Hvala vam predsjedniče Sabora. Tražim stanku od pet minuta kako bih progovorio o deložacijama.
O čemu oprostite?
O deložacijama.
Dobro. Lovrinović.
Gospodine predsjedniče, tražim stanku kako bi progovorio o utjecaju politike na stvaranje slučaj Agrokor.
Glasnović.
Tražim stanku stanje sadašnje u mainstream medijima u Hrvatskoj.
Hrelja.
Poštovani gospodine predsjedniče. U ime kluba GLASA i HSU-a tražim stanku od deset minuta da bi nešto rekao o dopunskom zdravstvenom osiguranju. I molim istovremeno za susretljivost kolega ako mogu promijeniti redoslijed s obzirom da imamo jednu važnu sjednicu odnosno saslušavanje kandidata za Povjerenstvo za sprečavanje sukoba interesa ako je to moguće.
Jeste li suglasni tri kolege koje su se ranije javili? Može. Hajduković.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. U ime kluba SDP-a tražim stanku kako bih progovorio o novom Prijedlogu Obiteljskog zakona.
Panenić.
Dobro jutro! Ja sam htio tražiti stanku na ime teme katastrofalnog stanja vode za ljudsku potrošnju, ali s obzirom da je tematska sjednica po toj temi kojoj predsjedavamo u deset sati onda ću povući svoj prijedlog.
Hvala. Kolega Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. U ime kluba HDZ-a tražim stanku od deset minuta kako bi rekli nekoliko riječi o Zakonu o obitelji.
Hvala. To je to. Vidimo se u 9,45. STANKA U 9,35 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo s radom. Prvi je u ime Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a poštovani Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege. Tražio sam stanku da na prvom mjestu bih za razliku od dosadašnjih nastupa pohvalio ministra Kujundžića zato što je prestao govoriti da treba poskupjeti DZO izrijekom je rekao da ne treba i to je vrijedno svake pohvale jer DZO odnosno javni osiguravatelj HZZO-DZO u 2016. je ubralo milijardu i 900 milijuna kuna što od polica građana, što od onoga što država pokriva za siromašne za studente i cijelu grupu dobrovoljnih davaoca krvi itd., i u sustav je vratila 91% sredstava od milijardu i 900 milijuna. Svi privatni osiguravatelji koji se bave DZO ubrali su oko 300 milijuna i u sustav su vratili 47% pa svakom dosta da se zamisli što je prihvatljivije za naš, za našu državu i što je u javnom interesu. Ono na što želim skrenuti pažnju ministru je sljedeće, dakle želim ga podsjetiti da Hrvatska liječnička komora obavlja sljedeće djelatnosti s javnim ovlastima, vodi imenik liječnika u RH, daje, obavlja i oduzima odobrenje za samostalni rad, obavlja stručni nadzor nad radom liječnika, određuje najnižu cijenu rada privatnih liječnika, odobrava pojedinačne cijene liječničkih usluga privatnih liječnika, a nadzor nad zakonitošću rada Hrvatske liječničke komore u obavljanju njenih javnih ovlasti provodi Ministarstvo zdravlja. E da Hrvatska liječnička komora se usudila raspisati javni natječaj za DZO za sve liječnike. To inače u Hrvatskoj rade udruge. Pitam se što je sljedeće od Hrvatske liječničke komore? Da li ćemo kupovati poplune, svinjske polovice, Delimano noževe ili nešto slično, da li će nam to ponuditi? I da bi problem bio još žešći na taj natječaj su se javili osiguravatelji, Hrvatska liječnička komora se odredila oko najpovoljnijeg osiguravatelja i ne lezi vraže, ugovorila cijenu od 29 kuna po polici. A sjećate se kada sam s ove govornice govorio da su se zaposlenici MORH-a dobili mogućnost da se osiguraju odnosno da je na tom natječaju isto tako dobio isti privatni osiguravatelj po cijeni 32 kune i 70 lipa, 20 lipa jeftinije od javnog osiguravatelja. Koja je ovdje logika? Na što želim ukazati? Pa želim ukazati da ovdje nešto smrdi, zato što ispada da je rizik kod 20 tisuća liječnika manji nego kod najzdravijeg dijela hrvatske populacije dakle zaposlenih u MORH-u, dakle aktivnog sastava Hrvatske vojske. Dakle ovdje gdje imamo i 60-godišnjake i 70-godišnjake, rizik je manji. Nemoguće. Nešto u ovoj priči smrdi. Postoji nešto sa strane što je odlučilo da se prihvati ova polica. Možda ponuda Liječničkoj komori, možda ponuda pojedincu, ali ovo nije normalna situacija kao što nije normalna situacija da se jedna Liječnička komora jedan komora uopće, to bi mogla raditi komora psihologa itd., sve one koje postoje da se bave ovim poslovima. Mislim da nismo donosili zakone da se liječnička komora bavi onim što se bave udruge. Ako se želi time baviti liječnici svi mogu osnovati udruge kakve god hoće, udruge onih sa plavim očima, sa plavom kosom ili kako god hoće i tražiti usluge na tržištu kako god hoće, ali ova priča je potpuno nelogična. I ja molim sa ovog mjesta ministra Kujundžića da izvrši nadzor, da pogleda što piše u Statutu Hrvatske liječničke komore i da li je ovo nešto što je prihvatljivo za RH jer ne može biti prihvatljivo kada one firme koje ovise o državi, o državnom novcu traže svoja osiguranja kod privatnih osiguravatelja. Hvala lijepa.
Hvala vam. Druga rasprava Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e i poštovani kolega Ivan Vilibor Sinčić. Izvolite.
Hvala vam predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege zastupnici. Prije otprilike jedan sat u gradu Čakovcu deložiran je umirovljenik Vladimir Smrtić. Ovo je bio treći pokušaj deložacije, drama je trajala od jučer popodne. 20-ak policijskih marica, 60-ak policajaca blokiralo je ne samo stan gospodina Smrtića nego i cijelu ulicu dugu 500m na groženje stanovnika Čakovca i na groženje učenika iz obližnje škole. Ovime se jasno pokazuje koliko se zapravo režim, koliko se … politika boji reakcije građana, koliko se srami deložacija, a opet pokazuje koliko je kukavička jel nema hrabrosti zaustaviti ih. Gospodin Smrtić je uzeo kredit od Štedno kreditne zadruge od 38 tisuća kuna, on je 42 tisuće vrati dakle glavnicu je vratio, unatoč tome zbog raznih kamata, sudskih sporova, preprodaje duga, lihvarskih kamata od 2,5% mjesečno, njegov dug je narastao na nevjerojatnih milijun i 100 tisuća kuna danas. Znači od 40 tisuća kuna na milijun i 100 tisuća kuna. Samo u RH kolegice i kolege u isto vrijeme guverner i ovaj i bivši se hvale kako su oni uspješni, kako je sve u redu a mi imamo povećan broj prijava od štedno kreditnih zadruga. Lovilo se u mutnom, hrvatski građani su bili žrtve za koje kakve financijske malverzacije koje završavaju tragično. Sve što je stvarao cijeli život gospodin Smrtić je sada izgubio zbog financijske prevare. Nije ni prvi, ni zadnji. A ako postoji retroaktivnost za švicarski franak, ako postoji retroaktivnost za Raiffeisen zadruge, izglasan je zakon ovdje u ovom Saboru nedavno, zašto onda nije prihvaćen amandman Živog zida da postoji retroaktivnost i za ovrhe i za ovakve slučajeve? Zašto nema zaštite jedine nekretnine u svim slučajevima? Kakav je to odnos prema starijim i nemoćnom osobama? Kamo bi sada trebao gospodin Smrtić ići? Ovaj cijeli spor se vodi prema starom Ovršnom zakonu. Ovakav i brojni drugi događaji idu na dušu Vladi i vladajućoj većini, ministrima Božinoviću i Bošnjakoviću koji nisu eto uspjeli odgovoriti zahtjevu naših građana. Hvala.
Hvala. Sada je na redu poštovani kolega Ivan Lovrinović, u ime Kluba zastupnika Promijenimo Hrvatsku. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege zastupnici, poštovani građani koji nas pratite. Razmišljam o ovoj govornici i o ovom našem visokom domu i ne mogu vjerovati da mnogi među nama ne mogu još uvijek dokučiti čemu bi on trebao zapravo služiti. Naši građani gledajući ovaj Visoki dom, naš Hrvatski sabor i nas za ovom govornicom očekuju ono za što su nas birali a to je odgovorna politika i nada da ćemo se izboriti za bolje sutra. Što oni zapravo dobivaju? Dobivaju dobru komediju, svađe, demagogiju i populizam bez ikakvog suvislog završetka. Mnogi se od vas kolega ljute na neprimjereno komedijaštvo pojedinaca a da se niste zapitali tko je zapravo kriv za to. Zadnjih 20 godina je ovaj Visoki dom dizao ruke za različite premijere, ministre i druge funkcije koji su krojili živote svih nas i doveli nas sve skupa do ovog teatra apsurda. Za zakone tih Vlada i njihovih ministara su se bezpogovorno dizale ruke ne razmišljajući vlastitom glavom dok je pored svih prolazio kriminal i gdje se zatvaralo oči na ugrozu nacionalnih interesa i suvereniteta. Zbog svega toga danas imamo Agrokor i tko zna što nas sve još čeka. Ako prestanemo populistički nastupati onda ćemo se međusobno pogledati u oči, ostaviti se Todorićevih milijardi ovdje ili ondje jer se bilance mogu različito tumačiti i samo bacati prašinu u oči i odvlačiti nas od ključnog problema. Dakle, nesporno je da je Agrokor u nekontroliranom rastu i financijskim akrobacijama u milijardama ugrozio kompletan naš sustav i pustimo one koji su zaduženi za to da to privedu kraju a mi konačno utvrdimo zašto su premijeri, ministri i zastupnici dopustili da se to upravo i uopće dogodi. Zašto ovih dana gospodin Todorić ima silnu potrebu govoriti javnosti, jeste li se to pitali? Zašto je prije 5 mjeseci šutio i nije imao ništa protiv lex Agrokora? Očito je druga strana izigrala dogovor koji je trebao zaštiti njegove interese. Kako? Prisjetite se da je upravo prije 5 mjeseci trebao biti ovdje poslan jedan zakon koji u predstečajnoj nagodbi dozvoljavava da i oni koji su dali jamstva imaju istu težinu pri glasanju kao i stvarni vlasnici potraživanja. To je moglo zaštiti interes gospodina Todorića, međutim taj zakon nije ugledao svjetlo dana. Todorić shvaća da je izigran i da izvanredna uprava ima plan povećavati dugove, smanjivati vrijednost koncerna kako bi neki drugi Todorići preuzeli pojedine kompanije iz sustava Agrokor. Zato je sada važno što prije formirati Istražno povjerenstvo, dati mogućnost gospodinu Todoriću i drugim svjedocima da pred kamerama objasne ulogu politike običnim građanima. Dakle sutrašnji dan gospodo nije nikakav „dan D“, „dan D“ će biti onaj dan kada saznamo kako je formiran model suživota između politike i Agrokora, kako nam se to više nikada ne bi dogodilo. Zato bi prije sutrašnje objave financijskih izvještaja Agrokora Vlada morala odgovoriti na optužbe gospodina Todorića te zašto protiv njega nije pokrenula strože istražne mjere kada sama tvrdi da je znala u kakvom je stanju Agrokor. Zašto je tadašnja Vlada skrivala te informacije od javnosti i što se uistinu govorilo na tajnim noćnim sastancima. Ako je dio optužbi gospodina Todorića protiv potpredsjednice Vlade točan onda bi ona morala odgovarati i podnijeti ostavku. Zato gospodinu Todoriću pred Istražnim povjerenstvom Sabora treba dati priliku da govori. I kada sam prije ljeta i prije nekoliko dana inzistirao na saborskom istražnom povjerenstvu kao i sada smatrao sam i smatram da se ono mora baviti utvrđivanjem političkih propusta koje sam malo prije nabrojao, utvrđivanjem zašto s sve Vlade i ministri zatvarali oči pred sigurnosnom ugrozom nekontroliranog Agrokorovog širenja, podudarnosti njegovog širenja i iseljavanja Slavonije itd.. To je kolegice i kolege ključno pitanje i dok to ne raščistimo i ne promijenimo naše djelovanje u ovom velikom Domu, dok konačno Hrvatskom saboru ne vratimo ključnu političku ulogu i dalje ćemo biti dom komedije i svađe umjesto dom nade. I na kraju, svi oni koji ne žele istražno povjerenstvo za Agrokor, ili su dionici projekta ili su ucijenjeni. Hvala lijepa.
4. na redu je poštovani kolega Željko Glasnović, u ime Kluba zastupnika Neovisni za Hrvatsku, izvolite.
Poštovane kolege, kakvo je sadašnje stanje u hrvatskim medijima? Je li temeljno ljudsko pravo pravo na istinu i šta se događa u hrvatskim medijima? Ja bih rekao da mi slobodno možemo danas potpisati osmrtnicu za istražiteljsko novinarstvo u Hrvatskoj. To je pojam koji ovdje ne postoji. Tu govorimo o općim stvarima ovdje, o detaljima nitko ne govori. Mi nemamo ozbiljnog … [[Govornik se ne razumije.]] u Hrvatskoj, konzervativnog svjetonazora. Novinari su izloženi svakodnevno samo cenzuri, cenzuri, prijetnjama, evo nedavno, čovjek je htio objaviti nešto … [[Govornik se ne razumije.]] mafiji, dobio je prijetnje i on se boji napisat što bi trebao napisat jer se ta struktura organizacijska, kriminalna od bivših kadrova i sadašnjih ovih mafijaša, ovaj sakriva u … [[Govornik se ne razumije.]] medijima, ljudi više ne znaju o tome, samo neke nebuloze i dimne zavjese. Kakva je struktura te hobotnice? Kako to da sad 22 godine su prošle od kraja Domovinskog rata, još ništa ne znamo o tome? Ja sam vam rekao prije pred ovom govornicom da je najveća prijetnja Hrvatskoj bivši kadrovi, umreženi sa kriminalnim skupinama. Tako i u Rusiji gdje 40% BDP-a drže te kriminalne skupine, 40% BDP-a. Koje su kvalifikacije novinara? Pa vi ako pišete u … [[Govornik se ne razumije.]] za ekonomiju, mora biti diplomirani ekonomista. Kod nas svakakva piskarala se pišu tamo gore, nit znaju išta o politici, ustvari oni su politički i povijesno nepismeni. I opet vrte jednu priča je ovo, moramo se brinuti o budućnosti a ne o prošlosti i to je zato što ovdje nema nikakve analitike, i to je zašto hrvatski narod do dandanas ne zna istinu i ne može vezivati posljedice i uzroke, to se non-stop ovdje ponavlja. Kad se to kaže to se govori populizam ili govor mržnje itd., itd. Ta frazeologija iz bivšeg sustava iz boljševičke revolucije. Govorilo se ovdje nedavno o nekim ključnim stvarima, to je pitanje nacionalne sigurnosti. Primjer, da hrvatska vojska bi infiltrirala devedesetih godina od strane tajne službe armije BiH-a. tu sam pročitao svije smrtne presude za ljude koju su likvidirani, to nitko ne zanima. Njih zanima da sam ja rekao da treba streljat suce. Šta je sad sa tim aferama? DUUDI, HEP, sisačke ceste, INA, itd. gdje to stoji u ladicama u Državnom odvjetništvu, godinama ništa se ne događa. Na kraju kad se govori o lustraciji, kako mi možemo očekivati od novinara čiji su dosjei u Beogradu, to non-stop ponavljam, tu sam iznio neka kodna imena, da ćete od njih dobiti objektivnu istinu. I ti ljudi dandanas drže Hrvatsku u totalnom medijskom mraku. A koga zanima da imate u Bjelovaru šefa OZNA-e tamo gore koji piše knjige, on piše knjige. A u Bjelovaru imate stotine masovnih grobnica pa je to moralni zločin, to se u potpunosti ignorira. Ignorira se također diskriminacija protiv hrvatske dijaspore. Jel' se itko pita zašto treba Hrvatu 3 godine da dobije državljanstvo? Treba mu 2 godine da dobije domovnicu. To je namjerna sabotaža od bivših kadrova. To sam prije rekao, toga nikog ne zanima i to je zašto država ne može naprijed. Cijeli trust mozgova bi se vratili ovdje, djeca bi se njihova vratila ovdje a ne mogu doći. Zadnji stop je tamo Črnomerac u MUP-u gore i mi danas razgovaramo o nekakvom Zakonu o strancima. Šta radi Odbor za Hrvate izvan domovine? Davno je predano 10 temeljnih zahtjeva od dijaspore za povratak. Tko od novinara zna išta o tih 10 zahtjeva? Kao npr. ukidanje birokracije socijalističke i da, provedba lustracijskog zakona, to je samo rasvjetljenje, i ta lustracija je temeljena na tri stupa. Prvo, da ljudi znaju šta se ovdje događalo i šta se danas događa, drugo je otvaranje arhiva za koje je glasovano, MOST je predložio taj zakon, a di su te arhive, i treći je kadrovski. Ja ponavljam, u Ustavnom sudu, Hrvati su taoci pravnog sustava. Imate dva sustava. Jedan je za ove koje sam spomenuo, te interesne skupine i bivši kadrovi a drugi za običnog puka. Tu sam iznio ime jednog čovjeka, kodno ime Vrbik, koji radi za KOS, on je danas ustavni sudac, koga mi zavaravamo ovdje? Koliko ćemo dugo slušati te dimne zavjese i samo bi ovo rekao na kraju, bez istine nema katarze i tu se nitko neće vratiti i gospodin Lovrinović, to nije čisti populizam [[Upadica predsjednik: Hvala vam kolega Glasnović.]] Zahvaljujem vama.
Peta rasprava, Klub zastupnika SDP-a i poštovani kolega Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, u javno savjetovanje poslan je novi prijedlog Obiteljskog zakona. To je rana faza, ali mislimo da je izuzetno bitno skrenuti vam pažnju na neke stvari koje se nalaze u tome prijedlogu. Prema prijedlogu novog Obiteljskog zakona, kolegice i kolege, parovi bez djece nisu obitelj. Istospolni parovi s djecom nisu obitelj. Dragi prijatelji, dolazeći ovamo, slušao sam radio, ljudi komentiraju ovaj prijedlog zakona. Javio se u emisiju jedan čovjek koji je rekao, moja žena je izgubila dijete, jesmo li mi obitelj? Hoćemo i mi reći da nisu obitelj? Ja im to ne mogu reći. Nažalost, u široj obitelji imao sam slučaj kada je u prometnoj nesreći poginula gotovo cijela obitelj, ostao je samo moj bratić živ. Njega su odgojili baka i djeda. Jesu li oni obitelj, kolegice i kolege? Jesu li? To je jedina obitelj koju moj bratić zna. A mi si uzimamo pravo da kažemo da oni to nisu. Zašto zadirete u privatnost i intimu? Samo totalitarni režimi žele kontrolirati privatnost. Samo totalitarni režimi žele zabadati nos u ono što se dešava u naša četiri zida. Samo totalitarni režimi će mom bratiću reći da mu baka i djeda nisu obitelj. Samo totalitarni režimi će reći ovom čovjeku koji je dijete izgubio, da on i njegova žena nisu obitelj. Ovo nije korak unazad, ovo je tisuću koraka unazad. Ovo je korak od sto godina unazad. Ovo je povratak u srednji vijek, ako hoćete. Pa čak se i tamo znalo da su baka i djeda i unuci obitelj. Odmah se trebamo aktivirati kolegice i kolege, kako ovakav sramotan prijedlog uopće ne bi došao u ovaj Dom. Ovo je potpuno neprihvatljivo. Ono što moram pitati i kolegice i kolege iz HNS-a koja je liberalna, progresivna stranka, barem bila dosada, a sada je dio vladajuće većine. Hoćete li dopustiti, da uopće da ovakav prijedlog zakona dođe pred nas. SDP se oštro protivi ovakvim na zajedničkim idejama. Svi zajedno odmah moramo ovo spriječiti. Jer ako ne spriječimo, u protivnom konzervativna revolucija maršira dalje … [[Govornik se ne razumije.]] Dok je SDP u ovome Saboru takve stvari nećemo dozvoliti. Hvala.
Posljednja rasprava, Klub zastupnika HDZ-a, Ante Babić, tema ista kao i Klub zastupnika SDP-a. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Vezano za ovu temu dužan sam izvijestiti sljedeće, naime za HDZ obitelj je u hrvatskim tradicijskim vrijednostima uvijek bila okosnica identiteta, duhovne obnove i povijesnog opstanka i uopće razvoj modernog hrvatskog društva. Zbog činjenica treba reći da je Ustavni sud svojom odukom suspendirao obiteljski zakon koji je donijela Vlada SDP-a i tada su zbog proceduralnih razloga zapravo nazvali taj zakon kontraverznim zakonom. Taj obiteljski zakon nema politički predznak za nas, on se zapravo tiče svih 4 i pol milijuna stanovnika RH. Ja želim kazati sljedeće, Ministarstvo socijalne politike i mladih, tada, danas demografije i obitelji, mladih i socijalne politike, napravili jednu radnu skupinu, koja je sastavljena od stručne i znanstvene javnosti, od udruga civilnog društva, crkve svih onih koji se zapravo mogu doprinijeti što je moguće boljem obiteljskom zakonu. Glede toga, Vlada RH, se je morala očitovati Ustavnom sudu, da li ide u izmjene i dopune obiteljskog zakona ili ide u izradu novog obiteljskog zakona. On je jučer stavljen u javnu raspravu, 27.9. i to će trajati mjesec dana, dakle, dovoljno vremena, ukoliko postoje određene kontroverzne, u kojima je i gospodin Hajduković pričao, da se o tome razgovora u jednom dijalogu. Kažem da bi se donio što je moguće bolji ili najbolji obiteljski zakon, koji se tiče svih, a ponajviše djece. Dakle, obitelj se definira kao pravni pojam određivanjem, tko se za potrebe primjene ovog obiteljskog zakona, smatra članom obitelji. Članovi obitelji su majka, otac i njihova djeca, biološka i zajednički posvojena, pri čemu se posvojena djeca imaju smatrati članovima obitelji, zbog učinaka posvojenja, propisanih odredbama o posvojenju. Znači, roditelj koji ne živi s djetetom, te ostali srodnici po krvi, baka, djed, teta, stric ili slično ili po tazbini, npr. pastorah, mačeha, očuh, naravno ako žive zajedno. Naglašavam, ova odredba ne ograničava krug osoba koja uživaju pravo na poštovanje obiteljskog života, u kontekstu međunarodne pravne u ustavno pravne zaštite. Pojam članova obitelji, sadrže i drugi propisi, u drugim pravnim granama za vlastitu primjenu, pa tako i obiteljski zakon određuje tko sve čini obitelj za primjenu, ovo je bitno naglasiti, obiteljsko pravnih instituta. Prema riječima stručnjaka, u literaturi, prvi oblik obitelji je nuklearna obitelj, temeljna obitelj koji čine roditelji i djeca. Podoblici su biološka obitelj, bračna ili izvanbračna zajednica, žene i muškarca s biološkim potomstvima. Socijalna obitelj, radi se o zajednicama odraslih bez djece, nepotpuna obitelj, zajednica jednog roditelja i djeteta. Adoptima obitelj, posvojitelj s posvojenim djetetom i obitelj nastala uz medicinsku pomoć, bračna ili izvanbračna zajednica s djecom, koja biološki ne potječu od osoba koja su njihovi roditelji u socijalnom smislu. Mislim da će biti dovoljno vremena razgovarati o ovim stvarima, prije nego što ovaj prijedlog zakona dođe u ovaj Visoki dom. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. I ovim smo došli do kraja
Prije nego što dajemo predstavniku predlagatelja mogućnost da daje dodatno obrazloženje, traži riječ gospodin Pernar koji valjda želi reći gospodinu Babiću ili gospodinu Hrelji nešto. Izvolite.
Hvala uvaženi predsjedavajući. Htio bi reći da tražim stanku zbog skandalozne sudske presude svećeniku pedofilu, koji je za sodomizirane dječaka dobio samo kaznu rad za opće dobro. Hvala. 10 minuta.
Dobro. Jest možda spremni odmah? Izvolite.
Uvažene dame i gospodo. Duže vrijeme se u našem pravosuđu događaju šokantne stvari. Posljednja u nizu je sudska presuda svećenika iz Slavonije koji je za silovanje, odnosno, sodomiziranje dječaka dobio kaznu samo rada za opće dobro. Kažem da je skandalozno, zato jer sam ja za 2 grafita osuđen na 2 mjeseca zatvora uvjetno. Znači ispada, da je u očima hrvatskog pravosuđa, ozbiljniji prijestup 2 grafita, nego višestruko silovanje djeteta. Što daje za naslutiti, da je hrvatsko pravosuđe politički instrumentalizirano, da svojim da tako kažem sebi bliskim ljudima odnosno ljudima bliskih sa vlašću aktualnom, a mi smo svjesni da je Katolička crvka jedna od najmoćnijih institucija u Hrvatskoj i da je usko povezana s HDZ-om, vidimo da svećeniku se gleda kroz prste, a da se nekom drugom za puno banalniju stvar izriče oštrija kazna isključivo iz političkih razloga zato jer nije podoban aktualnom režimu. Htio bi napomenuti još stvari, a ta je da je tijekom suđenja isplivala šokantna činjenica da je vrh crvke to prikrivao, znači ovako veli svi su sve znali, ali svi su šutili i prema onome što je rekao svjedok. On je rekao da je bila direktiva biskupa da se taj slučaj seksualnog zlostavljanja, sodomiziranja, pedofilije nazovimo kako hoćemo, silovanja maloljetne osobe jednostavno treba gurnut pod tepih. I da taj slučaj nije dobio sudski epilog da nije došlo do presude protiv svećenika, vjerojatno se ne bi za taj slučaj nikad ni saznalo jer bi ga crkva prikrivala. I što nas to navodi? Pa navodi nas na to da Katolička crkva očito ima sustavnu politiku prikrivanja pedofilije. I iz tog razloga pozivam nadležne institucije, prvenstveno pravobraniteljicu za djecu koja se umjesto ovakvim slučajevima groznog zlostavljanja djece, umjesto recimo iskorištavanja djece za prosjačenje itd., bavi time jel se ja slikam sa učenicima ili ne. a u isto vrijeme i ja sam zbog toga bio izložen linču njenom osobnom i medija koji su u službi režima. A ovaj svećenik koji je sodomizirao dječaka on je ne samo pod zaštitom pravosudnog sustava, on je ujedno i pod zaštitom političkom i medijskom, znači njegovo ime se javno ne govori, njegovo ime je tajno, znači nikome drage dame i gospodo ništa, pojeo vuk magare. I meni je šokantno da je registar pedofila tajan. Ja ne znam kome je u interesu da registar pedofila ne bude javan podatak jer javnost ima pravo znati tko su pedofili među nama, tko su ti koji zlostavljaju djecu na najužasniji način. Međutim, aktualna vlast znači HDZ-ova Milan Bandić i HNS očito oni ne žele da taj registar izađe van i iz tog razloga ga skrivaju. Da li je to zato jer se njihovi članove nalaze u tom registru ili nekog drugog razloga, mi ne znamo. Ali ono što znamo jest da u razvijenim zemljama zapada pogotovo u SAD-u kojima se klanjamo ispred kojih pužemo tamo je registar pedofila javan. Znači vi kada se doselite u neku četvrt ili ako živite u nekoj četvrti naselju itd., vi možete otići na Internet i vidjet tko su pedofili u vašem naselju da kažete djetetu, dijete pazi se itd. A zašto? Zato jer pedofilija po svojoj prirodi nije izlječiva znači to je patološka sklonost koja je na neki način, neki negiraju da je to opredjeljenje, ali to je nešto čega se pedofili ne mogu izliječiti. Znači pedofil je pedofil, kao što je heteroseksualac heteroseksualac, homoseksualac homoseksualac, biseksualac biseksualac. Jednostavno znači pedofil to je njegova sklonost k djeci. Zbog čega govorim da je bitno da registar pedofila izađe van? Pa da bi javnost mogla znati koji su to svećenici koji zlostavljaju djecu jer što se događa, preseljavanjem tog katoličkog svećenika iz jedne župe u drugu, evidentno to je zasigurno se zlostavljanje nastavlja. Znači praksa iz svih zemalja gdje se pedofilija zataškavala da su se ti problematični svećenici samo selili, a da je zlostavljanje išlo dalje. Nažalost vidim da su u ovoj državi interesi djece na zadnjem mjestu, a pravo na zaštitu svojeg osobnog zdravlja, tijela, sreće to je osnovno ljudsko pravo, pa i dječje pravo. I ovom prilikom apeliram na sve institucije da poduzmu nešto po tom pitanju, a na pravosuđe da daje oštrije kazne za najstrašnija kaznena djela. Hvala.
Hvala.
Imamo jedan zahtjev za stanku, poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepa predsjedavajući. U ime kluba MOST-a tražim 10 minuta stanku po pitanju aktualne situacije oko Agrokora. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, po istoj temi tražim stanku.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. U ime kluba HDZ-a također tražim stanku na istu temu.
Hvala lijepo. Određujem stanku do 18 i 45. STANKA U 18,35 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 18,45 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo s radom plenarne sjednice. U ime Kluba zastupnika Most-a stanku je zatražio poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege. Svima je jasno nakon događanja posljednjih dana da je ministar Zdravko Marić koji je ovdje među nama, nije se izuzeo, a govorio je da se je izuzeo u slučaju Agrokora. To je svima jasno i vidljivo da je bio sam na sastanku sa Ivicom Todorićem, da je bio na sastanku u Vladi sa cijelim timom ljudi, da je unutra donosio odluke i da je davao prijedloge. Ministar Marić je govorio da se izuzima kao ministar financija u najtežom trenutku za RH što se tiče gospodarske situacije o Domovinskog rata. Cijelo vrijeme je tvrdio da nema ništa sa Agrokorom jer je bivši zaposlenik i zbog toga je došlo do u biti preustrojavanja, preslagivanja Vlade. Tada smo tvrdili i sada to tvrdimo i sada je potvrđeno. I pitam ministra Marića koji je ovdje među nama, da li se izuzeo sa sastanaka u Vladi u prostorima Vlade od sastanka gdje je nazočio Ivica Todorić gdje je se govorilo o Agrokoru i gdje je bio sam na sastanku sa Ivicom Todorićom. Malo prije sam spomenuo ovo, narod to mora znati, mora znati istinu da je Most tada kada je tražio da on više ne može ministar Marić ne može više obnašati ministarsku dužnost, tada je HDZ kazao da se on izuzeo i on sam izuzeo iz slučaja Agrokor. Nije istina, to je bila obmana, to je blaža riječ, to je bila čista laž. Ja ga pitam otvoreno ovdje sada je među nama neka izađe i neka potvrde i nek kaže jel bio na sastancima u Vladi gdje je bio Ivica Todorić između ostalih i da li je raspravljao o slučaju Agrokor? Da li je bio na sastanku sam sa Ivicom Todorićom u slučaju Agrokora i dal mu je davao kako da se ponaša? Je. Ako ne demantira znači je. Bili ste u krivu gospodo. Premijeru Andrej Plenković bio si u krivu, zbog ovoga mora otići cijela Vlada. Čovjek u najtežoj gospodarskoj situaciji se izuzima, a vodi sastanke i donosi rješenja daje rješenja u slučaju Agrokora. Na sastancima ključnim gdje se urušaje cijeli gospodarski sustav, gdje se trebaju spasiti ostaci ostataka što su političke elite, svi ministri financija, svi premijeri u koji su doveli situaciju gospodarsku RH. Zbog toga je Bože Petrov i podigao kaznenu prijavu Ivice Todorića i ja osobno protiv HAFA-e i HNB-a zbog toga što nisu radili svoj posao, nisu štitili financijsku stabilnost RH. Još jedno pitanje, ministre Mariću izađite za ovu govornicu i kažite da li ste bili na sastanku sa Ivicom Todorićom na samo i da li ste bili na sastanku gdje je bio prisutan Ivica Todorić u slučaju Agrokora? Ako ste bili isti tren morate odstupiti jer ste prevarili i ovaj Parlament i narod, direktno ste umiješani u ovaj slučaj. Prije svega je sramotno što ste se izuzeli u najvećoj gospodarskoj situaciji kao ministar financija i prepustili ulogu drugima, a znali ste sve što se događa u Agrokoru. Izađite za ovu govornicu i odgovorite na ovaj upit, mene kao saborskog zastupnika i zbog onoga zbog čega je se preslagivala vlast, zbog vas ministre Mariću koji ste bili direktno u sukobu interesa jer ste se izuzeli, a direktno ste sudjelovali na sastancima gdje je prisustvovao Ivica Todorić.
Zahvaljujem kolegi Miru Bulju. Stanku u ime Kluba zastupnika SDP-a tražio je poštovani kolega Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice i kolege, zastupnici i zastupnice u Hrvatskom saboru. Ovu stanku smo zatražili šta je ovo već neizdrživo svaki dan što se dešava i hrvatska javnost zaslužuje odgovore. Ovo što je govorio kolega Bulj je svima jasno u Hrvatskoj je svima jasno da je kolega Zdravko Marić u sukobu interesa, da nije mogao odvojiti sa jedne strane svoj odnos sa Agrokorom to se vidi i sada ovih dana da je intenzivno komunicirao sa Agrokorom, a sa druge strane da je rekao da se izuzima od svih odlučivanja. Šta to znači? Kada te ne vidi zapisnik, kada se ne snima onda se ne izuzimaš, a kada se snima onda još u zapisnik odnosno na snimač kažeš evo ja se izuzimam. Ali s druge strane komuniciraš, dogovaraš očito prenosiš poruke, kreiraš odluke itd. Sa druge strane vidimo svaki dan informacije koje cure oko Agrokora, vidimo danas i to tražimo to je vrlo lako provjeriti, da sutra premijer Plenković da odgovore da li je postojala i kakva je postojala komunikacija između Martine Dalić, Ante Ramljaka i Ivice Todorića koju spominje, jedna od tih strana konstantno evo sada već danas u nekoliko svojih objava. To se može vrlo lako provjeriti i želimo očitovanje od Martine Dalić da li je komunicirala mailom sa Ivicom Todorićem na bilo koji način osim na službeni, da li je Ante Ramljak prije nego što je imenovan kao povjerenik u svojstvu povjerenika na temelju lex Agrokora, da li je sms-ira i da li je komunicirao sa članovima uprave Agrokor kao što je danas objavljeno jer to hrvatska javnost ima pravo znati. Zbog čega HDZ to skriva, zbog čega ne daje odgovore, zbog čega ignorira te informacije, to je svima u Hrvatskoj zanimljivo pitanje. Ono šta mi mislimo je da se ovdje radi o sukobu dvije strane HDZ-a, dvije struje HDZ-a oko Agrokora. Jedna struja koja je omogućila Ivici Todoriću '90.-tih stjecanje Agrokora na kriminalnoj privatizaciji koju je HDZ napravio tijekom '90.-tih godina na kriminalnoj privatizaciji i druga struja HDZ-a kojoj je očito predstavnik Martina Dalić i interesni lobi i krug oko nje. I u ovom trenutku traje sukob između jedne Todorićeve struje HDZ-a koja je omogućila privatizaciju '90.-tih i druge sadašnje struje interesne oko HDZ-a kojoj je na čelu Martina Dalić. Hrvatski građani zaslužuju odgovore i to nije smiješno gospodine Đakiću, to nije smiješno gospodine Đakiću, ljudi zaslužuju odgovore.
Poštovani gospodine Maras, ispričavam se, samo malo. Gospodine Đakić, ja bih vas lijepo molio nemojte upadati kolegi Marasu u riječ dok on govori, mislim da je to krajnje nepristojno i nije primjereno ovom Visokom domu, ja vas molim i apeliram na vas. Hvala lijepo izvolite.
