Tere päevast, austatud Riigikogu! Tere päevast, austatud valitsusliikmed! Alustame Riigikogu infotundi. Kõigepealt kohaloleku kontroll, palun! Kohalolijaks registreeris ennast 43 Riigikogu liiget, puudub 58. Tänases infotunnis osalevad peaminister Taavi Rõivas, ettevõtlusminister Liisa Oviir ja justiitsminister Urmas Reinsalu. Eelnevalt on registreeritud kaheksa küsimust, igal küsimuse esitajal on võimalik esitada üks täpsustav küsimus ja ka saalist saab ühe küsimuse esitada.
Alustame! Esimene küsija on Kadri Simson, küsimus on peaminister Taavi Rõivasele. Teemaks on riigivõlakirjad. Palun!
Lugupeetud Taavi Rõivas! Teadupärast algatas Euroopa Keskpank möödunud aastal võlakirjade ostmise järelturult. Selles programmis osalevad kõigi eurotsooni riikide keskpangad, sh ka Eesti Pank. Teatavasti Eestil oma võlakirju ei ole, seetõttu osaleb Eesti Pank kogu protsessis vaid ostjana ja suunab iga kuu kümneid miljoneid eurosid teiste riikide majanduse elavdamisse. Vaadates Eesti viimaseid majandusnäitajaid, on tunne, et meil oleks vaja mingit tugevamat meedet, et majandus seisakust välja tuua. Millegipärast ei kasuta me seda võimalust, mida kõik teised eurotsooni riigid kasutavad – see on võlakirjade emiteerimine, et paigutada raha olulistesse infrastruktuuri objektidesse. Kas Vabariigi Valitsus on kaalunud meie majanduse taaskäivitamiseks riigivõlakirjade emiteerimist? Võib-olla on isegi konkreetne ettepanek valitsuskabinetis arutusel olnud?
Aitäh! Peaminister ei saa anda hinnangut, kas keskpanga otsus Euroopa tasemel on õige või vale. Aga vastab tõele, et odava raha pealevoolu on olnud erakordselt palju ja see on aidanud mitmel riigil oma vajalikud struktuursed reformid edasi lükata. Ka on selle mõjul olukord jõudnud selleni, et võlakriisi algusega võrreldes on eurotsooni riikide keskmine võlakoorem protsendina SKT-st tervelt poolteist korda kasvanud. See on minu hinnangul pigem ohu- kui rõõmumärk. Samuti ei laienda suur võlakoorem päris kindlasti ühegi riigi ettevõtluskeskkonda ega aita kaasa majanduskasvule. Ka kõige madalama intressiga saadud laen tuleb lõppkokkuvõttes tagasi maksta ja täna kulutatud laenuraha on homne maksukoorem. Seda tasub meeles pidada. Mis puudutab infrainvesteeringuid, siis neid kavatseb valitsus teha küll. Me oleme juba eraldanud ligi 200 miljonit eurot selleks, et saaks teoks Rail Baltic. See on kõigi aegade suurim infraprojekt Eestis ja ametisolev valitsus on teinud mitu olulist otsust, et selle saaks ellu viia. Oleme ka riigi eelarvestrateegias selle jaoks vahendid ette näinud. Infraprojektidest on hiljuti saanud rahalise katte ka Eesti ja Läti vaheline elektriliin, mis maksab ligi 200 miljonit, Eesti ja Soome vaheline gaasitoru, mis maksab ka ligi 200 miljonit, ja, oh üllatust, ametisolev valitsus on viimase 20 aasta jooksul esimene, kes on lõpuks leidnud rahastuse ka paljuräägitud Tartu maantee Kose ja Mäo vahelisele lõigule. Ka selle jaoks on raha eelarves olemas. Aitäh!
Kadri Simson, palun!
Aitäh! Lugupeetud Taavi Rõivas! Riigivõlakirjade emiteerimine on varem olnud tõsise arutluse all. Näiteks aastal 2001 tuli toonane rahandusminister Siim Kallas sellise ettepanekuga välja ja nüüd on ta teie erakonna ametlik presidendikandidaat. Ometi te ütlete siin, et kõik ülejäänud eurotsooni riigid eksivad ja Eesti, oh imet, teeb siin kõigile silmad ette – tõsi küll, mitte majanduskasvus. Miks ülejäänud riigid kasutavad vahendeid, mida Eesti ei kasuta? Kas see on nendepoolne viga?
Nii nagu teistes riikides on ka Eestis tegelikult varasemaid puudujääke kaetud eri allikatest. Meie oleme peamiselt kasutanud laenu võlakirjade asemel, sellepärast et laen on nendel hetkedel olnud odavam. Iseenesest on võlakiri ja laen finantsinstrumendina täiesti võrreldavad ja tulebki vaadata õunte pealt, kumba on teatud hetkel odavam kasutada. Me peame arvestama, et Eesti-suuruse majanduse puhul on mahud väikesed ja võlakirjaemissiooniga kaasnevad tehnilised kulud, olgu need siis õiguskulud või muud emiteerimisega seotud kulud, võivad osutuda ebaproportsionaalselt suureks, kui see summa ei ole väga suur. Ka sellega peab arvestama. Nii et veel kord: ei ole laen ja võlakiri üks parem, teine halvem. Kui neid mõlemaid on vaja kasutada puudujäägi katteks, siis tulebki vaadata õunte pealt, kumb on parajasti soodsam. Eestis minu juhitud valitsuse ajal puudujääki olnud ei ole. Vastupidi, kõik need aastad – 2014, 2015 ja praeguste prognooside järgi ka 2016 – on Eesti riigieelarve olnud väikeses plussis. Me oleme suutnud riiki majandada niimoodi, et tuleme ots otsaga kokku ja meie lapsed ei pea maksma meie ajal võetud võlgu. Kõik vajalikud investeeringud, olgu teedesse või mujale taristusse, olgu haiglatesse, olgu koolidesse, on meil võimalik ära teha. Me alles eile arutasime valitsuskabinetiga, kui palju on meil võimalik kasutada Euroopa fondide tuge. Täna ma julgen küll öelda, et ükski oluline suurinvesteering ei oota mitte raha taga, pigem on näiteks teedeinvesteeringute puhul pudelikaelaks mitte rahapuudus, vaid väike projekteerimisvõimekus. Seda projekteerimisvõimekust tuleb võimalust mööda tõsta.
Aitäh! Tarmo Tamm, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea peaminister! Iseenesest on kummaline, et meil ei ole objekte, kuhu investeerida. Naabrid lätlased emiteerisid hiljuti 650 miljoni euro eest võlakirju, kusjuures nullintressiga ja võlakirja tähtaeg on 20 aastat. Ning need võlakirjad märgiti üle viiekordselt. Need võlakirjad on atraktiivsed ja naabrid on leidnud objekte, kuhu seda raha investeerida. Iseenesest see ei ole mingi näitaja, et meie riigieelarve on väikses plussis, kui majanduskasvu sisuliselt ei ole. Ma küsin, miks Eesti riik ei emiteeri võlakirju või ei võta laenu. Kas põhipõhjus pole selles, et sellega viiakse riigieelarve tasakaalust välja, et me ei saagi laenu?
Nojah, teil on need eelarveasjad sassis nagu Kört-Pärtli särk pühapäeva hommikul. Aga proovime siia selgust tuua. Laenu võtmine on loogiline, kui laenuga kaetakse mingeid kulutusi, mis on suuremad kui sama perioodi ehk eelarveaasta tulud. Kui kulud on suuremad kui tulud, siis see automaatselt tähendabki defitsiiti. Eesti on viimased kolm aastat ja tegelikult ka mitmeid aastaid varem – ma ütleks isegi, et iseseisvuse taastamise järgsest ajast enamiku aastaid – majandanud selliselt, et me oleme oma eelarvega kenasti tasakaalus või isegi väikeses plussis. Meil ei ole tekkinud defitsiiti, mida on vaja laenuga katta. Kui me võrdleme end Lätiga, siis tuleb öelda, et Läti eelarve on oma jooksvate kuludega miinuses. Selle põhjuseks on paljude hinnangul valdavalt see, et Lätis on maksuauk väga palju suurem kui Eestis. Ainuüksi käibemaksuauk Lätis on suurem kui Eesti ja Läti kaitsekulud. Eestis on käibemaksuauk viimastel aastatel kogu Euroopas kõige kiiremini vähenenud: ainuüksi 2014. aastal vähenes käibemaksuauk meil 100 miljoni euro võrra. Nii et kui maksud korralikult kokku koguda, kui maksumaksjad ja maksuamet teevad head koostööd, siis ei teki ka vajadust tuleviku arvel elada. Kui me vaatame investeerimisobjekte ja kui me võrdleme investeeringuid protsendina SKT-st, siis mitte ühegi naabriga võrreldes ei ole meil põhjust häbeneda. Vastupidi: Eesti investeerib protsendina SKT-st või protsendina eelarvest oluliselt rohkem kui meie naabrid. Aitäh teile!
Aitäh! Lõpetan esimesele küsimusele vastamise.
Teise küsimuse esitaja on Raivo Põldaru. Küsimus on esitatud ettevõtlusminister Liisa Oviirile ja teema on uute turgude leidmine Eesti põllumajandustoodangule. Palun, Raivo Põldaru!
Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud minister! Õnnitlused esimese ministriaasta möödumise puhul ja seoses sellega ka küsimus. Te olete selle aasta jooksul väga palju viibinud välismaal. Millistest töövõitudest te saate ka tänu sellele tänasel aastapäeval raporteerida?
Loomulikult palju tänu õnnitluste eest! Tänan südamest! Uute turgude leidmine Eesti põllumajandustoodangule on valitsusesisese tööjaotuse järgi eelkõige muidugi Maaeluministeeriumi ülesanne. Enda tegevusvaldkonnas eksporditurgude otsimisel pole me suunitletud ekstra põllumajandustoodetele turu leidmisele, aga me kindlasti ei välista neid. Ekspordi arendamise programm nimega "Made in Estonia 3.0" kehtib juba aastast 2008 ja selles on määratletud sihtturud sõltumata sektorist. Need jagunevad kolmeks: esiteks lähiriigid, mis on eelkõige Läti, Leedu ja Soome, teiseks hansariigid, mis lisaks Põhjalale on kolm suurt ehk Saksamaa, Prantsusmaa, Inglismaa, ja kolmandaks veel kaugemad turud ehk Hiina, Jaapan, India, USA ja Brasiilia. Nendel kõikidel suundadel teeme tööd, pakkudes mitmesuguseid kontaktreise, riigivisiite, messe. Samuti pakume koolitusi ettevõtjatele nii eksporditurgude leidmiseks kui ka eksporditurgudel tegutsemiseks, samuti oma ekspordikavade väljatöötamiseks. Ma usun, et meie ekspordile suunatud tegevus on olnud keskmiselt edukas. Eksportööride arv on oluliselt kasvanud. Ekspordi mahud ei ole aga näidanud sellist kasvu, nagu me ootame, mistõttu me oleme algatanud nende sihtturgude ülevaatamise, et kindlaks teha, kas nad ka praeguses majanduskeskkonnas on kõige adekvaatsemad.
