mis mind murelikuks teeb, on negatiivne võlgade restruktureerimine. See praktiliselt välistab ju tagasipöördumise finantsturgudele, mis on ka üks osa sellest suurest paketist.
Aitäh! Tark inimene kahtlebki. Teie argumendid on loomulikult kahtlemiseks sobivad. Kahtleb muidugi praegu ka mugav inimene, sest ega selle otsuse poolt hääletamine kellelegi kindlasti õnne ega avalikku armastust ei too. Meie siin ei peaks olema suured majanduse prognoosijad, poliitikud võiksid oma näppe prognoosidest võimalikult kaugemal hoida. Kui te seda teete, siis see praegu kindlasti ei mõjutaks näiteks meie eelarve koostamist ega oleks selles mõttes ebasoovitav, aga me peame uskuma parimaid eksperte, kes selle prognoosi on koostanud. Ma võin oma kõhutunde järgi öelda, et Kreeka paariprotsendiline majanduskasv, eriti kui me räägime nominaalkasvust, on täiesti saavutatav peale seda, kui Kreeka on põhjast läbi käinud. Kreekas on varjatud ressursse, mida ebastabiilsetes oludes välja tuua ei julgeta. Üldine atmosfääri stabiliseerimine, konkurentsipiirangute kaotamine, tööjõuturu paindlikumaks tegemine, maksusüsteemi efektiivistamine ja palju muud, mida Kreeka ette võtab ja mis on tavapärased, elementaarsed majanduskasvu tekitamise allikad, peaksid sellest põhjatasemest väljatuleku tagama. Mina arvan, et see on väga selgelt realiseeritav. Lisame erastamise. Kreekal on hästi ambitsioonikas erastamise kava, mis ei ole lihtsalt vara tagasimüümise ja raha saamise küsimus, vaid erastamine peaks tooma investeeringuid, erasektori know how"d, erasektori efektiivsust. Kreeka fundamentaalne probleem on erakordselt ebaefektiivne avalik sektor. Investeeringuid, kasvupiirangute kõrvaldamist ja muid selliseid asju on Kreekasse hädasti vaja ja need võiksid paariprotsendilise majanduskasvu tekitada küll, kui me seda muidugi oma jutuga liiga palju ei takistaks. Ega see ühe riigi tümitamine meedias investeeringutele ja tööhõivele hea ei ole. Oleme lootusrikkad, oleme positiivsed, pakume oma abi ja pakume eelkõige järelevalvet.
Palun, kolleeg Jevgeni Ossinovski!
Aitäh, lugupeetud rahandusminister! Ma osaliselt jätkan kolleeg Boroditši küsimust majanduskasvu kohta, mis on võlaeesmärgi saavutamiseks võib-olla isegi kärbetest olulisem. Eelnõu seletuskiri ütleb, et konkurentsivõime osas on olukord pisut paranemas, aga seda eelkõige palkade alanemise, mitte niivõrd efektiivsuse suurenemise tõttu. Kogu see osa programmist, mis puudutab kärpeid, on väga muljet avaldav. Aga millegipärast on sealt puudu sellised traditsioonilised euroopalikud meetmed nagu aktiivne tööturupoliitika, investeeringud haridusse ja töötajate ümberõppesse jne, mis võiksid lisaks palkade alandamisele ka muud moodi kaasa aidata majanduskasvu taastumisele. Kas te oskate öelda, miks neid asju selles pikas memorandumis sisuliselt ei ole?
Aitäh! Kõigepealt, traditsioonilised kasvu ergutamise meetodid kriisis kujunenud Euroopa konsensuse kohaselt on siiski tööturu paindlikkuse saavutamine, maksusüsteemi efektiivistamine, konkurentsipiirangute kaotamine. Need on seal väga jõuliselt esindatud. Küsimus on kolmeaastases programmis. Ümberõpet ja haridussüsteemi tõhusust on mainitud, kuid me ei saa siin kolme aastaga tulemusi eeldada. Siin pakutakse Kreekale abi. Kreeka koos muu Lõuna-Euroopaga on haridustabelites kindlasti üks sabassörkija. Keegi ei kahtle, et haridus on pikaajaline võti, aga Kreeka peab eelkõige kriisist välja tulema. Ma mitte kuidagi ei vastandaks selliseid asju nagu kärped ja majanduskasv. Esiteks, oludes, kus avalik sektor on väga ränk koorem just nimelt majanduskasvule, ta imeb endasse kvalifitseeritud tööjõudu, konkureerib palkade poolest erasektoriga ja on juba pikki aastaid kehtestanud arutuid piiranguid, on vaja selle koha pealt lihtsalt leevendust. Kärped on erakordselt oluline majanduskasvu allikas. Ühesõnaga, need ei ole üldse mitte need kaks paari, mida me vastandama peaksime.
Palun, kolleeg Heimar Lenk!
Aitäh! Lugupeetud esineja! Ma saan aru, et tänane samm tuleb astuda. Aga ma küsin: kuidas te kavatsete seda sisepoliitiliselt põhjendada? Homme on vabariigi aastapäev. Täna korraldas enamik Eesti raadiojaamu rahvaküsitlusi, miks on Eestis hea elada. Eesti eluolu kohta anti erakordselt palju negatiivseid hinnanguid. Ma pole varematel aastatel seda kuulnud. Ees seisab õpetajate streik. Mida te ütleksite täna siit puldist pedagoogidele, kes ootavad palgatõusu, aga meie jagame seda raha mujale?
Me ei jaga seda raha mujale. See on, ütleme, spekulandi mõtteviis, et me näeme kuskil raha ja jagame selle siis suureks rõõmuks kohe laiali. See ei ole raha, mida me kasutaksime palgatõusuks. Reservid, mida me oleme kogunud, on mõeldud ühekordsete probleemide lahendamiseks, mitte palgatõusudeks. Ma kindlasti ei nõustu sellega, et Eesti oleks nagu mingisugune hädaorg selles kontekstis, kui me arutame Kreeka probleeme. Eesti võiks olla pigem mudel, mille põhjal on näha, kuidas jõukohane kulutamine hoiab ära suuremaid probleeme. Kõige rumalam, mida saab teha, on suure vaevaga kõrvale pandud reservide kulutamine palkadeks. Mitte ükski poliitik ei jätaks kasutamata võimalust õpetajate palka tõsta. Iseasi, kuidas keegi seda võimalust hindab, kas see on jätkusuutlik võimalus või ühekordne võimalus, et saavutada valimistulemus ja pärast olla suurte probleemide ees. 2006., 2007. ja 2008. aastal tehti palkade kohta väga palju rumalaid otsuseid. See on üks põhjus, miks praegu on õpetajate palk olnud külmutatud. Mitte ainult õpetajate palk, te teate seda hästi. Buumi ajal palgapoliitikas tehtud rumalused on põhjus, miks palgad ei ole enam tõusnud.
Palun, Marika Tuus-Laul!
Aitäh! Austatud minister! Kui nüüd Eestiga võrrelda, siis ma vaatan, et aastatel 2009 ja 2010 vähenes Kreekas majanduskasv 3,3–3,5%, Eestis oli see langus ühes kvartalis, me mäletame, isegi 16%. Selles mõttes on meie seis palju hullem olnud. Aga kui me vaatame eurotsooni rahandusministritele mõeldud salajast raportit, siis seal on öeldud, et Kreeka seis on palju hullem, kui välja paistab. Raportis on säästumeetmete kohta öeldud, et nendel on tegelikult negatiivsed tagajärjed ja sellest paketist ei aita eriti kauaks. Mida teie ise arvate, kas sellest paketist Kreekale piisab, ja kas teie laenaksite näiteks inimesele või käendaksite inimest, kellel on isiklikud raskused? Miks peaks riik seda tegema?
Palun, kolleeg Jüri Ratas!
Aitäh! Tahaksin ka näha seda salajast raportit, mis rahandusministritele on esitatud ja mida teie olete näinud. Mina seda näinud ei ole. Mina ei ole näinud sellist raportit, kus selliseid asju väidetakse, kuigi minu käest on läbi käinud palju dokumente. See, kas mina laenaksin, ei ole üldse relevantne küsimus, sest avalikke asju aetakse riiklike otsustega. Mina ei annaks isiklikult riigikassale laenu, ka Eesti riigikassale mitte, see oleks lihtsalt lollus ja see oleks mõttetu. Ma ei kaalu siin üldse mingisugust paralleeli isiklikus plaanis. Eesti, nagu ma ütlesin, teeb avaliku otsuse avaliku rahaga, eesmärgiga parandada üldist majanduskeskkonda Euroopas ja aidata ka iseennast, et hoida ära suuremad kahjud kogu Euroopa majandusele. Ma loodan, et Riigikogu käsitleb seda just niimoodi. See ei ole minu isiklik raha ega minu isiklik otsus. Pole mõtet minu isikut siia külge siduda.
Aitäh, austatud Riigikogu esimees! Austatud minister! Ma natuke täpsustan Marika Tuus-Lauli küsimust. Nii rahvusvahelisest meediast kui ka Eesti meediast on käinud läbi jutt – kuidas seda nimetadagi – salaleppest, salaprotokollist, salaanalüüsist. Pole mõtet rääkida, et see on saladus. Selle sisu on umbes selline, et sellest paketist ei piisa Kreeka aitamiseks. Te ütlesite, et te ei ole seda näinud ja sellist asja ei ole olemas. Kas te olete küsinud oma ametikaaslaste käest Euroopas, kas nemad on seda näinud, sellest kuulnud, sellest lugenud või on see puhtalt väljamõeldis?
Aitäh! Ma ei ole küsinud ametikaaslastelt, kas nad on näinud Marika Tuus-Lauli käes olevat salajast raportit. Ma ei tea, millest ta räägib. Aga ma olen avalikult komisjonis ja ka pressiteates öelnud, et praegu on tegu kolmeaastase programmiga. On öeldud, et küll tuleb neljas ja viies veel. Ma küsin, et miks siis mitte ka kuues ja seitsmes. Üldine arvamus nõupidamiste laua taga on, et Kreeka majandus on võimalik panna selle kolmeaastase programmiga kasvama. Samas, Kreeka pääs turgudele kolme aasta järel ei ole realistlik. Nii et ametliku raha panustamise vajadus Kreekasse jääb, aga palju väiksemas ulatuses, kui näeb ette see programm. Räägitakse palju väiksemast ulatusest. Ma ei tahaks kommenteerida mingit lekkinud kuulujuttu ega ka seda, mida laua taga räägitakse, mis kindlasti nii avalik ei ole. Keegi ei ole pakkunud, et kolme aasta pärast on samasugune katastroofiolukord, nagu on praegu. Keegi ei kahtle, et Kreeka programmid on pikaajalised. Kreeka realistlik lootus on turgudele pääseda umbes aastal 2020. Mis toimub enne seda? Põhimõtteliselt on Kreeka suutnud ka praegu müüa lühiajalisi võlakirju. Võlgade restruktureerimisega antakse Kreekale maksepuhkust. Ta maksab küll intresse, aga ei pea maksma tagasi põhisummat. Nii et liiga palju selle programmijärgse raha pärast me ka muretsema ei pea.
Palun, kolleeg Tõnis Kõiv!
Aitäh, proua juhataja! Lugupeetud minister! Kahe eelmise küsimuse kommentaariks võib öelda, et me oleme ju ka varasematel aastatel kuulnud arvamusavaldusi, et avaliku sektori kulutusi kärpida ei saa, sest see toob kaasa sisenõudluse vähenemise ja see omakorda ei ole hea majanduskasvule. Aga lõppude lõpuks on ju selge, et ka Kreekas ei ole võimalik jäädagi kulutama rohkem, kui on sissetulekuid. Kreekas saab see laenatud heaolu ühiskond loodetavasti läbi ja sotsialism seal lõpeb. Aga kui suur on sinu arvates tõenäosus, et see memorandum, mille me siin üheskoos heaks kiidame, viib ellu need eesmärgid, mis seal kirjas on?
Aitäh! Mul on raske olla ennustaja. Ma olen pigem osaline, niipalju kui Riigikogu mul seda olla lubab. Me käime iga kuu, praegu peaaegu iga nädal koos ja saame asjadest ülevaate. Meil on Kreekas järelevalvajad. Meile on teada, et Kreekasse luuakse auditeerimis- ja muud järelevalvesüsteemid. Informatsioon mahajäämuse kohta liigub kahtlemata võrdlemisi kiiresti. Muidugi võime öelda, et ka Eesti majanduse kohta tulevad arvud tagantjärele, aga vähemalt poliitiliste otsuste koha pealt on surve väga tugev. Verstapost on loomulikult kevadised valimised. Pigem on probleem see, kui palju pingestub Kreeka sisepoliitiline olukord ja kui äärmuslikud tulevad valijate otsused. Tagajärg võib olla väga valus nii Kreeka julgeoleku kui loomulikult ka Kreeka ja tervikuna Euroopa majanduse koha pealt. Aga reageerida on ju võimalik, suured erakonnad on andnud oma allkirja, et nad jätkavad peale valimisi sama liini.
Palun, kolleeg Aadu Must!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea minister! Kui täpsed on ikkagi meile esitatud andmed Kreeka majanduse põhinäitajate kohta? 1% ühe piimapaki hinnast on tühine summa, aga 1% mis tahes riigi SKT-st on seevastu minu humanitaarimõistuse jaoks ülimalt suur summa. Seletuskirja leheküljel 2 on tabelis toodud Kreeka SKT reaalkasv 2011. aastal, mis oli –6%. Meedias räägitakse 7%-st, ka rahanduskomisjonis olevat eile räägitud 7%-st. Kas need andmed lihtsalt muutuvad nii kiiresti, on need ebatäpsed või on see siis tõesti ebaoluline vahe?
Aitäh! See on oluline vahe. Täpsemad arvud on muidugi eelarve puudujäägi kohta. Need on põhieelarve kohta ja kassapõhiselt ju täpsemalt laekunud. Teil on õige tähelepanek, et seal tabelis on 6%, ajakirjanduses räägitakse aga juba 7%-st. Aga see 7% on mitteametlik. Kreeka statistika kallal on palju võtmist olnud ja seda õigusega. Kuid ma väidan, et 2009. aastast alates on Euroopa siin jõuliselt sekkunud ja Kreeka arve saab usaldada, muidugi peale Euroopa ja IMF-i kontrolli. Statistika on seal ikkagi toimima pandud. See võib-olla ei toimi veel iseseisvalt laitmatult ja seal võib tõenäoliselt olla suuremaid kõrvalekaldeid kui mõnes teises riigis, aga üldjoontes me peaksime neid arve usaldama. Teisi arve ju ka võtta ei ole.
Palun, kolleeg Meelis Mälberg!
Aitäh, austatud juhataja! Hea minister! Vigadest õpitakse, ütleb vanarahvas. Tark õpib eelkõige teiste vigadest. Mida oleks meil õppida ja kõrva taha panna Kreekas tehtud vigadest, nendest vigadest, mis on riigi viinud kuristiku äärele ja pole jätnud selles demokraatia hällis enam palju iseotsustamisõigust?
Aitäh! Neid õppetunde loomulikult on. Me võime, ka vabariigi aastapäevaga seoses, ainult uhked olla. Seda poliitikat, mida me oleme ajanud, võib kiruda, seda võib minu poolest ka Estonia puldist kiruda, võib poliitikuid nuhelda, aga üldjoontes on see poliitika olnud õige. Üldjoontes läheneb Euroopa poliitika sellele, mida meie oleme paarkümmend aastat teinud. Me võime oma riigi üle tegelikult uhked olla. Üks asi on võlgu mitteelamine, see on elementaarselt kasulik olnud. Kreeka peab ikkagi saavutama ligi 5%-lise primaarülejäägi, et üldse saada pidur peale võlgade kasvule. See on ligi 5% SKT-st, mitte eelarvest, vaid SKT-st, see tähendab, et õige mitme suure sotsiaalvaldkonna kulutuste summa läheb ainult pankadele. See, et meie ei ela võlgu, on võit, see tähendab raha, mida me võime kasutada oma kodanike huvides. Kui vaadata reformiplaane, siis uskuge mind, me võiksime ära jätta mitu debatti siin Riigikogu saalis, sest mitmed riigid, Kreeka nende hulgas, teevad nüüd asju, mida oleme teinud meie. See puudutab maksusüsteemi, kus on terav vastandumine, käib jutt mingitest eranditest, soodustustest, mida kõik eksperdid kõigile eelarveprobleemidega riikidele soovitavad. Pigem on õige madalad määrad ja ühtlasem maksustamine. Maksustamise käigus ei tule mingeid sotsiaalseid ega poliitilisi asju ajada. Sellest tekib raha tuulde loopimine ja see toob kaasa tarbetuid väljaminekuid. See raha ei ole efektiivselt kulutatud. Võtame kas või sellise pisiasja nagu sotsiaalkassade konsolideerimine. Kui palju kurje sõnu on siin kasutatud selle vastu! See on tehtud. Eile oli meil kibe debatt kollektiivlepingu teemal. Minu jaoks on see pisiasi. On elementaarne, et üks leping ei saa vastu osapoolte tahtmist lõputult kehtida. Asi ei läinud küll liiga teravaks, aga see oli teravaks minemas, et jälle toimuks nagu mingi ahistamine. Ka sel teemal on tänaval plakateid olnud. Seda ei ole vaja. Tööturusuhted on palju võrdsemad, kui seda on poliitiliselt näidatud. Ma olen kaugel sellest arvamusest, et need pooled on võrdsed, aga ei maksa seda ebavõrdsust ka selliselt, ütleme, töövõtjaid alavääristavalt esitada, nagu vahel poliitilises retoorikas või ka demonstratsioonidel näidatakse. Võtame kas või needsamad demonstratsioonid, õiguste nõudmise. See, kas meil pannakse politseinikke põlema või ei panda, on stiiliküsimus, aga sisu on ikkagi selles, et arvatakse, et heaolu saab kehtestada punaste loosungite ja nõudmistega. No ei ole nii. Heaolu tuleb luua ja siis võib pidada poliitilisi debatte selle üle, kuidas seda jagada. See on poliitilise debati sisu, aga mitte see, et me nõuame, läheme tänavale ja see ongi õige asi.
Palun, kolleeg Ester Tuiksoo!
Täna väga, proua juhataja! Austatud minister! Seoses arutatava memorandumiga on Kreekale esitatud hulk nõudmisi. Ma ei leidnud kuskilt, kas on esitatud ka näiteks põllumajandustoetuste väljamaksmise või üldse põllumajandusteemaga seotud nõudmisi. Kas teie oskate seda öelda?
Palun, kolleeg Margus Hanson!
Aitäh! Ma vist ei saanud teist päris hästi aru. Kas jutt oli nõudmistest Kreekale, et ta maksaks vähem toetusi? Ei ole silma hakanud. Hea küsimus. Igasugustest sotsiaalkulutustest on juttu olnud, on olnud erinevaid struktuurireforme, aga põllumajanduse teemat ei ole ma märganud. Aga eks mõne koha pealt ole tehtud ka haltuurat ja diagonaalis loetud, võib-olla jäi kahe silma vahele või ununes.
Aitäh, proua eesistuja! Hea minister! Struktuurireformide kavas on toodud küllalt palju IT-ga seotud asju väga ambitsioonikate tähtaegadega, mis tegelikult on Eestis eelnevatel aastatel ära tehtud. Nimetame kas või digiretsepti või ühtse raamatupidamissüsteemi kehtestamist, aga ka näiteks e-hangete süsteemi. Millist väljavaadet näed sa meie spetsialistide, aga ka ettevõtete rakendamisel nende ambitsioonikate eesmärkide täitmisel Kreekas?
Tänan! Ma üldiselt usun, et need väljavaated on päris põnevad. Me oleme ise neid asju samas suunas kas ajanud või ajamas, aga me ei ole Kreekale tehnilise abi pakkumisel väga aktiivsed olnud. Paar maksuametnikku on seal käinud ja e-riigi teemal on eraldi projekt. Need on valdkonnad, kus Kreeka riigisektori efektiivsust saaks suurendada. Ma arvan, et kui see võimalik on, siis ega me kitsid ei oleks.
Palun, kolleeg Imre Sooäär!
Aitäh, hea juhataja! Austatud rahandusminister! USA-s on maksuamet ehk IRS üks kõige hirmutavam sõna, seda asutust kardetakse rohkem kui politseid. Kreekas puudub paraku peaaegu igasugune respekt sealse maksuameti vastu. Minu tuttavad Kreekas ütlevad, et mida tugevamaks muutub välisriikide surve, seda vähem nad lihtsalt makse maksavad, kohaliku maksuametiga saab ikka kokku leppida. Pole ju mingi saladus, et 1990. aastate alguses aitasid hollandlased meil üles ehitada väga tugeva maksusüsteemi, et maksud tõesti laekuksid. Kas Eestil ja teistel Euroopa riikidel on plaanis maksuametnikke Kreekasse saata, et aidata neil administratiivset võimekust suurendada? Sealne kohtusüsteem ei jõua lõpuks neid kõrvalehoidmise kaasusi ära menetleda. Või jääme lihtsalt passiivseks ning ootame ja loodame, et need erakondade allkirjad peavad vett?
Aitäh! Passiivseks me kindlasti ei jää ja paar ametnikku maksuametist me oleme sinna saatnud. Ma jään vastuse võlgu, kas nad ka praegu seal on. Aga Kreeka maksukogumise teema on kogu programmi üks fookusi. Seal on väga palju varjatud raha liikumist, sularahakäivet. Nagu ma vist mainisin, keelatakse sularahas maksude maksmine. Hämmastav, et seda siiani ei ole tehtud. Ma olen mingitest paberitest näinud – ma loodan, et ma ei eksi –, et seal keelatakse ära ka maksukokkulepped maksuametniku ja maksumaksja vahel. Samuti suurendatakse maksuhalduri õigusi, sellel otstarbel värvatakse spetsialiste. Nii et rahapesu, varimajandus ja maksudest kõrvalehiilimine on väga kriitilised kohad. Muidugi on see kogu maksureformi oluline osa peale baasi laiendamise ja maksusüsteemi ühtlustamise. Seal on veel üks valus teema, mille kohta väga värskeid andmeid ei ole. See on rikaste inimeste tulude või varjatud tulude maksustamine kinnisvaramaksu kaudu. Teatavasti püüti seda elektriarvete kaudu teha, aga oli palju juttu, et see ei õnnestunud. Kuid printsiibis on asi selge: varjatud raha tuleb teha avalikuks ja kas või kaudselt maksustada.
Palun, kolleeg Jaan Õunapuu!
Aitäh, hea juhataja! Lugupeetud minister! Teadaolevalt kulub laenupaketi kolmas osa Kreeka pankade turgutamiseks. Nimelt on suur osa Kreeka valitsuse võlakirjadest Kreeka pankade käes, mis vajavad lisakapitali, et saaksid rekapitaliseerituks. Esialgne skeem nägi ette kuni 23 miljardit eurot. Seletuskirjas küll öeldakse, et tegemist on ennetava turvaskeemiga, kuid seletuskiri ütleb sedagi, et Kreeka finantssüsteemi võimalikud vajadused on kavas kinnitada lõpliku programmi raames märtsi alguses. Kas te oskate meile selgitada, milline on praegu Kreeka pankade kapitaliseeritus?
Aitäh! Ma ei oska täpselt öelda. See sõltub ka varade hindamisest. Kreeka pangandus on Põhjamaadega võrreldes kindlasti suure löögi all. Ta kaotab nii laenukahjude tõttu, lihtsalt raha väljaviimise tõttu kui nüüd ka võlgade mahakirjutamise tõttu. Sellepärast on see tulemüür kogu programmi üks kriitilisemaid osi. Pankade rekapitaliseerimise kulu on 49 miljardit eurot ja võlgade mahakirjutamise summa, n-ö magustajasumma või garantii (ma ei tea, kuidas täpselt öelda, neid variante on muudetud) on ju ka veel 20 miljardit eurot. Nii et finantsstabiilsus on Kreekas erilise tähelepanu all. Kõik saavad aru, et kui süsteem hangub, siis läheb halvasti. Aga mis teha, needsamad pangad on ka Kreeka üle jõu elamist pikalt rahastanud. Kusjuures Kreeka erasektori võlakoorem ei ole suur. Pangad on pumbanud raha riigisektorisse, mis on sisuliselt lollikindel ja mugav raha teenimise viis. Võib küll öelda, et seal on võim ja finantssektor liiga seotud. Aga see ei ole muidugi süüdistus ainult Kreekale, vaid ka paljude teiste Euroopa riikide pankadele, kes on Kreeka võlakirjadega äri teinud.
Palun, kolleeg Tarmo Tamm!
Aitäh, proua juhataja! Hea minister! Nagu ma aru saan, Euroopa Liidu 27 liikmesriigist osaleb selles programmis 17 riiki, kes on eurotsooni liikmed. Mida need ülejäänud kümme teevad ja miks nemad ei ole euro suhtes solidaarsed? Karta on, et uusi riike, kes euroga liituks, lähemal ajal ei tule.
Palun, kolleeg Eldar Efendijev!
Aitäh! IMF-i liikmena on ka nemad mängus, aga see on ikkagi eelkõige eurotsooni kui ühe valuutapiirkonna ettevõtmine. See oli meile üks kergendav asjaolu kuni 2010. aastani. Hiljem oleme otse panustanud, aga ega meiegi läinud seda raha vägisi pakkuma. See on ikkagi stabiilsuse poolest rohkem seotud piirkond kui ülejäänud Euroopa. Kellelgi ei olnud keeldu seda vabatahtlikult teha. Praegu ei ole valik mitte see, kas vastu tahtmist või vabatahtlikult, vaid kas vabatahtlikult või kollektiivselt. See on kollektiivne otsus. Päästeplaan on pikalt läbi vaieldud, sinna on väga palju panustatud nii raha kui ka tarkvara. Selle koha pealt tuleks minu arvates edasi minna. Ma arvan, et ka Eesti parlament teeks õige otsuse, kui ta seda toetaks.
Aitäh, proua eesistuja! Austatud minister! Ma palun teil täpsustada seletuskirja punkti 5 "Otsusest tulenevad mõjud, kulutused ja võimalikud tulud" ning rääkida Eesti kohustustest ja nende täitmise allikatest. Kas me võtame laenu? Kas on juba läbi räägitud see, et kui me võtame laenu, siis millised pangad võiksid olla meie partnerid?
Aitäh! Meil ei ole kavas selle programmi tõttu laenu võtta. Ma olen ka enne öelnud, et need on EFSF-iga seotud garantiid. Põhimõtteliselt on kate EFSF ise. Ta ei pöördu esimese probleemi puhul mitte liikmesriikide poole, vaid EFSF ise laenab ja püüab raskustest välja tulla. Teisel puhul on tegemist põhikapitaliga, mis praegusel juhul makstakse sisse reservidest. Need ei ole enam Eesti kohustused. Vabandust, ma ütlesin, et EFSF, tegelikult on see ESM! Meil on ESM-i ees kohustus ära maksta põhikapital. Edaspidi on need väljaantud laenud juba ESM-i kohustus, samamoodi nagu ka IMF-i puhul ei ole IMF-i laenud liikmesriikide laenud. Me saame sellega rahaliselt hakkama tänu reservidele, ilma laenuta. See on lühike vastus.
Palun, kolleeg Sven Mikser!
Aitäh! Härra minister! Kuulates mõningaid teie eelnevaid vastuseid, tuli mulle meelde septembrikuu, kui me arutasime EFSF-i raamlepingut. Sotsiaaldemokraadid tulid valitsusele appi, me aitasime kõrvaldada teatud seadusloome praaki ja lõpuks ka 51 häält täis saada. Kogu selle protsessi ajal te mingil meile arusaamatul põhjusel ründasite sotsiaaldemokraate ja hiljem muidugi ei palunud vabandust ega tänanud meid. Täna olevat peaminister Andrus Ansip öelnud valitsuse pressikonverentsil, et valitsusel on olnud liiga vähe empaatiavõimet ja seda tuleks muuta. Teie ei ole seda uut doktriini ilmselt omaks võtnud. Aga nüüd minu küsimuse juurde. Ütlesite ühele eelnevale küsimusele vastates, et tuleb uskuda kõige paremaid spetsialiste ja poliitikud ei peaks ennustamisega tegelema. Oli üsna koomiline vaadata, kuidas ministrid vaidlesid tunde selle üle, kas 2020. aastaks peaks Kreeka võlakoormus jõudma 120% või 120,5%-ni SKT-st. IMF-i ja teiste organisatsioonide võimet ennustada nende meetmete mõju majanduskasvule on kritiseeritud. Kas te arvate, et IMF ja teised institutsioonid on oma varasematest möödalaskmistest meetmete mõju prognoosimisel lähtudes teinud korrektsioone, vaadates majanduskasvu?
Aitäh! Ma ei saanud enamikust teie jutust mitte midagi aru. Ma ei tea, millal ma oleksin selle teemaga seoses sotsiaaldemokraate rünnanud. Ma ei tea seda, ma ei tea ühtegi sellist juhtumit. Kui te tunnete, et Kreeka kritiseerimine on sotsiaaldemokraatide kritiseerimine, siis ma võin siit puldist öelda, et Kreeka sotsiaaldemokraatide ja Eesti sotsiaaldemokraatide vahel on erinevusi, tõesti on. Pigem võivad Eesti sotsiaaldemokraadid ennast auga seostada Eestis tehtud reformidega ja nad ei pea häbenema seda osa, millega nad seotud on olnud. Mõnel juhul võiksid nad muidugi ka häbeneda, seda siis, kui nad on reformidele vastandunud. Aga see on teie valik ja teie eelistus. Teie eelistus on see, kas te näiteks selle Kreeka programmi puhul kiidate heaks need sammud, mida ka üle Euroopa sarnastel põhjustel palju tehakse. See on teie valik. Aga ma ei ole sotsiaaldemokraate EFSF-iga seoses kordagi rünnanud. Kui te tahate teha siit mingisugust uudist selle kohta, kuidas meil sõnavahetus oli, siis see on võimalik. Te võite ka minu lipsu kohta midagi öelda, saab ka jälle mingid pealkirjad. Tühjalt kohalt, muide. See ei olnud aus esinemine. Mis teie küsimus oli? Kas keegi on korrigeerinud? Jah, on korrigeerinud. Rahandusministrid ei prognoosi. Kui teie arvates oli see koomiline, kuidas rahandusministrid vaidlesid, siis minu arvates ei olnud. Väga raske oli seal nii pikalt istuda, hommikuni välja. Mitte midagi koomilist seal ei olnud. Aga ma väidan, et teie ei näinud seda. Miks te ütlete, et seda oli koomiline vaadata?
Palun, kolleeg Rein Aidma!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Hea rahandusminister! Täna käsitletavas memorandumis on sadu meetmeid, üle 250 või 300 meetme, millel on ka kindlad tähtajad. Kas Ecofinis – või mis tahes formaadis te seda arutasite – keegi ka tundis teie Kreeka kolleegi poole pöördudes huvi, kuidas on see kõik võimalik, kas näiteks 165 selle aasta esimeses kvartalis täitmisele minevat meedet on Kreekale halduslikult jõukohane? Kas seda keegi küsis?