Ljudi zaslužuju odgovore. Andrej Plenković treba dati odgovor. Ovo više nije problem Zdravka Marića, ovo nije problem Martine Dalić, ovo je problem Andreja Plenkovića. I on je inkriminiran ovakvim ponašanjem njegovih ministara. Želimo sutra odgovor da li je ovo istina, želimo sutra odgovor šta se dešavalo u Agrokoru i to hrvatska javnost mora znati. Nemoguće je i neodrživo ovakvu situaciju ignorirati iz dana u dan a to premijer Plenković radi. I mi se pitamo zašto to radi, koga on štiti i koga on skriva. I ukoliko ne dobijemo te odgovore, postavljati ćemo pitanje svaki dan, evo danas je 7 sati, prekinuli smo raspravu oko jednog zakona, pitati ćemo svaki dan i tražiti ćemo svaki dan odgovor. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem gospodinu Marasu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovani kolega Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, dva ozbiljna kluba opozicijska u Hrvatskom saboru rade strašno dramatičnu situaciju evo koja baš je zabrinula cjelokupnu hrvatsku javnost do te mjere da evo ljudi su na ulicama pa se mi ovdje u Saboru moramo plašiti tako dramatične situacije. Dakle predstavnik kluba MOST-a i predstavnik kluba SDP-a na temelju objava na blogu Ivice Todorića bez da itko u Hrvatskoj zna da li je to doista njegov blok, tko to piše, traže ostavku Vlade i Andreja Plenkovića. Kada govorimo o tom sastanku kojega spominje gospodin Bulj, ja bih podsjetio da je taj sastanak inicirao gospodin Božo Petrov, na njemu bio i on može jasno objaviti sve što je na tom sastanku bilo, tko je na koga vršio pritisak, tko je zatražio sastanak u Vladi, kako je do tog sastanka došlo, ne treba zbog toga pitati niti kolegicu Dalić niti kolegu Marića. Sve o Zdravku Mariću, o njegovom ulozi, oko Agrokora smo imali cjelodnevnu raspravu u Hrvatskome saboru, izložili smo stavove pojedinih klubova i koliko se ja sjećam nakon te rasprave kolega Marić je i dalje ministar financija i to je bila ona točka prijeloma u kojemu je, nakon čega je došlo do rekonfiguracije Vlade i nakon čega je MOST praktično postao oporba. Prema tome sve što smo trebali reći, sve argumente koje smo trebali iznijeti iznijeli smo u postupku koji se odnosio na traženje da odstupi, da se sa funkcije ministra financija ukloni Zdravko Marić. Ja držim da je sva istina oko Zakona o izvanrednoj upravi i postupku izvanredne uprave na kraju pokazana stanjem u Agrokoru. Ljudi pa mi ovdje dižemo tenzije, stvaramo dramatiku i treba pitati zaposlenike Agrokora kako je i na koji način postupila Vlada. Treba pitati dobavljače, brojne OPG-ove, male poduzetnike kako i na koji način doživljavaju Zakon o izvanrednoj upravi, njih treba pitati. To što mi ovdje na ovoj razini čitajući dnevno nečije blogove stvaramo dramatiku to više govori o nama nego o doista o problemu kojega vi na ovaj način pokušavate prikazati. Za mene osobno, a dugo sam godina u politici, lex Agrokor kako se naziva, je najbolja intervencija bilo koje Vlade u hrvatskom gospodarstvu. Najuspješnija intervencija. I umjesto da tim ljudima, koji su tu intervenciju napravili, koji su spasili hrvatsko gospodarstvo zbog kaosa koji bi bio nastao u Agrokoru, koji su omogućili da 56000 zaposlenika prima plaću. Koji su omogućili da 150000 drugih zaposlenika u društvima koji su dobavljači Agrokora nastavljaju funkcionirati, zbog činjenice da je u Hrvatskoj nastalo … [[Govornik se ne razumije.]] , mi ovdje prozivamo ljude, zbog čega netko, a ne znamo tko, vjerojatno Ivica Todorić, zbog toga što netko na svom blogu, bez mogućnosti, da dođe u javnost, u medije, pred novinare, pa da ne odgovara na protupitanje. Mi ovdje tražimo od čestitih ljudi koji su to radili kao državni dužnosnici, članovi Vlade Andreja Plenkovića, prozivamo ih da se povuku, da dadu ostavku, blatimo ih, kriminaliziramo ih i ne znam sve što o njima ne govorim. Vjerojatno će ove objave na blogu imati svoj sudski epilog po privatnim tužbama. Pričekati ćemo to, i to ćemo također vidjeti. Ali, dragi prijatelji iz Mosta dugo ste vremena i vi bili u toj Vladi i jako ste dobro znali, što se događa, kakva je situacija u Agrokoru, tko zaziva pomoć države, zbog čega saziva pomoć države, da biste sada okrenuli ploču, ne biste li prikupili jeftine političke poene, tražeći ostavku Marini Dalić ili Zdravka Marića. Prema tome, ono što smo napravili sa Zakonom o izvanrednoj upravi je po meni, doprinijelo stabilizaciji, financijskoj i gospodarskog sustava RH i mi u HDZ-u na to možemo samo biti ponosni. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Branku Bačiću. Poštovani kolega Bulj, ja bi vas lijepo molio, imate instituta dovoljno, a možete komentirati … [[Upadica se ne čuje.]] kolega Bulj, molim vas.
Poštovane saborske zastupnice, saborski zastupnici dobro jutro. Vidim da vas je puno koji se javljate za stanku. Ja ću samo najaviti da je prva točka predviđeno Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom, prvo čitanje, P.Z.E. broj 170. I ovim smo došli do kraja, sada se vračamo dnevnom redu, kao što sam rekao prva točka: - Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanje osoba sa invaliditetom, prvo čitanje, P.Z.E. br.170. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, na temelju članka 85. Ustava Republike Hrvatske i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda, primjenjuju se odredbe poslovnika, koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli tri odbora, Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo i Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Sada bih molio predstavnicu predlagatelja, poštovanu državnu tajnicu u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava, Majdu Burić, da dade dodatno obrazloženje prijedloga zakona. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine Jandrokoviću i srdačan pozdrav svim saborskim zastupnicama i zastupnicima. Evo ga pred nama je prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom. Važeći Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom stupio je na snagu 1.1.2014. s tim da je njegova puna primjena započela 1.1.2015. kada je uvedena kvota obveznog zapošljavanja osoba s invaliditetom. Primjena zakona, ukazala je na potrebu za određenim izmjenama i dopunama, s ciljem dodatnog unaprijeđena profesionalne rehabilitacije, kao i zapošljavanja osoba s invaliditetom. Predložene izmjene i dopune zakona, odnose se na sljedeće. Jedno od osnovnih područja, koje zakon uređuje je područje profesionalne rehabilitacije, koje obuhvaća različite mjere i aktivnosti, koje se poduzimaju u svrhu osposobljavanja i zapošljavanja osoba s invaliditetom. Važećim zakonom, propisano je pravo da profesionalnu rehabilitaciju stječe osoba s invaliditetom, za koju je nadležno tijelo vještačenja, utvrdilo preostalu radnu sposobnost. Iz navedene zakonske odredbe proizlazi da osobe s invaliditetom prvo moraju proći postupak vještačenja, a tek nakon toga odlikom vještaka upućuju se na rehabilitaciju i na rehabilitacijsku procjenu u centre za profesionalnu rehabilitaciju. Time se znatno usporava i otežava uključivanje osoba s invaliditetom na tržište rada, a ujedno i nepotrebno opterećuje tijelo vještačenja. Osim toga u praksi se može dogoditi da vještak ne uputi osobu s invaliditetom na rehabilitacijsku procjenu, a sam nalaz i mišljenje tijela vještačenja ne sadrži sve potrebne podatke o radnim mogućnostima osobe s invaliditetom. Upravo zbog toga se izmjenama i dopunama ovog zakona predlaže, ubrzati i olakšati uključivanje osoba s invaliditetom u postupak profesionalne rehabilitacije i to na način da se oni izravno upute u centre za profesionalnu rehabilitaciju na rehabilitacijsku procjenu. U tom smislu predlaže se da pravo na profesionalnu rehabilitaciju može ostvariti osoba s invaliditetom koja ispunjava uvjete za upis u očevidnik osoba s invaliditetom. Na temelju rezultata rehabilitacijske procjene odnosno nalaza i mišljenja Centra za profesionalnu rehabilitaciju, savjetnici Hrvatskog zavoda za zapošljavanje dobit će sve informacije koje su im potrebne u svrhu priprema osoba s invaliditetom za zapošljavanje. Naime, u nalazu i mišljenju Centra za profesionalnu rehabilitaciju detaljno se uređuje koje su poteškoće u radnom funkcioniranju osobe s invaliditetom, kako se poteškoće mogu umanjiti i koje su to očuvane radne vještine i sposobnosti osobe s invaliditetom, a daje se i prijedlog za provedbu daljnjih usluga profesionalne rehabilitacije ukoliko je to potrebno. Nadalje, važećim zakonom propisano je da postupak profesionalne rehabilitacije pokreće i financira naručitelj usluge koji može biti HZMO, HZZ, HZZO, centar za socijalnu skrb, osiguravajuće društvo jedinice lokalne (regionalne) i područne samouprave te poslodavac i privatni naručitelj. S obzirom da osim navedenih naručitelja uslugu profesionalne rehabilitacije može naručiti i Zavod za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osobe s invaliditetom, predlaže se dopuna zakonske odredbe odnosno predlaže se proširiti krug naručitelja ove usluge na način da … dale navedeno tijelo može biti naručitelj. Ključnu ulogu u provedbi usluga profesionalne rehabilitacije imaju centri za profesionalnu rehabilitaciju koje zajednički osnivaju RH i jedinice lokalne (regionalne) i područne samouprave. U dosadašnjim postupcima osnivanja centara za profesionalnu rehabilitaciju, a to su oni u Zagrebu, Rijeci, Splitu i Osijeku sve radnje u ime RH kao osnivača preuzimala je Vlada RH što je podrazumijevalo složeniju i dugotrajniju proceduru. A kako bi se ubuduće pojednostavnila i ubrzala ta procedura obavljanja osnivačkih prava i dužnosti nad centrima za profesionalnu rehabilitaciju izmjenama i dopunama ovog zakona predlaže se da osnivačka prava i dužnosti u ime RH umjesto Vlade RH obavlja Ministarstvo rada i mirovinskog sustava. Osim u području profesionalne rehabilitacije određene izmjene i dopune zakona predviđene su i u području rada i zapošljavanja osoba s invaliditetom. Važećim zakonom propisano je da se osobe s invaliditetom mogu zaposliti na otvorenom tržištu rada ili pod posebnim uvjetima dakle govorimo o zaštitnim radionicama tj. integrativnim radionicama i to uz obavezu poslodavaca da osigura razumnu prilagodbu radnog mjesta. Izmjenama i dopunama zakona predlaže se upravo precizirati i dodatno definirati pojam razumne prilagodbe i to na način da isti obuhvaća prilagodbu radnog mjesta kao i uvjete i organizacije rada. Naime, osiguravanje učinkovitih i praktičnih mjera prilagođenih osoba s invaliditetom ne podrazumijeva samo arhitektonske ili tehničke prilagodbe već i prilagodbe koje se odnose na uvjete i organizaciju rada kao što su rad kod kuće, preraspodjela zadataka, osiguravanje dodatnih treninga i slično. Osim toga nužno je propisati obvezu osiguranja razumne prilagodbe i prilikom provođenja samog natječajnog postupka odnosno testiranja i/ili intervjua jer osobe s invaliditetom već u toj fazi nailaze na prepreke na pristup tržištu rada i zbog toga smatramo ovaj dio razumne prilagodbe i njegovog daljnjeg preciziranja iznimno bitnim. Za poticanje zapošljavanja osoba s invaliditetom osobito se važnim pokazalo uvođenjem kvotnog sustava zapošljavanja koji je u primjeni kao što znate i sami od 1.1.2015. godine i obvezuje sve poslodavce i iz javnog i iz realnog sektora koji zapošljavaju najmanje 20 radnika da na primjerenom radnom mjestu u primjerenim radnim uvjetima zaposle određeni broj osoba s invaliditetom točnije 3% od ukupnog broja zaposlenih. Iako je trend zapošljavanja osobe s invaliditetom u posljednjih 10 godina u konstantnom porastu najveći porast bilježi se upravo nakon primjene kvotnog zapošljavanja. Potvrđuju to i podaci HZZ-a prema kojima je u 2015. godini iz evidencije zavoda zaposleno ukupno 2613 osoba s invaliditetom što je 39,2% više u odnosu na 2014. godinu. Tijekom 2016. godine iz evidencije zavoda zaposleno je ukupno 2853 osobe s invaliditetom što je 9,2% više nego u 2015. godini a da se pozitivan trend u zapošljavanju osoba sa invaliditetom i dalje nastavlja i ove godine potvrđuju to podaci u razdoblju 1. siječnja 2017. do 31. kolovoza iz evidencije, kada, gdje nam podaci pokazuju da je iz evidencije zavoda zaposleno ukupno 2 tisuće 430 osoba sa invaliditetom. Obveze kvotnog zapošljavanja osoba sa invaliditetom od obveze kvotnog zapošljavanja osoba sa invaliditetom izuzeti su novoosnovani poslodavci i to u vremenu uvođenja u rad dakle najduže do 24 mjeseca od početka rada. Praćenjem primjene zakona uočeno je da se pojam novoosnovanog poslodavca a samim time i razdoblje oslobađanja od plaćanja obavezne, kvotnog zapošljavanja da se to različito tumači. Stoga se ovim izmjenama i dopunama zakona predlaže točno precizirati razdoblje tijekom kojeg novoosnovani poslodavac nema obvezu kvotnog zapošljavanja osoba sa invaliditetom na način da se izričito propiše da to razdoblje od 24 mjeseca jest ono od dana upisa u odgovarajući registar odnosno od dana ustrojavanja prema posebnom propisu ako se radi o tijelima državne uprave. Osim zapošljavanjem osoba sa invaliditetom kvotna obveza može se ispuniti i na niz zamjenskih načina primjerice primanjem osoba sa invaliditetom na praksu, rehabilitaciju ili stručnim osposobljavanjem za rad, stipendiranjem njihovog redovitog obrazovanja, sklapanjem ugovora o poslovnoj suradnji sa zaštitnim i integrativnim radionicama itd.. Stoga se ovim izmjenama i dopunama zakona izričito propisuje da ti drugi načini ispunjavanja obveznog kvotnog zapošljavanja osoba sa invaliditetom da se oni smatraju zamjenskom kvotom. Za one poslodavce koji ne ispune kvotu niti zapošljavanjem niti zamjenskim načinom propisana je obveza novčane naknade i to u visini 30% iznosa minimalne plaće mjesečno za svaku osobu sa invaliditetom koju su bili dužni zaposliti. U 2017. to je iznos od 982 kune i 80 lipa. Bitno je naglasiti da i druge države članice EU, kao što su Austrija, Njemačka, Istalija, Slovenija itd., na sličan način uređuju kvotni sustav zapošljavanja osoba sa invaliditetom s time da je iznos novčane naknade u RH značajno manji i iznosi 30% minimalne plaće, kao što sam rekla 982 kune u odnosu na primjerice 70% minimalne plaće koliko iznosi u Republici Sloveniji a to je 563 eura. Ispunjenje obveze novčane naknade prati zavod za vještačenje na osnovu podataka iz JOPPD obrasca putem kojeg su poslodavci dužni podnijeti izvješće o iznosu obračunate novčane naknade s ciljem administrativnog rasterećenja poslodavaca a imajući u vidu činjenicu da je Zavodu za vještačenje omogućeno praćenje i ispunjenje obveze novčane naknade putem samog OIB-a poslodavca. Ovim izmjenama i dopunama predlaže se ukidanje obveze podnošenja izvješća putem JOPPD obrasca i obveza se predlaže ukinuti zaključno s podnošenjem JOPPD obrasca za mjesec prosinac 2017. godine. Nadalje važećim zakonom je propisano da se sredstva uplaćena s osnove novčane naknade zbog neispunjenja koriste u svrhu isplate poticaja i nagrada kao i za provođenje projekata i programa za zapošljavanje osoba sa invaliditetom a koje osigurava Zavod za vještačenje. Sredstva koja se ne iskoriste tijekom tekuće godine prebacuju se i prenose se u sljedeću godinu. Trenutno je značajan iznos sredstava uplaćenih s osnove novčane naknade neutrošen oko 369 milijuna kuna. A razlog tome jest činjenica da sustav profesionalne rehabilitacije i zapošljavanje osoba sa invaliditetom iako uspostavljen 1.1.2015. godine nije u potpunosti zaživio budući da je zakon omogućio tek pravne pretpostavke za uspostavu tog sustava ali njegova tehnička provedba uslijedila je tek kasnije. Naime, iako je bilo predviđeno da se rad centara za profesionalnu rehabilitaciju uspostavi 1.1.2015. godine zbog objektivnih okolnosti isti su započeli s radom tek krajem 2015. godine odnosno početkom 2016. godine što je za posljedicu imalo manju iskorištenost poticaja za zapošljavanje osoba sa invaliditetom ali i manji broj osoba s invaliditetom uključenih na tržište rada. Također zbog objektivnih okolnosti izostali su i projekti i programi za zapošljavanje osoba sa invaliditetom a koji će u narednom razdoblju zahtijevati određena. Prema tome, stvarni odnos prikupljenih i sredstava s osnove novčane naknade moći će se utvrditi tek nakon što sustav profesionalne rehabilitacije i zapošljavanja osoba sa invaliditetom u potpunosti postane djelotvoran. Osim toga, važno je naglasiti da poticaji i nagrade za zapošljavanje osoba sa invaliditetom za isplatu kojih se trenutno koriste sredstva novčane naknade nisu dovoljni za učinkovitu integraciju osoba sa invaliditetom u svijet rada. Učinkovita integracija osoba sa invaliditetom jest integracija putem različitih usluga profesionalne rehabilitacije što nam potvrđuju i iskustva drugih zemalja. Upravo iz tog razloga ovim izmjenama i dopunama zakona predlaže se proširiti namjenu sredstava prikupljenih sa osnove novčane naknade i tako omogućiti da se ta novčana sredstva mogu koristiti i za održivost i razvoj sustava profesionalne rehabilitacije. Time će se osigurati stabilnost sustava profesionalne rehabilitacije ali i bolja i učinkovitija integracija osoba sa invaliditetom na tržištu rada. Osim toga predlaže se da se sredstva prikupljena s osnove novčane naknade mogu koristiti i za poticaje za zapošljavanje osoba s invaliditetom koje osim ZOSI-ja isplaćuju i drugi korisnici utvrđeni registrom proračunskih i izvanproračunskih korisnika, kao i za projekte i programe za zapošljavanje osoba s invaliditetom koje provode drugi korisnici utvrđeni registrom proračunskih i izvanproračunskih korisnika. Način korištenja i raspodjela tih sredstva prikupljenih s osnove novčane naknade, utvrđivat će se posebnom odlukom, odnosno odlukom ministra nadležnog za rad i mirovinski sustav. Kada je riječ o zapošljavanju pod posebnim uvjetima, osobe s invaliditetom mogu se zaposliti u integrativnim i zaštitnim radionicama. Integrativne radionice uvedene su kao novina u području zapošljavanja osoba s invaliditetom, i zasad ih nema registriranih u RH a broj zaštitnih radionica trenutno je pet. To su Suvenir Arbor Sirač, Uriho, Des, Tekop Nova Pula i Lada d.o.o. s tim da imamo i tri zaštitne radne jedinice, tj. zasebne organizacijske jedinice kod pojedinih poslodavaca u kojima rade osobe sa invaliditetom a to su Srednja strukovna škola u Varaždinu, Hrast export, Puklavec d.o.o. i Bilokalnik IPA, industrija papirne ambalaže d.o.o. Važećim zakonom propisani su uvjeti za stjecanje statusa zaštitne radionice u smislu da je to svaka ustanova ili trgovačko društvo koje zapošljava najmanje 51% osoba s invaliditetom u odnosnu na ukupan broj zaposlenih i to isključivo na zaštitnim radnim mjestima. Ovdje valja pojasniti da zaštitna radna mjesta, da su to ona radna mjesta koja zahtijevaju najjednostavnije radne operacije i u pravilu na njima rade osobe s invaliditetom kod kojih su utvrđene veće teškoće u radnom funkcioniranju odnosno osobe sa najtežim oblicima invaliditeta. Uvođenjem kvotne obveze zapošljavanja osoba s invaliditetom odnosno mogućnost zamjenskog načina ispunjavanja kvote putem ugovora o poslovnoj suradnji, zaštitnim radionicama je ponuđeno dosta poslova. Međutim, praksa je pokazala da zaštitne radionice s tako visokim udjelom zaposlenih osoba s invaliditetom, upravo na zaštitnim radnim mjestima, njih 51%, nisu u mogućnosti kvalitetno i u rokovima obavljati sve te poslove. Osim toga, kriteriji od 51% osoba s invaliditetom zaposlenih na zaštitnim radnim mjestima je teško ostvariv i zbog prirodnog odljeva osoba s invaliditetom. S obzirom na te pretpostavke koje se trebaju ispuniti da bi osoba s invaliditetom mogla raditi na zaštitnom radnom mjestu, kao i same zahtjeve radnog mjesta, nije za očekivati da će sva ta upražnjena radna mjesta i dalje biti zaštitna radna mjesta. Također, ograničavajući čimbenik je i činjenica da trenutno nema dovoljno osoba s invaliditetom koje su procijenjene od strane centara za profesionalnu rehabilitaciju kao osobe zapošljive isključivo na zaštitnim radnim mjestima. Stoga se ovim izmjenama i dopunama zakona predlaže i dalje zadržati osnovni kriterij prema kojemu zaštitna radionica mora zapošljavati 51% osoba s invaliditetom u odnosu na ukupan broj samih zaposlenih, dok se kriterij broj zaposlenih na zaštitnim radnim mjestima predlaže ublažiti i to na način da on iznosi 20%. Dakle, prema novim uvjetima, zaštitne radionice i dalje će biti dužne zaposliti 51% osoba s invaliditetom u odnosu na ukupan broj zaposlenih, ali od kojih će njih 20% biti na zaštitnim radnim mjestima. Na ovaj način zadržavamo institut zaštitnih radnih mjesta i sprječavamo diskriminaciju osoba s najtežim oblicima invaliditeta ali isto tako uzimamo u obzir i ograničavajuće okolnosti u poslovanju zaštitnih radionica. Također, ovim izmjenama i dopunama zakona predlaže se izvršiti usklađivanje sa Zakonom o radu, kojim je propisano da jedan član upravnog vijeća ustanove mora biti predstavnik radnika kojeg imenuje i opoziva radničko vijeće odnosno radnici na izborima ako radničko vijeće nije utemeljeno. Stoga se u tom smislu predlaže izmijeniti sastav i povećati ukupan broj upravnog vijeća Zavoda za vještačenje, i to sa 7 na 9 odnosno kako bi se zadovoljio kriterij za predstavnika radnika radi usklađivanja sa Zakonom radu te još jednog predstavnika Vlade RH kako bismo imali neparan broj članova. Osim toga, ovim izmjenama i dopuna zakona, preciznije se određuje djelokrug rada Zavoda za vještačenje a koji između ostalog, obuhvaća i utvrđivanje invaliditeta. Naime, Zavod u postupku vještačenja sveobuhvatni i interdisciplinarni pristupom utvrđuje invaliditet osobe koja se vještači. Utvrđivanje invaliditeta provodi se u skladu sa UN Konvencijom o pravima osoba s invaliditetom odnosno u skladu sa bio-psiho-socijalnim modelom uzimajući u obzir oštećenje organizma kao i funkcionalne sposobne osobe tj. njezina ograničenja ali i potencijale. Uz navedene ključne izmjene i dopune zakona, predlaže se i korekcija pojedinih odredbi zbog jasnoće i preciznosti izričaja te novotehničke dorade. Zaključno, bitno je napomenuti da su u sam postupak izmjena i dopuna ovog zakona bili vrlo aktivno uključeni sve relevantne institucije kao i Ured pravobraniteljice za osobe s invaliditetom, predstavnici udruga za osobe s invaliditetom koji su nam bili iznimno važan partner. Neki od njihovi prijedloga, kao što je primjerice prijedlog da se udruge osoba s invaliditetom izuzmu od obveze kvotnog zapošljavanja, nisu usvojeni isključivo zbog činjenice što nisu predmet uređenja ovog zakona, ali će se svakako razmotriti i urediti na odgovarajući način prilikom donošenja izmjena i dopuna podzakonskih akata, odnosno, samih pravilnika. Toliko za sada. Zahvaljujem.
Hvala državnoj tajnici. Imamo 4 replike. Prvi je poštovani zastupnik Čuraj. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče. Poštovana gospođo Majdiću, u svom izlaganju ste spomenuli, sad ja ne znam, dal se točno odnosi, što se tiče kvote, kod poslodavaca, zapošljavanje, rekli ste 3%, u čl.8. zakona je predviđeno minimalno 2 do 6%. Taj dio se nije dirao, pa me zanima točno, na koji postotak ste mislili u odnosu na 3%. I ono što sam se javio svakako samo da nešto iz prakse malo skrenem pozornosti i kod rehabilitacijskog uvjeta, svakako je da se osoba nalazi u očevidniku. Naime, u očevidniku, mora osobe da bi se nalazile, imati 90% tjelesnog oštećenja radi gubitka vida, 70% radi gubitka sluha, 90 ukupnog tjelesnog, pri tome da pojedinačno ne prelazi 70. Zašto vam to govorim. Naime, iz prakse se pokazalo dosta, a i vidimo po pokazateljima koje ste vi iznijeli već za 2016.g gdje je drastičan pad zaposlenih osoba s invaliditetom, da poslodavci odabiru radije platiti kaznu koja iznosi 30% minimalne plaće u prethodnom mjesecu. Naime, zašto to rade? Zato što 70%, znači naći osobu sa 70% invalidnošću nije baš lako i staviti ga na primjereni posao. Dakle, te osobe moraju naravno jasno doprinositi i smisao ovoga zakona je da se one uključuju i u rad poslodavca, a samim time i u društvo. Ali oni biraju ili određene vanjske, kako što je i u zakonu predviđeno, što je dobra stvar, vanjske zajednice na kojima se može ta kvota ispuniti ili radije plaćaju kaznu. Moj prijedlog zapravo bi bio, da ili imamo puno naših sugrađana koji imaju manje od 70% invalidnosti, koje ne mogu biti upisane u očevidnik. Da li su to prije svega žene, možda na kojima je obavljena … [[Govornik se ne razumije.]] dakle odstranjivanje maternice, što sam ja imao kao poslodavac problema, gdje one ne mogu obavljati određene fizičke poslove, ne smiju, naravno, sukladno struci. Da, se možda u konačnici razmišlja o budućnosti, određena klizna mjera da se uključe oni sa manje posto invalidnosti, ne samo oni koji su … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku.
Zahvaljujem poštovani zastupniče. Ono što valja akceptirati i posebno naglasiti jest da je trenutnim zakonom, koji je na snazi upravo propisano 3%, od ukupnog broja zaposlenih, a ono što ste vi naveli, 2-6%, to vam je bilo u zakonu koji je vrijedio do 2014. godine. Osim toga nedavno je na Hrvatski sabor, odnosno, Odboru za rad mirovinski sustav i socijalno partnerstvo, poslan dopis, sa konkretnim brojkama, vezan uz kvotu obvezu zapošljavanja i u samom tom dopisu, a vjerujem da ste ga i vi dobili, stoji brojka, od 10555 osoba upisanih u očevidnih, osoba s invaliditetom. Zahvaljujem.
Dobro. 2 replika, poštovani kolega Lipošćak. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicama. Odmah na početku moram reči da pozdravljam ovakav zakonski prijedlog. Naime, svako poboljšanje, vezano uz ovakvu tematiku, nužno je i dobro došlo. Ono što me osobito veseli jest, da je ovim prijedlogom omogućeno direktno upućivanje osoba s invaliditetom, na rehabilitacijsku procjenu, u centar za profesionalnu rehabilitaciju. Zašto? Upravo iz razloga što je dosadašnjim zakonskim rješenjima, predviđalo se prvo vještačenje nadležnog tijela, odnosno, sam proces vještačenja. I upravo su tu ležali zapravo mnogi problemi, ne samo u ovom slučaju, nego i kod slučajeva vještačenja djece sa invaliditetom, ali o tom ću govoriti nekom drugom prilikom. A sama vještačenja su znala predugo trajati i često biti kočnica danjem, odnosno, krajnjemu cilju. Također od 2015. uvedeno je i kvotno zapošljavanje, gdje je poslodavac, kao što ste rekli, sa više od 20 zaposlenih ima obavezu zapošljavanje određenog broja osoba sa invaliditetom. Ovdje želim naglasiti da ljudi koji su zaposleni na takav način nisu samo kvote. Oni su često zbog svog invaliditeta prisiljeni uložiti još više i truda i napora u obavljanju svojih svakodnevnih poslova. Ono što žalosti i ono što je žalosno je da se vrlo često te osobe, zapošljava na radnim mjestima sa neodgovarajuće stručnom spremom i na niže plaćenim poslovima. Kao svijetli primjer, mogu vam navesti primjer svog sugrađanina, i prijatelja Miljenka Vučića, koji je usprkos svom invaliditetu, uredno obavlja svoj posao u gradskoj upravi grada Ogulina već godinama, paralelno s tim vodi udrugu slijepih Ogulin kroz koju trenutno otvara nova radna mjesta kroz projekte. Također redoviti je sudionik svih velikih europskih i svjetskih atletskih natjecanja za osobe s invaliditetom i ponosi hrvatski paraolimpijac. I na kraju ću ponoviti samo, osobe s invaliditetom nisu samo kvote. Na nama je da im pružimo priliku i što je najvažnije da im pružimo priliku na adekvatnim radnim mjestima, koji odgovaraju njihovoj stručnoj spremi, a ne na način da udovoljavamo određene zakonske uvjete. Hvala.
Dobro. 3 replika, poštovani kolega Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo. Osnovna zadaća ovog zakona je zapošljavanje osoba s invaliditetom. Ministarstvo i Vlada očito da ovim zakonom želi izigrati tu ulogu. Jer ako u zaštitnoj radionici, dopuštate da bude 20% zaštitnih mjesta, vi rušite koncepciju ovog zakona. Jer jasno da može biti zaposleno 50% osoba s invaliditetom. Ali je cilj zaštitne radionice da to budu onima kojima trebaju posebna mjesta. Jer netko tko recimo ima oštećenje 30 ,40% kralježnice i upisan je u očevidnik, ne treba posebno prilagođeno radno mjesto i on upada u ovih 50% zaposlenih osoba s invaliditetom. Ne znam zašto je intencija Vlade i ministarstva da se mijenja na ovakav način definicija zaštitne radionice. Jer njena glavna uloga je da one naše sugrađane, dakle osobe sa invaliditetom koje imaju potrebu da se prilagodi radno mjesto, da njihovo radno mjesto bude prilagođeno njihovim sposobnostima to sada smanjujemo na 20%. Ili je inicijativa da ovih 369 milijuna neraspoređeni damo onima kojima to ne treba. I da se najedanput u Hrvatskoj stvori tisuću zaštitnih radionica od kojega osobe sa invaliditetom neće imati nikakve koristi. Ovo što sada predlažete je negacija zakona i to je ono što niste trebali raditi. Ne vidim razloga i rezona da se to radi. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, izvolite.
Hvala vam poštovani predsjedniče Sabora. Gospodine Mrsiću, to nije istina. Intencija ovoga zakona jest upravo olakšati uvjete za stjecanje zaštitne radionice. I ono što valja još jednom naglasiti posebno jest da je uvjet 51% osoba sa invaliditetom a 20% zaštitnih radnih mjesta. I ono što valja u ovom smislu naglasiti jest da osobe koje su kod nas u Hrvatskoj zaposlene na tim zaštitnim mjestima imaju ugovore o radu i plaćeni su time. I to je jedan od dobrih primjera kojim se Hrvatska može pohvaliti i u kontekstu EU zbog toga što u EU ljudi na zaštitnim radnim mjestima primaju naknade a kod nas u RH imaju ugovore o radu. Dakle ovo je upravo suprotno od onoga što vi govorite, ovime se olakšava uvjeti za stjecanje zaštitnih radionica i ustvari se mijenja samo postotak zaštitnih radnih mjesta a ne postotak kojim se govori koliko osoba sa invaliditetom treba biti uključena a to i dalje ostaje 51%. Zahvaljujem.
I zadnja replika, uvaženi kolega Ante Babić.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovana državna tajnice, prateći pozorno vaše izlaganje a zapravo vezano za izmjenu i dopune zakona o profesionalnoj rehabilitaciji treba primijetiti sljedeće. Dakle on je donesen 2013. godine, izmijenjen je 2014. godine pa opet 2015. godine i sada idemo u izmjene i dopune ovoga zakona. Dakle, što želim reći? Potrebno je slušati sve one ljude kojih se tiče ovaj zakon. Dobro je da ste uvažavali i mišljenja svih onih koji su vam bili i ne samo u radnoj skupini već i onih koji su bili u javnom savjetovanju. Glede tog javnog savjetovanja želim vas pitati sljedeće. Dakle pravobraniteljica za osobe sa invaliditetom kaže da određene udruge osoba sa invaliditetom u svom zapošljavanju ne moraju poštovati tu odluku kvotnog zapošljavanja a zdrav razum nalaže, imate ovdje u javnom savjetovanju Udrugu osoba sa invaliditetom Imotski koji imaju 26 zaposlenih osoba, dakle za osobe s invaliditetom. Logično, ako zapošljavamo asistente za osobe sa invaliditetom, slikovito rečeno kako ćete paraplegičara ili kvadriplegičara zaposliti osobu paraplegičara da mu bude asistent. Dakle tražite osobu koja nije osoba sa invaliditetom. O tome treba razmisliti. I na kraju ste možda rekli ili sam ja to prečuo da ćete određenim podzakonskim aktima možda reguliratii ovaj dio. Ako sam to dobro čuo, bilo bi dobro da to i ponovite, upravo zbog ovih udruga za osobe sa invaliditetom koje zapravo penaliziramo zbog kvotnog zapošljavanja a ta su im sredstva potrebna jer ih oni dobivaju iz projekata. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, izvolite.
Zahvaljujem poštovani kolega Babiću. Je, već sam u uvodnom izlaganju zaista naglasila da ovo o čemu vi govorite a to su udruge za osobe sa invaliditetom da će to biti, da je to predmet samog pravilnika koji rješava taj dio i to smo jako, jako dobro komunicirali i sa gospođom pravobraniteljicom za osobe sa invaliditetom i to je ono što je i naglašeno u samom uvodnom izlaganju. Dakle tematika o kojoj govorite nije predmet zakona već pravilnika i pravilnik će je regulirati. Zahvaljujem.
Hvala i vama. I sada prelazimo na odbore. Pardon, samo malo, prelazimo na odbore. Da li netko od izvjestitelja odbora želi uzeti riječ? Kolega Maras, predsjednik Odbora za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče. Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo Hrvatskoga sabora na 20.-oj sjednici održanoj 22. rujna 2017. godine je raspravljalo o ovom Prijedlogu zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba za invaliditetom i to u svojstvu matičnog radnog tijela. Nakon uvodnog izlaganja predlagateljice i obrazloženja koja su bila otprilike slična onima što smo danas ovdje čuli, odbor je proveo raspravu, raspravili smo olakšavanje stjecanja statusa zaštitne radionice koja znači više ne mora imati 51% zaposlenih osoba sa invaliditetom na zaštitnim radnim mjestima već 20 koja je jedna od najznačajnijih promjena. I druge stvari koje olakšavaju odnosno bi trebale omogućiti jednostavnije zapošljavanje osoba sa invaliditetom njih 250 tisuća u radnoj aktivnoj dobi u Hrvatskoj. U ovom trenutku istaknut je podatak također da od tih 250 tisuća samo njih 7204 prema podacima Hrvatskog zavoda za zapošljavanje traže posao na HZZ-u što govori ne o tome da su svi ostali zaposleni, odnosno da nemaju problem nego govori o tome da treba taj problem sustavnije rješavati i pokušati da izbjegnemo, odnosno da izbjegnemo, da imamo zakon koji na kraju krajeva neće omogućiti da većina tih ljudi ima istu ili čak bolju mogućnost zaposlenja nego što je imala do sada. Sa te strane nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno sa 8 glasova za, odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese zaključak da se prihvaća Prijedlog zakona i izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom, P.Z.E. br. 170. Hvala lijepo.
Hvala. Sada otvaram raspravu, prvi je u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, poštovani Marko Sladoljev. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovane državne tajnice, pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopuna Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom. Ministarstvo je navelo kao razloge za izmjene i dopune važećeg zakona u potrebi otklanjanja i spravljanja određenih nedostataka i nejasnoća uočenih tijekom njegove primjene, odnosno da bi se njegovom izmjenom ubrzalo i olakšalo uključivanje nezaposlenih osoba s invaliditetom u postupak profesionalne rehabilitacije. Klub MOST-a će stoga podržati ove izmjene mada je zasigurno i ovaj zakon nedovoljan kako bi svim osobama omogućili profesionalnu rehabilitaciju te im ponudili zapošljavanje. Dakle, pozitivno je da se izmjenom zakona predlaže izravno upućivanje osoba s invaliditetom direktno u centre za profesionalnu rehabilitaciju na rehabilitacijsku procjenu bez potrebe prethodnog vještačenja kako je to predviđeno važećim zakonom što je odnosilo najviše vremena i strpljenja. Dosada su osobe s invaliditetom prvo morale proći postupak vještačenja a tek potom odlukom vještaka ta osoba je bila upućena na rehabilitacijsku procjenu u Centar za profesionalnu rehabilitaciju što je znatno usporavalo njezino uključivanje na tržište rada. Predloženim izmjenama omogućuje se izravno upućivanja osoba u Centre za profesionalnu rehabilitaciju a na temelju rezultata rehabilitacije procjene, savjetnici HZZZ-a dobit će sve informacije potrebne u svrhu priprema osoba s invaliditetom za zapošljavanje. Nadalje, slijedom preporuke UN-a Odbora za pravo osoba s invaliditetom za osiguravanje zapošljavanja i rada uz podršku koristimo, ovdje bih još jednom istakao važnost i potrebu za radnog asistenta osoba s invaliditetom koji bi se trebao osigurati. Dakle, prema važem Zakonu o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom, i pravilniku o poticaju pri zapošljavanju, usluga radnog asistenta predviđene u vidu stručne podrške na radnom mjestu no još uvijek nedovoljnog broja. Stoga bi preporuka ministarstva trebala biti dalja razrada i nadopuna pravilnika koji to regulira. Međutim ono što je poražavajuće, da su samo 3 od 20 ministarstva čak manje nego godinu prije ispunilo lani obvezu kvotnog zapošljavanja osoba s invaliditetom, to su Ministarstvo obrane, unutarnjih poslova te Ministarstvo za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku, to se navodi u izvješću rada iz 2016. pravobraniteljice za osobu s invaliditetom. Obveza tog kvotnog sustava zapošljavanja su svi poslodavci koji zapošljavaju najmanje 20 radnika, kvota se određuje u visini 3% u odnosu na ukupan broj zaposlenik. Iako poslodavac ne može zaposliti potreban broj osoba s invaliditetom, propisanu kvotu može ispuniti tzv. zamjenskom kvotom. Primjerice zaključivanjem jednog ili više ugovora o poslovnoj suradnji sa osobom s invaliditetom koja se samo zapošljava, najavom stipendiranja itd. Prema tom izvješću 8 720 obveznika kvotnog zapošljavanja koliko je bilo u procesu prošle godine, samo ih 1 048 ispunilo ovu obvezu. Znatno ih je više 4 060 plaćalo novčanu naknadu za nezapošljavanje osoba s invaliditetom na ime koje je lani nadležni fond uplaćeno gotovo 179 milijuna kuna. S druge pak strane, krajem prošle godine, bilo 979 poslodavaca koji su zapošljavali više osoba s invaliditetom od propisane kvote odnosno koji su ih zapošljavali iako to nisu morali i te tvrtke i ti poslodavci bi svakako trebali istaknuti i medijski promovirati kao pravi primjer ostalima. I za kraj par završnih riječi o zaštitnim radionicama. Zakonom profesionalnoj rehabilitaciji zapošljavanju osoba s invaliditetom predviđeno je osnivanje zaštitnih radionica s ciljem zapošljavanja osoba s invaliditetom koje nisu zapošljive na otvorenom tržištu rada i kome je potreban najveći stupanj podrške. Za zapošljavanje tih osoba u zaštitnim radionicama podrazumijeva zapošljavanje na radnom mjestu koje je prilagođeno radnim sposobnostima i potreba osoba s invaliditetom. Danas u Hrvatskoj djeluju pet zaštitnih radionica i 3 zaštitne jedinice u kojima je ukupno zaposleno 509 osoba i treba napomenuto da je ih skoro deseterostruko manje u odnosu na Njemačku ili Makedoniju iako tako smatramo da su bile potrebne izmjene zakona koje bi status zaštitne radionice stekle i ustanova ili trgovačko društvo koje zapošljava najmanje 20% osoba s invaliditetom na zaštitnim radnim mjestima. Klub MOST-a će podržati ovaj zakon. Zahvaljujem.