Raivo Põldaru, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud minister! Ma ei kuulnud ikkagi midagi konkreetset. Kas te võite nimetada mingisuguseid oma töö tulemusena tekkinud Eesti riigile kasulikke võimalusi? See loetelu, mis praegu kõlas, kajastas lihtsalt tegevusi. Aga mida konkreetselt teie töö tulemusena on saavutatud? Kas avanes kuskil mingi turg? Kas mõni ettevõte leidis tänu teile koha, kuhu kaupa müüa? Ootan teilt konkreetsust.
Veel kord, põllumajandustoodete kohta oleks siiski mõistlik küsida maaeluministri käest. Ma võin näiteks tuua erinevaid ettevõtteid, sh ka neid, mis on toiduainetööstusega seotud. Eelmisel nädalal sõlmis ettevõte nimega Chaga Singapuris tarnelepingu. Meil on põhimõtteliselt igas kuus ette näidata selliseid töövõite: näiteks puitmajade eksport Hiina jne. Aga väga raske on öelda, et see on ühe ministri töövõit. Kui ma ka olen lepingu sõlmimise juures viibinud, siis ma ikkagi ütlen, et eelkõige on see nende ettevõtete töövõit. Samas on see töövõit ka riigile, kes on mõne turu suutnud avada – väga paljudel turgudel on mingi kaitse peal. Ja samamoodi on see võit paljudele inimestele. Nii et ei saa ütelda, et see konkreetne Chaga leping eelmisel nädalal on kuidagi nagu ekstra minu töövõit. Samas, kui mind sinna kutsuti, siis ilmselt nad tunnustavad ka minu osa selles. Mis puutub põllumajandusse, siis meie töö ei ole otse suunitletud põllumajandusele, pigem vaatan ma eksporti üldisemalt. Üks töövõit, mis kindlasti mõjutab ka meie põllumajandust, on see, et saatsime Singapuri järgmiseks kaheks aastaks ekspordi ja investeeringutega tegeleva esindaja. Tuleb arvestada sellega, kui Singapur ise tähendab turgu suurusega 5,5 miljonit, siis teda ümbritsevad Indoneesia ja Malaisia on väga suured turud. Need on ka väga selgelt kasvavad turud: majandus on selles piirkonnas kasvanud keskmiselt 5–7% aastas. Ma usun, et see on üks selliseid töövõite, mida te ootate, ja küllap see toob tulevikus kaasa päris head tulemused meie ekspordi arendamisel.
Jaak Madison, palun!
Aitäh, austatud Riigikogu aseesimees! Hea minister, ka minu poolt palju õnne aasta täitumise puhul! Mina olen kuulnud siit ja sealt kiidusõnu teie töö kohta. Nii mitmegi ettevõtja elu on läinud kergemaks. Seda on rõõm kuulda. Te väitsite, et eelkõige tegeleb põllumajandusettevõtete ekspordiga, selle valdkonna n-ö haldamisega Maaeluministeerium. See on täiesti õige, kuid siit kumab läbi vähene koostöö, vähene suhtlus kahe ministeeriumi vahel, vähene üksteise toetamine. Kas teie arvates on koostöös Maaeluministeeriumi ja maaeluministriga jäänud midagi vajaka? Kas see vajaks rohkem tähelepanu? Eesti majanduses on praegu väga suure löögi all just põllumajandusettevõtted, eriti piimandussektor. Meil on siin saalis ka endine ettevõtlusminister, kelle ametisoleku ajal saadi ekspordiks lahti väga suur Jaapani turg. See oli väga märgilise tähendusega. Emb-kumb, kas teie ministeerium või Maaeluministeerium peaks rohkem tähelepanu pöörama suuremale koostööle.
Aitäh õnnitluste ja heade sõnade eest! Ma arvan, et see koostöö on tegelikult päris hea. Mul on hea meel öelda, et eriti piimandussektor, aga üldse põllumajandussektor usaldab mõlemat ministeeriumi, meiega suheldakse. Põllumajandussektori eestvedamisel ja koostöös Maaeluministeeriumiga on kavas kokku kutsuda ümarlaud, kus tahame arutada just nimelt piimasektori ekspordiprobleeme. Seegi näitab tegelikult, et nii Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumil kui ka Maaeluministeeriumil on sektoriga väga hea ja tõhus koostöö. Mõlemaid partnereid saab selle eest ainult tänada.
Lõpetan sellele küsimusele vastamise.
Järgmine küsimus on peaminister Taavi Rõivasele aktsiisiraha laekumise kohta Lätti. Andres Herkel, palun!
Aitäh, härra juhataja! Austatud peaminister! Esimene sissejuhatav küsimus on, kuidas te olete hinnanud seda aktsiisipoliitikat, mida te pisut enam kui aasta tagasi siin kurikuulsaks saanud kobareelnõuna kaitsesite ja seejärel seadusena rakendasite. Ei ole ju saladus, et alkoholitootjate arvates jääb saamata 15–20 miljonit aktsiisi ja käibemaksu. Sama juttu räägivad kütusemüüjad. Isegi kui nende valdkondade katusorganisatsioonid võib-olla hindavad seda summat üle, ei saa kuidagimoodi väita, et probleemi ei ole olemas. Eesti raha liigub lihtsalt Lätti. Milliseid korrektiive te olete tegemas või kavatsete teha aktsiisivaldkonnas?
Aitäh! Vaatame koos faktidele otsa. Alkoholitootjad on suutnud tekitada väga suurt meediakära ja selle eest tuleb neid kindlasti tunnustada. Nad on suutnud jätta mulje, et viinapudeli odav hind on vaata et inimõigus. Vaatamata kõigele sellele on tegelikult aktsiisid väga hästi laekunud. Vaatame faktidele otsa. Kaheksa kuu kokkuvõttes on kõiki aktsiise kokku laekunud 11% enam kui eelmise aasta samal ajal. Võrreldes 2016. aasta eelarvega oleme augustikuu seisuga 19 miljoni euroga plussis. Eelarvet tehes olid prognoosid märksa tagasihoidlikumad, kui tegelikult laekus. Alkoholiaktsiisi on kaheksa kuuga laekunud 14,6% enam kui aasta tagasi. Võrreldes selle aasta eelarvega oleme ainuüksi alkoholiaktsiisiga 7 miljoni euroga plussis. Eelarve prognoosis on juba arvestatud ka sellega, et tarbimine väheneb, nii et saame öelda, et aktsiisipoliitika täidab ilmselgelt oma eesmärki. Kui teid huvitab mootorikütus, siis selle aktsiisi laekumine on 14% suurem kui möödunud aasta kaheksa kuuga ja eelarve osas oleme 8 miljoni euroga ees. Ma julgustaksin kõiki parlamendiliikmeid aruteludes rohkem lähtuma reaalsetest faktidest, lähtuma reaalsetest numbritest, mida Maksu- ja Tolliamet meile kõigile kättesaadavaks teeb. Ei maksa kaasa minna alkoholitootjate lobisõnumitega ja nende hääletoruks hakata. Loomulikult on neil oma huvid. Mõelgem ikkagi riigi seisukohast ja mitte ainult eelarvelaekumiste kontekstis, vaid arvestagem ka seda, kas see, kui inimesed tarbivad vähem alkoholi ja tubakat, ei ole mitte õige suund rahva tervise edendamisel. Minu mälu järgi oli Vabaerakond koalitsioonilepingut tehes laua taga olles ka selle poolt, et nii alkoholi- kui tubakaaktsiisi Eestis tõstetaks.
Andres Herkel, palun!
Aitäh! Härra peaminister! Ma arvan, et te eksite üsna mitmes mõttes. Ma tegelikult ei küsinud, kui palju aktsiisi laekub, vaid seda, kui palju seda jääb saamata seoses selle ralliga. Kui rääkida rahva tervisest, siis kui Lätist seda rohkelt ostetakse, siis kahjuks tarbitakse ka rohkem. Nii et seda terviseproblemaatikat tuleb lahata minu meelest hoopis sedapidi. Aga minu teine küsimus on selle kohta, et raske kütteõli aktsiis on kõvasti madalam kui diislikütusel. Motivatsioon seda diislikütusega segada ja sel moel pettust teha on päris suur. Millal valitsus selle probleemiga tegeleb ja kuidas kavatseb selle lahendada?
Aitäh! Selle kütteõli teemaga on rahandusminister ka valitsuse ees käinud ja saanud positiivse tagasiside. Millal täpselt ta selle muudatuse kavatseb esitada, tuleb tema käest küsida. Usun, et see on teema, millega tuleb tegeleda – just selles kontekstis, et diislikütuse lõpphinnas peaks kajastuma nende komponentide sarnane maksustamine. Ma täpselt ei saanud aru, kuhu te tüürisite, kui ütlesite, et ma eksin mitmes mõttes. Ma lugesin teile ette fakte, mis on mulle antud Maksu- ja Tolliametist. Kui te ütlete, et Maksu- ja Tolliameti andmed on valed, siis see paneb teile kohustuse tõestada, et need valed on, ja öelda ka, mis siis õiged numbrid on. Te eeldate, et ma eksin, mina arvan, et siiski mitte. Kui me vaatame konjunktuuriinstituudi andmeid, siis need kajastavad ühemõtteliselt, et nii eelmistel aastatel kui sel aastal on näha alkoholi tarbimise vähenemist ja see tarbimine ei ole mitte üksnes korrelatsioonis Eestist ostetud alkoholi kogusega. Tarbimisanalüüsides võetakse arvesse nii seda, et suur osa Eestis toodetud alkoholist või Eestis müüdud alkoholist liigub Soome, kui ka seda, et väike osa – oluliselt väiksem kui see, mis liigub Eestist Soome – tuuakse sisse Lätist. Selle kõigega arvestades leitakse konjunktuuriinstituudis, et summaarne alkoholi tarbimine on vähenemistrendis. See ongi olnud aktsiisipoliitika selge eesmärk. Ma arvan, et selline aktsiisipoliitika, kus mingi kahjuliku toote tarbimist, olgu see siis alkohol või tubakas, püütakse samm-sammult vähendada, on iseenesest õige, ja väga mitmes mõttes. See vähendab ka survet haigekassa kuludele – me ju teame, et väga suur osa rasketest haigustest on otseselt seotud alkoholi liigtarbimise ja suitsetamisega.