Vabandust, ma ei püüdnud seda võtmesõna kinni! Mille täitmine? Kas küsimuse mõte oli see, kas memorandumi täitmine on halduslikult jõukohane? Selleks, et oleks, nähakse palju vaeva. Kreeka avalik sektor, nagu ma ütlesin, ei ole väga efektiivne. Ma ei saa öelda, et inimesed on seal rumalad, aga seal on tegemata ikka hulk reforme. Tehniline abi on üks valdkond, kus liikmesriigid abi pakuvad. Väga raske on ühe teistmoodi riigi arenguid detailides kirjeldada, kuid see plaan on minu arust tehtud selgelt õiges suunas. Siin on väga palju paralleele Eesti arenguga alates 1990. aastatest ja lõpetades kriisiajaga, lõpetades tegelikult viimaste kuudega. Siin on väga palju paralleele valikutes, mida me oleme ise teinud ja mida on teinud teised Euroopa riigid. Euroopas on üsna ühesugune arusaam, mida peaks tegema selleks, et riigisektor ja regulatsioonid oleksid laiemalt kasvusõbralikud. Selle põhjal on ka see programm koostatud. Ega Kreeka sotsiaaldemokraatlik valitsus seda plaani poleks kirjutanud, nemad on harjunud hoopis teistsuguse praktikaga. Kui te tahate teada Eesti sotsiaaldemokraatide kohta, siis võin öelda, et Eesti sotsiaaldemokraadid osalesid samasugustes reformides, mida Kreeka praegu läbi viib, kindlasti 1990. aastate alguses ja ka veel hiljem teatud episoodide puhul.
Palun, kolleeg Kalev Kallo, teine küsimus!
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Härra minister! Tõenäoliselt kalduvad paljud meist täna selle toetuse poolt mitte hääletama, sest väga raske on uskuda, et seda memorandumit on võimalik täita. Minu küsimus on seletuskirja lehekülje 2 kohta. Siin toodud tabelis on kirjas näiteks miinimumpalk, mis peab käesoleval aastal olema 684 eurot, kusjuures see on isegi väiksem kui 2007. aastal, mil see oli 730 eurot. Möödunud aastal oli see 877 eurot. Kas ministritel, kui nad seda memorandumit arutasid, ei tekkinud hetkekski kahtlust, kas selline miinimumpalga langus, mis puudutab paljusid inimesi, on ühel aastal võimalik?
Kas ma sain küsijast õigesti aru, et see on suur miinimumpalga langus ja liiga valulik? Huvitav, aga ma ootasin täpselt vastupidist küsimust: kuidas on võimalik sellise miinimumpalgaga tööhõivet suurendada? See on see, mida ka mina koosolekutel olen öelnud koos teiste korras rahandusega riikide ministritega: see ei vasta Kreeka jõukuse tasemele, see ei vasta Kreeka tööturu tasemele. Peaaegu 900 eurost 22% kärpida on selgelt vähe, aga poliitiliselt on seda nähtavasti küllaltki palju. Noortele, nagu kõnes sai mainitud, on see kärbe 32%, kolmandik, aga alles jääv palk on selgelt liiga suur. Mina arvan, et see on üks programmi nõrku külgi, et sealt lõigatakse liiga vähe. Sellise tootlikkusega töökohti on Kreekas erakordselt raske luua.
Palun, kolleeg Urve Tiidus!
Lugupeetud juhataja! Lugupeetud minister! Selle rahalise abi väljamaksmine ei toimu olemasoleva info kohaselt tervikuna, vaid osade kaupa ja muidugi rangelt seoses nende majanduspoliitiliste tingimuste täitmise ajakavaga. Kas te palun seletaksite, kui kiirelt ja mis mehhanismiga mõjutab näiteks mahajäämus lubaduste täitmisest tegelikult osamaksete tegemist?
Aitäh! Kas te mõtlete Kreekale laenuandmist või mis osamaksetest te räägite, kumma poole maksetest? Mahajäämus tähendab printsiibis ikkagi seda, et osamakseid ei tule. Aga muidugi hinnatakse, millest on see mahajäämus tekkinud, kas see on tingitud majanduskeskkonnast või poliitilisest keskkonnast, s.o Kreeka enda valikutest, tegematajätmistest. Ei, ma ei prognoosi, milline see konsensus tuleb. Minul jäi viimasest pikast arutelust igatahes hulga kergem tunne just sel põhjusel, et järele ei antud. Ma väga kartsin, et lõdvema suhtumise ja soojema kliimaga Euroopa riigid võivad peale suruda mingit kompromissi, sest otsus oli vaja ära teha. Nad ei surunud seda peale. Viimastel koosolekutel domineerisid oma nõudmistega põhjamaad. Nii et praegu küll ei ole lõdvendamist näha, aga eks sa katsu nii täpselt ette vaadata. Väga kergelt on poliitikutes tekkimas tunne, et otsus on tehtud, probleemid on kadunud ja mugavam on jälle lõdvemaks lasta. See on väga kergesti tekkiv asi. Ma loodan, et rahandusministrite hulgas see suhtumine ei levi.
Palun, kolleeg Jevgeni Ossinovski, teine küsimus!
Aitäh! Lugupeetud minister! Oma vastuses minu esimesele küsimusele te püüdsite näidata, et ma vastandan kärpeid ja majanduskasvu. Kreeka puhul ma seda kindlasti ei teeks, küll aga arvan, et ehkki arutatav programm on ainult mõneaastane, siis eesmärk on seatud aastaks 2020 ning pikaajaliselt on Kreeka majanduskasvu ja konkurentsivõime seisukohast oluline parandada haridussüsteemi efektiivsust ja tööjõu kvalifikatsiooni. Sellepärast on minu meelest väga kahetsusväärne, et pikaajalised meetmed sellest programmist puudu on. Minu teine küsimus puudutab erasektori kaasamist. Selles memorandumis, mis meile välja jagati, seisis kuupäev 22. veebruar, s.o eile, kui hakati võtma vastu erasektori pakkumisi võlavahetuseks. Kas see hakkas eile toimuma või millal see hakkab toimuma? Kui suur on teie optimism, kas erasektor on nõus selle plaaniga kaasa tulema?
Aitäh! Kõigepealt eelmisest vastusest. Teie küsimuses oli väide, et pigem oleks just seda kärbete asemel vaja. Mina viitasin vastuses programmi haridusreformi puudutavale osale. See on üsna üldsõnaline, aga katsuge näiteks ka meilt Eestist saada väga pingsate läbirääkimiste hetkel ammendavat reformi kirjeldust. Seal oli umbes kuus rida. Asjaga tegeldakse, aga loomulikult seda aja jooksul täpsustatakse ja võtmesõna on haridussüsteemi efektiivsus. Nüüd erasektori võlavahetusest. Ma ei ole vist siin saalis seda maininud, aga sellel koosolekul, mis hommikuni kestis, oli kusagil seina või lae taga üks seltskond, kellega käidi vahepeal läbi rääkimas. Nemad esindasid nimelt erasektorit, lihtsustatult öeldes rahvusvahelist pangaliitu, kes andis oma nõusoleku. Me vaidlesime ikkagi kümnendikprotsentide kaupa võla mahakirjutamise suuruse üle, intresside üle. Minu arvates ei olnud see koomiline. Muide, ma arvan, et mitte kellegi arvates ei olnud see koomiline. Kui Sveni arvates oli, siis pidi ta olema selgeltnägija. See läks väga raskelt. Aga kui sellele ikkagi õlg alla pandi, siis ma pean olema optimist. Ma ei näe põhjust, miks peaks pangaliit, soliidne rahvusvaheline institutsioon, kokkulepetest taganema. Iseasi on, et osa kreeditore ei tule vabatahtlikult asjaga kaasa. Seisu kirjeldamiseks oli ka plaan, et nendele seda tagatist või magustajat ei anta. See lükati juriidilistel põhjustel kõrvale. Arusaadav ka. See on ilmselt väga vaieldav, et kui sa kokkuleppega ei nõustu, siis saad karistada. Küll aga oli kreeditoride jaoks loomulikult olemas võimalus, et kui keegi ka nõus ei ole, siis me teeme seda vägisi ikkagi kõigi jaoks. See võimalus oli kogu aeg olemas ja see oli ka ühe stsenaariumina isegi nagu mõne riigi põhiettepanek. Mulle tundub niimoodi. Aga otsiti kokkulepet ja see saavutati. Ma ei usu, et saab olla taganemist. Praegu küll mitte.
Palun, kolleeg Urve Palo!
Lugupeetud proua eesistuja! Austatud härra minister! Te kutsusite üles toetama abipaketti ja ütlesite, et eesmärk on hoida ära suuremaid kahjusid Euroopa majanduses. Miks seesama valitsus viis aastat tagasi, majanduslanguse algul, ei näinud vajadust turgutada Eesti majandust ja aidata Eesti ettevõtjaid ega võtnud kasutusele reserve, mis Saksa pankades seisid? Me teame, millega see kõik lõppes: Eestis oli kogu Euroopa suurim majanduslangus – 15%. Ka nüüd on meil 50 000 töötut, enamik neist pikaajalised. Tuhanded inimesed on Eestist lahkunud. Praegu on seesama valitsus valmis võtma neid reserve kasutusele, et olla solidaarne Kreekaga ja vajaduse korral need reservid Kreeka heaks välja maksta. Miks see nii on?
Aitäh! Küll tahaks ülejärgmise valitsuse ministrina küsida: proua Palo, miks te seda tegite? Tolle valitsuse minister, miks te ei elavdanud majandust? Ma ütlen teie kiituseks, et see on üks parimaid otsuseid, mida te elus olete teinud, et te ei läinud raha viskama kinnisvara- ja tarbimismulli. See oleks olnud täiesti mõttetu. Eesti vajas kohanemist ja Eesti tegi oma kiire kohanemise ära. Kiitus teile isiklikult, et oli võimalik need otsused langetada! 2008. aastal oli protsess loomulikult ebanormaalne, sest need ettepanekud oleksid pidanud tulema sellest majast, kus mina praegu töötan, aga tulid kuskilt krokodillide komisjonist. See on ebanormaalne. Aga 2008. aastal alustati, 2009. aastal saadi hoog sisse ja tänu sellele me olime eelmisel aastal juba väga korraliku majanduskasvuga riik. Kahjuks ei ole kõik sellega hakkama saanud. Selle tõttu on meie majanduskeskkond jahedam ja sellepärast on meie majanduse väljavaated sellel aastal kahjuks minimaalsed. Aga põhjus ei ole siin meis. Neil aastatel tehtud otsused võimaldavad meil olla palju paremas seisus kui Euroopa tervikuna, seda nii üksikisikute tasandil, kellel on väiksem laenukoormus ja suurem hoiuste maht, ettevõtete tasemel, kes on ennast kohandanud, restruktureerinud, kui ka riigirahanduse tasandil. Nii et kiitus teile!
Palun, kolleeg Eiki Nestor!
Aitäh! Alustuseks ütlen, et ei tea, kas selle eelnõu arutelu on kõige sobilikum koht selliseks poliitiliseks eneseimetluseks. Kreekast rääkides tuleb öelda, et see, kes selle küllalt julma dokumendi vastu võtab, on praegune parlamendi enamus, mille kõige suurem osapool on Kreeka sotsiaaldemokraadid. Aga ma loodan, et minister teab seda isegi. Minu küsimus on järgmiste sammude kohta. Ma möönan, niipalju kui täna sellest rääkida saab, et kõik ei ole selge ja kõige üle veel vaieldakse. Kui me tegelesime siin EFSF-i otsusega, siis oli juttu, millised hakkavad tulevikus olema stabiilsusmehhanismi ja EFSF-i vahekorrad. Tookord oli juttu, et EFSF täidab need kohustused, mis ta võtab, lõpuni ja siis võib toimuda mingi ühinemine. Milline seis praegu on?
Aitäh! Praegu seisu ei ole, on prognoos. Siiani kehtib otsus, et EFSF lõpetab 2013. aastal ja kehtib kokkulepe – ma selle vormistatuse määra suhtes natuke kõhklen, tõenäoliselt on parlamendiprotseduurid tegemata, võib-olla veel midagi –, et ESM jõustub varem. Kui nii jääb, siis eksisteerivad need kaks instrumenti paralleelselt. Minu prognoos on see, et pigem nii jääb. Kuulates ka viimase päeva uudiseid, on mulle hakanud tunduma, et suur üleskutse tulemüür järjest kõrgemale ajada saab ehk sellise vastuse, et ESM-i mahtu ei suurendata, aga EFSF-i ka enneaegu hingusele ei lasta. See on võib-olla turgudele oluline signaal, et vajaduse korral saab teha rohkem, kui praegu plaanis on.
Palun, kolleeg Kadri Simson!
Aitäh! Lugupeetud rahandusminister! Minu küsimus puudutab tänase otsuse mõju Eestile ja võimaliku riski analüüsi. Paar küsimust tagasi te vastasite, et olemasolevate Kreeka võlgade puhul te vaidlesite võla mahakirjutamise üle ja need vaidlused olid väga rasked. See tähendab, et erasektoris on praegu maksmisele tulevate võlakirjade tegelik kahjum kuni 70%. Palun kirjeldage seda protseduuri! Praegu annab Eesti laenu kohta käenduse. Kui Kreeka arvab, et nüüd võibki laenudest 70% või 53% maha kirjutada, kas see vabastab käendaja selle 53% käendamisest või kuidas see protseduur tulevaste mahakirjutuste puhul toimub?
Aitäh! Kõigepealt, vaidlused mahakirjutamismäära üle andsid 70% asemel tulemuseks 75% või 74%, ja selle mehhanism on see, et 50% asemel kirjutatakse maha 53,5%. Too arv selgus, ma usun, hommikul umbes kella kuueks. See asi käis peaaegu kümnendiku täpsusega, intressi alandatakse ja tähtaegu pikendatakse. Selle kõige koosmõjus räägitakse mahakirjutamisest suurusjärgus 74–75%. Mis mahakirjutamine see on? See on selgelt erasektori kaasamine. Võib-olla tundub see väljend siin saalis sobimatu, aga selle rahvusvaheline nimi on PSI (inglise keeles private sector involvement). Avaliku sektori kaasamist tähistatakse lühendiga OSI (inglise keeles official sector involvement, oleks võinud öelda ka public sector involvement), see tähendab avaliku sektori kaasamist ehk laenude andmist. Avalik sektor annab laene, mitte tagastamatut abi, alandab intresse, mis on varem kokku lepitud. Keskpank loobub oma kasumist, mis on Kreekas teenitud. Ühesõnaga, on poliitiline otsus, et ta ei võta seda kui raha teenimist. Avalik sektor on IMF, keskpank ja liikmesriigid. Siin ei ole mahakirjutamisest juttu. Avalikus sektoris keegi midagi maha ei kirjuta, loobutakse mõningasest tulususest, aga idee poolest ei tohi saada kahjumit. See on kokkulepe, kahjumit ei tohi saada. Ma ei näe ka võimalust, et ükski riik mingi kahjumiga tulevikus lepiks. See kahjum jääb ikkagi erasektori kanda, kes käis Kreekas raha teenimise eesmärgil. Meie avaliku sektorina sekkume ainult selleks, et olukorda päästa ja isoleerida Kreeka probleemi Euroopast ja iseendast ning niimoodi majandust stabiliseerida.
Palun, kolleeg Viktor Vassiljev!
Aitäh, proua juhataja! Hea minister! Ma esitan küsimuse, mis teile kui spetsialistile tundub kindlasti elementaarne, aga mul paluti see esitada. Ajakirjanduses on toodud mõnevõrra erinevaid andmeid, aga tahaks ikkagi kasutada täpseid, viimaseid, autentseid andmeid. Ma kirjutaksin need arvud kohe üles ja kui ma neid kasutan, siis viitan teile kui allikale. Nimelt, kui suur on praegu Kreeka riigi võlakoormus ja kui suur on erasektori võlakoormus protsentides SKT-st?
Palun, kolleeg Kajar Lember!
Aitäh! Ma erasektori võlakoormust ei oska teile praegu öelda. Ma olen neid arve näinud. See koormus ei ole oluline, see on hästi väike. Kreeka erasektor on suutnud kuidagi niimoodi elada. Küll aga on üle jõu elanud, konkureerinud ja tegelikult erasektorist ressursse välja imenud riigisektor, siin ei ole kahtlustki. Riigisektori võlakoormuse suurusjärk on 160% SKT-st. Sellest on väga palju räägitud, siin ei ole spetsialisti vaja. Ja mis spetsialist ma ikka olen? Mis jäi veel ütlemata? Vist oligi kõik.
Aitäh! Ma pean siin iseendaga tõsiseid läbirääkimisi, et uskuda selle paketi reaalsesse elluviimisesse Kreekas. Üks kolleeg EFSF-i arutelude ajal arvas ka, et Kreekasse võiks finantstoe asemel saata raamatupidajaid. Kui lugeda seda memorandumi teksti, siis tekib varsti samasugune tunne. Eesti riik on riigi finantsjuhtimise mõttes Euroopas selline hea, positiivne näide, me ka ise seda hästi palju afišeerime. Kas Kreeka on riigi tasandil sisuliselt huvi tundnud Eesti kärpekavade, meie nn krokodillide komisjoni töö vastu ja kas me oleme neile oma abi pakkunud?
Palun, kolleeg Andres Anvelt!
Aitäh! Ma olen proovinud mitte olla upsakas ja mitte poosetada. Kindlasti ei ole Eesti see, kelle peale Kreeka selles pingelises keskustelus mõtleb. Aga ma olen muidugi jahutanud neid avaldusi, et Kreeka on teinud rohkem kui keegi teine. Võib öelda, et Eesti on jätkuvalt teinud rohkem, kiiremini ja tõhusamalt ning saavutanud üsna kiiresti ka majanduskasvu. Kreeka olukord on erinev. Neil on ju majandus üles ehitatud võõrale rahale ja sellel baseeruvale sisenõudlusele. Igal juhul on nende kärbete mõju natuke teistsugune, aga aja jooksul ikka samasuunaline. Keegi ütles, see oli vist proua Tuus-Laul, et Kreeka majandus on vähem langenud. See on kindlasti terane tähelepanek. Võib karta, et see on veel liiga vähe langenud. Aga eks seda langust hoitakse siis võõra rahaga natuke üleval. Samas, kui seda võõrast raha tuleb hakata tagasi maksma, siis see pidurdab tulevast kasvu. Maitseasi, kas kiired otsused ja lühike valu või pikk piin, mis on praegu Kreekas ja mis on ühiskonnas tekitanud Eestiga võrreldes tegelikult väga suure pessimismi.
Aitäh, proua juhataja! Hea rahandusminister! Tänasel päeval, nagu ma aru saan, sõltub abipaketi käivitumine mingil määral kahe eurotsooni riigi parlamendist ehk Eesti ja Saksamaa parlamendist. Ma loodan, et ma olen õigesti aru saanud. Kuna aus demokraatia on suhteliselt ettenägematu protsess, siis on mul küsimus: kas on selgust selles, et kui üks nendest kahest riigist seda otsust näiteks ei tee, mis on siis see tagauks või milline on see stsenaarium, kuidas edasi käituda, või mis siis juhtub?
Kui mõni riik ei anna oma heakskiitu, siis seda abiprogrammi ei tule ja siis on olukord muidugi erakordselt halb. Kollektiivselt seda plaani välja töötades on ikkagi panustatud sellele, et kõik tajuvad ühist vastutust, ja isegi sellele, et kõik Kreekas tajuksid seda, hoolimata kitsastest poliitilistest huvidest. Üldiselt on ühiskonnas, kus valitseb väga suur pessimism, see olukord teine, iseenda aitaminegi tundub neile olevat raske otsus. Esimene asi on see, et Kreeka ei suuda oma järgmist laenumakset ära teenindada, ta on ametlikult ja kontrollimatult maksejõuetu, tal ei ole raha, et maksta kinni elementaarseid kulutusi, tal ei jää maksmata mitte ainult laenumaksed, vaid ta ei suuda tasuda ka elementaarsete kulutuste eest ja olukord on täiesti uus. Probleemid on palju sügavamal. Meie suurim hirm on seotud selle nakkuse levikuga. Need tulemüürid nii kõrged ei ole, et eurotsooni liikmesriigi kontrollimatu pankrot ei kahjustaks sügavalt kogu Euroopa majandust, tööhõivet ja investeeringuid.
Palun, kolleeg Tarmo Tamm, teine küsimus!
Aitäh! Härra minister! Põhiküsimus tänasel päeval on ilmselt selles, kas need garantiid ja nõuded lähevad Eesti puhul täitmisele. Lugesin eile reitinguagentuuri Fitch hinnangut sellele programmile ja julgen väita, et see läheb sajaprotsendiliselt täitmisele. Ma küsin, härra minister, mitmeprotsendiline on teie arvates tõenäosus, et Eestil tuleb see raha reaalselt välja käia.
Aitäh! Siin ei ole võimalik mingit protsenti määrata. Ma arvan, et sel rahal ei ole pääsu, see tuleb tagasi. Kui see tuleb tagasi ka 30 aasta pärast, siis see tuleb ikkagi tagasi, see tuleb intressiga tagasi ja me oleme põhilise kasu saanud Euroopa solidaarsusmehhanismis osalemise ja Euroopa majanduse stabiliseerimise kaudu. See on tegelikult egoistlik projekt. Kui me oleksime altruistid, siis me annaksime tagastamatut abi ja patsutaksime õlale, aga me oleme nõudlikud kreeditorid, kes nõuavad reforme, mida Kreeka ise iial ei teeks. Nii et siin ei ole vaba valikut, siin ei ole vahet, milline erakond on enamuses. Sõber Eiki ütles, et sotsiaaldemokraadid on praegu Kreeka valitsuses. Nendel, kes seal valitsuses on, ei ole ei sotsialistlikku, konservatiivset ega liberaalset nägu, nad on tehnilised täideviijad ja nõudmiste täitjad. Siin ei ole enam mingit parteimärki, võin teile kinnitada. Pole vahet. Võib-olla on erinev ajalooline süü, erinev ajalooline panus selles mõttes, kes kui kaua on valitsenud. Aga ei ole muud poliitilist suunda kui ratsionaalsuse kehtestamine ja kokkuhoid ning kõva dieet.
Palun, kolleeg Mailis Reps!
Aitäh, lugupeetud proua juhataja! Hea minister! Kui vaadata viimastel nädalatel, ka päevadel toimunud presidendivalimiste debatte Prantsusmaal, siis üks teema, mis on üsna tugevalt kõne all olnud, on seesama Kreeka ja abipakett. Nendes debattides on kõlama jäänud mitmeid arvamusi, et võib-olla Euroopa on juba nii tugev, et lasta Kreekal minna. Juhul kui Sarkozy-Merkeli liin mureneb ja Prantsusmaal on muutused ees (seda peetakse siiski väga tõenäoliseks), siis mida te ennustate, kuidas sellisel juhul kogu selle finantsplaani tulevik muutub?
Aitäh! Mul oleks keeruline ette näha, et praegune presidendivalimiste favoriit oleks kuidagi rohkem selle programmi vastane. Võib-olla olen midagi tähelepanuta jätnud, aga tundub, et laias laastus on sellest toetusest võimalik isegi üht-teist tagasi võtta. Prantslased on olnud palju entusiastlikumad nõustujad ja neil on pigem varu selle koha pealt Merkelini jõudmiseks või veel rohkem Schäubleni jõudmiseks. Ma ei usu, et presidendivalimised Prantsusmaal siin midagi muuta saaksid. Aga demokraatia oludes on eri riikide maksumaksjad loomulikult väga suur risk kogu Kreekale. Te ütlesite alguses õige asja. Ma võin kinnitada tunnet, et Kreeka pankroti mõjud ei ole enam nii hirmuäratavad. Kahjumid on suuresti arvesse võetud, aga need on ka edaspidi olulised ja kaaluvad üles selle ohvri, mis Kreekale raha laenamise näol on otsustatud teha.
Palun, kolleeg Deniss Boroditš, teine küsimus!
Aitäh! Hea minister! Kõik euroala ministrid on korduvalt rõhutanud, et Kreeka päästmisega tagatakse kõigepealt finantsstabiilsus ja kogu euroala usaldusväärsus. Samas, programmi edukaks elluviimiseks on väga suur roll pandud Kreekale: Kreeka eelarve tuleb viia tasakaalu ehk konkreetse memorandumi alusel tuleb teha kärpeid, viia läbi majandusreforme jne. Selle tagatis peaks olema programmi rakendamise tugev järelevalve: kui ei täida, siis raha ei saa. Samas me kõik teame, et ilma rahata läheb Kreeka euroalas – ma rõhutan, et just euroalas – pankrotti ehk järjekordselt kannatab kogu euroala stabiilsus. Siit minu küsimus: kui kaugele on nõus euroala riigid minema? Milline on plaan B? Kui Kreeka ei täida konkreetseid kohustusi, kas ta siis visatakse euroliidust välja, või jätkatakse igal juhul raha pumpamist Kreekasse, sest nakkuse kartus on liiga suur?
Aitäh! See, kui kaugele nad on nõus minema, on ju praegu kokkuleppes fikseeritud. Ma ei näe, et ükski pool oleks alt ära hüppamas. Maksumaksjate tüdimus on täiesti arusaadav. Kui lähtuda eri riikides tehtud avaliku arvamuse küsitlustest ja kui poliitikud loobuvad oma liidrirollist, siis, jah, lõpeks see abistamine, ma arvan, üsna ruttu. Aga poliitikutel ongi kohustus kanda seda vastutust vastavalt oma mandaadile ning informatsioonile ja teadmistele, mis neil olemas on. Tuleb teha ka otsuseid, mis valimistel tingimata hääli ei too. Ma ei tea, kas ma teie küsimusele vastasin, aga nii ma sellest aru sain või nii see mulle meelde jäi. Liiga palju on neid küsimusi, ei jõua sissejuhatuse ja küsimuse vahel vahet teha.
Palun, kolleeg Sven Mikser, teine küsimus!
Aitäh! Austatud minister! Ütlesite vastuses ühele varasemale küsimusele, et seda, mida Kreeka valitsus praegu teeb kärbete läbiviimisel, sotsiaaldemokraadid ei teeks, jättes mugavalt tähelepanuta, et sotsiaaldemokraadid on selle koalitsiooni kõige suurem partner. Viitasite muidugi õigesti, et praegused suuremad erakonnad, nii Papandréou sotsiaaldemokraadid kui ka Samarase paremtsentristid on andnud Euroopale lubadusi, et nendest põhimõtetest peetakse ka pärast valimisi kinni. Samal ajal on teada, et kumbki partei ei esine avaliku arvamuse küsitlustes eriti tugevalt. Te ütlesitegi, et nagu Eestis ei pälvi suurt avalikku armastust nende sammude eest, nii ka Kreekas mitte. Kas ja milliseid garantiisid ning kuidas on ette nähtud puhuks, kui valimistel peaksid olema piisavalt edukad need praegu tõusvad parteid poliitikamaastiku mõlemal serval?
Aitäh viisaka küsimuse eest! Ma mõtlesin, et me jäämegi siin vastastikku sõnu pilduma. Aga ikkagi teen korrektsiooni. Te olite ilmselt saalist ära. Ma ütlesin, et, jah, Kreeka sotsiaaldemokraadid vabatahtlikult sellist asja ei teeks, nad teevad seda surmahirmus ja neil ei ole valikut. Ütlesin ka seda, et Kreeka sotsiaaldemokraatidel ei ole enam ühtegi poliitilist eraldusmärki. Nad on päästjad, neid kannustab valikute puudus ja neid valikuid nad ise ei oleks teinud. See on päris selge. Tagajärg on ka see, mida te lisasite, et arvamusküsitlustes ei lähe neil seetõttu hästi. See risk on olemas. Mõlemad suured erakonnad, nii Néa Dimokratía kui ka Pasok, on maksnud ränka poliitilist hinda. Teiselt poolt jällegi on ka Kreeka ühiskonnas, ütleme, nähtav ellujäämise instinkt ja kaks kolmandikku inimestest toetab seda majanduspaketti. Kui küsida mitte erakondade, vaid majanduspaketi kohta, siis selgub, et kaks kolmandikku toetab seda ja veel suurem on toetus eurotsooni jäämisele. Riskid on. Riskidest räägitakse ka rahandusministrite hulgas. Ajakirjandusse on lekkinud jutt sellest – me tegelikult ei tahtnud, et avalikult arutataks –, et Kreekale on soovitatud valimised edasi lükata, et selles segaduses ei pääseks võimule äärmuslased. Ka sellest on juttu olnud. Aga on olnud ka selget soovi mitte avaldada mingit otsest survet poliitilistele otsustele, milleks ju valimiste väljakuulutamine on. Kõik teavad, et esimene riskikoht on Kreeka valimised. Seetõttu on võetud suurematelt erakondadelt allkirjad, väikestega ei olegi midagi teha. Kreeka erakondi jaotatakse nende laudade taga, kus ma nõu pidamas käin, Euroopa-meelseteks ja nendeks, kellega ei olegi võimalik kokku leppida, kes ei ole sellest huvitatud, kes vastandavad ennast Euroopale, üldse kogu kapitalismile. Niipalju nendel paaril erakonnal siiski ideoloogilist nägu on, et ühed on Euroopa-meelsed, teistele on oluline nemad ise. Aga jah, riskide maandamiseks on järelevalve. Raha kasutamiseks on loodud eriarve, st ülekannete eel tuleb teha alati põhjalik aruanne, analüüs, kas järgmine ülekanne tuleb või mitte. Kreekal ei ole võimalik Euroopas toimida, kui ta võlgadele lihtsalt vilistab. Kreeka on Euroopaga nii tugevasti seotud. Ma ei näe, et Kreekal seda valikut oleks, ütlen ausalt.
Palun, kolleeg Juku-Kalle Raid!
Aitäh! Küsimus sulle, Jürgen. Miks me peaksime kinni maksma sotsialistide lollusi? Unustame korraks ära, et sa oled minister. Palun anna hinnang, kas sinu arust on tegemist sotsialismi või kapitalismi kriisiga!
Aitäh, Juku, selle küsimuse eest! Aga ma kardan, et kui sa niimoodi küsid, siis üks saalipool heitub ja hakkab meid ühiselt süüdistama ülbuses ja tülinorimises. Mina olen küll püüdnud siin vahet teha. Kindlasti on tegemist sotsialismi kriisiga. See on üks tüüpiline näide selle kohta, kus riik on pidevalt sisendanud oma kodanikele, et ta on kõikvõimas, aga kodanik on väeti, ning riik on loonud kodanikele garantiisid, mida ta ei jõua iialgi kinni maksta, ja ta on teinud seda loomulikult võõra rahaga. Nii et tegemist on kas sotsialismi (või muu sarnase kõlaga sõna) kriisiga või, ütleme, hoolekanderiigi kriisiga. Aga sarnaseid nähte on ju Euroopas üsna palju. Mul on hea meel esineda just Eesti valitsuse ja Eesti parlamendi nimel. Meil on endiselt võimalus suuri vigu vältida.
Palun, kolleeg Urve Palo, teine küsimus!
Lugupeetud minister! See tendents, et te peate ennast jumalaks, tekitab väga muret. Uskuge mind, teil ei ole informatsiooni selle kohta, milline on olnud minu elu parim otsus, te ei tea seda, seda ei ole teil võimalik kuidagi teada, aga te ometi väitsite, et te teate, milline on olnud siiani minu elu parim otsus. See tekitab tõesti muret. Aga kuna te ei vastanud ennist minu küsimusele, siis ma küsin uuesti. Öelge, palun, miks valitsus, kes usub, et turg paneb kõik paika, tugevam jääb ellu ja nõrgem ei peagi ellu jääma, viljeleb Eestis ühesugust poliitikat, solidaarsusest ei ole juttu, abipakettidest ei ole juttu, aga Eestist väljapoole viljeleb teistsugust poliitikat. Miks selline kahepalgelisus? Millest see tuleb?
