Austatud Riigikogu, tere päevast! Infotund. Kohaloleku kontroll, palun! Hetkel on kohal 26 Riigikogu liiget. Valitsusliikmed infotunnis: peaminister Jüri Ratas, kaitseminister Jüri Luik ning majandus- ja taristuminister Kadri Simson. Annan võimaluse esitada üks täpsustav küsimus.
Esimene küsimus on peaminister Jüri Ratasele. Andres Herkel, palun!
Aitäh, härra esimees! Austatud härra Ratas! Peaministriks saades te äratasite meis päris positiivseid lootusi, et opositsiooni ettepanekuid võetakse arvesse ja nende algatusi arvestatakse. See ei ole veel päris nii läinud, nagu meie oleme tahtnud, aga me pakume jätkuvalt lahendusi erinevates küsimustes. Üks neist on avaliku raha suunamine PBK-le, mis on omandanud mõõtmed, mis ei ole kindlasti kuidagimoodi meie rahvuslikes huvides. Ja me oleme pakkunud välja ühe lahenduse. Ka teie koalitsioonipartnerid, nii IRL-i kui sotsiaaldemokraatide esindajad, on öelnud, et see, kuidas Tallinna linn seda raha suunab, ei lähe kohe mitte. Me oleme pakkunud välja ühe lahenduse, aga Vabariigi Valitsus on meie seaduseelnõule andnud eitava hinnangu. Miks?
Austatud Riigikogu esimees! Hea küsija! Head Riigikogu liikmed, infotunnis osalejad! Minu meelest on see juba väärtus omaette, härra Herkel, kui me saame öelda, et veel põleb lootuse küünal, et leida ühisosa. Teie küsimuse algus oli kurjakuulutav, aga mulle tundus, et lõpupool tuli juba positiivsemana välja. Nii et äkki on ikkagi võimalik seda ühisosa leida. Mina arvan, et me oleme tegelikult Vabaerakonnaga väga mitmete teemade üle debateerinud ja just selles suunas, et seda ühisosa leida. Vastates siin Riigikogu ees teie arupärimistele või infotunni küsimustele, olen ma üsna sageli täiesti siiralt öelnud, et need on Eesti ühiskonnas väga olulised teematõstatused, näiteks teadus- ja arendustegevus, kaubalaevade Eesti lipu alla toomine jne. Vastan nüüd teie küsimusele, milline oli Vabariigi Valitsuse seisukoht. Tõesti, Vabariigi Valitsus andis seisukoha selle eelnõu kohta. Ta arutas seda oma 5. aprilli istungil, aga me arutasime seda tõsiselt ka kabinetinõupidamisel, sest minu meelest väärib see ettepanek edasiarutamist. Ja peetud istungil me ka andsime oma seisukoha selle eelnõu kohta. Leiti, et valitsus ei toeta Riigikogu Eesti Vabaerakonna fraktsiooni algatatud eelnõu esitatud sõnastuses. Peamised põhjused on eelkõige juriidilised. Kõigepealt, punkt üks: avalike vahendite heaperemeheliku kasutamise tagamise nõuded sisalduvad juba teistes kehtivates seadustes – eeskätt peame siin silmas kohaliku omavalitsuse korralduse seadust –, mida pole mõtet dubleerida. Ma arvan, et ka teie ei soovi bürokraatiat juurde toota. Teiseks, selles eelnõus ühe lausega sätestatud piirangu puhul on tegemist avaliku teabe jagamise ebaproportsionaalse piiranguga. Mul saab kohe aeg täis, eks me jätkame debatti teie järgmise küsimuse ajal.
Andres Herkel, palun!
Lugupeetud peaminister! Kindlasti ei ole tegemist ebaproportsionaalse piiranguga. Me leiame, et kohaliku omavalitsuse ülesanne ei ole mitte telesaadete finantseerimine ega nende raha eest ostmine. Mu küsimus on ikkagi selles, miks te peate filosoofiliselt õigeks seda, et Tallinna linn avaliku raha kasutajana sisuliselt teeskleb, et ta võtab endale vaba ajakirjanduse positsiooni. Ja ta võtab selle niiviisi, et auditoorium ei saa aru, kus on tegemist makstud sisuga ja kus on tegemist vaba ajakirjandusega. Meie arvates ei piira see eelnõu omavalitsuste autonoomiat kuidagimoodi – teadaannete edastamise, pressiteadete ja pressikonverentside võimalus ju jääb.
Aitäh! Ma arvan ka, et seda ei tasu teha, et kohalikele omavalitsustele ei jää võimalust anda pressikonverentsi peale oma istungeid või mingisuguste oluliste küsimuste väljatöötamist. Ma vastan nüüd edasi. Kolmas punkt, st põhjus, miks me ei nõustunud ettepanekuga, on see, et kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seaduse reguleerimisala ei võimalda kehtestada kohaliku omavalitsuse üksuse üksiktegevuse finantseerimise reegleid. Ja neljandaks, eelnõus puuduvad sanktsioonid juhuks, kui seadust on rikutud, ega viidata organile, kes kontrolliks seaduse täitmist. Ma lisan nendele juriidilistele probleemidele seda, et ma olen veendunud, et paljuski on siin küsimus poliitilises kultuuris. Ma arvan, et see on see, mida meie mõlemad – nii teie kui ka mina – soovime siiralt parandada. Aga poliitilist kultuuri on minu arvates ülikeeruline muuta mingi seaduse paragrahvi või lõikega. Samas tahan ma teid vaatamata meie sagedastele keskusteludele Keskerakonda puudutavas küsimuses siiski kiita ja tänada. Nimelt, valitsus märkis oma otsuses seaduseelnõu kohta arvamust kujundades muu hulgas järgmist. Eelnõus on viidatud probleemile, et kohaliku omavalitsuse üksuse ametiasutus või ametiasutuse hallatav asutus võib praegu osta reklaami, mis väljub kohaliku omavalitsuse korralduse seadusega pandud teavitamise ja kohaliku elu korraldamise ülesannetest. Vabariigi Valitsus nõustub, et tegemist on olulise probleemiga, millele tuleb leida õiguslikult pädev ja terviklik lahendus. Nagu näete, on meil ka selles küsimuses ühisosa täiesti olemas, et edasi minna.
Urmas Kruuse, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Auväärt peaminister! Võib-olla oleks natuke keeruline teile sellisel teemal küsimusi esitada, kui te ei juhiks erakonna Tallinna nõukogu – siis võiks küsida, miks peaks peaminister sellega tegelema. Aga kuna peaminister on selle rolli võtnud, siis tuleb tal see teema siin ka välja kannatada. ETV+ vaatajanumbreid nähes tekkis selline küsimus, et kas Tallinn ei võiks oma raha suunata ETV+, selleks et vaatajanumbreid suurendada. See oleks õiglasem nii maksumaksja kui ka informatsiooni seisukohalt. Kas peaminister on täiendavalt kursis ka sellega, millistes Eesti piirkondades ei ole üldse võimalik ETV+ vaadata? Paljud operaatorid ju ETV+ oma klientidele üldse ei paku. Kas vabariigi peaminister tunneb muret selle üle, et Eesti riiklikud telekanalid ei levi?
Aitäh teile! Mina tunnustan teid, sest minu meelest te ei esitanud väga keerukat küsimust. Te ütlesite, et teil on keeruline neid küsimusi sõnastada, aga see tuli teil hästi välja, nii et igal juhul kiitus teile. Teiseks, tunnustan teid igal juhul veel: minu meelest on hea see, kui me tunneme paremini teiste erakondade põhikirjalisi, programmilisi, platvormilisi seisukohtasid. Mulle tundub, et teie tunnete detailideni Keskerakonna struktuuri. Ja minu meelest näitab see seda, et me püüame koos ühist Eesti asja edasi ajada. Nii et aitäh teile ka selle eest! ETV+-st. Kas Keskerakond võiks sealt mingisuguseid saateid osta? Ma ütlen ausalt, et ma ei toeta mitte mingil juhul ETV+ puhul, mis on riigikanal, et üks, teine või kolmas erakond hakkab sealt mingisuguseid informatiivseid saateid ostma. Kui näiteks siia lauale tuleks teilt mingi eelnõu, et Reformierakond tahaks hakata ostma ETV+-st 10 000, 20 000 või 30 000 euro eest mingisuguseid saateid või levitama infot, siis ma arvan, et me peaksime ikkagi rahvusringhäälingu sellest välja jätma. Selline on tegelikult olnud põhimõte, et kui Reformierakond sooviks saateid tellida, neid ei edastataks. Ma ei toeta sellist saadete ostmist. Nüüd teie küsimuse teisest poolest, sellest üleriigilisest levikust. Jah, ma olen sellega kursis ja ma arvan, et see on probleem. See on üks paljudest nendest probleemidest, mis on Eesti riigil olnud mitu aastat, kui kõigepealt loodi ETV2 ja siis ETV+. See ei levi üle Eesti – selles on ju probleem. Vastav 300 000 euro suurune taotlus on riigi eelarvestrateegia jaoks esitatud. Ma pean igal juhul õigeks seda riigi eelarvestrateegia käsitlemisel tõsiselt arutada ja püüda see rahastamise võimalus leida. Nii et selles osas on meil teiega ühine positsioon.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Nüüd vastab kaitseminister Jüri Luik ja küsib Martin Helme. Palun!
Aitäh, lugupeetud spiiker! Hea minister! Eesti püüdleb taastuvenergia mahtude suurendamise poole ja Virumaale on planeeritud erinevaid tuuleparke. Ühte neist arendab Toolses Eesti Energia ja teine on Aidu tuulepark, mis on jooksnud vastu takistusriba: teie erakonnakaaslastest ministrid, nii rahandusminister kui ka keskkonnaminister, ja Kaitseministeerium tegelevad seal erinevate takistuste väljamõtlemisega. Üks viimaseid neist oli see, kui radarite tehniliste parameetritega manipuleerides loodi olukord, kus tuulepargid Aidus justkui segavad radarite tööd, aga Toolses mitte. Miks tegeleb Kaitseministeerium riigi julgeolekut ettekäändeks tuues riiklikule monopolile ebavõrdse konkurentsieelise loomisega eraettevõtete ees?
Aitäh selle küsimuse eest! Loomulikult ma olen vastu teie küsimuses sisaldunud väitele. Kaitseministeerium ei tegele ühe firma eelistamisega teise ees, kuid vastavalt ehitusseadustikule, planeerimisseadusele, lennundusseadusele ja ka kaitseministri määrustele anname meie hinnanguid ehk planeeringute lube, kui jutt on tuuleparkide ehitamisest. Ja me lähtume riigikaitselisest kaalutlusest – see on ainus kaalutlus, mida saab enda peale võtta Kaitseministeerium. Loomulikult on teisi kaalutlusi, mida võib läbi vaadata näiteks Keskkonnaministeerium ja mis ongi nende ülesanne. Eestis on tõepoolest selliseid paiku, eriti Ida-Virumaal, kus tuuleparkide tegevus võib lennunduses segada nii radarite kui ka raadiosidevahendite tööd. Ma arvan, et minu kui kaitseministri ülesanne ongi sellisel puhul sekkuda, sest seadusandja on mulle andnud sellise ülesande või korralduse. Nii et sellest seisukohast ma ka lähtun.
Martin Helme, täpsustav küsimus, palun!
Aitäh! Ma juhin veel kord tähelepanu, et Toolse tuulepargi puhul ei ole neid probleeme, aga teise tuulepargi puhul on. Sealjuures muudeti neid radarite parameetreid täpselt niimoodi, et ühe puhul oleks ja teise puhul ei oleks probleeme. Aga siin on veel teine probleem. Kogu selle arendusega seoses on tekkinud kohtuvaidlus. Meile teadaolevalt kutsuti Kaitseministeeriumisse kohtunik, kus talle esitleti n-ö tinakambris riigisaladusega materjale, et teda veenda Kaitseministeeriumi seisukohtade õigsuses. Kas te peate seda normaalseks, et õigusriigis viiakse kohtunik ühe osapoole juurde erivisiidile, selle asemel et esitada neid argumente kohtusaalis? Sealjuures toimus see n-ö kohtuniku veenmine kinniste uste taga riigisaladuse sildi all. Kas see on teie meelest õigusriigis normaalne käitumine?
Aitäh! Ma pean tunnistama, et ma ei oska anda informatsiooni konkreetse juhtumi kohta. Minul isiklikult see info puudub. Aga fakt on see, et raadiosideseadmete, samuti õhukaitseradarite, eriti sõjaväeliste radarite puhul on tegemist informatsiooniga, mis on riigisaladus. Eesti kohtutes menetletakse väga paljusid teemasid, mis on seotud riigisaladusega. Tavaliselt on selleks kõigil osapooltel olemas riigisaladuse load. Need protseduurid on hästi välja töötatud ja ma usun, et need toimivad ka selle juhtumi puhul. Tõepoolest, käimas on mitu kohtuprotsessi, kus on kohtusse kaevatud nii Kaitseministeerium kui ka vald. Ma ei hakka siin seda loetelu ette lugema, aga käimas on neli protsessi. See on minu arust jällegi väga hea õigusriigi näide: firmal on võimalik minna kohtusse, kui ta tunneb, et tema õigusi on rikutud. Ma loodan, et nii nagu keskkonnakaitsepiirangute puhul mõistame me ka riigikaitsepiirangute puhul, mis asub teisel pool meie idapiiri. Näiteks võrdlus paljude NATO riikidega on sobimatu, sellepärast et NATO riikidel on väga erinevad piirid ja seetõttu ka nendel seadmetel väga erinevad ülesanded.
Mart Helme, palun!
Aitäh, härra esimees! Lugupeetud kaitseminister! Tegelikult ei ole kogu see riigisaladuse jutt väga tõsiselt võetav. Olen tihtipeale ka ise igasugustel salastatud briifingutel osalenud ja pean ütlema, et suurem osa sellest informatsioonist, mis seal esitatakse, on avaliku teabena kättesaadav. Kui üks osapool kutsutakse n-ö salabriifingule, millest jäetakse kõrvale teine osapool, siis tekitab see paratamatult kahtlusi, et asi ei ole tasakaalustatud. Kuna meil on terve hulk tuuleparke, mis Ida-Virumaal töötavad, jääb ikkagi üles küsimus, miks see üks on äkki julgeolekuoht ja teised ei ole. Kas asi on omanikusuhetes, st omanikke-arendajaid ei usaldata, või milles on ikkagi küsimus?
Aitäh! Selle tehnika puhul, millest me räägime, on väga oluline see, kuidas on konkreetne radar või raadiosideseade suunatud ja millises suunas häirimine tekib. Näiteks paljude projektide puhul ei ole küsimus mitte paigutuses, vaid kõrguses. Me oleme andnud lube, kus me oleme määratlenud, kui kõrgeks võib tuuleenergiaseadme ehitada. Paraku oleme me ka keset vaidlust ühe ettevõttega, kellele me küll andsime sellise loa, kuid kes otsustas sellest mööda minnes ehitada siiski palju kõrgemaid tuuleenergiaseadmeid. Nii et see on selle loa tingimuste rikkumine. Iga konkreetse paigutuse puhul sõltub loa andmine väga spetsiifilistest asjaoludest.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Nüüd vastab peaminister Jüri Ratas ja küsib Kristen Michal. Palun!
Aitäh, hea esimees! Hea peaminister! Mõned päevad tagasi teatas oma valitsusest lahkumisest Jevgeni Ossinovski, põhjendades seda raskustega ministri ja erakonna esimehe samaaegse rolli teostamisel. Samas mainis ta elutargalt, et tema töö on keerulisemgi kui peaministril. Ma arvan, et ta lihtsalt ei teadnud seda öeldes, et teil on veel teinegi roll: te olete ka Keskerakonna Tallinna nõukogu juht. Te esitasite näiteks Taavi Aasa linnapeakandidaadiks ja värbasite hiljuti isiklikult Aivar Riisalu linnavalitsusse abilinnapeaks. Seega olete must valgel Tallinna asjades oluline otsustaja. Minu küsimus on, kas ja millist vastutust näete Keskerakonnal ja konkreetselt endal Tallinnas paljastatud korruptsioonijuhtumite taustal.