Ma palun vabandust, Andres Herkel, aga kuna täna on kaheksa registreeritud küsijat, siis me leppisime algul kokku, et iga küsija saab esitada ühe täpsustava küsimuse igale vastajale. Andres Ammas, palun!
Aitäh, lugupeetav eesistuja! Lugupeetav peaminister! Teie viide mullukevadistele koalitsiooniläbirääkimistele tuletas mulle meelde tõsiasja, et tookord lubasite sealsamas ühise laua taga suhelda aktsiisi teemadel nii oma Soome kui ka Läti ametivennaga. Kas te võiksite praegu lühidalt aru anda, kuidas see suhtlemine on õnnestunud ja mida on meil teada naaberriikide aktsiisipoliitika tulevikust?
Aitäh! Tõepoolest, ma olen korduvalt suhelnud nii Soome kui Läti eelmise peaministriga, samuti ametisoleva peaministriga mõlemas riigis. Me oleme rääkinud ka aktsiisipoliitikast. Lätis on seni olnud aktsiisitõusud märkimisväärselt tagasihoidlikumad kui Eestis. Ma olen omalt poolt andnud nõu nii palju, kui üldse on viisakas teistele riikidele nõu anda, et Läti aktsiisipoliitika võiks meie omaga käsikäes käia. Eks näis. Järgmise aasta eelarve on ka Lätis praegu töös. Kui me vaatame neid piiriüleseid liikumisi, siis ma soovitan lugeda tänaseid ajalehti – nii juhtkirja Eesti Ekspressist kui ka artiklit Postimehest. Need kirjeldavad väga ilusasti ja väga kainelt, kui soodne siis tegelikult on minna Lätist alkoholi ostma. Samuti soovitan vaadata otsa tõsiasjale, et millegipärast on hinnavahe Eesti ja Läti vahel märksa suurem kui aktsiisidest tulenev vahe. Kui me võtame näiteks pooleliitrise viinapudeli hinna ilma maksudeta, siis Eestis on see üle 20% ehk umbes 2,3 eurot kallim kui Lätis, kus see maksab ilma maksudeta 1,85 eurot. Järelikult on ikkagi küsimus ka selles, et Läti kaupmehed on leidnud võimaluse müüa kaupa väiksema marginaaliga või on suutnud ennast soodsamalt varustada. Igal juhul väga arvestatav osa sellest hinnavahest ei ole tegelikult üldse mitte aktsiisi ega käibemaksuga seotud, vaid tuleneb hoopis muudest teguritest. Kui veel täpsemalt maksudest rääkida, siis osa maksudest, mis alkoholile rakenduvad, on Lätis ka kõrgemad. Näiteks käibemaks on Lätis teadupärast 21% ja Eestis 20%.
Aitäh! Lõpetan sellele küsimusele vastamise.
Järgmine küsimus on Mihhail Korbilt ettevõtlusminister Liisa Oviirile piimatoodete ekspordi kohta. Palun!
Tänan, härra juhataja! Lugupeetud minister! Sooviksin jätkata samast kohast, kus kolleegid lõpetasid, ja küsida piimatoodete ekspordi kohta Eestis. Miks me küsime seda teie käest? Endine ettevõtlusminister tegi meile väga selgeks, et tema ministeeriumi ülesanne on ka piimatoodete ekspordi suurendamine, ja ta astus selleks ka päris mitmeid samme ning saavutas häid tulemusi, mis väljendusid teatud tehingutes. Minagi küsin konkreetselt, mis on teie saavutused piimatoodete ekspordi suurendamisel ja missugused on väljavaated selles valdkonnas.
Aitäh! Ma vägagi tunnustan ettevõtlusminister Anne Sullingu tööd. See oli tolles väga keerulises olukorras piimasektorile väga suur toetus. Aga kui see enne selgusetuks jäi, siis ma kordan, et ma kindlasti ei välista seda, et ettevõtlusminister tegeleb muu hulgas piimatoodete ekspordi soodustamisega. Aga ettevõtlusministri funktsioon on saavutada üleüldiselt ekspordi kasv, see hõlmab paljusid valdkondi. Spetsiifiliselt põllumajandustoodetega tegeleb Maaeluministeerium. Ning valitsuse töökavas on kokkulepe, et üks ja sama sektor mitmelt poolt erinevaid toetusi ei saa. Samas jääb lähiminevikku ehk sellesse aastasse Hiinaga piimaprotokollide allakirjutamine, mis tähendab, et Eestile on avatud ka Hiina turg. Hiina on kõige suurem piimatoodete tarbija. Sellega on meil seotud väga suured lootused ja tänu sellele sammule on ka näha piimasektori oluliselt suuremat huvi selle turu vastu. Nii tänavu kui ka uuel aastal on sektori soovil kavas mitmeid kontaktreise ja ühisstende messidel just nimelt Hiinas. Nii et vaatame aina enam Aasia poole ja ma usun, et Hiina turg võiks suures osas asendada ärakukkunud Vene turgu.
Mihhail Korb, palun!
Tänan teid vastuse eest! Omalt poolt täpsustan, et me oleme hästi aru saanud, et Maaeluministeerium tegeleb sellega, et see majandusharu oleks konkurentsivõimeline ja pakuks konkurentsivõimelist hinda. Teie käest tahaks teada, kuidas toimub meie piimatoodangu turustamisele kaasaaitamine. See sõnum, mille te praegu edasi andsite – lepingu sõlmimine Hiinaga –, on väga positiivne. Kas te võite sellest natuke rohkem rääkida? Mind huvitavad tähtajad ja mahud, millest jutt käib.
Aitäh! Ma küll viitasin riikidevahelisele lepingule, millega lihtsalt turg avatakse. Konkreetsed lepingud ettevõtjate vahel on juba ettevõtjate töö. Riik saab ettevõtjaid selles konkreetses töös toetada ja seda me olemegi teinud. Me oleme seda teinud, korraldades ekspordi lühikoolitusi, kus me anname eksportijatele vajalikku know-how"d, praegu on käivitamisel ekspordijuhtide kvalifikatsiooni tõstmise programm. Samuti korraldame juba viidatud kontaktreise, osalemist toidumessidel – need asjad on kõik töös ja nende abil me leiame eksportööridele uusi kontakte ja võimalikke lepingupartnereid. Lepingute konkreetne sõlmimine jääb aga ettevõtete ülesandeks. Millega veel on riik appi tulnud? Ka Hiinas on meil ekspordinõunik ehk inimene, kes tunneb seda turgu ja on valmis ettevõtjaid ka lepingute sõlmimise protsessis abistama. Kogu see kaar on n-ö kaetud, me oleme seal kogu aeg toeks, aga põhitegija ikkagi on ettevõte, kes peab tulemuse saavutama. Samamoodi on ka Jaapani puhul. Ettevõte peab oma toodetega täitma need normid, mis sihtriik on seadnud. Selles osas on Eesti riik, ma arvan, Hiina suunal teinud kõik, mis vähegi võimalik. Riikidevahelisi suhteid on eriti arendatud alates 2014. aastast ja kahe aastaga saavutatu on päris hea tulemus nii suure riigi puhul. Nüüd edasi on sellised väiksema mastaabiga tegevused, millega me oma ettevõtjaid toetame.
Aitäh! Vabandust, Mihhail Korb, igal põhiküsijal on täna võimalus esitada üks täpsustav küsimus. Lõpetan sellele küsimusele vastamise.
Järgmine küsija on Jüri Adams. Küsimus on peaminister Taavi Rõivasele ja see on selle kohta, millised demokraatia tugevdamise eelnõud on Riigikokku tulemas. Palun!
Härra peaminister! Vabaerakond tuli Riigikokku osalt sellepärast, et me kritiseerisime Eesti poliitilise süsteemi mitmesuguseid aspekte, mida me peame puudulikeks või valedeks. Hiljaaegu sattus minu kätte Justiitsministeeriumis koostatud päris pikk, 40-leheküljeline materjal sellest valdkonnast nimega "Poliitilise süsteemi analüüs". Siin on sissejuhatuses vihjatud sellele, et teie valitsuse programmis on mitu punkti sellestsamast valdkonnast. Minu küsimus on: kas selle analüüsi baasilt võiks valitsusest tulla mingeid poliitilise süsteemi täpsustamise või muutmise eelnõusid? Mida meil on selles valdkonnas lähiajal oodata?
Aitäh! Alustuseks ütlen, et Eestis on demokraatiaga asjad päris hästi. Aga see ei tähenda, et ei pea püüdlema veelgi suurema paremuse poole. Nagu te hästi mäletate, poolteist aastat tagasi valitsusliitu luues leppisime kokku terve rea tegevusi, millest osa on juba teoks tehtud. Näiteks see, et kohalikel valimistel saavad hääletajana osaleda ka vähemalt 16-aastased noored inimesed, samuti see, et Riigikogu liikmetel on võimalus osaleda kohaliku omavalitsuse töös. Me panime need ülesanded koos tähtaegadega kirja Vabariigi Valitsuse tööplaani, täpsemalt alates punktist 4.31 ja punktiga 4.39 lõpetades. Ja kuna me teeme ka kvartaliaruannet, siis on meil kenasti kirjas, mis staadiumis need ettevõtmised on ja kes täpselt on vastutajaks määratud. Vastavalt heale tavale on valitsus nendes küsimustes, mis eeldavad parlamendi otsust ja puudutavad parlamendi töökorraldust, teinud ettepaneku asjaomaseid eelnõusid muuta parlamendi komisjonidel ja siis täiskogul. Valitsus ise nendesse asjadesse ei sekku. Aga tõepoolest, te viitasite õigesti, meil on töös mõned asjad, mis on valitsuse või ministri tasemel ülesanded. Ühe tööplaani punkti teema on justiitsminister mulle teadaolevalt esitanud valitsuskabinetile arutamiseks. Aga valitsuskabineti arutelude hetkeseis on selline, et septembrikuu on lõviosas broneeritud riigieelarve arutamiseks, me teeme ka erakorralisi kabinetiistungeid. Kui septembris saab eelarve valitsuse jaoks tehtud, siis asume kõikide muude teemade kallale. Nii et veidi kannatust, need asjad tulevad kindlasti valitsuses arutelule.
Jüri Adams, palun!
Härra peaminister! Meie seisukohtade põhierinevus on selles, et minu arvates on Eesti poliitilise süsteemiga asjad väga halvad. Ma olen Justiitsministeeriumi ametnikest nii aru saanud, et nemad oleksid valmis nendes valdkondades töid alustama, kui neile antaks korraldus sellega tegeleda. Äkki te olete nii kena ja annate justiitsministri kaudu korralduse, et see töö energiliselt käivituks.