Aitäh! Mul on lihtsalt siiralt kahju. Te oleksite võinud ikkagi läbi mõelda, kuidas te küsimuse sõnastate ja mida te väidate. Eesti on oma otsustes olnud ratsionaalne. Ratsionaalsuse osa on ka solidaarsus. Küsimus on lihtsalt solidaarsuse suunamises. Meie suuname oma solidaarsust eelkõige nendele, kes seda tegelikult vajavad, mitte nendele, kes võiksid jääda selle peale asjata lootma. Mis Kreekasse puutub, siis ma olen korduvalt öelnud, et ega me kerge südamega seda valikut ei tee, aga kergemaks teeb meie südame see, et me ise oleme palju optimistlikumas olukorras ega tee isiklikult arvestatavat ohvrit. Meie, st selle eelnõu ettevalmistajad, selle programmi üle vaielnud, ei arva, et Kreekast raha tagasi ei tule. Me teame täpselt, et rahanduslikult ei löö see meile mingit ravimatut haava. Jooksvad kulud peame endiselt vaos hoidma, aga selleks projektiks on meil n-ö ühekordset reserviraha kõrvale pandud.
Palun, kolleeg Olga Sõtnik!
Aitäh, proua juhataja! Härra minister! Vaadates seda memorandumit, ma näen, et päris paljude meetmete ja tegevuste juurde on kirjutatud tähtajad, mis peab selleks või teiseks ajaks tehtud olema. Päris palju on näha veebruari, märtsi ja aprilli. See tähendab, et tegelikult peavad mingisugused tegevused olema juba teoksil või lõppfaasis. Ma teen lahti lehekülje 7, kus on kirjas, et uue andmekeskuse riistvara tuleb paika seada ja tööle panna 2012. aasta märtsi lõpuks. See tähendab, et peab olema juba mingisugune riigihange tehtud jne. Ma loodan, et nad ostavad neid asju riigihankega. Kas teil on selle kohta infot? Kas mingisugused tegevused juba käivad või alustab Kreeka kõikide nende tegevustega alles siis, kui allkirjad on paberil all?
Aitäh! Ka mina teen nendest tähtaegadest järelduse, et need tegevused on juba käimas. Mingit kahtlust ei ole mul selles, et Kreeka riik toimib ka enne neid kriitilisi hääletusi. Kahtlemata on Kreeka elus riik. Abiprogramm algas ju kevadel 2010. See, kuidas nad täpselt kajastavad lähiaja sündmusi, võib olla erinev, aga nad tahavad kindlasti need kõik ära kajastada, ka need, mis on varasemate otsuste põhjal juba töös ja realiseeruvad lähiajal. Selles ei ole kahtlust. Eesti pakutav tehniline abi näitab, et e-riigi ja maksude teemal on abi juba vastu võetud. Ma tean selliseid fakte konkreetselt küll vähe, aga need sammud tunduvad olevat juba astumisel.
Palun, kolleeg Viktor Vassiljev, teine küsimus!
Aitäh, proua juhataja! Hea minister! Ma tänan teid asjaliku vastuse eest minu eelmisele küsimusele Kreeka võlakoorma kohta! Nüüd ma küsin sama Eesti kohta, sest ka siin on avaldatud erinevaid arve. Tahaksin teilt asjakohast informatsiooni saada. Nimelt, milline on Eesti riigi praegune võlakoormus ja milline on Eesti erasektori võlakoormus protsentides SKT-st?
Palun, kolleeg Priit Toobal!
See küsimus erasektori kohta on natukene kehval hetkel esitatud. Eesti riigi võlakoormus on pisut üle 5% ja see on olnud viimasel ajal languses. Erasektori kohta ütlen, et erasektori laenukoormus suhtes SKT-sse paigutub tagasihoidlike keskmiste hulka. Me seisame üsna kindlalt. Kindlasti on era- ja riigivõla suhe selgelt eravõla kahjuks, st erasektoril on rohkem võlgu, aga kui me võrdleme teiste riikidega, siis on Eesti Euroopas päris keskel. Neid graafikuid ma vaatasin veel sel nädalal, aga protsente ma kardan praegu öelda.
Aitäh, lugupeetud esimees! Lugupeetud minister! Teatavasti ei ole Kreeka valitsus kõiki varasemaid kokkuleppeid ja lubadusi täitnud ning see suurendab võimalust, et nad ei tee seda selgi korral. Kreekale tehakse väljamakseid osade kaupa ning on ka võimalik, et väljamaksete tegemine mingis etapis peatatakse. Milline on see otsustusmehhanism ja mis organ selle võimaliku peatamise otsustab? Kas see on Euroopa Komisjon, nn troika või keegi kolmas või neljas?
Palun, kolleeg Rainer Vakra!
Aitäh! Asjalik küsimus. Mehhanism käib rahandusministri kaudu. Rahandusminister annab loomulikult aru Riigikogule. See käib operatiivselt Euroopa Liidu asjade komisjoni ja valitsuse kaudu. Voli see abi peatada on rahandusministritel, aga nad ei ole muidugi sõltumatud figuurid. Nad on väga huvitatud sellest, et see, mis nad on oma parlamendile öelnud, peaks vett.
Aitäh, proua juhataja! Austatud minister! Kuulan seda arutelu ja mul tekib paratamatult küsimus, kas te mitteametlikel kohtumistel, näiteks õhtul teetassi või minu poolest punase veini klaasi taga olete teiste rahandusministritega arutanud lisaks Kreeka abipaketile Kreeka võimalikku eurotsoonist lahkumist, mis tegelikult looks neile võimaluse oma valuuta devalveerida?
Aitäh! Ma pean tunnistama, et ega rahandusministrid mitteametlikult ei kohtu, meil ei ole selleks aega. Me tuleme lennukilt, istume kokku, enamasti jõuame hilisõhtul hotelli ja hommikul jätkame ning kiirustame siis lennukile. Vahepause ja mitteametlikke jutuajamisi peaaegu ei ole. Aga nendel üksikutel juhtudel, kui me mitteametlikult kokku oleme saanud, on muidugi olnud hääli, kes on rohkem kirunud ja leidnud, et Kreeka vajaks rängemat kohanemist ehk mitte vägisi majanduse elavdamist, mida ka siin on pakutud. Ma kaldun pooldama seda tiiba, kes arvab, et Kreeka vajaks rängemat kohanemist, aga ma kaitsen siin kollektiivselt ja väga raskelt väljatöötatud kokkulepet, ma esindan Euroopa otsuseid ja ettepanekuid.
Palun, kolleeg Kajar Lember, teine küsimus!
Aitäh, juhataja! Hea minister! Te ennist ütlesite, et Kreeka sotsiaaldemokraadid on sunnitud surmahirmu ja vist alalhoiuinstinkti tõttu seda paketti, st enda siseriiklikku kärpekava toetama. Kas Eesti Riigikogu liikmed peaksid olema surmahirmul ja alalhoiuinstinktist haaratud, et selle toetuseks rohelist nuppu vajutada?
Aitäh! Kindlasti ei peaks Eesti Riigikogu liikmed surmahirmu tundma. Surmast rääkides ma tsiteerisingi Kreeka enda sõnakasutust, nii on Kreeka meedias öeldud. Aga me peaksime kartma küll ja olema kindlad, et tagasilöök eksporditurgude investeeringute kaudu oleks Eestis väga tuntav. See, mida eestlased peaksid tundma, peaksid siin parlamendis tundma – nad peaksid tundma ennast eurooplastena. Olles siiani põhiliselt Euroopast saaja, tagastamatu abi saaja osas, on meil praegu Euroopa tulevase tagastamatu abi summade üle vaieldes hea võimalus näidata ennast ka andjana, isegi kui saaja on olnud üleannetu. Olgem suuremeelsed ja defineerigem ennast siis Euroopa-meelseteks, nii nagu Kreeka parlamendi enamust üsna rahvusvaheliselt praegu defineeritakse.
Palun, kolleeg Aadu Must, teine küsimus!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Austatud minister! Euroopa solidaarsuses, millest te väga kenasti räägite, osalevad riigid vastavalt oma majanduslikule kandevõimele. Riikide rikkus ja majanduslik kandevõime on ju erinevad. Erinevad on ka riikide püüdlused ennast halvemana või paremana või veel paremana eksponeerida. Mind huvitab üks hästi lihtne printsiip: kas on nii, et need riigid, kes suudavad enda majanduslikke edusamme tegelikust mõneti suuremana eksponeerida, saavad täna menetletavas abipaketis osaleda ka suurema panusega kui need, kes oma andmeid ei ilusta?
Aitäh! Ma võin küll käsi südamel öelda, et mingit massiivset andmete ilustamist Euroopa statistikas enam ei eksisteeri. See on minevik. See on muutunud nii tundlikuks teemaks, et isegi mul on olnud paar väga haavavat kogemust, kuidas selles on kaheldud. Kui meil oli arutusel statistikaseadus, siis vaatamata minu ponnistustele kõik, ütleme, grammatilised riskid kõrvaldada, leiti siiski võimalus saata Euroopasse sõnum, justkui me tahaksime Statistikaametit kuidagi sisuliselt allutada. See on, muide, üks minu suur pettumus, et Eestis nii tehti. Ma ei ole iialgi pinninud Statistikaametist isegi enneaegu andmeid välja. See on nii tundlik teema Euroopas! Statistika ei ole vale kolmas liik, Euroopas kindlasti mitte, teda tuleb lihtsalt osata tõlgendada.
Palun, kolleeg Karel Rüütli!
Aitäh, austatud eesistuja! Hea minister! Euroopa solidaarsus on minule isiklikult sümpaatne ja eurotsooni riikide ühised pingutused väärivad ilmselgelt tunnustamist. Teisalt ei olda Euroopas solidaarsed kõikides küsimustes, Eestile tehakse näiteks selget ülekohut põllumajanduse otsetoetuste osas, aga see selleks. Hea minister, kas te võite kindel olla, et see memorandumi kavand täidab oma eesmärki, et Kreeka saab hakkama?
Palun, kolleeg Marianne Mikko!
Aitäh! Minu kindlus seisneb ikkagi selles, et on loodud süsteem, kus me ise osaleme. Me ei saa ju enda tööski olla kindlad, aga me teame, et selleks tööks on tingimused loodud. Mis puudutab Euroopa solidaarsust, siis kas või tänagi arutasime valitsuses, kuidas seda meie huvide seisukohast suurendada. Kõlab naljakalt. Meie huvides on suurem solidaarsus põllumajandustoetuste osas, mis seal salata. Kuidas me selle saavutame? Isegi siin tuleb olla retoorikaga ettevaatlik, sai neid pabereid niimoodi sõnastatud, et me ei paistaks kitsastes huvides tegutsejana.
Suur tänu! Härra minister, ma olen siin, tere!
Kuulasin teie ja Juku-Kalle Raidi ideoloogilist turteltuvide mesijuttu, mille mõte oli solvata minu poliitilist perekonda. Rahandusminister, kelleks te end õigupoolest peate, kas uuskonservatiiviks või liberaaliks? Ja edasi: missugust ideoloogiat silmas pidades te langetasite Eesti Vabariigi jaoks üliolulise kohustava otsuse aidata Kreekat?
Kuidas ma võiks seda mitte teada!
Aitäh! Kõigepealt, ma pigem mahendasin Juku-Kalle üsna toorest sõnastust. Nii oli. Näitasin pigem välja kahetsust, et see võib teid haavata. Aga tema rääkis ju sotsialismist, ta ei rääkinud sotsiaaldemokraatiast ja ega minagi ei võtnud seda sõna suhu, nii et ärge asetage ennast haavatava rolli. Millele toetudes ma langetasin otsuse? Ma ei ole ju isiklikult otsuseid langetanud. Ma olen toetunud valitsuse antud volitustele ja ma olen toetunud ka siin Riigikogus toimunud minu arust üsna sõbralikele aruteludele EFSF-i teemal, mis ju selle üldise raami praegu annavad ja mis kohustasid ka selle memorandumiga siia tulema. Sotsiaaldemokraatidele ütlen, et kui sõber Svenil jäi mulje, nagu ma oleksin neid rünnanud, siis mina, vastupidi, tundsin heameelt, et tagasi on vanad ajad, kus saab rääkida Euroopa-meelsest osast Eesti parlamendis. Mul ei olnud vähimatki soovi rünnata sotsiaaldemokraate. On hetki, kus ma olen teiega ühel meelel, ja euroopalikkuse mõttes olen olnud ühel meelel. Ma ei ole volitusi ületanud ja ma ei ole ka nii rumal, et ma ei teaks, et parlament hääletab selle memorandumi teemal ja tal on ühena 17-st vetoõigus. Ma võin lihtsalt juhtida teie tähelepanu sellele, et kui Eesti parlamendis vajalikke hääli kokku ei tule, siis on üsna selge, et me oleme ainus, kes otsustab teisiti, mitte Kreeka toetamise kasuks. Ma tõesti arvasin, et meie sügisene arutelu oli viljakas ja erimeelsused olid ainult selles osas, kuidas tegutseda, millised võimalused on selleks juba seadustes olemas. Mina väidan, et seadustes olevad võimalused on piisavad.
Aitäh! Palun, Inara Luigas!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Lugupeetud minister! Me oleme siin kogu aeg rääkinud, et peaksime tegelema Kreekast alanud tulekahjuga ja seda tulekahju kustutama. Me oleme ladunud tulemüüri, et see nakkus ei leviks. Samas me teame, et on olnud ka väga head profülaktilised vahendid. See profülaktiline vahend on olnud nimelt Euroopas kehtiv stabiilsuse ja kasvu pakt, mille järgi kõik liikmesriigid oleksid pidanud elama. Millegipärast ei järgitud seda pakti, nõrgendati kõiki nõudmisi ja jõuti selleni, et Kreeka on maksujõuetu ja ka teistel liikmesriikidel on väga suured võlad. Nüüd on koostatud uus memorandum, uued kokkulepped liikmesriikide ja eriti just Kreeka jaoks, täitmaks kõiki neid nõudeid. Kus peitub seekord libastumisoht, nii et memorandumit ei täideta ja asi läheb veelgi hullemaks?
Aitäh! Libastumisoht peitub äärmuslike vaadete demokraatlikus võimulepääsemises või saamatuses, mujal seda ohtu ei ole. Mis puudutab stabiilsuse ja kasvu pakti, siis ma ei tea, kui palju tegid minu eelkäijad, aga mina tegin küll seda portfellisanga haarates Eesti eri paigus ja eri foorumitel päris palju selgitustööd teemal, kuidas seda tõepoolest ei ole täidetud. Ma võin isegi öelda, et ma hankisin sellega alibi, keegi ei saa väita, et ma eurotsooni astumist propageerides poleks hoiatanud, et Euroopa riikide rahandused on probleemide käes. Aga ma muidugi ei teadnud oodata nii järske muutusi, nagu kohati on olnud. 2009. aastal ei olnud veel võlakriisi näha, oli näha ainult rahanduste kriis.
Aitäh! Palun, Priit Toobal, teine küsimus!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud minister! Te rääkisite minu eelmisele küsimusele vastates, kuidas info jõuab liikmesriikide parlamentidesse, see käib siis ministri ja ELAK-i kaudu. Ma täpsustan natuke oma eelmist küsimust. Kui Kreeka ei täida memorandumis kokkulepitut, siis milline on see otsustusmehhanism, milline organ Euroopa Liidu tasandil otsustab võimaliku Kreekale mõeldud maksete peatamise?
Aitäh! Palun, Ester Tuiksoo, teine küsimus!
Aitäh! Ma väidan, et väga lühidalt öeldes on see eurogrupp, st ministrite kogu eurotsoonis.
Tänan, proua juhataja! Austatud minister! Ühes vastuses te mainisite, et nii mitmedki Euroopa kolleegid on tunnistanud, et Kreeka vääriks veelgi karmimat kohtlemist. Kas te ütleksite, milliste riikide esindajad niimoodi arvavad?
Küsimus oli ju kuluaarivestlustes. Ma võin öelda, et ühe väga traditsiooniliselt sotsialistlikuks peetava riigi rahandusminister oli see, kellelt ma seda viimati väga reljeefselt kuulsin. Aga ega me seda nüüd pidevalt ka ei aruta. Peaaegu kõigil riikidel on võrreldavad probleemid, liigsed võlad, liigsed võla teenindamise kulud, väga palju sundseise, väga palju samasuunalisi reforme tegemisel. Ütleme siis, et seal ei pühenduta Kreeka kirumisele, vaid muretsetakse, kuidas ise hakkama saada, mitte ei osatata kedagi.
Palun, Peeter Võsa!
Aitäh, proua eesistuja! Härra minister! Kui oluline on selle otsuse langetamisel arvestada rahva enamuse arvamust? Või ei ole sellel mingit tähtsust?
Aitäh! Mina olen alati uhke valitsuste ja parlamentide üle, kes suudavad ennast avalikust arvamusest distantseerida juhtudel, kus nende teadmised ja südametunnistus dikteerivad teistsuguseid otsuseid, kes ei lohise avaliku arvamuse järel, vaid püüavad oma eelistusi selgelt põhjendada. Selleks on neile antud mandaat. Mina näen sellises avaliku arvamuse järel lohisevas poliitikas lihtsalt omakasupüüdlikkust. Parlamendid, valitsused peavad mingis mõttes olema liidrid, aga loomulikult peavad nad ka olema selges kontaktis avaliku sektoriga ja pikalt neile võimalust sellest kõrvale hoida ju ei anta, kui valijal ei ole tõelist usaldust nende professionaalsuse ja südametunnistuse suhtes. Nii et mingit protsenti siin ei ole. Minu arust tuleb meie ametites välja teenida usaldus ja olla professionaalsed. Sel juhul on ka valijad võimelised möönma, et on keegi, kes konkreetses asjas on nendest targem ja kellele võib mandaadi anda.
Aitäh! Palun, Juku-Kalle Raid, teine küsimus!
Jürgen, mul on tunne, et me täpselt ikkagi vist ei jaga praegu, mis tähendab mõiste "solidaarsus". Iseenesest peaks see tähendama seda, et tugevam toetab nõrgemat. Me oleme küll üks Euroopa kultuuriruum, aga ometigi on elatustase Euroopa eri kohtades erinev ja meie saame lähtuda oma elatustasemest. Mul on selline tunne, et praegu on tegemist sellega, et suur Peeter sööb puhtast solidaarsusest ära väikese Peetri leiva koos leivakotiga. Jürgen, mul on küsimus mitte sulle kui ministrile, vaid kui inimesele: ütle, kas see kõik, mis praegu toimub, on eetiline, et me toetame seda, arvestades Eesti kodanikkonda?
Aitäh! Mind ei lasta siia pulti inimesena ja ministreid inimeseks ei peeta ka – mis inimene see on, poliitik ju. Aga kui te ikkagi tahate, et mu sisetunne stenogrammi satuks, siis mina tõlgendan seda ikkagi solidaarsusena Euroopa ja ka eurotsooni kui süsteemi suhtes, mitte konkreetse üleannetu suhtes. Konkreetse üleannetu suhtes on mul teatav kaastunne ja väga tugev kriitiline meel. Aga ma arvan, et koos väljatöötatud otsused, millest paremaid ma ei tea olevat, on need, millega tasuks kaasa minna, ja siis ei ole väga suurt vahet, kas see, kes on hädas, on meist jõukam või vaesem. Mulle tegelikult meeldib ja minu arust on päris hea looming tuua üks teelt hälbinud riik teele tagasi. Riike reformida on väga eetiline. Kreeka kohta võib öelda, et suured palgad ja sotsiaalkulud, aga samas reformimatus, ja me peame siis korrigeerima seda nende eluolu. Kui vaadata nende olematut majanduskasvu, tumedat tulevikku, kõrget hinnataset, nõrka konkurentsi, siis võib öelda, et ei ela need kreeklased meist paremini midagi. Nende meeleolu on must, nende südametunnistus piinab, nad on tigedad, nad otsivad süüdlasi. Ma arvan, et meie emotsionaalne seisund on ikkagi palju suurem rikkus kui nende mõnevõrra suurema ostujõuga palk.
Aitäh! Palun, Tarmo Leinatamm!
Aitäh! Lugupeetud minister! Ütleme, et täna saab valitsus Riigikogult nõusoleku see memorandum heaks kiita, aga ühel päeval selgub, et Kreeka ei täida ikkagi neid nõudmisi, ja abiandmine otsustatakse peatada. Kas siis tuleb hea rahandusminister Riigikogu ette palvega, et peatame selle otsuse, või sa võtad otsuse vastu Brüsselis ja seega ignoreerid Riigikogu otsust, millega me oleme andnud loa ja soovime Kreekat aidata? Milline see mehhanism on juhul, kui tõesti on vaja abistamine peatada?
Aitäh! Ma ei oleks nii tugevat toetust Kreekale teie suust küll oodanud. Aga mehhanism on ikkagi niisugune, et ma olen aruandekohustuslane valitsuse ja parlamendi ees (parlamendile annan regulaarselt aru Euroopa asjade komisjoni kaudu). Ma ei ole vaba radikaal. Aga ma olen, jah, see, kes peab oma otsuse seal laua taga välja ütlema. Seda on muidugi raske prognoosida, mis hetkel n-ö juhe välja tõmmatakse, kas selleks on vajadust. Tehakse kõik, et seda vajadust ei tekiks.
Aitäh! Palun, Peeter Võsa, teine küsimus!
Aitäh, proua eesistuja! Härra minister! Jätkan oma eelmist küsimust. Selle otsuse langetamisel oleks rahva enamuse soovidega arvestamine väär. Nii et poliitikud ei ole valitud siia rahva enamuse tahet teostama, kas ma saan õigesti aru?
Aitäh! Poliitikud on valitud siia teostama oma mandaati. Poliitikud ei ole kohustatud lohisema avaliku arvamuse küsitluste järel, vaid peavad tegutsema oma teadmiste ja südametunnistuse järgi. Ja seda teadmist ja südametunnistust peavad nad näitama valijale nii valimiste ajal kui ka jooksvalt. Nii ongi! Me peamegi tegema otsuseid sisemise tunde järgi ja mitte hoidma oma nahka, mõeldes, mis on populaarsem ja mis tundub efektsem. Enamik inimesi ei tea tegelikult Kreeka olukorrast ega riskidest kuigi palju, ja nii on enamiku küsimustega, mida me siin arutame. Nii et see on selline suhteliselt raskesti kirjeldatav üldine mõju, mis avalikul arvamusel peab meile olema. Me ei tohi loomulikult seada eesmärgiks avalikule arvamusele vastanduda, küll aga võiksime olla niivõrd ohvrimeelsed iseenda suhtes, et me julgeme avalikku arvamust kujundada, põhjendades oma otsuseid ja võttes isiklikke riske, mis seal salata. Iga kord, kui me hälbime avalikust arvamusest oma südametunnistuse järgi, me võtame isikliku riski ja see annab meile õigustuse.
Aitäh! Palun, Raivo Järvi!
Suur tänu! Päris debati alguses sa mainisid ka julgeolekuriske. Kui vaadata Kreeka ajalugu, siis 19. sajandil on olnud kolm säärast pankrotilaadset episoodi, ja kui mälu mind ei peta, siis midagi sarnast tõi 1960. aastatel võimule mustad kolonelid. Kui säärane stsenaarium peaks rakenduma ja sisuliselt Kreeka n-ö vilistab muu Euroopa Liidu peale, kas siis ei juhtu, et meie kanda jäävad kõik need võlakirjad ja intressid, mis oleks tunduvalt õõvastavam stsenaarium?
Aitäh! Ma ei tea nüüd, et need võlakirjad võiksid meie kanda jääda. 1960. aastad olid aga ka Euroopas tänases mõistes suhteliselt barbaarne aeg. Kujutada praegu ette huntat, kujutada ette kaost mõnes Euroopa riigis oleks erakordselt keeruline. See on tõesti olnud Euroopa tipp-poliitikutele üks tugev motivaator, ei taheta mõelda sellele võimalusele, et sellel mitte väga suurel demokraatia saarel maailmas pöörduks ajalugu tagasi. See on kindlasti üks põhjus. On hulk egoistlikke kaalutlusi, miks abiprogramme koostatakse – isiklik majanduslik kasum, riikide majanduslik kasum –, aga on ka selliseid euroopalikke, demokraatlikke kaalutlusi.
Aitäh! Palun, Mailis Reps, teine küsimus!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea minister! Tõepoolest, nii nagu eelmise küsimuse puhulgi on arutelud paljus läinud selle peale, kui tugev on Euroopa andmaks Kreekat vabaks, või täpsemalt öeldes, kui valmis ollakse tunnistama, et Kreeka ei sobi eurotsooni. Teine debatt on olnud selle ümber, mida see kaasa tooks, kui Kreeka sealt välja lükataks, millised võimud võivad sellisel juhul kokku saada, mis põhjustel ja kuidas valimised võita. Mu küsimus oleks selle peale aga niisugune. Üks debattidest, mida vähemalt ingliskeelsetes lehtedes ja eriti Ameerika väljaannetes on kajastatud, on see, et tegelikult läheb Euroopa appi oma paarile suurpangale. Mida te ütlete selgituseks, keda me siis toetame, kas Kreekat või suuri Saksa pankasid?
Aitäh! Käsi südamel, ma ei arva, et me päästaksime Saksa pankasid. Tegelikult on erakordselt võigas, teades neid kaalutlusi, ütleme siis, suletud uste tagant, kuidas sakslasi on kujutatud mingite ajalooliste sümbolitega, kuidas neid süüdistatakse ja rünnatakse ka selles riigis, kes tegelikult sõltub nende suuremeelsusest. Saksa rahvas, jätame selle sõna "rahvas" mainimata, avalik arvamus ei ole Kreeka suhtes ka positiivne. Saksa poliitikud muretsevad väga selle pärast, et nendele saab osaks ajalooline süü Kreeka hätta jätmises. Ma ei tea, mul jäi vist küsimus vastamata, ma alustasin, aga ... Kas me toetame pankasid? Minu teadmist mööda on Saksa pangad Kreeka võlakirjade kahjud minimeerinud, kui Saksamaa tahaks päästa oma panku, siis talle oleks see odavam. Pigem on Saksamaa praegu suuremeelne. Neelab alla selle häbistamise ja ebaõigluse, mis talle Kreekas osaks saab, ja üritab anda Kreekale võimalust. Me anname Kreekale võimaluse. See on see, mida me praegu teeme või teha üritame.
Aitäh! Palun, Igor Gräzin!
Hea minister! Ma loen seda memorandumit ja siin on väga palju väga häid asju. Ma tahan juhtida tähelepanu ühele meeldivale momendile, aga ma ei ole kindel, kas ma märkasin õigesti. Siin on öeldud: "Allkirjastatud Brüsselis kolmes eksemplaris inglise keeles." Ütle, palun, kas rahandusministritel on lõpuks õnnestunud panna piir prantsuse keele ülemäärasele ja kontrollimatule vohamisele Euroopa Liidu institutsioonides? Et lõppkokkuvõttes me oleme jõudnud välja õige keeleni? Juhul kui nii, siis see on saavutus!
Aitäh! Minu jaoks on eesti keel kõige õigem ja ma ei kurjustaks prantslaste puhul liiga, kui nad ka enda keelest peavad. Vahel on see olnud tüütu, kui prantslane selgelt ingliskeelsele seltskonnale hakkab pidama prantsuskeelset kõnet, ja isekas. Enamik ministreid seda ei tee. Ma võin öelda ausalt, et rahandusministrite hulgas on meeldiv üllatus, Christine Lagarde oli rõhutatult ingliskeelne, kui ta vääratas, siis ta parandas ennast. Samas teevad prantslastele kummardusi õige mitme riigi esindajad, näiteks Luksemburgi ja Belgia ministrid, ka kreeklastel on seda juhtunud. Pigem ollakse aga vastastikku lugupidavad ja domineeriv lugupidamise viis on rääkida keeles, mida seal laua taga kõik mõistavad. Ma ei saa väita, et Ecofinil kõik inglise keelt mõistavad, aga seal laua taga, jah, räägitakse. Ja see on positiivne, hea tunne, kui sa kuuled prantsuse rahandusministrit vabatahtlikult inglise keeles rääkimas. See on lihtsalt suuremeelne. Uus rahandusminister nii ingliskeelne küll ei ole, aga siiski.
Aitäh! Palun, Tarmo Leinatamm, teine küsimus!
Aitäh, hea juhataja! Lugupeetud ettekandja! Teadupärast on menetlemisprotseduurid Euroopas erinevad, osas riikides on see valitsuse pärusmaa, osas parlamendi pärusmaa. Milline on sinu seisukoht? Kumb on õigem, kas see temaatika peaks olema valitsuse pärusmaa või parlamendi pärusmaa?
Aitäh! Ma arvan, et arutamiseks on see igal juhul parlamendi pärusmaa. Põhilise töö teeb ära erialakomisjon, kes saab iga nädal informatsiooni. Suures saalis on asjalikkus teinekord kõikuv, vahel tehakse esinejale liiga, vahel kaotab esineja närvi. Otsustamisel võiks aga rõhk olla pigem professionaalsetel organisatsioonidel ja täitevvõimul, oleks parlamentaarne kontroll, mitte niivõrd parlamentaarne otsustamine. Erialakomisjon on see, kust see protsess peaks läbi käima, sellega on kõik hästi, aga suurest saalist mitte pidevalt. IMF-i puhul me ju ei nõua sellist asja.
Palun, Rannar Vassiljev!
Aitäh! Kreeka kohustub vahendite kasutuselevõtuks ellu viima teatud eelmeetmed. Milline on nende eelmeetmete seis, kas on reaalne neid vastavalt plaanidele ellu viia?
Palun, Jaan Õunapuu, teine küsimus!
Aitäh! Kontroll on reaalne, 1. märtsil korraldatakse eraldi eurogrupi kohtumine, kus see vaadatakse üle. Kohustused on võetud, lubadused on antud, allkirjad antud. Oleks küll üsna jahmatav, kui läheks teisiti. Tähtajad on väga lühikesed.
Aitäh! Hea minister! Kui lugeda ettevõtluskeskkonna parandamisele suunatud reformimeetmete paketti, siis võib leida üllatavaid pärle. Näiteks tunnistatakse kehtetuks seadus, mis keelab müüa kaupa soetusmaksumusest madalama hinnaga, või nähakse ette lasta täiesti vabaks bensiinijaamade lahtiolekuajad. Aga see selleks. Tegelikult tahtsin küsida teemal, mis puudutab struktuurifondide ja ühtekuuluvusfondi kasutusmäärasid ja raha kasutamise tähtaegu. Siin on öeldud, et viia lõpule lõpetamata projektid, mis on kantud 2000.–2006. aasta rakenduskava sulgemisdokumentidesse. Samamoodi on ühtekuuluvusfondiga. Kas Kreekale on tehtud mingisugused erandid? Meil on ju võimalik kasutada raha kaks aastat peale perioodi lõppu. Praegu on aasta 2012 ja kreeklased võivad ikka veel seda raha kasutada. Kas te oskate seda seletada?
Aitäh! Seda detaili ma ei oska kommenteerida. Programmiriikidele on aga soodustusi tehtud ja näiteks kaasfinantseerimise määr võib neil olla ka 5%. Siin on otsitud kivist välja pigistatud kergendusi ikka igalt poolt nii palju kui võimalik. Ma ei välista, et siin on tegemist sellega.
Palun, Helmen Kütt!
Aitäh, proua juhataja! Austatud rahandusminister! Mina olen solidaarsuse poolt, mida Eestis, tõsi küll, vähe näha on. Kui võrrelda Euroopa Liitu perekonnaga, siis peaks ka Eesti riigina käituma nii, et hättasattunuid aidatakse. Kui aga vaadata olukorda peale kärpeid, siis Kreeka töötu elab ka homme paremini kui Eesti töötu täna. Aga see oli pigem kommentaar. Mu küsimus on, et kas Eesti valitsus on järsku rahvale liialt vähe selgitanud ja olnud rahvast väga kaugel, et on ka sellised vastupidised arvamused. Võib-olla peaks selgitama, mida tähendab üks variant, kui seda paketti toetatakse, ja mida tähendab see, kui ei toetata? Rahvas kuulab neid kõnepuldist peetud kõnesid, päriselus on olukord aga hoopis teine.