Dobro, imamo četiri replike, prvi je poštovani kolega Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine Sladoljev, u vašoj raspravi spomenuli ste naravno problematiku zapošljavanja ljudi i osoba s invaliditetom i ono šta posebno zabrinjava je podaci koje smo dobili sa Zavoda za zapošljavanje znači od radno sposobnih osoba odnosno osoba koje su radno aktivne i u dobi u kojoj mogu aktivno sudjelovati na Zavodu za zapošljavanje, prijavljeno svega 7000, odnosno, 3% osoba od ukupnog broja sa invaliditetom. Što govori da se ljudi ne prijavi, odnosno, ne vide kako im država može pomoći i kako bi se na taj način omogućilo njima lakše zapošljavanje. Tu meni, najviše signalizira, da i uz zakon koji imamo, i uz poboljšanja koja ćemo eventualno sada donijeti, da ljudi ipak, tu nisu svjesni, niti se to u praksi dešava da taj netko na taj način lakše dođe ukoliko je osoba s invaliditetom do određenog radnog mjesta. Ili ste to nije populariziralo među poslodavcima. Jer, ako ljudi, a sigurno u postotku ih je više od ovih 3% koji su prijavljeni na Zavodu za zapošljavanju. Znači ako je na Zavodu, ajmo reći prijavljeno sada nekih 250000 ljudi i ako uzmemo postotak koji su sa invaliditetom, njih je više sigurno od 7000. Znači, ljudi se ne prijavljuju, jer ne vide mogućnost da ostvare određene benefite ili ti benefiti nisu prezentirani, možda čak i poslodavcima koji bi ih mogli zaposliti. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku.
Pa slažem se s vama u potpunosti. Možemo mi donositi savršene zakone, ali ako nećemo svijest ljudi preko medija o ovoj problematici, ništa nam neće značiti. Ja sam radio u školi 20 godina, pa se sjećam koliko smo imali otpora i u školi samoj kad smo primili osobu s invaliditetom, jer su se roditelji bojali da ta osoba neće biti dovoljno stručna da radi sa njihovom djecom. I onda kad su vidjeli koliko je ta osoba stručna i koliko je djeca voli, svijest je promijenila. Ako treba … [[Govornik se ne razumije.]] u zakone, treba mijenjati svijest ljudi onda će se … [[Govornik se ne razumije.]] poboljšati.
Hvala. Druga replika poštovana kolegica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa kolega, vi ste u vašem izlaganju napomenuli rekla bih nezapošljavanje osoba s invaliditetom, po ministarstvima i drugim javnim ustanovama. Želim vam samo reći, možda vi to ne znate, ali evo nije na odmet napomenuti, da je jedan od problema, tako slabog, rekla bi, zapošljavanja, nedefinirane razumne prilagodbe. Ovaj zakon i to rješava, jer ako vi ne možete i nemate mogućnost, prilagoditi osobi s invaliditetom, da ravnopravno s drugima sudjeluje na testiranjima, da ravnopravno s drugima ulazi u instituciju u koju bi se trebala zaposliti. A pojedinačna prilagodba, izaziva tako veliki trošak za poslodavca koji bi bio neprimjeren, onda ne možete ni očekivati zapošljavanje. Naravno, u, rekla bih, u krugovima osoba s invaliditetom, prevladava mišljenje da je i pored nedefinirana razumne prilagodbe moglo doći ipak do nešto većeg broja zapošljavanja osoba sa invaliditetom, ali evo ja vjerujem da će se ovim izmjenama i dopunama zakona i to riješiti. Hvala.
Odgovor na repliku. Izvolite.
Slažem se s vama da ne samo da ministarstva nemaju prilagodbu, nego jedna od najosnovnijih institucija kao škole nemaju prilagodbu. Ja se sjećam kad je učenica koja je bila u invalidskim kolicima i koja moja škola nije imala lift. A pošto su kabineti za fiziku i kemiju bili na katu, onda smo ja i domar svaki sat nosili tu osobu gore na kat u svojim rukama. A nama su pune riječi obrazovanja i kurikularne reforme a nismo riješili najosnovnije stvari, kao što je lift ili takve stvari. Tako da evo, škole nemaju pristup a kamoli ministarstva. I to treba rješavati i situacija će se poboljšati.
3 replika, poštovani kolega Mirando Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani kolega, rekli ste da poslodavci ne uplaćuju. Istina je … [[Govornik se ne razumije.]] izvješću skoro pola od onih koji trebaju plaćati zato što ne zapošljavaju osobe s invaliditetom, a mogli bi i trebali bi. Ne uplaćuju naknadu. Ovim zakonom im omogućavamo da to legalno rade. Jer, ako to ne bude u JPPD obrascu, zavod nema šanse da vidi da poslodavac nije uplatio kvotni doprinos. To će vidjeti na kraju preko OIB-a jer sa JPPD obrascom vidi se svaki mjesec dal je netko uplatio ili ne. I ne vidim razloga zašto se to ukida, obzirom da JPPD obrazac je elektronski obrazac, koji je sada već 3 godine u upotrebi. Poslodavci su na njega naviknuti. Jedino ako ne želimo, da poslodavci koje ne plaćaju, nastave to dalje i ne plaćati. Jer preko OIB-a to možete naknado kada u koje vrijeme, to će Zavod valjda znati i u koje vrijeme će to napraviti, a sa JPPD obrascom, možete odmah znati. Prema tome, ovih 4, skoro 4000 poslodavaca, koji 3100 poslodavaca, koji ne plaćaju ili djelomično plaćaju, neće više uopće plaćati. Oglušiti će se i dalje, niti Zavod će imati mogućnost, da im uđe u trag i da im onda rješenjem, ovrhom naplati, ono što duguju zavodu. Ne vidim razloga zašto se to radi. Jedino ono što cijelo vrijeme govorimo da ova Vlada očito da ide na ruku poslodavcima, pa da im na takav način omogući još i daljnje bogaćenje na leđima radnika, odnosno, osoba s invaliditetom.
Hvala vam. Odgovor na repliku.
Poštovani kolega Mrsić, ako je to istina, tu su predstavnici Vlade odnosno ministarstva koji će vjerojatno uvažiti taj vaš prijedlog, ja osobno smatram da poslodavci koji ne uplaćuju koji izbjegavaju da treba biti na stupu srama i u medijima, a poslodavci koji imaju osobe s invaliditetom i preko kvote da moraju biti medijski promovirani kao primjer zdravog poslovanja u RH. Tako ako je ovaj vaš prijedlog smislen vjerujem da će Vlada odnosno ministarstvo uvažiti.
Hvala. I zadnja replika poštovani kolega Kirin. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora. Uvaženi zastupniče, u svom izlaganju ste spomenuli zakonsku obvezu svih poslodavaca koji imaju preko 20 zaposlenih da zapošljavaju osobe s invaliditetom u kvoti od 3%. po podacima na Zavodu za zapošljavanje ovog trenutka se nalazi oko 7705 osobe s invaliditetom i to je cca 2,2% od ukupno nezaposlenih. U prva tri mjeseca ove godine zaposleno je 418 osoba s invaliditetom. Najviše ih je zaposleno u gradu Zagrebu, Zagrebačkoj županiji, Primorsko-goranskoj županiji. Da li vi mislite da je to ispunjavanje zakonske obveze ili možda je odljev zdrave, mlade radne snage u inozemstvo?
Odgovor na repliku.
Poštovani kolega Kirin, mislim da su obadvije stvari na pitanju. Dakle vidi se nesrazmjer u određenim jedinicama lokalne samouprave, bogatiji gradovi imaju puno veći postotak i to opet govorimo da svaki zakon pa i ovaj zakon dotiče se hrvatske stvarnosti. Dakle određene jedinice lokalne samouprave koje imaju manje sredstava ne mogu to ispunjavati, bogatiji gradovi mogu, ali ono što je bitno da u tim jedinicama lokalne samouprave mijenjamo svijest ljudi da je to dobro, da se pomaci događaju i ja vjerujem evo pomak prije deset godina i danas da se vidi i da ćemo ići prema naprijed. Hvala.
Ovime smo došli do kraja replika. Sada prelazimo na raspravu Kluba zastupnika HDZ-a i poštovana zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče. Poštovana gospođo državna tajnice sa suradnicama, kolegice i kolege. Evo danas raspravljamo kao što smo već čuli o Zakonu o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom. Ovo su njegove druge izmjene od njegovog donošenja 2013. godine. Osobe s invaliditetom općenito nisu bile u potpunosti zadovoljne ovim zakonom. Iako moramo reći on je ipak donio poboljšanje u zapošljavanju osoba. s invaliditetom vidljivo je to i iz podataka HZZ-a. Velikim dijelom je i važno da su se osobe s invaliditetom počele zapošljavati ma ne samo zbog primjene ovog zakona već i zbog samog njihovog obrazovanja. Moramo reći da su osobe s invaliditetom u zadnje vrijeme ipak i osviještene pa same žele ići dalje u školu, što nekada nije bio slučaj jer su slušale svoje roditelje koji su im govorili da to možda i nije za njih. Ovim izmjenama i dopunama zakona ja bih rekla da će se osobama s invaliditetom omogućiti lakše probijanje na otvoreno tržište rada, a onda i lakše zapošljavanje i u zaštitnim uvjetima. Ovih nekoliko izmjena koje je državna tajnica vrlo opširno i detaljno obrazložila izuzetno su važne. Pa tako npr. kao što je rečeno da će se ovim izmjenama ubrzati i olakšati uključivanje nezaposlenih osoba s invaliditetom u postupak profesionalne rehabilitacije. Što se profesionalne rehabilitacije tiče izuzetno je važno da ona konačno zaživi u RH. Koliko god mi donijeli dobre propise u smislu zapošljavanja osobe s invaliditetom toliko je jedan propis izuzetno važan koji ćemo morati mijenjati, a to je Zakon o mirovinskom osiguranju koji utvrđuje koliko iznosi naknada za vrijeme profesionalne rehabilitacije. Ona će se morati povećati obzirom da same osobe s invaliditetom kada ih uputite u sustav profesionalne rehabilitacije ne žele jednostavno ići jer često ta naknada iznosi manje od bolovanja i stoga izbjegavaju profesionalnu rehabilitaciju, a na taj način i njihovo buduće zapošljavanje je vrlo, vrlo upitno. Kako bi se sustav profesionalne rehabilitacije mogao provoditi na najbolji mogući način, izuzetno, izuzetno su nam važni centri za profesionalnu rehabilitaciju kojima izmjenama i dopunama konačno dajemo određeni dignitet, dat ćemo im određeni dio sredstava od ove naknade zato što se nije uvidjelo se da se nije ostvarilo ono što je bilo zamišljeno kada se ovaj zakon donosio a to je da će se centri za profesionalnu rehabilitaciju moći financirati od svojih usluga, to naprosto nije moguće. I evo ovim izmjenama ćemo im omogućiti da počnu funkcionirati na najbolji mogući način kako bi mogli pokrivati svoje regije i mogli osobe sa invaliditetom provoditi kroz sustav profesionalne rehabilitacije. Nadalje, izuzetno, izuzetno je važno kvotno zapošljavanje. I donošenjem ovog zakona 2013. godine, ja bih rekla da je ono izazvalo bum na otvorenom tržištu rada, obzirom da poslodavci o tome nisu znali ništa a mnogi, rekla bih, nisu ni željeli znati ništa pa na žalost neki još i danas. Kroz kvotno zapošljavanje, dakle poslodavac koji ne ispunjava kvotno zapošljavanje, ne zapošljava osobu za invaliditetom pa ne koristi ni jednu drugu zamjensku kvotu koju zakon predviđa mora uplatiti naknadu o kojoj su naši poslodavci ne tako davno i vjerujem da ste svi imali priliku to čuti govorili da je to namet. Ja dijelim zadovoljstvo što je Vlada RH i resorno ministarstvo zauzelo stav da se ta naknada neće ukidati niti smanjivati već da poslodavci mogu ukoliko je ne žele i ne mogu platiti birati od niza mogućnosti kvota koje im zakon nudi te da na taj način mogu ispuniti svoju zakonsku obvezu. A oni novoosnovani osloboditi će ih se od plaćanja ove obveze. Mišljenja smo da je to i logično dok rekli bi ne stanu na svoje noge. A i ono što moramo reći da je ponuda osoba sa invaliditetom što se tiče njihovog obrazovanja u dosta lošem stanju. I obrazovanje je ono o čemu ćemo se morati pobrinuti da se osobe sa invaliditetom ne bi obrazovale više za zanimanja koja apsolutno nisu tražena na tržištu rada. Nažalost, danas se još to događa. Koliko god sustav olakšava i omogućava osobama sa invaliditetom funkcioniranje u društvu pa tako i u sustavu obrazovanja toliko se još i same osobe sa invaliditetom, ja bih rekla moraju pokrenuti i shvatiti da jedino svojim kvalitetnim obrazovanjem i svojim zapošljavanjem mogu doprinositi svom kvalitetnom življenju. Što se tiče zaštitnih radionica i ovih 20-ak% obveze zapošljavanja na zaštitnim radnim mjestima, dakle i nadalje ostaje 51% obveze zapošljavanja osoba sa invaliditetom. Međutim 20% na zaštitnim radnim mjestima dijelom i zbog toga i zbog ne kao što sam malo prije rekla, dijelom i zbog toga što razumna prilagodba nije bila utvrđena ovim zakonom. Intencija je i ono što je i moje mišljenje a i mnogih osoba sa invaliditetom pa i zaštitnih radionica da svako radno mjesto jest zaštitno radno mjesto. I to smo govorili i prilikom donošenja ovog zakona, međutim, sada dok ne profunkcionira sustav razumne prilagodbe naprosto nije bilo moguće ukinuti općenito zaštitna radna mjesta i govoriti da je svih 51% radnih mjesta zaštitno obzirom da moramo omogućiti i zaštitnim radionicama jedan određeni period prilagodbe. Prilikom donošenja ovog zakona 2013. godine trebalo se dogoditi nešto što bi bilo izuzetno loše za položaj osoba sa invaliditetom i njihovo zapošljavanje a to je ukidanje zaštitnih radionica. Nažalost izborili smo se da, teškom mukom nažalost, ali izborili smo se da zaštitne radionice ostanu, njih je malo kao što ste čuli, što je rekla državna tajnica, svega nekoliko u RH ali imaju mogućnosti osnivanja. I evo ja se veselim da ćemo konačno, u skoro vrijeme, imati i prvu integrativnu radionicu u RH, to će biti naša popularna Hedona iz Križevaca, dakle osobe sa invaliditetom odlučile su se i na takvu vrstu zapošljavanja kroz sustav integrativnih radionica. Što se nadalje zapošljavanja osoba sa invaliditetom tiče mislim da je izuzetno važno napomenuti kako je važno da se osobe sa invaliditetom što je moguće, moguće više zapošljavaju na otvorenom tržištu rada a onda onaj dio osoba sa invaliditetom koje ne mogu naći posao na otvorenom tržištu rada da se zapošljavaju u zaštitnim ili integrativnim radionicama. I zbog toga naravno, izuzetno je važna profesionalna rehabilitacija pa je tako već nekoliko godina u Hrvatskoj omogućeno onim osobama sa invaliditetom koje nakon završetka školovanja nisu imale mogućnost baš nigdje raditi da se kroz radne centre i kroz virtualne radionice u okviru jedne zaštitne radionice pripreme za svoj novi posao i moram vam reći da veliki dio osoba sa invaliditetom koji su prošli rehabilitaciju u sustavu virtualne radionice se zapošljava upravo na otvorenom tržištu rada. Njih skoro 60%. Ja vjerujem da će ovaj zakon kao što sam već napomenula, donijeti osobama sa invaliditetom ono što su željele i da će ovaj zakon konačno ono što mene posebno veseli, a to je što je državna tajnica i napomenula, konačno omogućiti Zavodu za vještačenje da može utvrđivati invaliditet. Od njegove primjene od 2014. godine pa do današnjega dana mi tu mogućnost nemamo i nitko u RH osim hrvatskih ratnih vojnih invalida nema dokumenat da je osoba sa invaliditetom. To smo konačno ovim izmjenama i dopunama omogućili Zavodu za vještačenje, u početku će se izdavati uvjerenja da je netko osoba sa invaliditetom a u konačnici za određeno vrijeme, očekujemo da će to biti rješenje kojim će svaka osoba sa invaliditetom moći dokazati svoj status. Utvrđivanje invaliditeta nije samo važno za zapošljavanje osoba sa invaliditetom, ono je važno za ostvarivanje prava u svim drugim sustavima. Vjerujem da ćemo konačno moći čak znati koliko osoba sa invaliditetom imamo u RH jer ćemo tada vidjeti razliku između tjelesnog oštećenja i invaliditeta. Nije nužno da je svako tjelesno oštećenje izazvalo invaliditet, tako da vjerujem evo da su ove izmjene i dopune isključivo i samo na dobrobit osobama sa invaliditetom, zaštitnim integrativnim radionicama a i svim poslodavcima na otvorenom tržištu rada. I evo, na kraju svog izlaganja, želim još jednom reći i zahvaliti Vladi RH i resornom ministarstvu što su prepoznali da je baš ovaj zakon prvi zakon kojeg je potrebno mijenjati a koji se odnosi na osobe sa invaliditetom. Klub HDZ-a podržava izmjene i dopune ovog zakona u prvom čitanju. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa zastupnici. Na njezino izlaganje nema replika i nastavljamo dalje u ime Kluba zastupnika HDS-a, HSLS-a, HDSSB-a, zastupnik Goran Dodig. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Govorim u ime kluba HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a. Po zakonu koji se zove Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom. Ja sam već diskutirao ponešto o ovom zakonu na Odboru za zdravstvo i socijalnu politiku pa ću biti relativno kratak. Uvijek me u jednom zakonu zanima koja je namjera ovog zakona i kakve poruke on šalje, ne ovog nego svakog zakona. Ovdje je ako mogu iščitat namjera lakše zapošljavanje osoba sa invaliditetom i ovaj zakon bi to trebao regulirati. Osim toga, poruka bi bila za javnost usvajanje ovog zakona ili njegovih osnovnih odredbi ili ovakvog kakvog jeste ili još boljeg koji će nastati nakon drugog čitanja, kakvu mi državu hoćemo? Ovaj zakon ima puno veće značenje ja mislim od samog zapošljavanja. On donosi poruku o tome jesmo li mi odustali od socijalne države, jesmo li prihvatili krupne i glavne karakteristike tržišne, isključivo tržišne ekonomije i terora tržišta donosi poruku o tome kakva jesmo država ili kakva želimo biti. Zato mi se sviđa, otišao je odavde kolega Maras koji je rekao kako država može pomoći osobama sa invaliditetom, to je poruka koja mi se čini silno važna jer pomoći onome tko je invalid znači pomoći onome tko je u određenom stupnju oštećen i dati mu mogućnost da u svojim ljudskim sposobnostima, a koje … [[Govornik se ne razumije.]] što je važno reći, ne moraju biti manje u određenim segmentima od onih koji su tzv. bez invaliditeta, osobe bez invaliditeta. Ja ću samo napomenuti činjenicu, da je svojevremeno Nobelovu nagradu za ekonomiju, dobio jedan Amerikanac koji je bolovao od šizofrenije. Dakle, dolazim odmah ovdje do pojma i do značenja invaliditeta kao takvog. Mi sve moramo učiniti kroz ovaj zakon, da određena, kažem određena biološka disfunkcionalnosti, ne znači da je ta osoba manje vrijedna i da ne može biti isto vrijedna za društva, kao i onaj tko nema te disfunkcionalnosti. Invaliditet može biti i po osnovi mentalnog funkcioniranja ili psihičkih smetnji. Psihičkih ja bi rekao, iščašenja u određenom dijelu. Primjer koji sam malo prije naveo riječi to govori da to ne mora biti nužno hendikep, nego mora biti i poticaj. Ako hoćete mogu navesti primjer slikara koji su hiperrealisti. Način kako oni stvaraju slike ne može nitko od nas stvarati jer nema takvu psihičku strukturu da bi to mogao. To ne znači da su oni bolesni ili da su invalidi. Međutim, ono što invaliditet donosi, sigurno je u okolnostima, kad to nije regulirano na pravi način, pravim odnosom sugrađana i sudržavljana prema takvim ljudima, donosi vrlo često socijalnu izolaciju, bitno utječe na kvalitetu života i zapravo predstavlja, na određeni način tzv. zdrave sredine. Pitanje je koliko je ta sredina zdrava i razumna i moralna i osjetljiva u ljudskom smislu. Zbog toga, svaki zakon ovakve vrste podržavamo ga i podržati ćemo ga. I svaku dobru ideju, svaku dobru ideju, malo prije sam čuo od kolege Mrsića da nije pametno da se ukida određeni obrazac, gdje se kontrolira kako ispunjavaju svoje obveze oni koji su dužni postupati po ovom zakonu. Ja potpuno podržavam ovog kolegu u tome, da nema smisla ukidati niti jedan detalj, koji bi poslao poruku ili dao obvezu takvim ljudima, da se radi o vrlo ozbiljnoj stvari i da nema se nitko pravo s tim se poigravati. Osobito želim reći nekoliko rečenica o problemu vještačenja ovih osoba. O tome sam govorio i na odboru. Nažalost, sam broj vještaka, sam broj vještaka nije dovoljan činitelj koji bi nas uljuljao u uvjerenju da smo problem riješili. Vještačiti osobe s invaliditetom, moraju činiti najbolji stručnjaci iz svih područja, jer je čovjek vrlo složen i invaliditet je sam po sebi vrlo složen. Tjelesni invaliditet, može itekako utjecati na psihičke funkcije, a psihičke funkcije itekako na opći invaliditet. Zato je potrebno da se vodi računa, ja sam vam rekao to, o tome, koji ljudi vještače. Ne mogu biti vještaci ljudi koji nemaju profesionalnog iskustva u određenom području, niti to može biti mjesto samo da bi se zaposlili liječnici koji su prošli nekakav tečaj i koji bi po shemama vještačenja, svaki čovjek, svaka osoba s invaliditetom je posebna priča i zbog toga, mislim da je silno važno, da tamo rade ili povremeno ili stalno sasvim svejedno, ljudi koji imaju iskustva i kliničkog i svakog drugog u procjeni invaliditeta. Ukoliko se to dogodi, ja vas uvjeravam, da će ocjena ljudi koji su bili na vještačenju, biti takva da će biti pogrešaka i onda, ali će donijeti puno veše uštede, puno veća zadovoljstva i puno bolje funkcioniranje kompletnog ovog sustava. Ovo ne govorim tek tako, nego govorim iz iskustva jer sam bio suočen s činjenicama nažalost povjerenstva u najbolju namjeru ne razumiju problem. Ovo je tek toliko kao napomena. Klub zastupnika stranka ispred kojeg govorimo podržati će ovaj zakon, možda idemo i sa kojim amandmanom i ja bi želio da ovdje u ovoj promjeni zakona realiziramo probleme pravednosti, socijalnosti, empatije na zadovoljstvo osoba s invaliditetom, na zadovoljstvo svih nas jer ovaj zakon se svih tiče. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa zastupniku Goranu Dodigu. Na njegovo izlaganje imamo dvije replike. Prva replika je od zastupnice Ljubice Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Dodig, vi ste u svom izlaganju na neki način izazvali bojazan da će se ukidanjem ovog obrasca za poslodavce da će doći do toga da određeni poslodavci ne plaćaju naknadu koja im je određena zakonom. Morate znati da do toga neće doći, obzirom da Zavod za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom putem OIB-a vrlo jednostavno imaju podatke o svim poslodavcima i mogu provjeriti tko je naknadu platio, a tko nije. I vjerujte mi oni jako dobro paze na to, imamo uvida u to da jako dobro paze na to tko nije platio i šalju opomene itd. tako da nema straha od toga. Hvala vam lijepa.
Hvala lijep zastupnici. Odgovor na repliku. Izvolite.
Ja prihvaćam ako je to tako nema nikakvog razloga da vam ne vjerujem, ali slušajući kolegu Mrsića učinilo mi se da on izražava bojazan za to. A čini mi se da ovdje svi želimo napraviti nešto za osobe s invaliditetom, tako da ovo ne doživljavam kao stranačko prepucavanje nego jednostavno kao želju da napravimo svi što bolji zakon.
Hvala lijepa. Sljedeća replika na izlaganje zastupnika Dodiga jer replika od Miranda Mrsića. Izvolite.
Kolega Dodig, u puno stvari se ne slažemo, a ovdje se slažemo ja bih potpisao vašu diskusiju od početka do kraja i nije točno da će se ovim ukidanjem JOPPD obrasca da će sve ostati isto jer po OIB-u vi možete kontrolirati, ali po JOPPD obrascu možete sankcionirati jer JOPPD obrazac je obrazac Porezne uprave koje ima mehanizme prisilne naplate. I ne vidim razloga zašto se ova stavka dakle plaćanje kvota izbacuje iz JOPPD obrasca. Prema tome, JOPPD obrazac je elektronski, to poslodavcu ne radi nikakvu niti štetu, to je automatski, prema tome tu nema nikakvog razloga, osim ako se ne želi pogodovati određenim poslodavcima koji sada ne plaćaju uz ovu kontrolu OIB-a zavoda, slanje opomena, JOPPD, porezna, kontrole i sve ostalo opet 3100 ili ne ispunjava ili djelomično ispunjava. I sada ukidamo još jedan mehanizam kontrole koji je vrlo jednostavan koji je na mjesečnoj bazi. Po čemu će zavod znati da neko ne plaća ili je intencija da zaposlimo još 30, 40 ljudi u zavod koji će onda svaki dan ići kroz sve OIB-e i gledati da li je taj poslodavac platio ili nije platio? Vrlo jednostavno JOPPD obrazac to možete izvući elektronski, to vam daje APIS. Šta će zavod sada imati poseban program gdje će iz OIB-a tražiti onda poslodavce koji su uplatili ili i to je problem. ne vidim razloga zašto to Vlada radi jer ništa, dakle vrlo jednostavno APIS vam daje izlist taj dan kada je tko platio ili nije, osim ako se ne ide na ruku poslodavcu.
Hvala lijep zastupniku Mirandu Mrsiću. Odgovor na repliku. Izvolite.
Kolega Mrsić, ja razumijem vas samo na krivu adresu ste pisali, ja prihvaćam to, ja bih želio da bude što sigurnije i što bolje to. Dakle, ja prihvaćam činjenicu da ste vi radili na ovome problemu, da ga bolje poznate od mene, da su vaše namjere dobre i nema razloga da se to ne uvaži, što se mene tiče, a sasvim svejedno.
Hvala lijepa zastupniku na odgovoru na replici. Sljedeći u ime Kluba zastupnika HNS-a je zastupnik Stjepan Čuraj. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani državna tajnice i ostali predstavnici predlagatelja, kolegice i kolege. Klub HNS-a dakako će prihvatiti svaki zakon koji vodi olakšavanju integriranja osoba s invaliditetom u društvo i provođenja profesionalne rehabilitacije pa tako i ovaj prijedlog izmjene i dopune zakona. Naime, svakako da neke od stvari koje se ovim izmjenama poboljšavaju su prihvatljive, prije svega predlaže se proširiti namjena sredstava prikupljena s osnova novčane nagrade za one poslodavce koji nemaju ispunjenu kvotu tako da se navedena sredstva mogu koristiti i za održivost i razvoj sustav same profesionalne rehabilitacije. Dapače, ono što je navedeno i u ovom prijedlogu i vidimo iz statističkih podataka da je recimo gotovo 40% zaposleno više osoba s invaliditetom nego 2014. dok je 2016. već taj postotak 9,2. Očigledno i to je ono što sam ranije u replici načeo jednu temu, da se određeni bazen, a vidjeli smo i čuli smo ovdje da je ukupnost oko 10,5 tisuća osoba, a ovdje smo govorili u godini od 2015., 2600, onda 2853 u 2016., 2014. 1800 dakle sigurno da je onaj prvi val je sami zakon je bio dobar i prvi val je popunjen, naravno sada moramo prijeći na to kako da ostale stvari, da što više još ljudi tu uključimo i smisao tog zakona je. Ono što meni i kao donedavnom i poslodavcu bio problem i ono što ja želim ovdje istaknuti su problemi koji se događaju u praksi. Naime u očevidniku kao temeljni ajmo reći dokument temeljem kojega se osobe i priznaje invalidnost i mogu se stječi uvjeti za, stječi uvjeti za zapošljavanje osobe iz ispunjavanja kvote i određenih olakšica govori da tamo idu osobe koje su naravno priznati invalidi po različitim propisima i osobe sa invaliditetom upisuju se one koje imaju najmanje 60% tjelesno oštećenja zbog gubitka, odnosno funkcionalnog poremećaja donjeg ekstremiteta, 70% tjelesnog oštećenja radi gubitka, odnosno poremećaja gornjeg ekstremiteta, 70% tjelesnog oštećenja zbog gubitka sluha, 80 oštećenja bilo koje druge vrste ili 90% ukupnih tjelesnih oštećenja u slučaju više različitih tjelesnih oštećenja s time da pojedinačno ne smije biti manje od 70%. Naime ja kao poslodavac sam imao vrlo težak problem sa tvrtkom od preko 120 zaposlenih. Uzgred rečeno u replici i u zakonu piše u članku 8. od 2 do 6% na broj zaposlenika ako je veći od 20 da se mora ispuniti kvota međutim kolegice su iz ministarstva upozorile, odnosno istaknule da se 3%, je pravilnikom određeno kao minimum da je vrlo teško naći zavisno od djelatnosti pojedine tvrtke. Naime ići u neki larpurlartizam odnosno zapošljavanje osoba samo da bi ih zaposlio neće nikome ništa dobro donijeti pa najmanje toj osobi jer ona mora se osjećati da pridonosi, ona mora tamo znati da je zato što će raditi i doprinijeti toj tvrtki, bilo javnoj ili privatnoj, ne zato samo što je invalid, odnosno ima određenu umanjenu tjelesnu, odnosno radnu sposobnost jer nema potpunu nesposobnost. I onda dovodimo, pogotovo kod tvrtki koje obavljaju neke i fizičke poslove, manualne poslove, pa ajmo reći i uredske gdje nema, mnoge privatne tvrtke pogotovo nemaju dostupnost ako govorimo o samoj lokaciji, sjedištu tvrtke, nisu dostupne za osobe sa invaliditetom, pa onda to je već sama prva prepreka za zapošljavanje. Možda zvuči banalno ali tako je. Onda naravno mogla bi možda tim zakonom i u budućnosti to predvidjeti pa za osobe koje žele to ispuniti a nemaju te pretpostavke da se daju određene olakšice ili poticaj kako bi te prepreke se uklonile, govorimo o privatnima, javne imaju ustanove prije svega da ali čak i neke javne tvrtke nemaju olakšan taj pristup, dakle i to je jedan smjer kojim idemo. I onda dolazimo do situacije, kako privatnim pa tako i javnim jednostavnije platiti kaznu koja je 30% od iznosa minimalne plaće za period za koji se odnosi taj, kada je trebala biti kvota ispunjena. I zato kažem da je pohvalno što se proširuje opseg što se radi da tim sredstvima koji prije svega koriste se da bi se upravo anulirale same olakšice koje dobivaju poslodavci koji zaposle ali oni u računici ako gledaju, pa bolje mi je platiti 30% minimalne plaće nego sada ne znam raditi nešto sa čovjekom samo zato što je eto tako zakon propisao pa da ga imam. Dakle moj cilj je možda, dakle ovdje smo došli do neke granice od 70% invaliditeta. Mi imamo i to je isto kolegica dobro primijetila da nisu sva tjelesna oštećenja nisu to invaliditeti ali da imamo određena tjelesna oštećenja koji imaju značajniji postotak umanjenja radne sposobnosti do 50%, koji nisu obuhvaćeni ovime. Ne kažem da bi oni trebali imati iste olakšice ali ja kao poslodavac sam imao puno zaposlenica svojih koji su zbog fizičkog rada morale evo pod … [[Govornik se ne razumije.]] operativnim zahvatima i imaju umanjenu radnu sposobno. I nema na njih nikakvih olakšica, poslodavac ne zna što će s njima, ne daj Bože da su na određeno, sigurno neće im se produžiti ugovor pa makar i 6 mjeseci morao netko čekati da opet može zaposliti na isto vrijeme jer naravno ne možeš nekom zabraniti da plaćaš nekome tko ne može obavljati određeni posao za koji je kvalificiran pogotovo ako govorimo o čistačicama ili nekim drugim manualnim zanimanjima. Dakle u toj sferi, to je puno naših sugrađana koji nisu možda ušli u očevidnik, koji imaju problem pogotovo kada govorimo o strukturama. Kada govorimo o administrativnim poslovima tu naravno onda dolazi do pitanje struke. I to je zato pitanje te rehabilitacije profesionalne da upravo se osposobe za one poslove koje mogu raditi i to je smisao, jedan od najbitnijih smisla ovog zakona jer svatko ima, naravno da su to računovodstveni poslovi, administrativni, pravni, kadrovski ili bilo kakvi drugi poslovi u bilo kojoj tvrtki koji podrazumijevaju uredski posao pod uvjetom onim koji sam već rekao da je uopće toj osobi omogućeno i da može doći do samog radnog mjesta, to isto i ovako možda zvuči banalno ali je ozbiljna pretpostavka na koju treba razmišljati da taj zakon onda će dati nam tu puno više, puno više koristi. Naravno ne stati na tome. Jer kada je završena profesionalna rehabilitacija ne znači da smo dobili gotovog čovjeka. Znamo da iskustvo je kudikamo nekada puno važnije nego sami papir. To znači da probamo i tu je navedeno u zakonu stručno osposobljavanje da se ona isto uvrštavaju i da se i s time može upotpuniti kvota, da se vidi još koji korak dalje kako te osobe da steknu određeno radno iskustvo i prednost na tržištu koje zbilja mogu ravnopravno doprinijeti razvoju određene tvrtke u kojoj nastaju a i naravno i smisao njihove integracije u samo društvo. I to zapravo u tom smjeru treba razmišljati i naravno još jednom ponavljam, klub HNS-a će podržati ove izmjene, dapače i svake izmjene koje doprinose boljitku i standardu naših građana su dobrodošle i evo nadam se, drago mi je što smo otklonili onu nedoumicu kod postotaka broja zaposlenih u odnosu na broj radnika, dakle to je pravilnikom 3 … [[Govornik se ne razumije.]] fiksirano. Tako da ovo je apsolutno za pohvalu ali nadam se da će se razmotriti i ovi moji konkretni prijedlozi koji dolaze s terena, koji jednostavno u provedbi nailazimo na takve teškoće bez obzira u dobroj namjeri idemo da probamo što više tih ljudi uključiti. Zahvaljujem.
Hvala lijepa zastupniku Stjepanu Čuraju. Na njegovo izlaganje imamo jednu repliku od zastupnika Miranda Mrsića. Izvolite.