Nagu öeldud, see korraldus on tegelikult valitsuse tööplaani kaudu antud. See on täiesti piisav korraldus. Nüüd on ministri ülesanne tuua need valitsuse ette ja valitsus arutab neid vastavalt ülesannete järjekorrale. Tõepoolest, meil on väga palju asju, mis me oleme korraga ette võtnud. Väga palju asju on iga nädal otsustada. Ma ütlen veel kord, et septembrikuus kulub lõviosa ajast eelarvele, nii on see olnud kõikidel aastatel. Seetõttu saab kõige varem järgmiste teemadega tegeleda oktoobris. Mis puutub teie hinnangusse Eesti demokraatiale ja parlamentaarsele korrale, siis minu meelest on sellega väga hästi – lausa nii hästi, et Eesti inimeste arvamusest lõviosa on esindatud Eesti Vabariigi parlamendis. Väga väike osa inimesi hääletas nende parteide või üksikkandidaatide poolt, kes lõppkokkuvõttes parlamendis esindatud ei saanud. Ma arvan, et ka see, et parlamendis on kuus erakonda, on parlamentaarse riigi tugevuse ja kindlasti mitte nõrkuse tunnus. Kui meie poliitilises süsteemis üldse nõrkusi on, siis on selleks presidendivalimisega mitte hakkamasaamine parlamendis, millele osutas Vabariigi President. See on ehk kivike meie ühises kapsaaias. Ka siin tuleb mõelda, kas erakonnad ikkagi peaksid ennast otsast lõpuni lukku mõtlema ja olema valmis ainult ühte kandidaati toetama või peaks kõikidel erakondadel olema ruumi ka kompromisside otsimiseks, selle asemel et hääletada lõppkokkuvõttes hoopis tühja. Selle üle tasub mõelda.
Andres Herkel, palun!
Aitäh, härra juhataja! Austatud peaminister! Ühe eelmise küsimuse käsitlemisel te küsisite minu käest, milles te eksite, aga mina ei saanud enam vastata. Ma ütlen teile, et te eksite üsna järjepidevalt selles, et te ei vasta päris täpselt küsimusele, mis on esitatud, vaid räägite millestki muust. Põhjus on ilmselt ka see, et teie ja meie arusaam demokraatiapaketist on üpris erinev. Jüri Adams tonksas mulle siin vastu küünarnukki ja ütles, et ütle palun peaministrile, et härra Adams kutsub teda debatile Eesti demokraatia küsimustes. Need arusaamad on ilmselt erinevad. Seetõttu ma küsin, kas te võtate selle kutse vastu. Ja mis puutub sellesse Justiitsministeeriumi dokumenti, siis kas sellel valitsusel ongi nüüd tavaks toota tühje dokumente, mida teie erakonna fraktsioon Riigikogus kuidagimoodi juhiseks võtta ei taha ja mis siis sedamoodi lihtsalt oma surma surevad?
Aitäh! Kui te soovite väga täpset vastust, mis seisus on need nn parlamentaarse demokraatia tugevdamist puudutavad ettepanekud, siis ma olen valmis teile kenasti kirjalikult saatma väljavõtte tööplaanist ja tööplaani täitmisest. Mingit saladust seal ei ole, see on täiesti avalik dokument. Ma pigem ei hakka siin teie kõikide teiste kolleegide aega kulutama selle peale, et see avalik dokument siin puldis ette lugeda. Mis puutub debattidesse, siis võimalust mööda võib ikka debattides osaleda, aga ma arvan, et ka see infotund on üks debatiformaat. Mina jään igal juhul enda juurde, et Eesti demokraatia on väga tugev. Ka mitmesugused rahvusvahelised võrdlused on seda näidanud. Muuseas, kui me vaatame, kuidas Eestil on viimase paari aasta jooksul läinud, siis võib öelda, et 2014. aasta võrdluses parandas Eesti avatud valitsemise arvestuses oma positsiooni enam kui kõik teised OECD riigid. Võib öelda, et uue valitsuse tulekuga toimus oluline nihe. Kui ma õigesti mäletan, siis Eesti parandas oma kohta 33 seas 22 koha võrra. Näidake mulle indeksit, mille kohaselt me oleme veel kiiremini arenenud! Nii et ei pea me oma riiki sugugi maha tegema. Meil on vabad valimised, meil on igal elanikul õigus ja võimalus kaasa rääkida. Meil on üks maailma kõige vabamaid meediaid. Me oleme absoluutses esirinnas. Meil on vaba parlamentaarne debatt. Muuseas, ka selline väike detail, millega me Eestis oleme täiesti harjunud: peaminister on vähemalt korra nädalas ja tegelikult mitu korda rohkemgi kõikide ajakirjanike jaoks, kes vähegi soovivad, kättesaadav ja vastab ükskõik millisele küsimusele, ilma igasuguse eeltsensuurita. Ka see on minu arvates demokraatia tunnus ja ma kavatsen sellest tavast kinni pidada nii kaua, kui mul see amet on.
Aitäh! Lõpetame demokraatia tugevdamise käsitlemise.
Läheme edasi tervishoiu rahastamise juurde. Küsija on Marika Tuus-Laul, vastab peaminister Taavi Rõivas. Palun!
Austatud härra peaminister! Tervishoiu rahastamine on üsna teravalt praegu päevakorral. Mind huvitab just selle rahastamise pikaajalisem perspektiiv, mitte hetkeseis ja hetkevõlg. Juba kaheksa kuni kümme aastat tagasi väitis Praxis, et sellisena pole meie tervishoid jätkusuutlik. Ka Riigikontroll ja Maailma Terviseorganisatsioon on sellele tähelepanu pööranud. Demograafiline situatsioon on säärane, et meie rahvastik vananeb, lapsi sünnib vähe. Peale selle läheb tervishoid kogu aeg kallimaks, inflatsioon selles valdkonnas on kõrgem kui teistel aladel. Me ei tule oma rahaga välja, meil tuleb kusagilt tervishoidu raha juurde võtta või osa seniseid kulutusi raviraharealt välja viia. Seda kinnitas ka WHO. Teie käes, Reformierakonna käes on see ministriportfell kaua aega olnud – Kruuse, Pevkur, teie ise –, miks ei ole seda probleemi varem käsitletud? Ja kas te toetate praegu haigekassa ettepanekuid?
Aitäh! Kõigepealt ütlen, et nagu heaks tavaks on saanud, sisaldusid teie küsimuses ka mõned faktivead, muu hulgas viide sellele, et laste arv on vähenenud. Vastupidi, viimased andmed tänavusest augustist näitasid, et Eestis sündis tervelt 195 last enam kui mullu. Just valed eeldused on üks probleem, miks haigekassa on selle aasta esimeses pooles nii suurde miinusesse läinud. Ma väidan, et enne kui me saame aru, kus on suured vead, ei ole võimalik kaugele tulevikku vaadata. Kui haigekassa ei suuda isegi poolt aastat ette näha ja paneb nii suurelt prognoosiga mööda, siis võib arvata, kui suured amplituudid tekivad nende prognooside ja tegelikkuse vahel kümne aasta perspektiivis. Ma toon paar näidet. Väga palju on räägitud sellest, et demograafiline trend on pikas vaates negatiivne, ja pikas vaates tõepoolest on. Aga et ühe aastaga toimub midagi sellist, et inimesed järsku ühe aastaga nii palju vananevad, et teenust läheb väga palju rohkem vaja – see ei tundu ilmselt loogiline. Ja see, et ühe aastaga, poole aastaga on vaja kohe 30 miljonit rohkem kulutada, kuna demograafiline protsess on olnud selline, mida varasemad aastad ei ole näidanud, ilmselt ei kõla ka tõenäoliselt. Minu hinnangul on ülimalt kummaline, et käesoleva aasta eelarvet tehes prognoosis haigekassa, et vajadus nii ambulatoorse kui statsionaarse ravi järele Eestis tänavu väheneb. Kust neil selline prognoos tekkis – täiesti arusaamatu. Kui demograafiline olukord halveneb, siis peaks ju ravivajadus suurenema, mitte vastupidi, ometi on prognoositud vähenemist. Samuti on vaatamata sellele, et tegelikult meil palgad kasvavad 6% aastas, haigekassa prognoosinud, et tänavu kulub haigushüvitiste raha 2% vähem kui mullu. Ka ei ole loogiline. Nii et me peame ikkagi esimeses järjekorras saavutama, et ei tehtaks sedavõrd suuri prognoosivigu, mida mina julgeks nimetada ka suurteks loogikavigadeks ...
Aitäh, härra peaminister!
Kui palgad 6% kasvavad, siis näidake seda loogikat, mille järgi haigushüvitiste raha kulub 2% vähem.
Marika Tuus-Laul, palun!
Aitäh! Te saate küll demograafiast hoopis omamoodi aru. Kui täna sünnib rohkem lapsi, siis selle tulemused toetavad meid alles 20 aasta pärast. Nii et siin ei ole midagi rääkida. Aga küsimus on selles, mis olukord on praegu tervishoius. Te ju teate seda. Me ei saa enam lisavahenditeta hakkama. Me ei saa seal enam kokku pigistada, kus midagi kokku pigistada ei ole. Eile avaldati ajalehtedes jälle mitmesugused edetabelid. Meie oleme esimesel kohal ühes edetabelis – koos Tšehhiga –, millest näeb, et me kulutame kõige vähem raha tervishoiule. Eesti ei saa enam kokku hoida, meie tervishoid on juba praegu niivõrd kuluefektiivne. Eile tuli komisjonis välja, et rahandusminister ei toeta ettepanekuid raha mujalt juurde võtta ja minnakse jälle omaosaluse suurendamise teed. Sotsiaalkomisjoni esimees Aivar Kokk ütles ka siin, et peaks ikka vaatama visiidi- ja vooditasud üle. Rahandusministergi on seda öelnud. Samuti on arvatud, et ehk tuleks vähendada ravijuhtude arvu. Öelge palun, kust me võtame selle lisaraha! Järjekorrad on juba väga pikad ja tihti ei panda inimesi üldse järjekorda.
Aitäh! Head kolleegid, ma tuletan meelde, et küsimiseks on ette nähtud üks minut ja ministril vastuseks kaks minutit. Palun!