Aitäh! Eks see ole meie raske ülesanne – seletada. Mulle endale tundub, et ma olen selle teema küljes kaks aastat olnud, kogu aeg räägin. Samas ma tean, et ma ei leia teed enamiku inimesteni ja ammugi mitte nende südamesse. Mul on pigem tunne, et ma tundun totakas. Ma räägin mingisuguse riigi abistamisest, kes on teinud kõik asjad tagurpidi, võrreldes sellega, mida mina olen teinud. Nii et me ikkagi räägime, lakkamatult räägime, aga ka kuulajal on ju vastutus ja valik, kas ta kuulata tahab. Me räägime. Ma ei saa väita, et sellest ei ole räägitud. Täiesti õige on aga juhtida tähelepanu, et see on meie ülesanne, st peabki rääkima.
Palun, Lauri Laasi, küsimus!
Aitäh! Austatud minister! Eile juhtusin mitu korda uudistekanalitest kuulma, kuidas te rõhutasite, et tegemist ei ole raha andmisega kreeklastele, vaid laenuga. Aga tava kohaselt on igal laenul oma hind. Mis oleks intress, kui see laen rakendub, ja mis oleks selle raha hind, mille me kreeklastele laename?
Aitäh! Laenu hind selgub nende fondide, EFSF-i ja ESM-i omafinantseerimise hinnast. Seal on vahel hästi pisike marginaal, ma natukene kardan välja öelda, mitu protsendipunkti. Pean mälu värskendama. Intresside teemal on palju räägitud, aga viimasel ajal põhiliselt sellest intressist, mida mahakirjutatud võlgadele rakendatakse, nendel algab see 2%-st. See on praeguses olukorras sisuliselt negatiivne reaalintress.
Aitäh! Palun, Andres Anvelt, teine küsimus!
Aitäh! Hea minister! Ma jätkan kolleeg Helmen Küti küsimust, kuna ma ise olen pidanud ka mitmetel päevadel, isegi võib-olla kuude jooksul selgitama täpselt sedasama asja erinevatele gruppidele, vanematele ja noorematele ning eile, muide, ligi pool tundi ühele sinu erakonnakaaslasele, kusjuures mitte vähetähtsale erakonnakaaslasele, mitte parlamendiliikmele. Sellepärast ma palun, et sa ei räägiks mitte nii, nagu sa enne rääkisid, st miks see Kreekale kasulik on ja miks me mingit riiki aitame, vaid ütleksid paari lausega siiralt, miks see samm Eesti rahvale ja riigile kasulik on.
Aitäh! Ütleme nii, et patta panemise suhtes see ei ole kasulik. Kui väga väiklasele huvile keskenduda, lühiajaliselt mõelda, siis on see loomulikult panustamine, millest tahaks hoiduda. Aga kui veidi avaramalt mõelda, siis kõigepealt on see ikkagi osalemine Euroopa ühises ettevõtmises. See ei ole mitte mingisugune õõnes paatos, vaid see on reaalsus. Ise abi saajana oleks ütlemata kummaline, kui me nüüd ainsana, tõenäoliselt ainsana 17-st nina kirtsutaksime, ütleksime, et meie saadud tagastamatu abi – ja ka tulevikus saadav tagastamatu abi, praegu käivad ju reaalsed läbirääkimised, kui palju me järgmisel perioodil raha saame – ei ole piisav, et anda kellelegi laenu hoopis väiksemas summas. Ökonomistina ma ütlen, et reaalne kahju töökohtade ja investeeringute kao näol oleks enam kui tõenäoline, kui lasta Kreeka kaosesse. Ja sinna ta kahtlemata läheb, kui ta ei suuda rahastada elementaarseid väljaminekuid. Me saaksime selle raha ringiga tagasi. Mitte küll oma pankade kaudu, nagu mõnel teisel riigil on võib-olla rohkem võimalusi saada. Mitte otseste kaubandussidemete kaudu, vaid läbi teiste riikide, sh Saksamaa, kuhu me ise oleme harjunud oma kaupa saatma. Loomulikult investeeringute kaudu. Kui õhkkond on ärev, kui on ebakindlus ja kõik teavad, et ka teised on ebakindlad, siis investeeringud peatatakse. Aga meil on investeeringuid vaja, et hoida oma elatustaset kasvamas, mitte langemas. Nii et see ei ole ühe sõnaga, väga pragmaatiliselt väljaöeldav asi, see on natuke pikem jutt ja meie ülesanne on proovida seda lihtsamalt öelda, kui mina suudan.
Aitäh! Palun, Kadri Simson, teine küsimus!
Aitäh! Lugupeetud rahandusminister! Kui me sügisel siin parlamendis debateerisime EFSF-i üle, siis oli põhiline kaitseargument, et see ei puuduta veel Kreekat. Nüüd on siis siin see otsus, et Kreeka saab kliendiks. Te olete olnud oma vastustes põhjalik ja andnud sellise ülevaate, et eurotsoon on suhteliselt pimedas olukorras, läbinähtavus on päris väike. Aga kas te vähemalt selles suhtes saate meile kindlust anda, et rohkem te siia Riigikogu ette uue kliendiga, mingi riigiga, mis ei ole Kreeka, enam ei tule, et sellega on klientide nimekiri lukus?
Aitäh! Ma ei saa seda kuidagi lubada. Ma ei saa seda kindlasti lubada. Meil on olnud keeruline presenteerida EFSF-i ja kuulata kogu kriitikat selle ümber, sest eitada, et Kreeka ükskord kliendiks tuleb, ei saanud, aga jätta seda muljet, nagu ta juba klient oleks või kindlasti selleks saaks, tol korral või veel hiljutigi ka ei saanud, see ei olnud kindel. Põhistsenaarium oli ikkagi see, et jätkub kahepoolne programm. Seda te kirjeldasite täiesti täpselt, et nii kaua, kui asi ei ole otsustatud, ei saa ka öelda, et me räägime Kreekast, me rääkisime ikkagi EFSF-ist. Uutest klientidest. See tõenäosus on muidugi tunduvalt suurem juhul, kui Kreeka hääletus läbi kukub. Siis on päris kindel, et tugeva löögi saavad just haprad Lõuna-Euroopa riigid, ja võib-olla isegi mitte ainult Lõuna-Euroopa. Ma ei mõtle küll Põhja-Euroopat, aga ei hakka täpsustama. See, milleks Riigikogu EFSF-i otsusega mandaadi andis või kohustuse võttis, oli ju vastastikuse mõistmise memorandumid, kui ma nüüd õigesti tõlgin. Nendega me peame ikkagi siia tulema. Kui näiteks Portugalis või Iirimaal tuleb uus memorandum, siis tuleme ikka siia saali tagasi. Aga ma loodan, et riike ei lisandu, et me suudame ... Eurokomisjoni juht raputab pead, kindlasti võtab ta sõna ja lükkab mu väited ümber. Laias laastus peaks aga uute programmidega siit läbi tulema. Kindlasti ei tohi aga jääda muljet, et ESM-i puhul hakkavad tulema saali hääletused.
Aitäh! Palun, Indrek Saar!
Aitäh sõna eest! Lugupeetud minister! Sa oled täna nii kenasti rääkinud Euroopa ühistest väärtustest ja sellest, et meil peab olema usku Euroopa ühisesse tulevikku. Ühesõnaga, solidaarsusest, mida sinu kui staažika liberaali suust on rõõm kuulda, minu hing laulab selle peale. Aga kas sa selle solidaarsuse all pead silmas solidaarsust eelkõige kreeklastega või sakslaste ja prantslastega?
Aitäh! Palun, Taavi Rõivas!
Aitäh! Ma pidasin silmas, nagu ma ka korra ütlesin, solidaarsust Euroopaga tervikuna. Ma ei otsi välja üksikuid riike ja Kreeka puhul on see loomulikult tugevasti seotud kriitilise meelega. Ja muidugi ei saa ma solidaarsusest rääkides jätta ikkagi meenutamata, et ma tunnen ennast ka tänuvõlglasena Euroopa ees, jätkuvalt tänuvõlglasena. Euroopa tegi suure otsuse, kui ta otsustas laieneda. Kui ta oleks teinud rahvahääletusi ja veidigi vaeva näinud, ei oleks seda laienemist olnud, kui meid oleks näidatud ohtliku ja kahtlase Ida-Euroopa riigina. Mina arvan küll, et ei oleks siis laienenud ei NATO ega Euroopa Liit. Mul on see meeles.
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea minister! Kuna siin mainiti minu pearaputust, siis stenogrammi huvides täpsustan. Riigikogu otsustas, et iga uue riigi puhul, kes tuleb EFSF-ist abi küsima, tehakse otsus suures saalis. Kui aga olemasolevate riikide programmides peaks tehtama muudatusi, ja sel juhul neid ei nimetatagi mitte niivõrd uueks programmiks, vaid eeskätt programmimuudatusteks või millekski selliseks, siis ei ole vaja suurde saali tulla, neid saab arutada Euroopa Liidu asjade komisjon. Praegu on küll küsimuse koht, aga ma jätaks küsimuse ära. Võib-olla te tahaks aga lõpetuseks veel öelda midagi, mis kogu selle arutelu käigus jäi ütlemata, või tahate enne selle otsuse langetamist midagi parlamendile südamele panna.
Tahan kindlasti tänada! Mul on kahju, et mõnevõrra ootamatult olid paar saadikut kurjad, kuigi EFSF-i puhul nad ju kurjad ei olnud. Aga üldiselt on asi olnud konstruktiivne. Ma tahan paluda toetust sellele otsusele. See ei ole kellelegi meeldiv. See ei ole kellegi isiklik ega erakondlik projekt, see on selgelt Euroopa projekt. Nii et palun leppida ja palun mitte keskenduda minu isikule ega esinemisele, vaid minu öeldud mõtetele.
Aitäh, palun Valeri Korb!
Aitäh, proua juhataja! Lugupeetud härra minister! Teame, et Kreekas toimuvad varsti valimised, mis toovad uue parlamendi ja uue valitsuse. Kas te võite prognoosida, mis toimub siis, kui riigi uued kõrgemad organid, ma mõtlen valitsust ja parlamenti, võtavad uue poliitilise suuna, mis tänasest erineb?
Aitäh! Seda sai ka käsitletud. Kaks suurt erakonda pandi alla kirjutama lubadusele, et peale valimisi nad jätkavad. Nagu ma mainisin, oli tõepoolest juttu ka sellest, et ehk on segases olukorras praktilisem valimised hiljem teha, vältimaks äärmuste võimutsemist. Aga see olnuks liigne surve, kui see oleks olnud tingimus. Mure sellega on, aga kuna 2/3 Kreeka avalikust arvamusest mõistab, et kas abiprogramm või surm – seda on niimoodi sõnastatud Kreekas, need ei ole minu sõnad –, siis on lootust, et nad teevad ka valimistel euroopaliku otsuse. Nad tajuvad vastutust abipakkujate ees, lasevad ennast aidata, lasevad ennast reformida ja Euroopal ilma murenemata edasi minna. Aga jah, teema täiesti reaalselt muidugi eksisteerib.
Kas ministrile on veel küsimusi? Rohkem küsimusi ei ole. Suur tänu, rahandusminister Jürgen Ligi! Järgmisena palun kaasettekandeks kõnetooli rahanduskomisjoni liikme Aivar Sõerdi!
Austatud istungi juhataja! Austatud saalisviibijad! Rahanduskomisjon arutas otsuse eelnõu 185 oma istungil 22. veebruaril. Arutelu alguses pööras komisjoni esimees tähelepanu sellele, et me oleme Kreeka programmi teemasid ka varem komisjonis käsitlenud, niipalju kui meil on informatsiooni olnud. Istungil vastasid küsimustele rahandusminister ja Tanel Ross Rahandusministeeriumist. Minister selgitas ka meil komisjonis olukorda põhjalikult, nii nagu ta seda siin tänagi tegi. Rääkis sellest, kuidas eurogrupp ja teised otsustajad on järk-järgult jõudnud kokkulepete poole, sh erasektor, kes ka selles asjas osaleb, ning et üsna keeruline oli kogu Kreeka programm selle 130 miljardi euro sisse mahutada. Enne eurogrupi esmaspäevast koosolekut räägiti summast 136 miljardit eurot. Muidugi oli asjakohane ka ministri ülevaade Kreeka parlamendi äsja vastuvõetud otsustest. Minister selgitas, millised on Kreekale antava raha allikad. Sellest sõltub siis ka Eesti panus, kuna allikad on EFSF ja tulevikus ESM. Minister selgitas meile programmi sisu, pöörates tähelepanu Kreeka tööõiguse küsimustele. Samuti rääkis minister sellest, et euroala teised rahandusministrid nurisesid palju Kreeka suhteliselt kõrgete palkade üle, aga samas muidugi möönsid, et paljudes riikides, olgem ausad, näiteks Hollandis, ei ole palgad tootlikkusega võrreldes ka mitte väga madalad. Murekoht ministri ülevaates oli see, kas majanduskasv ikkagi taastub, kuna Kreeka majanduse põhiprobleem on väliskaubanduse suhteliselt väike osa. Kahetsusväärselt on vähemalt seni olnud kasvu allikaks põhiliselt väljastpoolt saadud laenud ja siseriiklik käive. Komisjoni liikmed esitasid küsimusi ja kohe oligi küsimus selle kohta, kas Kreeka suudab lubadusi täita ja kui kindel võib selles tänaste teadmistega olla. Minister selgitas, et eesmärgid on tõesti seatud tänaste teadmiste ja prognooside valguses. Ma ise küsisin otsuse eelnõu seletuskirja mõne punkti kohta. Kas või see, et seletuskirja järgi on Kreeka majanduslangus 6%, aga eile avaldas Kreeka statistikaamet informatsiooni, et tegelikult jäi 2011. aasta majanduslangus 7% kanti, täpsemalt, see oli 6,7%. Nendele nüanssidele tuleb seletuskirjas muidugi tähelepanu pöörata. Olukord ajas tõesti muutub. Ma küsisin ka IMF-i osaluse suuruse kohta, milleks seletuskirjas on märgitud 30 miljardit. Tegelikult, nii nagu vastus oli, on IMF-i panus sellesse projekti 16-17 miljardit. Kui aga arvestada ka eelmise programmi jääki, kus IMF-i osas on üleval 10 miljardit, siis on suurusjärk seletuskirjas öeldu lähedal. Üks komisjoni liige küsis, kas käesolev eelnõu nõuab 51 poolthäält. Komisjoni seisukoht oli, et see ei ole nii, piisab lihthäälteenamusest. Samal komisjoni liikmel oli veel mitu muud küsimust. Üks oli selle kohta, et kui laen antakse Kreekale rangelt tingimuslikult, kuidas siis suudetakse nende tingimuste täitmist kontrollida. Vastajad seletasid, et sinna lähevad toimetama audiitorite meeskonnad ja summad eraldatakse muidugi eriarve kaudu. Küsimus oli ka selle kohta, millise tähtajaga EFSF ise turgudelt finantsvahendeid hangib ja kes seda otsustab. Siin said komisjoni liikmed selgituse, et fondil on oma juhtkond, mis ei ole küll väga suur, aga kus on ilmselgelt tugevad spetsialistid. Seni pole EFSF-i poolt finantsturgudelt kaasatud vahendid väga pikaajalised olnud. Küsiti, mis juhtub siis, kui EFSF ei saagi turult raha. Selgitus oli, et sellisel juhul ei saa ka Kreekale raha anda, sest EFSF peab kõigepealt ise raha hankima ja alles siis saab ta edasi laenata. Küsiti ka, kui suured on Kreeka laenukohustused kokku. Vastus oli, et üle 300 miljardi euro. Sellega arutelu lühidalt kokkuvõetuna komisjonis ammendus ja komisjon tegi oma ettepanekud. Kõigepealt, lõpetada otsuse eelnõu esimene lugemine. Selle ettepaneku poolt oli 8 komisjoni liiget, vastu 3, erapooletuid ei olnud. Teiseks otsustas komisjon teha ettepaneku seada muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 1 tund pärast Riigikogu esimese täiendava istungi lõppu. Selle otsuse poolt oli 7 komisjoni liiget, vastu 4, erapooletuid ei olnud. Ühtlasi tegi komisjon ettepaneku määrata komisjoni ettekandjaks praegu kõnetoolis olija. Ma tänan tähelepanu eest!
Aitäh! Teile on laekunud ka mõningad küsimused. Head kolleegid, natuke tähelepanu! Palun, Mihhail Stalnuhhin!
Aitäh, proua juhataja! Lugupeetud kolleeg! Komisjonipoolselt ettekandjalt saan ma küsida ainult selle kohta, mis komisjonis toimus, ja seda ma teen. Nimelt ütles härra rahandusminister komisjonis välja sellise lause, et sajandi lõpuni suudab Eesti ikka nii palju teenida, et suudab oma võlad kinni maksta – sajandi lõpuni võlad kinni maksta. Äkki sa tuletad meelde, mis võlgadest meil sel hetkel juttu oli?
Aitäh! See küsimus vajab kindlasti selgitamist ja korduvat üleselgitamist. Kui me siin saalis seda asja käsitleme, siis peame mõistma, et Eesti riik annab garantii stabiilsusfondile – EFSF-ile – ning meie garantii maht ja meie kohustused sõltuvad sellest, kui palju EFSF-il on vaja finantsturgudelt raha laenata. Ministri jutu mõte oli selles, et headel aegadel ja ratsionaalsete otsuste tulemusel on Eesti riik suutnud koguda reserve. Ja isegi kui käiku peaks minema kõige negatiivsem stsenaarium, et EFSF ei suuda oma kohustusi täita, siis rakenduvad need solidaarsed garantiid, mis liikmesriigid on EFSF-ile andnud või andmas. Aga ütlen veel kord: kogu laenuandmine Kreekale on väga tingimuslik. Selle programmi kontroll on hoopis erinev sellest, mis seni on olnud. Kui te loete eelnõu lisaks olevat programmi teksti, siis see on uskumatult karm, uskumatult konkreetne ja uskumatult detailne ning kogu selle programmiga käib kaasas väga range kontroll. Nii et selles mõttes on olukord ikkagi varasemast erinev.
Aitäh! Palun, Rainer Vakra, teine küsimus!
Aitäh, hea juhataja! Austatud ettekandja! Minister ütles oma vastustes väga selgelt, et kui me raha välja anname, siis me teenime selle pealt protsenti. Hea minister Ligi ütles, et see protsent on nii väike, et tema seda protsenti ei mäleta. Teie tundute alati olevat selline punktuaalne inimene ja majandusekspert, kas teie oskate öelda, mis see protsent on? Ma usun, et ilma seda protsenti teadmata teie kindlasti sellele laenule jah ei ütleks.
Aitäh! Üldine põhimõte on ikkagi selline, et EFSF peab kõigepealt ise vahendid hankima. Ma soovitan lugeda EFSF-i kodulehekülge, kus on andmed selle kohta, milliseid emissioone EFSF on seni läbi viinud seoses Iirimaa ja Portugali programmiga. EFSF-il on väga kõrge reiting, investorid – need on faktilised andmed – on fondi usaldanud ja fond on hankinud vahendeid üsna soodsalt. Kui nüüd fond laenab edasi, nii nagu tingimused ette näevad, lisandub sinna marginaal, mis on kindlasti jõukohane. Ma ei käsitleks seda selliselt, et eesmärk on tulu teenida. Eesmärk on saavutada stabiilsus, anda programmiosalistele riikidele võimalus. Tasub vaadata senist praktikat. Iirimaa on saanud reaalset abi, on saanud reaalse võimaluse oma olukorda stabiliseerida ja selle kaudu saavutada kogu euroala, kogu Euroopa Liidu, kui tahate, siis ka maailma finantssüsteemi suurem stabiilsus. Samuti Portugal, kuigi ma möönan, et Portugaliga on jätkuvalt suuri probleeme. Eesmärk ei ole kindlasti tulu teenida. Aga ütlen veel kord, et see sõltub ikkagi sellest, missugustel tingimustel fond ise finantsturgudelt raha saab. Seni on fondil finantsvahendite hankimine minu hinnangul üsna edukalt läinud.
Aitäh! Palun, Jüri Ratas, teine küsimus!
Aitäh, austatud juhataja! Hea ettekandja! Ma tulen natuke veel tagasi eelmise küsimuse juurde. Hea ametikaaslane Rainer Vakra küsis seda protsenti, te ei öelnud, kas see on siis plussmärgiga või miinusmärgiga. Kas te võiksite seda täpsustada? Minu küsimus on teile kui komisjoni esindajale. Te ütlesite, et peale istungi lõppu on tund aega muudatusettepanekute tegemiseks. Mis valdkonnast need muudatusettepanekud teoreetiliselt saaksid Riigikogu rahanduskomisjonil ja Riigikogu täiskogul üldse olla? Kas on pädevust muuta pealkirja või sisu või kas siin üldse mingit pädevust on?
Aitäh! Palun, Lauri Laasi, teine küsimus!
Aitäh selle küsimuse eest! Mis puudutab seda protsenti, siis Portugali ja Iirimaa puhul on suurusjärk olnud 5%, kui ma ei eksi. Ma ei hakka praegu tõesti neid arve peast välja käima, need on avalikus inforuumis kättesaadavad ja neid on võimalik üle kontrollida. Mis puudutab parandusettepanekute esitamist, siis see tuleneb meie enda kodukorrast. Kui eelnõus on paragrahve vähe, siis on ka tööd vähem.
Aitäh, proua juhataja! Austatud ettekandja! Vaadates, kui kirglikult te seda eelnõu kaitsete, tekkis mul mõte. Andke andeks, see küsimus on natuke isiklik, aga ma tahaks selle ikkagi ära küsida. Te olete omal ajal Eesti maksuametile jalad alla pannud. Kas te oleksite nõus, kui peaks tekkima vajadus, Riigikogust lahkuma ja minema appi Kreeka maksuametit üles ehitama?
Aitäh! Tegelikult aitab ka see töö, mis me siin teeme, kindlasti kaasa Kreeka olukorra paranemisele, annab võimaluse. See on euroala ühine panus. Aga ma lugesin huviga programmi ja seda osa, mis puudutab näiteks maksude haldamist. Maksupoliitikasse programm väga ulatuslikult ei sekku. Siin kohustatakse maksusüsteemi lihtsustama, laiendama maksubaasi ja kaotama erandeid. Maksude haldamise osa on aga väga huvitav ja selles oli isegi minu jaoks täiesti uut informatsiooni. Kreeka peab rakendama ühtse infosüsteemi ja looma maksumaksjate registri. Eesti riik võttis maksude haldamisel ühtse infosüsteemi kasutusele 1999. aastal ja samal ajal loodi ka maksumaksjate register, Kreeka peab alles hakkama sellega tegelema. Meie poolt vaadatuna on see üsna uskumatu. Mis konkreetset küsimust puudutab, siis Riigikogu liikme pädevuse piires on kindlasti soov Kreekat oma nõuga aidata, kui meie abi tahetakse ja soovitakse vastu võtta. Meil kogemusi on.
Aitäh! Palun, Mihhail Stalnuhhin, teine küsimus!
Aitäh, proua juhataja! Lugupeetud kolleeg! Arusaadavatel põhjustel ei tahtnud sa mu küsimusele vastata, kui ma küsisin, mida kommenteeris rahandusminister, kui ta teatas, et sajandi lõpuni suudab Eesti ikka oma võlad kinni maksta. Me arutasime siis seda, mis juhtub, kui on must stsenaarium ja me peamegi selle raha välja laduma. Circa 100 aastat maksa võlgu! Seepärast on mu teine küsimus väga lihtne. Lähtun sellest, et on olemas selline asi nagu mehesõna. Kas komisjonis oli nii, et minister lubas isiklikult kolleeg Nestorile käituda tänasel istungil vähemalt sotsiaaldemokraatide suhtes viisakalt?
Aitäh! Ma tahaksin küsimusele vastates siinkohal tõesti tunnustada rahandusministrit selle eest, kui kannatlikult ja põhjalikult ta seda keerulist küsimust selgitas. Kindlasti oli tema sooritus isegi palju parem, kui oli eeldust arvata. Ministrit tuleb tõesti tunnustada põhjalikkuse ja kannatlikkuse eest! Ma usun, et asi sai meile kõigile palju selgemaks, kui see oli tänase istungi alguses.
Aitäh! Palun, Valeri Korb, teine küsimus!
Aitäh, proua juhataja! Hea kolleeg! Seda dokumenti arutades mõtlevad ju kõik sellest suurest rahast, mis tuleb Kreeka abistamiseks ühiselt panustada. Ütleme, kui tulevikus tuleb niisugune must stsenaarium meie riigi vastu, kuidas sa mõtled, kes siis peaks vastutama, Riigikogu, valitsus või Eesti rahvas?
Aitäh! Ma ise usun, et kogu euroala võlakriisi lahendamisel on mingisugune murdepunkt siiski saabunud. Olen üsna tähelepanelikult jälginud, kuidas eelmise aasta lõpus läksid mitme euroala riigi intressid üle ohtliku piiri, aga selle aasta algul on need intressid päris oluliselt alla tulnud. Kui vaadata kas või Itaalia või Hispaania viimaseid võlakirjade emissioone, siis mingit murdepunkti võib tunnetada. Ma ise teeksin järelduse, et kuigi nende otsuste kohta, mis seni on tehtud, võib tõesti öelda, et nad ei ole õigeaegsed, nad ei ole piisavad, piisavalt operatiivsed, on turgudel siiski täheldatav usk sellesse, et olukord hakkab stabiliseeruma. Aga muidugi, mis Kreeka programmi puudutab, siis siin on kõik suuresti ikkagi programmialuse riigi enda teha. See sooritus, mis tuleb osaliselt teha juba lähipäevadel ja suures osas 2012. aasta jooksul, ei ole kindlasti lihtne, aga see on rangelt tingimuslik, mis annab lootust, et euroala võlakriisis toimub muutus stabiliseerimise suunas.
Aitäh! Palun, Eldar Efendijev, teine küsimus!
Aitäh, proua eesistuja! Austatud ettekandja! Paljud küsimused olid seotud ka nn mustade stsenaariumidega ja on arusaadav, et mõnes mõttes on tegu spekulatsioonidega. Aga vähem kui tund tagasi ilmus informatsioon, kus stsenaarium on päris konkreetselt paika pandud. Sellest selgub, et peale seda, kui võlg on kustutatud, peale seda, kui kõik võlakirjad on pankades vahetatud, kavatseb agentuur Fitch 12. märtsil kuulutada Kreekale default"i. Mis te arvate, mis see on ja kuidas te seda hindate?
Fitch tegelikult juba alandas Kreeka reitingut eelviimasele võimalikule, mis on üks tase enne default"i. Praegu on ikkagi kokku lepitud, et kokkulepe erasektoriga tuleb ja võlakirjavahetus toimub, kusjuures võlakirjavahetuse edu sõltub ka sellest, mismoodi meie siin saalis otsustame. See on esimene samm suurema stabiilsuse suunas ja siis järgnevad juba järgmiste laenuotsuste rakendamine, pankade rekapitaliseerimine ning võlgade teenindamine jooksvalt. See kulgeb mitmes etapis ja loomulikult sõltub järgmise etapi otsustamine sellest, kas eelmine etapp on läbitud või mitte. Nii ta käib.
Aitäh! Palun, Indrek Saar, teine küsimus!
Aitäh sõna eest! Lugupeetud ettekandja! Rahandusminister rääkis täna siin tõepoolest ilusasti. Eriti ilusasti rääkis ta solidaarsusest, nii et hakka või nutma. Vaadates, kuidas Reformierakond on üldiselt käitunud nendega, kes on raskel ajal Eestis olnud maaslamaja olukorras, peab ütlema, et oma riigis te seda solidaarsust paraku väga palju ilmutanud ei ole. Ehk neilt, kellel on olnud raske, on alati võetud ikka natuke veel rohkem. Aga kui tulla Kreeka teema juurde, siis minu küsimus on, et kas me tõepoolest teeme seda kõike eelkõige solidaarsusest, mitte sellepärast, et meie turg on nii avatud, et niipea kui meie eksporditurgudel mingigi kõikumine toimub, oleme ise käpuli. Kas ei oleks ausam öelda, et me tegelikult päästame iseenda nahka?
Aitäh selle küsimuse eest! Siin oli kõigepealt hinnang ja siis oli küsimus ise. Hinnanguga ei ole ma kindlasti nõus. Aga kui küsimusele vastata, siis loomulikult, me oleme ju nii tihedalt, globaalselt seotud finantssüsteemiga. Euroala on meie suurimaid partnereid ja loomulikult sõltub meie käekäik sellest, kuidas euroalal läheb. Seda on isegi võimalik välja arvutada, kui palju üks või teine stsenaarium võiks mõjutada meie majanduskasvu näitajaid. Või vähemalt spekuleerida selle üle, kuidas näiteks ühe liikmesriigi pankrot võiks mõjuda meie majanduskasvule ja selle kaudu siis ka reaalsetes rahanumbrites meie kõigi heaolule. Aga kas ei ole mitte niimoodi, et isegi kui me oletame või kujutame ette, et rakendub kõige mustem stsenaarium, siis me oleme ju ikkagi saanud Euroopa Liidu eelarvest kordades rohkem võrreldes sellega, mis võiks kõige negatiivsema stsenaariumi puhul ära minna? Sellel solidaarsusel on ikka päris suur ja lai sisu ning arvestada tuleb kogu konteksti, kui me seda asja siin arutame ja otsustame.
Aitäh! Palun, Peep Aru!
Ma tänan, lugupeetud eesistuja! Hea kaasettekandja! Ma tänan ka sind väga rahulike ja väga põhjalike vastuste eest! Kahju, et ajalises dimensioonis oli sinu kaasettekanne ja küsimustele vastamine lühem kui põhiettekandjal. Aga et anda sulle võrdne võimalus, küsin: kas sa tahaksid veel midagi lisada?
Hea ettekandja, rohkem teile küsimusi ei ole. Suur tänu, Aivar Sõerd! Ja nüüd ma avan läbirääkimised. Igaks juhuks tuletan veel meelde, et sõna võivad võtta üksnes fraktsioonide esindajad. Palun teid, Rainer Vakra, Keskerakonna fraktsiooni esindajana kõnepulti!
Aitäh! Ma tahan siinkohal tänada veel kord neid Riigikogus esindatud erakondi ja fraktsioone, kes on euroala stabiilsusse panustanud. Tõesti, meil ei ole häid valikuid, meil on kehvad valikud, aga nende valikute hulgast tuleb valida parim!
Palun korraks vabandust! Priit Toobalil on protseduuriline küsimus.
Austatud juhataja! Head kolleegid!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Kuidas istungi juhataja kontrollib, kas sõnavõtja on fraktsiooni esindaja või ei ole?
Kuna keegi teine Keskerakonna nimekirjast ei ole praegu ennast registreerinud, siis ma eeldan, et Rainer Vakra on Keskerakonna fraktsiooni esindaja. Ma loodan, et ma ei eksi? Palun, Priit Toobal, teine protseduuriline küsimus!
Aitäh! Ma tahtsin seda kommentaariks öelda, ma ei muretsenud Keskerakonna esindaja pärast.
Jätame kommentaarid saalist välja, siin on ainult protseduurilised küsimused. Palun, Rainer Vakra!