Aitäh teile, hea küsija! Ma pean ütlema, et me oleme ju mõnes mõttes teiega ühesuguses positsioonis olnud. Teie olete olnud linnapeakandidaat. Tõsi, mina ei ole olnud, aga ma olen olnud Tallinna linnapea. Teie olete täna Tallinna Linnavolikogus ühe fraktsiooni esimees. Tõsi, mina ei ole fraktsiooni esimees, aga ma juhin oma erakonna Tallinna nõukogu. Nii et mulle tundub, et meile mõlemale on Tallinn armas ja kallis, ning ma arvan, et see on hea. Nüüd, ma ootaks teilt loomulikult seda, et me saaks debateerida Tallinna elukeskkonda puudutavatel teemadel, olgu selleks ühistransport, sotsiaaltoetused, haridus või ka teie tõstatatu. Ma ei näe Tallinna linnas korruptsioonile kohta. Ma ei näe sellele kohta ka teistes omavalitsustes lisaks Tallinnale ega riigiasutustes. Ma ei näe korruptsioonile kohta ka riigiettevõtetes. Kahjuks on neid ilminguid olnud, aga minu meelest on selle vastu päris jõuliselt astutud. Nii et korruptsioonile mitte mingil juhul kohta ei ole. Kui te küsite, kas ma erakonna esimehena kannan vastutust ka Tallinna nõukogu juhtimise eest, siis loomulikult kannan. Ja minu meelest on kiiduväärt see, et Eesti politsei on selles küsimuses teinud väga head ja tõsist tööd. Tähtis on ka see, et linnapea on ju andnud selge seisukoha, et igakülgne operatiivne koostöö politseiga on tema jaoks oluline.
Kristen Michal, palun!
Aitäh! Jätkame, hea peaminister. Te saate peaministri rollis olles politseilt ja kaitsepolitseilt kindlasti laiemat informatsiooni ja riskihinnanguid, sh Tallinna korruptsioonijuhtumite kohta. Aga olles Keskerakonna Tallinna nõukogu esimees, teete te juhtimisotsuseid Tallinnat ja Keskerakonda puudutavates asjades ning olete keskparteilasena omade kaitsel. Kas te ei tunne ministrivande raskust oma turjal, kui te õigustate Taavi Aasa, Enno Tamme või Arvo Sarapuud? Ja kas te jääte enda juurde, st jätkate Keskerakonna Tallinna nõukogu juhina ka peale mitut suurt korruptsioonijuhtumit ega võta sealt lahkumisega vastutust?
Aitäh! Ma ütlen veel kord, et minu meelest on see teil väga õige küsimus ja siit tulebki välja see veelahe, mis on teie erakonna, Reformierakonna ja Keskerakonna vahel. Mulle tundub, et see käsuliin, mis on Reformierakonnas, ei ole mitte jõuline, vaid on ülijõuline. Teie arvates on justkui õige selline käitumismall – ja ma pean ütlema, et ka selline poliitiline kultuur –, et kui Kristen Michal midagi ütleb, siis nii ka üle Eestimaa tehakse. Meil seda tõesti ei ole: just laiapindne inimeste kaasamine, ma ütleksin isegi, osalusdemokraatia on oluline. Ei ole nii, et kõik Tallinna otsused käivad Tallinna nõukogust läbi – kaugeltki ei käi. Kõige olulisem on minu meelest ikkagi see, mida ütleb Tallinna elanike valitud esinduskogu, milleks on volikogu. Ma paneksin teiseks linnaosakogud (endised halduskogud), mitte linnavalitsuse, sest need kaasavad kogukonda ja koondavad selle arvamusi, ehkki loomulikult teeb linnavalitsus oma otsuseid. Ma saan aru, et teie oma raudses haardes ja oma erakonna sees tahaksite, et see mall tuleks üle ka meile, aga ei tule. Selle vastu ma kindlasti seisan. Sellist vertikaali – nii nagu Kristen Michal ütleb, nii Reformierakond ka teeb – Keskerakonnas minu juhtimise ajal olema ei saa.
Urmas Kruuse, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Auväärt peaminister! Tuleb välja, et küsimused on päris keerulised, sellepärast et me vastuseid ei saa. Ma pean veel kord sõnastuse peale mõtlema – võib-olla ei ole see piisavalt hea –, sest need vastused, mis te annate, ei pruugi täppi minna. Te üritate jätta muljet, et te ei kasuta jõudu ega oma õigust selleks, et Tallinna linna asju ajada. Kui ma ei eksi ja õigesti mäletan, siis te kiirustasite millalgi ühele Tallinnaga seotud koosolekule ja tegite ka avarii. Tahaksingi uuesti selle kohta küsida. Taavi Aas on öelnud, et ta astub transpordinõukogu esimehe kohalt tagasi. Kas teie olete valmis kaaluma Tallinna nõukogu esimehe kohalt tagasiastumist seoses Tallinna Linnavalitsuses juhtunuga?
Aitäh! Ma imestan, et te ei keri siit välja sellist mõtet, et äkki peaks teie fraktsiooni esimees linnavolikogust tagasi astuma. Kõigepealt sellest avariist. Ma väga loodan, et meie Eesti teedel, sh Tallinnas, juhtub võimalikult vähe liiklusõnnetusi, ideaalis ei juhtu üldse. Ma saan aru, et see avarii on teie erakonna liikmetel ja vist ka teil paljuski hambus. Ei tea, kuidas te oleksite tahtnud, et see asi oleks siis lõppenud. See oli õnnelik õnnetus, kuna inimesed seal viga ei saanud või kui said, siis üsna vähe. Vastuseks teile, et Taavi Aas on ju vastutuse võtnud ja selle ettevõtte nõukogu esimehe kohalt tagasi astunud. Punkt üks. Punkt kaks on see, kas mina usaldan Taavi Aasa. Vaat kui huvitav, et me Riigikogu infotunnis keskendume Tallinnale, aga midagi ei ole teha – see on suur omavalitsus ja kui küsitakse, siis ma loomulikult vastan. Ta on Tallinna linna süsteemis eri ametikohtadel töötanud aastast 2005. Ja minu meelest on kõige olulisem see, et ta on seda tööd alati teinud motiveeritult, visiooniga ja ausalt. Kõige parem fakt on see, et nendel aastatel, kui ta seda tööd teinud on, ei ole keegi tema ausust kuidagi kahtluse alla seadnud. Ta on seisnud Tallinna linna huvide eest, et selle elanikel – olgu lasteaedade, koolide, ühistranspordi või keskkonnavaldkonna mõttes – läheks paremini, et Tallinn areneks.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Majandus- ja taristuminister Kadri Simson vastab nüüd Enn Mere küsimusele. Tuletan meelde nii palju, et küsimus tuleb esitada ühe minuti jooksul. Palun, Enn Meri!
Aitäh, härra esimees! Aitäh, lugupeetud proua minister! Võiks öelda, et hiidlastele on laevaühendus mandriga ülitähtis elutingimus, aga peaaegu igal aastal on olnud mingisuguseid takistusi. Kitsaskoht on Rukki kanal, mille süvendamiseks on kaks võimalikku varianti: üks on traalimine, mis on, kuidas öelda, odavam ja lihtsam variant ning mis ei kesta nii kaua, ja teine on süvendamine. Kuulasin umbes nädal tagasi intervjuud Veeteede Ametiga. Nemad väitsid, et Rukki kanalit ei saa süvendada, kui kanalit täitsa kinni ei panda. Sel juhul blokeeritakse ju laevaliin Heltermaa–Rohuküla täielikult. Minu küsimus proua ministrile on, kas ei oleks mõttekas teisiti, natuke innovatiivsemalt selle asja peale mõelda. Miks ei saa neid süvendustöid nii teha, et panna see mehhanism, olgu see süvendaja või kopp, mingisuguse lihtri peale? Kui tuleb laev, praam, siis see läheb kõrvale, teeb ruumi. Ja see ...
Aitäh-aitäh!
Aitäh, lugupeetud Enn Meri, ja tere tulemast parlamenti! Ma arvan, et see on väga kena, et te küsisite küsimuse, mida teistel asjaoludel oleks kindlasti minu käest küsinud Andres Ammas. Ma loodan, et meil kujuneb samasugune hea töine koostöö, nagu mul oli Andresega. Igatahes soovin teile jõudu! Rukki kanali süvendamine on tõepoolest praegu üks olulisemaid teemasid. Veeteede Amet on pidevalt teinud mõõdistusi, et kaardistada kanalis olevate veeteede sügavust. Juba möödunud aastal, kui tehti viimane mõõdistus, s.o 1. detsembril, oli selge, et käesoleval aastal tuleb teha süvendamistöid. Ei piisa ainult traalimisest ehk tekkinud valli laialiajamisest – see hoovustega kanalisse tulnud sete tuleb välja tõsta. Seda on võimalik teha eri viisidel. On võimalik teha kiiremalt, mis tähendab, et töö toimuks päevasel ajal ning Heltermaalt lahkuvad ja Heltermaale saabuvad Tiiu ja Leiger peaksid selle aja jooksul taas Virtsus randuma ega saaks minna Rohukülla. See oleks kiirem versioon ja päevane töö. On ka aeglasem versioon, mille käigus saaks tööd teha siis, kui praamid ei sõida, ehk öösel. Ka selle võimalusega on arvestatud. See tähendaks, et süvenduslaevu tuleks palgata pikemaks ajaks ja ilmselt oleksid tööd kallimad, aga selline võimalus on olemas. Tegelikult me lähtume selle versiooni valikul, kas me teeme kiiremalt ja odavamalt või praamiühendust katkestamata kallimalt ja öösel, ka hiidlaste sisendist. Ma juba rääkisin möödunud nädalal Hiiu volikogu esimehega ja järgmisel reedel on see kindlasti ka meie Hiiumaal kohtumise üks teemasid.
Enn Meri, täpsustav küsimus, palun!
Ma loodan ainult, et raha asja ei takista. Oleks ikka väga hea seda öösel teha või valida see variant, mida ma nimetasin: kolida seda mehhanismi, kui praam tuleb.
Nagu ma mainisin, on süvendamiseks vajalikud vahendid eelarvesse planeeritud. Mõneti võib see minna kulukamaks, sest lisaks süvendamisele on talviste tingimuste tõttu tekkinud soov viia aprillikuus kiiresti läbi veel traalimine. Möödunud novembris näitasid Veeteede Ameti mõõdistused, et on tekkinud püsiva iseloomuga vall, ning töötasandil, ministeeriumi lennundus- ja merendusosakonna ja Veeteede Ameti ekspertide tasandil leiti, et traalimine probleemi ei lahenda, mistõttu keskenduti ainult süvendamisele. Me jääme ootama Veeteede Ameti ametlikku mõõdistamist. Sellel nädalavahetusel tegi üks osaühing vabatahtlikul alusel ja isiklikust initsiatiivist mõõdistusi selles Rukki kanali osas, kus pole jääd. Ma olen paljudelt küsinud, miks Veeteede Amet seda ei tee. Põhjus on väga lihtne: Veeteede Amet teeb mõõdistustöid järelveetava sonariga ja neid saab teha ainult siis, kui jääd ei ole. Pooles Rukki kanalis on endiselt jää. Miks jää seda tööd takistab? Väga lihtsustatult on põhjus see, et sonar on üks klaasist pulk ja kui see saab kahjustada – see ei pea isegi katki minema, ka tugevad kriimud on halvad –, on kahjustatud kogu mehhanism, väga kulukas mõõdistustehnoloogia, mille asendamine maksaks 200 000 eurot. Nii et Veeteede Amet ootab praegu jääolude taandumist ja teeb siis kiiresti mõõdistused. Ta kuulutas juba 9. aprillil ehk sellel nädalal välja hanke, et kiirkorras leida traalija, kui kevadised mõõdistused näitavad, et ka traalimist oleks vaja teha. Selle võrra võib eelmise aasta lõpus esialgu planeeritud kogukulu suuremaks minna, aga selle lisakulu katte me leiame majandusministeeriumi eelarvest.
Andres Herkel, palun!
Aitäh, härra esimees! Austatud minister! Ma saan aru, et raha on olemas ja te näete ette ka lisaraha võimalust. Kui suur võiks see võimalik maksimaalne summa olla? Ma saan aru, et eelmõõdistamisi on tehtud, aga neid tuleb veel teha. Kas te olete valmis ütlema meile ka eeldatava aja, millal võiksid need tööd toimuda? Ja veel: te viitasite hiidlastelt nõu küsimisele. Milline täpselt on see küsimus ja mis vormis vastust te ootate?
Mõõdistamine ei ole vajanud mingit erakorralist planeerimist riigieelarves, sest mõõdistusi on Veeteede Amet teinud Rukki kanalis kogu aeg, regulaarselt, iga nädal. Tõsi, viimane mõõdistus oli 1. detsembril, sest peale seda takistasid jääolud. Käesoleva aasta süvendamistöödeks on eelarvesse planeeritud 400 000 eurot ja on tuginetud ekspertide hinnangule, kui palju võiks need maksma minna. Tegelik maksumus selgub loomulikult hanke käigus. Kuna viimati tehti süvendamistöid aastal 2014, siis mingi baas, milline võiks see suurusjärk olla, on meil olemas. Tõsi, nagu ma enne mainisin, on siin erinevad kriteeriumid. Me püüame seda kõike teha võimalikult teaduspõhiselt. Seetõttu on Veeteede Amet pöördunud ka vast loodud geoloogiateenistuse poole, et ta kaardistaks ära selle geoloogilise põhja, millest setted koosnevad. See info pannakse hankele juurde, et need, kes tulevad töid tegema, teaksid, mida neil on vaja sealt pinnasest välja tõsta. Nüüd, millal see võiks toimuda? Novembrikuus, kui oli selge, et tekkinud vall on püsiva iseloomuga, asus Veeteede Amet vajalikke ettevalmistusi tegema. Ta esitas Keskkonnaministeeriumile vee erikasutusloa taotluse, mis on vajalik selleks, et pinnast välja tõsta, ja sai selle loa märtsi keskel. Keskkonnaalasest piirangust tulenevalt hakkab see luba kehtima 1. augustist. Ma olen peale selle loa väljastamist suhelnud 1. augusti teemal otse keskkonnaministriga ja esitanud palve, et äkki saaks teha erandeid. Aga keskkonnaminister ei saa erandeid teha süvendamistööde suhtes, sest nendel on tõsine mõju kalade kudemiskohtadele. Küll on ministeerium olnud mõõdukalt paindlik ja lubanud teha traalimistöid kuni 1. maini. Põhjaliku ettevalmistusega süvendamistööd toimuvad kindlasti selle aasta augustis. Neid süvendusi on planeeritud veel ka aastateks 2020 ja 2022, sest hoovused toovad sinna setteid ikka ja jälle tagasi.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Peaminister Jüri Ratas vastab küsimusele, mille esitab Mart Helme. Palun!
Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud peaminister! Ametisse astudes te lubasite uut poliitilist kultuuri, mille üheks osaks pidi olema ka rahva kuulamine ja rahvaga arvestamine. Me näeme nüüd, et meil on toimunud terve hulk meeleavaldusi Rail Balticu vastu. Eile tuli kiri 424 arvestatavalt ühiskonnategelaselt, kellega oleks kindlasti liitunud veel sadu inimesi, kui nad oleks natuke aktiivsemalt allkirju kogunud. Meil on väga selge rahva mobiliseerumine seoses Tartu tselluloositehasega. Meil on rahvas mobiliseerunud, sest nad on Valga ja Põlva sünnitusosakondade sulgemise vastu. Meil on rahvas nõudnud Kadri Simsoni tagasiastumist seoses sellesama praamiliiklusega Hiiumaa ja mandri vahel. Meil on toimunud meeleavaldus rahvaalgatuse taastamiseks. Minu küsimus on väga lihtne. Need peaks olema väga selged märguanded, et valitsus on kohustatud reageerima ja nende meeleoludega arvestama. Aga me ei näe kusagilt valitsuse ...