Poštovani kolega, vi ste i poduzetnik pa me zanima da li se od strane zavoda a dakle koji je zadužen za provedbu ovog zakona ikad dobili ikakvu inicijativu da se u vašoj tvrtci, sredstvima fonda, dakle sredstvima koja se nalaze na računu, to je negdje oko 369 milijuna, pomogne vašoj tvrtci da se prilagode radna mjesta da bi mogli zaposliti osobe sa invaliditetom jer to po zakonu možete. Dakle, vi ako zapošljavate osobu sa invaliditetom kojoj treba izgraditi čak i lift, dakle ako postoje stepenice pa rampu, dakle to možete dobiti od zavoda i to potpuno besplatno jer to je ono što je intencija zakona, zbog čega se uplaćuju kvote, kvote se ne uplaćuje da se kazne poslodavci, kazne se oni koji ne uplaćuju, ali s druge strane je intencija da se sva ta sredstva vrate opet poslodavcima da se prilagode radna mjesta i da oni mogu zapošljavati više osoba sa invaliditetom. Pa me zanima da li ste ikada od strane zavoda kontaktirali i da li vam je ponuđeno da zavod za vašu tvrtku prilagodi radno mjesto osobi sa invaliditetom? Hvala lijepo.
Hvala lijepa zastupniku Mirandu Mrsiću. Odgovor na repliku,. zastupnik Stjepan Čuraj. Izvolite.
Zahvaljujem. Kolega Mrsić, dakle u mom osobnom iskustvu kako je ovaj zakon stupio na snagu znači unatrag 3, 4 godine nisam dobio nikakve takve dopise da im je to omogućeno, ono što jesmo kontaktirali sa određenim udrugama koje okupljaju osobe sa invaliditetom i preko njih smo i putem natječaja, odnosno su nam poslali određeni broj svojih članova između kojih smo mi odabrali jednoga koji je i upotpunjavao uvjete u očevidniku a i apsolutno se 100% inkorporirao u samu tvrtku dakle, mogao je doprinositi. Ali ovaj dio, odgovor na vaše pitanje, dakle nismo dobili u obliku nekog dopisa, informacija na moj stol nije došlo i možda je tu i neka tema da to se, to je mislim trošak ili maila ili papira da se to omogući svima da se da na neku širu platformu iz HGK-a ili obrtničke komore da se uključe svi poslodavci i pogotovo javne tvrtke i to apsolutno se slažem s njima da bi to trebalo napraviti. Hvala.
Hvala lijepa zastupnik Stjepanu Čuraju. Sada nastavljamo sa izlaganjem u ime Kluba zastupnika SDP-a, zastupnik Mirando Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, državna tajnice, poštovane kolegice i kolege. Ja bih više bio zadovoljan kada bi danas raspravljao o izvješću o radu zavoda za zapošljavanje osoba sa invaliditetom i profesionalnu rehabilitaciju nego o otme da se mijenja zakon. Bilo bi mi drago da se mijenja zakon ako bi utvrdili da zakon ne funkcionira i da zakon sam po sebi ne proizvodi nikakve učinke ali to nije istina. Zakon je proizveo učinke i proizveo je vrlo značajne učinke. Zaposlili smo više osoba sa invaliditetom, one se bolje i lakše zapošljavaju tako da mi je u obrazloženju prijedloga izmjena ovog zakona, nedostaje onaj krucijalni dio a to je da izvješće o tome što i kako se ovaj zakon pokazao u praksi, što i kako je ovaj zakon učinio i što se tiče samih poslodavaca ali i što je ovaj zakon učinio za osobe sa invaliditetom. Dakle, nema izvješća o tome kakvi su učinci, zbog čega mi mijenjamo ovaj zakon, zbog čega sve ovo mijenjamo, da li zato da unaprijedimo zapošljavanje osoba sa invaliditetom ili da na neki način idemo na ruku poslodavcima. Ovdje ima dakle, u prijedlogu zakona i nekih stvari koje su obavezne i koje su dobre da se promijene ali 2/3 ovih izmjena neće donijeti nikakve bolje uvjete za zapošljavanje osoba sa invaliditetom niti će poboljšati sami sustav. Ono što sam očekivao od Vlade i od resornog ministarstva je neka značajnija izmjena koja bi onda omogućila da se cijeli sustav uspostavi što bolje jer cijeli sustav je zamišljen na način kao što je to u Republici Austriji, gdje u Republici Austriji imate vrlo dobro razvijeni sustav profesionalne rehabilitacije i to je drugi glavni cilj ovog zakona, a to je uspostaviti sustav profesionalne rehabilitacije u RH koji je bio dobar prije jedno 20 ili 30 godina a onda je ne znamo zbog čega, s kojim razlogom, jednostavno taj sustav praktički nestao. I osobe sa invaliditetom su se ostavila na vjetrometini tržišta rada a nije ih se zaštitilo i zbog je i ovaj sam zakon i donesen. Zakon je bitan jer poslodavce osvješćuje da je potrebno da zapošljavaju osobe sa invaliditetom i to je kod određenih poslodavaca i polučilo uspjeh, moram kazati da je polučilo uspjeh kod velikih poslodavaca kojima su vlasnici stranci. Neću napominjati sada imena da ne radim tu reklamu, ali stupanje na snagu ovog zakona, ti veliki poslodavci koji to isto rade u svojim zemljama, čak i bez prisile zakona jer je to nešto što je društveno prihvatljivo, su zaposlili velik broj osoba sa invaliditetom. Dakle, cilj ovog zakona u društvu je osvijestiti poslodavce da je dobro za društvo zaposliti osobu sa invaliditetom, da će to biti jedni od najboljih radnika jer pokazalo se da osobe sa invaliditetom su osobe koje pregaraju na svom radno mjestu, da žele raditi, da su je dni od najboljih radnika a s druge strane poslodavcima poboljšavaju klimu u njihovoj radnoj okolini. Dakle to su bile intencije zakona, žao mi je što u ovom objašnjenju ovog zakona to mijenjamo, toga i nema. Potpuno je neprihvatljivo da nakon 3 godine primjene ovog zakona negdje 3100, 3200 poslodavaca djelomično uplaćuje naknadu, jer ne zapošljavaju dovoljan broj osoba sa invaliditetom i da se taj broj praktički skoro ne miče od 2015. A mi onda umjesto da poradimo na tome, da poslodavci uplate tu kvotu ukidamo obvezu da to budu i JOPPD obrazac. Tu je zastupnik Šuker koji je uveo OIB, svaka čast. Uveo se neki red u državo i JOPPD je instrument koji je uveo redu u plaćanju i ne vidim razloga zašto se to, dakle, uplata kvote izbacuje iz JOPPD obrazaca. I opet da ponovim, to će dovesti do još većeg neplaćanja obveza poslodavcima po ovom zakonu. Ne vidim rezana, s obzirom da je to elektronski obrazac, da poslodavcima to ne stvara nikakav trošak, ispunjavanje POPPD obrazaca i jedino ako se želi ići na ruku poslodavcima, koji očito ne žele plaćati i ne žele zaposliti osobe s invaliditetom. Drugi frapantni podatak je da na dan 13.9. ove godine je 369 milijuna 202 tisuće 372 kune 45 lipa neutrošenih sredstava na računu zavoda. To je nešto što je nedopustiva. Jer ta su sredstva namijenjena poslodavcima, onima koji ispunjavaju kvotu, da ovo što sam već i više puta naglašavao, da su ona namijenjena, da poslodavci koji su društveno odgovorni, da im se omogući da prilagode radna mjesta osobama s invaliditetom. Ali ne samo to. Ja sam očekivao da ćemo ovdje, temeljem toga da imamo sredstava koja nismo utrošili, omogućiti da se ta sredstva daju i školama, dakle, da se osobama s invaliditetom prilagode škole, da prodjenimo zakon pa iz tih sredstava stipendiramo osobe s invaliditetom, za poznatog poslodavca, jer ćemo na takav način podići njihovu razinu obrazovanja i da ova sredstva ne stoje, ova sredstva jedino odgovaraju ministru financija jer stoje na računu i na njih dobiva kamate kad ih plasira negdje bankama ili HNB. Dakle, to je nešto što se očito Vlada nije s time ni resorno ministarstvo željelo baviti i nije zbog toga očito, ja sam se nadao, da će se zbog toga, kad sam čuo da se mijenja zakon, da će to biti jedan od razloga, da sredstva koja imamo, koja su na raspolaganju, utrošimo najbolje što možemo za osobe sa invaliditetom. Što se tiče samih zaštitih radionica, apsolutno mi je neprihvatljivo, da se to radi ovo što se radi. Uloga zaštitne radionica vrlo je jasno. Tu se zapošljavaju osobe s invaliditetom i osobe koje trebaju posebna radna mjesta, prilagođenim njihovim psihofizičkim sposobnostima. Ovo što mi sada radim, je opet na ruku poslodavcima. Hrvatska ne treba 2000 zaštitnih radionica, što će se sa ovim zakonom desiti. Jer ako smanjujemo broj zaštitnih radnih mjesta, a znamo da zaštitne radionice uživaju posebni porezni tretman, da uživaju posebne olakšice kad poslodavci s njima posluju, da ćemo dobiti fiktivne zaštite radionice, gdje će raditi ljudi koji jesu osobe s invaliditetom, jer kao što sam već napominjao kralježnice 30, 40 50 60 70% vi ste osoba s invaliditetom, ali vam ne treba prilagođeno radno mjesto. Nećete raditi u zaštitnoj radionici, raditi ćete kod nekog drugog poslodavca, a ovime kreiramo nove zaštitne radionice, fiktivne, koje će tim nepoštenim poslodavcima omogućiti da na leđima invalida, osoba sa invaliditetom, zarađuju ekstra profit i da budu nelojalna konkurencija poslodavcima koji pošteno rade svoj posao i zapošljavaju osobe s invaliditetom. Stoga, apeliram na ministarstvo, da ove stvari koje su navedeno u 2 čitanju ih izbace i da razmisle zbog čega su to uveli u sam zakon. Jasno da tu ima i dobrih stvari, jedno je da se jasno definira da tvrtka koja je počela s radom, da ima period … [[Govornik se ne razumije.]] period od 24 mjeseca, da bi se na tu tvrtku primijenio ovaj zakon i s druge strane je bolje definiranje zamjenskih kvota, jer to je nešto što će također omogućiti da se što više promovira zapošljavanje osoba s invaliditetom. Ova zadnja, dakle, zadnja izmjena da predstavnik radnika mora biti u upravnom vijeću i usklađivanje sa zakonom, to uopće ne bih komentirao. Što se tiče kvota za udrugu i ako one nisu definirane ovim zakonom, apsolutno sam protiv toga, da se udruge izuzmu iz ovog zakona. Jer, udruge su te koje okupljaju osobe s invaliditetom i one bi trebale biti prve koje će se, koja će pokazati kako se koristi ovaj zakon, ali potpuno se slažem, da ovo što je kolega Babić, ako sam dobro slušao, da ako imate asistente, koji su tamo, da se oni izuzmu iz onog broja na koji se plaća kvota. To je drugi par opanak, dakle, to je drugačija priča. Dakle udruge moraju biti prve u provođenju ovog zakona, a za to i ne treba izmjena pravilnika jer zavod svojom odlukom može procijeniti koji broj radnih mjesta su ona na koje se odnosi ovaj zakon. Stoga mislim da sam zakon je promašen, izmjene zakona su promašene, neće donijeti ništa bolje osobama sa invaliditetom, omogućit će poslodavcima da i dalje izbjegavaju plaćanje kvota, a da će se ova sredstva gomilati na računu i da neće biti utrošena za ono što bi trebala biti utrošena, a to je za poboljšanje rada i života osoba sa invaliditetom. Hvala. lijepo.
Hvala zastupniku Mirandu Mrsiću. Na njegovo izlaganje imamo dvije replike, prava je replika zastupnice Ljubice Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Pa kolega Mrsić, puno bih vam toga imala sada reći, ali naprosto nemam vremena, pa ću vrlo kratko. Državna tajnica će vam vjerojatno u završnom obraćanju obrazložiti zašto nije točno da će obrazac donijeti pogodu poslodavcima, a ne osobama s invaliditetom. Vi ste bili ministar kada se zakon donosio 2013. godine, trebali ste osnažiti Zavod za vještačenje i profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanja osoba s invaliditetom da počne odmah s radom kako treba pa bi neke stvari možda bile drugačije, nažalost to niste učinili. Naprosto mi je nevjerojatno da niste možda i pitali, nitko nije govorio o tome da se treba sve udruge osloboditi od plaćanja nego samo one udruge osoba s invaliditetom koje vrše socijalne usluge, samo te udruge o njima se govorilo i to je potrebno napraviti. Jel ne može neko ko zapošljava 100 osobnih asistenata imati takvu obvezu jer to naprosto nije moguće. Udruge nemaju sustavno financiranje. Što se zaštitnih radionica tiče, kolega Mrsiću pa sjetite se da ih nije trebalo biti i vi jako dobro to znate i da smo se teškom mukom izborili da one ostanu i da ovo smanjenje nije to što vi govorite. To će nas dovesti vrlo skoro do toga da sva radna mjesta u okviru jedne zaštitne radionice budu i zaštitna radna mjesta. Ali s obzirom da nije postojala razumna prilagodba koja bi omogućila svim poslodavcima pa i zaštitnim radionicama da rade kako treba, naprosto ovo je jedini izlaz. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku zastupnik Mirando Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvažena zastupnice Lukačić. Pa niste se baš borili 2016. kada je bivša ministrica Šikić željela ukinuti Zavod za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom, vi dobro to znate da je to tada bila intencija, da je bila intencija da se vještaci vrate u Zavod za mirovinsko osiguranje, niste ni riječ tada rekli protiv toga. Sada hvalospjevi zavodu, drago mi je da se je zavod održao i da vjerojatno niko više neće imati ideju da taj zavod ukine i da smanji njegov djelokrug rada. Jasno, kada nešto počinje od nule, … da onda ne možete očekivati da će profunkcionirati onda u punom sjaju. Nije ni sada tri godine iza početka rada još u punom sjaju, posebno ovaj dio koji se tiče vještačenja. Ali vještačenje, ja sam vas slušao uredno, ali vještačenje je nešto što je za zavod važno i po prvi put smo vještacima podigli plaće na razinu one koju oni trebaju imati i struku dignuti tamo gdje treba imati. A ne možete me razuvjeriti da zaštitne radionice na ovakav način kao što vi govorite će dovesti do toga da te zaštitne radionice će sada najedanput postati bajne, divne, krasne. I vi i ja znamo koliko je teško održati jednu zaštitnu radionicu, a sa ovime stvarate inflaciju zaštitnih radionica. Nisam siguran kako bi se na ovo odnosi vaš poslodavac URIHO osim ako to nije njihova ideja da se to tako napravi. Prema tome, sa ovime ćete dovesti do inflacije zaštitnih radionica koje ustvari neće biti zaštitne radionice nego će se na takav način varati sustav. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I replika od zastupnika Tomislava Žagara. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Mrsić. Slušao sam pažljivo vašu stručnu raspravu, malo istina je zapanjila me vaša procjena da dvije trećine ovog zakonskog prijedloga ne pomaže osobama s invaliditetom da se zapošljavaju, znači dvije trećine zakona to ne čini. Vi ste u tom smislu povukli paralelu pa ste rekli da to više pogoduje poduzetnicima, barem onim poduzetnicima koji nastoje zloupotrijebiti i cijeli zakonski prijedlog i u onom smislu u kojem ste rekli kada se neobjavljivanjem JOPPD obrasca da mogu onda sakriti što sve nisu uplatili. I čini mi se da ako je tome tako da ovaj zakon stoji na strani poslodavca, a ne pomaže zapošljavanju osoba i invaliditetom onda ispadne da je to promašena priča jer zakon pravi … bio na strani jednih i drugih i poslodavcima da imaju motivaciju da zapošljavanju osobe s invaliditetom, a na kraju krajeva i osobama s invaliditetom da nađu posao jer vi spominjete ovaj iznos koji me isto začudio, prevelik iznos novca ostao je neiskorišten i to je cijela promašena priča. Ako možete to još prokomentirati. Hvala.
Hvala lijep zastupniku. Odgovor na repliku zastupnik Mrsić. Izvolite.
Da to što sam i u svom izlaganju rekao, slažem se i potpuno sa vašom objekcijom da i onda ovih 329 milijuna je prevelika suma na računu zavoda i da sam očekivao da će ove izmjene zakona ići za time da se ta sredstva utroše. To nisu sredstva proračuna, to su sredstva na posebnom računu zavoda koja su opet namijenjena da se vrate poslodavcima. Ja sam očekivao da će se proširiti na način da se može vratiti odgojno-obrazovnim ustanovama, da prilagodimo vrtiće, da prilagodimo škole, da će se vratiti poslodavcima za prilagodbu radnog mjesta i to je onaj balans. Dakle sredstva ćete uplaćivati ali nećemo ih mi uzeti u proračun nego ćemo ih vratiti natrag drugim poslodavcima koji žele zapošljavati osobe sa invaliditetom. I ukidanjem JOPPD obrasca dakle da to ne vidi se i JOPPD obrascem vidite mjesečno da li je taj netko uplatio ili ne. APIS nam može dati izvješće o tome da li poslodavac uplaćuje ili ne. Po OIB-u ne vjerujem, dakle po OIB-u će zavod morati imati svoj sustav gdje će oni po OIB-u, opet napominjem ili je intencija da se zaposli novih 20, 30 ljudi u zavodu koji će onda u zavodu to kontrolirati umjesto da dobijete jedan izlist iz APIS-a gdje vam točno onda kaže taj mjesec imali su obavezu toliko i toliko, nije ju platilo toliko i toliko. I to elektronski dobiva, dakle vrlo jednostavno. Ne vidim razloga zašto se to radi osim ako se ne želi pogodovati svim poslodavcima, ne vjerujem ili određenim poslodavcima koji ne plaćaju i vidimo da ne plaćaju, već su, zavod je već, već je zakon 3 godine u provedbi i opet je tih 3100 onih koji djelomično plaćaju ili ne plaćaju. Prema tome, očekivao sam da će zakon ići u tom pravcu a ne u obrnutome da ih bude još i više.
Hvala zastupniku Mrsiću. Sada sukladno članku 184. predstavnik Vlade traži riječ a to je gospođa Majda Burić, državna tajnica u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo imam namjeru i potrebu reći nekoliko riječi posebice o toliko spominjanom JOPPD obrascu. Pa da razriješimo i taj misterij. Dakle radi se isključivo o administrativnom rasterećenju poduzetnika. I ako netko zaista ima nešto protiv toga onda je to žalosno. S obzirom na JOPPD obrazac treba naglasiti i sljedeće. On služi isključivo kao sustav izvješćivanja a ne kao sustav kontrole. Sustav kontrole i dalje vrši ZOSI, dakle zavod i to je ono što zavod radi. Zato u obrazloženju koje je stiglo na Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo, nažalost na tom odboru niste bili, … … [[Upadica se ne čuje.]] mogli ste biti kao ne član.
Dobro molim vas, molim vas i gospodina Mrsića nemojte sada biti u dijalogu, imate elemente kasnije.
Dakle u tom dopisu stoji da je broj izdanih rješenja u obvezi plaćanja novčane naknade u 2017. godini 4181. Osim toga 9 tisuća i 189 je poslodavaca koji su obveznici kvotnog zapošljavanja i oni zapošljavaju 9 tisuća 120 osoba sa invaliditetom. Prema tome ne postoji nikakav misterij vezan uz administrativno rasterećenje naših poslodavaca i on ide isključivo sa pozitivnom namjerom i ništa osim toga. Osim toga gledajući pravilnike koji su stupili na snagu u 2014. a imaju veze sa pitanjima koja su se malo prije postavljala ovdje zapitala sam se kada je stupio na snagu pravilnik o poticaju pri zapošljavanju osoba sa invaliditetom. Dogodilo se to 1.4.2014. godine i taj je pravilnik potpisao tadašnji ministar gospodin Mrsić koji je maloprije pitao gospodina Čuraja je li zavod odnosno ZOSI njega kontaktirao dok je bio poslodavac sa pitanjem treba li vama neka sredstva itd.. Upravo u tom pravilniku iz 2014. godine kojeg ste vi potpisali stoji da se poslodavac svojom inicijativom obraća ZOSI-u, odnosno agenciji. Osim toga željela bih reći i sljedeće. Ovdje se dosta spominjala i podizanje svijesti vezano uz osobe sa invaliditetom, dapače, apsolutno mislim da se svi slažemo sa time da kontinuirano treba podizati svijest vezano uz osobe sa invaliditetom, vezano uz njihove potrebe, mogućnosti, radne sposobnosti itd. Ali ono što me onda malo začudilo jest da se u tako visokom Domu i najvišem Domu kao što je Hrvatski sabor u žaru govora umjesto spominjanja osoba sa invaliditetom spominje riječ invalidi koja ponekad ima malo negativnu konotaciju tako da smatram da zaista i dalje treba raditi na podizanju svijesti vezano uz osobe sa invaliditetom. I često se spominjalo plaćanje kvota, plaćanje kvota u ministarstvima koji ne zapošljavaju dovoljno osoba sa invaliditetom, međutim smatramo da ovdje treba naglasiti da upravo ovaj zakon, odnosno izmjene i dopune zakona idu u tom smjeru razumne prilagodbe koja će biti proširena i definirana upravo u tom smislu da osobe sa invaliditetom i prilikom natječajnog postupka, odnosno samog pisanja, pisanog ispita ili intervjua budu imale omogućene uvjete gdje će npr. osoba koja ima motoričke probleme moći tom pisanom ispitu pristupiti na način da joj bude prilagođeno vrijeme pisanja ispita što danas to nije. I mislim da je to upravo jedan od razloga zbog kojeg imamo manji broj zaposlenih osoba sa invaliditetom u ministarstvima, odnosno državnoj upravi, budući da znamo svi jako dobro kako izgledaju testiranja i na koji način se to izvršava. Evo zahvaljujem, za sada toliko.
Na izlaganje državne tajnice Majde Burić, imamo jednu repliku, to je replika od zastupnika Miranda Mrsića. Izvolite.
Državna tajnice, nešto za bonton, u Saboru se ne obraća zastupnicima, ali dobro, naučit ćete. Administrativno rasterećenje, koje administrativno rasterećenje? Jeste ikad vidjeli JOPPD obrazac? Jeste ikad imali priliku vidjeti kako JOPPD obrazac izgleda? Očito da niste. Jer to je dna ekranu jedan obrazac gdje poslodavac, najveći je napor da klikom miša označi u JOPPD da je za tog i tog poslodavca da je obavezno plaćanje kvote. Jer je to administrativno rasterećenje? Nema tu nikako, dakle tu je samo želja da se očito pogoduje poslodavcima jer šta, sad više te rubrike u tom JOPPD obrascu neće bit, koje je to administrativno rasterećenje? Koga? A s druge strane, i sami ste rekli da je to sustav izvještavanja koji vam vrlo jednostavno zavodu dostavi izvješće tko nije platio, tko je djelomično plati i na temelju tog JOPPD obrasca se daju rješenja van a vi idete na OIB. Očito da hoćete zaposliti još ljudi u zavodu, očito vjerovatno lakše stranki, pa dobro, to je vaš način funkcioniranja i rada. Ministarstva ova sredstva od 329 milijuna nisu namijenjena državi, neka država sam prilagodi ministarstva. Namijenjena su poslodavcima. A u pravilniku kojim piše točno ali ništa ne priječi zavod da zavod ode poslodavcima i da poslodavcima nudi svoje usluge, to od 2014. godine, dakle morate znati da je zavod počeo sa radom 1.1.2015., da je 2016. druga Vlada došla i da smo sada već 2 godine pod drugim rukovodstvom, da zavod je mogao to promijeniti da je htio.
Hvala zastupniku. Odgovor na njegovu repliku, državna tajnica Majda Burić. Izvolite.
Zahvaljujem. Evo gospodine Mrsiću, ja vjerujem da vi imate najbolje namjere, međutim ono što valja konstatirati jest da niste dovoljno jačali niti ZOSI niti centre za profesionalnu rehabilitaciju u svoje vrijeme iako vjerujem da ste imali dobru namjeru. Međutim, nažalost oni u to vrijem nisu ojačani, ono što ova Vlada Andreja Plenkovića radi jest upravo jača centre za profesionalnu rehabilitaciju i zavod, osim toga valja reći [[Upadica Hajdaš-Dončić: Molim, molim zastupnice i zastupnike, molim vas, dopustite.]] Mogu nastaviti? Dakle, ono što je meni nevjerojatno, još jednom ću ponoviti, da niste jačali niti centre za profesionalnu rehabilitaciju niti sam ZOSI, to sada napadate, osim toga, smatram da treba zaista realno pogledati situaciju i sve krive drine koje su naslijeđene i koje je ZOSI naslijedio ne mogu se riješiti preko noći, ali ono što je evidentno jest da se problemi vrlo, vrlo sustavno rješavaju i da se zavod jača i da se sami centri za profesionalnu rehabilitaciju ovim izmjenama i dopunama zakona jačaju i to je svrha i to je glavni cilj u z naravno lakše zapošljavanje i uvjete na tržištu rada za osobe sa invaliditetom. A još jedanput ću pitati, što je bilo 1.4.2014. godine i koji je pravilnik donesen i što u njemu piše? Piše upravo taj dio da poslodavac iskazuje intenciju prema ZOSI-ju a ne obrnuto.
Hvala lijepa državnoj tajnici. Nastavljamo sa raspravom u ime kluba zastupnika, slijedeći je u ime Kluba zastupnika GLASA-a i HSU-a zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom, da ne bi slučajno nešto pogriješio jer griješiti je ljudski ali ne smijemo biti ovako, ajmo reći pod adrenalinom i svaku grešku prihvaćati kao namjernu grešku. Ali ću ja nešto reći, pa nek se ljudi tko god hoće. Mi od 2004. kad smo donijeli prvi Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom, s ovim sustavom nemamo sreće. Nemamo sreće ne zato što smo loše htjeli nego neprestano imamo neka protivljenja i određene blokade. Sustav nije loše postavljen 2004. I nije bio disfunkcionalan do 2014., međutim vi dobro znate da su sa plaća radnika, dakle doprinos je bio na plaću je uplaćeno negdje oko milijardu i 200 milijuna u 10 godina a u funkciji profesionalne rehabilitacije i zapošljavanja osoba sa invaliditetom je potrošeno negdje oko 600 milijuna. 600 milijuna je popala država. Čijih sredstava? Sredstava poslodavaca. I nikom ništa. Tu činjenicu, tu poziciju je zatekao ministar Mrsić i naša koalicijska Vlada. Ok, rekli smo 'ajmo probat kvotno zapošljavanje, ajde, 'ajmo neke stvari promijeniti da plaća onaj koji zaposli ne plaća onaj koji ne zaposli plaća. Imamo moguće metode kompenzacije, odnosno, supstitucije zapošljavanja, imamo cijelu lepezu novih mjera ali pokušaj promjene pristupa. Naravno, tu je došao nesretni zavod, odnosno, centar za vještačenje, za kojeg je ta Vlada dobila međunarodni, sredstva EU. Taj je zavod za vještačenje otpočetka prati opstrukcija. Totalna opstrukcija. Znam i mogu prozvati, bivša ministrica rada i mirovinskog sustava je tada bila šefica svih u HZMO svog liječničkog osoblja, odnosno, vještaka i otpočetka se nije slagala. I bila je kod uvođenja tog Centra za vještačenje je bila opstrukcija maksimalna. I nemojte danas pitati zašto je preneseno toliko predmeta u toj godini, odnosno, imamo neriješenih. Svaka čast, kasnije se to stabiliziralo, ljudi su došli sebi, sustav nekako funkcionira. Nedovoljno dobro, jer imamo svega 4 centra, trebali bi ih imati 10-tak već, s obzirom na neutrošena sredstva. Da draga moja Ljubice, mogu i ja mahati glavom, da faliti će nam i vještaka, faliti će nam i kvalitetnih ljudi, jer procjena preostale radne sposobnosti, nije obično vještačenje. Mislim da u ovom trenutku, ovaj zakon, generalno nepotreban. Zašto hoću reći? Svaka čast dobroj namjeri, poštujem dobru namjeru. Ali nismo raščistili o tome što smo mogli napraviti sa postojećim zakonom i koji su njegovi konačni dosezi. Nismo ni pokušali. Izvještavanje po JOPPD-u kome smeta? Kome smeta, ako je to potez klika mišem? Koga to smeta? Vi imate sve podatke, automatski pred sobom. Možete, dakle, tko ima mogućnost odlučivanja? Onaj tko ima podatke, onaj tko ih nema, tko ih mora tražiti od nekog drugoga teže odlučuje. Prema tome, vi to danas imate, zašto se toga odričete? Ono što meni fali kad bi išao na novelu ovog zakona, gledajte on je pravnički tako lijepo ukrašen, nacifran, administrativno, birokratski uljepšan, da meni dođe slabo koliko je on lijep, od ljepote. A ja bi vas molio da objasnite neke pojmove. Neke pojmove kao razumna prilagodba, u čemu, kako, gdje? Preostala radna sposobnost, vještačenje u odnosu na što? Dakle, mi ćemo sada upućivati, po prijedlogu ovog zakona ljude, automatski, da skratimo postupak na vještačenje, njihove radne sposobnosti, prema kojem radnom mjestu? Prema imaginarnom radnom mjestu? Invalidnost opće kategorije se može utvrditi vještačenjem. Ali, sposobnost za profesionalnu rehabilitaciju i preostalu radnu sposobnost prema čemu? Gospodo ja sam radio u tome, radio sam, sudjelovao sam u liječničkim komisijama, inženjer sam sigurnosti i preradio, radio sam u brodogradilištu, znam kako to ide. Preostala radna sposobnost se mora odrediti prema nečemu što je izgledno ili za što želimo nekoga profesionalno rehabilitirati. Ne možemo, napamet, vještačiti nečiju invalidnost prema imaginarnom radnom mjestu. Dalje, želim da mi u pojmovnik stavite što to znači zaštićeno radno mjesto? To nije novo. To nije novo. Zaštićeno radno mjesto stoji u zakonu. I ta primjedba jednako ide i bivšem ministru Mrsiću, jer treba objašnjavati stvari, zaštićeno radno mjesto. Da li za onu osobu s invaliditetom, kojoj smo prilagodili radnom mjesto njezinom invaliditetom, da li je to zaštićeno radno mjesto? Je, je. Da li bez prilagodbe, imamo radno mjesto koje odgovara preostaloj radnoj sposobnosti. Dakle, ne utječe apsolutno na invaliditet, ni vrstu, ni stupanj, da li je to zaštićeno radno mjesto? Ali to moramo pojasniti u zakonu. Ne postoji apsolutna zaštita. Ne postoji stakleno zvono pod kojeg ćemo staviti radnika. I radnik, odnosno, pardon poslodavac, ne zapošljava a priori osobe sa invaliditetom, on zapošljava radnike. Dakle, da bi osoba s invaliditetom, dobila status radnika, stalno zaposlenog ili zaposlenog na određenog vrijeme, mora ispuniti određene uvjet, da li uvjete u pogledu stručne spreme, svega zdravstvene sposobnosti itd. I naravno, tada može doći do zaposlenja osobe s invaliditetom. Ne možemo zaposliti osobu s invaliditetom ako imamo radno mjesto koje dalje narušava zdravstveno stanje. Dakle, ja bih volio da i struka, struka koja se bavi profesionalnom rehabilitacijom, nešto više kaže o ovom zakonu, dobro je da je ovaj zakon u provom čitanju, dakle, to je najbolja stvar, jer imamo vremena još se sukobiti, raspraviti i iz toga kroz sukob mišljenja, kroz … [[Govornik se ne razumije.]] stvoriti i dogovoriti se oko nečeg dobrog. Ovako kao je, nudeći rješenja koja će sigurno biti dobra, a s ovoliko upitnika, mislim da nećemo dobiti potrebnu suglasnost koju bi trebali imati na ovom polju. Na ovom polju bi trebala doista biti suglasnost svih aktera na političkoj sceni. Jer osobe s invaliditetom to i zaslužuju. Ja sam svoj obol dao i dati ću uvijek. 2004. je otvorena zaštitna radionica Tekop Nova u Puli, bilo je teško i ima 51% ajmo reć pa čak i da nazovemo na zaštićenim radnim mjestima iako se to onda nije zvalo tako 2004. Bilo je teško stvoriti klimu u lokalnoj samoupravi da oni sudjeluju u financiranju i ne samo u financiranju u subvencijama zaštitnoj ustanovi, ustanovi zaštitnoj radionici nego da im prvenstveno daju poslove da se oni osjećaju jakim, dobrim i efikasnim dakle onima koji privređuju koji stvaraju dobra koja prolaze na tržištu ne po dampinškim cijenama, ne zato što su oni osobe s invaliditetom neto što proizvode kvalitetnu i dobru robu. I trebalo je puno vremena da komunalna poduzeća počinju naručivati zaštitna odijela, razne druge potrepštine u toj ustanovi. Ali hvala Bogu on i dan danas žive i tamo 25 ljudi zarađuje svoj kruh. Nije bajno, nije sjajno ali je bolje nego u trgovačkim centrima i lijepo je klimatizirano i prošle godine su im otvoreni zalaganjem ministarstva dakle izdvajanjem ministarstva i lokalne zajednice novi prostori. Mislim da je to jedan dobar primjer brige za osobe s invaliditetom i još smo usput otvorili centar u Puli, dakle stvoreni su svi preduvjeti za funkcioniranje centra. Mislim da treba jedan takav ne administrativno pravnički pristup nego više humaniji pristup i vidjet kako stvoriti potrebne društvene klime prema njima. Ima ovdje i dobrih stvari u zakonu, ja ne sporim da postoji dobra namjera, međutim u ovom trenutku moramo kao klub GLAS-a i HSU biti dosta rezervirani prema ovom zakonu, vidjet kamo će to dalje krenuti. I ono što želim reći, mislim da je potpuno nepotrebno da u upravno vijeće trpamo devet članova, mislim da je nepotrebno. Mislim da ne moraju biti dva člana na prijedlog ministra nadležnog i rad dva člana na prijedlog ministra za socijalnu politiku, može biti jedan jedan ili zašto moraju biti tri predstavnika ispred Gospodarsko-socijalnog vijeća? Zar nije dovoljno da bude predstavnik sindikata i predstavnik poslodavaca? Zašto moramo stalno povećavati ta upravna tijela kao da nam 11 ljudi bolje odlučuje pet ili sedam ljudi. Bitno je da su stručni i da su benevolentni, a nije bitno koji je njihov broj. Može se dogoditi da dva predstavnika ministarstva ne razmišljaju jednako, pa će nam se izvlačiti tu. Dakle u najboljoj namjeri vam sugeriram, možete to malo, mislim da nije bilo takve prakse nekada da su se trpalo dva predstavnika iz jednog ministarstva u upravna tijela zavoda i fondova. Dakle, na kraju još jednom, žao mi je da ovaj sustav profesionalne rehabilitacije i zapošljavanja osoba sa invaliditetom da za njega nema dovoljno senzibiliteta u hrvatskom društvu, da je skupljeno puno novaca koji nisu završili tamo gdje treba. Uredu je vratiti to poslodavcima, ali samo u projekte, adaptacije radnih mjesta, u projekte zapošljavanje osoba s invaliditetima, uredu je, ali moraju nacrtati doista moraju izraditi projekte da to zaslužuje financiranje jer mi sada svima uzimamo onima koji ne plaćaju jel i sada dajemo onima koji su spremni adaptirati radna mjesta i prilagoditi ih potrebama za rad osoba s invaliditetom. Žao mi je da nismo 2004., dakle punih 13 godina napravili veće iskorake jer i ovaj pokazatelj da imamo neutrošenih 369 milijuna kuna, a svi plaču da nemaju love za stvoriti radno mjesto, a kao član Istražnog povjerenstva za Imunološki zavod znam da tamo negdje stoji u Brezju milijun dolara vrijedna oprema. Znate za što? Za proizvodnje vode za injekcije. Dakle mi u Hrvatskoj ni vodu za injekcije ne proizvodimo, niti ampule ne zataljujemo. Oprema stoji tamo, kupljena je od 2013. godine. Mogli smo imati pet ljudi zaposlenih, možda je među njima mogla biti jedna ili dvije osobe s invaliditetom. Dakle moramo se preispitati da li su ovo naše konačne mogućnosti, ja mislim da kao društvo možemo i moramo dati više osobama s invaliditetom. Hvala lijepa.
Hvala lijepa zastupniku Silvani Hrelji. Na njegovo izlaganje imamo četiri replike. Prva replika je od zastupnika Miranda Mrsića. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Hrelja pa znate da smo 2014., 2015. osnovali četiri Zavoda za profesionalnu rehabilitaciju Zagreb, Split, Rijeka i Osijek. Žao mi je što se to nije dovoljno razvilo nego, ali očito da duh ministrice Šikić i kroz ovaj zakon negdje provejava jer ovdje u ovom zakonu ne vidimo ništa što će pomoći osobama sa invaliditetom nego neće pomoći vjerojatno ni poslodavcima, ne vidim uopće razloga osim ovog ukidanja JOPPD obrasca pa da ljudi onda ne moraju to plaćati i da mogu i dalje državu varati jer 3100 ne plaćaju i jednostavno ih do sada ni sa JOPPD obrascem nismo uspjeli natjerati, a sada kada to ukinemo vjerojatno će još njih više ne plaćati. Međutim ono što mene najviše frapira i ono što ste vi naglasili da ćemo sada preskakati vještačenje, zato kažem da je to nekakav duh ministrice Šikić u ovom zakonu preskakati ćemo vještačenje i slati ćemo ljude direktno u profesionalnu rehabilitaciju ne znajući uopće za koga ćemo ih rehabilitirati, koliko imamo, koliko ono ima, dakle netko koliko ima ostatne radne sposobnosti, za šta ćemo ga rehabilitirati umjesto da smo nastavili onim putem koji Austrija ima, dakle da uz Austriju, dakle uz te profesionalne centre za rehabilitaciju su i dakle vezane škole, vezane su tvrtke, dakle vezani su poslodavci i kroz njih se onda osposobljavaju za poslodavca za pojedina poznata radna mjesta. Očito da ovim zakonom preskačemo jednu stepenicu a ne znamo uopće zašto.