Hea juhataja! Austatud saalisviibijad! Head Riigikogu liikmed! Meenutan, et eelmise aasta 29. septembril, kui Eesti liitus kiirustades Euroopa Finantsstabiilsuse Fondiga, rõhutas koalitsioon, et me ei räägi Kreekast, vaid ainult Portugalist ja Iirimaast. Tänane võimulolijate retoorika eirab jälle selget diskussiooni ja seekord tuuakse põhjenduseks, et Riigikogu on juba EFSF-i heaks kiitnud ning Kreeka uus abipakett on vaid vormistamise küsimus. Vajalik on siinkohal märkida, et kreeklased arutasid ja vaidlesid 130-miljardilise euroabipaketi üle isekeskis kolm kuud, Eesti valitsus andis nõusoleku kolme päevaga ja parlament peab tegema seda ühe päevaga. Rõhutan, et seda tehakse ühe päevaga! Kreeka edusammud on viimase peaaegu kahe aasta jooksul olnud minimaalsed ning me peame ebaõiglaseks, et Eesti maksumaksjad kannatavad teiste tegematajätmiste tõttu. Me ei toeta seda, et Eesti käendab endast rikkamaid probleemriike, eriti kui arvestada seda, et panustame EFSF-i sisemajanduse kogutoodanguga võrreldes rohkem kui teised riigid. Eesti 1,995 miljardi eurone garantiikohustus moodustab 13,8% riigi SKT-st. Siinkohal oleks paslik härra rahandusministri käest küsida, miks me oleme olukorras, kus Eesti, kelle pea olematust riigivõlast ning eelarvedefitsiidist on saanud juba sisuliselt rahvusliku uhkuse teema ning kelle maksejõuetuse tõenäosus on seega madal, peab ühisesse n-ö päästefondi panustama suhteliselt rohkem kui riskantsemad riigid. Kus on siin loogika? Samal ajal ei saa mainimata jätta kurioosset tõsiasja, et Kreeka miinimumpalk on sisuliselt võrdne Eesti keskmise palgaga. Minule tundub see väga ülekohtune, kuidas me oleme inimestel palunud viimaste aastate jooksul taluda kulukärpeid, tööpuudust ja palkade vähenemist, kuid nüüd oleme justkui sunnitud lisaks kõigele veel teiste heaolule peale maksma. Ma olen uhke Eesti rahva üle, kes rasketel aegadel on käinud ühte jalga ning mõistnud ohverduse vajadust ning pole ummisjalu tormanud tänavatele rahutusi korraldama – see, mis Kreekas on viimasel ajal paraku igapäevane nähtus. Kui me täna siin Riigikogus kiidame heaks selle Kreeka päästeoperatsiooni, on mul häbi tänaval inimestele otsa vaadata. Kahjuks ei lahenda uus rahasüst probleeme ning tegu on vaid ajutise turgude rahustamisega. Kreekasse raha kühveldamine probleemi ei kaota, mured summutatakse ainult hetkeks, kuid isegi troika enda lekkinud memost saab lugeda, et tegelikult on järgmise abipaketi vajadus juba praegu ilmne ning Kreeka võime iseenda rahaasju ajada järgmiste aastate jooksul ei taastu. Jah, võime praegu mängida seda mängu, et me eesolevat krahhi ei näe, kuna see on maetud eurokupüüride alla. Ma võrdleksin seda olukorda inimese tervisega. Tänaste meditsiiniliste võimaluste juures on kopsupõletiku sümptomeid peita täiesti võimalik, palavikku on võimalik vägisi alla suruda, köha on võimalik kaotada, ergutitega on võimalik kunstlikult energiataset tõsta. Mida varem tõdeda fakti, et aeg tuleb maha võtta ja haiglasse siruli visata, seda kergemalt haigusest võitu saab. Mida kauem aga venitada ja kõigile kinnitada, et kuna sümptomeid ju eriti pole, sest keemia möllab veres, siis pole ju ka probleemi, seda hullem saab lõpuks olema krahh. Kui patsient just päris ära ei koole, saab lisaks kopsude ravimisele tegelda muude organite lappimise või asendajate otsimisega. Ja see on põhjus, miks ma soovitan alati sekkuda pigem varem kui hiljem ning vähem uskuda, et küll kõik iseenesest mööda läheb. Kreeka abipaketi pooldajad muidugi ütlevad, et praegu on kõige olulisem aega võita, et ühe riigi langemisest ei tekiks doominoefekti, mille puhul järgmised langevad kivid on Portugal, Hispaania, Itaalia ja teised riigid. Riigid, mille langust on nende suuruse tõttu ka väga raske lihtsalt Kreeka moodi kinni maksta. Selliste argumentidega saaks paraku nõustuda ainult juhul, kui oleks ette näidata selged meetmed, mis n-ö võidetud aja jooksul probleemide sisuliseks lahendamiseks ette võetakse.
Arvestada tuleb, et aprillis toimuvad Kreekas parlamendivalimised, mistõttu pole sugugi kindel, et kärpekava reaalselt ka ellu viiakse. Arvestades Ateena tänavatel meelt avaldava rahva meelsust, on kärpekava eiramine võimulepääsemiseks küllaltki tõenäoline. Mis on lahendus? Tõenäoliselt aitaks Kreeka jalule siiski eurotsoonist lahkumine. Ainult see annab neile võimaluse oma valuuta devalveerida, et muuta Kreeka turistidele taskukohasemaks ja kohalikud tooted odavamaks. Kreeka konkurentsivõime peab kasvama. Üks moodus on kokkuhoid, palkade vähendamine ja sotsiaalkindlustuse koomale tõmbamine. See on aga väga pikk ja vaevaline tee, mille tulemuslikkus sõltub suuresti kohalike poliitikute ja rahva tahtest. Pidage mind küünikuks, aga sellist tahet ma Kreekas ei näe. Devalveerimine seevastu on kiire ning küllaltki selge moodus taastada välismajanduslik tasakaal. Kindlasti ei ole see mingi meeldiv lahendus, absoluutselt mitte. Kuid see ongi see, millest tuleb täna selgelt aru saada: häid lahendusi ei ole, on ainult halvad ja veel halvemad. Devalveerimine oleks aga võimalus, kuidas Kreeka majandus saaks – vabandage klišeelikkust – fööniksina tuhast tõusta. Edukaid näiteid on ka lähiminevikust võtta. Argentinas – sellest saab juba kümme aastat – järgnes 2002. aasta 11%-lisele sisemajanduse koguprodukti langusele juba 2003. aastal majanduskasv ning kahe aastaga saavutati kriisieelne tase. Isegi hiljutine Islandi panganduskrahh räägib pigem devalveerimise kasust. Tahame seda või mitte, aga praegusel probleemide rägastikul pole ühtset, majanduslikult õiget lahendust. Praegu on valitud tee, mis kaitseb võimalikult hästi kreeditore, kuid muudab Kreeka majandusarengu lähima viie aasta jooksul pea võimatuks. Eeldades, et lisaks kokkuhoiule otsustatakse Euroopas end ka inflatsiooni abil võlgadest välja rabelda, mõjub see siiski laastavalt kõigile Euroopa hoiustajatele, sealhulgas mõjub laastavalt näiteks oma olemuselt konservatiivsetele pensionifondidele, mis hoiavad õigustatult olulise osa oma varadest rahaturufondides või hoiustena. Olen kindel, et te mõistate: tegemist on väga suure summaga, 357 miljonit eurot on enam kui 5% Eesti käesoleva aasta riigieelarvest. See on näiteks sama suur kui Põllumajandusministeeriumi või Kaitseministeeriumi eelarvestatud kulud 2012. aastal kokku. See moodustab ligi poole Eesti Haigekassa riiklikuks ravikindlustuseks ettenähtud kuludest sel aastal. See on summa, mille üle Riigikogu ei peaks olema sunnitud langetama otsust kõigest ühe päevaga. Eelöeldu kokku ongi põhjus, miks Keskerakonna fraktsioon ei toeta Kreeka abipaketi heakskiitmist Riigikogus. Siinkohal on mul meie poolt Riigikogu juhatusele edasi anda esimese lugemise tagasilükkamise palve, mida palus isiklikult toetada ka Juku-Kalle Raid! Aitäh!
Palun lisame kolm minutit aega juurde, meil oli siin protseduurilisi küsimusi!
Aitäh! Ma palun järgmisena kõnetooli Taavi Rõivase Reformierakonna esindajana! Kaheksa minutit.
Austatud juhataja! Austatud ametikaaslased! Eelkõneleja rääkis väga pikalt võimalusest Kreeka valuutat devalveerida, aga unustas seejuures, et Kreeka valuuta on euro ja Kreeka kohustused on euros. Ehk siis võimalikud majanduspoliitilised meetmed, mida me võime majandusõpikust või ajalooraamatust lugeda mõne teise riigi kohta, ei pruugi pädeda Euroopa Liidus ja eurotsoonis. Aga asja juurde. Täna meie ees olev otsus ei ole kindlasti kergete killast. Esiteks juba seetõttu, et programmi toetades toetame ju neid, kes on käitunud risti vastupidi meie enda rahanduslikele tõekspidamisele. Neile, kelle majandus per capita on meist umbes kolmandiku, aga palgad mitu korda suuremad. Oli siis vaja üle jõu elada, võiks ju hüüatada. Ja mis seal salata, raske ka vastu vaielda. Kas Eestis oleks selline üle jõu elamine ilmvõimatu? Arvan, et mitte. Täna siin saalis kõige kurjemalt kreeklasi kritiseerinud erakond soovis ju veel mõni aasta tagasi tõsimeeli ametnike palgad ühe ropsuga 25 000 kroonile ehk ca kahekordseks tõsta ja sama tõsise näoga räägiti, et see tõstabki majandust. Tegelikult, nagu Kreeka puhul hästi näha, suurendaks see hoopis võlakoormat. Kui vaid 1,7% hääletanuks teisiti, oleks üle jõu elamise pillerkaar käinud ka meil täistuuridel. Ja eks võlavõtmise ihalejaid ole olnud teisigi. Otsus on raske ka seetõttu, et mitte keegi ei anna meile sajaprotsendilist garantiid, et see programm meie laual päästab Kreeka ära kõigest, mis seal on aastakümnete jooksul valesti tehtud. Tõsi, meil on eksperdihinnangud, on analüüsid, on Kreeka poliitikute kirjalikud lubadused, on sealse parlamendi otsused, aga meil ei ole sajaprotsendilist garantiid. Kas nad ikka suudavad paari aastaga viia ellu reformid, mis tavaolukorras võtaks aastakümneid? Kas ebamõistlikult kulukat sotsiaalsüsteemi on üldse võimalik jõukohaseks kärpida või nõuavad ametiühingud jätkuvalt streikimist ja kuristikku kihutava rahandusega jätkamist? Sajaprotsendilist garantiid ei ole meil otsuseid langetades pea kunagi ja sellises olukorras tuleb langetada otsus parima teadmise ja analüüsi pinnalt. Teisalt on meil peaaegu sajaprotsendiline garantii, et kui abipaketist loobuda ja üks Euroopa Liidu ja eurotsooni riik kontrollimatusse maksejõuetusse lasta, mõjutab see negatiivselt ka meie elu tuhandeid kilomeetreid sündmuste epitsentrist põhja pool. Küllap on meist paljud, nagu ka meie valijad, kas ise kogenud või kuulnud jutte sellest, mis Kreekas n-ö tegelikult toimub. Keegi ei saanud tavernis kaardiga maksta ja tegi järelduse, et kõrtsmikul jäävadki maksud maksmata. Keegi kuulis taksojuhilt, et tegelikult hoidutakse ka tulevikus maksude maksmisest ja programm ei muuda midagi. Keegi nägi kolmapäeva keskpäeval tänaval kabet mängivaid mehi ja järeldas, et tööd seal riigis küll keegi ei tee. Küllap on sellistes kuuldustes ka terake tõtt, aga kas piisavalt, et vaid selle pinnalt eelarvamust kujundada? Küsigem endalt, kas parlament peaks tänase otsuse tegemisel lähtuma pigem nendest kuuldustest või IMF-i, Euroopa Keskpanga ja Euroopa Komisjoni kuudepikkusest tööst, mis on vormitud eksperdihinnanguks ja 60 lehekülje pikkuseks vastastikuse mõistmise memorandumiks, teisisõnu laenuabi programmiks? Loodan, et seda põhjalikku dokumenti rida-realt lugenutel jahtub ind iseennast kõige suuremaks Kreeka asjatundjaks pidada, sest selle dokumendi detailsus ja Kreekale esitatud tingimuste põhjalikkus on teemaga esmakordselt kokkupuutuja jaoks kindlasti jahmatav. Suur osa Eesti parlamendist on Kreeka programmi üksikasjadega tegelnud mitu kuud. Sügisest alates on seda arutanud Euroopa Liidu asjade komisjon, viimastel nädalatel mitmel korral ka rahanduskomisjon. On peetud nii tavapäraseid kui avalikke istungeid, lisaks valitsuse esindajatele oleme teemat arutanud ka Eesti Panga juhtide ja sõltumatute mõtlejatega. Muu hulgas oleme julgustanud ministreid olema Kreeka-poolse tingimuste täitmise suhtes nõudlikud. Ja ma võin kinnitada, ma tean, et nad on seda olnud. Reformierakonna fraktsioon on nendel teemadel väga mitmel korral nõu pidanud ja, mis seal salata, päris kirglikult omavahel vaielnud. Me ei ole vaimustatud võimalusest teiste riikide laenusid garanteerida. Aga me näeme, et alternatiiv on nii Eestile kui ka Euroopale veel kallim. Palju on räägitud sellest, kui suur on meie antud käendus, millised on need summad, aga pole mainitud seda, et kui Kreeka maksejõuetus toob Euroopale ja Eestile järgmisteks aastateks kas või ühe protsendipunkti võrra väiksema majanduskasvu, on ainuüksi sedakaudu mõju veelgi suurem. Lisaks kaudne mõju finantssektori võimaliku halvamise tõttu, olgu siis raskemini saadavad, kui üldse saadavad laenud või kõrgemad intressid. Kõik muu peale selle. Kui me võrdleme erinevate stsenaariumide mõju tavalisele Eesti inimesele, siis jõuame paratamatult tõdemuseni, et Kreeka kontrollimatu maksejõuetus lööks valusamalt ka meie inimeste heaolu pihta. Ehk siis kokkuvõtlikult: Euroopa stabiilsus, finantssüsteemi toimimine ja teadmine, et vajadusel aidataks ka meid, on kolm põhjust, miks seda otsust on Eesti vaatevinklist siiski vaja toetada. Head kolleegid, nagu öeldud, on see raske otsus. Lisaks eeltoodule peab igaüks meist mõtlema, kas ta teeb otsuse homsetele uudistele või Euroopa ja sedakaudu Eesti tulevikule mõeldes. Ma soovin teile kõigile kainet meelt ja riigimehelikku suhtumist. Aitäh!
Suur tänu! Vastavalt kodu- ja töökorra seaduse §-le 98 võivad täna esimese lugemise läbirääkimistel sõna võtta üksnes fraktsioonide esindajad. Kuna Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni poolt on registreeritud kaks kõnesoovi, siis on minu küsimus fraktsiooni esindajale, fraktsiooni esimehe asetäitjale Toomas Tõnistele: kes on Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni volitatud esindaja?
Aitäh! See on nii populaarne teema, et meil on kaks soovijat, aga IRL-i fraktsiooni juhatuse otsusega on meie esindaja Sven Sester.
Suur tänu! Kas protseduuriline küsimus? [[Küsimus saalist ei olekuuldav.]] Ei, sellist võimalust ei ole. Sven Sester, palun Isamaa ja Res Publica Liidu esindajana kõnepulti!
Lugupeetud juhataja! Head kolleegid! Me ei ole täna siin lihtsate otsuste juures. Seda näitab ka diskussioon, mis on täna kestnud siin saalis juba mitmeid tunde, ja küsimuste hulk, mis on tabanud peaettekandjat rahandusministrit ja komisjoni kaasettekandjat härra Aivar Sõerdi. On palju küsimusi, mis ei ole siiamaani inimestele selged. Ma arvan, et siin saaliski mitmed ei adu veel täpselt, millise ajaloolise otsuse juures me hetkel oleme, rääkimata inimestest, kes on väljaspool seda saali. Mõned päevad tagasi panin ma sotsiaalmeediasse üles küsimuse ja palusin oma sõpradelt kommentaare, mida nemad soovitaksid Euroopa abipaketiga teha. Ja mis seal salata, vastused olid protsentuaalselt sellised, et kümnest üheksa arvas, et Kreekale ei peaks abi andma, ja üks arvas, et võiks abi anda – 90% ja 10%. Sellest lähtuvalt võiks küsida, et kus on teie silmad ja kus on teie kõrvad. Miks rahvasaadikud, kes täna siin saalis on, hääletavad üht- või teistmoodi? Kas on äkki vähe seletatud? Võib-olla on vähe räägitud? Ma tahaksin siinkohal IRL-i fraktsiooni esindajana veel kord öelda: head kolleegid siin saalis ja väljaspool saali olijad, me oleme Euroopa Liitu astudes võtnud endale kohustused ja ka õigused. Me peaksime olema selles Euroopa peres nii heas kui halvas. Jah, meil on olnud päris häid aegu. Me oleme aastate jooksul Euroopast saanud igast eurost, mis me oleme sinna investeerinud liikmemaksude kaudu, mitmekordselt rohkem tagasi. Nüüd on tulnud halvem aeg, kus peame asuma kedagi toetama ja nagu otseselt ei tunneta, et me midagi tagasi saaksime. Ma ütlen, otseselt ei tunneta. Tegelikult me saame. Mida me saame? Me saame kindlust juhuks, kui Kreeka täidab ära need lubadused, mis ta on tänaseks andnud. Lugege seda memorandumit! Ma ei tea, kui paljud teist on seda lugenud, aga ma ütleksin, et kui see läbi lugeda ja endale selgeks teha, siis tundub, et Kreekal pole enam valitsust õieti vajagi. Miks? Seal on kõik asjad ette ära öeldud, alates sellest, et meditsiinis peab olema kuni 5%-line lisamaks, rohkem ei tohi olla, kuni selleni, millised kärped, missugusel perioodil, milline monitooring, milline auditeerimine, kuidas peab käima aruandlus, kui tihti – kõik on praktiliselt reglementeeritud. Ausalt öeldes ei ole seal Kreekas kerge nendel otsustajatel, kes peavad hakkama kõike seda täitma. Jah, nende positsioon on hoopis teises kohas, kui on praegu Eestis. Jah, nende inimeste positsioonid on rahalises mõttes palju paremad kui meil. Aga mõelge doominoefekti peale, mis võib tekkida, kui Kreekaga juhtuks nii, et ta tõesti läheb pankrotti. Kas me oleme selleks tegelikult valmis? Kui vaadata neid lähinaabreid, kellel on kaubavahetus Kreekaga, sealt edasi nende lähinaabreid, siis jõuaksime ühel hetkel lõpuks ka Eestini. Kui vaadata nüüd menetluse kiirust – üleval on olnud ka see teema, miks nii kiiresti –, siis tuletan teile meelde, head kolleegid, et kui me menetlesime eelmisel aastal EFSF-i raamlepingut, ütlesime ise, et me tahame menetleda ja oleme valmis menetlema seda kiiresti, operatiivselt. Ja kui ma vaatan, kuidas menetlus on käinud, siis ma ütleksin, et rahanduskomisjon on menetlenud seda viimase kuu jooksul päris mitmeid kordi. Palun lisaaega!
Kolm minutit lisaks.
Rahanduskomisjon on saanud viimase kuu jooksul igal esmaspäeval ülevaate, millises olukorras läbirääkimised parajasti on. Euroopa Liidu asjade komisjon, nagu ka eelkõneleja ütles, on mitme kuu jooksul võtnud positsioone ja andnud nõusolekuid Eesti positsioonidele läbirääkimistel Kreekaga. Meil täna laual oleva otsusega kaasneva lepingu eestikeelne tõlge on rahanduskomisjoni liikmetele olnud juurdepääsupiiranguga juba mitmeid päevi kättesaadavad, et teha endale selgeks, missugune on olukord. Ütlen isegi, et üks rahanduskomisjoni opositsioonisaadikust liige on mulle eraldi öelnud, et kui vaadata otsuse eelnõu ja vaadata eraldi seda lepingut, siis tõsilugu, leping ei ole Kreekale kerge. Tõesti, see ei ole Kreekale kerge. Ise ei tahaks nende nahas olla. Ma ütlen teile veel kord: need otsused, mis me peame täna tegema, ei ole kerged, aga tervikpilti vaadates ütleksin, et praegu on vaja teha valik halbade ja veel halvemate otsuste vahel. Ma loodan teie meelekindlusele ja usun, et otsus tuleb täna selline, mis annab meile võimaluse ühtses Euroopa peres edasi minna. Aitäh teile!
Suur tänu! Palun, Rannar Vassiljev Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni esindajana!
Head kolleegid! Täna meie ees olev Kreeka abipakett on tekitanud väga palju emotsioone, neid emotsioone on olnud väljaspool saali, on olnud siin saalis, on olnud opositsiooni poolt ja, nagu me just nägime, ka koalitsiooni poolt. Nii et emotsionaalne teema. Tegelikult saavad sotsiaaldemokraadid väga hästi aru, miks see avalikkuses emotsioone tekitab. Me leiame, et see on mõistetav ja põhjendatud, sest meil on ka põhjust öelda, et Eestis on väga palju asju, millega me rahul ei ole. Kas see on siis ebaõiglane maksukoormus, olematud lastetoetused, töötajate-tööandjate huvidega mittearvestamine või siis natuke üldisemalt – peegliga dialoogi pidav valitsus. Aga kõnealusel juhul on kindlasti oluline jätta emotsioonid niipalju kui võimalik kõrvale ning läheneda küsimusele pragmaatiliselt ja mõistusega. Kindlasti on siinkohal oluline Euroopa solidaarsus, millest on päris palju räägitud ja millest Eesti on tegelikult ka väga palju tulu saanud, ennekõike just eurotoetuste kaudu, mis avaldavad meie majandusele nii otsest kui kaudset mõju. Aga samas tuleb ausalt öelda, et tõenäoliselt ei ole solidaarsus see, mida selle otsuse langetamisel keskmeks seada. Meie ees on halvad valikud, nagu siit kõnetoolist on ka varem öeldud. Nii see tõesti on ja nende halbade valikute vahel tuleb meil täna otsustada. Aga ennekõike peaks see mõõdupuu, mille järgi otsustada, olema otsuste mõju Eestile. Esimene valik on abipaketis osaleda, mis tähendab seda, et me anname garantiid EFSF-ile, EFSF laenab turult raha ja laenab siis seda Kreekale edasi. Positiivne stsenaarium on, et Kreeka maksab selle raha ilusasti tagasi ja midagi ei juhtu. Ei ole mõtet täna öelda, et see on ainukene võimalik stsenaarium. Ei ole. On väga tõsine oht, et Kreeka ei tule toime oma kohustustega EFSF-i ees ja garanteerijatel tuleb reaalselt hakata kukrut kergendama. Abipakett seisab laias laastus kolmel jalal. Esimene neist on võlausaldajate võlgade mahakirjutamine, mis on nominaalis 53,5% ja koos intressidega kuni 70%. See annab oma mahus umbes samasuguse tulemuse nagu riikidepoolne garantii, mis EFSF-i kaudu antakse. Esimene neist on üle 100 miljardi euro, teine on 130 miljardit. Kolmas jalg, millel see pakett seisab, on Kreeka enda kohustused, mis riik võtab, et seda raha saada. Need koosnevad nii sellest, kuidas kärpida oma kulutusi, kui ka sellest, kuidas oma suhteliselt olematut konkurentsivõimet suurendada. Põhiline risk abipaketi puhul seisneb selles, kas Kreeka suudab võetud kohustused täita. Need, kes on selle memorandumi läbi lugenud, mõistavad, et need kohustused on väga ambitsioonikad, väga tõsised, ja piltlikult öeldes jääb Kreeka valitsusel siis otsustada, millist ettevõtet mis järjekorras müüa. Muu on enam-vähem memorandumisse sisse kirjutatud. Teine oht on see, et kuigi kohustuste hulgas on ka konkurentsivõimet suurendavad meetmed, on väga palju selliseid kärpeid, mis reaalselt Kreeka majanduskasvule kasuks ei tule, vaatamata sellele, et kujunenud olukorras on nad möödapääsmatud. Seetõttu on probleem, milline saab olema Kreeka SKT selle perioodi jooksul, mida me täna käsitleme. Palun lisaaega!
Palun, kolm minutit!
Selles valguses võiks olla paslik küsida, et äkki on tõesti mõistlik lasta Kreekal allavett minna, tühja temaga. Päris nii lihtne see ei ole, sest me oleme jõudnud olukorda, kus Kreeka kontrollimatu pankrot on jõudnud väga lähedasse tulevikku. Märtsikuu võib olla see kuu, kus reaalselt juhtub see, et ühel euroalariigil ei ole enam likviidsust, et oma kohustusi tagada ja tasuda. Mis tähendab, et on väga raske ette kujutada neid pankasid, mis asuvad väljaspool Kreekat ja on nõus sellises olukorras Kreeka pankadele raha laenama, mis omakorda tähendab, et raharinglus Kreekas võib katkeda. See tähendab seda, et inimestel on väga keeruline, kui mitte võimatu saada reaalselt kätte oma hoiuseid Kreeka pankadest, teha seal tehinguid. Samamoodi puudutab see riiki, sest ka riigil ei ole võimalik sellise stsenaariumi korral enam ülekandeid teha, töötajatele palka maksta, osutada elutähtsaid teenuseid, mis on riigi jaoks vajalikud. Arvestades kreeklaste emotsionaalsust, võib öelda, et need demonstratsioonid, mis praegu tänavatel toimuvad, on suhteliselt meeldivad, võrreldes sellega, mis tulevikus võiks sellises kaoses Kreekas toimuma hakata. Meie jaoks on põhiline mure see, mis võib juhtuda ennekõike teistes probleemsetes riikides, nagu Itaalia ja Hispaania, mille võlakirja hind kindlasti kerkib. See võib tähendada, et ka need riigid ei tule enam oma reaalsete kohustuste täitmisega toime. Milline on sellises olukorras, kui Euroopa on kontrollimatult majanduskriisis, mõju Eestile, oleme lähiminevikus näinud. Lisaks sellele võib öelda, et tõenäoliselt vähenevad ka järgmise perioodi eurotoetuste väljamaksed Eestile. Nii et pilt on meie jaoks üsna nukker. Kindlasti oleks hea, kui praegu saaks kasutada Vana-Kreeka deus ex machina"t, kus jumalik sekkumine lahendab probleemi. Reaalses elus see kahjuks võimalik ei ole ja täna tuleb meil valida kahe halva variandi vahel, millest Kreeka kontrollimatu pankrot tundub hullem kui abipaketiga nõustumine. Aitäh!
Suur tänu! Sulgen läbirääkimised. Austatud Riigikogu! Riigikogu juhatusele on laekunud Eesti Keskerakonna fraktsiooni ettepanek eelnõu 185 esimesel lugemisel tagasi lükata. Me peame selle läbi hääletama. Valmistume hääletamisprotseduuriks. Austatud Riigikogu, panen hääletusele Eesti Keskerakonna fraktsiooni ettepaneku Riigikogu otsuse "Euroopa Komisjoni ja Kreeka Vabariigi vahel sõlmitava konkreetsete majanduspoliitiliste tingimuste vastastikuse mõistmise memorandumi kavandi heakskiitmine" eelnõu 185 esimesel lugemisel tagasi lükata. Palun võtta seisukoht ja hääletada! Poolt 28, vastu 57, erapooletuid ei ole. Ettepanek ei leidnud toetust. Esimene lugemine on lõpetatud. Määran eelnõu 185 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 23. veebruari kell 20.30. Riigikogu teine täiendav istung algab kell 21.30. Esimene täiendav istung on lõppenud. Istungi lõpp kell 19.31.
Tere õhtust, lugupeetud Riigikogu! Alustame Riigikogu III istungjärgu kuuenda töönädala teist täiendavat istungit, mis kestab päevakorra ammendamiseni. Head kolleegid! Nüüd on teil võimalus leida oma sahtlitest eelnõusid ja arupärimisi ning neid üle anda. Keegi seda teha ei soovi. On üks teade. Olen edastanud Riigikogu liikmete arupärimise kultuuriminister Rein Langile. Palun teeme kohaloleku kontrolli! Kohalolijaks registreerus 86 Riigikogu liiget, puudub 15. See tähendab, et me võime oma tööd alustada.
Alustame Vabariigi Valitsuse s.a 22. veebruaril esitatud Riigikogu otsuse "Euroopa Komisjoni ja Kreeka Vabariigi vahel sõlmitava konkreetsete majanduspoliitiliste tingimuste vastastikuse mõistmise memorandumi kavandi heakskiitmine" eelnõu teist lugemist. Palun ettekandeks kõnepulti rahanduskomisjoni liikme Aivar Sõerdi!
Austatud Riigikogu esinaine! Head kolleegid! Riigikogu rahanduskomisjon valmistas eelnõu 185 teist lugemist ette oma tänasel istungil. Muudatusettepanekute esitamise tähtajaks laekus üks parandusettepanek Keskerakonna fraktsioonist. Vahepeal ütlen veel seda, mis enne meelest läks: komisjoni istungist võttis osa ka eelnõu algataja esindaja Martin Põder Rahandusministeeriumist. Nüüd parandusettepanekute juurde. Nagu ma ütlesin, laekus üks parandusettepanek Keskerakonna fraktsioonilt. Selle sisu seisneb lühidalt öeldes selles, et tehakse ettepanek võtta otsuse pealkirjast ja tekstist sõna "memorandumi" järelt ära sõna "kavand". Rahanduskomisjon ise tegi ka ühe parandusettepaneku: lisada eelnõu preambulisse viide riigieelarve seaduse § 402 lõikele 32. Seda eelkõige sellepärast, et õigusaktid peavad olema seaduspõhiselt välja antud ja seadustega kooskõlas ning preambulis on õiguslikult korrektne viidata riigieelarve seadusele. Komisjon arutas neid parandusettepanekuid. Esimest ettepanekut selgitas kolleeg Kalev Kallo. Komisjonis toimus päris pikk arutelu selle üle, kas sõna "kavand" peab "memorandumi" järel olema või mitte. Peaaegu kõik komisjoni liikmed esitasid oma arvamuse ja eelnõu algataja palus seda parandusettepanekut hääletada. Ettepaneku poolt oli 5 ja vastu 6 komisjoni liiget. Nii et komisjonis ei leidnud see parandusettepanek toetust. Mis puudutab teist parandusettepanekut, mille komisjon esitas, siis selle sisu ma juba selgitasin. Toimus ka selle hääletamine. Komisjoni parandusettepaneku poolt oli 8 komisjoni liiget ja vastu oli 3. Komisjon tegi otsuse teha Riigikogu täiskogule ettepanek eelnõu 185 teine lugemine lõpetada ja panna eelnõu lõpphääletusele. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Aivar Sõerd! Alustame küsimuste esitamist. Palun, kolleeg Kadri Simson!
Aitäh! Lugupeetud komisjoni ettekandja! Otsuse eelnõus on öeldud, et kui toimub lõpphääletus, siis kiidetakse heaks vastastikuse mõistmise memorandumi kavand, mitte vastastikuse mõistmise memorandum ise. Miks nii?