See oli küsimus. Palun peaministril vastata!
... reageeringut. Miks te ei arvesta rahvaga?
Tänane valitsus arvestab kindlasti Eestimaa inimestega. Me lähtume põhiseaduse loogikast, aga ka sellest kõige lihtsamast loogikast, et Eesti inimesed on kõrgeim võim. Kui te küsite nüüd minu kui erakonna esimehe käest, siis Keskerakond seisab kindlasti nende põhimõtete eest, mida ta on välja öelnud. Võtame sellesama Rail Balticu. Aastal 2005 ütles Keskerakond välja, et me alustame eeltöid Euroopa rööpmelaiusega lõunasuunalise kiirraudtee Rail Balticu rajamiseks, me toetame reisirongiliiklust. See oli aastal 2005, juba 13 aastat tagasi. Aastal 2015 oli see kirjas meie valimisplatvormis: ühendame Eesti raudteed Euroopa raudteevõrgustikuga, toetame Rail Balticu projekti ning taastame ja arendame – ma rõhutan, taastame ja arendame – kohalikke raudteid. Teie küsimuses oli palju nüansse. Võtame kõigepealt Rail Balticu. Minu teada on maakonnaplaneeringute koostamise ajal kolmes maakonnas kokku toimunud 86 avalikku arutelu, millest on osa võtnud üle 4200 osaleja. Need on toimunud 2013. aastast kuni 2018. aasta veebruarini. Nüüd, te küsisite ka sünnitusosakondade kohta. Ma olen öelnud, et minu arvates ei peaks neid Põlvas ja Valgas sulgema. Ma olen käinud seal kohapeal, kohtunud nõukogu esimehe, nõukogu liikmete ja juhatuse liikmetega ning öelnud, et kui te soovite, et siin sünnitusosakond jätkaks, siis mina olen valmis tulema laua taha ja leidma need rahalised võimalused. Keegi ei ole sealt minuga ühendust võtnud ...
Aitäh!
... ega öelnud, et nad soovivad, et need sünnitusosakonnad jätkaksid.
Mart Helme, täpsustav küsimus. Palun ühe minuti jooksul!
Jah, mul on sellega alati raskusi, palun väga vabandust! Aga te ei vastanud tegelikult minu küsimusele, miks te ei arvesta rahvaga. Te toote mulle siin statistikat, kui palju on olnud mingeid kohtumisi. Me võime väga palju ükskõik kus kohtuda, aga kas nendel kohtumistel on ka arvestatavat tulemust? Ja te toote siin näiteid, et te aastal 2005 juba toetasite Rail Balticut, millest ei olnud siis veel juttugi olnud, aga Lelle raudteelõigu remontimisega te hakkama ei saa. Ja presidendi otsevalimise lubadusest, mis teil programmis on, olete samuti taandunud. Nii et miks te ei arvesta rahvaga? Miks te murrate oma lubadusi?
Aitäh! Ma arvan, et meie ajatelg on lihtsalt erakondade mõttes natuke erinev. Aastal 2005 oli loomulikult juba arutelu nendel teemadel, kuidas Eestit ühendada, ja üheks mõtteks oli seesama Rail Baltic. Kui te küsite arvamuste kohta, siis mina tean, et Faktum &amp;Ariko viis 2018. aasta jaanuaris läbi uuringu. Selle kohaselt toetab Rail Balticu projekti kindlasti 16% ja pigem toetab 36% inimestest, kokku on toetus 52%. Pigem ei toeta projekti 19% ja kindlasti ei toeta 14% inimestest, seega vastu on 33%. 14%-l inimestest ei ole seisukohta ja 1% ei ole projektist kuulnud. Tõsi, aprillis 2017 oli toetajaid 58% ja vastaseid 29% ning 2016. aasta sügisel vastavalt 58% ja 21%. Kui nüüd rääkida rahva arvamuse kuulamisest, siis mulle tuleb meelde üks paljudest näidetest: kui palju me arutasime seda, kuhu peaks kuuluma uus Setomaa vald. Küsimus oli, kas Võru või Põlva maakonda. Minu meelest lahendas valitsus selle kõige õigemal viisil. Võru ja Põlva maakonna inimeste käest küsiti, mida te soovite, st kuhu Setomaa vald kuuluma peaks. Vastus oli, et Võrumaale, ja nii täna ka on. Edasi: ma ütleks, et EKRE on tulnud Keskerakonna paati teatud küsimustes. Ja see, et me oleme teie näol saanud ühe liitlase juurde presidendi otsevalimise küsimuses, on teil minu arvates, härra Mart Helme, väga õige samm. See on hea, et te toetate meie presidendi otsevalimise ideed. Minu meelest toetab EKRE ka rahvaalgatuse seadustamist riigi tasandil, mis on üle kümne aasta olnud Keskerakonna idee. Ja aitäh teile selle eest, et te olete meiega koos ka selles küsimuses.
Urmas Kruuse, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Auväärt peaminister! Mõned päevad tagasi kuulsime, et Jevgeni Ossinovski on väsinud ja astub valitsuse ministrikohalt tagasi. Keskerakond oli see erakond, kes tegi valitsuses otsa lahti: ministreid vahetus päris tihti. Ministriks olek on üks kõrgemaid rahva teenimise missioone, vastutusrikkamaid ülesandeid. Öelge palun, miks on nii juhtunud, et praegusest valitsusest, kes võitleb justkui seisakuvalitsuse vastu, on saanud valitsus, kus ministrid käivad uksest sisse ja välja. Ehk ma mõistan, mida tähendab see, et teile ei meeldi seisakuvalitsus. Kuna lähimal ajal ei ole valitsuses enam kahte erakonnajuhti, kes on öelnud, et neile on partei tähtsam kui rahva teenimine, siis ma küsin otse: kui kauaks on veel teid valitsuses?
Aitäh! Kõigepealt on teil muidugi õigus selles, et see seisak tekkis eelmise valitsuse ajal. Minu meelest jõuti täiesti tupikusse. Eelmise valitsuse majanduspoliitika ja mulle tundub, et ka usaldus partnerite vahel oli katkenud, kõik oli seisma jäänud. Praegune valitsus on tõesti julgenud otsustada, toonud välja uusi väga häid ideid Eesti ühiskonnas. Näiteks suurimast maksupoliitilisest muudatusest, tulumaksuvaba miinimumi tõusust 500 eurole, võidab selgelt 75–80% Eesti tööealisest elanikkonnast. See on tõesti väga suur muudatus võrreldes eelmise valitsuse tegevusega, kes ei julgenud põhimõttelisi seisukohti võtta ja tegi teie enda sõnade järgi sellist peenhäälestust. Võtame kas või haigekassa reformi – kui palju käis maa ja taeva vahel see, kuidas neid küsimusi põhimõtteliselt lahendada. Me oleme kokku leppinud, et vanaduspensionäride eest maksab riik ravikindlustuse osa, st 13%. Haigekassas on praegu üle 200 miljoni lisaeuro. Järgmise nelja aasta jooksul ravijärjekorrad lühenevad. Need on suured otsused, mille taga on kindlasti olnud kolm erakonda: Isamaa ja Res Publica Liit, sotsiaaldemokraadid ja Keskerakond. Ma kiidan igal juhul Jevgeni Ossinovskit, kuigi te tahate teda siin rünnata. Vastupidi, mina tunnustan teda – ta on olnud väga tugev minister. Ta on olnud üks meeskonnamängijaist, kes on olnud nende otsuste, põhimõtteliste muudatuste taga. See, et ta on valinud selle, ma ütleksin, ka riigimeheliku tee, et ta teeb riigi eelarvestrateegia lõpuni ja tuleb siis Riigikogusse, on tema valik ja ma austan seda valikut. Te küsisite minu kohta. Minul on jõudu jätkata peaministrina ja erakonna esimehena. Ma arvan, et meilt, erakonnalt, on tulemas kõige tugevam programm tulevikuks. Mul on visiooni. Nii et ärge minu pärast muretsege! Teeme koostööd edasi, nagu me oleme siin infotundides või arupärimistele vastamisel teinud. Ja ma arvan, et Eestis läheb elu paremaks.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Ja nüüd esitab peaminister Jüri Ratasele küsimuse Taavi Rõivas.
Aitäh, austatud juhataja! Hea peaminister! Kuulasin huviga seda kiitust Jevgeni Ossinovskile. Ma julgen küll jääda eriarvamusele selles, mis puudutab teda kui tugevat terviseministrit. Ma arvan, et sellist terviseministrit, kelle sõna absoluutselt ei maksa kas või Valga või Põlva sünnitusosakondade sulgemisel, tegelikult Eestis varem olnud ei ole. Ja ma loodan, et ei ole ka tulevikus. Samuti loodan, et järgmine minister lahendab selle kriisi kohapeal. Aga mu küsimus on hoopis selle kohta, et juba poolteist aastat tagasi leppis eelmine valitsus kokku terve rea olulisi muudatusi pensionisüsteemis, mis aitavad muu hulgas paindlikumalt pensionile jääda ja muudavad motivatsiooni selliselt, et inimesed töötaksid kauem. Need on olulised ja head asjad. Poolteist aastat ei toimunud mitte midagi ja nüüd siis tuldi Riigikokku täpselt samade ettepanekutega. Mis vahepeal toimus – ega ometi mitte seisak?
Aitäh! Mina tahan siin teie ees öelda, et minu meelest on Taavi Rõivas riigimees. See, et Taavi Rõivas tõstatas täna väga olulise pensionite teema, näitab minu meelest seda, et me saame siin reaalselt ideoloogilist debatti pidada. Ja vaat see ongi Keskerakonna ja Reformierakonna väga suur vahe. Milles on vahe? Meie soov on, et see ebavõrdsus, mis algab palga saamisest, ei kanduks edasi, ma isegi ütleks, ei suureneks pensionieas inimestel. Võtame mõningad näited. Õpetajad, meditsiiniõed, päästjad, kaitseväelased – kõik need töötajad, keda ma nimetasin, teevad oma tööd südamega. Nad on valinud selle oma südame järgi, väga kõrgest missioonitundest. Ja see kõik tähendab Eesti riigi ja Eesti inimeste heaks töötamist. Need ametikohad eeldavad kõrget haridustaset ja väga tõsist väljaõpet. Kuid me teame, et need ei garanteeri kõrget palka, mis tähendab, et ebavõrdsus suureneb, kui need inimesed lähevad pensionile. Meie seisamegi nende väikeste pensionite vastu. Ja minu meelest on siin tegu väga olulise ideoloogilise debatiga. Mis on toimunud? Selle pooleteise aasta jooksul on tehtud tööd, seda seaduseelnõu välja töötatud. Me kindlasti jätkame seda debatti, mul saab kohe aeg täis. Nii et minu meelest on see väga hea, et me peame ideoloogilisel teemal debatti. Teie ütlete, et need inimesed ei peaks saama kõrgemat pensioni, meie ütleme, et peaks saama. Kokku võttes ongi ju nii, et kõrgem võim otsustab. Eelmisele küsijale tahan veel vastuseks öelda, et mulle tuli meelde, et Taavi Rõivase viimases valitsuses vahetus seitse ministrit.
Taavi Rõivas, palun!
Aitäh! No peame siis ideoloogilist debatti, kuigi minu küsimus oli hoopis selle kohta, et poolteist aastat ei ole pensionite vallas mitte midagi tehtud. Võib-olla peaksite natuke kõlareid timmima, et küsimused oleksid paremini kosta. Aga ma arvan, et üsna kohatu on öelda, et Reformierakond ei taha pensione tõsta. Ma tuletan meelde, et me tõstsime ka kriisiajal pensione. Ja sellist asja, mida teie eelmisel aastal tegite, st rakendasite pensionäride kõrgema maksustamise, pole küll mitte ükski valitsus Eestis varem teinud. See on esmakordne ja ma arvan, et selle üle me võime küll ideoloogilist debatti pidada. Aga mu küsimus on jätkuks sellele teie vastusele. Õpetajad teenivad vastavalt eelmises valitsuses kokkulepitule rohkem, kui on Eesti keskmine palk. Kui seni on olnud selline põhimõte, et aus palk kasvatab pensione, siis ka needsamad õpetajad just nimelt kaotavad uue pensionivalemiga. Mida te neile ütlete?
Aitäh! Kõigepealt ma ütlen seda, et te saate ju ise ka aru, et nii suurt maksuvabastust pensionäridele, kui on 500 eurot tulumaksuvaba miinimumi kuus, pole Eestis mitte kunagi varem olnud. Tõsi on see, et me oleme tegelenud ka pensionäride sissetuleku suurendamisega. Seesama tulumaksuvaba miinimum annab suurele osale pensionäridest pensioni juurde – kuni 16,8 eurot. Mul on hea meel ka varem tehtud otsuste üle, et eakad saavad iga kuu lapse või laste eest lisatoetust. Mul on hea meel ka selle üle, et praegune valitsus on suutnud vähendada bürokraatiat. Eakad ei pea ise esitama tulumaksuvaba miinimumi või tulumaksuvabastuse avaldust, nagu see varem oli. On selgunud, et riigis on väga palju, tuhandeid pensionäre, kes on viimase kolme aasta jooksul vähem pensioni saanud. Mul on hea meel ka viimase indekseerimise üle, mille alusel on pensionid tõusnud 7,6%. Tõsi, ma arvan, et sellest ei piisa. Te küsisite, millised on need suuremad muudatused. Kõigepealt punkt üks: me oleme soovinud seda, et pensionid oleksid jätkusuutlikud, õiglasemad ja paindlikumad. Millised on siis pensionireformist tulenevad muudatused? Pensioniiga hakkab tõusma vastavalt eeldatavale elueale ning pensionile saab minna viis aastat enne ja ka pärast nn õiget aega. Mingil perioodil saab välja võtta pool pensionisummast või vahepeal üldse pensioni väljamaksmise peatada, et hiljem suuremat kogusummat saada. Pensioni esimeses sambas hakkab vähenema palga mõju ja suurenema tööstaaži roll. Vaat siin on minu meelest oluline vahe, koht, kus meil on ideoloogiliselt täiesti erinev arvamus. Edasi, teine sammas jääb sõltuvusse palgast ja teatavasti me avame aastatel 1970–1982 sündinutele uuesti teise sambasse maksmise võimaluse.
Aitäh! Kristen Michal, palun!
Aitäh! Hea peaminister! Keskerakonna juhitav valitsus on tegelikult Eesti Vabariigi ajaloos esimene valitsus, kes majanduses üldiselt headel aegadel – ja võib-olla pigem valitsuse kiuste – on läinud pensionäride sissetulekute ehk pensionite kallale. Üle 50 000 pensionäri on saanud kõrgema maksustamise osaliseks. Ma väidan, et see on üsna küüniline lähenemine, eriti olukorras, kus me vajame kogenumaid inimesi tööturul ja kus aktiivne olemine hoiab inimesi vormis. Juba jaanuaris, kui see asi välja tuli, palusite teie vabandust, palus Kaia Iva vabandust, palusid paljud teised vabandust ja lubasite seda muuta. Praegu seisab Riigikogus koalitsiooni tahtel Reformierakonna eelnõu pensionäride kõrgema maksustamise tühistamiseks. Millal koalitsioon seda toetama asub?