Suur aitäh! Ma olen väga seda meelt, et kaugele vaatavalt peabki meil olema võimalus leida tervisele lisavahendeid. Aga enne, kui me saame rääkida suurtest lisasummadest haigekassale, tuleb tuba korda teha. Mina ei usu, et me maksumaksja raha kasutamise eest vastutades tahame rohkelt lisaraha anda asutusele, mis sedavõrd laia joonega majandab. Iga asutus, olgu selleks kool, olgu selleks Riigikogu Kantselei, olgu selleks haigla, peab majandama etteantud eelarve piires, sest kasutatakse maksumaksja raha. Reegel on, et maksumaksja raha peab oskama lugeda veel hoolikamalt kui oma isiklikku raha. Kui keegi saab parlamendi poolt – just nimelt parlamendi, mitte valitsuse poolt – ette antud eelarve piiri ja läheb sellest mitmekümne miljoniga üle ning ütleb, et ups, ei pannud tähelegi, siis see minu hinnangul küll hea majandamine olla ei saa. Muuseas, haigekassas ei ole üle piiri mindud ainult nendes töölõikudes, kus on väga valesti ja väga ebaloogiliselt prognoositud. Ülekulu on väga mitmes vallas, alustades tööjõukuludest ja lõpetades infotehnoloogiakuludega. Väga suured on ka arenduskulud ja muud tegevuskulud. Nii et see on läbiv joon, et on kulutatud rohkem, kui on eelarves selleks raha ette nähtud. Sellist majandamist, ükskõik kui sensitiivne on eelarve või ükskõik kui sensitiivne on valdkond, ei saa lihtsalt lubada. Maksumaksja raha peab igas valdkonnas kasutama heaperemehelikult. See on reegel.
Aitäh! Vabandust, Marika Tuus-Laul! Täna on igal põhiküsijal võimalik üks täiendav küsimus esitada. Tarmo Tamm, palun!
Aitäh, juhataja! Lugupeetud peaminister! Ma küsin eelarve tasakaalu kohta. Laen otseselt ei mõjuta eelarve tasakaalu, aga laenuga kaasnevad kulud mõjutavad seda küll. Teistmoodi väita pole alust. Aga see selleks. Mu küsimus on haigekassa ja töötukassa kohta. Miks hoitakse riigieelarvet tasakaalus haigekassa ja töötukassa rahaga? Teatavasti on töötukassa reserv üle 600 miljoni euro, mis on sisuliselt majandusest väljaviidud raha. Sellega saaks Eesti majandust turgutada. Kas see ei ole avalikkuse petmine? Miks kasutatakse haigekassa ja töötukassa raha eelarve tasakaalus hoidmiseks?
Aitäh! Teil on õigus, et laen iseenesest ei tekita defitsiiti. Defitsiiti tekitab see, kui laenuga kaetakse kulutusi. Üldreegel on aga see, et niisama lihtsalt kuskile sukasäärde pole väga mõtet laenu võtta. Isegi kui intressikulu tundub väga väike, peab olema mingi plaan, mida selle rahaga peale hakata. Seda esiteks. Teiseks, see väide, et haigekassa reservidega hoitakse riigieelarvet tasakaalus, ei vasta tõele. Ärme ajame sassi eelarvet ja reserve! Jah, haigekassal on mustadeks päevadeks, tuleviku defitsiitide katteks ka reservid. Praegu me oleme ainuüksi 2016. aasta esimese poolaastaga jõudnud olukorda, kus umbes kolmandik nendest reservidest tahetakse poole aastaga ära kulutada. See on väga tõsine probleem. Haigekassa eelarve kui selline on defitsiidis ka selle piiri järgi otsustades, mis parlament on haigekassale lubanud. Nii et haigekassa panustab riigieelarve koondpilti miinusega, mitte plussiga, ja seda isegi siis, kui me lähtume ette antud numbrist. See 33 miljonit, mis siin väga palju poleemikat on tekitanud, ja minu meelest põhjusega, on veel täiendav miinus ja see paneb riigieelarve muud kulud väga tugeva surve alla. Valitsuses me üldiselt arutame miljoni euro kaupa, mõnikord isegi mõnesaja tuhande euro kaupa olulisi investeeringuid, olulisi kulusid. Näiteks Kalevi staadion vajab umbes seitse miljonit eurot kolme aasta peale. Nüüd me oleme haigekassas tekitanud poole aastaga 33 miljonit miinust. Nii et minu hinnangul tuleb haigekassa finantsjuhtimist olulisel määral parandada. Seda, et üks riigi rahaga majandav asutus võib majandada lahtise arvega, mina ei saa lubada.
Aitäh! Lõpetan sellele küsimusele vastamise.
Läheme edasi. Seitsmes küsimus on Krista Arult ettevõtlusminister Liisa Oviirile ettevõtluskeskkonna arengute kohta.
Tänan, härra juhataja! Austatud proua minister! Teie vastutusvaldkond on mitmekesine, väga kirev ja samas väga atraktiivne. Tuletasin meelde teie sõnu pressikonverentsil 19. mail, et ettevõtluskeskkonna arendamiseks on oluline tegelda ekspordiga, tootearendusega, on oluline, et meie ettevõtjad oleksid julgemad ja riskialtimad, ja et tööstust tuleks digitaliseerida. Milline on Eesti tööstuse digitaliseerituse tase võrreldes naabritega ning mida ja kuidas riik siin üldse saab kaasa aidata?
Aitäh! Jah, on tõsi, et kõik nimetatu on minu portfellis olemas. Eksport on hästi oluline. Ilmselt Eesti-suuruse riigi puhul on eksport kõige olulisem üldse. Aga eksport on väga selges seoses tööstusega – kaks kolmandikku meie ekspordist moodustab just nimelt tööstustoodang. Sealt ka see eriline huvi tööstusega tegelemiseks. Taasiseseisvunud Eestis pole olnud tööstuspoliitikat, tööstuse situatsiooni pole vaadeldud ega kaardistatud ja sellega me praegu tegeleme. Tööstuspoliitika esialgne strateegiadokument on valmis saanud ja ootab kabinetiarutelu järjekorda, et seda koos arutada. Seal on kaardistatud situatsioon, kus me praegu oleme, ja seatud suunad edaspidiseks. Üks kõige olulisemaid eesmärke ongi tööstuse digitaliseerimine, mis on tegelikult valdav suund kogu maailmas. Selles vallas on eeskuju näidanud Saksamaa oma strateegiaga "Industrie 4.0". Me soovime minna samas suunas. Ma usun, et me oleme praegu tugevate keskmike hulgas, aga arenguvõimalusi on hästi palju. Arvestades seda, et pigem on meil tööjõupuudus kui tööpuudus, saab digitaliseerimine ja automatiseerimine olla väga hea lahendus. Meil ongi asjaomased meetmed välja mõeldud. Oleme ka taotlenud Norrast raha selle jaoks, et digitaliseerimist riigi poolt toetada. Ja on muidki meetmeid, alates OSKA süsteemi rakendamisest ja koostöö tegemisest ülikoolidega teaduse arendamisel. Riiklik programm "Start-up Estonia" on suunitletud sellele, et saaks leitud hea tasakaal start-up"ide ja meie tööstuse vahel. Nii et tööstus on selgelt selle sügise fookusteema.
Krista Aru, palun!
Aitäh! Meil on olemas ka Eesti ettevõtluse kasvustrateegia kuni aastani 2020. Seal on kirjas palju mõõdikuid ja indikaatoreid ning kõik need peaksid näitama seda, kuidas meie ettevõtluskeskkond läheb aina paremaks. Samas on meil riigina võetud selge suund – ka peaminister on seda teadus- ja arendustegevust iseloomustades rõhutanud –, et me ei ole enam odava tööjõu maa. Selleks, et kõik need mõõdikud ja indikaatorid selle teostumist ka kinnitaks, on meil aga vaja mahukaid välisinvesteeringuid teadus- ja arendustegevusse. Kas ka aastal 2016 on Eesti majandusse, sh ettevõtlusesse tulnud mahukaid investeeringuid teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni arendamiseks?
Aitäh! Jah, neid mõõdikuid on hästi erinevaid. Tööstuse puhul vist on kõige olulisem eesmärk jõuda aastaks 2020 töötlevas tööstuses selleni, et saavutatav lisandväärtus on 80% Euroopa keskmisest. Praegu on see endiselt umbes 69%. Selle eesmärgi oleme aluseks võtnud kõikide nende meetmete väljatöötamisel. Mis puutub investeeringutesse, siis vastus sõltub sellest, kas te mõtlesite eelkõige erainvesteeringuid või avalikke. Erasektoris tehakse neid investeeringuid üsna pidevalt. Aga on ka päris mitmeid investeeringuid, mis on ootel, ja seda eelkõige põhjusel, et praegu on investeeringute keskkond kogu Euroopas natukene tundlik ja ootel. Oma osa mängib selles Brexit. Mis meie selle nimel teeme? Palju sõltub selle kuu läbirääkimistest, aga praegu on lootused suured, et järgmine aasta me saame esimest korda käivitada suurinvestori riigi poolt toetamise meetme, mis ongi mõeldud selleks, et tuua Eestisse suuremaid tööstusinvesteeringuid. Selle meetme puhul on kõige olulisem see, et eeldatavasti see ei ole mitte tööjõumahukas, vaid kapitalimahukas. Loodetavasti see võimaldab saavutada suurt lisandväärtust ja tekkivad töökohad on keskmisest palgast suurema palgaga. Nii et riik on võtnud väga selge suuna, et me asume appi, et neid investeeringuid Eestisse tuua. See on minu arvates ääretult oluline ka seetõttu, et sedasama teevad kõik meie lähimad naabrid. Mul on hästi hea meel, et huvi selle tulevase meetme vastu on juba praegu väga suur. Mitmed ettevõtted on selle kohta meile täpsustavaid küsimusi esitanud. Ma usun, et meil on päris pikk pink, mille vahel tegelikult valida.
Andres Ammas, palun!
Lugupeetav eesistuja! Lugupeetav minister! Ettevõtluskeskkonna arendamiseks on valitsus mitmel korral lubanud lihtsustada ettevõtjate aruandekohustust. On lubatud raamatupidamist lihtsustada, seada aruandekohustus sõltuvusse ettevõtte käibe suurusest ja muud sarnast. Kui kaugel selle kõigega ollakse? Milliseid tulemusi on juba saavutatud?
Aitäh! Töös on päris mitu projekti, millest on mul väga hea meel rääkida. Üks hästi oluline, mis on seotud ka Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi tööga, on kasutajasõbralike terviklike digitaalsete lahenduste väljatöötamine, mis hõlbustab eelkõige tööd väiksemates ettevõtetes, kellel on haldusressurssi märksa vähem. Samuti on koostöös Maksu- ja Tolliametiga algatatud projekt "Aruandlus 3.0", mis võimaldab andmete automaatset liikumist ja vabastab ettevõtja andmete kogumisest. Eesmärk on, et alates aastast 2020 ei pea ettevõtja enam maksudeklaratsiooni ise esitama, kui ta on sellekohase loa andnud ja kui ta vastab teatud tingimustele. Tänu sellele peaks päris palju ajaressurssi vabanema. Minu arvates kõige olulisem aga on nullbürokraatia projekt, mis on välja töötatud nelja ministri koostöös. Kõigepealt korjati turult või sektoritest kokku info, millised on ministeeriumide ja ametnike bürokraatlikud harjumused, millest võiks lahti saada. Saime mitusada ettepanekut, millest juba 208 on heaks kiidetud ehk siis need lähevad töösse. Me saame kas vähendada või likvideerida teatud aruandekohustusi, et ettevõtetel oleks võimalik tegelda oma põhifunktsiooniga ehk ettevõtlusega. Praegu on 80% kõigist tehtud ettepanekutest rahuldatud. Muidugi on kogu see periood, mis läheb reaalselt selle keskkonna ümbertegemiseks, veidi pikem. Võtab aega, et neid asju lihtsustada, aga esialgne korje on tehtud, suund on seatud ja ma usun, et see toob päris suurt kergendust meie ettevõtetele.