Aitäh! Selline oli komisjoni kaalutletud otsus, selline oli hääletustulemus. Ma põhjendan seda järgmiselt. Kõigepealt, kui te vaatate Riigikogus 29. septembril vastuvõetud Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi raamlepingust ja selle muudatustest tulenevate kohustuste täitmise tagamise otsust, siis siin on öeldud väga selgelt, et Riigikogu kiidab heaks uue vastastikuse mõistmise memorandumi (edaspidi memorandum) kavandi. Juhin tähelepanu veel sellele, et memorandum ise vajab ju ka veel osapoolte allkirju ja nendeks osapoolteks on euroala riigid, Euroopa Keskpank, IMF ja loomulikult Kreeka ise. Neid allkirju veel ei ole. Euroala liikmesriikide valitsused või Euroopa Liidu asjade komisjonid või parlamendid peavad oma otsustusprotsessis selle memorandumi veel heaks kiitma. Lõplik, allkirjastatud dokument valmib peale seda, kui need etapid on läbitud.
Palun, kolleeg Mihhail Stalnuhhin!
Aitäh, proua juhataja! Lugupeetud kolleeg! Hoolimata kogu austusest pean siiski nentima, et sa praegu eksitad Riigikogu saali. Üks eksitus on puhttehniline. Teise muudatusettepaneku puhul hääletamist ei olnud, otsus oli konsensuslik, 11 poolt ja 0 vastu, aga me igal juhul ei hääletanud ja tulemust 8 : 3 teise muudatusettepaneku puhul ei olnud. Aga teiseks, miks sa komisjoni ettekandjana ei räägi meile sisuliselt, millest räägiti esimese muudatusettepaneku arutelul? Sisuliselt on lugu nii, et meile pakutakse kiita heaks kavand, mis lõpptulemusena võib erineda sellest memorandumist, mis vastu võetakse. Sellest oli meil üsna pikalt juttu.
Aitäh! Ma võin rääkida sellest arutelust pikemalt, kuigi te olite ise kohal ja teate väga hästi selle arutelu sisu. Sügisel vastuvõetud otsuse kohaselt kinnitatakse muudatused, juhul kui neid peaks tehtama, eraldi protseduuriga. Aga kui te väidate, et see dokument, mis täna meie laudadel on, ei ole seesama, mille osapooled tulevikus allkirjastavad, siis tuleb öelda, et sellisel juhul on tegemist täiesti uue dokumendiga ja selliselt tulebki seda käsitleda. See ei tähenda, et ma eeldaksin, et euroala liikmesriigid, keskpank, IMF ja Kreeka allkirjastaksid hoopis teise dokumendi, mitte selle, mis meil täna arutelu all on.
Palun, kolleeg Deniss Boroditš!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Hea ettekandja! Euroala ministrid on korduvalt rõhutanud ja ka teie olete seda öelnud, et Kreeka päästmisega tagatakse kogu euroala finantsstabiilsus ja usaldusväärsus. Samas, et programm oleks edukas, on väga suur roll pandud Kreekale, näiteks peab Kreeka viima eelarve tasakaalu ehk tegema kärpeid, majandusreforme jne. Selle tagatiseks peaks olema tugev järelevalve: kui nõudmisi ei täida, siis raha ei saa. Me kõik aga teame, et ilma rahata läheb Kreeka pankrotti ja kannatab kogu euroala stabiilsus. Minu küsimus: kui kaugele on nõus euroala riigid minema ehk milline on plaan B? Kas igal juhul jätkatakse raha pumpamist Kreekasse, sest nakkuse kartus on liiga suur, ehk tulevad majandusprogrammid nr 3 ja nr 4, või on olemas mingisugune kokkulepe, et kui Kreeka programmi ei täida, siis tehakse Kreekale ettepanek euroalast välja astuda?
Aitäh! Vaat seda, hea kolleeg, me rahanduskomisjonis eelnõu teiseks lugemiseks ettevalmistamisel ei arutanud.
Palun, kolleeg Rannar Vassiljev!
Aitäh! Ma täpsustan veel seda memorandumi ja memorandumi kava teemat. Täna me kinnitame siin kava. Puhtteoreetiliselt on võimalik, et sellel ajal, kui see kava muutub lõplikult memorandumiks, toimuvad mõned muutused. Kes hindab seda, kas need muutused on olnud piisavalt suured, selleks et lõplik memorandum vajaks veel kord EFSF-i liikmesriikide mandaati ehk meie puhul suure saali otsust?
Aitäh! Esimene filter on kindlasti eurogrupp ja selle rahandusministrid. Ka meie rahandusminister võtab eurogrupi rahandusministrite kohtumistest osa hääleõigusliku liikmena. See on see filter. Kui ministrite lauale tekib mingisugune muu dokument või dokument, mis on oluliselt muutunud, võrreldes selle dokumendiga, mis on liikmesriikidele praegu menetlemiseks esitatud, siis ministrid ütlevad: "Aga see pole enam see, mida me oleme arutanud ja otsustanud." See on see filter. Ma arvan, et komisjon või eurogrupi ministrite nõukogu ei lase sellist asja läbi.
Palun, kolleeg Juku-Kalle Raid!
Aitäh! Aivar! Mul on hea meel, et rahandusminister tunnistas üles, et tegemist on sotsialismi, mitte kapitalismi kriisiga, aga ta jättis vastamata minu küsimuse teisele poolele. Ma küsin potentsiaalse valijana sinult kui inimeselt: kas sinu arust on eetiline, et meie kodanikkond maksab selle läbikukkunud sotsialistliku sovhoosi kinni?
Hea kolleeg Juku-Kalle! Ma hea meelega arutaksin seda teemat kuni peensusteni välja, aga kahjuks olen ma siin rahanduskomisjoni esindajana. Ma tutvustan teile komisjoni arutelu, kus valmistati eelnõu ette teiseks lugemiseks. Ma pean kahjuks jääma oma volituste raamidesse.
Palun, kolleeg Yana Toom!
Aitäh, proua eesistuja! Mul on tegelikult kaks küsimust, üks neist on võib-olla protseduuri kohta. Ma ei ole nii kogenud Riigikogu liige nagu mõned teised siin saalis. Ma võib-olla isegi kiidaksin heaks memorandumi kavandi, aga mul ei ole seda laua peal, mul on laua peal memorandum. Mida me teeme? See on küsimuse esimene osa. Teine osa on selline: milline on see võimalike muudatuste protsent, mille võrra võiks memorandumi kavand erineda memorandumist endast? Kas siia jääb ainult näiteks riik ja summa või midagi veel?
Aitäh! Ma muidugi tunnustan teie panust euroala stabiilsuse tagamisse. Teil on, ma saan aru, kaks ettepanekut. Üks ettepanek on võtta eelnõu tekstist välja sõna "kavand" ja teine ettepanek on, et Kreeka peaks kasutusele võtma drahmi. See on muidugi kõva panus euroala stabiilsusesse. Aga ma pean teile ütlema, et seda küsimust, mille te esitasite, me kahjuks ei arutanud.
Palun, kolleeg Mihhail Stalnuhhin, teine küsimus!
Aitäh! Lugupeetud kolleeg! Endise rahandusministrina peaksid sa suutma seda situatsiooni endale hästi ette kujutada. Oletame, et sügisel tehakse meile ettepanek võtta vastu seadus "Riigieelarve kavand 2013". See oleks täielik absurd. Selge on see, et mitte keegi ei hakka vastu võtma sellist asja, mida on pärast ilma meie osaluseta võimalik muuta. Miks me oleme praegu nõus heaks kiitma kavandi, teades, et on väga võimalik, et seda muudetakse?
Aitäh! Mina muidugi ei tea, millistest allikatest pärineb teie informatsioon, et seda muudetakse. Minule teadaolevalt lähtuvad sellest tekstist, mis on meil siin olemas eestikeelses tõlkes, ka kõik teised euroala liikmesriigid, kui nad seda küsimust menetlevad. Minul ei ole informatsiooni, et seda memorandumit, mille üle me täna otsustame, hakataks ümber tegema.
Kadri Simson, kas teil on protseduuriline küsimus?
Tõepoolest, mul on protseduuriline küsimus komisjoni ettekandjale. Ma saan aru, et Aivar Sõerd esindab kohati Reformierakonda ja unustab ära, et enamik tema kolleege on viimasel ajal läbi teinud empaatiavõime algkursused. Aga ta rääkis siin muudatusettepanekutest. Ettepanek võtta otsuse eelnõust välja sõna "kavand" ei ole mitte tühi ettepanek. Kui vaadata, mida tähendab "kavand" õigekeelsussõnaraamatu järgi, siis selgub, et praegu tahetakse vastu võtta üldjoonelist projekti. Küsimused selle kohta, mida siin tegelikult lõpphääletusele pannakse, on väga kohased ja komisjoni ettekandja peaks suutma nendele vastuse anda ilma kätega vehkimata ja Kreeka drahmist rääkimata.
Suur tänu! Palun järgmine küsimus! Kolleeg Juku-Kalle Raid, teine küsimus.
Aivar! Mul on hea meel, et nii nagu Ligi ei vastanud ka sina minu küsimusele. Ma küsisin sinu käest, mida sa ise mõtled, kas see projekt on eetiline. Kui sina ütled, et sa saad mulle vastata ainult kui komisjoni liige, siis tunnista üles, et räägib pintsak, mitte inimene. Ma nõuan vastust küsimusele, kas sinu arust on eetiline see, mille me hääletusele paneme.
Head kolleegid! Praegu esineb meile rahanduskomisjoni esindaja ja ta räägib sellest, mis toimus rahanduskomisjonis. Eetiliste probleemide üle, hea kolleeg Juku-Kalle, võite diskuteerida väljaspool seda saali, kuigi see teema on kindlasti väga huvitav.
Ma omalt poolt vastan, et ma olen nõus seda arutama peale istungit.
Nii et Aivar on nõus seda arutama. Palun järgmine küsimus, kolleeg Eldar Efendijev!
Aitäh, proua eesistuja! Austatud ettekandja! Mina tahan ikkagi veel kord täpsustada seda küsimust, mille teile esitas minu kolleeg. Kui me vaatame eelnõu, siis näeme, et siia on kirjutatud "kavand", kui me aga vaatame lisatud dokumente, siis need on kõik memorandumid. Sellepärast ongi mul küsimus, mida me praegu vastu võtame, kas neid memorandumeid, mis on meile esitatud lisadena, või kavandi, mida meile ei ole esitatud. Selline oli minu küsimus.
Aitäh, hea kolleeg! Kavandist saab dokument peale seda, kui see on allkirjastatud. Allkirjastada saavad osapooled. Osapooled on euroala liikmesriigid, IMF, keskpank ja Kreeka. Kui need allkirjad on all ja otsustusprotsessid ka teiste riikide parlamentides lõppenud, siis me räägime lõplikust dokumendist.
Palun, kolleeg Deniss Boroditš, teine küsimus!
Aitäh! Hea ettekandja! Minu meelest ootab Eesti rahvas tasakaalukat ja mõistlikku otsust Kreeka abipaketis osalemise kohta. Kas otsus Eesti osalemise kohta 357 miljoni euroga on teie arvates mõistlik, kui te ei ole komisjonis arutanud olukorda, mis tekib siis, kui see abipakett edukaks ei osutu, ehk te ei ole arutanud seda, millised on tagajärjed ja plaan B?
Hea kolleeg! Teiseks lugemiseks ettevalmistamisel me seda küsimust ei arutanud.
Palun, kolleeg Tarmo Tamm!
Aitäh! Hea ettekandja! Kas sa nõustud minuga, et kui selles dokumendis, mille me täna vastu võtame, tehakse mingi muudatus, siis peaks see uuesti Riigikogusse arutelule tulema, sest tänaõhtune arutelu on siis ju mõttetuks muutunud?
Sellisel juhul on tegemist uue olukorraga.
Palun, kolleeg Priit Toobal!
Aitäh, lugupeetud esimees! Lugupeetud komisjoni ettekandja! Te ütlesite, et teil on kindel teadmine, et selle memorandumi teksti enam ei muudeta. Palun vastake, mis on siis tegelik põhjus, miks ei saa sealt ära võtta seda sõna "kavand"? Ärge vastake, et te seda komisjonis ei arutanud, sest ma tean, et te seda arutasite.
Aitäh, hea kolleeg! Seda me arutasime komisjonis väga põhjalikult. Ma selgitan seda veel kord sellega, et seni, kuni seal ei ole osapoolte allkirju, on see kavand, isegi kui sinna enam muudatusi sisse ei viida. Kui see dokument muutub, siis on tegemist uue olukorraga, siis saab meie rahandusminister öelda, et vabandust, see ei ole see dokument, mille üle me oleme otsustanud nii eurogrupis kui ka riigisisestes menetlustes liikmesriikide parlamentides. See oleks hoopis teistsugune olukord. Aga mul ei ole täna informatsiooni, et mõnel osapoolel, kes on olnud selle dokumendi üle peetud läbirääkimiste juures, oleks tungivat vajadust hakata seda dokumenti ümber tegema. Kuid kui see ümber tehakse, siis tuleb seda uuesti arutada.
Palun, kolleeg Yana Toom, teine küsimus!
Aitäh, proua eesistuja! Mul on hea meel, et te tunnustate meie või minu isiklikku panust – ma ei saanud hästi aru, kumba te silmas pidasite – Kreeka majandusse. Mul on kahju, et te nii ärritute, kui ma teilt midagi küsin. Aga ma kogun ikkagi julgust ja küsin veel kord, sest ma ei saanud vastust. Kui suured peavad teie arvates olema muudatused kavandis, et seda asja tuleks veel kord parlamendis arutada?
Palun, kolleeg Priit Toobal, teine küsimus!
Aitäh! Ma arvan, et esimene signaal selle kohta, et me saame rääkida uuest dokumendist ehk muudatused on nii suured, et me saame rääkida uuest memorandumist või muudetud memorandumist, tuleb meile euroala rahandusministritelt.
Aitäh, lugupeetud Riigikogu esimees! Hea ettekandja! Kas te võite meile, Riigikogu liikmetele, kinnitada, et kõik EFSF-is osalevad riigid kiidavad heaks memorandumi kavandi, just nimelt memorandumi kavandi?
Palun, kolleeg Rannar Vassiljev, teine küsimus!
Aitäh! Kolleeg Inara Luigas küsis tõesti, milline on teiste riikide praktika, kuidas seda dokumenti vormistatakse näiteks mõne riigi valitsuse arutelus, Soome ELAK-is või Saksamaa parlamendis. Sellele me kahjuks täpset ja ammendavat vastust ei saanud.
Aitäh! Meil on päris palju debatte tekitanud kavandi võimalik muutmine, siis kui sellest on lõplikult memorandum saanud. Kas mõni parlamendikomisjon, näiteks rahanduskomisjon, võiks oma südameasjaks võtta, et jälgida aktiivselt seda protsessi, kas ja kuidas see kavand memorandumiks saades muutub, ja selle kohta suurele saalile informatsiooni jagada?
Palun, kolleeg Eldar Efendijev, teine küsimus!
Aitäh, hea kolleeg! Parandusettepaneku esitaja võib paluda seda ettepanekut siinsamas suures saalis hääletada. Mina ei tea, milline on sellisel juhul otsus. Ma räägin praegu sellest, mida rahanduskomisjon otsustas. Seal jagunesid hääled nii.
Aitäh, proua eesistuja! Austatud ettekandja! Kas te oskate ütelda, kes seda hindab ja peale seda otsustab, kas muudatuste tõttu, mis võivad olla tulevikus selle dokumendiga seotud, tuleb see dokument jälle meie saali? Kes see on, kes hindab ja otsustab selle siia saali tuua?
Aitäh! Ma olen üsna kindel selles, et kui see memorandum on eurogrupi rahandusministrite laual, siis rahandusministrid tegelevad selle tekstiga väga põhjalikult. Ma olen täiesti kindel ka selles, et Eesti riiki esindav minister on esimene, kes ütleb, kas on probleeme või mitte. Aga 29. septembril vastu võetud raamlepingu otsuses on kirjas: "... memorandumi muudatuste kavand ja memorandumi kavand, mille eesmärk on ennetavate vahendite (krediidilimiidi) võimaldamine, võlakirjade ostmine või krediidiasutuste ja teiste finantsinstitutsioonide rekapitaliseerimine." Sellisel juhul ei kohaldata punkti, mille järgi tuleb dokument esitada Riigikogule heakskiitmiseks, vaid asja otsustab Euroopa Liidu asjade komisjon.
Palun, kolleeg Inara Luigas!
Austatud istungi juhataja! Lugupeetud ettekandja! Mul on lühike küsimus: kas te kinnitate seda, et täna siin saalis Riigikogu otsusega vastuvõetavasse Euroopa Komisjoni ja Kreeka Vabariigi vahel sõlmitava konkreetsete majanduspoliitiliste tingimuste vastastikuse mõistmise memorandumi kavandisse saab ja tohib keegi muudatusi teha?
Palun, kolleeg Mailis Reps!
Aitäh! Hea kolleeg! Te olite rahanduskomisjonis, kui eelnõu algataja esindaja või valitsuse esindaja, kuidas soovite, selgitas, et memorandumi kavand on nii lõplik, kui üldse olla saab. Aga lõplikust dokumendist juriidilises mõistes saab rääkida peale seda, kui sellel on kõigi osapoolte allkirjad all.
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea minister! Kas teil Riigikogu rahanduskomisjoni esindajana on informatsiooni selle kohta ja kas te saate selgitada, kas mõnel riigil, kui ta nii debati raames otsustab, on võimalik sellele memorandumile lisada näiteks tingimuste preambul, ja mida see lepinguliselt tähendaks?
Palun, kolleeg Sven Mikser!
Aitäh! See on hea küsimus. Ma arvasin, et selline küsimus tuleb. Kahjuks me seda komisjonis ei arutanud. Ma arvan, et see ei muuda selle asja sisu. Aga muidugi tuleb arvestada ka seda, et kui meil käib siin memorandumi üle põhjalik debatt, siis teistes euroala liikmesriikides annavad kinnituse valitsused, kes on tegelikult oma vaidlused ju eurogrupis ära pidanud. See oleks küll ülimalt naljakas, kui mõni liikmesriik hakkaks peale seda, kui, ütleme niimoodi, kaklus on peetud, rusikatega vehkima. See on üsna ebatõenäoline, et mõni liikmesriik hakkaks meelevaldselt preambulisse midagi lisama. Need vaidlused on juba ära peetud.
Aitäh! Austatud ettekandja! Te ütlesite, et te ei tea ega saanud komisjonis teada, kuidas teised riigid seda dokumenti nimetavad, kas memorandumiks või kavandiks, küll aga peaksite teadma, kuidas on Eesti varem käitunud rahvusvahelisi kokkuleppeid või lepinguid siin saalis ratifitseerides. Rahvusvahelised kokkulepped jõustuvad mõnikord siis, kui kõik osapooled on need ratifitseerinud, ja on lepinguid, mis jõustuvad siis, kui mingi osa lepinguosalistest on need ratifitseerinud. Aga alati, kui sellised seaduseelnõud meie ette siin on jõudnud, on need ikkagi olnud lepingu ratifitseerimise seaduse eelnõud, mitte lepingu kavandi ratifitseerimise seaduse eelnõud. Seda hoolimata asjaolust, et selleks hetkeks, kui meie neid siin hääletame, ei ole need veel lepinguks saanud. Kas te seda varasemat praktikat vaatasite ja analüüsisite? Kas teile ei tundu, nagu tundub mulle, et võib-olla oli lihtsalt nii, et ministrit polnud komisjonis kohal ja ametnik ei julgenud otsustada, kas sõna "kavand" tohib välja võtta või mitte?
Aitäh, hea kolleeg, selle küsimuse eest! Mul ei ole küll väga pikka Riigikogu liikmeks olemise kogemust, aga ma arvan, et tänane otsus on pretsedent. Sellise sisu ja vormiga otsust varem tehtud ei ole. Muidugi, te juhtisite sellele täiesti õigesti tähelepanu. Ka komisjonis tõi kolleeg Eiki Nestor sellise paralleeli, et kui me arutame mõne seaduse muutmist, siis on tegemist eelnõuga, aga pealkirja on ikkagi kirjutatud, et see on üks või teine seadus. Veel kord ütlen, et parandusettepaneku esitaja võib paluda seda ettepanekut hääletada ja me saame siin suures saalis hääletades selle parandusettepaneku üle otsustada.
Palun, kolleeg Mailis Reps, teine küsimus!
Aitäh, lugupeetud Riigikogu esinaine! Hea minister! Kas ma võin paluda täpsustust? Ma sain teie eelmisest vastusest aru, et tõenäoliselt ei ole näiteks riikide parlamentidelt või valitsustelt tulemas lisatingimusi või preambuleid, sest teile teadaolevalt peale Eesti ja Saksamaa see otsus kuskil mujal parlamendi tasandil hääletusele ei lähe. Kas see on nii?
Aitäh! Te esitate minu sõnu ehk veidi meelevaldselt. Reaalne olukord on selline, et selle konkreetse memorandumi puhul teiste liikmesriikide protseduurid veidi erinevad meie protseduurist. Ma arvan, et ka Saksamaal, kus parlament seda arutab, ei ole protseduur kindlasti täpselt sarnane meie omaga. Enamikus riikides tehakse otsus valitsuse tasandil. Valitsust esindav minister – ma arvan, et kõik riigid saatsid seda teemat arutama ikkagi rahandusministri – on juba oma vaidlused ära pidanud. Eurogrupp otsustas selle asja ära pühapäeva öösel vastu esmaspäeva.
Palun, kolleeg Kadri Simson, teine küsimus!
Lugupeetud komisjoni ettekandja! Kas te praegu saate kinnitada, et kui sellele memorandumile, mis on meile lisana välja jagatud, lisandub kas või üks sõna, siis tullakse selle memorandumiga uuesti Riigikogu ette heakskiitu saama?
Aitäh! Hea kolleeg! Ma arvan, et ma ei pea kinnitama teie ühte või teist väidet, oletust, spekulatsiooni või teoreetilist ettekujutust. Veel kord: teil on võimalik paluda panna oma parandusettepanek hääletusele. Olge nii lahke ja tehke seda. Riigikogu täiskogu saab siis otsustada, mis on õige.
Palun, kolleeg Lauri Laasi!
Aitäh, proua juhataja! Austatud ettekandja! Milline on teie kui komisjoni esindaja arvamus? Meile teadaolevalt komisjonis rahandusministrit ei olnud. Mina küll leian, et kui arutatakse nii tähtsat asja, riigile selliste kohustuste võtmist, siis peaks rahandusminister kohal olema. Kuidas te kommenteerite seda, et rahandusministrit komisjonis ei olnud?
Rohkem küsimusi ei ole. Suur tänu, kolleeg Aivar Sõerd! Avan läbirääkimised. Palun kõnepulti Aivar Riisalu!
Aitäh, hea kolleeg! Ma ei alahindaks rahanduskomisjoni võimekust. Küll tasavägise hääletamistulemusega, aga me saime oma ülesandega hakkama, hoolimata sellest, et eelnõu algataja esindaja ei olnud parasjagu tõesti rahandusminister.
Ma võtan kohe kaheksa minutit.
Kaheksa minutit.
Hea juhataja! Head kolleegid! Täna on see ajalooline päev, kui ma ei pea rääkima mitte Keskerakonna fraktsiooni nimel, vaid saan rääkida kodaniku ja inimesena. Ma olen siit puldist mitu korda kurtnud, et olen viis aastat pidanud siin peaaegu et tühikargajana raha vastu võtma ja minu tarku mõtteid pole keegi saanud või tahtnud kuulata, neid pole aluseks võetud ega viitsitud nendega sügavuti tegelda. Täna tunnen esimest korda, et ma olen saanud kätte preemia selle viieaastase tühjuse eest, sest praegu ma koalitsiooni nahas olla ei tahaks. See otsus, mille valitsuskoalitsioon peab täna langetama, on ju tegelikult õige otsus, sest solidaarsus on teatavasti selline püha asi, mida tõepoolest tuleb järgida ja täita. Koalitsiooni suunurgad-allapoole-väited, et me oleme sealt ikka päris palju saanud ja nüüd peame ainult natuke ära andma, on jumala tõsi. Tõepoolest, garantiisumma on kaduvväike, võrreldes selle rahaga, mida me Euroopast nende aastate jooksul oleme saanud. Kahjuks on läinud puusse ainult ajastus, sest Eesti rahval, kes järjest rohkem peab püksirihma pingule tõmbama, on meelest läinud see, et me oleme sealt saanud, aga tal on täna selgelt meeles see, et te vajutate rohelist nuppu selle poolt, et raha ära anda. Ma usun, et kui me anname pankrotistunud naabrile garantii natuke suurema summa ulatuses, kui on meie enda maja maksumus, siis saab igaüks aru, et garantii täitmisele pööramise puhul on kassavoost päris keeruline seda raha leida. Aga ma arvan, et variant, et seda raha leida ei ole vaja, ei tule suhteliselt suure tõenäosusega kõne alla. Kuid mitte see ei ole minu jaoks täna põhiline. Minu jaoks on täna põhiline see, et ma olen lõbusa inimesena mõelnud, miks mina ei ole saanud elada nagu kreeklased, lihtsalt lustiks, ilma et oleks üldse teadnud, mis asjad on riigimaksud. Kliima võiks kah natukene parem olla, siis oleks täismäng. Valitsus võiks muudkui laenata ja laenata, sest minu lõbud tuleb kõik kinni maksta. Minu pension võiks ka olla palju suurem, kui on praegune perspektiiv. Ütleme niimoodi, et kui ma Riigikogus ei oleks, siis ma ei peakski midagi eriti tegema, sellel lihtsal põhjusel, et riik toetaks mind suhteliselt usinalt. Kreeklaste lustimine ei näi ju lõppevat. Kui tõsisemaks minna, siis kõige suurem probleem on see, kas meie, kes me valutame südant Euroopa pärast ja natuke iseenda pärast ka, anname endale aru, et lõppu ei paista. Kreeklastel ei ole plaanis tööle hakata. Kreekas on kitsas ringkond mõistlikke valitsus- ja parlamendiliikmeid, kes tahavad seal midagi muuta. Aga kujutage endale ette musta stsenaariumi, et ka politsei vahetab Kreekas poolt ehk juhtub see, et politsei ei peksa enam mitte tänaval märatsejaid, vaid politsei hakkab koos tänaval märatsejatega peksma neid üksikuid kainelt mõtlevaid Kreeka valitsusjuhte, kes peavad maalt lahkuma. Suhteliselt suure tõenäosusega on reaalne, et kevadistel valimistel pääsevad võimule need, kes praegu võimul ei ole. Ma arvan, et situatsioon on ülimalt plahvatusohtlik. Kreeka ajalugu on näidanud, et nad on elanud nii, et aeg-ajalt peab seal sõjavägi võimu võtma. Kas see tähendab meie jaoks seda perspektiivi, et me saame Lõuna-Euroopas järjekordse diktatuuri, sest muud moodi ei ole seal võimalik korda luua? Kas see võiks meie jaoks tähendada, et Afganistani asemel on meil sõjaline missioon Kreekas, sest lõunaeurooplased on otsustanud, et nad normaalsest elust midagi aru ei saa? See oleks päris jube, ütlen teile ausalt ja otse. Üks hea lahendus on veel maailmas olemas, muuseas. Eestlased on seni kogu aeg saanud, kuid nüüd on meie talupojatarkus otsa lõppenud ja me peame hakkama ära andma. Selline vanamoeline Euroopa Liit, kes midagi otsustada ei suuda, kes kogu aeg jagab garantiisid, kes kogu aeg millegi üle arutleb, ei ole tegelikult jätkusuutlik. Mina arvan, et Euroopa Liit peaks elama selliselt, et Kreeka oleks Euroopa Liidu siseasi ehk see oleks ühe maakonna probleem. Tere tulemast Euroopa ühendriikidesse, kus on tsentraalne võim, kus otsuseid langetatakse palju kiiremini ja meie rahandusminister ei pea aukus silmadega sõitma kaheks tunniks Brüsselisse saama uusi nõuandeid, siis jälle koju tagasi ja siis jälle kaheks tunniks Brüsselisse. Las olla! Me oleme ju harjunud sellega, et meil on üks suur riik. Las olla! Sellest ühe suure riigi pealinnast otsustatakse, kas me saadame Kreekale parajasti leiba, saia, padruneid, sõdureid või rahuvalvajaid. Saage aru, niimoodi ei ole Euroopa jätkusuutlik, sellel lihtsal põhjusel, et mulle teadaolevalt on sakslased neile salaja tanke müünud ehk väike rehepaplus käib nagu kogu aeg edasi. Meie sellest veel midagi ei tea. Meile tundub, et me oleme nii pisikesed, et meil tasuks olla ühe suure riigi pisikene osa, siis ei nõuaks meilt mitte keegi iseseisvaid otsuseid, sest iseseisvaid otsuseid selles suures masinavärgis meil eriti teha ei lasta. Igal juhul, head koalitsioonikaaslased, head kolleegid! Hinges tahaksin olla teiega, aga kahjuks vajutan ma täna punast nuppu. Soovin teile edu tädi Maaliga suhtlemisel, kui te talle selgeks peate tegema, miks te tema raha ära kulutasite! Aitäh!
Palun nüüd kõnetooli kolleeg Juku-Kalle Raidi!
Aitüma! Mul on hea meel, et Aivar rääkis suure osa asjast ära. Ma lisan sellele tankide ostmisele ja Kreeka probleemile veel seda, et nad alustavad ka uue ooperiteatri ehitamist.
Kelle rahaga? Erarahaga, erarahaga.
Ma tänan täpsustava küsimuse eest! Mina ei oska vastata. Tõenäoliselt meie rahaga.
Ei.
Kui koalitsioon, kuhu mina kuulun, pressib rohelist nuppu, siis nii see läheb. Aga vaadake, meil on käinud jutust ja kogu selles abipaketindusest läbi, et sisuliselt on tegemist meie kui aitajaga. Väga imelik on aidata laenu tahtvat tegelast, kes koputab su uksele ja kelle palk on näiteks kaks korda suurem kui sinul. Kas te kujutate seda ette? Ei kujuta ju! Siis tuleb ilmselt trepikoja ülem, nagu meil on praegu juhtunud, ja ütleb, et laena korterile nr 4 raha, sest me oleme niimoodi otsustanud. Minu meelest ei ole see väga tervemõistuslik. Minu arvates peaksime just nimelt Kreeka lähenevate valimiste valguses väga täpselt vaatama, millised garantiid Kreeka tegelikult saab sellele rahale anda. Neid garantiisid ei ole. Kui me lahkume siit Riigikogu saalist, siis me saame asja uurida, ühel või teisel moel, igaüks oma intelligentsuse kohaselt, sõltuvalt sellest, kes kellega suhtleb. Aga vist pole Euroopas ühtegi täie mõistusega majandusteadlast, kes arvaks, et see, mida meie praegu garanteerime, tööle hakkab. Vastupidi, see tõenäoliselt ei hakka tööle. Me teame väga hästi, et see süst märgib narkomaani tekkimist, see süst ei jää mitte mingil juhul viimaseks. Nüüd, head inimesed, enne kui üks saalipool hakkab rohelist ja teine saalipool punast nuppu pressima, tuletan meelde veel ühte asja. Me justkui teeme äri, me justkui anname laenu, aga, kallid sõbrad, kas te olete mõelnud sellele, milline partner saab meile olla näiteks keskmine Kreeka parlamendiliige? Kõigist järgnevatest asjadest on lubatud küll 10% kärpida, aga garantiid ei ole. See kõik on kirjas Andres Arraku koostatud ülevaates, mis on avaldatud viimases ajalehes KesKus. Ma loen teile need arvud ette. Parlamendiliikme kuupalk on 8594 eurot, lisatasu kontori eest 5000 eurot. Riik maksab kinni ka muud kulud: renditasu ja elektriarve. Preemia jõuludeks on 500 eurot, lihavõtteks 250 eurot ja puhkuse puhul 250 eurot. Tööl on neli sekretäri ja nõunik. Püsikompensatsioon mobiiltelefoni kasutamise eest on 200 eurot kuus, 3300 eurot aastas makstakse nelja lauatelefoni kasutamiseks. 150 eurot lisatasu on ette nähtud parlamendikomitee liikmeks olemise eest. Sõit bussides, rongides ja laevadel on tasuta, samuti on kuni 60 tasuta lendu aastas parlamendiliikmetele, kelle elukoht on väljaspool Ateenat. Auto liisingumaksed kompenseerib riik. Suviste istungite eest saadav tasu on maksuvaba. Paraku on see realiteet. 1000 eurot kuus makstakse lisatasu korteri või hotelli eest, ametilähetuses ööbitakse viietärnihotellis, lisaks on 150 eurot päevaraha. Avalikesse asutustesse, näiteks muuseumidesse, kui nad parasjagu ei ole mõnda neist põlema pannud, on tasuta sissepääs. Näiteks maja ehitamiseks saab intressivaba laenu. Parlamendiliikmed, kes valiti enne 1993. aastat, saavad alates 55. eluaastast topeltpensioni. Ja väga lustakas punkt lõpuks: surnud parlamendiliikme abikaasale ja vallalisele tütrele makstakse pensioni edasi. Minu jutu mõte on lihtne: kas me tahame nende inimestega äri teha? Mõelge! Mina ei taha. Aitäh!