Aitäh! Ma ei ole teiega üldse nõus. Ma arvan vastupidist, et need sammud, mis me oleme astunud eakate inimeste sissetuleku suurendamiseks, nende ostukorvi kindlamaks muutmiseks, on olnud selle valitsuse ajal kõige suuremad. Seesama tulumaksuvaba miinimumi näide – punkt üks. Täiendav retseptiravimite toetus – punkt kaks. Meie otsused seoses ühistranspordiga, parema piletihinnaga – punkt kolm. Punkt neli: lasterikaste perede toetus, mis on alati oluline eakatele, nii vanaemadele kui ka vanaisadele. Need kõik on tegelikult näited selle kohta, kus on sissetulekud suurenenud. Lisaks see, mis ma ütlesin enne teie erakonnakaaslase Taavi Rõivase küsimusele vastuseks, et viimase indekseerimise alusel on pensionid tõusnud 7,6%. Nii et me näeme tegelikult paranemist kõigis positsioonides. Tõsi on see, et teatud eakatelt, kelle sissetulek, nii palk kui ka pension, ületab teatud piiri, palub riik panustamist. Väga paljud nendest inimestest töötavad just haridussektoris, kultuurisektoris ja meditsiinisektoris ning valitsus on näinud ette palgatõusu kõigis nendes sektorites: õpetajatele, kultuuritöötajatele ja ka meditsiinisektoris olevatele inimestele. Ja ma arvan, et sellega tuleb kindlasti edasi minna.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Kaitseminister Jüri Luik vastab küsimusele, mille esitab Ain Lutsepp. Palun!
Aitäh, härra esimees! Austatud minister! Maailmas toimunud loodus- ja tööstuskatastroofid ning relvakonfliktid on andnud tõuke sellele, et elanikkonnakaitse kontseptsioon oleks terviklik, pakuks kaitset nii tsiviil- kui sõjaliste ohtude korral. Sellest tulenevalt küsin, milline on Eestis kohalike omavalitsuste osa, nende kohustused riigikaitse laia käsitluse järgi.
Aitäh, austatud küsija! Tahan teid tänada selle eest, et te olete väga pikka aega hoidnud fookust laiapindsel riigikaitsel, eriti elanikkonnakaitsel. Tegu on tõepoolest väga olulise küsimusega. Ma alustan sellest, et omavalitsuste töö põhiline koordineerija on vastavalt Eesti seadustele Siseministeerium. Aga loomulikult on Kaitseministeeriumil väga otsene huvi selle vastu, kuidas seda tööd koordineeritakse. Omavalitsus on inimestele kõige lähem organ, mille käsutuses on vahendid kriisiolukorras käitumiseks ja mis tunneb ka kohalikke olusid. Laiapindse riigikaitse käsitluse järgi on omavalitsustele antud ülesanne tagada teatavate elutähtsate teenuste kättesaadavus, avalik kord ning elanikkonnakaitse. Ja kui vaadata kohaliku omavalitsuse korralduse seadust, siis seal on tegelikult veel üks väga oluline ülesanne: tagada evakuatsiooni korral evakueeritavatele toitlustus, tervishoiuabi ja paljud teised toetusfunktsioonid. Kui nüüd tulla tagasi riigikaitse käsitluse juurde, siis selle järgi on omavalitsustel veel väga spetsiifilised ülesanded, mis on seotud abistamisega sõjalise kaitse organiseerimisel.
Ain Lutsepp, palun!
Aitäh, härra esimees! Austatud minister! Kas siin oleks vaja ka n-ö värskemat õiguslikku lähenemist, et Siseministeerium, Kaitseministeerium jne oleksid valmis suuremaks koostööks omavalitsuste tasandil?
Aitäh! Teil on õigus: tegelikult oleks vaja seadusi täpsustada teie nimetatud kohalike omavalitsuste riigikaitselistes küsimustes. Võtame näiteks sellesama isikute evakueerimise korra. See, millised täpselt on need kohaliku omavalitsuse ülesanded, ei ole seaduse tasemel määratletud, mistõttu oleks sellise seaduseelnõu koostamine erakordselt tähtis. See tooks kaasa ka võimaluse määratleda vastav personal. Loomulikult on küsimus ka finantsides: kõige puhul, mis on seotud riigi tegevusega, peab riik muidugi tagama ka vastavad finantsid.
Krista Aru, palun!
Aitäh, härra esimees! Austatud härra minister! Kui te vaatate meie laiapindset elanikkonnakaitse kontseptsiooni, siis millised on selle kontseptsiooni rakendumisel need kõige olulisemad riskitegurid või -kohad, mida näete teie Kaitseministeeriumi ja ministri vaatevinklist?
Aitäh! Ma usun, et kontseptsioon on väga hästi kirjutatud, koostatud ja kõik vajalik on seal üles loetud. Loomulikult on väga oluline see, et neid ülesandeid ka praktiliselt harjutataks. Peatselt algav maakaitseõppus Siil annabki sellise võimaluse. Seal me harjutame muu hulgas koostööd Kaitseliidu ja omavalitsustega, eriti kui arvestada, et meie põhiline kontakt kohalike omavalitsustega ongi Kaitseliit. Kaitseliidu esindaja on alati ka kohaliku omavalitsuse kriisikomisjonis, mille tegevus käivitub mingisuguse kriisi või hädaolukorra puhul.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Meil on veel parasjagu nii palju aega, et majandus- ja taristuminister Kadri Simson suudab vastata Arno Silla ühele küsimusele. Arno Sild, palun!
Aitäh, lugupeetud esimees! Lugupeetud minister! Praegu tundub niimoodi, et seda tasuta ühistranspordile üleminekut valmistatakse ette natuke kiirustades. Kas ei oleks ikkagi õige moodustada üks eksperdigrupp, kes tõsiselt analüüsiks neid ülemineku võimalusi? Seda esiteks. Teiseks, kas ei peaks siiski seda üleminekuaega pikendama? Õige tähtaeg oleks järgmise aasta 1. jaanuar, mitte selle aasta 1. juuli – siis ei oleks selle üleminekuga sellist kiirustamist ega rabistamist.
Aitäh, lugupeetud Arno Sild! Teie olete Kagu-Eesti mees ja teil seal naabermaakonnas oli veel möödunud aastal maavanemaks Igor Taro. Tema kirjutas eelmisel kevadel kõigi maavanemate nimel majandus- ja taristuministrile ehk mulle kirja, et mis te jokutate selle tasuta ühistranspordiga – meie, maavanemad, oleme valmis selle kehtestama 1. maist 2017. Nüüd me oleme aastas 2018 ja seda pikalt ette valmistanud. 1. jaanuarist on kogu Eesti kaetud ühistranspordikeskustega. Meil ei ole enam maavalitsusi, kes korraldaks ühistransporti, aga on spetsialistidest koosnevad ühistranspordikeskused, kus löövad kaasa iga omavalitsuse esindajad. Selle kõrval on Riigikogu vastu võtnud ka eelarve. Möödunud aastal sõitsid kogu Eesti maakonnabussid 365 päeval 36 miljonit liinikilomeetrit ja see läks maksma 33 miljonit eurot. Käesolevaks aastaks on Riigikogu andnud ühistranspordi jaoks 34,8 miljonit. Lisaks kogutakse esimesel poolaastal veel 5,5 miljoni eest piletiraha. Korraga saame aru, et sellel aastal on meil bussitranspordi rahastamiseks ette nähtud üle 40 miljoni euro, millest saab katta bussipiletite hinna, aga ka bussiliiklust tihendada. See, millisel viisil oleks vaja seda bussiliiklust tihendada, ongi ühistranspordikeskuste otsustada. Ma olen teiega väga nõus, et igasugune ekspertide analüüs ja lisaarutelu tuleb alati asjale kasuks. Ma arvan, et n-ö rohujuure tasandi eksperdid ongi nendes ühistranspordikeskustes, aga kõrgema taseme ekspertiisi pakub ka Maanteeamet, kes on aastakümneid ühistranspordiga tegelenud. Ja me saamegi mõistlikult edasi minna sellises pika planeerimise võtmes ja vajaliku rahastusega riigieelarvest.
Filigraanne, kell on 14.00! Infotund on lõppenud.
Austatud Riigikogu! Alustame 11. töönädala kolmapäevast istungit. Kellel on soovi üle anda eelnõusid või arupärimisi? Ei ole soovi. Kohaloleku kontroll, palun! 74 Riigikogu liiget on täiskogu istungil.
Meie päevakorra esimene punkt on Vabariigi Valitsuse algatatud isikut tõendavate dokumentide seaduse muutmise seaduse (digitaalse isikutunnistuse kehtivusaeg) eelnõu 569 kolmas lugemine. Avan läbirääkimised. Läbirääkimiste soovi ei ole. Läheme lõpphääletuse juurde. Austatud Riigikogu, panen hääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud isikut tõendavate dokumentide seaduse muutmise seaduse eelnõu 569. Palun võtta seisukoht ja hääletada! Eelnõu 569 seadusena vastuvõtmise poolt oli 80 Riigikogu liiget, vastuolijaid ja erapooletuid ei olnud. Isikut tõendavate dokumentide seaduse muutmise seadus on vastu võetud.
Vabariigi Valitsuse algatatud Kaitseliidu seaduse ja tulumaksuseaduse muutmise seaduse eelnõu 593 kolmas lugemine. Avan läbirääkimised. Läbirääkimiste soovi ei ole. Läheme lõpphääletuse juurde. Austatud Riigikogu, panen hääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud Kaitseliidu seaduse ja tulumaksuseaduse muutmise seaduse eelnõu 593. Palun võtta seisukoht ja hääletada! Eelnõu 593 seadusena vastuvõtmise poolt oli 77 Riigikogu liiget, vastuolijaid ja erapooletuid ei olnud. Kaitseliidu seaduse ja tulumaksuseaduse muutmise seadus on vastu võetud.
[[Juhataja helistab kella.]] Palun rahunege! Vabariigi Valitsuse algatatud pankrotiseaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 575 teine lugemine. Ettekandja õiguskomisjoni nimel on Liisa Oviir. Palun!
Hea esimees! Head kolleegid! Õiguskomisjon juhtiva komisjonina arutas eelnõu 575 oma kahel istungil: 19. märtsil ja 2. aprillil. Esimesest õiguskomisjoni istungist võtsid osa komisjoni liikmed Uno Kaskpeit, Hardi Volmer, Külliki Kübarsepp, Liisa Oviir, Taavi Rõivas, Toomas Vitsut ja Valdo Randpere. Lisaks olid kutsutud ja osalesid Justiitsministeeriumi õiguspoliitika osakonna eraõiguse talituse juhataja Indrek Niklus, eraõiguse talituse nõunik Kristiina Padu, Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koja kutsekogu juhatuse esimees Terje Eipre, Eesti Pangaliidu esindaja Raimo Juurikas ja Finantsinspektsiooni õigusosakonna juht Siim Tammer. Õiguskomisjoni nõunik Linnar Liivamägi selgitas sissejuhatuseks, et muudatusettepanekute esitamise tähtajaks ühtegi ettepanekut ei esitatud, küll aga on Finantsinspektsioon, Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koda ning Eesti Pangaliit esitanud eelnõu kohta oma arvamused. Järgnevalt saigi sõna Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koja kutsekogu juhatuse esimees Terje Eipre, kes tutvustas nende esitatud ettepanekuid ja märkis, et ajutine haldur teeb ära väga suure töö. Tema tööülesanneteks on kõigepealt võlausaldaja varalise seisundi määramine ja maksejõuetuse hindamine. Ta peab tagama äriühingu vara säilimise ja ettevõtte tegutsemise, st iga päev vaatama, millega juhatuse liige tegeleb, ning reaalselt kooskõlastama kogu tema igapäevase tegevuse. Samuti peab ta koostama kohtule aruande ning selgitama välja maksejõuetuse põhjused ja ka selle, kas tegemist on raske juhtimisveaga või mitte, kas esineb kuritöötunnustega tegusid jne. Seetõttu on Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koja hinnangul oluline, et ajutine haldur saaks peale oma töö lõppu ja kohtumääruse jõustumist kätte oma ajutise halduri tasu. Sellega on eelnõus kenasti arvestatud. Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koja arvamuse kohaselt on hästi ka see, et eelnõu järgi võib sissemakseid tegemata asutatud osaühingu puhul kohus määrata, et osanik maksab ajutise halduri tasu. Suures plaanis toetab Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koda seda eelnõu ning avaldab lootust, et seda menetletakse kiiresti, kuivõrd seda muudatust on lubatud menetleda kiireloomulisena, ometi on selleks mitu aastat aega läinud. Järgnevalt sai sõna Eesti Pangaliidu esindaja Raimo Juurikas, kes ütles, et Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koja ajutise halduri tegevusega seonduva ettepaneku arvestamise eelduseks oleks pangaliidu hinnangul pidanud olema põhjalikum analüüs. Mõnevõrra tasakaalustaks eelnõuga kavandatavat muudatust pankrotiseaduse § 23 lõike 7 täiendamine, et pankrotimenetluse raugemise vältimiseks kohtudeposiiti kohtu määratud summa tasunud isikul oleks õigus vaidlustada kohtumäärust, millega kohus määras ajutisele haldurile tasu ja kulutuste hüvitise. Lisaks tekib seoses pankrotihalduri vahetamise ja tasu määramisega ka järgmine küsimus, näiteks kui esimene pankrotihaldur on raha ebaadekvaatselt ära kulutanud, siis peavad võlausaldajad ka järgmiste haldurite kulud kinni maksma. Seejärel sai sõna Finantsinspektsiooni õigusosakonna juht Siim Tammer, kes märkis, et Finantsinspektsioon on arvamust avaldanud pankrotihalduri tasu ja panga likvideerija tasu kohta. Finantsinspektsioon ei toeta muudatust, millega soovitakse kohaldada pankrotihalduri tasu määramisel pankrotiseaduse § 65 lõikes 4 sätestatut, ja leiab, et krediidiasutuse pankrotihaldurile määratav tasu peaks olema eelkõige ja rohkem olukorrapõhine. Jaanus Karilaid tegi ettepaneku jätkata eelnõu muudatusettepanekute läbivaatamist komisjoni 2. aprilli istungil ja nii komisjon konsensuslikult ka otsustas. Teine istung toimus esmaspäeval, 2. aprillil. Osa võtsid seekord Uno Kaskpeit, Hardi Volmer, Külliki Kübarsepp, Liisa Oviir, Olga Ivanova, Raivo Aeg, Taavi Rõivas, Toomas Vitsut ja Urve Tiidus. Lisaks olid kutsutud Justiitsministeeriumi õiguspoliitika osakonna eraõiguse talituse juhataja Indrek Niklus ja sama talituse nõunik Kristiina Padu. Komisjoni nõunik Linnar Liivamägi märkis, et eelmisel korral, kui komisjon eelnõu 575 arutas, vaadati läbi kõik esitatud ettepanekud ja selle arutelu põhjal on koostatud muudatusettepanekute tabel. Komisjon tegi seejärel järgmised otsused. Esiteks, komisjon konsensuslikult otsustas muuta eelnõu pealkirja ja sõnastada see järgmiselt: "Pankrotiseaduse ja teiste seaduste muutmise seadus". Teiseks, komisjon konsensuslikult otsustas täiendada eelnõu § 1 uue punktiga 2 järgmises sõnastuses: "Kohus määrab ajutise halduri tasu ja kulutuste hüvitamise ka juhul, kui pankrotiavalduse esitanud isik võtab avalduse tagasi pärast ajutise halduri nimetamist, kuid enne kohtu poolt pankrotiavalduse läbivaatamist." Kolmandaks tegi juhtivkomisjon konsensusliku otsuse täiendada eelnõu § 1 uue punktiga 3, mille järgi ajutise halduri tasu ja kulutuste hüvitamise kohta tehtud kohtumääruse peale võivad võlgnik, pankrotiavalduse esitaja, pankrotimenetluse raugemise vältimiseks deposiidi tasunud isik ja ajutine haldur esitada määruskaebuse. Neljas otsus, mille juhtivkomisjon konsensuslikult tegi, oli täiendada eelnõu uue §-ga 2 "Asjaõigusseaduse rakendamise seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse (tehnovõrgu talumise tasu muutmine) muutmine", mille järgi asendatakse seaduses aastaarv "2018" läbivalt aastaarvuga "2019". Viies otsus, mille juhtivkomisjon konsensuslikult vastu võttis, oli muuta eelnõu algteksti § 2 ja sõnastada see järgmiselt: "1) paragrahvi 119 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: "(4) Likvideerijate tasu määrab kohus Finantsinspektsiooni ettepanekut arvestades. Tasu suurus ei või aastatasuna ületada 1% sissenõutud võlgade, müüdud vara ja võlausaldajate rahuldatud nõuete kogusummast. Likvideerijate abilistele, sealhulgas ekspertidele ja audiitoritele, ei maksta tasu rohkem kui tegutseva krediidiasutuse poolt keskmiselt makstakse vastavatel ametikohtadel töötavatele või tegutsevatele isikutele."; 2) paragrahvi 126 lõige 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: "(7) Krediidiasutuse pankrotihalduri tasu määrab kohus Finantsinspektsiooni ettepanekut arvestades. Tasu suurus ei või aastatasuna ületada 1% pankrotivara müügist ja tagasivõitmisest ning halduri muu tegevuse tulemusena pankrotivarasse laekunud ja pankrotivara hulka arvatud summast. Krediidiasutuse pankrotihalduri tasu määramisel ei kohaldata pankrotiseaduse § 651 lõiget 4."." Seejärel tegi õiguskomisjon menetluslikud otsused. Kõik neli otsust tehti konsensuslikult ja need otsused olid järgmised: tehti ettepanekud saata eelnõu täiskogu päevakorda 11. aprilliks 2018, teine lugemine lõpetada ja saata eelnõu kolmandale lugemisele, kui teine lõpetatakse, 18. aprilliks 2018 ning panna eelnõu lõpphääletusele. Kõik.