Hvala. Odgovor na repliku. Izvolite.
Dozvoljavam da sam krivo pročitao ali ne vjerujem. Mislim da je intencija ovog zakona da ubrza procese, barem tako piše i da se direktno ide na vještačenje. Ali ja sam postavio jedan drugi upit, vještačenje u odnosu na što? U odnosu na što? U odnosu na koje pretpostavljeno radno mjesto? Jer lako je bilo utvrditi invalidnost općeg tipa ili opću invalidnost, to je relativno jednostavno napraviti međutim kada vještačimo za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje moramo vještačiti u odnosu na nešto konkretno gdje namjeravamo tu osobu bilo da se radi o nezaposlenoj osobi sa invaliditetom koja bi trebala biti u očevidniku Zavoda za zapošljavanje, bilo da tražimo osobu koja je nastradala na radu koju nam je uputio Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje. Dakle može se dogoditi da oni pošalju već sa idejom ali mi moramo znati da vještačenje ide u odnosu na pretpostavljeno, odnosno ponuđeno radno mjesto inače će procesi biti blokirani, vještačiti ćemo u odnosu na što? Ne možemo reći mi ćemo sada izvještačiti 500 ljudi a imamo 20 ponuđenih radnih mjesta ili 20 mogućih rješenja. Ja sam samo to postavio upitnik a mislim da sam dobro shvatio da se želi ubrzati proces, barem da tako piše u zakonu. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Ja evo ću se osvrnuti, imala bih dosta toga za reći ali pošto nemam vremena samo opet na ovaj sustav vještačenja koji ste postavili i na opstrukciju koju ste spomenuli. Drago mi je, baš mi je drago da ste to spomenuli jer kada se zakon donosio govorili smo, kolega Mrsić je malo prije rekao povećali smo plaće vještacima, govorili smo i upozoravali da to neće biti dovoljno da ne žele vještaci raditi za svoju plaću i da ćemo, za plaću u zavodu, i da ćemo imati problem. To se i dogodilo. U zavod su prešli raditi vještaci Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje a preko 50 tisuća predmeta iz ostalih sustava, socijalne skrbi, sustava obrazovanja je čekao pa nažalost su neki ljudi umrli dok su dočekali vještačenje za ostvarivanje prava nrp. na osobnu invalidninu. Što se tiče centara za profesionalnu rehabilitaciju oni provode profesionalnu rehabilitaciju, oni ne vještače. Vještač je jedinstveno tijelo vještačenja, to su dvije, to nije isto. Centri za profesionalnu rehabilitaciju nažalost zakonom kada je on donesen nisu bili dobro uspostavljeni kao niti zavod a bilo je temelja nekakvih, nije istina što je kolega Mrsić rekao da se krenulo otpočetka, postojao je prije fond za profesionalnu rehabilitaciju koji je već imao neke dobre namjere i prijedloge kako krenuti dalje. Moglo se je napraviti puno više, nije se napravilo, stoga evo ja vjerujem da ćemo barem ovim izmjenama do donošenja nekog cjelovitog novog zakona popraviti ono što možemo popraviti. Hvala vam lijepa.
Hvala zastupnici Ljubici Ljukačić. Odgovor na repliku zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Ma uvažena kolegice Lukačić, vi dobro znate kao i ja da jedini vještaci koji su bili u stalnom radnom odnosu i koji su mogli priječi u centar za vještačenje su bili vještaci HZMO-a, sve ostale institucije su imale ugovorne odnose sa vještacima. Prema tome niti su vještačili za branitelje, niti za socijalu, niti za zdravstveno osiguranje. Prema tome, jedino su oni mogli proći. Naravno da je bunt bio i njihova šefica je bila kasnija ministrica gospođe Šikić i to je činjenica, ne možemo od toga pobjeći. Ja samo o tome govorim. A što se tiče, naravno da vještačenje provodi jedinstveno tijelo vještačenja, ali za što? Za što? Prema čemu? Ako opet vam ponavljam, ako se radi o utvrđivanju opće invalidnosti, da, nema problema ali ako se radi o nastavku profesionalne rehabilitacije, zapošljavanja, adaptiranja radnog mjesta itd., onda moramo znati cilj prema kojem idemo, moramo znati ponudu koju imamo. Dakle, naravno tu ste u prav, ne radi nitko van njih to vještačenje ali ja sam samo postavio upitnim prema čemu, prema, moramo imati orijentir, moramo usporediti zdravstveno stanje osobe, preostalu radnu sposobnost prema zahtjevima nekog radnog mjesta. OK, hvala.
Hvala. Sljedeća je replika zastupnik Nikola Grmoja, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Hrelja, evo ja sam dobio poruku od ljudi koji prate ovu raspravu i onda kažu da mi ovdje uopće ne raspravljamo i ne dotičemo se glavnog problema osoba sa invaliditetom a to je da praktički kada se oni zaposle da gube pravo na osobnu invalidninu. Evo spominje ta žena, šalje mi poruku, spominje Miranda Mrsića gdje kaže da su ostala neiskorištena sredstva za sufinanciranje zapošljavanja osoba s invaliditetom i kao ključni razlog zašto su ta sredstva ostala neiskorištena, ona daje taj razlog da se ljudima ukida ta osobna invalidnina i da onda oni sami praktički da država tjera takve osobe da ostaju u statusu radno nesposobnih jer ako jednom izgube to pravo, onda je to veliki problem. Tako da evo, možda je to jedno razmišljanje koje bi trebalo uzeti u obzir i vidjeti treba li ići u tom smjeru da ljudi, iako se zaposle, da im ostane ta osobna invalidnina jer njima ostaje i njihov invaliditet praktički.
Hvala zastupniku Nikoli Grmoji. Odgovor na repliku zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Bilo bi mi draže da ste ovu repliku uputili na tadašnjeg ministra Mrsića, ja mislim da treba naći mjeru i da ne treba nuditi jedno a uzeti drugo nego eventualno naći mjeru između dva prava osoba s invaliditetom. Ako se mogu ja na neki način opravdati, ja znam da smo mi ostavili kad se osoba s invaliditetom zaposlila, ostavili da mogu primati dio mirovine ukoliko su prethodno imali uvjete za mirovinu prema tome, ja sam taj svoj dio jednom nekad davno napravio, ali kažem, ne amnestiram nikoga niti okrivljujem nikoga. Siguran sam da kad se uvode novi procesi da će biti grešaka, ali zato smo tu da stvari promijenimo i mislim da je na ovom području prvenstveno potreba politika kontinuiteta i nadogradnje a ne ja sam ljepši i pametniji.
Hvala. I zadnja replika zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Gospodine Hrelja, vi ste u svojoj raspravi se dotakli i upravljačkih tijela određenih institucija, ja se tu s vama ne slažem. Nebitno je da li ministar predlaže dva, jedan ili tri, ili jedan ministar predlaže dva a drugi dva, to je irelevantno ukoliko će se problem riješiti. Naš problem je šta se stvari rješavaju. Od 250 tisuća ljudi samo njih 7 tisuća se prijavilo na burzi kao osobe s invaliditetom. To nešto govori, znači tu postoji problem, tu trebamo rješavati stvari i tu se trebamo najviše skoncentrirati. I novac koji se skuplja kao naknada onih koji ne ispunjavaju svoju obvezu možda treba biti viši za one koji to ne rade jer ljudi sada kalkuliraju da im se možda čak i isplati nešto plaćati kako bi bili ispod kvote koje im zakon nalaže, tako da s te strane institucionalno rješavanje i broj ovih nije bitan. Bitan je da ljudi shvate u čemu je problem, bitan je da se šiti svijest u našoj zemlji o tim problemima i da osobe s invaliditetom mogu raditi jednako kvalitetno određene poslove kao i one bez invaliditeta da se skoncentriramo na zaštitna radna mjesta, to su stvari, ja bi volio da se malo više i društvene rasprave i ministarstvo da inicira da se nek stigme razviju koje očito još u Hrvatskoj postoje, nažalost, vidimo danas kako se vraćamo velikim koracima u nazad i kako naši ljudi ne razumiju uopće šta Vlada po pitanju obitelji želi predložiti a kako na ovim puno kompleksnijim stvarima koje su ljudima još manje ako nemaju iskustva poznati, kako ih tek onda tu ja bi rekao, razjasniti. Znači to je jedno kompleksno društveno pitanje koje ne možemo samo tako riješiti a da li su dva ili jedan, to je apsolutno po meni u ovom trenutku nevažno.
Hvala. Odgovor na repliku, zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Ma vidim da se mi slažemo u 805 onoga što ste vi rekli, jedino što je ovaj detalj, ali meni ni taj detalj nije beznačajan jer veličina upravnih tijela ustanova je isto tako opterećenje i financijsko pa čak i ako nemaju naknadu, imaju neke druge troškove, ako ništa drugo od sustava svog matičnog radnog mjesta u nekom ministarstvu i prema tome, ja sam zagovornik toga da treba racionalizirati i financijski i kadrovski jer rasipanje ljudskih potencijala na neke stvari, na mjesta gdje odluku može donijeti jedan, stavljati sva, mislim da je nepotrebno, jednostavno nepotrebno i možemo proći debelo komotno i sa 7 članova upravno vijeća, ne moramo ih imati 9, ali još ću vam postaviti jednu stvar upitnom. Ja sam suglasan da u upravnim vijećima bude onaj koji izvršava plaćanja, u ovom slučaju su to poslodavci. Drugi put u nekom drugom jesu radnici u nekom drugom upravnom vijeću kada ide ili doprinos ili plaćanje iz plaće, ovdje ide na trošak, prethodno je išao doprinos na plaću, a sada ide plaćanje zbog neispunjenja kvote i plaća poslodavac. Prema tome, naravno da trebaju biti unutra i trebaju biti upoznati kako mogu adaptacijom radnog mjesta i potrošiti dio tog novca jer se od njih traži realizacija zapošljavanja osoba s invaliditetom. Ne vjerujem da će ih sindikati ili ministarstva tolike zaposliti. Hvala lijepo.
Hvala. Time smo završili sa replikama, ujedno i sa izlaganjima u ime kluba zastupnika, pošto su kolega Hrg i kolega Maras dogovorili zamjenu ali ne identiteta nego samo zamjenu reda govorenja, dakle sada pojedinačno, zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo, otvaram ovu raspravu sa onim s čim sam u biti u replici već i započeo i šta mislim da je sukus problema danas zapošljavanja ljudi sa invaliditetom u Hrvatskoj a to je društvena svijest, utjecaj onih koji su odgovorni pa tako i nas u Hrvatskom saboru. Naravno najviše onih koji vode državu, pritom mislim na Vladu naravno koja je operativna izvršna vlast i mi moramo biti svjesni da sve, svaka namjera, svaka gesta, svaka poruka koju ovdje kažemo ili koju naša Vlada, primjerice predloži ili mi zastupnici ovdje u Saboru prodiskutiramo, se reflektira na naše društvo. Dana, naravno smo svi sablažnjeni sa najavom novog obiteljskog zakona i idejom ministrice Murganić da je obitelj, kako je to definirano u uvodnom članku zakona, samo ona obitelj čini, majka, otac i njihova djece, majka s djetetom ili otac s djetetom koji ne žive zajedno. Znači građani su devastirani ovakvim porukama. Šta to znači, ukoliko obitelj nemaju djecu, da nisu obitelj. U koliko baka i djed, dijete nema roditelja? Čuvaju ih, odgajaju ih, pomažu im da stanu na svoje noge, oni nisu obitelj i moramo biti svjesni, to nije beznačajna stvar. Ja bi volio da se sada netko digne iz HDZ-a i kaže ne to nije moj stav. Ja ne mislim tako, to će se promijeniti. To je u redu. I te poruke su one, to je tema gospođo Ljubice, to je zbilja tema, jer od takvih stvari sve proizlazi. Od takvih stvari i društvenih vrijednosti koje mi ovdje zastupamo, koje Vlada zastupa sve proizlazi, pa i ova tematika. I možda će vam onda biti jasno, zbog čega, od 250000 ljudi na hrvatskoj burzi koji ne radi, a radno su sposobni, prijavili su se da imaju određenu zaštitu, samo njih 3% prijavljuju da su osobe s invaliditetom. Zbog čega osobe s invaliditetom govore, kada razgovarate s njima, da je užasno teško naći posao, da poslodavci nekada nerado zapošljavaju osobe s invaliditetom. Sve to proizlazi iz onih vrijednosti temeljenih, koje mi ovdje zastupamo. Svi ti problemi. I to nije nešto na čemu bi se trebali dijeliti, to su temeljne ljudske vrijednosti, europske vrijednosti, koje bi mi ovdje trebali zastupati. I dok se to ne promjeni, teško će se nešto promijeniti. Zbog toga ovakvi gafovi, gospođe Murganić danas, prijedlog ovog zakona u inicijalnoj još fazi, ali uopće to ne treba tako stajati nikada na papiru. Znači to se jednostavno ne smije davati. I ja molim sve pa i zastupnike HDZ-a, da se od toga ograde, kao što se ogradila tijekom današnjeg cijelog dana, cijela hrvatska javnosti. Svi oni dobronamjerni slobodnomisleći ljudi koji shvaćaju šta je to obitelj, a što obitelj nije. E sada, kada dođemo, do ove teme, ja sam zahvalan ministarstvu, što su mi poslali podatke i da se malo uputite u problematike, da vidite koliko je u biti tvrtki koje ispunjavaju, koje ne ispunjavaju svoje obveze s obzirom na zakonske pretpostavke. Njih u Hrvatskoj ima otprilike 9200, prve godine 2015. 8500, druge godine 2016. 8720. Ono što zabrinjava je primjerice da u prošloj godini, kada se mogla analizirati cijela godina, čak 4060 ne podmiruje niti ovu naknadu i ne ispunjava uvjete iz zakona. Znači 50%. Oni koji ispunjavaju uvjete, tvrtke, obveznici, koji ispunjavaju kvotu zapošljavanjem osoba s invaliditetom, po zakonu, njih je od ovih 8720 samo 1048 u prošloj godini, znači 12%. Postavimo si pitanje zašto je to. Ali i ovi ostali koji bi mogli to i morali, ja bi rekao, nadoknađivati sa ovom naknadom koja je predviđena ukoliko tu kvotu ne ispunjavaš, njih 4000 ne plaća ništa. Ja si postavljam pitanje, gdje je tu država, tko to kontrolira. Zbog čega nitko te ljude ne kontrolira i ne utjera obvezu koju oni imaju, kako bi onda imali više sredstava za poticati ove sa druge strane koji imaju zaštićena radna mjesta, zaštitna radna mjesta. Tako nećemo nikuda doći. Ovo je moje otvoreno pitanje ovdje, šta će ministarstvo napraviti, sa ovih 50% koje niti ispunjava kvotu, niti plaća naknadu. Takvih je 50%. I onda kada vidite podatke, tu je još nešto nejasnije, znači 2015. se naplatilo 152 milijuna kuna, 2016. 188 a pola ne plaća. I na kraju krajeva, vidite da u biti možete imati duplo više sredstava. Znači u fondu ne bi bilo sad, neutrošenih sredstava 369 milijuna, bilo bi ih preko 700 milijuna kuna. Mogli bi još jače poticati zapošljavanje osoba s invaliditetom. Odmah tražim ovdje od ministarstva, da i to ću kao predsjednik odbora inicirati, posebnu tematsku raspravu, da vidimo tko su ti, zbog čega se ne kontrolira i zbog čega se ne uplaćuje zakonska obveza koju te tvrtke ili institucije imaju. Ono što također zabrinjava, je da u javnom sektoru, znači država, oni koji bi trebali biti primjer u provođenju zakona, obveznici, javni sektor, 2617 obveznika, 427 ispunjava. 427 to je po brzinskoj procjeni 13 do 14%. A o čemu pričamo. Donijeli smo zakone, ministarstva. Da li u Ministarstvo rada mirovinskog sustava je kvota zadovoljena? Evo dajte nam odmah tu odgovor, da li vi kao predlagači poštujete kvotu koju ste zadali i koju zadajte svima ostalima u Hrvatskoj. Od sebe treba krenuti. I još jednu stvar koju ovdje želim vrlo jasno reći. Jedan od većih problema u ovom području je, područje problema osoba sa duševnim smetanjima, koje vrlo teško ustanovljuju uopće postotak invaliditeta, koje čekaju u jedinstvenom tijelu vještačenja, po 9, 10 mjeseci da se procjeni njihov postotak invaliditeta, to govorim iz prve ruke, razgovarao sam s ljudima koji se time bave, znači neko ko ima invaliditet treba mu 10 mjeseci da ustanovi uopće koji ima postotak. I sa druge strane kada osoba sa duševnim smetnjama dođe u jedinstveno tijelo vještačenja, tamo ga pregledava i procjenjuje pedijatar primjerice, znači neko se uopće ne bavi niti liječi osobe sa duševnim smetnjama. Pa kako je to moguće? Na koji način te osobe onda mogu adekvatno procjenjivati koji je stupanj, postotak invaliditeta, koja je procjena funkcionalnosti itd. Svaki dan ti ljudi imaju problema, inače najteže je zaposliti osobu koja ima procijenjen invaliditet, a koja je osoba sa duševnim smetnjama jer ljudi imaju nažalost, nažalost dosta često najveći problem zaposliti takve osobe. I moramo tu nešto napraviti da se tim ljudima pomogne i moramo napraviti konkretne stvari. Znači ministarstvo mora praktično natjerati i utjerati ovo šta utjerati mora, ukoliko su naknade preniske ili previsoke treba to korigirati i treba mjeriti svake godine da vidimo koliko smo u tome uspješni. A najvažnije je, opet ću se vratiti na početak, koje mi vrijednosti kao najviša institucija u ovoj državi šaljemo odavde, koje vrijednosti i poruke šalje hrvatska Vlada. I zato još jednom sam izuzetno nezadovoljan da poruke iz Obiteljskog zakona kakve su danas izašle iz Vlade RH izlaze na svjetlo dana i ja se nadam da će se premijer i svi ljudi koji će razmisliti, ne treba se tu previše puno ni analizirati, donest određene zaključke i ograditi se od toga i vrlo brzo ispraviti tu pogrešku i poslati jasnu poruku da to nije tako. Hvala vam lijepa.
Hvala zastupniku Gordanu Marasu. Na njegovo izlaganje imamo tri replike. Prva je replika je od zastupnika Ante Babića. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kada mene pitate što je meni obitelj gospodine Maras, onda je to moja supruga, mojih petero djece u užem smislu i širem sa bakom, djedom, tetom i stričevima. Obitelj je u hrvatskim tradicijskim vrijednostima uvijek bila okosnica identiteta duhovno obnove i povijesnoga opstanka i uopće razvoja modernog hrvatskog društva. Ovo o čemu ste vi sada govorili iako je tema Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji, referirali ste se na izjavu ministrice Murganić, a vezana je za Obiteljski zakon za koji znate da za vrijeme vaše vlade suspendira odlukom Ustavnoga suda, a on je donio toliko poteškoća u obiteljskom pravnom životu poglavito za djecu da se on kao takav morao donijeti. Vlada je se morala očitovati Ustavnom sudu i kazati da li ide u izmjene i dopune ovoga zakona ili ide sa novim zakonom, što je i učinila. Naravno da je formirana jedna radna skupina stručna, znanstvena, od različitih udruga, različite provenijencije kako bi se donio što je moguće bolji Obiteljski zakon. Obitelj se definira kao pravni pojam vezano u tom zakonu određivanjem tko se za potrebe primjene ovog Obiteljskog zakona smatra članom obitelji. a članovi obitelji su majka, otac i njihova djeca, misli se na biološku obitelj i zajednički posvojena pri čemu su posvojena imaju smatrati članovima obitelji zbog učinaka posvojenja propisanih ovim provedbama o posvojenju, roditelj koji ne živi s djetetom te ostali srodnici po krvi baka, djed, teta, stric ili po tazbni npr. pastorak, maćeha, očuh ako žive zajedno. Struka, dakle ja kažem da je ovo doneseno zbog međunarodno pravne i ustavnopravne zaštite ovo o čemu vi govorite, a struka kaže, da je prvi oblik obitelji je … koju čine otac, majka i djeca [[Upadica Dončić: Zahvaljujem]]
Hvala. Odgovor gospodin Maras.
Hvala lijepo. Gospodine Babić, svako od nas ima svoju priču i svoju obitelj, ali vaša obitelj sa petero djece, moja obitelj sa dvoje djece je u istom rangu sa obitelji roditelja koji nemaju djecu, to je obitelj. Obitelj je tamo gdje vas vole, s kim živite, s kim dijelite svaki dan sudbinu, gradite život, pomažete si jedan drugome itd. postoje mnoge stvari koje definiraju obitelj i ne može se definirati obitelj na način u zakonu da jel je obitelj primjerice baka, djed djece koji nemaju roditelje. Koliko ima takvih? Znači zakon ne smije sebi dozvoliti na ovaj način da otvara priču na način da zanemaruje jako puno ljudi koji nisu primjerice u poziciji da imaju djecu i ne ograničava ih na taj način zakonski. Ja samo o tome govorim. Znači obitelj je nešto šta je po meni najvrjednije šta imamo u životu, ali isto tako ljudi bez djece moraju biti ne mogu biti isključeni u zakonu. Razumijete koji se tu propust desio, desio se propust morate se od toga ograditi, recite da to nije istina, pogreška je, ja samo o tome govorim. Ja vam samo o tome govorim. Znači ja ne govorim ni o prošlim obiteljskim zakonima ni o budućim itd. ili primjerice obitelj je i kada ljudi žive u istospolnoj zajednici to je isto obitelj, nemaju djecu isto obitelj. Znači nemojte stvarati ljude prvog i drugog reda i nemojte mi se dirati u obitelj. Ja znam šta je moja obitelj, nećete mi vi pisati ne mislim sada konkretno na vas nego na državu šta je obitelj. Svako od nas zna šta je njegova i ko je njegova obitelj. Hvala lijepo.
Hvala zastupniku Marasu. Kažem ovo je Parlament ali molim sve u principu da se pokušaju koliko je u najvećoj i mogućoj mjeri držati teme. Raspravljamo o zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom. Ali rasprava je široka. Sljedeća replika na izlaganje zastupnika Gordana Marasa je replika od zastupnice Ljubice Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Prije svega nije fer, baš nije fer danas kada razgovaramo o zapošljavanju osoba sa invaliditetom vi okrećete temu na početku i na kraju svoje rasprave, nije fer ali neka vam bude, dobro je. Što se tiče ovog broja poslodavaca, tu se s vama slažem, svakako da bi trebalo biti što veći broj poslodavaca koji ako nisu uplatili naknadu da ih treba procesuirati. I Zavod za vještačenje i profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom upravo to i radi. Oni koji nisu platili protiv njih će se provesti upravni postupak. Bilo bi dobro, ne bi uopće bilo loše ovo što ste vi rekli da organizirate i tematsku sjednicu pa da još više govorimo o zapošljavanju osoba sa invaliditetom. Međutim, spomenuli ste i ministarstva i Hrvatski sabor, dakle javna tijela koja su dužna zapošljavati. Ne znam da li ste čuli ali ja sam i u svojoj raspravi a i nekome u replici već rekla, pa upravo problem razumne prilagodbe je jedan od problema zbog čega se nisu zapošljavali i to ovim zakonom želimo riješiti da se nametne obveza razumne prilagodbe. Dakle, nekom treba malo, reći ću vam na primjeru, vidim vrijeme ističe ali evo dozvolite samo jedan primjer. Kada vi i ja ulazimo u zgradu ovog Visokog doma, stanemo i vrata se otvore, tada i vi i ja uđemo pod jednakim uvjetima a kada vrata nisu takva onda ćete ih vi lako otvoriti a ja teško. E ovakva vrata, to je razumna prilagodba. I mnogi drugi primjeri kod testiranja i svega onoga što se tiče zapošljavanja osoba sa invaliditetom. Hvala vam lijepa.
Hvala vam lijepa na replici. Odgovor na repliku zastupnik Gordan Maras, izvolite.
Hvala lijepa. Gospođo Lukačić, ja ne mislim da nije fer, ja mislim da je ovo mjesto gdje moramo otvarati teme da naše društvo bude bolje, da je to jako povezano jedno s drugim. Ja sam jako upoznat sa tematikom o kojoj se ovdje govori, govorio sam o nekim problemima. I vjerujte mi da ću se angažirati maksimalno da ovakve stvari ne budu u narednim godinama. Znači da pola, pola onih koji imaju obvezu niti zapošljavaju niti plaćaju, znači to sada shvaćam kao svoju obavezu da svaki dan ili svakom prilikom na to upozoravam i da sljedeće godine nemamo takve primjere. Isto kao što shvaćam svoju obavezu da u društvu širim vrijednosti za koje mislim da su europske, da su moderne, da će pomoći da naše društvo bude bolje i sa te strane je to sve povezano jedno sa drugim. A što se tiče konkretno ove teme, vi znate da, a mislim da ćemo se tu svi složiti u Hrvatskom saboru, da ćemo svi zajedno pokušati napraviti sve kako bi situacija bila bolja. Ali probajmo stvarati tolerantnije društvo, probajmo stvarati društvo na modernim vrijednostima koje će omogućiti da naši ljudi žive slobodno bez ograničenja i bez toga da se osjećaju manje vrijedni. Nažalost, porukama ministrice Murganić danas se jedan dio ljudi osjeća manje vrijedno u RH i o tome se ovdje mora govoriti. Hvala lijepa.
Hvala. I zadnja replika na izlaganje zastupnika Gordana Marasa je replika od zastupnika Marka Sladoljeva. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine Maras, dotakli ste se bitnih tema u svojoj raspravi, međutim ostala je jedna nedorečena tema inače a to je pitanje imovinskog i dohodovnog cenzusa kod osoba sa invaliditetom, ne samo kod osoba sa invaliditetom nego kod doplatka za tuđu njegu i pomoć. Tako da vi imate situaciju da ne znam čovjek koji živi u Ogulinu ima dijete sa invaliditetom, ima neki prostor koji iznajmljuje, to su vrlo niske dakle cijene i on gubi pravo na tuđu njegu i pomoć. Takve imate slučajeve po cijeloj Hrvatskoj. A šta mislite o toj temi? Dakle ja sam uputio ministrici Murganić prije par dana pitanje koliko je takvih osoba pa da možemo računati koliki je to iznos u državnom proračunu koji bi se mogao namaknuti na takvim stvarima, mislim da je to pitanje koje isto trebamo otvoriti u našoj raspravi. Hvala.
Evo prije odgovora na repliku pozdravljamo učenice i učenike srednje škole iz Splita. Pa sada odgovor na repliku, izvolite gospodine, Gordan Maras.
Ne samo učenike i učenice nego i profesore i profesorice, tako da ne bih njih zaboraviti, gospodine potpredsjedniče. Slažem se s vama gospodine Sladoljev, imovinski cenzus je za mene i dohodovni cenzus je za mene nešto šta se treba primjenjivati u pravilu u većini stvari koje uređujemo zakonom, zakonima jer nije isto ljudima u Ogulinu gdje sam živio 2 godine, ili pretežito bio 2 godine, nisam baš spavao tamo 2 godine ali sam svaki dan išao na posao i znam kako se tamo teško živi. Vidjeli smo sad nažalost i kod ovih poplava i nije isto u Zagrebu. Sa te strane naše ministarstvo bi trebalo voditi računa i ja se nadam da će konačno početi stizati prijedlozi koji su vezani i za dohodovni i za imovinski cenzus jer previše je u Hrvatskoj nepravdi koje nažalost se predugo ne ispravljaju. I ja još jednom koristim ovdje priliku da gospođa državna tajnica nam odgovori na jedno jednostavno pitanje a to je da li ministarstvo koje predlaže ovaj zakon poštuje odredbu unutar ovog zakona. Bilo bi dobro da je odgovor da, evo to bih volio iskreno jer moramo krenuti od sebe. Znači bilo bi dobro da je odgovor da vidimo da po ovom zakonu ministarstvo koje je nadležno poštuje zakon i ima ne znam koliko tamo ljudi radi, vjerojatno nekoliko stotina da ima kvotu koju zakon propisuje ispoštovanu. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem zastupniku Gordanu Marasu. Nastavljamo sa pojedinačnim raspravama. Sljedeća rasprava je od zastupnika Branka Hrga. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnicama. Ajmo se mi malo vratiti na ovaj zakon. Mislim da osobe s invaliditetom, da se bježi s teme kad se raspravlja o njima jer vrlo rijetko se raspravlja pa onda je jako dobro da se držimo apsolutno te teme. U pripremi za ovu raspravu ustvari sam se konzultirao sa predsjednikom jedne od boljih i aktivnijih udruga osoba s invaliditetom u Hrvatskoj, sa gospodinom Gatarićem, predsjednikom Udruge osoba s invaliditetom u Križevcima, vjerojatno je već i kolegica Lukačić o tome nešto i govorila ali vrijedno je ponovit. Pitao sam da što misli o zakonu, što udruga misli o zakonu i kako bi se trebalo prema ovom zakonu postaviti. Da malo približim, radi se o udruzi koja zapošljava oko 46 osoba što u tvrtki koju je osnovala što preko raznih programa od čega je čini mi se, 16 osoba s invaliditetom, ostale osobe rade u principu ili direktno u pomoći osobama s invaliditetom ili rade uz osobe s invaliditetom. Dakle, radi se o udruzi koja može jako puno reći i koja nam može dati jako puno dobrih primjera kad govorimo o zapošljavanju i rehabilitaciji osoba s invaliditetom. Ono što je bitno za naglasiti i što želim ovdje iznijeti ustvari u ime te udruge, kaže kolega Gatarić, nema primjedbi na predložene izmjene zakona, osim dodaje jedna mali prijedlog u članku 19. stavak 3., tamo gdje se govori o sredstvima za integrativne radionice da ju osiguravaju osnivači. Prijedlog je da se tu možda doda još i lokalne samouprave gdje se takve radionice osnivaju. Zašto to govorim? Zato što u principu lokalna samouprava ima vrlo jaki interes da se zbrinu osobe s invaliditetom i da im se pomogne. Budimo realni, vrlo teško se zapošljavaju i ljudi koji nemaju invaliditet a kamoli ljudi imaju invaliditet. To je naša stvarnost, to je realnost i toga moramo biti svjesni. I upravo ovaj dio oko integrativne radionice, pruža jednu novu mogućnost da se još pojačano zapošljavaju osobe s invaliditetom, da se cijela zajednica uključi u osnivanje takvih radionica, da se tu uključe i udruge osoba s invaliditetom i da se znači, zakonom će to biti omogućeno, da se na taj način apsolutno i maksimalno pomogne u zapošljavanju i da ustvari jedan dobar primjer poduzetnicima da osobe s invaliditetom itekako mogu odraditi svoj posao a zakonom je već regulirano da će oni imati i određene beneficije ako zapošljavaju osobe s invaliditetom. Zapošljavanje osoba s invaliditetom ustvari mora biti oslobođeno svih davanja državi. Kratko i jasno. To je moj osobni stav. Jer mislim da je puno bolje, vrijednije da se oslobode davanja nego da moramo osobama s invaliditetom pomagati iz proračunskih sredstava, duplo je bolje. Zato što osobe s invaliditetom u takvoj situaciji postaju naravno i sami sebi važniji, zadovoljniji, a s druge strane nisu na trošak društva. I zato mislim da apsolutno tu treba biti uključena pomoć dakle, ne samo države nego i lokalne samouprave. Kažu, bilo je ovdje dosta govora o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju, bilo je dosta govora o vještačenju. Bilo je kritika na prijedlog ovog zakona a upravo dakle, ono što sam dobio od te svoje udruge, je jedna od stvari da napominju da je stvarno veliki problem čekanja na vještačenja osoba s invaliditetom koja treba dobiti to mišljenje. Sada se kaže da u praksi se čeka 3 mjeseca, nedavno je to bilo 5 mjeseci, ovim zakonom koliko sam ja shvatio to će biti znatno skraćen proces. I udruga osoba s invaliditetom pozdravlja to skraćenje i ne bi trebalo na drugi način razmišljati, pustimo mi sada neke komplicirane stvari koje sami sebi nabijemo da bi ljudima onemogućili normalan život. Zakoni moraju biti jednostavni, moraju biti prilagođeni onima za koje su namijenjeni i moraju biti provedivi. U svakom slučaju, pozdravljam posebno, dakle ovaj pojam i osnivanje integrativnih radionica, mi smo za takav program spremni, možda ćemo uspjeti biti prvi u hrvatskoj državi, napraviti jedan dobar pilot projekt u praski i poslužiti kao primjer dakle, i drugima koji će krenuti sličnim putem. Zašto sam rekao da lokalna samouprava treba sudjelovati u onom djelu osnivača nekakvog uloga? Ne mora taj ulog biti financijskog karaktera, taj ulog može biti osiguranje prostora, osiguranje uvjeta, oslobađanje možda od nekih dažbina, to je ta uloga koju lokalan samouprava može imati. Imate situaciju da vas zakon tjera da morate naplatiti i tvrtki koju osnuje udruga osoba s invaliditetom kao što je to primjer križevačke čokolaterije Hedona, gdje grad mora preko svojeg poduzetničkog centra ustvari obračunavati trošak najma prostora tako jednoj tvrtki jer ga zakon na to tjera. Ako zakonom riješimo da lokalna samouprava može biti u takvom osnivačkom djelu sa tim udjelom, onda smo napravili duplo dobar posao, lokalnoj samoupravi smo omogućili da ne treba to raditi, a firmi, poduzeću, integrativnoj radionici ili nekoj drugoj tvrtki takvoga tipa smo osigurali jednu veliku pomoć. Iz tih razloga i svega onoga ostalog što piše u ovom zakonu, kolega Dodig se već izjasnio u ime našega kluba, da mi zakon apsolutno podržavamo i da smatramo da je on dobar samo ga moramo u praksi realizirati i moramo ga u praksi provoditi jer često puta zakoni koji se donesu i budu dobri, ali se onda dalje ne provode pa tu nastaje problem pa onda mi krećemo u drugu akciju kad se neki zakon ne provodi, onda idemo raditi izmjene zakona umjesto da ga provodimo. Evo ja u svakom slučaju podržavam ovakav prijedlog zakona i mi smo s njime zadovoljni. Hvala lijepo.
Hvala zastupniku. Na njegovo izlaganje imamo 2 replike. Prva replika je od potpredsjednika Sabora, gospodina Željka Rainera. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani kolega Hrg. Naravno, slažem se sa dobrim dijelom onoga što ste vi rekli i ja mislim da nema nikoga tko neće podržati ovaj zakon. Međutim, referirao bi se na to bez obzira na činjenicu što je kolegica Lukačić rekla da mi rijetko imamo priliku ovdje raspravljati o problemima profesionalne rehabilitacije i zapošljavanje osoba sa invaliditetom i općenito o osobama sa invaliditetom. Kako se tema bila značajno proširila, mislim da se mora neke stvari ipak izreći. Izreći zato jer je ovdje bilo rečeno maloprije neće meni nitko određivati što je obitelj. Ma hoće. Naravno da hoće i to će zakon određivati, zakon koji mi donosimo. Jer ako pod floskulama, da se ljudi slobodno osjećaju itd. mi ne definiramo neke stvari. Kako će onda funkcionirati društvo? Kako će država funkcionirati, ako ne odredimo barem termine šta je šta. Prema tome ne možemo se ponašati kao da nas se ne tiče ili pod firmo, ponovno kažem nekakvog silnog liberalnog stava, ne definirati određene stvari, kako ih definira evo i Zakon o obitelji. Naime, ta odredba o kojoj se raspravlja, uopće ne ograničava krug osoba koje uživaju pravo na poštivanje obiteljskog života, u kontekstu ni međunarodno pravne, ni ustavno pravne zaštite. Prema tome ja ne vidim razloga zašto to treba problematizirati. Pogotovo kad se radi o jednoj drugoj temi, vrlo važnoj temi, temi osoba s invaliditetom. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor na repliku zastupniče Hrg.
Hvala lijepo, ustvari ću samo vrlo kratko prokomentirati. Naravno da je obitelj temelj društva i činjenica jest da mi u hrvatskoj politici, posebno oni koji to malo liberalnije gledaju, radimo sve da razbijemo temelje društva. Onda ćemo se poslije čuditi zašto nam se neke stvari događaju. To je činjenično stanje, to se kontinuirano, jer danas sve što je normalno, se prikazuje da više nije normalno, sve što nije normalno, se prikazuje da je normalno. Nekako čovjek koji živi u skladu s nekim, normama ponašanja za koje smo odgajani, sam se sebi često puta osjeća glupo. Tako da o svemu treba raspravljati, ali apsolutno ovo što ste i sami kazali, ne treba te teme stavljati u raspravu kada se raspravlja o jednoj izuzetno osjetljivoj populaciji hrvatskog društva, osoba s invaliditetom. Oni nikako ne zaslužuju da se bilo koja druga tema, nameće iskorištavajući medijski prostor saborske govornice, da bi se govorilo o nečem drugom. Kad dođe na red, razgovarati ćemo i raspravljati o tome i iznositi svoje stavove.