Aitäh! Vabandan kolleeg Jaanus Karilaidi ees, et ta ei jõudnud oma küsimust esitada! Aga suur tänu kõigile küsijatele! Aitäh ministritele! Infotund on lõppenud.
Tere päevast, austatud Riigikogu! Alustame Riigikogu täiskogu IV istungjärgu 1. töönädala kolmapäevast istungit. Kõigepealt on eelnõude ja arupärimiste üleandmise võimalus. Kadri Simson, palun!
Lugupeetud istungi juhataja! Head kolleegid! Annan Keskerakonna fraktsiooni nimel üle sotsiaalmaksuseaduse, tulumaksuseaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse muutmise seaduse eelnõu. Samasuguse nimega kobarseaduse eelnõu andis eelmisel aastal Riigikogule üle Vabariigi Valitsus. See võeti seadusena vastu, kusjuures muudeti korraga seitset seni kehtinud seadust. Muu hulgas võeti vastu ka see punkt, mille alusel alaneks järgmisel aastal ...
Kolleegid, tähelepanu!
... sotsiaalmaks poole protsendi võrra ja ülejärgmisel aastal protsendi võrra. Meie ettepanek on need alandamised järgmisel ja ülejärgmisel aastal ära jätta ning seega mõjuks meie väljakäidud muudatus eelnõule positiivselt. Sotsiaalmaksu määra langetamine alates 2017. aastast viiks järgmisel aastal eelarvest välja 33,8 miljonit eurot, ülejärgmiseks aastaks oleks mõju juba 86 miljonit eurot. Sotsiaalmaksu määra alandamisest tingitud laekumise vähenemine oleks küll Eesti Haigekassale riigieelarve muude tulude arvel kompenseeritud, aga me teame, et haigekassa vajab muud toetust niikuinii, sest haigekassa eelarve oli kahel eelmisel aastal ja on samuti nii tänavu kui ka järgmisel aastal miinuses. Tuleb arvestada seda, et meie eelnõu heakskiitmisel jääb küll sotsiaalmaks poole protsendi võrra alandamata, aga seda vähendamist pole heaks kiitnud isegi mitte Eesti Maksumaksjate Liit, kes on seisukohal, et sotsiaalmaksu vähendamine sellises ulatuses ei anna tööandjatele piisavalt suurt efekti, et luua uusi töökohti või viia majanduses läbi struktuurseid reforme. Samuti on liit ühel meelel nende ettevõtjatega, kes leiavad, et neil on piinlik saada maksuvähendust pool protsenti, millega kaasneb kütuseaktsiisi tõus ja majutusasutuste käibemaksu määra tõstmine. Need sammud kahjustavad Eesti majandust ja halvendavad paljude inimeste toimetulekut, nii et kompenseerimist vajav pooleprotsendine sotsiaalmaksu alandamine kaotaks oma efekti. Tänan tähelepanu eest!
Monika Haukanõmm, palun!
Tänan, härra juhataja! Head Riigikogu liikmed! Mul on au anda kaheksa Vabaerakonna fraktsiooni liikme nimel üle arupärimine sotsiaalkaitseminister Margus Tsahknale seoses Valkla Kodu töökorraldusega ja kogukonna turvalisusega. Eesti suurim erihoolekandeteenust pakkuv asutus on riigile kuuluv AS Hoolekandeteenused, kes osutab teenust ka Valkla Kodus. Valkla Kodu puhul on tegemist ainsa asutusega Eestis, mis pakub psüühiliste erivajadustega täiskasvanud inimestele ööpäev läbi erihoolekandeteenust, ja seda kohtu määruse alusel. Tegeldakse nende hoolealustega, kes on ohtlikud endale või teistele. Aastaid on Valkla Kodus olnud probleeme sellega, kuidas tagada ohtlike klientide püsimine asutuse territooriumil ja ettenähtud ruumides. Kahjuks on Valkla kogukond elanud alates 2013. aastast üsna pidevalt hirmu ja ebakindluse õhkkonnas, sest jooksu pääsenud hoolealused on ehmatanud ja rünnanud inimesi ning kuritarvitanud ka võõrast vara. Sellest tulenevalt tahamegi teada, mida on riik koos AS-iga Hoolekandeteenused ette võtnud, et tagada klientide püsimine seal, kus nad peavad olema, millisena üldse näeb riik ette Valkla Kodu tulevikku ning kus oleks kõige mõistlikum osutada nendele inimestele vajalikku teenust. Aitäh!
Olen Riigikogu juhatuse nimel vastu võtnud ühe seaduseelnõu ja ühe arupärimise. Juhatus menetleb neid vastavalt kodu- ja töökorra seadusele. Head kolleegid, kohaloleku kontroll. Kohalolijaks registreeris ennast 82 Riigikogu liiget, puudub 19.
Läheme tänase päevakorra juurde. Päevakorras on üks päevakorrapunkt: Vabariigi Valitsuse algatatud abieluvararegistri seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 258 esimene lugemine. Ettekandjaks palun justiitsminister Urmas Reinsalu!
Lugupeetav Riigikogu aseesimees! Hea rahvaesindus! Lubage soovida ilusat parlamendihooaja algust! See seadus on mõeldud pakkuma täiendavat õiguskaitset teatud toimingutes ja varalistes suhetes, samuti võtma maha bürokraatlikku koormust. Nii et eesmärgid on igati kiiduväärsed. Abieluvararegister on selline register, kuhu kantakse abikaasade abieluvaralepingus kirjas olevad ning seaduses sätestatud juhtudel teised varalised õigused. Abieluvararegistrit peetakse alates üle-eelmise aasta aprillist täiselektrooniliselt ning kõik registrikaardid on elektrooniliselt avalikult kättesaadavad. Nende andmete avalikustamise eesmärk on võimaldada kolmandatel isikutel saada teavet selle kohta, millised on abikaasadevahelised varasuhted ning nendest tulenevad õigused ja kohustused. Praegune olukord on selline, et kohtunikuabid teevad registrisse kandeid abikaasade notariaalselt kinnitatud avalduse alusel või seaduses sätestatud juhtudel perekonnaseisuametniku või notari esitatud teate alusel. On probleem, et teateid edastatakse kinnistusosakonnale ebaturvalisi kanaleid pidi. Üldiselt on meie kohtusüsteem elektrooniline, võimaldades kohtumenetluse raames dokumente kohtule edastada avaliku e-toimiku kaudu ja muutes kohtute töö efektiivsemaks. Abieluvararegistri kandeid puudutavaid teatisi edastatakse aga e-posti teel. Selline lahendus pole turvaline. Kuna nii notaritel kui ka perekonnaseisuametnikel on kasutusel infosüsteemid, kuhu nad kannavad andmeid nii abielude kui ka abieluvaralepingute sõlmimisel, siis on eelnõus seatud eesmärk, et notaritel ja perekonnaseisuametnikel oleks võimalik vajalike teenuste loomisel hakata andmeid ja dokumente edastama infosüsteemide vahendusel. Lisaks turvalisuse probleemile on kehtiva regulatsiooni kohaselt abiellumise ning sellest tulenevate varasuhetega menetlus killustunud. Menetluse eri etappide läbiviimise pädevus on jaotunud kohtunikuabide, notarite ja perekonnaseisuametnike vahel. Sisuliselt leiab kogu abiellumise protseduur aset ühes asutuses, kuid abiellumisega seotud abieluvararegistri kanded teeb edastatud andmete alusel kohtu kinnistusosakond. Sellega kaasneb tõsine probleem, mis seisneb andmete topelttöötlemises ning seega ka topelttöökoormuses. Nimelt peab kohtunikuabi kande tegemisel kontrollima sisuliselt täpselt samu andmeid, mida notar või perekonnaseisuametnik on juba kontrollinud. Lisaks sellele topelttöö probleemile kerkib esile ka andmete korrektsuse ja ajakohasuse küsimus, sest kui tegemist topeltsüsteemiga, jõuavad andmed paratamatult registrisse viivitusega, sõltudes peale perekonnaseisuametniku tegevuse ka kinnistusosakonnas toimuvast menetlusest. Seega, eelnõu eesmärk on välistada andmete topelttöötlemine, tagada turvaline andmevahetus registrite vahel ning tõhustada tööprotsesse. Selle õigusaktiga antakse abieluvararegistrisse kannete tegemise pädevus kohtunikuabidelt üle perekonnaseisuametnikele ja notaritele. Pärast muudatuste tegemist saavad perekonnaseisuametnikud ja notarid hakata rahvastikuregistri ja e-notari vahendusel kandma andmeid otse abieluvararegistrisse. Kuna kehtiva regulatsiooni kohaselt teevad abieluvararegistri kandeid Tartu Maakohtu kinnistusosakonnas töötavad kohtunikuabid, siis on loogiline – ja sellest on ka eelnõu juhtmõte kantud – anda registri pidamine samuti Tartu Maakohtu kinnistusosakonnale. Kannete tegemise pädevuse üleandmisel kaob kinnistusosakonnal ära otsene seos abieluvararegistriga, mistõttu valitsus asus seda eelnõu esitades seisukohale, et oleks põhjendamatu, kui Tartu Maakohtu kinnistusosakond jääks edasi registri pidajaks. Eesmärgiga vähendada riigi kulutusi registrite ülalpidamiseks antakse kogu abieluvararegistri pidamine ja vastutava töötleja roll tulevikus üle Notarite Kojale. Selle eelnõuga on ette nähtud mitme seaduse muutmine, mille puhul on ka näiteks selline muudatus, et kui varem võeti teatud toimingute eest riigilõivu, siis tulevikus hakatakse võtma notaritasu. See eeldab ka riigilõivuseaduse muutmist. Asjaomased eelnõud on parlamendile tervikuna esitatud. Valitsuse taotlus on jõustada see seadus mitte üldkorras, vaid selliselt, et oleks võimalik ka vajalikud tehnilised muudatused läbi viia, sh infosüsteemide ümberehitus. Seadus tahetakse jõustada 2018. aasta 1. märtsist. Aitäh teile!