Küsimused ettekandjale. Külliki Kübarsepp, palun!
Aitäh, esimees! Hea ettekandja! Mina isiklikult pole pankrotimenetlusega kokku puutunud. Eks see temaatika ja need paragrahvid, mida me siin menetleme, ole kirja pandud üsna keerulises õiguskeeles. Kas sa oskad väga selgelt öelda, millist kasu kodanik sellest eelnõust saab?
Tegelikult on selle seaduse eesmärk ikkagi väga spetsiifiline. See ei ole mõeldud nagu tavakodanikule, see ongi mõeldud eelkõige pankrotihalduritele, et teha nende tööd lihtsamaks ja selgemaks.
Külliki Kübarsepp, palun!
Aitäh! Kas sa oskad vähemalt seda öelda, milliseid kulutusi asjaajamisele see eelnõu ametiasutustele kaasa toob? Siin on ka tingimusi seatud, et "kui" jne. Kuidas see menetlus peaks mõjutama meie ametiasutusi?
Aitäh! Kuluaspekti komisjoni kummalgi istungil välja ei toodud ja ükski asjaosaline seda ka eraldi lauale ei tõstnud.
Aitäh! Rohkem ettekandjale küsimusi ei ole. Avan läbirääkimised. Läbirääkimiste soovi ei ole. Eelnõu 575 kohta on esitatud viis muudatusettepanekut ja need on kõik juhtivkomisjonilt. Vaatame nad läbi: esimene, teine, kolmas, neljas ja viies. Eelnõu 575 teine lugemine on lõpetatud.
Vabariigi Valitsuse algatatud kinnisasja avalikes huvides omandamise seaduse eelnõu 598 esimene lugemine. Algataja ettekandja majandus- ja taristuminister Kadri Simson, palun!
Lugupeetud Riigikogu esimees! Head Riigikogu liikmed! Olen siin teie ees, et tutvustada Vabariigi Valitsuse algatatud kinnisasja avalikes huvides omandamise seaduse eelnõu. Meie ülesanne on tagada riigi jätkusuutlik areng. Taristute puhul tähendab see seda, et tuleb arendada olemasolevaid võrgustikke, aga luua ka uusi. Riigi julgeoleku seisukohalt on tähtis välja ehitada idapiir, selleks vajab riik maad ja seda kindlas asukohas. Siin põrkuvadki riigi ja eraisiku huvid. Kinnisasja avalikes huvides omandamine on lubatav vaid olukorras, kus avalik hüve on kaalukam kui maaomaniku kahju, ja seejuures on riigil kohustus maksta maaomanikule õiglast ja kohest hüvitist. Kinnisasja avalikes huvides omandamise seadus asendab kehtivat kinnisasja sundvõõrandamise seadust. Kehtiv regulatsioon ei vasta enam ühiskonna ootustele, kuna ta ei paku maa eest piisavat hüvitist, ja kehtivas regulatsioonis puuduvad ka alternatiivsed võimalused maaomandi väljaostmise kõrval. Kinnisasja avalikes huvides omandamise seaduses on ette nähtud, et see on protsess, mille käigus toimub läbirääkimine omanikuga kinnisasja kokkuleppel omandamiseks. Ainult siis, kui omaniku nõusolekut ei saavutata, otsustatakse kinnisasi sundvõõrandada. Ehk keskendutakse kokkuleppimisele. Lähtudes senisest praktikast, saab öelda, et ka seni on sundvõõrandamist kasutatud vaid üksikutel juhtudel. Seetõttu on kinnisasja avalikes huvides omandamisel siiamaani põhirõhk olnud kokkuleppimisel ja nii saab see olema ka edaspidi. Suurem rõhuasetus on kokkuleppe saavutamisel riigi ja maaomaniku vahel. Kui maaomanik soovib hüvitist rahas, pakutakse talle tasu, mis koosneb kinnisasja väärtusest ja hüvitisest otseselt kaasneva varalise kahju ja saamata jääva tulu eest. Kahju hüvitamise põhimõte tähendab seda, et kahju kannatava isiku olukord peab olema võimalikult lähedane sellele olukorrale, kus tema kinnisasja ei oleks omandatud. Kui maaomanikuga saavutatakse kokkulepe, lisandub sellele veel 20% motivatsioonitasu. Teede laiendamiseks vajaliku maa väljaostmisel on selline praktika kanda kinnitanud, kuna ka hindamisaruande täpsuseks on üldjuhul just 20%. Kõige raskemad on need juhtumid, kui avalikes huvides tuleb omandada inimese elukoht. Sellisel juhul nähakse ette täiendav hüvitis kaasneva emotsionaalse kahju korvamiseks, mis on veel lisaks 10%. Väga väikeste äralõigete korral tehakse pakkumine kiirmenetluseks fikseeritud tasu eest. Sellisel juhul hindamist läbi ei viida ja pakutud hinnaga on võimalik kohe müügileping sõlmida. Kuna kõik maaomanikud ei soovi maaomandist loobuda, pakutakse alternatiivseid võimalusi: maakorraldus, ümberkruntimine ja maade vahetamine. Maakorralduse käigus muudetakse kokkuleppel omanikuga kinnisasja piire ja see võimaldab riigile vajaliku maa asendada teise maaga. Näiteks on Rail Balticu eelläbirääkimistel selgunud, et 60% maaomanikest on väljendanud huvi saada kompensatsiooniks maad. Kuna maa on piiratud ressurss, siis on arusaadav, et põllupidajad ega metsamajandajad ei ole huvitatud rahalisest kompensatsioonist, vaid asendusmaast. Samuti ei ole nad huvitatud sellest, et nende maaüksused killustuksid. Piltlikult võib öelda, et kui uus taristu tükeldab maaüksused, siis maakorralduse abil on võimalik maatükid uuesti kokku liita. Kokkuleppel maaomanikega püütakse saavutada olukord, kus ühe isiku kasutuses olev maa jääks ühele poole raudteed. See vähendab vajadust teha põllumajandustehnikaga pikki ümbersõite maaüksuste vahel, aitab kokku hoida põllupidaja majandamiskulusid ja suurendab liiklusohutust. Seega aitab maakorraldus leevendada ka uue taristu rajamisega tekkivaid negatiivseid mõjusid elu- ja looduskeskkonnale. On olukordi, kus on mõistlik ja otstarbekas kinnisasjade vahetamine. Kuna maade vahetamine ei ole seni just kõige paremini õnnestunud, piiratakse eelnõuga võimalust vahetada omavahel erineva sihtotstarbega ja erineva arenduspotentsiaaliga kinnisasju. Lähtutakse põhimõttest, et vahetatavad kinnisasjad peavad olema oma kasutusotstarbelt sarnased ning nad peavad asuma sarnases turupiirkonnas. Vahetamise korral motivatsioonitasu ei maksta, kuna vahetamise käigus antakse vastu samaväärne kinnisasi ja seega omaniku olukord ei halvene. Kui maaomanikuga kokkulepet ei saavutata, otsustatakse sundvõõrandamine juba menetluse jooksul väljaselgitatud tasu eest ja täiendavat motivatsioonitasu ei maksta. Oluline on, et kokkuleppemenetluselt sundvõõrandamisele üleminek toimuks võimalikult ökonoomselt. Kinnisasja omanikule makstakse tasu välja ja kui tema kontonumber ei ole teada, deponeeritakse tasu Rahandusministeeriumi kontol. Kinnisasja valdus võetakse üle pärast tasu väljamaksmist. Sundvaldus seatakse siis, kui maad saab senisel otstarbel edasi kasutada ja maa omandamine ei ole seetõttu põhjendatud. Sundvalduse abil lihtsustatakse avalikes huvides tehnovõrkude talumist eramaal. Sundvaldus seatakse üldjuhul kohaliku omavalitsuse otsusega konkreetse isiku kasuks ja määratakse, mil viisil on ta õigustatud kinnisasja kasutama. Näiteks on õigus paigaldada avalikes huvides elektriliin. Loomulikult võib tekkida küsimus, kas riigi poolt maa omandamisel makstavad hüvitised on ikka põhjendatud. Ma olen kindel, et see on vajalik, kuna tegemist on sisuliselt sundmüügi, mitte vabaturu olukorraga. Kiire kokkuleppe saavutamine aitab riigil aega ja kulusid kokku hoida. Senine praktika maa omandamisel on olnud aga ebaühtlane. Ühesed ja selged reeglid aitavad kaasa sellele, et maaomanikke koheldakse eri menetlustes võrdselt. Seega pakutakse maaomanikule rohkem võimalusi, ühtlustatakse kinnisasja väärtuse määramise põhimõtted ja vähendatakse riigipoolset bürokraatiat toimingute tegemisel. Teiste seaduste muudatused on vajalikud nii õiguse ühtlustamiseks kui ka kinnisasja omandamisel alternatiivsete võimaluste kasutusele võtmiseks. Maakorraldusseaduse muudatused annavad riigile õiguse maakorraldust läbi viia ja lihtsustavad ümberkruntimiskava tegemist. Maakorralduse läbiviimise eeldus on kvaliteetsed katastriandmed. Maakatastriseaduse muudatused aitavad parandada katastriandmete kvaliteeti ja nende põhjalik läbikaalumine on olnud ka Maa-ameti aastatepikkune töö. Seaduseelnõu aitasidki välja töötada eelkõige Maa-ameti maakorralduse osakonna juhataja Merje Krinal ja Maa-ameti õigusosakonna juhataja Triinu Rennu. Head Riigikogu liikmed! See seaduseelnõu aitab mõistlikult lahendada tegeliku elu probleeme, mis tekivad siis, kui riik vajab avalikes huvides maad. Ma palun teie toetust sellele eelnõule. Aitäh!
Küsimused eelnõu algatajale. Andres Herkel, palun!
Aitäh, härra esimees! Austatud minister! Te ütlesite, et 60% maaomanikest on Rail Balticu puhul huvitatud kompensatsiooniks maa saamisest. Aga kui palju neid omanikke üldse on, kellel on õigus kompensatsiooni saada? Kas te olete siseministrilt ka küsinud, kui palju on neid idapiiril? Seal muide ei ole selles mõttes samasugust kohtlemist. Osal inimestel on tegelikult see piiririba juba välja ostetud või mingisugune kokkulepe saavutatud ning nüüd tuleb uus seadus ja selle alusel tehakse seda teisel viisil täiendavate võimalustega. Aga kui paljusid inimesi see üldse puudutama hakkab?
Tõepoolest, senimaani on maad omandatud erinevatel juhtudel. Kõik need senised maa omandamised jäävad senise seaduse ruumi. Siin seaduses on pikk loetelu, millistel juhtudel võib tulevikus kinnisasja avalikes huvides omandamise seadust kasutada. Paraku ei ole mul teile selle seadusega seoses võimalik täpselt öelda, kui mitu omanikku on ühel või teisel trassil. See on detailselt teada Maa-ameti ametnikel, kes on ka seaduseelnõu ette valmistanud. Kuna seadus on universaalne, see ei ole mõeldud mitte ühe probleemi lahendamiseks, siis konkreetse trassi maaomanike arvu ei ole seaduseelnõu seletuskirjas välja toodud. Vabandust!
Toomas Kivimägi, palun!
Aitäh, härra esimees! Väga lugupeetud minister! Tegemist on tõepoolest igati oodatud seaduseelnõuga. Ma arvan, et kui me oleks mingil imemoel suutnud selle seaduse paar aastat tagasi vastu võtta, siis oleks kindlasti olnud ka oluliselt vähem vastuseisu muu hulgas näiteks Rail Balticule. Aga üks müüt, mis sellega seoses on tekkinud, on see, et Rail Balticu trassile jääb kümneid ja kümneid maju, mida tuleb kas siis kokkuleppel omandada selle seaduse alusel või sundvõõrandada. Kas te oskate öelda Riigikogu liikmetele, mis on tegelik nende elumajade, hoonete suurusjärk, mis jäävad Rail Balticu trassile ette?
Tõepoolest, kõige raskemal juhul jääb avalikes huvides omandatava kinnisasja puhul subjektiks kellegi eluase. Seetõttu on siia veel eraldi lisatud emotsionaalset kahju korvav 10%-line lisatasu. See teema tõstatus ka siis, kui me spetsialistidega tutvustasime teemat majanduskomisjonis. Kui mu vana mälu mind ei peta, siis oli vastus, et Rail Balticu trassile jääb ette kolm kinnistut, kus inimesed praegu elavad.
Külliki Kübarsepp, palun!
Aitäh, hea esimees! Hea minister! Te tõite ühe põhjusena, miks seda eelnõu on vaja, välja selle, et vähendatakse bürokraatiat. Palun, kas te saaksite täpsustada, mil moel? Kas selle tulemusena saab väita, et maaomanik ei jää nõrgemaks osapooleks kui riik?
Tõepoolest, bürokraatiat vähendatakse päris mitme sammuga, üks neist on ilmselt kiirmenetlus. Väga sageli on vaja näiteks tee laiendamiseks maaomanikult võtta väga väike osa tema maast, mõned ruutmeetrid. Senise seaduse järgi on olnud vaja see maa hinnata, suurem osa kulutustest on läinud hindamise tellimisele kutsetunnistusega hindajalt ja tegelikult on maaomanikule makstav hüvitis olnud väga väike. Nüüd on juhul, kui selle maa osakaal on väga väike, fikseeritud kiirmenetluse tasu, mis on 1303 eurot. Selle me saame maksta maaomanikule välja ilma hindamisele lisakulutusi tegemata.
Artur Talvik, palun!