Zadnja replika je replika od zastupnice Ljubice Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Hrg, ja se evo skoro u potpunosti slažem s vašim izlaganjem, ali želim reći da mi već i sada imamo u Zakonu određeno da … [[Govornik se ne razumije.]] radionicu mogu pojedinačno ili zajednički osnovati jedinice lokalne regionalne samouprave, zajedno sa udrugom. Tako da evo, mislim da za … [[Govornik se ne razumije.]] nema uopće problema. Ja sam u svom izlaganju u ime Kluba HDZ-a rekla i to mi je osobito posebno zadovoljstvo, da će Križevačka Hedona biti prva integrativna radionica u RH, to su najavili i vjerujem da će to i ostvariti. I to je dokaz kako se osobe s invaliditetom u jednoj maloj sredini, gdje je puno puno teže išlo zapošljavanje osobe s invaliditetom, ipak zapošljavaju. I ono što je malo prije, a vezano je za to, kolega Grmoja spomenuo da bi se trebalo riješiti, da osobe s invaliditetom, koje se zapošljavaju, a imaju osobnu invalidninu, a puno ih je takvih bilo u Hedoni, koji su živjeli od osobne invalidnine, želim reći, da se uvidjelo da to možda treba popraviti na određeni način, jer su mnoge osobe s invaliditetom, pa i njihove obitelji, nažalost koristile to pravo i od straha da neće moći zadržati posao se nisu htjele zapošljavati. Međutim, zakon o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi je u ovom trenutku u fazi savjetovanja i njime je upravo predviđeno da osobama sa invaliditetom, kad se zaposle, osobna invalidnina ostaje i da se neće ukidati. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, zastupnik Branko Hrg. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice Lukačić, evo mi se često susrećemo na tim aktivnostima i događanjima i da, stvarno razmišljamo, praktički isto. Meni je jako drago da ste vi sad samo potvrdili ovo što se i prije rekli oko križevačke Hedone, jer na neki način gledam te ljude iz udruge osoba s invaliditetom. Ljudi koji su volonteri, koji su osnovali udrugu, koji su se uključili u tu svoju udrugu, napravili je često puta, dolaze sa tako dobrim poduzetničkim idejama, sa toliko energije, sa žara da možemo im biti mi koji možda nemamo neko oštećene i nismo službeno osobe s invaliditetom možemo na neki način malo im biti i zavidni i to samo da dolaze nego kada naprave ideju, kada dobe neki mali poticaj sa strane to je nevjerojatno kolika se tu oslobađa energija u realizaciji svega toga, nikad ne odustaju. I zato je vrlo bitno da rekli ste i sami da već sada može biti, dakle ja sam naveo ono što mi je napomenuto u ovom dijelu u tom članku 19. stavak 3. ako već to stoji, dapače apsolutno, možda bi bilo dobro da baš bude naglašeno u tom nekakvom osnivačkom dijelu da je lokalna samouprava da nije izuzeta, da je i udrugama ili nekim drugim aktivnostima laganije pa da ti ljudi dobe još jedan veći dodatni poticaj i da mogu još više napraviti. A evo mi ćemo se potruditi ono što smo i obećali našoj udruzi da ćemo napraviti sve što je u našoj moći, a vjerujem da će ministarstvo biti tu itekako važan čimbenik da se ta integralna radionica što prije napravi, prostori su već pripremljeni, uređuju se pa će i to uskoro biti. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. I zadnja pojedinačna rasprava je od Ante Babića. Izvolite.
Hvala lijepo poštivani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa tijekom današnje rasprave dalo se naslutiti da svi klubovi zastupnika u Hrvatskom saboru podržavaju ovaj zakon, naravno uz određene korekcije koje su i ako su moguće od strane nadležnog ministarstva i ovdje nazočne državne tajnice koju pozdravljam sa suradnicima, pogotovo iz Zavoda za vještačenje gospođe BEnci. Dobro je da su zajedno tu. Naime, Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji donesen 2013. godine doživio je svoje izmjene i promjene, dakle bilo je vidljivo da neke stvari ne funkcioniraju, dakle 2013., 2014., 2015. godine. Činjenica je također da upravo zbog tih stvari je i HZZ, a zbog tih nedorečenosti koje su bile vezane za zakon dao je jedno priopćenje koje je za mene vrlo indikativno. Dakle samo iskustvo HZZ-a u primjeni ovog Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i samog zapošljavanja osoba s invaliditetom ukazuje na tu složenost i jednu dugotrajnost u postupku uključivanje u postupke profesionalne rehabilitacije nezaposlenih osoba iz same evidencije zavoda. Zavod dalje navodi da je prema sadašnjem iskustvu primjene najveća poteškoća u provođenju postupka profesionalne rehabilitacije ogleda u činjenici da u 2016. godine niti jedna osoba s invaliditetom iz evidencije regionalnog ureda u Zagrebu, niti drugog područnog regionalnog ureda nije bila uključena u virtualnu radionicu i radni centar kao najčešće programe profesionalne rehabilitacije. I o tome bi trebalo danas pričati. I gospodin Hrg je to jako dobro rekao. On je iznio neke svoje opservacije i što on predlaže i kod samih poslodavaca da se dopune bilo kakvi doprinosi kada se radi o zapošljavanju osoba s invaliditetom. A u prilog tome mogu reći da iz podataka Ministarstva demografije, danas obitelji, mladih i socijalne politike je broj od 507 tisuća osoba sa invaliditetom, dakle radi se o jednom velikom broju osoba sa invaliditetom koji je država, nadležno ministarstvo treba se truditi uvesti na tržište rada i zbog te socijalne isključenosti samih osoba s invaliditetom. Prema važećem zakonu pravo na profesionalnu rehabilitaciju stječe osoba s invaliditetom koje je nadležno tijelo vještačenjem utvrdilo da je prestala radna sposobnost. Analogno ovome osoba prolazi sama postupak vještačenja, pa tek odlukom vještaka upućuje se na rehabilitaciju procjenu u centar za profesionalnu rehabilitaciju. Zašto je ovo bitno? Zato što se usporava uključivanje osobe s invaliditetom na tržište rada, ali ujedno i nepotrebno se opterećuje tijelo vještačenja s obzirom da znamo koliki broj predmeta oni u ovom trenutku imaju. Centar za rehabilitaciju i HZZ dobivaju relevantne informacije potrebne u svrhu pripreme osobe s invaliditetom za zapošljavanje. Zadaća centra je da sustavno i sukladno s potrebama na tržištu rada osposobljava osobe s invaliditetom za rad, ali i pruža pomoć, stručnu pomoć, savjetodavnu svim poslodavcima prilikom njihova zapošljavanja. E sada ću reći nešto ono što je vezano za ovaj važeći zakon, znači da se osobe s invaliditetom mogu zaposliti na otvorenom tržištu rada ili pod posebnim uvjetima uz obavezu poslodavca da osigura razumnu prilagodbu radnog mjesta o čemu smo danas ovdje slušali, što je to razumna prilagodba radnog mjesta, da se uvedu kvotne stope zapošljavanja uz obavezu poslodavca i u javnom i u privatnom sektoru. Propisano je da se sredstva uplaćuju s osnove novčane naknade koriste u svrhu isplate i poticaja i samih projekata i samim važećim zakonom propisni su uvjeti za stjecanje statusa zaštitne radionice o čemu je državna tajnica to i u svojim replika i u uvodnom izlaganju jako dobro rekla gdje se zapošljava najmanje 51% osoba s invaliditetom u odnosu na ukupan broj zaposlenih i to isključivo na zaštitnim radnim mjestima. E sad, zbog izmjene dopuna ovog zakona ovim zakonom se predlažu neka poboljšanja, dakle ta poboljšanja koliko sam vidio i u javnoj raspravi i u javnom savjetovanju uglavnom su se javljale udruge osoba s invaliditetom i pravobraniteljica osoba s invaliditetom. Bilo je određenih upita koji su bili i logični i vidim da ste i vi i u mojoj replici ste mi odgovorili jer to jako brine udruge osoba s invaliditetom. I kolega Mrsić je danas govorio da bi udruge osoba s invaliditetom trebale prednjačiti u tome, zapravo biti primjer kvotnog zapošljavanja ali čini mi se da je i on rekao da bi se asistenti koji služe kao pomoć osobama sa invaliditetom trebali izuzeti od toga i rekli smo da će se to podzakonskim aktima zapravo riješiti što smatram da je jako dobro i u tom samom javnom savjetovanju vidljivo je da su, da je to najviše interesiralo udruge osoba sa invaliditetom. Dakle ovim predloženim zakonom, da se ne ponavljam zbog kolegice Lukačić koja je govorila u ime kluba, ubrzava se i olakšava uključivanje nezaposlenih osoba sa invaliditetom u postupak profesionalne rehabilitacije na način da se dakle izravno upućuju u centre za profesionalnu rehabilitaciju i da im se omogućava izravno upućivanje a na temelju rezultata rehabilitacije … [[Govornik se ne razumije.]] savjetnici recimo za HZZ, da se dobiju zapravo sve informacije vezane za pripremu osoba sa invaliditetom. Proširuje se krug naručitelja što je također dobro, usluga profesionalne rehabilitacije, da se pojednostavi i ubrza procedura obavljanja osnivačkih prava i dužnosti. I ovo je također dobro i gospodin je Hrg govorio da bi se mogle tu uključiti jedinice lokalne samouprave što ja nemam apsolutno nikakvih primjedaba i na taj dio ali da u ovom slučaju sada zbog promptnosti i efikasnosti o poslovanju umjesto Vlade RH bude Ministarstvo rada i mirovinskih sustava. Precizira se pojam razumne prilagodbe što je definitivno dobro i o tome se danas dosta razgovaralo i preciziraju se pojedine odredbe sa kvotom zapošljavanja osoba sa invaliditetom i dobro je da za nove poslodavce postoji jedna razumna prilagodba od 24 mjeseca što mislim da je jako dobro. Ukidanje obaveza JOPPD obrasca, bilo je danas u raspravi da to nije bilo dobro i da se taj dio ne bi trebao ukidati ali mislim da je to dobro i ukoliko je ministarstvo napravilo određenu analizu da ne administrira dodatno mislim da to nije loše kao i neke druge stvari vezane za usklađivanje sa Zakonom o zaštiti na radu što je opet jako bitno jer je u, da ne bude u koliziji sa Zakonom o profesionalnoj rehabilitaciji. Naravno da prema osobama sa invaliditetom a rekao sam da je taj broj gotovo pola milijuna moje osobno mišljenje je da je taj broj daleko manji i da ćemo se kao ova Vlada sa resornim ministarstvima ali i sa udrugama osoba sa invaliditetom pozabaviti sa ovim brojem. Izdvajaju se pristojna sredstva iz državnog proračuna, možda ih ne dobiju oni koji su najpotrebitiji već ih dobivaju i oni koji su recimo iskoristili, recimo to tako određene rupe u zakonu što nije dobro. Kada bi se revidirao taj broj onda bi se i ono što se u javnom prostoru govorilo moglo povećati i pomoć za tuđu njegu, tuđa pomoć i njega, osobne invalidnine, možda bi se moglo govoriti i o Zakonu o inkluzivnom dodatku. Dakle da se razmišlja o tome da pomoć dobiju stvarno oni koji ju trebaju. Iz mog razgovora sa udrugama osoba sa invaliditetom oni jesu za to i spremni su se uhvatiti u koštac kako bi se napravila, recimo to tako i revizija osoba sa invaliditetom. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa zastupniku Ante Babiću na raspravi. Na njegovu raspravu nemamo replika, pa sada molim državnu tajnicu Majdu Burić za završnu riječ u ime predlagatelja. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo samo kratko, prije svega želim zahvaliti svima na preciznoj i na konstruktivnoj i temeljitoj raspravi. Ono što je jako dobro jest da nastavljamo sve ovo kroz drugo čitanje, tako da prije svega želim reći da uzimamo na znanje sve što je rečeno, u drugom čitanju nastavljamo dalje. Ono što želimo i na čemu su ove izmjene i dopune zakona temeljene jest upravo stav i mišljenje struke, naravno konzultiranje, kao što sam rekla i u uvodnom govoru sa udrugama koje se bave osobama sa invaliditetom, dapače gospođom pravobraniteljicom itd.. Dakle vjerujem također u konstruktivnu raspravu i u drugom čitanju. Ono što smatram da je potrebno ovdje posebno naglasiti jest nekoliko definicija koje sam iznijela i u uvodnom izlaganju, međutim nije na odmet ponoviti ih budući da ste i sami to tražili. Radi se o terminu, odnosno sintagmi razumne prilagodbe, pa još jednom valja spomenuti da je razumna prilagodba, da smo je u ovaj zakon dodatno precizirali i dodatno definirali s obzirom na konvenciju UN-a vezano uz osobe sa invaliditetom. I najjednostavnije ju je objasniti na način da se radi, kada govorimo o razumnoj prilagodbi zaista o jednakim uvjetima, kako za osobe sa invaliditetom, tako i za sve ostale a to je ono što je malo prije vrlo slikovito govorila gospođa zastupnica Lukačić. Smatram da će razumna prilagodba uvelike olakšati proceduru i zapošljavanja i svega ostaloga. Zaštitno radno mjesto, dakle zaštitno radno mjesto jest ono radno mjesto koje podrazumijeva najjednostavnije operacije. Osim toga smatram da valja još jedanput naglasiti i podcrtati i da je kvotno zapošljavanje ono što se odnosi na tri kategorije, to je zapošljavanje vezano uz 3% od zaposlenih, zapošljavanje osoba sa invaliditetom u veličini 3% od zaposlenih. Druga kategorija jest plaćanje naknade 30% od najniže propisane plaće. I treća kategorija jest zamjenski način o kojem sam govorila. A sve to zajedno se može i izbalansirati odnosno izmiksati sve te tri kategorije i sve se to smatra ispunjenjem kvote. Dakle, sve te tri kategorije ukoliko se one akceptiraju i izvrše, sve se to smatra ispunjenjem kvote. Da ne dužim, zaista smatram da smo jako, jako prevrtili odnosno iscrpili ovih izmjena i dopuna zakona, u svakom slučaju još jedanput ponavljam, primamo na znanje sve vaše komentare i vidimo se prilikom drugog čitanja ovih izmjena i dopuna zakona. Zahvaljujem.
Hvala lijepo državnoj tajnici, gospođi Majdi Burić. Na njezino izlagane nema replika, time i zaključujem raspravu o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom, prvo čitanje, P.Z. br. 170. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti i određujem stanku do 15 sati kada nastavljamo sa Konačnim prijedlogom Zakona o prekograničnoj provedbi odluka o novčanoj kazni u području upućivanja radnika, drugo čitanje, P.Z.E. br. 130. Hvala. STANKA U 13,30 SATI.
Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom, prvo čitanje, P.Z.E. br. 170. Predlagatelj akta je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći Zaključak: 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom, 2. Sve primjedbe i prijedlozi dostaviti će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta Konačnog prijedloga Zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je sa 94 glasa za, 8 glasova suzdržanih, 7 glasova protiv donijet Zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela. Poštovane saborske zastupnice, saborski zastupnici dobro jutro. Vidim da vas je puno koji se javljate za stanku. Ja ću samo najaviti da je prva točka predviđeno Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom, prvo čitanje, P.Z.E. broj 170.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine Jandrokoviću i srdačan pozdrav svim saborskim zastupnicama i zastupnicima. Evo ga pred nama je prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom. Važeći Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom stupio je na snagu 1.1.2014. s tim da je njegova puna primjena započela 1.1.2015. kada je uvedena kvota obveznog zapošljavanja osoba s invaliditetom. Primjena zakona, ukazala je na potrebu za određenim izmjenama i dopunama, s ciljem dodatnog unaprijeđena profesionalne rehabilitacije, kao i zapošljavanja osoba s invaliditetom. Predložene izmjene i dopune zakona, odnose se na sljedeće. Jedno od osnovnih područja, koje zakon uređuje je područje profesionalne rehabilitacije, koje obuhvaća različite mjere i aktivnosti, koje se poduzimaju u svrhu osposobljavanja i zapošljavanja osoba s invaliditetom. Važećim zakonom, propisano je pravo da profesionalnu rehabilitaciju stječe osoba s invaliditetom, za koju je nadležno tijelo vještačenja, utvrdilo preostalu radnu sposobnost. Iz navedene zakonske odredbe proizlazi da osobe s invaliditetom prvo moraju proći postupak vještačenja, a tek nakon toga odlikom vještaka upućuju se na rehabilitaciju i na rehabilitacijsku procjenu u centre za profesionalnu rehabilitaciju. Time se znatno usporava i otežava uključivanje osoba s invaliditetom na tržište rada, a ujedno i nepotrebno opterećuje tijelo vještačenja. Osim toga u praksi se može dogoditi da vještak ne uputi osobu s invaliditetom na rehabilitacijsku procjenu, a sam nalaz i mišljenje tijela vještačenja ne sadrži sve potrebne podatke o radnim mogućnostima osobe s invaliditetom. Upravo zbog toga se izmjenama i dopunama ovog zakona predlaže, ubrzati i olakšati uključivanje osoba s invaliditetom u postupak profesionalne rehabilitacije i to na način da se oni izravno upute u centre za profesionalnu rehabilitaciju na rehabilitacijsku procjenu. U tom smislu predlaže se da pravo na profesionalnu rehabilitaciju može ostvariti osoba s invaliditetom koja ispunjava uvjete za upis u očevidnik osoba s invaliditetom. Na temelju rezultata rehabilitacijske procjene odnosno nalaza i mišljenja Centra za profesionalnu rehabilitaciju, savjetnici Hrvatskog zavoda za zapošljavanje dobit će sve informacije koje su im potrebne u svrhu priprema osoba s invaliditetom za zapošljavanje. Naime, u nalazu i mišljenju Centra za profesionalnu rehabilitaciju detaljno se uređuje koje su poteškoće u radnom funkcioniranju osobe s invaliditetom, kako se poteškoće mogu umanjiti i koje su to očuvane radne vještine i sposobnosti osobe s invaliditetom, a daje se i prijedlog za provedbu daljnjih usluga profesionalne rehabilitacije ukoliko je to potrebno. Nadalje, važećim zakonom propisano je da postupak profesionalne rehabilitacije pokreće i financira naručitelj usluge koji može biti HZMO, HZZ, HZZO, centar za socijalnu skrb, osiguravajuće društvo jedinice lokalne (regionalne) i područne samouprave te poslodavac i privatni naručitelj. S obzirom da osim navedenih naručitelja uslugu profesionalne rehabilitacije može naručiti i Zavod za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osobe s invaliditetom, predlaže se dopuna zakonske odredbe odnosno predlaže se proširiti krug naručitelja ove usluge na način da … dale navedeno tijelo može biti naručitelj. Ključnu ulogu u provedbi usluga profesionalne rehabilitacije imaju centri za profesionalnu rehabilitaciju koje zajednički osnivaju RH i jedinice lokalne (regionalne) i područne samouprave. U dosadašnjim postupcima osnivanja centara za profesionalnu rehabilitaciju, a to su oni u Zagrebu, Rijeci, Splitu i Osijeku sve radnje u ime RH kao osnivača preuzimala je Vlada RH što je podrazumijevalo složeniju i dugotrajniju proceduru. A kako bi se ubuduće pojednostavnila i ubrzala ta procedura obavljanja osnivačkih prava i dužnosti nad centrima za profesionalnu rehabilitaciju izmjenama i dopunama ovog zakona predlaže se da osnivačka prava i dužnosti u ime RH umjesto Vlade RH obavlja Ministarstvo rada i mirovinskog sustava. Osim u području profesionalne rehabilitacije određene izmjene i dopune zakona predviđene su i u području rada i zapošljavanja osoba s invaliditetom. Važećim zakonom propisano je da se osobe s invaliditetom mogu zaposliti na otvorenom tržištu rada ili pod posebnim uvjetima dakle govorimo o zaštitnim radionicama tj. integrativnim radionicama i to uz obavezu poslodavaca da osigura razumnu prilagodbu radnog mjesta. Izmjenama i dopunama zakona predlaže se upravo precizirati i dodatno definirati pojam razumne prilagodbe i to na način da isti obuhvaća prilagodbu radnog mjesta kao i uvjete i organizacije rada. Naime, osiguravanje učinkovitih i praktičnih mjera prilagođenih osoba s invaliditetom ne podrazumijeva samo arhitektonske ili tehničke prilagodbe već i prilagodbe koje se odnose na uvjete i organizaciju rada kao što su rad kod kuće, preraspodjela zadataka, osiguravanje dodatnih treninga i slično. Osim toga nužno je propisati obvezu osiguranja razumne prilagodbe i prilikom provođenja samog natječajnog postupka odnosno testiranja i/ili intervjua jer osobe s invaliditetom već u toj fazi nailaze na prepreke na pristup tržištu rada i zbog toga smatramo ovaj dio razumne prilagodbe i njegovog daljnjeg preciziranja iznimno bitnim. Za poticanje zapošljavanja osoba s invaliditetom osobito se važnim pokazalo uvođenjem kvotnog sustava zapošljavanja koji je u primjeni kao što znate i sami od 1.1.2015. godine i obvezuje sve poslodavce i iz javnog i iz realnog sektora koji zapošljavaju najmanje 20 radnika da na primjerenom radnom mjestu u primjerenim radnim uvjetima zaposle određeni broj osoba s invaliditetom točnije 3% od ukupnog broja zaposlenih. Iako je trend zapošljavanja osobe s invaliditetom u posljednjih 10 godina u konstantnom porastu najveći porast bilježi se upravo nakon primjene kvotnog zapošljavanja. Potvrđuju to i podaci HZZ-a prema kojima je u 2015. godini iz evidencije zavoda zaposleno ukupno 2613 osoba s invaliditetom što je 39,2% više u odnosu na 2014. godinu. Tijekom 2016. godine iz evidencije zavoda zaposleno je ukupno 2853 osobe s invaliditetom što je 9,2% više nego u 2015. godini a da se pozitivan trend u zapošljavanju osoba sa invaliditetom i dalje nastavlja i ove godine potvrđuju to podaci u razdoblju 1. siječnja 2017. do 31. kolovoza iz evidencije, kada, gdje nam podaci pokazuju da je iz evidencije zavoda zaposleno ukupno 2 tisuće 430 osoba sa invaliditetom. Obveze kvotnog zapošljavanja osoba sa invaliditetom od obveze kvotnog zapošljavanja osoba sa invaliditetom izuzeti su novoosnovani poslodavci i to u vremenu uvođenja u rad dakle najduže do 24 mjeseca od početka rada. Praćenjem primjene zakona uočeno je da se pojam novoosnovanog poslodavca a samim time i razdoblje oslobađanja od plaćanja obavezne, kvotnog zapošljavanja da se to različito tumači. Stoga se ovim izmjenama i dopunama zakona predlaže točno precizirati razdoblje tijekom kojeg novoosnovani poslodavac nema obvezu kvotnog zapošljavanja osoba sa invaliditetom na način da se izričito propiše da to razdoblje od 24 mjeseca jest ono od dana upisa u odgovarajući registar odnosno od dana ustrojavanja prema posebnom propisu ako se radi o tijelima državne uprave. Osim zapošljavanjem osoba sa invaliditetom kvotna obveza može se ispuniti i na niz zamjenskih načina primjerice primanjem osoba sa invaliditetom na praksu, rehabilitaciju ili stručnim osposobljavanjem za rad, stipendiranjem njihovog redovitog obrazovanja, sklapanjem ugovora o poslovnoj suradnji sa zaštitnim i integrativnim radionicama itd.. Stoga se ovim izmjenama i dopunama zakona izričito propisuje da ti drugi načini ispunjavanja obveznog kvotnog zapošljavanja osoba sa invaliditetom da se oni smatraju zamjenskom kvotom. Za one poslodavce koji ne ispune kvotu niti zapošljavanjem niti zamjenskim načinom propisana je obveza novčane naknade i to u visini 30% iznosa minimalne plaće mjesečno za svaku osobu sa invaliditetom koju su bili dužni zaposliti. U 2017. to je iznos od 982 kune i 80 lipa. Bitno je naglasiti da i druge države članice EU, kao što su Austrija, Njemačka, Istalija, Slovenija itd., na sličan način uređuju kvotni sustav zapošljavanja osoba sa invaliditetom s time da je iznos novčane naknade u RH značajno manji i iznosi 30% minimalne plaće, kao što sam rekla 982 kune u odnosu na primjerice 70% minimalne plaće koliko iznosi u Republici Sloveniji a to je 563 eura. Ispunjenje obveze novčane naknade prati zavod za vještačenje na osnovu podataka iz JOPPD obrasca putem kojeg su poslodavci dužni podnijeti izvješće o iznosu obračunate novčane naknade s ciljem administrativnog rasterećenja poslodavaca a imajući u vidu činjenicu da je Zavodu za vještačenje omogućeno praćenje i ispunjenje obveze novčane naknade putem samog OIB-a poslodavca. Ovim izmjenama i dopunama predlaže se ukidanje obveze podnošenja izvješća putem JOPPD obrasca i obveza se predlaže ukinuti zaključno s podnošenjem JOPPD obrasca za mjesec prosinac 2017. godine. Nadalje važećim zakonom je propisano da se sredstva uplaćena s osnove novčane naknade zbog neispunjenja koriste u svrhu isplate poticaja i nagrada kao i za provođenje projekata i programa za zapošljavanje osoba sa invaliditetom a koje osigurava Zavod za vještačenje. Sredstva koja se ne iskoriste tijekom tekuće godine prebacuju se i prenose se u sljedeću godinu. Trenutno je značajan iznos sredstava uplaćenih s osnove novčane naknade neutrošen oko 369 milijuna kuna. A razlog tome jest činjenica da sustav profesionalne rehabilitacije i zapošljavanje osoba sa invaliditetom iako uspostavljen 1.1.2015. godine nije u potpunosti zaživio budući da je zakon omogućio tek pravne pretpostavke za uspostavu tog sustava ali njegova tehnička provedba uslijedila je tek kasnije. Naime, iako je bilo predviđeno da se rad centara za profesionalnu rehabilitaciju uspostavi 1.1.2015. godine zbog objektivnih okolnosti isti su započeli s radom tek krajem 2015. godine odnosno početkom 2016. godine što je za posljedicu imalo manju iskorištenost poticaja za zapošljavanje osoba sa invaliditetom ali i manji broj osoba s invaliditetom uključenih na tržište rada. Također zbog objektivnih okolnosti izostali su i projekti i programi za zapošljavanje osoba sa invaliditetom a koji će u narednom razdoblju zahtijevati određena. Prema tome, stvarni odnos prikupljenih i sredstava s osnove novčane naknade moći će se utvrditi tek nakon što sustav profesionalne rehabilitacije i zapošljavanja osoba sa invaliditetom u potpunosti postane djelotvoran. Osim toga, važno je naglasiti da poticaji i nagrade za zapošljavanje osoba sa invaliditetom za isplatu kojih se trenutno koriste sredstva novčane naknade nisu dovoljni za učinkovitu integraciju osoba sa invaliditetom u svijet rada. Učinkovita integracija osoba sa invaliditetom jest integracija putem različitih usluga profesionalne rehabilitacije što nam potvrđuju i iskustva drugih zemalja. Upravo iz tog razloga ovim izmjenama i dopunama zakona predlaže se proširiti namjenu sredstava prikupljenih sa osnove novčane naknade i tako omogućiti da se ta novčana sredstva mogu koristiti i za održivost i razvoj sustava profesionalne rehabilitacije. Time će se osigurati stabilnost sustava profesionalne rehabilitacije ali i bolja i učinkovitija integracija osoba sa invaliditetom na tržištu rada. Osim toga predlaže se da se sredstva prikupljena s osnove novčane naknade mogu koristiti i za poticaje za zapošljavanje osoba s invaliditetom koje osim ZOSI-ja isplaćuju i drugi korisnici utvrđeni registrom proračunskih i izvanproračunskih korisnika, kao i za projekte i programe za zapošljavanje osoba s invaliditetom koje provode drugi korisnici utvrđeni registrom proračunskih i izvanproračunskih korisnika. Način korištenja i raspodjela tih sredstva prikupljenih s osnove novčane naknade, utvrđivat će se posebnom odlukom, odnosno odlukom ministra nadležnog za rad i mirovinski sustav. Kada je riječ o zapošljavanju pod posebnim uvjetima, osobe s invaliditetom mogu se zaposliti u integrativnim i zaštitnim radionicama. Integrativne radionice uvedene su kao novina u području zapošljavanja osoba s invaliditetom, i zasad ih nema registriranih u RH a broj zaštitnih radionica trenutno je pet. To su Suvenir Arbor Sirač, Uriho, Des, Tekop Nova Pula i Lada d.o.o. s tim da imamo i tri zaštitne radne jedinice, tj. zasebne organizacijske jedinice kod pojedinih poslodavaca u kojima rade osobe sa invaliditetom a to su Srednja strukovna škola u Varaždinu, Hrast export, Puklavec d.o.o. i Bilokalnik IPA, industrija papirne ambalaže d.o.o. Važećim zakonom propisani su uvjeti za stjecanje statusa zaštitne radionice u smislu da je to svaka ustanova ili trgovačko društvo koje zapošljava najmanje 51% osoba s invaliditetom u odnosnu na ukupan broj zaposlenih i to isključivo na zaštitnim radnim mjestima. Ovdje valja pojasniti da zaštitna radna mjesta, da su to ona radna mjesta koja zahtijevaju najjednostavnije radne operacije i u pravilu na njima rade osobe s invaliditetom kod kojih su utvrđene veće teškoće u radnom funkcioniranju odnosno osobe sa najtežim oblicima invaliditeta. Uvođenjem kvotne obveze zapošljavanja osoba s invaliditetom odnosno mogućnost zamjenskog načina ispunjavanja kvote putem ugovora o poslovnoj suradnji, zaštitnim radionicama je ponuđeno dosta poslova. Međutim, praksa je pokazala da zaštitne radionice s tako visokim udjelom zaposlenih osoba s invaliditetom, upravo na zaštitnim radnim mjestima, njih 51%, nisu u mogućnosti kvalitetno i u rokovima obavljati sve te poslove. Osim toga, kriteriji od 51% osoba s invaliditetom zaposlenih na zaštitnim radnim mjestima je teško ostvariv i zbog prirodnog odljeva osoba s invaliditetom. S obzirom na te pretpostavke koje se trebaju ispuniti da bi osoba s invaliditetom mogla raditi na zaštitnom radnom mjestu, kao i same zahtjeve radnog mjesta, nije za očekivati da će sva ta upražnjena radna mjesta i dalje biti zaštitna radna mjesta. Također, ograničavajući čimbenik je i činjenica da trenutno nema dovoljno osoba s invaliditetom koje su procijenjene od strane centara za profesionalnu rehabilitaciju kao osobe zapošljive isključivo na zaštitnim radnim mjestima. Stoga se ovim izmjenama i dopunama zakona predlaže i dalje zadržati osnovni kriterij prema kojemu zaštitna radionica mora zapošljavati 51% osoba s invaliditetom u odnosu na ukupan broj samih zaposlenih, dok se kriterij broj zaposlenih na zaštitnim radnim mjestima predlaže ublažiti i to na način da on iznosi 20%. Dakle, prema novim uvjetima, zaštitne radionice i dalje će biti dužne zaposliti 51% osoba s invaliditetom u odnosu na ukupan broj zaposlenih, ali od kojih će njih 20% biti na zaštitnim radnim mjestima. Na ovaj način zadržavamo institut zaštitnih radnih mjesta i sprječavamo diskriminaciju osoba s najtežim oblicima invaliditeta ali isto tako uzimamo u obzir i ograničavajuće okolnosti u poslovanju zaštitnih radionica. Također, ovim izmjenama i dopunama zakona predlaže se izvršiti usklađivanje sa Zakonom o radu, kojim je propisano da jedan član upravnog vijeća ustanove mora biti predstavnik radnika kojeg imenuje i opoziva radničko vijeće odnosno radnici na izborima ako radničko vijeće nije utemeljeno. Stoga se u tom smislu predlaže izmijeniti sastav i povećati ukupan broj upravnog vijeća Zavoda za vještačenje, i to sa 7 na 9 odnosno kako bi se zadovoljio kriterij za predstavnika radnika radi usklađivanja sa Zakonom radu te još jednog predstavnika Vlade RH kako bismo imali neparan broj članova. Osim toga, ovim izmjenama i dopuna zakona, preciznije se određuje djelokrug rada Zavoda za vještačenje a koji između ostalog, obuhvaća i utvrđivanje invaliditeta. Naime, Zavod u postupku vještačenja sveobuhvatni i interdisciplinarni pristupom utvrđuje invaliditet osobe koja se vještači. Utvrđivanje invaliditeta provodi se u skladu sa UN Konvencijom o pravima osoba s invaliditetom odnosno u skladu sa bio-psiho-socijalnim modelom uzimajući u obzir oštećenje organizma kao i funkcionalne sposobne osobe tj. njezina ograničenja ali i potencijale. Uz navedene ključne izmjene i dopune zakona, predlaže se i korekcija pojedinih odredbi zbog jasnoće i preciznosti izričaja te novotehničke dorade. Zaključno, bitno je napomenuti da su u sam postupak izmjena i dopuna ovog zakona bili vrlo aktivno uključeni sve relevantne institucije kao i Ured pravobraniteljice za osobe s invaliditetom, predstavnici udruga za osobe s invaliditetom koji su nam bili iznimno važan partner. Neki od njihovi prijedloga, kao što je primjerice prijedlog da se udruge osoba s invaliditetom izuzmu od obveze kvotnog zapošljavanja, nisu usvojeni isključivo zbog činjenice što nisu predmet uređenja ovog zakona, ali će se svakako razmotriti i urediti na odgovarajući način prilikom donošenja izmjena i dopuna podzakonskih akata, odnosno, samih pravilnika. Toliko za sada. Zahvaljujem.
Hvala državnoj tajnici. Imamo 4 replike. Prvi je poštovani zastupnik Čuraj. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče. Poštovana gospođo Majdiću, u svom izlaganju ste spomenuli, sad ja ne znam, dal se točno odnosi, što se tiče kvote, kod poslodavaca, zapošljavanje, rekli ste 3%, u čl.8. zakona je predviđeno minimalno 2 do 6%. Taj dio se nije dirao, pa me zanima točno, na koji postotak ste mislili u odnosu na 3%. I ono što sam se javio svakako samo da nešto iz prakse malo skrenem pozornosti i kod rehabilitacijskog uvjeta, svakako je da se osoba nalazi u očevidniku. Naime, u očevidniku, mora osobe da bi se nalazile, imati 90% tjelesnog oštećenja radi gubitka vida, 70% radi gubitka sluha, 90 ukupnog tjelesnog, pri tome da pojedinačno ne prelazi 70. Zašto vam to govorim. Naime, iz prakse se pokazalo dosta, a i vidimo po pokazateljima koje ste vi iznijeli već za 2016.g gdje je drastičan pad zaposlenih osoba s invaliditetom, da poslodavci odabiru radije platiti kaznu koja iznosi 30% minimalne plaće u prethodnom mjesecu. Naime, zašto to rade? Zato što 70%, znači naći osobu sa 70% invalidnošću nije baš lako i staviti ga na primjereni posao. Dakle, te osobe moraju naravno jasno doprinositi i smisao ovoga zakona je da se one uključuju i u rad poslodavca, a samim time i u društvo. Ali oni biraju ili određene vanjske, kako što je i u zakonu predviđeno, što je dobra stvar, vanjske zajednice na kojima se može ta kvota ispuniti ili radije plaćaju kaznu. Moj prijedlog zapravo bi bio, da ili imamo puno naših sugrađana koji imaju manje od 70% invalidnosti, koje ne mogu biti upisane u očevidnik. Da li su to prije svega žene, možda na kojima je obavljena … [[Govornik se ne razumije.]] dakle odstranjivanje maternice, što sam ja imao kao poslodavac problema, gdje one ne mogu obavljati određene fizičke poslove, ne smiju, naravno, sukladno struci. Da, se možda u konačnici razmišlja o budućnosti, određena klizna mjera da se uključe oni sa manje posto invalidnosti, ne samo oni koji su … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku.
Zahvaljujem poštovani zastupniče. Ono što valja akceptirati i posebno naglasiti jest da je trenutnim zakonom, koji je na snazi upravo propisano 3%, od ukupnog broja zaposlenih, a ono što ste vi naveli, 2-6%, to vam je bilo u zakonu koji je vrijedio do 2014. godine. Osim toga nedavno je na Hrvatski sabor, odnosno, Odboru za rad mirovinski sustav i socijalno partnerstvo, poslan dopis, sa konkretnim brojkama, vezan uz kvotu obvezu zapošljavanja i u samom tom dopisu, a vjerujem da ste ga i vi dobili, stoji brojka, od 10555 osoba upisanih u očevidnih, osoba s invaliditetom. Zahvaljujem.