Aitäh, hea Juku-Kalle! Ära ole kade! Palun järgmisena kõnepulti kolleeg Tarmo Leinatamme! Vabandust! Palun, Eiki!
Aitäh, juhataja! Mul on protseduuriline palve, et kõnepidajaid ei segataks.
Aga ma ei seganud kõnepidajat! Ta läks juba ära. Palun, kolleeg Tarmo Leinatamm!
Hea juhataja! Lugupeetud Riigikogu! Ma ei ole siin puldis ei homsete uudiste ega ka kolme aasta pärast oodatavate valijate hordide pärast. Ma lihtsalt räägin seda, mida ma mõtlen. Täna meelitatakse meid rõõmsalt järele lehvitama suurele kallurautole, mis on kuhjaga eurosid täis ja mis läheb kallab need musta auku. Me vaatame üksteisele julgustavalt silma, et see on õige otsus. Vist on õige otsus küll, sest meile räägitakse, kui suuri pingutusi Kreekamaal tehakse: kuulus vedurijuht Nikos ei saa enam 14. kuupalka ja tema hea naabrimees Ioánnis peab kaks nädalat kauem ootama, et pensionile saada. Me oleme lasknud end sellest nii pimestada, et saadame neid kallureid muudkui edasi teele. Kallaku sinna musta auku! Samas teame väga hästi, et põhjused on mujal: mentaliteedis, kultuuris, traditsioonis, igapäevastes arusaamades. Euroopa ei ole suutnud koos euroga viia sinna arusaama, kuidas euroga käituda. Nad veeretavad seda eurot peos nagu oma vana head drahmi, mis nende riigil aastaid fiskaalviguritega hinge sees hoidis. Meie võime siin uhkusega rääkida e-maksuametist, võime rääkida rahalisest distsipliinist, kuid kui päike paistab ikkagi pähe ning kui sa oled emapiimaga sisse imenud sellise teadmise, et võlg on vist natuke ikka võõra oma ka, siis ei aita ei troikad, Merkelid, Sarkozyd, Ansipid ega Ligid seda välja juurida. Kui maksuametnik tuleb külla, siis minema läheb ta värske oliiviõli, veini ja suure vaadi rakiga ning aastale tõmmatakse kenasti joon alla. Mul on ettepanek, et tehkem maailma ühele vanimale tsivilisatsioonile heategu ja laskem neil oma drahmiga edasi möllata. Nad on aastatuhandeid sellega hakkama saanud ja ma usun, et nad saavad sellega kindlasti ka edaspidi hakkama. Nüüd tulen selle memorandumi juurde. Kui te olete selle läbi lugenud, siis saate kindlasti aru, et tegemist on sisuliselt Euroopa Liidu fiskaalokupatsiooniga. Kuidas okupantidega käitutakse, seda me teame oma lähiminevikust väga hästi. Uhke kreeklane keerab meile selja, jätab veel rohkem makse maksmata ja õiendab altkäemaksu teel kõik vajalikud asjad ära. Meie permanentne troika, kes sinna saadetakse, peab jälle tõdema, et ka see memorandum ei töötanud. Kui Kreeka valitsusel ja parlamendiliikmetel polnud aastakümneid sooja ega külma sellest, kuhu selline laristav ja laenav eluviis viib, siis, andke andeks, minul ei ole ka täna sooja ega külma sellest, kuidas nad sellest jamast välja tulevad. Ma tean, et tavakreeklasel oliivipuud kasvavad, kurgid ja tomatid on aiast võtta ning kitsekese kaelas tiliseb kelluke edasi. Nad saavad hakkama. Ma olen selles päris kindel ja olen mureta. Nüüd ütlen ka saali vasakule poolele. Mina nagu teiegi olen Eesti Vabariigi Riigikogu liige ja pean oma otsustes lähtuma sellest, et ma olen Eesti Vabariigi Riigikogu liige. Mis näoga ma vaatan homme oma teisel töökohal silma kolleegidele, kelle palga suurust ma ei julge siin öeldagi? Mida ma ütlen õpetajatele, mida ma ütlen päästjatele ja politseinikele, kui me viime kalluriga hunniku raha, et nemad seal Kreekas saaksid 14. ja 15. palka ning saaksid 55-aastaselt pensionile? Ma tean, et kindlasti ei oleks mitte eriti arukas tegevus see raha mööda riiki laiali pritsida ning õpetajatele ja kultuuritöötajatele palka juurde panna, kuid kaugelt, Kuu pealt vaadates on need ikkagi võrreldavad suurused ja tegevused. Kui meie riigieelarve kulutused haridusele ja kultuurile on Euroopas esirinnas, siis ma küsin: miks meie õpetajad ja kultuuritegelased saavad kõige närusemat palka Euroopas? Kui meie riigi rahandus on korras, siis ma küsin: miks suur osa eestlastest elab peost suhu, olles omandanud kõrghariduse ja käies täiskohaga tööl? Kui neile küsimustele on vastus olemas, siis aidakem kreeklastel ratas käima tõmmata, kuid seda ikkagi Kreeka moodi, mitte meie moodi, sest meie moodi ei ole see töötanud. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Tarmo Leinatamm! Palun kõnepulti kolleeg Igor Gräzini!
Kaheksa minutit, palun!
Kaheksa minutit.
Austatud esimees! Daamid ja härrad! Kolleegid! Asi ei ole rahas. See raha, mille Kreekale andmist me täna arutame, on juba läinud. Me otsustasime selle ära 29. septembril eelmisel aastal. Vastava teksti esitas rahanduskomisjon vana pähe, aga tegelikult esitas ta uue kell 20.36 ja kell 21.59 oli istung läbi, mis teeb meie töötempoks ca kaks miljonit tuuripandud eurot minutis. Muide, Euroopa Liit hakkas alles kaks ja pool kuud hiljem, 13. detsembril, esimest korda mõtlema sellele, mida selle rahaga peale hakata. Tulemus oli see, et rahanduskokkuleppes osalemisest loobusid Inglismaa ja Tšehhi ning aja võtsid maha Ungari ja Rootsi. Igatahes olime raha andmise asjas kiired nagu õlitatud välk. Mis seal ikka. See raha, mille üle me täna justkui natuke arutame, läks ja enne käänaku taha kadumist korra veel Kaarepere jaama juures vilistas, nagu ütles Oskar Luts. Nii et asi pole rahas, see asi on otsustatud. Kuid tollelsamal 13. detsembril otsustas Euroopa ka seda, et eurotsooni riigid peavad sellesama üldise euroalaste meetmete programmi raames läbi arutama ja vastu võtma ka seadused ESM-i, st Euroopa stabiilsusmehhanismi kohta. Need kaks asja olid koos. Kuna see viimane on kavandatud märtsiks ja tekst on juba sõnastatud, siis on sellekohaseid ettepanekuid meie laudadele iga hetk oodata. Kuna eksisteerib risk, et ka see kõik võidakse läbi hääletada mõne minuti jooksul mingi erakorralise istungi käigus, pean vajalikuks seoses tänase aruteluga ütelda järgmist. Kuna ESM sisaldab sätteid, mis muudavad Eesti põhiseaduslikku seisundit, samuti tingimusi, mille alusel Eesti astus Euroopa Liitu, on juba täna vaja läbi mõelda, kas ja millisel kujul tuleb ESM-i põhimõtted Eestil vastu võtta ja kui seda teha, siis millises korras. Meenutan: Euroopa stabiilsusmehhanismi moodustamise idee on selles, et selles osalevad riigid kohustuvad ära andma osa oma eelarvest eurotsooni heaks, et stabiliseerida euro kui ühine valuuta. Euroopa stabiilsusmehhanism tähendab, et raha andmise vajaduse ja selle mahu üle ei otsusta Eesti. Kui ma meenutan seda, kui kergelt me andsime septembris välja paarimiljardilise garantii, siis möönan ka seda, et võib-olla me tahamegi oma eelarvest Euroopa kasuks loobuda. Ma ei tea. Aga mina seda ei taha. Võib-olla kuulun ma jällegi vähemusse. Tähtis on muu. See otsus peab olema selge ja teadlik ning võib nõuda korra rakendamist, mis on ette nähtud põhiseaduse parandamiseks. Selleks tuleb eelnõu panna Riigikogus lugemisele kolmel korral, kusjuures lugemiste vahel peab olema ühel juhul kaks kuud ja teisel juhul üks kuu. Ühesõnaga, põhiseaduse XV peatükis on kõik kirjas, me kõik saame seda lugeda. Eesti Vabariigi justiitsminister Märt Rask ütles 2002. aasta 29. aprillil Postimehes, et Euroopa Liiduga ühinemise otsust ei tohi rahvalt välja petta. Kümme aastat hiljem ütlen ma tema erakonnakaaslasena sedasama ESM-i kohta. Mis puutub sellesse täna arutatavasse rahasse, siis mis seal ikka, mis hundi suus, see hundi kõhus. Läinud! Lõpuks oleme andnud selle kohta oma ausõna. Ei hõbedat, kulda ei leidu me maal, aga ausõna veel leidub. Me oleme selle andnud ja täna peame seda pidama. Nii ausalt, kui ma arvasin, et toda EFSF-i polnud vaja ei tol korral ega nüüdki, niisama arvan ma täna, et eesti ausõna on üks kõige kallimaid asju, mis meil anda ja pidada on. Isegi see hukkaminev raha pole väärt, et eesti ausõna murda. Üks asi oli veel, mis mõtlema pani. Me räägime Kreekast, rahast, tingimustest. Aga sellest, mis saab Makedooniast ning tema soovist astuda Euroopa Liitu ja NATO-sse, täna ei räägitud. Aitäh!
Aitäh, kolleeg Igor Gräzin! Palun kõnepulti kolleeg Peeter Võsa!
Suur tänu! Palun, Tõnis Kõiv!
Lugupeetud eesistuja! Kallid kolleegid! Oma tänast kõnet ette valmistades palusin ma suhtlusvõrgustikes inimestel teile öelda, mis neil öelda on. Täna sai siin saalis selgeks see, et ega rahva enamuse tahet ei arvestatagi. Hea küll, aga ma ütlen teile ikkagi edasi, mis inimestel öelda on. Esiteks, nälgivad lapsed, neid on ca 50 000. Teiseks, paljulapselised pered, kes on vaesusesse määratud. Kolmandaks, hambaravitoetus. Kas meie töökas ja kannatlik rahvas seda tõesti siis ei vääri? Neljandaks, maksud, mida see valitsus on hullumeelselt tõstnud. Viiendaks, majandus, mille see valitsus on suutnud tuksi keerata. Kuuendaks, küüditamine Soome ja mujale laia maailma tööd otsima. Seitsmendaks, puuetega inimesed ja nende hooldajad on hoolimatult tähelepanuta jäetud. Kaheksandaks, päästekomandode sulgemised ning selle talve tulesurmad. Jäägu need teie hingele! Üheksandaks, ametiühingute ja õpetajate streik. Te pole võimelised dialoogi pidama. Kümnendaks, üüratud kasumid ja ebaõiglaselt kõrged palgad riigiettevõtetes, näiteks Eesti Energias. Üheteistkümnendaks, peaminister sõimab siinsamas saalis rahvast ega palu isegi korralikult vabandust. Kaheteistkümnendaks, invaliid Jaan Lõuna-Eestist palub Hanno Pevkuril korraldada eutanaasia seadustamine, mis võimaldaks hättasattunuil lasta end perearstil siit hädaorust väärikalt ära saata. Kolmeteistkümnendaks. Ei, seda arvu ma parem ei nimeta, sest see on õnnetu arv. Vaadake ette, et te tänast otsust langetades ei täidaks rahva kannatuste karikat viimase piisani! Aitäh!
Lugupeetud juhataja! Head kolleegid! Keeruline on küll tulla siia pulti peale seda, mida eelmine ettekandja siin rääkis ja mis siin kõik kõlanud on, kuid sellegipoolest ei saa mitte ütlemata jätta teisi argumente, mis on olemas ja mida on vaja silmas pidada ja otsustamisel aluseks võtta. Kolleeg Igor ütles väga õigesti, et me otsustasime juba eelmise aasta sügisel ära, et Eesti osaleb Euroopa võlakriisi lahendamisel. Täna me tegelikult kinnitame konkreetse sammu selle lahendamise teel. Tõesti, me peame ise leidma vastuse küsimusele, miks me peame Kreekat toetama, ja seda ka avalikult välja ütlema. See kõlab kordamisena, mis on teatavasti tarkuse ema, aga ma ütlen siiski, et ega Eesti ei anna riigieelarvest selle otsusega raha ära, seda ei kanta kuskile üle, Eesti annab laenugarantii, mille suurus on 0,27% 100%-st ehk lisaks sellele on ju veel 99,73%. Kas keegi meist tõesti peab alternatiiviks võtta laenu oma igapäevakulutuste katteks? Kuhu me siis välja jõuaksime? Kas samasse kohta, kus Kreeka praegu on? See näide on ju piisavalt hull. Teiseks, Kreekale raha laenamine ühise stabiilsusmehhanismi kaudu on seotud väga konkreetsete tingimustega, mille täitmist jooksvalt jälgitakse. Laen makstakse välja osade kaupa. Kui tingimused on täidetud, siis saab raha, kui ei ole, siis ei saa. Ma arvan, et kõik, kes on viitsinud selle 50-leheküljelise memorandumi läbi lugeda, mõistavad, et ega selle täitmise korral iseseisvat riiki kreeklastel just väga palju alles ei jää. Aga nad on ennast ise sinnamaani viinud. Ehk nüüd on nii, et kes maksab, see tellib muusika. Siin on ka juba kõlanud, et kreeklastel on liiga suured palgad. Memorandumis on ju selgelt kirjas, et lisaks eelmisel aastal vähendatud palkadele tuleb 1. jaanuarist 2012 vähendada palga alammäära veel 22%, alla 25-aastaste puhul 32%. Lähikuudel peavad kreeklased vähendama erinevaid sotsiaaltoetusi, ravimihüvitisi, tõstma tariife, liberaliseerima majandust ehk tegema kõike seda, mis eemalt vaadatuna tundub hädavajalikuna, selleks et nad saaksid hakkama selle rahaga, mida nad ise maksudena kokku koguda suudavad. On ju täiesti selge, et maailmas on kõik omavahel seotud. Me ei saa kindlasti mõelda nii, et Kreeka kontrollimatu pankrot oleks kuidagi meie huvides. Seda kontrollimatut pankrotti pelgavad isegi Euroopa suured riigid. Veel vähem saab see olla meiesuguse väikese riigi soov. Kui me räägime abistamisest, siis siin on mitu kriteeriumi. Materiaalsest kriteeriumist lähtudes võime öelda, et muidugi on meile kasulik abistada, sest kui me Euroopa Liitu ühe euro ära anname, siis saame ca viis eurot vastu. See polnud nii mitte ainult eile, vaid see on nii ka homme, vähemalt aastani 2020. Aga see on ainult materiaalne pool. Kuidas me saame ära unustada abistamise moraalse poole ja öelda, et ei, meie küll kellelegi appi ei lähe, meie küll nõus abistama ei ole, lootes ise samas selle peale, et meile appi tullakse? Kui summad on väga suured, siis on mõnikord abi mõnest lihtsast näitest. Toongi ühe sellise näite. Sõbrad on koos ja otsustavad hättasattunud kaaslasele 100 eurot laenu anda: sakslane lööb lauda 27 eurot, prantslane 20 eurot ja eestlane poetab lauaservale 27 senti. Palun kolm minutit lisaaega!
Kolm minutit juurde.
Just sellised on arusaadavas mõõtmes need proportsioonid selles laenugarantiis, mida me koos teiste riikidega anname. Kuid kui laua taga läheb otsustamiseks, arupidamiseks, siis on Eesti hääl teistega võrdne, olenemata sellest, et me ainult 27 senti lauanurgale panime. See on nii seetõttu, et me saame öelda, et meil on kodus asjad korras, nende viimaste aastate otsuste tõttu Eestis tekkiv muutus on juba näha. Vaatame brutopalga kasvu, vaatame seda, et reaalpalk kasvab teist kvartalit järjest. Eesti nõuab Kreekalt koos teiste riikidega, et nad lõpetaksid igapäevakulutuste laenurahast katmise, et nad isikustaksid maksuarvestuse, viiksid ellu digiretsepti, võtaksid kontrolli alla ravimite kompenseerimise ja hinnad, erastaksid riigi funktsiooni täitmiseks mittevajalikud ettevõtted, muudaksid ettevõtluse reeglid vabamaks jne. Kreeka teeks siis tegelikult kõike seda, mida meie ise oleme juba teinud. Kreeka-sugused riigid maadlevad sellega, kuidas panna majandus kasvama, kuidas teenida raha laenude tagasimaksmiseks ja intresside maksmiseks, aga meil on võimalus mõelda selle peale, kuidas õiglaselt jagada majanduskasvust tulenevat lisaraha meie enda eelarves. Ma kutsun teid, head kolleegid, seda otsust toetama, toetama Eesti osalemist Kreeka abipaketis, sest see on meie endi huvides, see on Eesti huvides. Aitäh!
Aitäh! Palun, Jevgeni Ossinovski!
Lugupeetud juhataja! Lugupeetud kolleegid! Meie ees on täna tõesti raske otsus. Kindlasti on paljudel, ma arvan, et isegi kõikidel rahvasaadikutel olulisi kahtlusi selle dokumendi suhtes, mille üle me täna arutleme. Küll aga ei saa ma nõustuda paljude Keskerakonna ja mõne koalitsioonisaadiku argumentidega, justkui ei oleks see plaan piisavalt ambitsioonikas ja kreeklased ei oleks piisavalt pingutanud. Saan aru, kui tavainimesed, kes ei ole seda väga pikka ja põhjalikku dokumenti lugenud, sellist juttu räägivad, küll aga ei sobi see rahvasaadikutele, kes seda dokumenti lugenud on. Samas ei ole mul kahtlust, et valitsus oleks pidanud kogu selle teema selgitamist avalikkusele palju tõsisemalt võtma. Eesti inimesed on piisavalt targad, et saada aru ka rasketest otsustest, ent neid peab loomulikult väga põhjalikult selgitama. Sama etteheide oli mul valitsusele ka septembris, kui terve suve jooksul oli teada olnud, et EFSF-iga liitumine tuleb päevakorda, kuid valitsus hakkas asja seletama nädalake enne seda, kui Riigikogul tuli kibekähku otsus vastu võtta. Tõenäoliselt tuleb selliseid olukordi veel. Ma tõesti palun valitsusel ja rahandusministril mitte esineda kõiketeadvate tehnokraatidena, kes hoolimata n-ö lolli rahva arvamusest ainuõigeid otsuseid teevad. See ei ole demokraatlikus riigis õige ning kindlasti ei too meie riigisüsteemile usaldust juurde. Kui rääkida asja sisust, siis tahan juhtida tähelepanu järgmisele probleemile. Kogu see põhjalik dokument on minu meelest väga hea selles osas, mis puudutab eelarvekärpeid ja palga paindlikkust. Siin on tõepoolest tõsine töö ära tehtud ning jääb üle loota, et Kreeka ühiskond suudab nii rasked kärped mõistliku meelega vastu võtta. Samas tekitab minus muret asjaolu, et ehkki lähemas perspektiivis on kärbetele keskendumine kindlasti ainuõige, kuna see annab kõige kiiremaid tulemusi, siis pikemas plaanis on oluline rääkida ka natukene teistsugustest meetmetest Kreeka konkurentsivõime parandamiseks. Kreeka majandusel on vähe lootust jõuda stabiilse majanduskasvuni enam-vähem stabiilses sotsiaalses olukorras, kui konkurentsivõime tõus tuleneb ainult palga vähenemisest, mitte reaalsest tootlikkuse suurenemisest, nii nagu see praegu on. Kuna programmi eesmärk on võlakoorma vähendamine 120%-ni SKT-st aastaks 2020, ei tohiks kindlasti keskenduda ainult meetmetele aastani 2014, nagu Jürgen Ligi mulle vastates väitis. Siit ka minu põhiline etteheide sellele plaanile. Kahjuks ei ole siin räägitud peaaegu midagi haridussüsteemi reformimisest ja selle efektiivsuse parandamisest, ei ole räägitud ka aktiivsetest tööturumeetmetest, mis parandaksid tööjõu kvalifikatsiooni, aidates Kreeka taas tõusule. Jürgen Ligil on õigus, et nende meetmete abil tulemuste saavutamiseks läheb tõesti päris mitu aastat, ent kuna võlakoorma vähendamise tähtaeg on aastal 2020, siis tuleks nendele meetmetele siiski tingimata juba praegu keskenduda. Muuseas on see ka koht, kus Euroopa Liit oma fondide ja liikmesriikide kompetentsuse abil saab kindlasti oluliselt kaasa aidata. Ilma nende meetmeteta on tõesti alust tõsiselt kahelda, et Kreeka majandus saaks jätkusuutlikult kasvule pöörata. Ilma kasvuta ei ole aga võlaeesmärk kindlasti saavutatav. See on minu sisuline ja ratsionaalne põhjendus, miks sellele paketile vastu hääletada. Samas tooks Kreeka kontrollimatu maksevõimetus märtsi keskel kaasa tõsiseid tagajärgi kogu Euroopale, kaasa arvatud Eestile. Sellepärast valdab mind nagu enamikku rahvasaadikuid kahetine tunne: tahaks hääletada vastu, kuid sellise otsuse võimalikud riskid on liiga suured, et seda ratsionaalselt võttes teha saaks. Anekdootlikult väljendab seda olukorda see, et kuigi ma täna mitmele meediaväljaandele ütlesin, et ma hääletan selle otsuse poolt, siis oma üllatuseks nägin venekeelsest "Aktuaalsest kaamerast", et olin rääkinud arusaamatult, sest seal väideti, et mina olla öelnud, et hääletan selle vastu. Tõenäoliselt lipsas mul suust intuitiivne arvamus tänase otsuse kohta. Ma arvan, et tegelikult jagab seda ka enamik Riigikogu liikmetest. Ma saan täiesti aru headest kolleegidest, kes hääletavad selle otsuse vastu ja põhjendavad seda sellega, et see rahvale ei meeldi. Võtaksin paar minutit juurde.
Paneme kolm minutit juurde.
Tahaksin ka ise loomulikult valijatele meeldida, kuid minu arvates oleks vastuhääletamine praegu täiesti vastutustundetu ja lubamatu käitumine. Mul on mitmeid kahtlusi selles, kas see programm Kreeka hädast välja aitab. Ma olen kriitiline valitsuse tegevuse suhtes eurotsooni probleemide selgitamisel avalikkusele ja olen väga vastu mõne valitsusliikme kõiketeadvale suhtumisele oma rahvasse. Ent see ei võimalda mul täna Kreeka pankrotti laskmise poolt hääletada. Paljude asjade üle võib vaielda, ent on selge, et Kreeka kontrollimatu maksevõimetus oleks kogu Euroopa poliitilisele süsteemile ja ka julgeolekule äärmiselt ohtlik. Noore eurooplasena olen Euroopa Liidu päästmise nimel nõus ka järgmisest Riigikogust välja jääma. Aitäh!
Aitäh! Palun, Urve Palo!
Lugupeetud proua eesistuja! Tere ööd, head kolleegid! Mina hääletan memorandumi heakskiitmise vastu. Seda mitmel põhjusel, erinevalt sellest, mida minu kolleeg siin just ette kandis. Esiteks. Kes kutsuvad meid täna üles olema solidaarsed ja toetama Kreekat sellel raskel ajal? Kes ütlevad, et me peaksime toetama Kreekale abipaketi andmist, eesmärgiga hoida ära suuremaid kahjusid Euroopa majanduses? Nendeks on minu silmis Eesti Vabariigi valitsuse liikmed, kes minu arvates ei tohiks sõna "solidaarsus" üldse kasutada, sest nad ei tea, mida solidaarsus tähendab. Vähemalt on meie valitsus oma tegude ja tegematajätmistega seda korduvalt kinnitanud. Miks räägitakse meil solidaarsusest ja tehakse suuri sõnu? Miks me peame olema solidaarsed Kreekaga, aga mitte oma rahvaga, küsin ma. Palutakse heaks kiita abipakett Kreeka aitamiseks ja ollakse valmis vajaduse korral käiku laskma, nii nagu ütles täna rahandusminister Jürgen Ligi, suure vaevaga kõrvale pandud reservid. Milliseid solidaarsuse märke on valitsus näidanud üles oma rahva suhtes? Kas see oli solidaarsus, kui tõsteti tarbimismakse: käibemaksu, erinevaid aktsiise? Kõik me teame, et tarbimismaksude tõstmine, eelkõige esmatarbekaupade, kütuse, elektri, toasooja suurem maksustamine mõjutab suuremal määral just nende inimeste rahakotti ja toimetulekut, kelle sissetulek on väike. Muide, kui te loete Kreeka plaane finantsinstrumentide kohta, siis te leiate, et kaudseid makse ei tõsteta. Nemad teavad, kuidas oma inimesi hoida. Kas see on solidaarsus, et meil võeti ilma poolte kokkulepet saavutamata kasutusele töötukassa ja haigekassa vahendid? Kas see on solidaarsus, kui majanduslanguse ajal töötukassa reservid hoopis suurenevad, mitte ei vähene? Kas see on solidaarsus või selle ilming, et uue aasta algusest plaanitakse taganeda varasemast kokkuleppest lubada ka poolte kokkuleppel töölt lahkunul töötuskindlustushüvitist saada? Jah, tööjõuturg sai meil paindlikuks tehtud, aga kus on töötajate garantiid, mida lubati? Seda solidaarsuse juttu võiks pikalt jätkata. Me oleme harjunud kuulma, et raha ei ole ja raha ei tule. Aga selle aasta eelarvet tehes tõsteti kaitsekulutused samale tasemele Kreekaga ehk 2%-le SKT-st ja leiti selleks naksti üks miljard Eesti krooni. Samuti on meil olemas vahendid, et aina kasvava vanemahüvitise ülempiiri tõstmisega kaasa minna, aga meil ei ole raha, et toetada laste kasvatamist. Ma küsisin eelmisel kolmapäeval infotunnis peaministrilt, mida on peaminister, olles peagi seitse aastat valitsusjuht olnud, teinud meie lastega perede heaks. Peaminister sai välja tuua ainult ühe asja: vanemahüvitise maksmise aega on pikendatud poole aasta võrra. Ma ei tea ühtegi last, kes saaks poolteiseaastaselt täiskasvanuks. Eelmisel aastal sündis Eestis üle 1100 lapse vähem. Peaminister ütles infotunnis selle peale, et sellest ei saa mingeid järeldusi teha, ootame veel. Mis siis, et naiste arv, kes sünnitada võiksid, on praegu tipus. Palun veel kolm minutit!
Kolm minutit juurde.
Kas ka sellest ei saa teha mingeid järeldusi, et Eesti majandus langes kõige rohkem Euroopas – 15%, et meil on 50 000 töötut, kellest enamik on pikaajalised töötud, et üle 65 000 lapse elab vaesuses või vaesusriskis või et Soomes elab ametliku statistika andmetel 4348 last, kes on sündinud Eestis, kusjuures kokku elab ametlikult Soomes ligi 30 000 Eestist pärit inimest? Teine põhjus, miks ma ei saa toetada abipaketis osalemist, on asjaolu, et ma ei näe, et paketi realiseerumise korral oleks loota, et Kreeka probleemid saavad lahenduse. Ka erafirma või eraisik ei anna laenu, kui ta näeb, et organisatsioon või isik, kes laenu tahab, on usalduse kaotanud ja laenu tagasimaksmist ei ole oodata. Peapõhjus, miks ma seda arvan, on järgmine. Vastupidi paljudele usun ma küll seda, et kreeklased teevad kõvasti tööd, nad ei ole laisad, aga kreeklased ei armasta makse maksta ja see on harjumus, mida ei muuda IMF-i näpuviibutusega ega ettekirjutustega. Harjumused muutuvad väga visalt ja väga pika aja jooksul. Me teame, et Kreeka ei täitnud eelmisel aastal seatud eesmärke ega saanud hakkama struktuursete reformidega. Miks ta peaks nüüd hakkama saama? Tänane otsus Kreekale laenu anda lükkab minu arvates paratamatust ainult edasi ja varsti me arutame siin veelgi suuremate summade üle. Lõpuks jõuab kätte paratamatus ja Kreeka on sunnitud eurotsoonist lahkuma. Me lükkame seda täna ainult edasi, aga siis on nemad meie antud tagastamata laenu võrra rikkamad ja meie selle võrra vaesemad. Tänan teid!
Aitäh! Palun, Mihhail Stalnuhhin! Kaheksa minutit.