Aitäh, esimees! Hea minister! Selliste maa omandamistega on siiamaani olnud palju probleeme, viimases faasis võib-olla eriti piirialuste maadega Eesti idapiiril ja Kagu-Eestis. Seal on inimesed väga rahulolematud nende hindade või tasudega, millega need maad välja osteti. Kas te saate öelda, et selle seaduse järgi tulevad tasud on õiglased ja et see n-ö teerullimehhanism inimeste kinnisvara omandamisel ei lähe nagu liiga hulluks, et see kõik ei lähe liiga valitsuse kätte?
Tõepoolest, just selle konkreetse piirikoridori laiendamisel on kõlanud hinnanguid, et maa eest pakutakse mõnekümnest mõnesaja euroni ja maaomanikud ei ole rahul. Nagu ma enne Külliki Kübarsepale vastasin, Maa-amet on välja töötanud ratsionaalse lahenduse, et riigi kulud ei kasvaks, aga maaomanik saab ilmselt väärikama hüvitise. See on seesama kiirmenetlus. Väikeste äralõigete korral tehakse kiirmenetluse pakkumine ja siis hindamist läbi ei viidagi. On ilmselge, et selle maa maksumus on väiksem kui pakutud hüvitis. See tasu on fikseeritud 0,3-kordse keskmise brutokuupalgaga. Seega, see ajas muutub ja sellele lisandub veel motivatsioonitasu. Kui seadus praegu jõustuks, oleks see summa 1303 eurot. Selle juurde ei maksta mingit täiendavat hüvitist asjaajamise eest, kuna kogu see protsess olekski fikseeritud hinna eest maa omandamine. Kui on maaomanikke, kes ei soovi raha, vaid soovivad maad, ja kui riigil on läheduses reservmaad, siis võiks kasutada ka maakorraldusalaseid muudatusi. Näiteks võib luua võimaluse kinnisasja piiride muutmiseks, kui läheduses on vahetuseks pakkuda riigimaad samas väärtuses ja samas mahus.
Urmas Kruuse, palun!
Aitäh, auväärt istungi juhataja! Lugupeetud minister! Oma vastustes te märkisite, et on võimalus maksta 10% justkui boonust sellise emotsionaalse teema korral. Aga minu arvates on see, kui riik omandab elamu, inimesele ilmselt kõige keerulisem ja raskem. Vaatame hindamisakte, mida kinnisvaraettevõtjad ja spetsialistid on teinud. Tavaliselt annavad nad hinna ja ütlevad, et ±10%. Kas teile ei tundu, et 10% oma olemuselt on liiga vähe selle emotsiooni eest, kui perekonnal ei ole alternatiivi ja ta peab tõepoolest kas kodust ära minema või välja kolima, mida iganes? Kas see tundub teile õiglane?
Selle seaduse eesmärk on see, et inimene saaks samaväärse vara kuskil mujal. Nii et hindamine peab kindlasti lähtuma sellest, et oleks võimalik soetada samaväärne elamispind. Lisaks sellele tuleb motivatsioonitasu, mis on 20%, elukoha kaotuse korral veel täiendav hüvitis 10%. See, kui luuakse mingi uus trass, millele jääb ette kellegi kodu, on üks võimalus. See seadus käsitleb ka teistsuguseid elamispindu. Pange tähele, et seda võib rakendada ka mahajäetud korterelamute puhul. Sellisel juhul peavad korterelamus, kus on vähemalt 18 korterit, olema maha jäetud vähemalt pooled korterid, kui on väiksem kui 18 korteriga maja, siis kolm neljandikku korteritest. Me teame, et Ida-Virumaal on selliseid maju, kus korteriomanikke enam leida ei suudeta, küttearved on maksmata, aga samas ei saa kohalik omavalitsus seda maja ka kuidagi võõrandatud. Ma arvan, et täpselt niisama tähtis on see seadus selle jaoks, et ta tekitab kohalikule omavalitsusele võimaluse sellest probleemist välja tulla ja deponeerida väljamõistetud tasu, kuni see maailma avarustesse kaduma läinud omanik kunagi uuesti välja ilmub.
Külliki Kübarsepp, palun!
Aitäh, hea esimees! Hea minister! Te olete korduvalt vastustes välja toonud või õigemini püüdnud väita, et Maa-amet on see, kes on valmis näiteks kiirmenetluse korral tasu maksma. Kas Maa-ametil on tegelikult ka ressursid olemas? Me oleme siin saalis korduvalt ja korduvalt rääkinud sellest, et looduskaitseliste maade võõrandamine kestab kaheksa-üheksa aastat. Kas kodanik saab kindel olla, et selle eelnõu seadusena rakendumise puhul ei teki Maa-ametil sellise põhiseadusliku riive küsimust?
Te peate tähele panema, et siin seaduses on üks erand, see on just looduskaitseliste maade vahetus. Need juhud, kui maade vahetusele on tekkinud selline keerukam maine, on nüüd kirjas erandina ja on siit viidud looduskaitseseaduse alla. Siin on selgelt kirjas, millistel juhtudel võib kinnisasja avalikes huvides omandamise seadust ellu viia. Näiteks on iga teeprojekti kuludesse ja eelarvesse juba sisse arvestatud see, et tuleb omandada maad. Nii et jah, tee-ehituse puhul võib. Samuti on lugu riigipiiri väljaehitamisega, seal on eraldi sektor just maa omandamiseks ette nähtud. Rääkides raudteetrassist, seal on täpselt samamoodi. Igasse projekti on see vajalik kulu sisse arvutatud ning projekti käivitumise esimene ja täiesti ületamatu eeltingimus on maa omandamine.
Toomas Kivimägi, palun!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud minister! Taas küsin võib-olla natukene müütide kummutamiseks. Kas teile on teada, kui palju n-ö sundvõõrandamisi näiteks eelmise aasta jooksul Eestis kokku läbi viidi? Menetlejaid on väga erinevaid, selles mõttes ei pruugi see väga lihtne küsimus olla, aga ütleme, et Maanteeamet, Maa-amet ja ka ministeerium? Siis tekiks mingi ettekujutus, milline koormus riigile selle seadusmuudatuse tõttu võiks tulla. Mina pigem väidan, et võib-olla see siiski mõnevõrra suurendab ka rahalises mõttes riigi koormust, aga ma arvan, et see on igati õiglane, kuna kaalukausid saavad rohkem tasakaalu, võrreldes sellega, mis täna on.
Ma tänan küsimuse eest! Teil võib tekkida küsimus, miks mina seda seaduseelnõu kaitsen, kui Maa-amet on Keskkonnaministeeriumi haldusalas ja maakorraldus peaks olema pigem teise ministri vastutada. Ma olen siin teie ees just seetõttu, et senimaani on sundvõõrandamisega lõppenud eelkõige juhtumid, kui ehitatakse uusi teid või tänavaid, kas linnatänavate laiendamise või maanteede ehitamise korral. Eelmise aasta täpseid andmeid mul ei ole, sest Maa-amet on seda seadust pikalt ette valmistanud ja ettevalmistamise käigus analüüsinud seda sundvõõrandamise seadust, kui sinna tehti laiendused, mis andsid võimaluse sundvõõrandada maastiku üldilmet halvendavaid ehitisi ja riigikaitselisi objekte. Siit võib näha, et kõige rohkem on sundvõõrandamist tulnud teha tee-ehitusprojektide puhul, viimasel kaheksal aastal tuli 12 teeprojekti huvides võõrandada 437 kinnisasja. Me pidime omandama 437 kinnisasja, nendest omandamistest ainult 36 lõppesid sundvõõrandamisega. Nii et ka senimaani on valdavalt omanikuga ikkagi kokkuleppele jõutud, aga see seadus annab meile, kas Maa-ametile või kohalikule omavalitsusele rohkem võimalusi maksta boonustasu. Tegelikult on see tehing ikkagi sunnitud tehing. Maade vahetamise ja ümberkruntimise võimalus peaks kindlasti just põllumajanduspiirkondade jaoks olema vägagi aus ja õiglane muudatus.
Andres Herkel, palun!
Aitäh! Austatud minister! Te viitasite viimases vastuses ka sellele, et kohalikul omavalitsusel tekib võimalus maksta boonustasu. Ma tahtsingi küsida, milline kogu selles protsessis on üldse kohaliku omavalitsuse roll. Ma saan aru, et riik on eeskätt see, kes on omandaja, aga ilmselt on muu hulgas probleem selles, et paljudel juhtudel on see maa kohaliku omavalitsuse kasutuses.
Need, kellel on vaja maad omandada, võivad olla erinevad institutsioonid. Vaatame, mille jaoks neid maid tuleb omandada. Lisaks taristu või tehnovõrgu rajamisele on siin ju ka selliseid vägagi kohaliku omavalitsuse küsimusi, näiteks eratee avalik kasutamine. Me oleme järjest näinud, kuidas on tekkinud asumeid, kus inimesed ei pääse koju, sest eratee on sattunud mingite piirangute alla. See seadus annab kohalikule omavalitsusele võimaluse sekkuda. Lisaks kohalikule omavalitsusele võivad üldse menetlust läbi viia (see on piiratud loetelu) kas asjaomane ministeerium (kui on vaja ehitada vanglat, siis on see Justiitsministeerium, kui raudteed, siis majandusministeerium jne), Maa-amet, kes on praegu väga paljudel juhtudel selle koorma just enda peale võtnud, eriti ümberkruntimises on neil kompetentsi, Maanteeamet tee-ehituse puhul, Riigi Kaitseinvesteeringute Keskus ning kohaliku huvi korral kas valla- või linnavalitsus. Rohkem neid menetlejaid olla ei saagi.
Krista Aru, palun!
Aitäh, härra esimees! Austatud proua minister! Võimalikul motivatsioonitasul on ette nähtud alampiir ja ülempiir. Kaitseministeerium, Eesti Omanike Keskliit ja vist ka Eesti Erametsaliit tegid ettepaneku ülempiiri mitte kehtestada. Ometi on nähtud ette see kehtestada, 50-kordsena küll. Kas te selgitaksite alam- ja ülempiiri vajalikkuse motiive?
Tõepoolest, seaduseelnõus on kehtestatud alam- ja ülempiir. Alampiir on selline, mis Maa-ameti senise kogemuse põhjal peaks motiveerima. Kui alampiir oleks väga madal, siis võiks juhtuda, et maaomanik ei leia motivatsiooni ka väga väikese lõigu loovutamiseks kokku leppima tulla, sest võimalik hüvitis ei motiveeri teda selleks. Ülempiiri puhul on motivatsioonitasu 59 250 eurot, s.o 50-kordne keskmine brutokuupalk. Ehk ajas see muutub, sest brutokuupalk muutub. Aga see ei tähenda tegelikku ülempiiri, sest juurde tuleb – ja ilma ülempiirita – kinnistu tegelik väärtus. Nii et see on motivatsioonitasu ülempiir. Kui midagi on vaja ehitada, siis omandatakse alati ainult see osa maast, mida tegelikult vaja on. Väga harva nähakse ette, et riik omandab suurema osa maast, eeldusega, et see jäetakse reservmaaks, et saaks teisi krunte kokku vahetada. Valdavalt mingeid ülisuure mahuga omandamisi näiteks taristuobjektide rajamisel ei olegi vaja teha.
Urve Tiidus, palun!
Lugupeetud juhataja! Lugupeetud minister! Te tõite siin esile statistika, et möödunud aastal on riik üle võtnud 437 kinnisasja ja 36 neist olid sundvõõrandamised. Kas te oskate kuidagi prognoosida mingisugust tendentsi või trendi? Kas uue regulatsiooni järgi avalikes huvides maa omandamine on kasvavas trendis või kahanevas trendis või on tegu püsiva olukorraga?
Aitäh! Ma väljendasin ennast hooletult. Ma tegelikult tahtsin öelda, et eelmise aasta andmeid mul ei ole. Mul on andmed pikema perioodi kohta: arvud, mis ma välja tõin, olid perioodi 2006–2014 ehk lausa kaheksa aasta kohta. Kaheksal aastal oligi valdavalt tegu tee-ehitusprojektidega: ehitati uusi teid või siis laiendati olemasolevaid ja pidi iga kilomeetri teepeenra ehitamiseks eri omanikelt maad omandama. Ja kokku oli neid 437 juhtumit ja ainult 36 lõppesid sundvõõrandamisega. Rohkem kui 400 puhul saadi kokkuleppele. Kui te tahate nüüd prognoosi tuleviku kohta, siis me teame, et idapiiri väljaehitamine vajab lisamaad. Samuti teame, et me laiendame kolme põhimaanteed, kus valdavalt peab laiendamine toimuma eramaade arvel, ka teame, et me hakkame ehitama Rail Balticut. Nii et ilmselt kokkuleppimise vajadus kasvab.
Raivo Aeg, palun!
Aitäh! Hea minister! On arusaadav, et kui on vaja kuskil mingi riba omandada mingi objekti ehitamiseks, siis seda tehakse just selles ulatuses, mis vajalik on. Aga kui on vastupidi, et enne on põllu jagu maad, aga järele jääb ainult peenra jagu maad, kas siis omanikul on ka õigus soovida, et see maa ikkagi terves tükis ära ostetakse? Ei ole ju mitte mingit mõtet, et killuke järele jääb.
Jah, on küll. Siis riik omandab ka selle killukese ja jätab reservmaaks.
Eelnõu algatajale rohkem küsimusi ei ole. Aitäh! Majanduskomisjoni ettekandja on Erki Savisaar. Palun!