Dobro. 2 replika, poštovani kolega Lipošćak. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicama. Odmah na početku moram reči da pozdravljam ovakav zakonski prijedlog. Naime, svako poboljšanje, vezano uz ovakvu tematiku, nužno je i dobro došlo. Ono što me osobito veseli jest, da je ovim prijedlogom omogućeno direktno upućivanje osoba s invaliditetom, na rehabilitacijsku procjenu, u centar za profesionalnu rehabilitaciju. Zašto? Upravo iz razloga što je dosadašnjim zakonskim rješenjima, predviđalo se prvo vještačenje nadležnog tijela, odnosno, sam proces vještačenja. I upravo su tu ležali zapravo mnogi problemi, ne samo u ovom slučaju, nego i kod slučajeva vještačenja djece sa invaliditetom, ali o tom ću govoriti nekom drugom prilikom. A sama vještačenja su znala predugo trajati i često biti kočnica danjem, odnosno, krajnjemu cilju. Također od 2015. uvedeno je i kvotno zapošljavanje, gdje je poslodavac, kao što ste rekli, sa više od 20 zaposlenih ima obavezu zapošljavanje određenog broja osoba sa invaliditetom. Ovdje želim naglasiti da ljudi koji su zaposleni na takav način nisu samo kvote. Oni su često zbog svog invaliditeta prisiljeni uložiti još više i truda i napora u obavljanju svojih svakodnevnih poslova. Ono što žalosti i ono što je žalosno je da se vrlo često te osobe, zapošljava na radnim mjestima sa neodgovarajuće stručnom spremom i na niže plaćenim poslovima. Kao svijetli primjer, mogu vam navesti primjer svog sugrađanina, i prijatelja Miljenka Vučića, koji je usprkos svom invaliditetu, uredno obavlja svoj posao u gradskoj upravi grada Ogulina već godinama, paralelno s tim vodi udrugu slijepih Ogulin kroz koju trenutno otvara nova radna mjesta kroz projekte. Također redoviti je sudionik svih velikih europskih i svjetskih atletskih natjecanja za osobe s invaliditetom i ponosi hrvatski paraolimpijac. I na kraju ću ponoviti samo, osobe s invaliditetom nisu samo kvote. Na nama je da im pružimo priliku i što je najvažnije da im pružimo priliku na adekvatnim radnim mjestima, koji odgovaraju njihovoj stručnoj spremi, a ne na način da udovoljavamo određene zakonske uvjete. Hvala.
Dobro. 3 replika, poštovani kolega Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo. Osnovna zadaća ovog zakona je zapošljavanje osoba s invaliditetom. Ministarstvo i Vlada očito da ovim zakonom želi izigrati tu ulogu. Jer ako u zaštitnoj radionici, dopuštate da bude 20% zaštitnih mjesta, vi rušite koncepciju ovog zakona. Jer jasno da može biti zaposleno 50% osoba s invaliditetom. Ali je cilj zaštitne radionice da to budu onima kojima trebaju posebna mjesta. Jer netko tko recimo ima oštećenje 30 ,40% kralježnice i upisan je u očevidnik, ne treba posebno prilagođeno radno mjesto i on upada u ovih 50% zaposlenih osoba s invaliditetom. Ne znam zašto je intencija Vlade i ministarstva da se mijenja na ovakav način definicija zaštitne radionice. Jer njena glavna uloga je da one naše sugrađane, dakle osobe sa invaliditetom koje imaju potrebu da se prilagodi radno mjesto, da njihovo radno mjesto bude prilagođeno njihovim sposobnostima to sada smanjujemo na 20%. Ili je inicijativa da ovih 369 milijuna neraspoređeni damo onima kojima to ne treba. I da se najedanput u Hrvatskoj stvori tisuću zaštitnih radionica od kojega osobe sa invaliditetom neće imati nikakve koristi. Ovo što sada predlažete je negacija zakona i to je ono što niste trebali raditi. Ne vidim razloga i rezona da se to radi. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, izvolite.
Hvala vam poštovani predsjedniče Sabora. Gospodine Mrsiću, to nije istina. Intencija ovoga zakona jest upravo olakšati uvjete za stjecanje zaštitne radionice. I ono što valja još jednom naglasiti posebno jest da je uvjet 51% osoba sa invaliditetom a 20% zaštitnih radnih mjesta. I ono što valja u ovom smislu naglasiti jest da osobe koje su kod nas u Hrvatskoj zaposlene na tim zaštitnim mjestima imaju ugovore o radu i plaćeni su time. I to je jedan od dobrih primjera kojim se Hrvatska može pohvaliti i u kontekstu EU zbog toga što u EU ljudi na zaštitnim radnim mjestima primaju naknade a kod nas u RH imaju ugovore o radu. Dakle ovo je upravo suprotno od onoga što vi govorite, ovime se olakšava uvjeti za stjecanje zaštitnih radionica i ustvari se mijenja samo postotak zaštitnih radnih mjesta a ne postotak kojim se govori koliko osoba sa invaliditetom treba biti uključena a to i dalje ostaje 51%. Zahvaljujem.
I zadnja replika, uvaženi kolega Ante Babić.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovana državna tajnice, prateći pozorno vaše izlaganje a zapravo vezano za izmjenu i dopune zakona o profesionalnoj rehabilitaciji treba primijetiti sljedeće. Dakle on je donesen 2013. godine, izmijenjen je 2014. godine pa opet 2015. godine i sada idemo u izmjene i dopune ovoga zakona. Dakle, što želim reći? Potrebno je slušati sve one ljude kojih se tiče ovaj zakon. Dobro je da ste uvažavali i mišljenja svih onih koji su vam bili i ne samo u radnoj skupini već i onih koji su bili u javnom savjetovanju. Glede tog javnog savjetovanja želim vas pitati sljedeće. Dakle pravobraniteljica za osobe sa invaliditetom kaže da određene udruge osoba sa invaliditetom u svom zapošljavanju ne moraju poštovati tu odluku kvotnog zapošljavanja a zdrav razum nalaže, imate ovdje u javnom savjetovanju Udrugu osoba sa invaliditetom Imotski koji imaju 26 zaposlenih osoba, dakle za osobe s invaliditetom. Logično, ako zapošljavamo asistente za osobe sa invaliditetom, slikovito rečeno kako ćete paraplegičara ili kvadriplegičara zaposliti osobu paraplegičara da mu bude asistent. Dakle tražite osobu koja nije osoba sa invaliditetom. O tome treba razmisliti. I na kraju ste možda rekli ili sam ja to prečuo da ćete određenim podzakonskim aktima možda reguliratii ovaj dio. Ako sam to dobro čuo, bilo bi dobro da to i ponovite, upravo zbog ovih udruga za osobe sa invaliditetom koje zapravo penaliziramo zbog kvotnog zapošljavanja a ta su im sredstva potrebna jer ih oni dobivaju iz projekata. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, izvolite.
Zahvaljujem poštovani kolega Babiću. Je, već sam u uvodnom izlaganju zaista naglasila da ovo o čemu vi govorite a to su udruge za osobe sa invaliditetom da će to biti, da je to predmet samog pravilnika koji rješava taj dio i to smo jako, jako dobro komunicirali i sa gospođom pravobraniteljicom za osobe sa invaliditetom i to je ono što je i naglašeno u samom uvodnom izlaganju. Dakle tematika o kojoj govorite nije predmet zakona već pravilnika i pravilnik će je regulirati. Zahvaljujem.
Hvala i vama. I sada prelazimo na odbore. Pardon, samo malo, prelazimo na odbore. Da li netko od izvjestitelja odbora želi uzeti riječ? Kolega Maras, predsjednik Odbora za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče. Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo Hrvatskoga sabora na 20.-oj sjednici održanoj 22. rujna 2017. godine je raspravljalo o ovom Prijedlogu zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba za invaliditetom i to u svojstvu matičnog radnog tijela. Nakon uvodnog izlaganja predlagateljice i obrazloženja koja su bila otprilike slična onima što smo danas ovdje čuli, odbor je proveo raspravu, raspravili smo olakšavanje stjecanja statusa zaštitne radionice koja znači više ne mora imati 51% zaposlenih osoba sa invaliditetom na zaštitnim radnim mjestima već 20 koja je jedna od najznačajnijih promjena. I druge stvari koje olakšavaju odnosno bi trebale omogućiti jednostavnije zapošljavanje osoba sa invaliditetom njih 250 tisuća u radnoj aktivnoj dobi u Hrvatskoj. U ovom trenutku istaknut je podatak također da od tih 250 tisuća samo njih 7204 prema podacima Hrvatskog zavoda za zapošljavanje traže posao na HZZ-u što govori ne o tome da su svi ostali zaposleni, odnosno da nemaju problem nego govori o tome da treba taj problem sustavnije rješavati i pokušati da izbjegnemo, odnosno da izbjegnemo, da imamo zakon koji na kraju krajeva neće omogućiti da većina tih ljudi ima istu ili čak bolju mogućnost zaposlenja nego što je imala do sada. Sa te strane nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno sa 8 glasova za, odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese zaključak da se prihvaća Prijedlog zakona i izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom, P.Z.E. br. 170. Hvala lijepo.
Hvala. Sada otvaram raspravu, prvi je u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, poštovani Marko Sladoljev. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovane državne tajnice, pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopuna Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom. Ministarstvo je navelo kao razloge za izmjene i dopune važećeg zakona u potrebi otklanjanja i spravljanja određenih nedostataka i nejasnoća uočenih tijekom njegove primjene, odnosno da bi se njegovom izmjenom ubrzalo i olakšalo uključivanje nezaposlenih osoba s invaliditetom u postupak profesionalne rehabilitacije. Klub MOST-a će stoga podržati ove izmjene mada je zasigurno i ovaj zakon nedovoljan kako bi svim osobama omogućili profesionalnu rehabilitaciju te im ponudili zapošljavanje. Dakle, pozitivno je da se izmjenom zakona predlaže izravno upućivanje osoba s invaliditetom direktno u centre za profesionalnu rehabilitaciju na rehabilitacijsku procjenu bez potrebe prethodnog vještačenja kako je to predviđeno važećim zakonom što je odnosilo najviše vremena i strpljenja. Dosada su osobe s invaliditetom prvo morale proći postupak vještačenja a tek potom odlukom vještaka ta osoba je bila upućena na rehabilitacijsku procjenu u Centar za profesionalnu rehabilitaciju što je znatno usporavalo njezino uključivanje na tržište rada. Predloženim izmjenama omogućuje se izravno upućivanja osoba u Centre za profesionalnu rehabilitaciju a na temelju rezultata rehabilitacije procjene, savjetnici HZZZ-a dobit će sve informacije potrebne u svrhu priprema osoba s invaliditetom za zapošljavanje. Nadalje, slijedom preporuke UN-a Odbora za pravo osoba s invaliditetom za osiguravanje zapošljavanja i rada uz podršku koristimo, ovdje bih još jednom istakao važnost i potrebu za radnog asistenta osoba s invaliditetom koji bi se trebao osigurati. Dakle, prema važem Zakonu o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom, i pravilniku o poticaju pri zapošljavanju, usluga radnog asistenta predviđene u vidu stručne podrške na radnom mjestu no još uvijek nedovoljnog broja. Stoga bi preporuka ministarstva trebala biti dalja razrada i nadopuna pravilnika koji to regulira. Međutim ono što je poražavajuće, da su samo 3 od 20 ministarstva čak manje nego godinu prije ispunilo lani obvezu kvotnog zapošljavanja osoba s invaliditetom, to su Ministarstvo obrane, unutarnjih poslova te Ministarstvo za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku, to se navodi u izvješću rada iz 2016. pravobraniteljice za osobu s invaliditetom. Obveza tog kvotnog sustava zapošljavanja su svi poslodavci koji zapošljavaju najmanje 20 radnika, kvota se određuje u visini 3% u odnosu na ukupan broj zaposlenik. Iako poslodavac ne može zaposliti potreban broj osoba s invaliditetom, propisanu kvotu može ispuniti tzv. zamjenskom kvotom. Primjerice zaključivanjem jednog ili više ugovora o poslovnoj suradnji sa osobom s invaliditetom koja se samo zapošljava, najavom stipendiranja itd. Prema tom izvješću 8 720 obveznika kvotnog zapošljavanja koliko je bilo u procesu prošle godine, samo ih 1 048 ispunilo ovu obvezu. Znatno ih je više 4 060 plaćalo novčanu naknadu za nezapošljavanje osoba s invaliditetom na ime koje je lani nadležni fond uplaćeno gotovo 179 milijuna kuna. S druge pak strane, krajem prošle godine, bilo 979 poslodavaca koji su zapošljavali više osoba s invaliditetom od propisane kvote odnosno koji su ih zapošljavali iako to nisu morali i te tvrtke i ti poslodavci bi svakako trebali istaknuti i medijski promovirati kao pravi primjer ostalima. I za kraj par završnih riječi o zaštitnim radionicama. Zakonom profesionalnoj rehabilitaciji zapošljavanju osoba s invaliditetom predviđeno je osnivanje zaštitnih radionica s ciljem zapošljavanja osoba s invaliditetom koje nisu zapošljive na otvorenom tržištu rada i kome je potreban najveći stupanj podrške. Za zapošljavanje tih osoba u zaštitnim radionicama podrazumijeva zapošljavanje na radnom mjestu koje je prilagođeno radnim sposobnostima i potreba osoba s invaliditetom. Danas u Hrvatskoj djeluju pet zaštitnih radionica i 3 zaštitne jedinice u kojima je ukupno zaposleno 509 osoba i treba napomenuto da je ih skoro deseterostruko manje u odnosu na Njemačku ili Makedoniju iako tako smatramo da su bile potrebne izmjene zakona koje bi status zaštitne radionice stekle i ustanova ili trgovačko društvo koje zapošljava najmanje 20% osoba s invaliditetom na zaštitnim radnim mjestima. Klub MOST-a će podržati ovaj zakon. Zahvaljujem.
Dobro, imamo četiri replike, prvi je poštovani kolega Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine Sladoljev, u vašoj raspravi spomenuli ste naravno problematiku zapošljavanja ljudi i osoba s invaliditetom i ono šta posebno zabrinjava je podaci koje smo dobili sa Zavoda za zapošljavanje znači od radno sposobnih osoba odnosno osoba koje su radno aktivne i u dobi u kojoj mogu aktivno sudjelovati na Zavodu za zapošljavanje, prijavljeno svega 7000, odnosno, 3% osoba od ukupnog broja sa invaliditetom. Što govori da se ljudi ne prijavi, odnosno, ne vide kako im država može pomoći i kako bi se na taj način omogućilo njima lakše zapošljavanje. Tu meni, najviše signalizira, da i uz zakon koji imamo, i uz poboljšanja koja ćemo eventualno sada donijeti, da ljudi ipak, tu nisu svjesni, niti se to u praksi dešava da taj netko na taj način lakše dođe ukoliko je osoba s invaliditetom do određenog radnog mjesta. Ili ste to nije populariziralo među poslodavcima. Jer, ako ljudi, a sigurno u postotku ih je više od ovih 3% koji su prijavljeni na Zavodu za zapošljavanju. Znači ako je na Zavodu, ajmo reći prijavljeno sada nekih 250000 ljudi i ako uzmemo postotak koji su sa invaliditetom, njih je više sigurno od 7000. Znači, ljudi se ne prijavljuju, jer ne vide mogućnost da ostvare određene benefite ili ti benefiti nisu prezentirani, možda čak i poslodavcima koji bi ih mogli zaposliti. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku.
Pa slažem se s vama u potpunosti. Možemo mi donositi savršene zakone, ali ako nećemo svijest ljudi preko medija o ovoj problematici, ništa nam neće značiti. Ja sam radio u školi 20 godina, pa se sjećam koliko smo imali otpora i u školi samoj kad smo primili osobu s invaliditetom, jer su se roditelji bojali da ta osoba neće biti dovoljno stručna da radi sa njihovom djecom. I onda kad su vidjeli koliko je ta osoba stručna i koliko je djeca voli, svijest je promijenila. Ako treba … [[Govornik se ne razumije.]] u zakone, treba mijenjati svijest ljudi onda će se … [[Govornik se ne razumije.]] poboljšati.
Hvala. Druga replika poštovana kolegica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa kolega, vi ste u vašem izlaganju napomenuli rekla bih nezapošljavanje osoba s invaliditetom, po ministarstvima i drugim javnim ustanovama. Želim vam samo reći, možda vi to ne znate, ali evo nije na odmet napomenuti, da je jedan od problema, tako slabog, rekla bi, zapošljavanja, nedefinirane razumne prilagodbe. Ovaj zakon i to rješava, jer ako vi ne možete i nemate mogućnost, prilagoditi osobi s invaliditetom, da ravnopravno s drugima sudjeluje na testiranjima, da ravnopravno s drugima ulazi u instituciju u koju bi se trebala zaposliti. A pojedinačna prilagodba, izaziva tako veliki trošak za poslodavca koji bi bio neprimjeren, onda ne možete ni očekivati zapošljavanje. Naravno, u, rekla bih, u krugovima osoba s invaliditetom, prevladava mišljenje da je i pored nedefinirana razumne prilagodbe moglo doći ipak do nešto većeg broja zapošljavanja osoba sa invaliditetom, ali evo ja vjerujem da će se ovim izmjenama i dopunama zakona i to riješiti. Hvala.
Odgovor na repliku. Izvolite.
Slažem se s vama da ne samo da ministarstva nemaju prilagodbu, nego jedna od najosnovnijih institucija kao škole nemaju prilagodbu. Ja se sjećam kad je učenica koja je bila u invalidskim kolicima i koja moja škola nije imala lift. A pošto su kabineti za fiziku i kemiju bili na katu, onda smo ja i domar svaki sat nosili tu osobu gore na kat u svojim rukama. A nama su pune riječi obrazovanja i kurikularne reforme a nismo riješili najosnovnije stvari, kao što je lift ili takve stvari. Tako da evo, škole nemaju pristup a kamoli ministarstva. I to treba rješavati i situacija će se poboljšati.
3 replika, poštovani kolega Mirando Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani kolega, rekli ste da poslodavci ne uplaćuju. Istina je … [[Govornik se ne razumije.]] izvješću skoro pola od onih koji trebaju plaćati zato što ne zapošljavaju osobe s invaliditetom, a mogli bi i trebali bi. Ne uplaćuju naknadu. Ovim zakonom im omogućavamo da to legalno rade. Jer, ako to ne bude u JPPD obrascu, zavod nema šanse da vidi da poslodavac nije uplatio kvotni doprinos. To će vidjeti na kraju preko OIB-a jer sa JPPD obrascom vidi se svaki mjesec dal je netko uplatio ili ne. I ne vidim razloga zašto se to ukida, obzirom da JPPD obrazac je elektronski obrazac, koji je sada već 3 godine u upotrebi. Poslodavci su na njega naviknuti. Jedino ako ne želimo, da poslodavci koje ne plaćaju, nastave to dalje i ne plaćati. Jer preko OIB-a to možete naknado kada u koje vrijeme, to će Zavod valjda znati i u koje vrijeme će to napraviti, a sa JPPD obrascom, možete odmah znati. Prema tome, ovih 4, skoro 4000 poslodavaca, koji 3100 poslodavaca, koji ne plaćaju ili djelomično plaćaju, neće više uopće plaćati. Oglušiti će se i dalje, niti Zavod će imati mogućnost, da im uđe u trag i da im onda rješenjem, ovrhom naplati, ono što duguju zavodu. Ne vidim razloga zašto se to radi. Jedino ono što cijelo vrijeme govorimo da ova Vlada očito da ide na ruku poslodavcima, pa da im na takav način omogući još i daljnje bogaćenje na leđima radnika, odnosno, osoba s invaliditetom.
Hvala vam. Odgovor na repliku.
Poštovani kolega Mrsić, ako je to istina, tu su predstavnici Vlade odnosno ministarstva koji će vjerojatno uvažiti taj vaš prijedlog, ja osobno smatram da poslodavci koji ne uplaćuju koji izbjegavaju da treba biti na stupu srama i u medijima, a poslodavci koji imaju osobe s invaliditetom i preko kvote da moraju biti medijski promovirani kao primjer zdravog poslovanja u RH. Tako ako je ovaj vaš prijedlog smislen vjerujem da će Vlada odnosno ministarstvo uvažiti.
Hvala. I zadnja replika poštovani kolega Kirin. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora. Uvaženi zastupniče, u svom izlaganju ste spomenuli zakonsku obvezu svih poslodavaca koji imaju preko 20 zaposlenih da zapošljavaju osobe s invaliditetom u kvoti od 3%. po podacima na Zavodu za zapošljavanje ovog trenutka se nalazi oko 7705 osobe s invaliditetom i to je cca 2,2% od ukupno nezaposlenih. U prva tri mjeseca ove godine zaposleno je 418 osoba s invaliditetom. Najviše ih je zaposleno u gradu Zagrebu, Zagrebačkoj županiji, Primorsko-goranskoj županiji. Da li vi mislite da je to ispunjavanje zakonske obveze ili možda je odljev zdrave, mlade radne snage u inozemstvo?
Odgovor na repliku.
Poštovani kolega Kirin, mislim da su obadvije stvari na pitanju. Dakle vidi se nesrazmjer u određenim jedinicama lokalne samouprave, bogatiji gradovi imaju puno veći postotak i to opet govorimo da svaki zakon pa i ovaj zakon dotiče se hrvatske stvarnosti. Dakle određene jedinice lokalne samouprave koje imaju manje sredstava ne mogu to ispunjavati, bogatiji gradovi mogu, ali ono što je bitno da u tim jedinicama lokalne samouprave mijenjamo svijest ljudi da je to dobro, da se pomaci događaju i ja vjerujem evo pomak prije deset godina i danas da se vidi i da ćemo ići prema naprijed. Hvala.
Ovime smo došli do kraja replika. Sada prelazimo na raspravu Kluba zastupnika HDZ-a i poštovana zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče. Poštovana gospođo državna tajnice sa suradnicama, kolegice i kolege. Evo danas raspravljamo kao što smo već čuli o Zakonu o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom. Ovo su njegove druge izmjene od njegovog donošenja 2013. godine. Osobe s invaliditetom općenito nisu bile u potpunosti zadovoljne ovim zakonom. Iako moramo reći on je ipak donio poboljšanje u zapošljavanju osoba. s invaliditetom vidljivo je to i iz podataka HZZ-a. Velikim dijelom je i važno da su se osobe s invaliditetom počele zapošljavati ma ne samo zbog primjene ovog zakona već i zbog samog njihovog obrazovanja. Moramo reći da su osobe s invaliditetom u zadnje vrijeme ipak i osviještene pa same žele ići dalje u školu, što nekada nije bio slučaj jer su slušale svoje roditelje koji su im govorili da to možda i nije za njih. Ovim izmjenama i dopunama zakona ja bih rekla da će se osobama s invaliditetom omogućiti lakše probijanje na otvoreno tržište rada, a onda i lakše zapošljavanje i u zaštitnim uvjetima. Ovih nekoliko izmjena koje je državna tajnica vrlo opširno i detaljno obrazložila izuzetno su važne. Pa tako npr. kao što je rečeno da će se ovim izmjenama ubrzati i olakšati uključivanje nezaposlenih osoba s invaliditetom u postupak profesionalne rehabilitacije. Što se profesionalne rehabilitacije tiče izuzetno je važno da ona konačno zaživi u RH. Koliko god mi donijeli dobre propise u smislu zapošljavanja osobe s invaliditetom toliko je jedan propis izuzetno važan koji ćemo morati mijenjati, a to je Zakon o mirovinskom osiguranju koji utvrđuje koliko iznosi naknada za vrijeme profesionalne rehabilitacije. Ona će se morati povećati obzirom da same osobe s invaliditetom kada ih uputite u sustav profesionalne rehabilitacije ne žele jednostavno ići jer često ta naknada iznosi manje od bolovanja i stoga izbjegavaju profesionalnu rehabilitaciju, a na taj način i njihovo buduće zapošljavanje je vrlo, vrlo upitno. Kako bi se sustav profesionalne rehabilitacije mogao provoditi na najbolji mogući način, izuzetno, izuzetno su nam važni centri za profesionalnu rehabilitaciju kojima izmjenama i dopunama konačno dajemo određeni dignitet, dat ćemo im određeni dio sredstava od ove naknade zato što se nije uvidjelo se da se nije ostvarilo ono što je bilo zamišljeno kada se ovaj zakon donosio a to je da će se centri za profesionalnu rehabilitaciju moći financirati od svojih usluga, to naprosto nije moguće. I evo ovim izmjenama ćemo im omogućiti da počnu funkcionirati na najbolji mogući način kako bi mogli pokrivati svoje regije i mogli osobe sa invaliditetom provoditi kroz sustav profesionalne rehabilitacije. Nadalje, izuzetno, izuzetno je važno kvotno zapošljavanje. I donošenjem ovog zakona 2013. godine, ja bih rekla da je ono izazvalo bum na otvorenom tržištu rada, obzirom da poslodavci o tome nisu znali ništa a mnogi, rekla bih, nisu ni željeli znati ništa pa na žalost neki još i danas. Kroz kvotno zapošljavanje, dakle poslodavac koji ne ispunjava kvotno zapošljavanje, ne zapošljava osobu za invaliditetom pa ne koristi ni jednu drugu zamjensku kvotu koju zakon predviđa mora uplatiti naknadu o kojoj su naši poslodavci ne tako davno i vjerujem da ste svi imali priliku to čuti govorili da je to namet. Ja dijelim zadovoljstvo što je Vlada RH i resorno ministarstvo zauzelo stav da se ta naknada neće ukidati niti smanjivati već da poslodavci mogu ukoliko je ne žele i ne mogu platiti birati od niza mogućnosti kvota koje im zakon nudi te da na taj način mogu ispuniti svoju zakonsku obvezu. A oni novoosnovani osloboditi će ih se od plaćanja ove obveze. Mišljenja smo da je to i logično dok rekli bi ne stanu na svoje noge. A i ono što moramo reći da je ponuda osoba sa invaliditetom što se tiče njihovog obrazovanja u dosta lošem stanju. I obrazovanje je ono o čemu ćemo se morati pobrinuti da se osobe sa invaliditetom ne bi obrazovale više za zanimanja koja apsolutno nisu tražena na tržištu rada. Nažalost, danas se još to događa. Koliko god sustav olakšava i omogućava osobama sa invaliditetom funkcioniranje u društvu pa tako i u sustavu obrazovanja toliko se još i same osobe sa invaliditetom, ja bih rekla moraju pokrenuti i shvatiti da jedino svojim kvalitetnim obrazovanjem i svojim zapošljavanjem mogu doprinositi svom kvalitetnom življenju. Što se tiče zaštitnih radionica i ovih 20-ak% obveze zapošljavanja na zaštitnim radnim mjestima, dakle i nadalje ostaje 51% obveze zapošljavanja osoba sa invaliditetom. Međutim 20% na zaštitnim radnim mjestima dijelom i zbog toga i zbog ne kao što sam malo prije rekla, dijelom i zbog toga što razumna prilagodba nije bila utvrđena ovim zakonom. Intencija je i ono što je i moje mišljenje a i mnogih osoba sa invaliditetom pa i zaštitnih radionica da svako radno mjesto jest zaštitno radno mjesto. I to smo govorili i prilikom donošenja ovog zakona, međutim, sada dok ne profunkcionira sustav razumne prilagodbe naprosto nije bilo moguće ukinuti općenito zaštitna radna mjesta i govoriti da je svih 51% radnih mjesta zaštitno obzirom da moramo omogućiti i zaštitnim radionicama jedan određeni period prilagodbe. Prilikom donošenja ovog zakona 2013. godine trebalo se dogoditi nešto što bi bilo izuzetno loše za položaj osoba sa invaliditetom i njihovo zapošljavanje a to je ukidanje zaštitnih radionica. Nažalost izborili smo se da, teškom mukom nažalost, ali izborili smo se da zaštitne radionice ostanu, njih je malo kao što ste čuli, što je rekla državna tajnica, svega nekoliko u RH ali imaju mogućnosti osnivanja. I evo ja se veselim da ćemo konačno, u skoro vrijeme, imati i prvu integrativnu radionicu u RH, to će biti naša popularna Hedona iz Križevaca, dakle osobe sa invaliditetom odlučile su se i na takvu vrstu zapošljavanja kroz sustav integrativnih radionica. Što se nadalje zapošljavanja osoba sa invaliditetom tiče mislim da je izuzetno važno napomenuti kako je važno da se osobe sa invaliditetom što je moguće, moguće više zapošljavaju na otvorenom tržištu rada a onda onaj dio osoba sa invaliditetom koje ne mogu naći posao na otvorenom tržištu rada da se zapošljavaju u zaštitnim ili integrativnim radionicama. I zbog toga naravno, izuzetno je važna profesionalna rehabilitacija pa je tako već nekoliko godina u Hrvatskoj omogućeno onim osobama sa invaliditetom koje nakon završetka školovanja nisu imale mogućnost baš nigdje raditi da se kroz radne centre i kroz virtualne radionice u okviru jedne zaštitne radionice pripreme za svoj novi posao i moram vam reći da veliki dio osoba sa invaliditetom koji su prošli rehabilitaciju u sustavu virtualne radionice se zapošljava upravo na otvorenom tržištu rada. Njih skoro 60%. Ja vjerujem da će ovaj zakon kao što sam već napomenula, donijeti osobama sa invaliditetom ono što su željele i da će ovaj zakon konačno ono što mene posebno veseli, a to je što je državna tajnica i napomenula, konačno omogućiti Zavodu za vještačenje da može utvrđivati invaliditet. Od njegove primjene od 2014. godine pa do današnjega dana mi tu mogućnost nemamo i nitko u RH osim hrvatskih ratnih vojnih invalida nema dokumenat da je osoba sa invaliditetom. To smo konačno ovim izmjenama i dopunama omogućili Zavodu za vještačenje, u početku će se izdavati uvjerenja da je netko osoba sa invaliditetom a u konačnici za određeno vrijeme, očekujemo da će to biti rješenje kojim će svaka osoba sa invaliditetom moći dokazati svoj status. Utvrđivanje invaliditeta nije samo važno za zapošljavanje osoba sa invaliditetom, ono je važno za ostvarivanje prava u svim drugim sustavima. Vjerujem da ćemo konačno moći čak znati koliko osoba sa invaliditetom imamo u RH jer ćemo tada vidjeti razliku između tjelesnog oštećenja i invaliditeta. Nije nužno da je svako tjelesno oštećenje izazvalo invaliditet, tako da vjerujem evo da su ove izmjene i dopune isključivo i samo na dobrobit osobama sa invaliditetom, zaštitnim integrativnim radionicama a i svim poslodavcima na otvorenom tržištu rada. I evo, na kraju svog izlaganja, želim još jednom reći i zahvaliti Vladi RH i resornom ministarstvu što su prepoznali da je baš ovaj zakon prvi zakon kojeg je potrebno mijenjati a koji se odnosi na osobe sa invaliditetom. Klub HDZ-a podržava izmjene i dopune ovog zakona u prvom čitanju. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa zastupnici. Na njezino izlaganje nema replika i nastavljamo dalje u ime Kluba zastupnika HDS-a, HSLS-a, HDSSB-a, zastupnik Goran Dodig. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Govorim u ime kluba HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a. Po zakonu koji se zove Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom. Ja sam već diskutirao ponešto o ovom zakonu na Odboru za zdravstvo i socijalnu politiku pa ću biti relativno kratak. Uvijek me u jednom zakonu zanima koja je namjera ovog zakona i kakve poruke on šalje, ne ovog nego svakog zakona. Ovdje je ako mogu iščitat namjera lakše zapošljavanje osoba sa invaliditetom i ovaj zakon bi to trebao regulirati. Osim toga, poruka bi bila za javnost usvajanje ovog zakona ili njegovih osnovnih odredbi ili ovakvog kakvog jeste ili još boljeg koji će nastati nakon drugog čitanja, kakvu mi državu hoćemo? Ovaj zakon ima puno veće značenje ja mislim od samog zapošljavanja. On donosi poruku o tome jesmo li mi odustali od socijalne države, jesmo li prihvatili krupne i glavne karakteristike tržišne, isključivo tržišne ekonomije i terora tržišta donosi poruku o tome kakva jesmo država ili kakva želimo biti. Zato mi se sviđa, otišao je odavde kolega Maras koji je rekao kako država može pomoći osobama sa invaliditetom, to je poruka koja mi se čini silno važna jer pomoći onome tko je invalid znači pomoći onome tko je u određenom stupnju oštećen i dati mu mogućnost da u svojim ljudskim sposobnostima, a koje … [[Govornik se ne razumije.]] što je važno reći, ne moraju biti manje u određenim segmentima od onih koji su tzv. bez invaliditeta, osobe bez invaliditeta. Ja ću samo napomenuti činjenicu, da je svojevremeno Nobelovu nagradu za ekonomiju, dobio jedan Amerikanac koji je bolovao od šizofrenije. Dakle, dolazim odmah ovdje do pojma i do značenja invaliditeta kao takvog. Mi sve moramo učiniti kroz ovaj zakon, da određena, kažem određena biološka disfunkcionalnosti, ne znači da je ta osoba manje vrijedna i da ne može biti isto vrijedna za društva, kao i onaj tko nema te disfunkcionalnosti. Invaliditet može biti i po osnovi mentalnog funkcioniranja ili psihičkih smetnji. Psihičkih ja bi rekao, iščašenja u određenom dijelu. Primjer koji sam malo prije naveo riječi to govori da to ne mora biti nužno hendikep, nego mora biti i poticaj. Ako hoćete mogu navesti primjer slikara koji su hiperrealisti. Način kako oni stvaraju slike ne može nitko od nas stvarati jer nema takvu psihičku strukturu da bi to mogao. To ne znači da su oni bolesni ili da su invalidi. Međutim, ono što invaliditet donosi, sigurno je u okolnostima, kad to nije regulirano na pravi način, pravim odnosom sugrađana i sudržavljana prema takvim ljudima, donosi vrlo često socijalnu izolaciju, bitno utječe na kvalitetu života i zapravo predstavlja, na određeni način tzv. zdrave sredine. Pitanje je koliko je ta sredina zdrava i razumna i moralna i osjetljiva u ljudskom smislu. Zbog toga, svaki zakon ovakve vrste podržavamo ga i podržati ćemo ga. I svaku dobru ideju, svaku dobru ideju, malo prije sam čuo od kolege Mrsića da nije pametno da se ukida određeni obrazac, gdje se kontrolira kako ispunjavaju svoje obveze oni koji su dužni postupati po ovom zakonu. Ja potpuno podržavam ovog kolegu u tome, da nema smisla ukidati niti jedan detalj, koji bi poslao poruku ili dao obvezu takvim ljudima, da se radi o vrlo ozbiljnoj stvari i da nema se nitko pravo s tim se poigravati. Osobito želim reći nekoliko rečenica o problemu vještačenja ovih osoba. O tome sam govorio i na odboru. Nažalost, sam broj vještaka, sam broj vještaka nije dovoljan činitelj koji bi nas uljuljao u uvjerenju da smo problem riješili. Vještačiti osobe s invaliditetom, moraju činiti najbolji stručnjaci iz svih područja, jer je čovjek vrlo složen i invaliditet je sam po sebi vrlo složen. Tjelesni invaliditet, može itekako utjecati na psihičke funkcije, a psihičke funkcije itekako na opći invaliditet. Zato je potrebno da se vodi računa, ja sam vam rekao to, o tome, koji ljudi vještače. Ne mogu biti vještaci ljudi koji nemaju profesionalnog iskustva u određenom području, niti to može biti mjesto samo da bi se zaposlili liječnici koji su prošli nekakav tečaj i koji bi po shemama vještačenja, svaki čovjek, svaka osoba s invaliditetom je posebna priča i zbog toga, mislim da je silno važno, da tamo rade ili povremeno ili stalno sasvim svejedno, ljudi koji imaju iskustva i kliničkog i svakog drugog u procjeni invaliditeta. Ukoliko se to dogodi, ja vas uvjeravam, da će ocjena ljudi koji su bili na vještačenju, biti takva da će biti pogrešaka i onda, ali će donijeti puno veše uštede, puno veća zadovoljstva i puno bolje funkcioniranje kompletnog ovog sustava. Ovo ne govorim tek tako, nego govorim iz iskustva jer sam bio suočen s činjenicama nažalost povjerenstva u najbolju namjeru ne razumiju problem. Ovo je tek toliko kao napomena. Klub zastupnika stranka ispred kojeg govorimo podržati će ovaj zakon, možda idemo i sa kojim amandmanom i ja bi želio da ovdje u ovoj promjeni zakona realiziramo probleme pravednosti, socijalnosti, empatije na zadovoljstvo osoba s invaliditetom, na zadovoljstvo svih nas jer ovaj zakon se svih tiče. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa zastupniku Goranu Dodigu. Na njegovo izlaganje imamo dvije replike. Prva replika je od zastupnice Ljubice Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Dodig, vi ste u svom izlaganju na neki način izazvali bojazan da će se ukidanjem ovog obrasca za poslodavce da će doći do toga da određeni poslodavci ne plaćaju naknadu koja im je određena zakonom. Morate znati da do toga neće doći, obzirom da Zavod za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom putem OIB-a vrlo jednostavno imaju podatke o svim poslodavcima i mogu provjeriti tko je naknadu platio, a tko nije. I vjerujte mi oni jako dobro paze na to, imamo uvida u to da jako dobro paze na to tko nije platio i šalju opomene itd. tako da nema straha od toga. Hvala vam lijepa.
Hvala lijep zastupnici. Odgovor na repliku. Izvolite.
Ja prihvaćam ako je to tako nema nikakvog razloga da vam ne vjerujem, ali slušajući kolegu Mrsića učinilo mi se da on izražava bojazan za to. A čini mi se da ovdje svi želimo napraviti nešto za osobe s invaliditetom, tako da ovo ne doživljavam kao stranačko prepucavanje nego jednostavno kao želju da napravimo svi što bolji zakon.
Hvala lijepa. Sljedeća replika na izlaganje zastupnika Dodiga jer replika od Miranda Mrsića. Izvolite.