Äkki seda kaheksat minutit ei olegi vaja, aga kõik, mida ma tahan öelda, ma ütlen välja. Esiteks tahan avaldada austust kõigile siinviibijatele, nii saali vasakule kui ka paremale poolele. Miks ma seda teen? Kui lugupeetud rahandusminister oma esinemises parlamenti noomides ütles, et me oleme ainukesed, kes seda teemat arutavad, nagu tegeleks me mingi tühja, mittevajaliku asjaga, siis tuli mulle meelde üks foto. Aega oli piisavalt ja ma suutsin selle kätte leida. Kuna te seda ei näe, siis ma jutustan teile sellest. See on väga kuulus foto, mis tehti 1936. aastal ühes Hamburgi laevaehitustehases. Seal toimus üks natsiüritus. Pildil on 98 inimest ja 97 neist on tõstnud käe natsitervituseks. Üks, kellele on ring ümber tõmmatud, seisab selle kamba sees, käed risti rinnal, tõenäoliselt teades, mis teda ootab. Olla see, kellel on oma arvamus ja soov midagi arutada, see on austust väärt. Ma veel kord ütlen, et sõltumata sellest, kuidas te hääletate, on juba see hea, et me seda teemat arutame. Aga ütlen mõne märksõna lisaks sellele, mis on täna siin juba kõlanud. Kui mulle öeldakse, et me kõik oleme ühe euroala liikmed ja selle tõttu ja ainult selle tõttu me peame Kreekat abistama, siis tahan meelde tuletada seda, mida te teate ilma minutagi. Te teate, kuidas Eesti pingutas selle jaoks, et Maastrichti kriteeriume täita. Mina pole põhimõtteliselt sellega nõus olnud ning euroalaga liitumise vastu olin siis ja olen ka praegu. Aga te ju teate, et Kreeka liitumisel võltsiti Maastrichti kriteeriumide täitmist. Kui Euroopa Liit oleks tahtnud seda kontrollida, siis oleks ta seda teinud ja Kreeka ei oleks praegu euroalas. Kas meie olime need, kes võtsid vastu Kreeka euroalasse vastuvõtmise otsuse? Kas meie olime selle asja juures? Miks ühed, nähes, kuidas areneb Kreeka majandus, ja teades, milliseid tulemusi see võib kaasa tuua, võtsid ta siiski vastu, aga vastutama peavad solidaarselt kõik, isegi need, kes sellest otsustamisest midagi ei teadnud ja sellest osa ei võtnud? Vastutama peab see, kes pigistas kümme aastat tagasi silmad kinni! Siin on täna mingil imelikul kombel mitu korda ja mitmes esinemises räägitud üht-teist sotsialismist. Lugupeetud kolleegid! Ma saan teist väga hästi aru. Sotsialism on muidugi samasugune sõimusõna nagu kommunism, fašism jt. Olenemata sellest, kuidas te sellesse sõnasse suhtute, püüdke enne, kui te seda kasutate, uurida, mida sotsialism tähendab, mida sellest mõtlesid klassikud või nende kriitikud. On erinevaid seisukohti. Ma väidan, et see, mis toimub Kreekas, on majanduslik anarhia, sotsialismiga ei ole seal mitte mingit tegemist. Seda enam, et kui te nimetate Kreekat sotsialistlikuks, siis mis põhjusel me peaksime neid toetama? Solidaarsusest! Ma saan aru, et Euroopa peab ennast kokku võtma. See põhjendus, mida annab saali parem pool, on üsnagi tugev. Kolleegid! Mul oleks põhjust teiega liituda, sest põhiseaduse § 62 kohaselt ei ole ma mandaadiga seotud ja võin siin saalis hääletada nii, nagu mu südametunnistus ütleb. Väga võimalik, et ma oleksin teiega liitunud, kui te oleksite näidanud üles solidaarsust oma rahvaga. Minu kolleegid on siin tosinate kaupa põhjusi toonud ja ka mina võiksin neid tuua. Mille nimel kannatavad kohalikud omavalitsused? Mille nimel kannatavad need, kes sotsiaaltoetusi saavad? Mille nimel kannatavad töötud? Nimetage mulle, milliseid aktiivseid tööturu arendamise meetmeid me oleme Eestis kasutanud? Mil moel oleme näidanud üles solidaarsust nende inimestega, kes näevad ainult ühte teed ja see tee viib väljapoole Eestit? Ei ole solidaarsust riigi sees, ei näe ma võimalust toetada ka nn solidaarsust riigist väljapoole. Kokkuvõtteks. Me oleme siin juba pikemat aega arutanud, argumentatsioon on väga erinev ja paljude inimeste puhul on see üsna ja üsna individuaalne. Aga ma lõpetan sellega, millest ma alustasin. See protsess iseenesest väärib austust, aga kui teil on parlamendis vaja mingit solidaarsust, konsolideerimist, siis pidage mitte ainult täna, aga ka teistel päevadel meeles, et teie kõrval on inimesed, kes tahavad, et nendega kas või mingites küsimustes arvestataks. Ma olen siin Riigikogus ühe vaheajaga üsna pikka aega olnud. Pean teile ütlema, et see, milliseks on Riigikogu muutunud võrreldes 1999. ja 2000. aastaga, kui ma ka parlamendis olin, paneb nördima. See on niivõrd depressiivne. Meil olid tollal poliitilised konkurendid, oli Isamaaliit, aga ometi sai tollel ajal läbi rääkida. Ei olnud isiklikke suhteid, olid läbirääkimised ja paljud asjad, mis olid Eesti jaoks tähtsad, said lahendatud, neist ei sõidetud üle. Tulevikule mõeldes mõelge ka sellele, et kui te tahate koostööd, siis seda peab tegema päevast päeva, mitte pisteliselt mingil konkreetsel öisel tunnil. Aitäh!
Aitäh! Palun, Rait Maruste!
Austatud juhataja! Lugupeetud kolleegid! Ma ei plaaninud sõna võtta ja seetõttu räägin enam-vähem ad hoc, olles kuulanud kolleegide mõtteid. Jah, seda otsust on raske teha. See riivab mitmes mõttes õiglustunnet. Kreeka käitumine võib meid ärritada. See kõik on õige. Kuid siiski ei saa me kogu probleemi taandada kreeklaste käitumisele või sisepoliitilisele arveteklaarimisele meie endi hulgas. Tahan teile meelde tuletada Euroopa projekti. Miks loodi Euroopa Liit? Selle loomise mõte, nagu te teate, oli see, et tagada Euroopas rahu ja õitseng. Rahu on selles igikestvalt taplevas Euroopas saavutatud. Õitsenguga ei ole asjad läinud mitte päris nii, nagu võib-olla alguses loodeti. Tõepoolest, võib-olla on Prantsuse ja Saksa pangad olnud ahned ning valitsused teinud vigu pankade kontrollimisel, euro sisseviimisel ja järelevalve kehtestamisel. Jah, on tehtud vigu. Kuid vigu saab alati parandada. Kui me laseksime asjadel omasoodu minna, siis oleks selge, et Kreeka lõpetaks pankrotiga ja kogu raha, mis sinna kunagi on pandud, lendaks tuulde. Me jääksime sellest kõigest ilma ja tulemus oleks null. Kuid küsimus ei ole isegi enam rahas, seda Euroopas ikka on, küsimus on selles, et kui me ei reageeri ega püüa aidata, siis langeb Kreeka kaosesse. Veel hullem oleks, kui Kreeka satuks kodusõtta. See oleks juba Euroopa läbikukkumine ning ilma igasuguse kahtluseta kaotus ka meile, väga suur kaotus. Euroopa on meie jaoks strateegilise julgeoleku projekt ja me peame seda toetama, isegi kui see meile väga raske on. Aitäh!
Aitäh! Palun, Sven Mikser!
Austatud juhataja! Head kolleegid! Viimastel aastatel on olnud nii, et kui sotsialistid räägivad Lehman Brothersi kokkukukkumisest, siis öeldakse, et see on liberalismi kriis, ja kui liberaalid räägivad Kreeka saabuvast maksejõuetusest, siis öeldakse, et see on sotsialismi kriis. Üks eelkõneleja nimetas sotsialismi sõimusõnaks. Käimasolevates Ameerika vabariiklaste presidendidebattides on sõimusõnaks liberalism. Loomulikult omistatakse eri riikides, eri kultuurides neile sõnadele väga erinev sisu. Aga see ei olegi oluline. Täna on meie ees otsus, mis on väga keeruline, väga vastuoluline ja väga kaalukas. Selline otsus tuleb kindlasti teha kaalutletult ja kainelt. Me valime halva ja veel halvema vahel. Meie ees on memorandum, mille eesmärgiks on seatud Kreeka kontrollimatu maksejõuetuse ärahoidmine ja eurotsooni finantsstabiilsuse säilitamine. See on memorandum, millele on oma toetust väljendanud kogu eurotsoon. Üks erakond, Keskerakond, on öelnud, et nemad on selle memorandumi heakskiitmise vastu. Ma küsin endalt, mida nad teeksid siis, kui nad oleksid praegu valitsuses. Kas me tahaksime oma riigi tüüri anda erakonnale, kes on valmis põhja laskma ühe euroliidu liikme ja sealtkaudu võib-olla kogu eurotsooni? Üks selle erakonna liige ütles, et kui Keskerakond oleks võimul, siis me poleks sellesse jamasse sattunud. Väga võimalik, et me sellisel juhul tõepoolest ei oleks Euroopa Liidus ja kindlasti mitte eurotsoonis. Tegelikult arvan, et vist oleksime ikka, sest see erakond on vägagi võimeline oma positsioone muutma, sõltuvalt sellest, kas ollakse valitsuses või opositsioonis, seda ka strateegilistes küsimustes. Mäletame ju hästi, kuidas Keskerakond Siim Kallase valitsuse liikmena viis lõpule liitumisläbirääkimised Euroopa Liiduga, et seejärel opositsiooni langenuna hääletada Euroopa Liiduga liitumise vastu. Kas me tahame anda oma riigitüüri sellise erakonna kätte, kes on võimeline strateegilistes, riiklusele olulistes küsimustes niimoodi oma positsiooni muutma? Teeselda, et me võimegi Kreeka ja võib-olla kogu eurotsooni põhja lasta ning et siis oleks Eestil parem, ei ole vist väga vastutustundlik. Valitsuskoalitsioon seevastu on otsustanud väljendada oma solidaarsust Kreekaga, aga eelkõige ikkagi Euroopa suurriikidega. Sellist solidaarsust oleks kahtlemata oma rahvale palju lihtsam põhjendada, kui valitsus näitaks üles kas või minimaalset solidaarsust omaenda rahvaga. Kolleeg Leinatamm rääkis õpetajatest ja kultuuritöötajatest, kes ootavad pikisilmi väärikat palka. Lisan siia tudengid, kes ootavad õppetoetusi, ja endised tudengid, kellel on õigustatud ootusi oma õppelaenu hüvitamiseks. Seda loetelu võiks pikalt jätkata. Ka minul puudub kindlus, kas Kreeka päästepakett sellisel kujul, nagu see on praegu välja töötatud, ikkagi hakkab toimima. See sõltub õige mitmest asjast ja küsimusi on siin rohkem kui vastuseid. Esiteks sõltub see sellest, kas Kreeka valitsus suudab ka kõigi nende Euroopa ekspertide ja asjatundjate toel kokkulepitu jõustada. Teiseks sellest, kas IMF ja teised rahvusvahelised organisatsioonid on ikka suutnud adekvaatselt hinnata paketis ettenähtud meetmete mõju Kreeka tulevasele majanduskasvule. Ka siin ei ole midagi kindlat. Aga ennekõike sõltub selle paketi jõustatavus sellest, kas Kreeka rahvas on valmis minimaalsel vajalikul tasemel oma poliitilise juhtkonnaga ja eelkõige rahvusvaheliste võlausaldajate nõudmistega kaasa tulema. Esimese vastuse sellele saame juba eesseisvatel Kreeka valimistel. Me oleme näinud, et võlalõksu langenud riike on üha enam antud poliitikute asemel spetsialistide ja tehnokraatide juhtida. Ma palun lisaaega!
Kolm minutit lisaks.
See ei puuduta mitte üksnes siin sotsialistlikuks nimetatud Kreekat, vaid ka näiteks konservatiivset Itaaliat. Täna rääkis rahandusminister sellest, et arutatud on Kreeka valimiste edasilükkamist. Ma vaatan kõike seda suure hirmuga, sest kahtlemata ei saa probleemi lahendamine parlamentaarsest demokraatiast kaugenemise teel olla kestlik. Sama lugu on ka Eestis. Endine kolleeg Hannes Astok kirjutas, kuidas Eesti asus kriisi harjal kaugenema tegelikust parlamentaarsest demokraatiast, ettekäändega, et kiired otsused ilma vajaliku debatita, ilma ühiskonna, aga ka parlamendiga läbi arutamata on hädavajalikud, et reageerida äkki tekkinud probleemidele. See on kindlasti ohtlik. Me oleme parlamentaarne demokraatia. See tähendab, et poliitikud võivad ajuti oma rahva, avalikkuse arvamusest ees käia, aga lõpuks peavad nad rahva enda poolele võitma, et oleks võimalik parlamendisaalis või valitsuskabinetis kokkulepitut ka tegelikult jõustada. Lisaks solidaarsusele Kreeka, Saksamaa ja Prantsusmaaga on solidaarsus oma rahvaga selleks möödapääsmatult vajalik. Kolleeg Rannar Vassiljev ütles esimesel lugemisel peetud läbirääkimistel, et eelkõige peame hääletusnuppu vajutades hindama selle memorandumi mõju Eestile. Kahtlemata on see meie esmane kohustus Eesti parlamendi liikmetena. Nagu öeldud, on meie ees halvad valikud. Sellisel puhul ei tasu ilmselt kummastki võimalusest otsida erilisi voorusi, küll aga tasub mõelda, mis juhtub mõlema otsuse puhul kõige mustema stsenaariumi korral. Kui me täna hääletame selle memorandumi heakskiitmise poolt, siis peame loomulikult arvestama, et halvimal juhul tuleb meil neid garantiisid ka reaalselt kanda. Kui me hääletame täna selle memorandumi vastuvõtmise vastu, siis peame kõige mustema stsenaariumi puhul arvestama millegi hoopis hullemaga. Aitäh!
Aitäh! Palun, Aivar Sõerd!
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid! Ma pean ka ütlema seda, et ma ei ole selleks kõneks valmistunud, kuna ma esindasin komisjoni ja see oli päris vaevarikas. Aga kuulates neid arutelusid siin saalis, pidasin ikkagi õigeks lühikese etteastega üles astuda. Ilmselt on kõik tänased esinejad öelnud, et tegemist on tõesti väga raske otsusega, tuleb kaaluda argumente ja teha valikuid halbade ja veel halvemate otsuste vahel. Mis puudutab Kreeka abipaketti ja kogu seda programmi, siis vaadake ka positiivseid asju. Kõigepealt, me kuulsime väga palju kriitikat Kreeka kohta ja toodi drastilisi näiteid. Arvestage siiski sellega, et tegemist on potentsiaalse majanduskasvuga riigiga, mingil ajal majanduskasv seal kindlasti taastub. Võib-olla tõesti ei ole see lähiaastatel võimalik, aga kunagi see riik sellest olukorrast toibub. Tegemist on riigiga, kus on näiteks tugev turismipotentsiaal. Kõik need reformid, mis selles programmis on esitatud, kas või tööjõu paindlikkuse suurendamine ja maksureform, on konkurentsivõimet suurendavad reformid, mida on hädavajalik läbi viia. Komisjon kontrollib ja monitoorib, aga komisjon ju sisuliselt ka aitab seda riiki. Ma olen vähemalt Kreeka praegustest poliitilistest juhtidest aru saanud, et olukorra lahendamine, võlgade teenindamine ja investorite usalduse taastamine on ikkagi praegu esiplaanil. Muidugi, selles programmis on suuri nõrkusi. Me näeme, et siin on vastastikku vastuolus olevad eesmärgid. Ühest küljest kärbitakse, mis vähendab nõudlust ja mõjub negatiivselt majanduskasvule. Julgen tunnistada, et Kreeka võib lisaks olemasolevatele vajada ka järgmist abipaketti. See risk on ju olemas, seda ei saa eitada. On olemas prognoosid, et võlg ei jõua aastaks 2020 tasemele 120,5% SKT-st, vaid jääb 160% tasemele veel lähemaks kümneks aastaks. Samuti on oht, et Kreeka konkurentsivõime euroliidu sees ei pruugi taastuda. Olgem ausad, Kreeka riik ise on laenuandjaid varem alt vedanud, nad ei ole oma lubadustest kinni pidanud. See loob kindlasti sellise atmosfääri, mis usaldust ei süvenda. Kõik need reformid, mille kohta sellest programmist saab lugeda, viiakse ellu, kui need tingimused täidetakse, nagu seal kirjas on, aga reaalset mõju hakkavad need avaldama ikkagi alles aastate pärast. Me näeme ja kuuleme meediast, kuidas Kreekas sotsiaalsed pinged kasvavad. Suur risk on aprillikuised valimised. Palun veel aega!
Kolm minutit juurde.
Lõppude lõpuks ei ole ka need asjad, mis tunduvad juba olevat kokku lepitud, erainvestorite kaasamise projekt, IMF-i panus, veel lõplikult paigas. Aga mis on siis alternatiiv? Kui see pakett ei rakendu, siis järgneb tõenäoliselt riigi pankrot ja tekib küsimus, kes on järgmine. Euroalale tuleb valuutarisk tagasi. Kas majandusolukord läheb pankroti ja devalveerimise tõttu paremaks, võrreldes sellega, milline see on nende kärbete valguses? Kindlasti läheb see mitu korda hullemaks. Sellele järgneb panganduse kollaps, inflatsiooni väljumine kontrolli alt. Lõppude lõpuks peab riik ju üsna suure osa kaupadest sisse vedama. Seal on ju väga suur osa esmatarbekaupadel. Mis need hakkavad maksma? Rääkimata sellest, mida toob pankrot kaasa finantssektorile, kui võlakindlustusmehhanism CDS rakendub. Siin räägiti devalveerimisest. Devalveerimine võib anda ajutist leevendust, aga konkurentsivõimet see ei taasta. Nii et alternatiivi tegelikult ei ole või alternatiiv on mitu korda hullem. Sellest tulenevalt kutsun kõiki Riigikogu liikmeid üles seda otsust tõsiselt kaaluma. Minu ettepanek on seda otsust toetada. Kutsun tõesti kõiki fraktsioone üles panustama euroala stabiilsuse saavutamisse ja näitama üles solidaarsust ülejäänud Euroopaga. Aitäh!
Aitäh! Palun, Indrek Saar!
Lugupeetud juhataja! Head kolleegid! Ka minul ei olnud kavas täna siia kõnepulti tulla ja teie niigi pikaks veninud õhtut veelgi pikemaks venitada. Aga ma ei saa teistmoodi. Pärast mõningaid sõnavõtte pean ma siin teie ees olema. Kõigepealt tahan väga tunnustada neid koalitsiooni liikmeid, kes astusid täna vastu erakonna käsuliinile ja ütlesid, et nad ei ole selle otsusega nõus. Julgus astuda vastu erakonna käsuliinile on loomulikult tunnustamist väärt. Aga kui ma neid argumente kuulan, on mul raske kõike seda tõsiselt võtta. Meid on siia valitud selleks, et me sõlmiksime mõistlikul tasandil kompromisse, et me seisaksime, jah, oma maailmavaate ja veendumuste eest, aga leiaksime ka ühiskonnas ühisosa. Siinsamas kõnepuldis rääkis Euroopa ühisosast hea kolleeg Rait Maruste. Mul on hea meel, et ta tuletas meelde, miks Euroopa Liit on loodud. Ma kuulen, et Riigikogu liikmed tulevad siia kõnepulti esitama retoorilisi küsimusi oma erakondade esimeestele ja jõuavad argumentideni, mis näitavad neid kadedate inimestena, nad kultiveerivad midagi, mille üle ei ole põhjust uhke olla. Ma tunnen, kolleegid, koos teiega siirast muret selle pärast, et õpetajate palk ei tõuse. Ma tunnen koos teiega siirast muret selle pärast, et kultuuritöötajad saavad väikest palka. Ma arvan, et teil on põhjust uskuda, et ma seda teen. Aga minu arust on väiklane tulla välja selle argumendiga siis, kui me räägime Kreekast – see on üks vähestest Euroopa riikidest, kus mul ei ole õnnestunud käia, ma ei tea, millised inimesed seal elavad –, tulla selle argumendiga välja nüüd, kui te eelarve menetluse juures kordagi sellele tähelepanu ei juhtinud, vähemalt avalikkuses ei olnud te kordagi piisavalt selge sõnaga, et oleks võinud aru saada, et te selle eest seisate. Ma väga loodan, et sellised väiklased mõtteavaldused jäävad tänasesse päeva, mis on tuntud kui armee aastapäev, ja homme, kui me tähistame oma vabariigi aastapäeva, te tõusete veidi kõrgemale sellest, mida te täna siin tegite. Tänan tähelepanu eest!
Aitäh! Palun, Kadri Simson!
Head kolleegid! Ma arvan, et meil on olnud täna üks tõhus päev ja kõik küsimused, mis esitati, väärisid kindlasti kuulamist. Nii mõnigi vastus oli päris sisuline ja tänase päeva lõpetuseks toimuv kõnede voor on olnud ka kuulamist väärt. Ma kardan, et see debatt ütleb rohkem meie endi ja Eesti poliitika kohta kui meie seisukohtade kohta Euroopa suunal. Mõnes mõttes on näitlik õppetund ka see, et selles parlamendisaalis saab teoks vanasõna, et hiirele pole suuremat looma kui kass ja sotsidele pole suuremat konkurenti kui Keskerakond. Meie sotse nii ei vaata. Me arvame, et ühe hea asja oleme ära teinud küll, mille eest isegi sotsid võiksid meid kiita. See on see, et täna see debatt siin üldse toimub. Tuletame meelde: kui sügisel poleks Keskerakond olnud kindlal meelel väljas Eesti inimeste huvide eest, siis täna seda arutelu siin ei toimuks. See arutelu oleks toimunud suletud uste taga Euroopa Liidu asjade komisjonis. Suur osa inimesi poleks päev enne vabariigi aastapäeva teada saanudki, et Eesti parlamendis selliste garantiide pärast muretsetakse. Eelkõnelejad rääkisid palju oma isiklikust kuvandist ja ka mina olen mõelnud sellele küsimusele läbi isikliku prisma. Minu üks esivanem oli kirikuõpetaja. Ta oli suure südamega mees, kes võttis ühe hättajäänud koguduseliikme laenu käendada. See koguduseliige ei olnud nii suure südamega, ta ei maksnud laenu ära ja läks sealt vallast minema. Minu esivanem, suure pere isa, maksis kogu kahe maailmasõja vahelise aja seda laenu kinni, sest tema oli käendaja. Käendus võib pöörduda sinu vastu, kui käendatav ei ole usaldusväärne. Kas me mõtleme sellele, kui me paneme Eesti eelarveraha panti? Kas me mõtleme sellele, et Kreekal on olnud probleeme varasemate laenutingimuste täitmisega? Eesti Riigikogu üritab 24 tunni jooksul kiiresti ratifitseerida seda laenu, tehes seda erandkorras. Eile küsiti, mis on see erandkord, kas seda tehakse Eesti inimeste huvides või kellegi teise huvides. Mõtleme sellele, et Kreekal endal on olnud aega kolmveerand aastat. Ka viimase paketi läbirääkimised venisid nädalaid ja nädalaid, aga me ei tea ikka kogu tausta. Tuletame meelde, et euroala rahandusministrid lükkasid eelmise aasta oktoobris edasi otsuse maksta Kreekale välja kaheksa miljardit eurot, mida Kreeka vajas oma arvete maksmiseks. Ähvardati, et kui seda kiirkorras ei tehta, siis kukub Euroopa kohe kokku. Ka suvel oli probleeme tingimuste täitmisega, mistõttu samuti lükati plaanilist abilaenumakset edasi, et Kreekat vähegi survestada. Nüüd on see retoorika, et Kreeka on võtnud jalad kõhu alt välja ja midagi on toimumas, mingeid lubadusi on antud. Pange tähele, selles memorandumis on lubadusi antud juba selle aasta märtsiks. Mõnda lubadust ei täideta, mingites küsimustes on Euroopa silmad kinni pigistanud. Kreeka võlakirjade omanikud erasektoris on leppinud sellega, et nende kahjum ulatub üle 70%. Öeldakse, et EFSF-i raha ei lähe mitte Kreeka abistamiseks, vaid nende riiklike laenajate abistamiseks, ka Euroopa pankade halbade laenude katmiseks. Ma kuulsin argumenti, et aidates Euroopa suurpanku, aitame ka oma panku. Juba sügisel ei asunud Keskerakond eitavale seisukohale ilma muretsemata, mida see võib kaasa tuua Eesti pankadele. Me kohtusime Eestis tegutsevate pankade esindajatega ja saime teada, et Eestis tegutsevatele pankadele kehtestatud kohustuslik reservimäär ehk pankade kohustuslik likviidsusvaru on 15% varadest. Ma palun lisaaega!
Kolm minutit juurde.
Euroopa Liidus on minimaalne kohustuslik reservimäär 2% varadest. Seega, sisuliselt oli ja on pangal võimalik 1000 eurost tekitada laenude abil kunstlikult 50 000 eurot. Järelikult on Euroopa pangad oluliselt halvemini kapitaliseeritud ning Kreeka laenude mahakirjutamine lõpeb neile fataalse hävinguga. Meie pangad ei ole neid laene andnud. Andes seda käendust, võtame vabatahtlikult enda kanda ühe osa nende pankade tõenäolisest kahjumist. See käendus pöördub käendaja vastu, kui Kreeka olukord on halvem, kui meile paistab. Täna ütles rahandusminister Riigikogu ees, et tema ei ole mingeid lisariskiauditeid näinud ja pole nende vastu ka huvi tundnud. Aga see on siiski täiesti avalik materjal, eurotsooni rahandusministritele mõeldud raport, mis maalib Kreeka majanduslikust olukorrast sünge pildi. Raporti järgi on säästumeetmetel negatiivsed tagajärjed ja selle nädala alguses kokku lepitud teisest päästepaketist ei piisa eriti pikaks ajaks. Parimal juhul ajavad säästumeetmed Kreeka nii sügavasse majanduslangusesse, et uuest kolmeaastasest päästepaketist ei piisa riigi võlakriisist väljatoomiseks, hoiatatakse selles raportis. Kui Kreekat sunnitakse kokkuhoiule, võib avaliku sektori võlg kasvada ja majandusele suurt kahju teha. Võlgade restruktureerimine võib aga tulevased investorid minema peletada ja raskendada riigi naasmist finantsturgudele. See raport kõlab juba sedamoodi, et ollakse jälle valmis teine silm kinni pigistama, aga halvimal juhul kõlab see nii, et Kreeka vajab enne 2020. aastat uut kuni 245 miljardi euro suurust päästepaketti. Nii et toimib see tsükkel, kus vanade võlgade katmiseks võetakse uusi võlgu, ja meie oleme valmis andma seda võlga või garantiid, ülipikka eurolaenu, mida mõned, ka akadeemilise taustaga inimesed on tegelikult nimetanud tagastamatuks laenuks. Siin saalis oleme kohustatud mõtlema eelkõige sellele, mis on Eesti inimeste huvides. Kui Eesti parlament on järjest öelnud, et meil ei jätku raha õpetajatele ega omavalitsustele ja ilma maksutõusudeta ei tule eelarve ots otsaga kokku, siis miks jätkub meil raha sellisele otsusele, mille kõiki nüansse me ei teagi ja mille puhul meie osalus on protsentuaalselt suurem kui meist väga palju jõukamatel riikidel? Seetõttu me ütlemegi ei ja see on väga vastutustundlik ei. Aitäh!
Aitäh! Palun, Urmas Reinsalu!
Armsad parlamendiliikmed! Ma arvan, et keegi ei tee siin saalis seda otsust kerge südamega. Selle otsuse taga, ütlen seda nii poolt kui ka vastu hääletajatele, on hulk argumente. Need argumendid väärivad tõepoolest kaalumist. Neid argumente on kaalunud eurotsooni valitsused, Eesti valitsus ja Rahandusministeeriumi eksperdid ning neid argumente oleme ka meie, kõik fraktsioonid, kõik saadikurühmad, siin arutanud. Elus ei ole mustvalgeid valikuid, isegi kui neid soovitakse nii kujutada. Selle otsuse poolt hääletamine toob kaasa riske ja ka see, kui Eesti hääletaks selle otsuse vastu, toob kaasa riske. Nende riskide mõju ja kaalu peame kindlasti relevantselt ja vastutustundega hindama. Sellest vastutusest, mille me oleme võtnud, olles Euroopa Liidu liikmesriik ja eurotsooni riik, meil kuhugi taganeda ei ole. Sellest me peaksime endale siin selgelt aru andma. Ma tahan tunnustada Sven Mikserit ja sotsiaaldemokraate, kes on väljendanud oma toetust ja mõistnud seda vastutust, mis on Eesti riigil ja Eesti parlamendil neid otsuseid langetades. Keegi meenutas siin – see oli vist Kadri –, et parlament langetas sügisel otsuse, et põhimõttelised küsimused tulevad täiskogu ette ja me arutame need läbi. Seetõttu on mulle veidike arusaamatuks või mõistetamatuks jäänud see kriitika, miks me ei tee neid otsuseid parlamentaarses tempos. Meie ja Saksamaa Liitvabariik oleme kaks eurotsooni liikmesriiki, kes langetavad neid otsuseid täiskogu tasemel. Ma arvan, et see on meie parlamentaarse kultuuri voorus, mitte miinus. Mulle ei meeldinud sugugi need mõttekäigud, mis vastandasid selle otsuse taga peituvat Eesti huvide esindamist ja Euroopa Liidu majandustulevikku. Neil, kes neid kategooriaid vastandavad, soovitan lugeda tänast Euroopa Komisjoni majandusprognoosi euroala tuleviku kohta ja seda, millisena seda tulevikku järgmisel poolaastal ette kujutatakse. Sellega seoses tahan kiita Tõnis Kõivu poolteist tundi tagasi peetud väga asjalikku ja vastutustundlikku sõnavõttu. See otsus, mille me langetame, on kaalutletud otsus. See ei ole kerge otsus. IRL-i fraktsiooni liikmed hääletavad selle otsuse poolt. Oleme enne selle otsuse langetamist kohtunud ekspertidega ja Rahandusministeeriumi esindajatega. Rahanduskomisjonis otsust ette valmistades andsime endale aru sellest vastutusest, mis meie otsusega kaasneb, aga see otsus on tarvilik selleks, et me saaksime oma vastutuse välja kanda. Aitäh!
Aitäh! Kas on veel kõnesoove? Kõnesoove rohkem ei ole. Sulgen läbirääkimised. Me asume muudatusettepanekute läbivaatamise juurde. Muudatusettepaneku nr 1 on esitanud Eesti Keskerakonna fraktsioon. Juhtivkomisjon teeb ettepaneku jätta see arvestamata. Palun, Kadri Simson!
Aitäh! Ma palun seda muudatusettepanekut hääletada!
Me asume seda muudatusettepanekut hääletama. Panen hääletusele Eesti Keskerakonna fraktsiooni tehtud muudatusettepaneku nr 1. Juhtivkomisjon ei ole seda ettepanekut arvestanud. Palun võtta seisukoht ja hääletada! Ettepaneku poolt hääletas 37 Riigikogu liiget, vastu oli 49, erapooletuid oli 2. Ettepanek ei leidnud toetust. Muudatusettepaneku nr 2 on esitanud rahanduskomisjon, juhtivkomisjon on teinud ettepaneku seda täielikult arvestada. Muudatusettepanekud on läbi vaadatud ja me asume lõpphääletuse juurde. Valmistume lõpphääletuseks. Palun, Priit Toobal!
Aitäh! Ma loen selle otsuse eelnõu seletuskirjast, et selle otsuse vastuvõtmine nõuab poolthäälteenamust. Kas selle otsuse eelnõu otsusena vastuvõtmine ei peaks nõudma koosseisu häälteenamust? Kui te vastate üht- või teistviisi, siis missugusest seadusepügalast te lähtute?
Seda arutati täna õiguskomisjonis ja rahanduskomisjonis. Ekspertide hinnangul ei ole põhiseaduse järgi põhjust seda otsust vastu võtta teisiti kui lihthäälteenamusega. Ma toetun ekspertide arvamusele. Me asume hääletusprotseduuri juurde. Austatud Riigikogu, panen hääletusele otsuse "Euroopa Komisjoni ja Kreeka Vabariigi vahel sõlmitava konkreetsete majanduspoliitiliste tingimuste vastastikuse mõistmise memorandumi kavandi heakskiitmine" eelnõu 185. Palun võtta seisukoht ja hääletada! Ettepaneku poolt hääletas 56 Riigikogu liiget, vastu oli 32, erapooletuid ei olnud. Otsuse eelnõu on otsusena vastu võetud. Head kolleegid! Teine täiendav istung on lõppenud. Soovin teile head ööd ja homseks ilusat vabariigi aastapäeva! Ilusat pidupäeva kõigile! Istungi lõpp kell 23.35.