Austatud juhataja! Lugupeetud kolleegid! Majanduskomisjon arutas eelnõu 2. aprillil k.a ja minister andis meile ka seal väga põhjaliku ülevaate plaanitavatest muudatustest. Lisaks ministrile olid kohal Maa-ameti peadirektori asetäitja kinnisvarakatastri valdkonnas Triinu Rennu, Maa-ameti maakorralduse osakonna juhataja Merje Krinal ning MKM-i transpordi arengu ja investeeringute osakonna peaspetsialist Andres Lindemann. Peale põhjalikku ülevaadet tekkisid meil mõned küsimused, mis olid suhteliselt sarnased nendega, mis meil siin saalis hetk tagasi kõlasid. Käiks need siiski üle. Näiteks küsiti, et kinnisasja väärtuse arvutamiseks kasutatakse samaväärses piirkonnas sarnaste objektidega sooritatud tehingute hindade põhimõtet. Oli küsimus, miks seda andmestikku ei kasutata kiirmenetluses. Vastuseks ütles Merje Krinal, et selline metoodika ei ole sobilik, kuna omandatakse kinnisasi, mille eeldatav turuväärtus jääb alla 0,3-kordset keskmist brutopalka. Nii madala hinna eest ei ole maaomanikud senise praktika järgi nõus tehinguid tegema. Siinjuures tuleb arvestada, et maa hindamine maksab iseenesest umbes 300 eurot. Mõistlikum on pakkuda omanikule tasu, mis motiveeriks teda tehingut tegema. Siit ka see miinimumtasu, milleks on 0,3 keskmist brutopalka, alla mille enam maid ei osteta ega pakkumisi ei tehta. Oli küsimus, mida teeb riik siis, kui omanikud pole nõus kinnisasja vahetamise või piiri nihutamisega. Nii nagu praegu, kui kompromissi ei leita, siis trassiks vajalik maa sundvõõrandatakse, kuid eelnõu annab juurde mitu alternatiivset võimalust. Eelnõu ei reguleeri sundvõõrandamist. Sundvõõrandamiseni jõutakse edaspidi juhul, kui ei sobi pakutud ostusumma, ei sobi maa vahetamine, ei sobi piiri nihutamine või ümber kruntimine kõige viimase meetmena. Kui me räägime ümberkruntimisest, siis see saab toimuda ainult kõigi osapoolte nõusolekul. Võib vajalik olla, et lisaks ühele omanikule ja riigile tuleb ka teiste kinnistute piire kuidagi ümber korraldada ja mujale nihutada, sellisel juhul peavad kõik nõus olema. Jaanus Marrandi märkis, et ümberkruntimist on varem tehtud maakorraldusseaduse alusel. Merje Krinal kinnitas, et nii see on, kuid sellist ümberkruntimist on tehtud ainult maareformi raames. Kehtiva õiguse järgi on selline pädevus ainult kohalikul omavalitsusel. Toona nende toimingute puhul hindamisprotseduure ei kasutatud. Oli veel küsimus, kas kinnisasja piiride muutmisel arvestatakse ka maa väärtust. Vastus kõlas, et arvestatakse küll: põllu vastu pakutakse põllumaad, metsa vastu metsamaad jne. Tunti huvi, mis järjekorras riik omanikule neid kõikvõimalikke alternatiive pakub. Triinu Rennu selgitas, et iga olukord on erinev, kuid protsess algab alati sellega, et Maa-amet selgitab omanikule tema õigusi. Kinnisasja piiride muutmise võimalikkus sõltub näiteks asjaolust, kas riigil on läheduses maad, millega tehinguid teha. Esimene riigi pakkumine on reeglina omandada kogu kinnisasi omaniku nõusolekul, samas ei ole riik kohustatud seda pakkumist tegema. Järgmisena pakutakse omanikule riigi jaoks vajaliku maa ostu ja kui ka sellega nõus ei olda, siis tehakse sundvõõrandamise otsus. Praegu on riigil võimalik pakkuda ainult maa ostmist ja kompensatsiooni, kuid oleks vaja märksa paindlikumat lähenemist, kuna üldjuhul pole kinnisasja omanik huvitatud maa võõrandamisest, mistõttu ei ole tegemist vaba turu olukorraga. Merje Krinal lisas, et laias laastus võib omanikud jaotada kaheks. Ühtede jaoks on maa seotud elatusallikaga, mida nad soovivad säilitada ja võimalusel edasi kasutada. Teised omanikud eelistavad terve maatüki müüki. Neilt, kes soovivad maatükki müüa, ostetakse see ära, et saadud maad vajadusel kasutada naabruses asuvate maatükkide ümberkujundamiseks. Meile toodi ka näiteid erinevatest põllumajandusmaadest. Veel oli juttu korteri sundvõõrandamisest ning oli küsimus, millistes oludes seda võiks kasutada. Saime teada, et selle eelnõuga võimaldatakse omandada korteriomandeid korterelamutest, kus on paljude korterite kasutamisest loobutud ning korterelamut ei ole otstarbekas rekonstrueerida. Riik peab tagama inimeste ohutuse, kuid paljud korterelamud ei vasta ohutusnõuetele. Korterelamu seisundi parandamiseks on vajalik kõigi korteriomanike koostöö. Minister täiendas, et neid kortereid saab riik omanikelt osta. Sundvõõrandada tuleb korteriomandeid enamasti siis, kui omanikuga pole võimalik kontakti saada ning omanik ei tasu arveid. Sven Sester küsis, mis erisused on, kui omandataval maal asub kellegi kodu. Merje Krinal selgitas, et eelnõu kohaselt menetluses erisusi ei kehtestata ning ka sellisel juhul saab vajadusel sundvõõrandamist kasutada. Küsiti ka, kuidas arvestatakse kinnisasja tehtud investeeringuid kinnisasja väärtuse hindamisel. Saime vastuse, et eesmärk on isiku asetamine olukorda, mis on võimalikult lähedane olukorrale, milles ta oleks olnud, kui hüvitamise kohustuse aluseks olevat asjaolu ei oleks esinenud. Tuleb välja arvutada ehitise maksumus turul samaväärsete kinnisasjade hinna alusel. Kui sarnaste kinnisasjadega pole tehinguid tehtud, siis tuleb lähtuda kuluarvestusest ja lisandub veel motivatsioonitasu. Küsisime ka teiste riikide praktika kohta ja saime teada, et seda eelnõu ette valmistades on tutvutud teiste riikide praktikaga. Kaasajastatud õigusega riikides käib taristuprojektide elluviimine rahumeelselt ning proovitakse saavutada kokkuleppeid, millega kõik osapooled rahule jääksid. Samas võivad mõnes riigis taristuprojektid venida kümnetesse aastatesse, kuna riik ei suuda maaomanikele head alternatiivi pakkuda. Selles eelnõus on püütud kõiki paremaid praktikaid arvestada. Toomas Kivimägi märkis, et menetluse pikkus on oluline, arvestades asjaolu, et osa omanike vastasseis pole ajendatud mitte niivõrd isiklikust huvist, kuivõrd soovist mõnda projekti takistada. Küsisime, milline on maksimaalne kinnisasja omandamise protsessi pikkus ja kuidas sel juhul kaalutakse, kumb huvi on suurem: kas erahuvi või avalik huvi. Merje Krinal selgitas, et enamasti otsused tuginevad üldplaneeringule. Pärast planeeringumenetluse lõpetamist ei saa projekti takistada, kuid vaidlustada saab hüvitise suurust. Seadusega sätestatakse tähtajad, mille raames peab tegutsema. Omandamismenetluse mõistlik kestus on kuus kuud. Planeerimisotsus jõustub niikuinii ning kohus esialgset õiguskaitset Eesti praktikas ei ole rakendanud. Oli küsimus ka looduskaitse eesmärgil kinnisasjade omandamise kohta. Saime teada, et käesolev seadus seda ei reguleeri. Raivo Põldaru tundis huvi, kui kiiresti saavad maaomanikud hüvitise. Minister ütles, et maade omandamiseks vajalik raha on projekti eelarves olemas ning raha kantakse üle esimesel võimalusel. Oli ka küsimus, kuidas vältida olukorda, kus lähtudes avalikust huvist maa omandatakse, kuid seejärel ei kasutata seda maad tolle avaliku huvi täitmiseks. Avalikud huvid võivad muutuda. Triinu Rennu vastas, et sellisel juhul saab omanik maa tagastamist nõuda. Oli ka küsimus, mitu töökohta luuakse seoses käesoleva eelnõuga. Vastuseks saime, et uusi töökohti ei teki ning eelnõus sätestatud protseduur on kehtivast kordades lihtsam, mis pigem tähendab töökohtade vähenemist. Selle vestluse lõpuks tegi komisjon konsensusega otsused: teha ettepanek esimene lugemine lõpetada ning määrata muudatusettepanekute tähtajaks kümme tööpäeva ehk 25. aprill 2018 kell 17. Aitäh!
Kas ettekandjale on küsimusi? Ei ole. Aitäh, Erki Savisaar! Avan läbirääkimised. Läbirääkimiste soovi ei ole. Eelnõu 598 esimene lugemine on lõppenud. Määran muudatusettepanekute tähtajaks 25. aprilli kell 17.
Vabariigi Valitsuse esitatud Riigikogu otsuse "Kaitseväe kasutamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel Prantsusmaa sõjalisel operatsioonil Barkhane Malis" eelnõu (608 OE) esimene lugemine. Algatajapoolne ettekandja kaitseminister Jüri Luik, palun!
Austatud Riigikogu esimees! Austatud Riigikogu liikmed! Vabariigi Valitsus otsustas oma 22. märtsi istungil esitada teile arutamiseks otsuse eelnõu, mis võimaldab Eesti Kaitseväel panustada kuni 50 tegevväelasega Prantsusmaa juhitud sõjalisse operatsiooni Barkhane Mali Vabariigis. Otsus lähtus eesmärgist panustada solidaarselt Euroopa lõunasuunaliste ohtude ohjamisse ja ühtlasi süvendada strateegilist koostööd Eesti ühe olulise liitlase Prantsusmaaga. Otsusele eelnesid kahe riigi vahelised kõrgetasemelised poliitilised konsultatsioonid, staabikõnelused ja ametkondlikud analüüsid, sh põhjaliku sõjalise hinnangu koostamine. 17. jaanuaril 2018 edastas minu kolleeg Prantsusmaa kaitseminister Eestile ametliku kutse anda oma panus operatsioonis Barkhane ja tõhustada kahepoolset sõjalist koostööd ka muul viisil. 8. märtsil edastas Mali Vabariik diplomaatilise noodiga Eestile ametliku loa Eesti üksuste viibimiseks Mali Vabariigi territooriumil. Operatsioon Barkhane toimub Aafrikas Saheli piirkonnas. Saheli piirkond hõlmab viit riiki: Mauritaania, Mali, Burkina Faso, Niger ja Tšaad. See on Prantsusmaa suurim sõjaline välisoperatsioon isikkoosseisuga 4500 meest, mille strateegiliseks eesmärgiks on sealt lähtuvate üleilmsete, aga eelkõige Euroopa-suunaliste probleemide – terrorism ja immigratsioon – ohjamine. Euroopa lõunapiiri aladel jätkub ebastabiilsus ja seda soodustavad arengud: terrorism, relvastatud mässutegevus ja muude julgeolekut destabiliseerivate faktorite levik. Paljuski neist on ju ka tingitud illegaalne massiimmigratsioon ja muud seonduvad probleemid. Need on endiselt ühed suurimad lõunast lähtuvad väljakutsed Euroopale. Nende ohjamine, sealhulgas juurpõhjustega tegelemine nõuab Euroopa riikidelt ühist pingutust ja panustamist, et probleemide süvenemine ei tooks kaasa negatiivseid tagajärgi Euroopa riikidele. Eesti kaitsepoliitika huvides on toetada stabiilset julgeolekukeskkonda ja Euroopa riikide solidaarset panustamist Euroopat mõjutavate ohtude vastases võitluses, ja seda loomulikult võimaluse korral nende tekkekohas. Ühtlasi tihendab panustamine Eesti ja Prantsusmaa strateegilisi ja poliitilis-sõjalisi suhteid ning parandab Eesti positsiooni olulistes julgeolekuküsimustes NATO-s ja Euroopa Liidus. Tuleb muidugi ka arvestada Prantsusmaa üksuste panust NATO kohalolekusse Eestis. Prantsuse kompanii osales Eestis 2017. aastal eFP koosseisus ja samuti osaletakse 2019. aastal. Selle kohta on Prantsuse president Emmanuel Macron teinud juba ka avalduse. Lisaks suurendab meie panus Malis Eesti ja Prantsusmaa kaitsejõudude koostöövõimet. Ja nüüd paari sõnaga ka sellest, mida meie tegevväelased seal tegema hakkavad. Arvestades operatsioonilisi vajadusi ja meie Kaitseväe sõjalist hinnangut, on plaanis operatsioonile saata mehhaniseeritud jalaväerühm, rahvuslik toetuselement ja staabiohvitserid. Rühma operatsioonipiirkonnaks on Mali, ülesanneteks Gao piirkonnas asuva sõjaväebaasi kaitse, sh valvepostide mehitamine, baasi lähiümbruses patrullimine ja ka kiirreageerimine ohusituatsioonides baasi lähimas ümbruses. On ka valmidus täita hiljem konvoikaitsega seotud ülesandeid. Operatsioonile lähetatav rühm moodustatakse Eestis Scoutspataljoni baasil ja rühm saab olema integreeritud Prantsusmaa üksuste koosseisu. Kui Riigikogu selle mandaadi heaks kiidab, siis sõidab üksus praeguste plaanide järgi Malisse juunikuus. Mali Vabariigiga ja samuti Nigeriga, kellest oleneb väga palju Gao baasi varustamine, peame ka läbirääkimisi vägede staatuse lepingu sõlmimiseks. Ma võin Riigikogule kinnitada, et enne, kui vägede staatust puudutav leping, mis annab meie üksustele immuniteedi Mali ja Nigeri kohtupidamise eest, sõlmitud ei ole, me muidugi oma poisse ja tüdrukuid sinna ei saada. Sellega ma praegu lõpetan. Aitäh teile!
Ministrile on ka küsimusi. Martin Helme.
Aitäh, lugupeetud asespiiker! Lugupeetud minister! Kordan veel üle, et see ei ole ju NATO missioon. Me räägime siin, et prantslased on NATO kontekstis Eestis abiks, aga see ei ole NATO missioon. Mulle jäid siin mõned asjad natuke kõrva kriipima. Mulle tundub küll, et immigratsioonivastast võitlust Malis ei ole kõige mõistlikum pidada niimoodi. Seda võiks ikkagi teha eelkõige Euroopa välispiiri valvates, kus ressurss on teine. Minu meelest ei ole Eesti endine koloniaalriik, suurriik, kes võiks tegeleda politseitööga kunagistes kolooniates. Ma ei saa aru, miks me peame prantslastele auksiliaarideks minema, mingeid konvoisid valvama. Kas sellise kauba me olemegi NATO-s teinud, et kui prantslastel on vaja oma endistes kolooniates korda luua, siis muidu nad meid venelaste eest kaitsma ei tule, kui me sinna ka oma mehi ei saada? Või on veel mingi muu kokkulepe kuskil peidus?
Aitäh! Kuna te olete suur välis- ja kaitsepoliitika huviline, siis te teate, et sellist kaupa kunagi ei tehta. Aga loomulikult mõjutab ühe riigi otsus seda, millised on tema suhted teise riigiga, antud juhul Prantsusmaaga laiemas mõttes. Inimesed, kes teevad Malit puudutava otsuse, teevad loomulikult ka otsused, mis puudutavad osalemist Euroopa üksustes, aga kindlasti ei ole tegu mingi üks ühele vahetusega. Olulisem on arvestada, et Prantsusmaa on Eestit väga tugevalt toetanud väga mitmes kaitsepoliitilises küsimuses. Prantsuse üksuste paigutamine Vene piiri äärde kujutab endast nn ettepaigutatud kohalolekuga heidutust. See on ülimalt revolutsiooniline samm, sest prantslaste klassikaline kaitsekontseptsioon ei näe ette heidutuse ettepaigutamist, vaid heidutuse tagamist strateegilise tuumarelvaga, mis, nagu me teame, on prantslaste võimaluste arsenalis olemas. See vaidlus kestis kogu külma sõja ajal ja seetõttu prantslased ei paigutanud oma vägesid kunagi otseselt tulejoonele Ida-Saksa ja Lääne-Saksa piiril. Nii et prantslaste jaoks on see väga oluline samm ja ma usun, et ka meie jaoks, kes me oleme samuti huvitatud Euroopa stabiilsusest ja nende ohtude minimeerimisest, mis lähtuvad Aafrikast. On täiesti loomulik, et ka meie anname oma panuse, ja miks mitte teha seda koostöös väga hea liitlase Prantsusmaaga. Mis puutub migrantide peatamisse piiril, siis teie teate sama hästi kui mina, millised probleemid sellega tekivad. On ju ikkagi üks väga oluline poliitiline suund stabiliseerida olukord nendes nn juurriikides, seal, kus probleemid tekivad. Samast vaatenurgast võime analüüsida ka näiteks Euroopa Liidu suhteid Türgiga, kus pikka aega oli oluline põgenike läbipääsukanal, mis nüüdseks on praktiliselt suletud. Loomulikult, sellistes keerulistes küsimustes tuleb alati teha mingeid poliitilisi ja strateegilisi valikuid. Ja nüüd on teie ees see valik, mille kohta Vabariigi Valitsus palub teil otsuse langetada.
Mart Helme.
Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud minister! Ma ei saa kuidagi võtta tõsiselt seda, et NATO asutamislepingu artikkel 5 justnagu ei hakkaks tööle, kui me ei saada 50 Eesti sõdurit Malisse. Ma ei saa seda kuidagi uskuda. Sellisel juhul on NATO täiesti mõttetu organisatsioon ja ma ei näe sellesse organisatsiooni kuulumisest kasu ei Prantsusmaale ega Eestile. Artiklit 5 on kõik riigid valitsuste tasemel korduvalt kinnitanud ning seega on selle täitmine kõikidele riikidele kohustuslik, kui keegi peaks ründe alla sattuma. Tulles aga tagasi konkreetselt selle missiooni juurde, on selge, et umbes pool Musta Aafrika elanikkonnast tahaks Euroopasse ümber asuda. No 50 sõduriga seda ei peata ka parima tahtmise juures. Minu küsimus aga on: kas meie kontingent on seal sellistes oludes, et me võime olla suhteliselt kindlad, et me ei too sealt tagasi laipu?