Aitäh, austatud minister! Teile on ka küsimusi. Toomas Vitsut, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud minister! Notarite Koda on seisukohal, et lisaks abikaasade abieluvaralepingus toodule tuleks registrisse kanda ka registreeritud elukaaslaste kooselulepingus kirjas olevad varalised õigused. Sellest lähtub, et Notarite Koda on seisukohal, et olenemata sellest, kas kooseluseaduse rakendusaktid on Riigikogus vastu võetud või mitte, tuleks need tehingud registrisse kanda. Praegu takistab seda Tartu Maakohtu kinnistusosakond, aga peale seadusmuudatust see takistus kaob. Kas te kavatsete tulevikus lahendada kõik kooseluseaduse rakendusaktidega seotud küsimused samasugusel viisil?
Ei kavatse. Tartu Maakohtu kinnistusosakond käitub laitmatult, tegutsedes kooskõlas kehtiva õiguse mõtte ja sättega. See peab olema kogu õigussüsteemi juhtmõte: järgida kehtivat õigust, viia ellu seadusandja tahet. Mis puudutab kooselulepingust tulenevaid varalisi suhteid ja isikutevahelisi muid suhteid, mida need nüüd juba ligi 30 paari on omavahel reguleerinud, siis tegu on isikute omavaheliste suhetega. Suhteid avaliku võimuga, sh ka seda, kuidas avalik võim käsitleb kooselulepingute tagajärgi ja nende inimeste õigusi avalike õiguslike subjektiivsete õiguste sfääris – neid küsimusi on seadusandja eelmises parlamendi koosseisus valinud reguleerima kooseluseaduse rakendusaktid. Ma ei arva, et see õigustehniline võte oli laitmatu. Veelgi enam, see oli minu arvates õiguslikku segadust ja ebamäärasust kasvatav samm. Abieluvararegistrisse praegu puutuv aga kooseluseadusega seotud küsimusi mingilgi moel ei reguleeri ning see, mis kandeid tulevikus notarid tegema hakkavad, on ikkagi määratud seadusega ja selle alusel antud aktidega. Viimased juhinduvad kehtiva seaduse sättest ja mõttest.
Külliki Kübarsepp, palun!
Aitäh, hea aseesimees! Hea minister! Mul on kaks küsimust. Kui me rääkisime teiega trahvimääradest, siis ma tegin selle tähelepaneku, et kui me räägime eelarveaastast, siis seda loetakse jaanuarist detsembrini. Te tahtsite siis teha muudatusi alates 1. märtsist ja nüüdki tahate neid teha alates 1. märtsist 2018. Riigilõivude asemel tuleb hakata maksma notarite tasu. Miks te endiselt sedasama skeemi kasutate, kuigi lubasite, et kaalute seda? Loogiline oleks ju arvestada mitmesuguseid riigieelarveliste laekumiste muudatusi eelarveaastast eelarveaastasse. Ja teine küsimus on see, et kinnistusosakonnal langevad nüüd kõik registrisse kandmise tehingud ära. Kui lahutuse tagajärjel vara jaotatakse, siis nad peavad pöörduma Notarite Koja poole. Mis kaalutlusel otsustati, et kinnistusosakonnale ei jäänud ka seda paari kliki tegemise võimalust paaride lahutuse korral?
Aitäh! See loogika lähtub sellest, et nagu ma tähelepanu juhtisin, on need toimingud praegu pihustatud erinevate institutsioonide vahel. Ja valik langetati selle kasuks, et selle registri pidamine, need toimingud antakse notarite pädevusse. Keskne institutsioon, kes selle eest vastutab, on siis Notarite Koda. Tõsiasi on see, et siit edasi minnes on ees muidki valikute küsimusi, sh haldusreformiga seoses. Teatavasti on lõviosa perekonnaseisuametnikke maavalitsuste ametnikud, välja arvatud Tallinna linnas, kus see pädevus on halduslepinguga antud linnavalitsuse ametnikele. Tulevikus tuleb sõltuvalt sellest, millised on riigi regionaalhalduse valikud, langetada otsus, kuidas neid asju hakatakse korraldama. Valitsuses käib arutelu, kuidas perekonnaseisutoimingute tegemise pädevus jagatakse, lõplikke seisukohti ei ole langetatud. Minu enda sisemine arusaam, kui ma vaatan üldist riigireformi suunda, on selline. Eesti riik on oma mastaabilt väike. Meie rahvas on vaimult suur, aga arvult kahjuks mitte. See tähendab seda, et mõistlik on anda avalikud ülesanded, mida riik tingimata ei pea täitma, teistele avalike ülesannete täitjatele, kes teeksid seda vaba kutsetegevusena. Ma ise kaaluksin tulevikus kahte võimalust: kas enam laiendada võimalust, et halduslepingutele tuginedes hakkavad seda tööd tegema kohalikud omavalitsused – Tallinna linnas see nii on ja tegelikult saadakse sellega kenasti hakkama, mingeid tõrkeid minu teada pole olnud –, või anda nende seniste perekonnaseisuameti perekonnaseisutoimingute tegemine, mida praegu teevad maavalitsuse ametnikud, üle notaritele. Aga see on tuleviku suure valiku küsimus. Nüüd, miks alates 1. märtsist. Tõepoolest, kõnealune muudatus seisneb selles, kes nende toimingute eest kasu saab. Varem oli tegu riigilõivuga, edaspidi asendub see notaritasuga. Kogu notaritasu filosoofia on selles, et notar saab endale leiva lauale toimingute eest, mida ta teeb. Riigilõivust loobudes me analüüsisime, kas notarid saaks piltlikult öeldes üle makstud, kui nad nende toimingute eest tasu võiksid võtta. Üldiselt moodustab kogu see toimingutepakett praegu 3–5% kohtunikuabi töökoormusest ja suures plaanis võib öelda, et sisuliselt kulubki riigilõivu tasu selle töö tegemiseks. Ma mingisugust lisatulu allikat notaritele või riigile tekkivat auku ei näe. Rahalises mõttes pole need muudatused nii suure majandusliku mõjuga, et võiks riigieelarve vastuvõtmisel probleeme tekitada. 1. märtsi kehtestamise loogika tuleneb puhtal kujul rakenduslikust perspektiivist. Soovisime muudatuse teha nii kiiresti, kui võimalik, aga anda uuele süsteemile üleminekuks aega. Kui parlamendimenetluse käigus jõutakse Riigikogus veendumusele – ma olen kindel, et õiguskomisjoni kutsutakse ka inimesed Notarite Kojast ja riigi infosüsteemide keskusest, kes peaks olema infosüsteemi rakendav asutus –, et seda oleks võimalik teha varem või vastupidi, tekib mure, et rakendamisega läheb liiga kiireks ega jõuta valmis enne kui 1. jaanuariks 2019, siis kindlasti mõlemad teed on aktsepteeritavad. Kui valida kalendriaasta esimene päev, siis teatud psühholoogiline sümmeetrilisus kahtlemata mängus on. Arvestame ehk ka seda, et selle aasta 1. jaanuaril jõustus terve patsahkam seadusi, millest paljude puhul ei olnud tegelikult vahetut seost eelarvega, aga teatud sümmeetria on olemas. Uus aasta, uus elu, uued kohustused, uued õigused.
Peeter Ernits, palun!
Lugupeetud juhataja! Hea minister! Uus aasta, uus elu, uued võimalused. Kokkuhoid on selle asja eesmärk, samuti ebaturvalisuse vältimine. Aga kui praegu tuleb kodanikul väljatrüki eest tasuda 3,2 eurot, siis edaspidi maksab dokumendi väljatrükk notari poolt 6,35 eurot pluss käibemaks, digitaalselt kinnitatud sama dokument 4,8 eurot pluss käibemaks. See tähendab kodanikule kallinemist üle poole võrra. Teie ütlete, et see tõus ei ole suur, seda toimingut on harva vaja ning muudatus mõjub ainult mõningatele sihtrühmadele. Millal ikkagi on neid väljatrükke vaja ja millised on need sihtrühmad, kes seda vajavad? Ja kas teie arvates on see tõus kodanikule märkimisväärne, kui tuleb maksta üle poole praegusest rohkem?
Aitäh! Küsimus on varasuhtes. Abieluvararegister näitab, milline varasuhe on püsivalt abielulisse suhtesse astunud mehel ja naisel. Juhul kui varasuhe valitakse juba abiellumisel, siis uus seadus isikute jaoks midagi ei muuda. Seni riigilõivu maksmiseks minev raha läheb notaritoimingu tasuks. Registrisse kandmine läheb isikule kallimaks üksnes siis, kui soovitakse registris olevast dokumendist, selle andmetest väljatrükke või digitaalselt kinnitatud koopiaid ning juhul, kui sõlmitakse abieluvaraleping või muudetakse varasuhte andmeid abieluvararegistris. Kui isikud soovivad lihtsalt saada informatsiooni, siis seda saab tasuta veebipäringu kaudu. Kui Eesti riigi institutsioonides on vaja andmeid mõne isiku abieluvarasuhte kohta – ma pean siin silmas näiteks olukorda, kui notari juurde lähevad inimesed, kelle vara on lahutatud ja kes tahavad notaritehinguga müüa maja või korterit, mis on ühe abikaasa nimel –, siis notar tuvastab need andmed loomulikult registrite kaudu. Inimesed ei pea dokumente välja trükkima ja pabereid kaasa võtma. Neid inimesi, kellel on ühisvara ehk kes lähtuvad üldisest põhimõttest, et mees ja naine on üksteisega nii heas kui kurjas ja nende vara on ühine, abieluvararegister ei mõjuta. See mõjutab neid, kes abielludes on valinud varasuhteks varalahususe, vara juurdekasvu tasaarvestuse ning sõlmivad abieluvaralepingu. Niisuguseid kandeid on aasta jooksul – me valisime referentsaastaks 2014. aasta – tehtud 2300. Nende inimeste puhul võiks üles kerkida küsimus, kas nad soovivad paberdokumenti näiteks sentimentaalsetel kaatlutlustel – kui varasuhet peegeldavat dokumenti ikka võib sentimentaalseks pidada. Ma juhin tähelepanu, et meil kehtib kõnealuste kannete publitsiteedi põhimõte: see, mis on registrisse kantud, see kehtib, see peegeldab tegelikku suhet. Mingi paberdokument peegeldab tegelikku suhet üksnes mingil ajahetkel ja inimesed peavad selle eest maksma üldist notaridokumendi väljastamise tasu. Kui me jätame välja notariaalset tõendamist nõudvad Eesti riigi sisesed dokumendid, siis võib kirjalikke ärakirju vaja minna ennekõike siis, kui asi puudutab muude riikide kodanikke. Senine mõjuanalüüs on näidanud, et 38% isikutest, kes 2014. aastal ehk referentsaastal abiellusid, ei ole pidanud vajalikuks kirjalikke ärakirju nõutada. Seega lõviosal abiellunutest pole seda vajadust tekkinud. Kordan veel kord: kui Eesti ametiasutused soovivad varasuhte seisu tuvastada või on see vajadus isikul endal, siis seda saab teha tasuta elektroonilise päringu abil. Võimalik, et inimestel elu jooksul tekib vajadus kirjaliku dokumendi järele. Nagu te osutasite, tõepoolest, see on edaspidi kallim. Me kaalusime seda ka. Muidugi on see kaalumise küsimus ja ma arvan, et õiguskomisjonis võib seda samuti arutada. Meie lähtusime notarite väljastatavate ärakirjade hinnakirjast. Notaritasude kujundamisel aga on püütud arvestada seda, kui palju tegelikult üks või teine toiming maksab. Eks see veidike sõltu töökorraldusest notaribüroos ja muustki. Me oleme lähtunud eesmärgist, et notari tehtavate toimingute tasu kompenseeriks nendega kaasneva kulu. Sellest on lähtutud ka kõnealuste dokumentide puhul. Ilmselt tekiks probleem, kui abieluvara käsitlevate dokumentide väljastamine oleks kaks korda odavam kui muude dokumentide väljastamine, kuigi kogu töö, protseduur, väljatrüki tegemine on täpselt samasugune. Sel juhul tuleks kindlasti suuta põhjendada, mis motiivil see vahe sai tehtud. Aga üldine loogika riigilõivu asendamisel notaritasuga oli see, et too tasu oleks kuluneutraalne.