Aitäh küsimuse eest! Mis puudutab Eesti Kaitseväe tegevust eri regioonides väljaspool Euroopa piire, siis meie suurust arvestades on ju täiesti loomulik, et meie osalemine ei too kaasa situatsiooni järsku muutust. Me peame oma suurusele ausalt silma vaatama ja ütlema, et meie panus võib eelkõige olla toetav ja selle panuse põhjendused on eelkõige poliitilised. See on paratamatu, arvestades meie väiksust. Loomulikult me ju osaleme ka stabiliseerimismissioonil Afganistanis, mille puhul võib samuti küsida, kui suur on sellest saadav lisandväärtus. Aga selge on, et me saame omapoolse osalemise, omapoolse toetusega indikeerida seda, et me võtame Euroopa julgeolekut tõsiselt. Mis puutub inimohvritesse, siis minust oleks äärmiselt vastutustundetu seista siin puldis ja öelda, et inimohvrid on täiesti välistatud. Tegu on operatsioonitsooniga. Me oleme seda missiooni kujundades püüdnud teha niimoodi, et inimohvrite tekkimise võimalus on minimeeritud. Aga tegu on sõjalise operatsiooni piirkonnaga, nii et mingit garantiid ei saa anda mina ega keegi teine.
Martin Helme, teine küsimus.
Aitäh! Nüüd mul on selline mure. Kui me vaatame, mis toimub Süürias, siis ma julgen väita, et maailma julgeolekuolukord on enam-vähem sama ohtlik, kui ta viimati oli Kuuba kriisi ajal. Venelaste ja ameeriklaste laupkokkupõrge on selgelt õhus. Me mäletame, et Gruusia sõja ajal grusiinid saatsid oma missioonisõdureid samuti Lähis-Itta, kui ma õigesti mäletan, siis Afganistani. Ja Gruusia sõja puhkedes istusid nad seal nädalate kaupa ega saanud koju, et oma kodumaad kaitsta. Kui Lähis-Idas läheb olukord veel kuumemaks, võib rahvusvahelise julgeolekuolukorra üle ääre keemine mõjutada ka meie julgeolekut. Venelased võivad otsustada siin mingi provokatsiooni või kõrvaltegevuse korraldada. Kui kiiresti saavad meie sõdurid sellisel juhul koju? Kas meil on selle peale mõeldud? Kas selleks on tehtud vajalikud ettevalmistused?
Aitäh! Me oleme arvestanud kõikvõimalikke asjaolusid, sh teie nimetatud asjaolusid. See üksus, millega me sellel operatsioonil osaleme, on siiski väga väike. Aga loomulikult, kui peaks tekkima mingisugune kriisiolukord, siis me teeme kõik endast oleneva, et see üksus võimalikult kiiresti koju tuua. Nii et kõigile neile küsimustele on mõeldud. Peastaap on päris põhjalikult analüüsinud kõiki asjaolusid, mis puudutavad selle konkreetse rühma väljasaatmist, ja nende hinnangul üksuse väljasaatmine ei kahjusta Eesti kaitsevõimet.
Peeter Ernits.
Aitäh, hea juhataja! Hea minister! Ma loen siit, et Mali välisministeerium on meid sinna kutsunud tänavu 17. jaanuaril. Ja nüüd me anname mandaadi kuni vana-aastaõhtuni kuni 50 Eesti tegevväelasele. Aga samas ma loen: "Lisaks on Eesti taotlemas kutset Nigeri Vabariigilt, mille kaudu Eesti kaitseväe kontingent Malisse liigub ja sealt naaseb." Täna on 11. aprill. Vaadakem asjaajamise kiirust: 17. jaanuaril laekus Mali kutse meile, nüüd on läinud terve kvartal ja rohkemgi, ent nagu ma aru saan, me alles ootame kutset Nigeri Vabariigilt. Poisid peaksid varsti minema hakkama. Nagu ma aru saan, sinna saab ainult läbi Nigeri. Või mis seos selle Nigeri kutse ja missioonile saatmise vahel on?
Aitäh! Seos on selline, et üks suur sõjaväelennuväli, mida operatsiooni käigus kasutatakse, asub Nigeris. Kui me tahame seda lennuvälja kasutada, siis kuigi me sõidame Nigerist ainult läbi ja teoreetiliselt ei tohiks seal midagi juhtuda, me praktiliselt mingeid riske ei võta. Sel põhjusel me tahame, et selle situatsiooni puhuks oleks olemas kõik vajalikud õiguslikult pidavad paberid. Kui mingil põhjusel neid ei õnnestu saada, siis on võimalik meie poisid-tüdrukud toimetada otse Gao lennuväljale. See on sõjaväelennuväli, mida ümbritseb sõjaväebaas. See on suur sõjaväelennuväli, aga osa selle rajast on remondis ja seetõttu ei saa sinna maanduda kõige suuremad transpordilennukid. Aga kui selline probleem tekib, siis me viime oma üksuse otse Gaosse, otse sinna baasi keskele, kus see lennuväli asub. Nii et selles mõttes on see pigem üks niisugune kindlustav variant. Me ei pea tingimata seda Nigeris asuvat baasi kasutama.
Johannes Kert.
Tänan, härra esimees! Lugupeetud minister! Mul on pigem lühike kommentaar. Tähendab, nii idas ei ole Prantsuse sõjaväelased oma kontingendiga olnud aastast 1812. Aga eelpositsioneeritud on Prantsuse maaväeüksused olnud Lääne-Berliinis. Seal on nad küll olnud julgestuseks Nõukogude kallaletungi vastu. Kolleegidele saalis on mul öelda seda, et 15 aastat tagasi me olime missiooniga Iraagis, algas meie kaitseväe tõsiseltvõetavuse reklaam ameeriklaste jaoks ja see õnnestus. Hiljem, Suurbritannia kontingendi koosseisus Afganistanis sai saavutatud täielik õnnestumine. Nüüd me tahame selle saavutada teise suure Euroopa Liidu riigi silmis, see on Prantsusmaa. Tänan!
Aitäh! Olen sada protsenti nõus. Nagu te viitasite, Berliin oli tõepoolest selline koht, kuhu oli paigutatud Prantsuse üksus. Unustasin oma sissejuhatuses lisada, et operatsiooniga ühinevad ka Briti üksused. Britid saadavad sinna neli hiigelsuurt Chinooki tüüpi transpordihelikopterit koos meeskonna ja hooldetiimidega. Nii et ka britid ühinevad selle missiooniga.
Arno Sild.
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Lugupeetud minister! Te tegelikult poolenisti juba vastasite küsimusele, mis ma tahtsin esitada. Mis maade sõjaväelased peale Prantsusmaa ja Eesti sellest operatsioonist osa võtavad?
Aitäh! Nagu ma nimetasin: prantslased, inglased ja väike Eesti üksus. Need on riigid, mis osalevad sellel operatsioonil.
Urve Tiidus, palun!
Aitäh, juhataja! Lugupeetud minister! Siin seletuskirjas on väga kenasti räägitud, et juba viies aasta käib, kui prantslased on sealkandis islami äärmusrühmitusi ohjeldanud. Ja selle operatsiooni eesmärk, kuhu ka nüüd Eesti inimesed lähevad, on stabiliseerida sõjaliste operatsioonidega olukorda selles piirkonnas, et riik saaks ise hakkama. Minu küsimus eeldab teilt mingisugust prognoosi või lühikest kommentaari, kui kaua võiks veel aega kuluda, enne kui olukord seal stabiliseerub ja selliste väeüksuste osalemist seal ei ole enam vaja. Kas seda on võimalik üldse kuidagi ette ennustada?
Arvestades Mali suurust ja keerulist poliitilist olukorda, ma usun, et see prantslaste juhitav missioon jääb sinna veel väga pikaks ajaks. Eesti on öelnud ühemõtteliselt, et üle ühe aasta me sellel missioonil kindlasti ei ole. Me oleme prantslasi sellest informeerinud. Aasta pärast me sealt lahkume. Ja nagu öeldud, see ei oleks meie esimene missioon Aafrikas. Nagu mäletate, meil oli sõjaline missioon ka Kesk-Aafrika Vabariigis.
Mart Helme.
Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud minister! Natuke spekuleeriks. Prantsusmaa on NATO liikmesriik ja Euroopa Liidu liikmesriik ning meie liitlane, seejuures kahtlemata väga lugupeetud liitlane. Aga kujutame nüüd ette: Aafrikas on väga palju riike, kus käib kas väiksema või suurema intensiivsusega kodusõda ja mis ilmselgelt on Euroopa jaoks immigratsiooniallikad – näiteks nn Belgia Kongo, näiteks Nigeeria, mis on endine Briti asumaa. Kui Suurbritannia või teised NATO-liitlased kutsuvad meid osalema sealsetel missioonidel, kas meil on siis solidaarne kohus ilmtingimata minna? Või me ikkagi mingil hetkel saame öelda, et vaadake, sõbrad, meie jõud lihtsalt ei kanna välja – solidaarsus solidaarsuseks?
Aitäh! See on väga oluline küsimus. Loomulikult langetatakse igal sellisel operatsioonil osalemise kohta eraldi otsus, arvestades kõiki asjaolusid, nii rahvusvahelisi kui ka meie enda võimekust. On selge, et me ei saa olla kõigiga ja kogu aeg solidaarsed. Me anname oma parima. Kuid ka praegu me võime lugeda üles terve hulga kriisikoldeid maailmas, kus Eestil mingit rolli ei ole. Nii et on selge, et me ei saa igal pool osaleda, isegi kui meie liitlased meid kutsuvad.
Peeter Ernits.
Hea juhataja! Hea minister! Ma jätkan sellesama küsimuse teemaga. Praegu me anname mandaadi kuni selle aasta lõpuni, aga te ütlesite, et meie tegevväelased jäävad sinna kuni aastaks, järelikult ühe korra tuleb mandaat veel anda. Ning kas teie sahtlis on kutseid ka kusagilt mujalt, kas meie liitlastelt või mõnelt sõbralikult Aafrika riigilt, kuhu tuleks järgmisena minna?
Mis puudutab mandaadi pikkust, siis Eesti parlament annab mandaate üheks aastaks. Loomulikult me oleme prantslasi ka informeerinud, et kui me järgmise poole aasta kohta mandaati ei saa, siis me oleme sunnitud sealt lahkuma. Nad on meie parlamentaarsest protseduurist teadlikud. Aga mis puudutab kutseid, mis mul ehk sahtlis on, siis selle sisuga kutseid mul sahtlis ei ole.
Palun, Urve Tiidus!
Aitäh! Lugupeetud minister! Te nii kenasti paaril korral mainisite, et nende kaitseväelaste seas on poisid-tüdrukud. Kuidagi niimoodi te ütlesite. Kas naistegevväelased ka osalevad sellel missioonil?
Teate, ma jään praegu vastuse võlgu, aga tavaliselt osalevad kõigil meie rahvusvahelistel missioonidel ka naised. Kõik oleneb sellest, milliseid spetsialiste on vaja ja millistel asjaoludel on võimalik neid kasutada. Arvestada tuleb ka teatavaid kultuurilisi aspekte. Üldiselt me proovime kasutada kõiki oma kaitseväelasi nii hästi, kui nende väljaõpe võimaldab, olgu nad mehed või naised.
Auväärt minister, suur aitäh! Teile rohkem küsimusi ei ole. Riigikaitsekomisjoni arutelu toob teieni Madis Milling.
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid! Nagu kaitseminister juba selgitas, tegemist on eelnõuga, mille otsusena jõustumisel saab Eesti saata kuni 50 tegevväelast osalema Prantsusmaa operatsioonil Barkhane Malis. Täpsustusena, et rotatsiooniperioodil võib meie kaitseväelaste arv suureneda kuni 100 tegevväelaseni. Kaitseminister tegi väga põhjaliku ja detailse ettekande ning ka aja kokkuhoiu huvides ei ole mul mõtet kõike seda teile veel kord korrata. Tooksin aga esile veel mõned olulised mõtted. Vahest te mäletate, et Prantsusmaa lahingukompanii koos rasketehnikaga oli Eestis ja Prantsusmaal oli see plaanitud ühekordse missioonina Eestis. Otsus osaleda prantslaste juhitud operatsioonil Malis andis impulsi, mille tulemusena tuleb Prantsuse lahingukompanii Eestisse veel. Seega me näeme, kuidas üks meie otsus võib mõjutada otsustajaid Pariisis, ja see on äärmiselt oluline. Loomulikult artikkel 5 toimib alati. Rahuajal erinevates heidutusoperatsioonides osalemine on aga iga riigi enda otsustada ja siin ei ole artikkel 5-ga pistmist. Urve Tiidus küsis siin naiskaitseväelaste kohta. Jaa, neid on seal. Mängus on üks väga oluline detail: meie kaitseväelased osalevad ka baasi kaitsel ja baasi kaitsel on väga tähtis kontroll-läbilaskepunktide mehitamine. Sealse töö juurde kuulub ka inimeste füüsiline läbiotsimine ja nagu härra ministergi rõhutas, kultuurilistest eripäradest johtuvalt peab naist läbi otsima naine. Ja neil on ka teisi olulisi ülesandeid. Kui minna rohujuure tasandile, siis meie elukutseliste kaitseväelaste ehk Scoutspataljoni võitlejate seas on need välismissioonid äärmiselt oodatud, just nimelt kogemuste saamise pärast. Ja kui need inimesed tulevad saadud kogemustega tagasi Eestisse, on nad meie ajateenijatele kordi paremad koolitajad. Aga komisjoni ettekandjana on mul kohustus ette lugeda ka menetluslikud otsused. Käesoleva aasta 5. aprilli istungil tutvustasid komisjonile Barkhane"i operatsiooni käsitleva otsuse eelnõu Kaitseministeeriumi kaitsepoliitika asekantsler Jonatan Vseviov, Kaitseväe juhataja asetäitja brigaadikindral Indrek Sirel ning teised Kaitseministeeriumi ja Kaitseväe esindajad. Kaitseväe luurekeskus tegi komisjoni liikmetele ka ülevaate operatsiooni piirkonnast ja sealsetest oludest. Menetluslikud otsused olid järgmised. Riigikaitsekomisjon otsustas 5. aprilli istungil konsensusega teha Riigikogu juhatusele ettepaneku lülitada arutluse all olev eelnõu esimeseks lugemiseks Riigikogu tänase istungi päevakorda. Lisaks otsustas komisjon samuti konsensusega teha Riigikogule ettepaneku otsuse eelnõu esimene lugemine lõpetada ning muudatusettepanekute esitamise tähtajaks määrata k.a 25. mai kell 17.15. Suur tänu! Olen valmis vastama küsimustele.
Igaks juhuks kontrollin üle: kas 25. aprill või 25. mai, nagu te ütlesite?
25. mai. Jaa, ma parandan, dokumenti on sattunud kirjaviga. Tähtaeg on 25. aprill kell 17.15.
Selge! Mõned asjad käivad aeglaselt, aga mitte nii aeglaselt. Aitäh! Konsensusega võeti teie ettekanne ka vastu, ühtegi küsimust ei ole. Kolleeg Milling, aitäh! Avan läbirääkimised fraktsioonide esindajaile, kui selleks on soovi. Seda soovi ei ole. Tuletan meelde, et juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 608 esimene lugemine lõpetada. Määran eelnõu muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 25. aprilli kell 17.15. Head kolleegid, meie kohtume homme selles saalis juba kell 10 hommikul. Head tööpäeva jätku! Istungi lõpp kell 15.25.