Krista Aru, palun!
Aitäh, härra juhataja! Austatud minister! Te nimetasite mitmel korral, et infosüsteeme on vaja korrastada, parandada ja täiustada. Kas see hinnang, kui palju on vaja, millises mahus – ka rahalises mahus – on vaja infosüsteeme täiustada, on olemas? Ning kas see tegevus on täiesti üle antud riigi infosüsteemide keskusele?
Aitäh! Jah, me oleme need kulud, mis on seotud erinevate infotehnoloogiliste võimalustega, kokku võtnud. Esimese sammuna on vaja läbi viia ka turvameetmete süsteemi auditid ja siis ette näha nende süsteemide ümberehitus. Eesmärk on, et turvalisus oleks tagatud. Need kulud on seletuskirja eri lõikudes kirjas ja riigi infosüsteemide keskus peaks need tööd läbi viima. Riik kataks need kulud, need on juba ette nähtud. Tuleb tunnistada, et võib küsida, kas me teeme äkki tühjast tüli. Vahest oleks võimalik sellest kulust hoiduda? Milleks seda registrit on üldse vaja? Lõpuks võib ehk öelda, et seda registrit pole üldse vaja. Aga kui me tahame anda varasuhetes abielupaarile ja ka kolmandatele isikutele tehingutes kindluse, siis kindlasti ei ole mõistlik, et lihtsalt meilide teel vahetatakse asjaomaseid andmeid ja et need jõuavad kohale ajalise nihkega. Nii et see kulutus tuleb igal juhul teha, sellest pääsu ei ole. Ning kui kulutus tuleb teha ja see langeb kokku eesmärgiga muuta süsteem tõhusamaks, siis on mõistlik need sammud astuda koos. Sellest oleme lähtunud.
Viktor Vassiljev, palun!
Aitäh, härra juhataja! Hea minister! Kui kooseluseadus vastu võeti, siis oli ju teada, et tegu on tühja ümbrikuga, kus mingit sisu ei ole, ja et tuleb terve hunnik rakendusakte vastu võtta. Kui me nüüd hakkame sellele vajalikke regulatsioone külge keevitama, midagi ümber korraldama, ühes või teises õigusaktis teatud muudatusi tegema, siis me raiume seda saba vaat et sada korda. Nagu näha, ei ole ka praegu saalis eriti palju inimesi – paljude südametunnistus ja ka mõistus tõrgub võib-olla üldse neid küsimusi arutamast. Kas ei oleks lihtsam koguda kõik need vajalikud regulatsioonid kokku ja teha kõik ühe korraga ära? See oleks lihtsam ja siis oleks asi ühel pool ja ühiskonnas rahu majas. Kas ei võiks niimoodi teha või teile põhimõtteliselt lihtsalt ei meeldi kobarseadused?
Aitäh! Te seostate selle seadusega ootusi, mida sellest tegelikult ei leia. See seadus puudutab abieluvarasuhteid ja nendega seotud tehinguid. Küsimus on selles, kes asjaomast registrit peab. Institutsioon, kes neid kandeid teeb, teeb seda loomulikult seaduse alusel. Kõne all on abieluvara režiimi tõendamine. Nüüd küsimus, mis puudutab kooselusuhte probleemistikku. Seadusandja tahte tulemusel on riik andnud isikutele subjektiivse õiguse sõlmida omavahelisi lepinguid. Justiitsministeeriumi analüüsi järgi oli see subjektiivne õigus võlaõigusseaduse alusel 99% ulatuses olemas ka enne kooseluseaduse jõustumist. Seega isikutel on õigus selliseid lepinguid sõlmida. Kuidas sellest lepingulisest suhtest tekivad isikutel subjektiivsed õigused avaliku võimu sfääris, sh registrikannete vallas, seda seadusandja ei pidanud vajalikuks reguleerida. Ma veel kord rõhutan, et tegu ei ole formaalses ega ka materiaalses mõttes mingisuguse rakendusaktiga, tegu on ideoloogiliste valikutega. Neid valikuid ei ole praegune Riigikogu koosseis pidanud vajalikuks ühes või teises suunas reguleerida. Veelgi enam, seadusandja on konstrueerinud mitmesuguseid alternatiivseid ettepanekuid, alates kooseluseaduse tühistamisest kuni kooseluseaduse täiemahulise rakendamiseni analoogiliselt abielusuhtega. Nende vahele on võimalik tuletada veel suur hulk kombinatsioone. Kindel on aga see, et see õigusakti eelnõu, millest me praegu kõneleme, on sellega mittevahetus puutuvuses ja mõjus.
Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja! Hea minister! Nagu ma aru sain, ühelt poolt muutub võikiht notarite leival kodaniku arvel veel paksemaks, aga eesmärk oli riigi kulutusi kokku hoida. Seletuskirjas on palju arve, ma loen sealt välja, et kokkuhoid tuleb 32 480 eurot, aga samas nõuavad näiteks abieluvararegistri arendustööd 43 200 eurot ja isiku tuvastamise päringute süsteem 55 000 eurot. Mina arvutasin, et kokku tuleb kulutada 130 000 eurot kas siis Siseministeeriumil või Justiitsministeeriumil. Seletage mulle, tehke puust ja punaseks ette, kus see kokkuhoid on! Kui palju riik hoiab kokku sellega, et ta tolle ülesande notaritele annab? Ja kui palju tegelikult tuleb riigil kulutada?
Aitäh! Nagu ma ütlesin, põhiline kokkuhoid tuleneb sellest, et terve mõistus võidab. Avaliku võimu sfääris topeltülesandeid täita ei ole ratsionaalne ja me kõrvaldamegi ühe ülesande kahekordselt täitmiselt teise kihi. Nagu ma ütlesin, ennekõike on jutt töökoormusest ja kohtunikuabide töökoormast moodustavad nimetatud toimingud hinnanguliselt 3–5%. Ja eks aja- ja inimtööjõukulu ongi kõige suurem. Nagu ma ka ütlesin, need ühekordsed infosüsteemi ümberkorraldused, mida on vaja, et muuta abieluvararegister turvalisemaks, tuleks teha ka siis, kui püsiks sama süsteem, et registrit peavad kohtunikuabid. Mis puutub kohtunikuabidesse, siis Andres Anvelti ettepandud ja otsustatud kava alusel viidi eelmises valitsuses läbi üsna ulatuslik kohtunikuabireform, mille tulemusena kohtunikuabide koosseis vähenes poole võrra. Lisaks sellele astuti samm, et viia Tallinnasse tsentraliseeritud mudelist osa ka regionaalpoliitilistel kaalutlustel üle teistesse piirkondadesse üle Eesti. Suures plaanis võib öelda, et see võimaldas nendele teenistujatele, kes ametisse jäid, maksta oluliselt kõrgemat tasu. Ma arvan, et üldiselt oli see õige reform.
Urve Tiidus, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Lugupeetud ettekandja! Ma palun teilt lühikest kommentaari selle kohta, et seletuskirjas öeldakse, et senine ligipääs abieluvararegistri andmetele oli ülemääraselt avalik. Igaüks, kes tundis huvi naabripaari vastu, sai oma uudishimu rahuldada. Kas see uuendus, et abieluvararegistri andmed on raskemini kättesaadavad, kaitseb paremini ka eraelu puutumatust? Kuidas see olukord on?
Aitäh! Tõepoolest on selle eelnõu puhul lähtutud eesmärgist tagada õiguskindlus kolmandatele isikutele, kui on tegemist toimingutega, mille puhul on muu hulgas oluline range tõendamiskoormis. Mis puudutab avalikustamise määra, siis üldreegel on, et kolmandatele isikutele see peab ikkagi olema tagatud, kui nende huvi on põhjendatud. Sel juhul peab läbipaistvus olema. Selles põhimõttes me korrektsioone ei ole teinud. On selge, et võlaõiguslike suhete puhul on enamasti tegu legitiimse huviga, mis puudutab võlaõiguslikke suhteid, aga alati on inimestel ka oma uudishimu sentiment, sest uudishimust me keegi oma elus ei pääse. Võib-olla uudishimu ja huumorimeel on inimeseks olemise olulised tunnused.
Aitäh, austatud minister! Riigikogu liikmetel ei ole enam uudishimu teie teema vastu. Rohkem küsimusi ei ole. Ma palun komisjoni nimel ettekandjana kõnepulti õiguskomisjoni liikme Külliki Kübarsepa!
Hea aseesimees! Head kolleegid! Õiguskomisjon arutas seda eelnõu 14. juunil. Mul sisu kohta midagi suurt lisada ei ole, minister andis minu meelest täiesti ammendava ülevaate. Konsensuslikult otsustati järgmist: teha ettepanek võtta eelnõu täiskogu 15. septembri päevakorda – täna on küll 14. september, juhatuse ettepanekul nihutasime selle päeva võrra varasemaks –, ettekandjaks määrata Külliki Kübarsepp, teha ettepanek esimene lugemine lõpetada ja määrata muudatusettepanekute tähtajaks 29. september kell 16. Aitäh!
Aitäh! Austatud ettekandja, teile küsimusi ei ole. Head kolleegid, juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 258 esimene lugemine lõpetada. Määran eelnõu 258 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks k.a 28. septembri kell 16, mitte 29. septembri, kuna see tuli päevakorras ühe päeva võrra ettepoole. Nii et 28. september kell 16. Tänaste päevakorrapunktide arutelu on ammendatud, istung on lõppenud. Suur tänu teile! Istungi lõpp kell 14.39.