Kolega Dodig, u puno stvari se ne slažemo, a ovdje se slažemo ja bih potpisao vašu diskusiju od početka do kraja i nije točno da će se ovim ukidanjem JOPPD obrasca da će sve ostati isto jer po OIB-u vi možete kontrolirati, ali po JOPPD obrascu možete sankcionirati jer JOPPD obrazac je obrazac Porezne uprave koje ima mehanizme prisilne naplate. I ne vidim razloga zašto se ova stavka dakle plaćanje kvota izbacuje iz JOPPD obrasca. Prema tome, JOPPD obrazac je elektronski, to poslodavcu ne radi nikakvu niti štetu, to je automatski, prema tome tu nema nikakvog razloga, osim ako se ne želi pogodovati određenim poslodavcima koji sada ne plaćaju uz ovu kontrolu OIB-a zavoda, slanje opomena, JOPPD, porezna, kontrole i sve ostalo opet 3100 ili ne ispunjava ili djelomično ispunjava. I sada ukidamo još jedan mehanizam kontrole koji je vrlo jednostavan koji je na mjesečnoj bazi. Po čemu će zavod znati da neko ne plaća ili je intencija da zaposlimo još 30, 40 ljudi u zavod koji će onda svaki dan ići kroz sve OIB-e i gledati da li je taj poslodavac platio ili nije platio? Vrlo jednostavno JOPPD obrazac to možete izvući elektronski, to vam daje APIS. Šta će zavod sada imati poseban program gdje će iz OIB-a tražiti onda poslodavce koji su uplatili ili i to je problem. ne vidim razloga zašto to Vlada radi jer ništa, dakle vrlo jednostavno APIS vam daje izlist taj dan kada je tko platio ili nije, osim ako se ne ide na ruku poslodavcu.
Hvala lijep zastupniku Mirandu Mrsiću. Odgovor na repliku. Izvolite.
Kolega Mrsić, ja razumijem vas samo na krivu adresu ste pisali, ja prihvaćam to, ja bih želio da bude što sigurnije i što bolje to. Dakle, ja prihvaćam činjenicu da ste vi radili na ovome problemu, da ga bolje poznate od mene, da su vaše namjere dobre i nema razloga da se to ne uvaži, što se mene tiče, a sasvim svejedno.
Hvala lijepa zastupniku na odgovoru na replici. Sljedeći u ime Kluba zastupnika HNS-a je zastupnik Stjepan Čuraj. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani državna tajnice i ostali predstavnici predlagatelja, kolegice i kolege. Klub HNS-a dakako će prihvatiti svaki zakon koji vodi olakšavanju integriranja osoba s invaliditetom u društvo i provođenja profesionalne rehabilitacije pa tako i ovaj prijedlog izmjene i dopune zakona. Naime, svakako da neke od stvari koje se ovim izmjenama poboljšavaju su prihvatljive, prije svega predlaže se proširiti namjena sredstava prikupljena s osnova novčane nagrade za one poslodavce koji nemaju ispunjenu kvotu tako da se navedena sredstva mogu koristiti i za održivost i razvoj sustav same profesionalne rehabilitacije. Dapače, ono što je navedeno i u ovom prijedlogu i vidimo iz statističkih podataka da je recimo gotovo 40% zaposleno više osoba s invaliditetom nego 2014. dok je 2016. već taj postotak 9,2. Očigledno i to je ono što sam ranije u replici načeo jednu temu, da se određeni bazen, a vidjeli smo i čuli smo ovdje da je ukupnost oko 10,5 tisuća osoba, a ovdje smo govorili u godini od 2015., 2600, onda 2853 u 2016., 2014. 1800 dakle sigurno da je onaj prvi val je sami zakon je bio dobar i prvi val je popunjen, naravno sada moramo prijeći na to kako da ostale stvari, da što više još ljudi tu uključimo i smisao tog zakona je. Ono što meni i kao donedavnom i poslodavcu bio problem i ono što ja želim ovdje istaknuti su problemi koji se događaju u praksi. Naime u očevidniku kao temeljni ajmo reći dokument temeljem kojega se osobe i priznaje invalidnost i mogu se stječi uvjeti za, stječi uvjeti za zapošljavanje osobe iz ispunjavanja kvote i određenih olakšica govori da tamo idu osobe koje su naravno priznati invalidi po različitim propisima i osobe sa invaliditetom upisuju se one koje imaju najmanje 60% tjelesno oštećenja zbog gubitka, odnosno funkcionalnog poremećaja donjeg ekstremiteta, 70% tjelesnog oštećenja radi gubitka, odnosno poremećaja gornjeg ekstremiteta, 70% tjelesnog oštećenja zbog gubitka sluha, 80 oštećenja bilo koje druge vrste ili 90% ukupnih tjelesnih oštećenja u slučaju više različitih tjelesnih oštećenja s time da pojedinačno ne smije biti manje od 70%. Naime ja kao poslodavac sam imao vrlo težak problem sa tvrtkom od preko 120 zaposlenih. Uzgred rečeno u replici i u zakonu piše u članku 8. od 2 do 6% na broj zaposlenika ako je veći od 20 da se mora ispuniti kvota međutim kolegice su iz ministarstva upozorile, odnosno istaknule da se 3%, je pravilnikom određeno kao minimum da je vrlo teško naći zavisno od djelatnosti pojedine tvrtke. Naime ići u neki larpurlartizam odnosno zapošljavanje osoba samo da bi ih zaposlio neće nikome ništa dobro donijeti pa najmanje toj osobi jer ona mora se osjećati da pridonosi, ona mora tamo znati da je zato što će raditi i doprinijeti toj tvrtki, bilo javnoj ili privatnoj, ne zato samo što je invalid, odnosno ima određenu umanjenu tjelesnu, odnosno radnu sposobnost jer nema potpunu nesposobnost. I onda dovodimo, pogotovo kod tvrtki koje obavljaju neke i fizičke poslove, manualne poslove, pa ajmo reći i uredske gdje nema, mnoge privatne tvrtke pogotovo nemaju dostupnost ako govorimo o samoj lokaciji, sjedištu tvrtke, nisu dostupne za osobe sa invaliditetom, pa onda to je već sama prva prepreka za zapošljavanje. Možda zvuči banalno ali tako je. Onda naravno mogla bi možda tim zakonom i u budućnosti to predvidjeti pa za osobe koje žele to ispuniti a nemaju te pretpostavke da se daju određene olakšice ili poticaj kako bi te prepreke se uklonile, govorimo o privatnima, javne imaju ustanove prije svega da ali čak i neke javne tvrtke nemaju olakšan taj pristup, dakle i to je jedan smjer kojim idemo. I onda dolazimo do situacije, kako privatnim pa tako i javnim jednostavnije platiti kaznu koja je 30% od iznosa minimalne plaće za period za koji se odnosi taj, kada je trebala biti kvota ispunjena. I zato kažem da je pohvalno što se proširuje opseg što se radi da tim sredstvima koji prije svega koriste se da bi se upravo anulirale same olakšice koje dobivaju poslodavci koji zaposle ali oni u računici ako gledaju, pa bolje mi je platiti 30% minimalne plaće nego sada ne znam raditi nešto sa čovjekom samo zato što je eto tako zakon propisao pa da ga imam. Dakle moj cilj je možda, dakle ovdje smo došli do neke granice od 70% invaliditeta. Mi imamo i to je isto kolegica dobro primijetila da nisu sva tjelesna oštećenja nisu to invaliditeti ali da imamo određena tjelesna oštećenja koji imaju značajniji postotak umanjenja radne sposobnosti do 50%, koji nisu obuhvaćeni ovime. Ne kažem da bi oni trebali imati iste olakšice ali ja kao poslodavac sam imao puno zaposlenica svojih koji su zbog fizičkog rada morale evo pod … [[Govornik se ne razumije.]] operativnim zahvatima i imaju umanjenu radnu sposobno. I nema na njih nikakvih olakšica, poslodavac ne zna što će s njima, ne daj Bože da su na određeno, sigurno neće im se produžiti ugovor pa makar i 6 mjeseci morao netko čekati da opet može zaposliti na isto vrijeme jer naravno ne možeš nekom zabraniti da plaćaš nekome tko ne može obavljati određeni posao za koji je kvalificiran pogotovo ako govorimo o čistačicama ili nekim drugim manualnim zanimanjima. Dakle u toj sferi, to je puno naših sugrađana koji nisu možda ušli u očevidnik, koji imaju problem pogotovo kada govorimo o strukturama. Kada govorimo o administrativnim poslovima tu naravno onda dolazi do pitanje struke. I to je zato pitanje te rehabilitacije profesionalne da upravo se osposobe za one poslove koje mogu raditi i to je smisao, jedan od najbitnijih smisla ovog zakona jer svatko ima, naravno da su to računovodstveni poslovi, administrativni, pravni, kadrovski ili bilo kakvi drugi poslovi u bilo kojoj tvrtki koji podrazumijevaju uredski posao pod uvjetom onim koji sam već rekao da je uopće toj osobi omogućeno i da može doći do samog radnog mjesta, to isto i ovako možda zvuči banalno ali je ozbiljna pretpostavka na koju treba razmišljati da taj zakon onda će dati nam tu puno više, puno više koristi. Naravno ne stati na tome. Jer kada je završena profesionalna rehabilitacija ne znači da smo dobili gotovog čovjeka. Znamo da iskustvo je kudikamo nekada puno važnije nego sami papir. To znači da probamo i tu je navedeno u zakonu stručno osposobljavanje da se ona isto uvrštavaju i da se i s time može upotpuniti kvota, da se vidi još koji korak dalje kako te osobe da steknu određeno radno iskustvo i prednost na tržištu koje zbilja mogu ravnopravno doprinijeti razvoju određene tvrtke u kojoj nastaju a i naravno i smisao njihove integracije u samo društvo. I to zapravo u tom smjeru treba razmišljati i naravno još jednom ponavljam, klub HNS-a će podržati ove izmjene, dapače i svake izmjene koje doprinose boljitku i standardu naših građana su dobrodošle i evo nadam se, drago mi je što smo otklonili onu nedoumicu kod postotaka broja zaposlenih u odnosu na broj radnika, dakle to je pravilnikom 3 … [[Govornik se ne razumije.]] fiksirano. Tako da ovo je apsolutno za pohvalu ali nadam se da će se razmotriti i ovi moji konkretni prijedlozi koji dolaze s terena, koji jednostavno u provedbi nailazimo na takve teškoće bez obzira u dobroj namjeri idemo da probamo što više tih ljudi uključiti. Zahvaljujem.
Hvala lijepa zastupniku Stjepanu Čuraju. Na njegovo izlaganje imamo jednu repliku od zastupnika Miranda Mrsića. Izvolite.
Poštovani kolega, vi ste i poduzetnik pa me zanima da li se od strane zavoda a dakle koji je zadužen za provedbu ovog zakona ikad dobili ikakvu inicijativu da se u vašoj tvrtci, sredstvima fonda, dakle sredstvima koja se nalaze na računu, to je negdje oko 369 milijuna, pomogne vašoj tvrtci da se prilagode radna mjesta da bi mogli zaposliti osobe sa invaliditetom jer to po zakonu možete. Dakle, vi ako zapošljavate osobu sa invaliditetom kojoj treba izgraditi čak i lift, dakle ako postoje stepenice pa rampu, dakle to možete dobiti od zavoda i to potpuno besplatno jer to je ono što je intencija zakona, zbog čega se uplaćuju kvote, kvote se ne uplaćuje da se kazne poslodavci, kazne se oni koji ne uplaćuju, ali s druge strane je intencija da se sva ta sredstva vrate opet poslodavcima da se prilagode radna mjesta i da oni mogu zapošljavati više osoba sa invaliditetom. Pa me zanima da li ste ikada od strane zavoda kontaktirali i da li vam je ponuđeno da zavod za vašu tvrtku prilagodi radno mjesto osobi sa invaliditetom? Hvala lijepo.
Hvala lijepa zastupniku Mirandu Mrsiću. Odgovor na repliku,. zastupnik Stjepan Čuraj. Izvolite.
Zahvaljujem. Kolega Mrsić, dakle u mom osobnom iskustvu kako je ovaj zakon stupio na snagu znači unatrag 3, 4 godine nisam dobio nikakve takve dopise da im je to omogućeno, ono što jesmo kontaktirali sa određenim udrugama koje okupljaju osobe sa invaliditetom i preko njih smo i putem natječaja, odnosno su nam poslali određeni broj svojih članova između kojih smo mi odabrali jednoga koji je i upotpunjavao uvjete u očevidniku a i apsolutno se 100% inkorporirao u samu tvrtku dakle, mogao je doprinositi. Ali ovaj dio, odgovor na vaše pitanje, dakle nismo dobili u obliku nekog dopisa, informacija na moj stol nije došlo i možda je tu i neka tema da to se, to je mislim trošak ili maila ili papira da se to omogući svima da se da na neku širu platformu iz HGK-a ili obrtničke komore da se uključe svi poslodavci i pogotovo javne tvrtke i to apsolutno se slažem s njima da bi to trebalo napraviti. Hvala.
Hvala lijepa zastupnik Stjepanu Čuraju. Sada nastavljamo sa izlaganjem u ime Kluba zastupnika SDP-a, zastupnik Mirando Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, državna tajnice, poštovane kolegice i kolege. Ja bih više bio zadovoljan kada bi danas raspravljao o izvješću o radu zavoda za zapošljavanje osoba sa invaliditetom i profesionalnu rehabilitaciju nego o otme da se mijenja zakon. Bilo bi mi drago da se mijenja zakon ako bi utvrdili da zakon ne funkcionira i da zakon sam po sebi ne proizvodi nikakve učinke ali to nije istina. Zakon je proizveo učinke i proizveo je vrlo značajne učinke. Zaposlili smo više osoba sa invaliditetom, one se bolje i lakše zapošljavaju tako da mi je u obrazloženju prijedloga izmjena ovog zakona, nedostaje onaj krucijalni dio a to je da izvješće o tome što i kako se ovaj zakon pokazao u praksi, što i kako je ovaj zakon učinio i što se tiče samih poslodavaca ali i što je ovaj zakon učinio za osobe sa invaliditetom. Dakle, nema izvješća o tome kakvi su učinci, zbog čega mi mijenjamo ovaj zakon, zbog čega sve ovo mijenjamo, da li zato da unaprijedimo zapošljavanje osoba sa invaliditetom ili da na neki način idemo na ruku poslodavcima. Ovdje ima dakle, u prijedlogu zakona i nekih stvari koje su obavezne i koje su dobre da se promijene ali 2/3 ovih izmjena neće donijeti nikakve bolje uvjete za zapošljavanje osoba sa invaliditetom niti će poboljšati sami sustav. Ono što sam očekivao od Vlade i od resornog ministarstva je neka značajnija izmjena koja bi onda omogućila da se cijeli sustav uspostavi što bolje jer cijeli sustav je zamišljen na način kao što je to u Republici Austriji, gdje u Republici Austriji imate vrlo dobro razvijeni sustav profesionalne rehabilitacije i to je drugi glavni cilj ovog zakona, a to je uspostaviti sustav profesionalne rehabilitacije u RH koji je bio dobar prije jedno 20 ili 30 godina a onda je ne znamo zbog čega, s kojim razlogom, jednostavno taj sustav praktički nestao. I osobe sa invaliditetom su se ostavila na vjetrometini tržišta rada a nije ih se zaštitilo i zbog je i ovaj sam zakon i donesen. Zakon je bitan jer poslodavce osvješćuje da je potrebno da zapošljavaju osobe sa invaliditetom i to je kod određenih poslodavaca i polučilo uspjeh, moram kazati da je polučilo uspjeh kod velikih poslodavaca kojima su vlasnici stranci. Neću napominjati sada imena da ne radim tu reklamu, ali stupanje na snagu ovog zakona, ti veliki poslodavci koji to isto rade u svojim zemljama, čak i bez prisile zakona jer je to nešto što je društveno prihvatljivo, su zaposlili velik broj osoba sa invaliditetom. Dakle, cilj ovog zakona u društvu je osvijestiti poslodavce da je dobro za društvo zaposliti osobu sa invaliditetom, da će to biti jedni od najboljih radnika jer pokazalo se da osobe sa invaliditetom su osobe koje pregaraju na svom radno mjestu, da žele raditi, da su je dni od najboljih radnika a s druge strane poslodavcima poboljšavaju klimu u njihovoj radnoj okolini. Dakle to su bile intencije zakona, žao mi je što u ovom objašnjenju ovog zakona to mijenjamo, toga i nema. Potpuno je neprihvatljivo da nakon 3 godine primjene ovog zakona negdje 3100, 3200 poslodavaca djelomično uplaćuje naknadu, jer ne zapošljavaju dovoljan broj osoba sa invaliditetom i da se taj broj praktički skoro ne miče od 2015. A mi onda umjesto da poradimo na tome, da poslodavci uplate tu kvotu ukidamo obvezu da to budu i JOPPD obrazac. Tu je zastupnik Šuker koji je uveo OIB, svaka čast. Uveo se neki red u državo i JOPPD je instrument koji je uveo redu u plaćanju i ne vidim razloga zašto se to, dakle, uplata kvote izbacuje iz JOPPD obrazaca. I opet da ponovim, to će dovesti do još većeg neplaćanja obveza poslodavcima po ovom zakonu. Ne vidim rezana, s obzirom da je to elektronski obrazac, da poslodavcima to ne stvara nikakav trošak, ispunjavanje POPPD obrazaca i jedino ako se želi ići na ruku poslodavcima, koji očito ne žele plaćati i ne žele zaposliti osobe s invaliditetom. Drugi frapantni podatak je da na dan 13.9. ove godine je 369 milijuna 202 tisuće 372 kune 45 lipa neutrošenih sredstava na računu zavoda. To je nešto što je nedopustiva. Jer ta su sredstva namijenjena poslodavcima, onima koji ispunjavaju kvotu, da ovo što sam već i više puta naglašavao, da su ona namijenjena, da poslodavci koji su društveno odgovorni, da im se omogući da prilagode radna mjesta osobama s invaliditetom. Ali ne samo to. Ja sam očekivao da ćemo ovdje, temeljem toga da imamo sredstava koja nismo utrošili, omogućiti da se ta sredstva daju i školama, dakle, da se osobama s invaliditetom prilagode škole, da prodjenimo zakon pa iz tih sredstava stipendiramo osobe s invaliditetom, za poznatog poslodavca, jer ćemo na takav način podići njihovu razinu obrazovanja i da ova sredstva ne stoje, ova sredstva jedino odgovaraju ministru financija jer stoje na računu i na njih dobiva kamate kad ih plasira negdje bankama ili HNB. Dakle, to je nešto što se očito Vlada nije s time ni resorno ministarstvo željelo baviti i nije zbog toga očito, ja sam se nadao, da će se zbog toga, kad sam čuo da se mijenja zakon, da će to biti jedan od razloga, da sredstva koja imamo, koja su na raspolaganju, utrošimo najbolje što možemo za osobe sa invaliditetom. Što se tiče samih zaštitih radionica, apsolutno mi je neprihvatljivo, da se to radi ovo što se radi. Uloga zaštitne radionica vrlo je jasno. Tu se zapošljavaju osobe s invaliditetom i osobe koje trebaju posebna radna mjesta, prilagođenim njihovim psihofizičkim sposobnostima. Ovo što mi sada radim, je opet na ruku poslodavcima. Hrvatska ne treba 2000 zaštitnih radionica, što će se sa ovim zakonom desiti. Jer ako smanjujemo broj zaštitnih radnih mjesta, a znamo da zaštitne radionice uživaju posebni porezni tretman, da uživaju posebne olakšice kad poslodavci s njima posluju, da ćemo dobiti fiktivne zaštite radionice, gdje će raditi ljudi koji jesu osobe s invaliditetom, jer kao što sam već napominjao kralježnice 30, 40 50 60 70% vi ste osoba s invaliditetom, ali vam ne treba prilagođeno radno mjesto. Nećete raditi u zaštitnoj radionici, raditi ćete kod nekog drugog poslodavca, a ovime kreiramo nove zaštitne radionice, fiktivne, koje će tim nepoštenim poslodavcima omogućiti da na leđima invalida, osoba sa invaliditetom, zarađuju ekstra profit i da budu nelojalna konkurencija poslodavcima koji pošteno rade svoj posao i zapošljavaju osobe s invaliditetom. Stoga, apeliram na ministarstvo, da ove stvari koje su navedeno u 2 čitanju ih izbace i da razmisle zbog čega su to uveli u sam zakon. Jasno da tu ima i dobrih stvari, jedno je da se jasno definira da tvrtka koja je počela s radom, da ima period … [[Govornik se ne razumije.]] period od 24 mjeseca, da bi se na tu tvrtku primijenio ovaj zakon i s druge strane je bolje definiranje zamjenskih kvota, jer to je nešto što će također omogućiti da se što više promovira zapošljavanje osoba s invaliditetom. Ova zadnja, dakle, zadnja izmjena da predstavnik radnika mora biti u upravnom vijeću i usklađivanje sa zakonom, to uopće ne bih komentirao. Što se tiče kvota za udrugu i ako one nisu definirane ovim zakonom, apsolutno sam protiv toga, da se udruge izuzmu iz ovog zakona. Jer, udruge su te koje okupljaju osobe s invaliditetom i one bi trebale biti prve koje će se, koja će pokazati kako se koristi ovaj zakon, ali potpuno se slažem, da ovo što je kolega Babić, ako sam dobro slušao, da ako imate asistente, koji su tamo, da se oni izuzmu iz onog broja na koji se plaća kvota. To je drugi par opanak, dakle, to je drugačija priča. Dakle udruge moraju biti prve u provođenju ovog zakona, a za to i ne treba izmjena pravilnika jer zavod svojom odlukom može procijeniti koji broj radnih mjesta su ona na koje se odnosi ovaj zakon. Stoga mislim da sam zakon je promašen, izmjene zakona su promašene, neće donijeti ništa bolje osobama sa invaliditetom, omogućit će poslodavcima da i dalje izbjegavaju plaćanje kvota, a da će se ova sredstva gomilati na računu i da neće biti utrošena za ono što bi trebala biti utrošena, a to je za poboljšanje rada i života osoba sa invaliditetom. Hvala. lijepo.
Hvala zastupniku Mirandu Mrsiću. Na njegovo izlaganje imamo dvije replike, prava je replika zastupnice Ljubice Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Pa kolega Mrsić, puno bih vam toga imala sada reći, ali naprosto nemam vremena, pa ću vrlo kratko. Državna tajnica će vam vjerojatno u završnom obraćanju obrazložiti zašto nije točno da će obrazac donijeti pogodu poslodavcima, a ne osobama s invaliditetom. Vi ste bili ministar kada se zakon donosio 2013. godine, trebali ste osnažiti Zavod za vještačenje i profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanja osoba s invaliditetom da počne odmah s radom kako treba pa bi neke stvari možda bile drugačije, nažalost to niste učinili. Naprosto mi je nevjerojatno da niste možda i pitali, nitko nije govorio o tome da se treba sve udruge osloboditi od plaćanja nego samo one udruge osoba s invaliditetom koje vrše socijalne usluge, samo te udruge o njima se govorilo i to je potrebno napraviti. Jel ne može neko ko zapošljava 100 osobnih asistenata imati takvu obvezu jer to naprosto nije moguće. Udruge nemaju sustavno financiranje. Što se zaštitnih radionica tiče, kolega Mrsiću pa sjetite se da ih nije trebalo biti i vi jako dobro to znate i da smo se teškom mukom izborili da one ostanu i da ovo smanjenje nije to što vi govorite. To će nas dovesti vrlo skoro do toga da sva radna mjesta u okviru jedne zaštitne radionice budu i zaštitna radna mjesta. Ali s obzirom da nije postojala razumna prilagodba koja bi omogućila svim poslodavcima pa i zaštitnim radionicama da rade kako treba, naprosto ovo je jedini izlaz. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku zastupnik Mirando Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvažena zastupnice Lukačić. Pa niste se baš borili 2016. kada je bivša ministrica Šikić željela ukinuti Zavod za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom, vi dobro to znate da je to tada bila intencija, da je bila intencija da se vještaci vrate u Zavod za mirovinsko osiguranje, niste ni riječ tada rekli protiv toga. Sada hvalospjevi zavodu, drago mi je da se je zavod održao i da vjerojatno niko više neće imati ideju da taj zavod ukine i da smanji njegov djelokrug rada. Jasno, kada nešto počinje od nule, … da onda ne možete očekivati da će profunkcionirati onda u punom sjaju. Nije ni sada tri godine iza početka rada još u punom sjaju, posebno ovaj dio koji se tiče vještačenja. Ali vještačenje, ja sam vas slušao uredno, ali vještačenje je nešto što je za zavod važno i po prvi put smo vještacima podigli plaće na razinu one koju oni trebaju imati i struku dignuti tamo gdje treba imati. A ne možete me razuvjeriti da zaštitne radionice na ovakav način kao što vi govorite će dovesti do toga da te zaštitne radionice će sada najedanput postati bajne, divne, krasne. I vi i ja znamo koliko je teško održati jednu zaštitnu radionicu, a sa ovime stvarate inflaciju zaštitnih radionica. Nisam siguran kako bi se na ovo odnosi vaš poslodavac URIHO osim ako to nije njihova ideja da se to tako napravi. Prema tome, sa ovime ćete dovesti do inflacije zaštitnih radionica koje ustvari neće biti zaštitne radionice nego će se na takav način varati sustav. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I replika od zastupnika Tomislava Žagara. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Mrsić. Slušao sam pažljivo vašu stručnu raspravu, malo istina je zapanjila me vaša procjena da dvije trećine ovog zakonskog prijedloga ne pomaže osobama s invaliditetom da se zapošljavaju, znači dvije trećine zakona to ne čini. Vi ste u tom smislu povukli paralelu pa ste rekli da to više pogoduje poduzetnicima, barem onim poduzetnicima koji nastoje zloupotrijebiti i cijeli zakonski prijedlog i u onom smislu u kojem ste rekli kada se neobjavljivanjem JOPPD obrasca da mogu onda sakriti što sve nisu uplatili. I čini mi se da ako je tome tako da ovaj zakon stoji na strani poslodavca, a ne pomaže zapošljavanju osoba i invaliditetom onda ispadne da je to promašena priča jer zakon pravi … bio na strani jednih i drugih i poslodavcima da imaju motivaciju da zapošljavanju osobe s invaliditetom, a na kraju krajeva i osobama s invaliditetom da nađu posao jer vi spominjete ovaj iznos koji me isto začudio, prevelik iznos novca ostao je neiskorišten i to je cijela promašena priča. Ako možete to još prokomentirati. Hvala.
Hvala lijep zastupniku. Odgovor na repliku zastupnik Mrsić. Izvolite.
Da to što sam i u svom izlaganju rekao, slažem se i potpuno sa vašom objekcijom da i onda ovih 329 milijuna je prevelika suma na računu zavoda i da sam očekivao da će ove izmjene zakona ići za time da se ta sredstva utroše. To nisu sredstva proračuna, to su sredstva na posebnom računu zavoda koja su opet namijenjena da se vrate poslodavcima. Ja sam očekivao da će se proširiti na način da se može vratiti odgojno-obrazovnim ustanovama, da prilagodimo vrtiće, da prilagodimo škole, da će se vratiti poslodavcima za prilagodbu radnog mjesta i to je onaj balans. Dakle sredstva ćete uplaćivati ali nećemo ih mi uzeti u proračun nego ćemo ih vratiti natrag drugim poslodavcima koji žele zapošljavati osobe sa invaliditetom. I ukidanjem JOPPD obrasca dakle da to ne vidi se i JOPPD obrascem vidite mjesečno da li je taj netko uplatio ili ne. APIS nam može dati izvješće o tome da li poslodavac uplaćuje ili ne. Po OIB-u ne vjerujem, dakle po OIB-u će zavod morati imati svoj sustav gdje će oni po OIB-u, opet napominjem ili je intencija da se zaposli novih 20, 30 ljudi u zavodu koji će onda u zavodu to kontrolirati umjesto da dobijete jedan izlist iz APIS-a gdje vam točno onda kaže taj mjesec imali su obavezu toliko i toliko, nije ju platilo toliko i toliko. I to elektronski dobiva, dakle vrlo jednostavno. Ne vidim razloga zašto se to radi osim ako se ne želi pogodovati svim poslodavcima, ne vjerujem ili određenim poslodavcima koji ne plaćaju i vidimo da ne plaćaju, već su, zavod je već, već je zakon 3 godine u provedbi i opet je tih 3100 onih koji djelomično plaćaju ili ne plaćaju. Prema tome, očekivao sam da će zakon ići u tom pravcu a ne u obrnutome da ih bude još i više.
Hvala zastupniku Mrsiću. Sada sukladno članku 184. predstavnik Vlade traži riječ a to je gospođa Majda Burić, državna tajnica u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo imam namjeru i potrebu reći nekoliko riječi posebice o toliko spominjanom JOPPD obrascu. Pa da razriješimo i taj misterij. Dakle radi se isključivo o administrativnom rasterećenju poduzetnika. I ako netko zaista ima nešto protiv toga onda je to žalosno. S obzirom na JOPPD obrazac treba naglasiti i sljedeće. On služi isključivo kao sustav izvješćivanja a ne kao sustav kontrole. Sustav kontrole i dalje vrši ZOSI, dakle zavod i to je ono što zavod radi. Zato u obrazloženju koje je stiglo na Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo, nažalost na tom odboru niste bili, … … [[Upadica se ne čuje.]] mogli ste biti kao ne član.
Dobro molim vas, molim vas i gospodina Mrsića nemojte sada biti u dijalogu, imate elemente kasnije.
Dakle u tom dopisu stoji da je broj izdanih rješenja u obvezi plaćanja novčane naknade u 2017. godini 4181. Osim toga 9 tisuća i 189 je poslodavaca koji su obveznici kvotnog zapošljavanja i oni zapošljavaju 9 tisuća 120 osoba sa invaliditetom. Prema tome ne postoji nikakav misterij vezan uz administrativno rasterećenje naših poslodavaca i on ide isključivo sa pozitivnom namjerom i ništa osim toga. Osim toga gledajući pravilnike koji su stupili na snagu u 2014. a imaju veze sa pitanjima koja su se malo prije postavljala ovdje zapitala sam se kada je stupio na snagu pravilnik o poticaju pri zapošljavanju osoba sa invaliditetom. Dogodilo se to 1.4.2014. godine i taj je pravilnik potpisao tadašnji ministar gospodin Mrsić koji je maloprije pitao gospodina Čuraja je li zavod odnosno ZOSI njega kontaktirao dok je bio poslodavac sa pitanjem treba li vama neka sredstva itd.. Upravo u tom pravilniku iz 2014. godine kojeg ste vi potpisali stoji da se poslodavac svojom inicijativom obraća ZOSI-u, odnosno agenciji. Osim toga željela bih reći i sljedeće. Ovdje se dosta spominjala i podizanje svijesti vezano uz osobe sa invaliditetom, dapače, apsolutno mislim da se svi slažemo sa time da kontinuirano treba podizati svijest vezano uz osobe sa invaliditetom, vezano uz njihove potrebe, mogućnosti, radne sposobnosti itd. Ali ono što me onda malo začudilo jest da se u tako visokom Domu i najvišem Domu kao što je Hrvatski sabor u žaru govora umjesto spominjanja osoba sa invaliditetom spominje riječ invalidi koja ponekad ima malo negativnu konotaciju tako da smatram da zaista i dalje treba raditi na podizanju svijesti vezano uz osobe sa invaliditetom. I često se spominjalo plaćanje kvota, plaćanje kvota u ministarstvima koji ne zapošljavaju dovoljno osoba sa invaliditetom, međutim smatramo da ovdje treba naglasiti da upravo ovaj zakon, odnosno izmjene i dopune zakona idu u tom smjeru razumne prilagodbe koja će biti proširena i definirana upravo u tom smislu da osobe sa invaliditetom i prilikom natječajnog postupka, odnosno samog pisanja, pisanog ispita ili intervjua budu imale omogućene uvjete gdje će npr. osoba koja ima motoričke probleme moći tom pisanom ispitu pristupiti na način da joj bude prilagođeno vrijeme pisanja ispita što danas to nije. I mislim da je to upravo jedan od razloga zbog kojeg imamo manji broj zaposlenih osoba sa invaliditetom u ministarstvima, odnosno državnoj upravi, budući da znamo svi jako dobro kako izgledaju testiranja i na koji način se to izvršava. Evo zahvaljujem, za sada toliko.
Na izlaganje državne tajnice Majde Burić, imamo jednu repliku, to je replika od zastupnika Miranda Mrsića. Izvolite.
Državna tajnice, nešto za bonton, u Saboru se ne obraća zastupnicima, ali dobro, naučit ćete. Administrativno rasterećenje, koje administrativno rasterećenje? Jeste ikad vidjeli JOPPD obrazac? Jeste ikad imali priliku vidjeti kako JOPPD obrazac izgleda? Očito da niste. Jer to je dna ekranu jedan obrazac gdje poslodavac, najveći je napor da klikom miša označi u JOPPD da je za tog i tog poslodavca da je obavezno plaćanje kvote. Jer je to administrativno rasterećenje? Nema tu nikako, dakle tu je samo želja da se očito pogoduje poslodavcima jer šta, sad više te rubrike u tom JOPPD obrascu neće bit, koje je to administrativno rasterećenje? Koga? A s druge strane, i sami ste rekli da je to sustav izvještavanja koji vam vrlo jednostavno zavodu dostavi izvješće tko nije platio, tko je djelomično plati i na temelju tog JOPPD obrasca se daju rješenja van a vi idete na OIB. Očito da hoćete zaposliti još ljudi u zavodu, očito vjerovatno lakše stranki, pa dobro, to je vaš način funkcioniranja i rada. Ministarstva ova sredstva od 329 milijuna nisu namijenjena državi, neka država sam prilagodi ministarstva. Namijenjena su poslodavcima. A u pravilniku kojim piše točno ali ništa ne priječi zavod da zavod ode poslodavcima i da poslodavcima nudi svoje usluge, to od 2014. godine, dakle morate znati da je zavod počeo sa radom 1.1.2015., da je 2016. druga Vlada došla i da smo sada već 2 godine pod drugim rukovodstvom, da zavod je mogao to promijeniti da je htio.
Hvala zastupniku. Odgovor na njegovu repliku, državna tajnica Majda Burić. Izvolite.
Zahvaljujem. Evo gospodine Mrsiću, ja vjerujem da vi imate najbolje namjere, međutim ono što valja konstatirati jest da niste dovoljno jačali niti ZOSI niti centre za profesionalnu rehabilitaciju u svoje vrijeme iako vjerujem da ste imali dobru namjeru. Međutim, nažalost oni u to vrijem nisu ojačani, ono što ova Vlada Andreja Plenkovića radi jest upravo jača centre za profesionalnu rehabilitaciju i zavod, osim toga valja reći [[Upadica Hajdaš-Dončić: Molim, molim zastupnice i zastupnike, molim vas, dopustite.]] Mogu nastaviti? Dakle, ono što je meni nevjerojatno, još jednom ću ponoviti, da niste jačali niti centre za profesionalnu rehabilitaciju niti sam ZOSI, to sada napadate, osim toga, smatram da treba zaista realno pogledati situaciju i sve krive drine koje su naslijeđene i koje je ZOSI naslijedio ne mogu se riješiti preko noći, ali ono što je evidentno jest da se problemi vrlo, vrlo sustavno rješavaju i da se zavod jača i da se sami centri za profesionalnu rehabilitaciju ovim izmjenama i dopunama zakona jačaju i to je svrha i to je glavni cilj u z naravno lakše zapošljavanje i uvjete na tržištu rada za osobe sa invaliditetom. A još jedanput ću pitati, što je bilo 1.4.2014. godine i koji je pravilnik donesen i što u njemu piše? Piše upravo taj dio da poslodavac iskazuje intenciju prema ZOSI-ju a ne obrnuto.
Hvala lijepa državnoj tajnici. Nastavljamo sa raspravom u ime kluba zastupnika, slijedeći je u ime Kluba zastupnika GLASA-a i HSU-a zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom, da ne bi slučajno nešto pogriješio jer griješiti je ljudski ali ne smijemo biti ovako, ajmo reći pod adrenalinom i svaku grešku prihvaćati kao namjernu grešku. Ali ću ja nešto reći, pa nek se ljudi tko god hoće. Mi od 2004. kad smo donijeli prvi Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom, s ovim sustavom nemamo sreće. Nemamo sreće ne zato što smo loše htjeli nego neprestano imamo neka protivljenja i određene blokade. Sustav nije loše postavljen 2004. I nije bio disfunkcionalan do 2014., međutim vi dobro znate da su sa plaća radnika, dakle doprinos je bio na plaću je uplaćeno negdje oko milijardu i 200 milijuna u 10 godina a u funkciji profesionalne rehabilitacije i zapošljavanja osoba sa invaliditetom je potrošeno negdje oko 600 milijuna. 600 milijuna je popala država. Čijih sredstava? Sredstava poslodavaca. I nikom ništa. Tu činjenicu, tu poziciju je zatekao ministar Mrsić i naša koalicijska Vlada. Ok, rekli smo 'ajmo probat kvotno zapošljavanje, ajde, 'ajmo neke stvari promijeniti da plaća onaj koji zaposli ne plaća onaj koji ne zaposli plaća. Imamo moguće metode kompenzacije, odnosno, supstitucije zapošljavanja, imamo cijelu lepezu novih mjera ali pokušaj promjene pristupa. Naravno, tu je došao nesretni zavod, odnosno, centar za vještačenje, za kojeg je ta Vlada dobila međunarodni, sredstva EU. Taj je zavod za vještačenje otpočetka prati opstrukcija. Totalna opstrukcija. Znam i mogu prozvati, bivša ministrica rada i mirovinskog sustava je tada bila šefica svih u HZMO svog liječničkog osoblja, odnosno, vještaka i otpočetka se nije slagala. I bila je kod uvođenja tog Centra za vještačenje je bila opstrukcija maksimalna. I nemojte danas pitati zašto je preneseno toliko predmeta u toj godini, odnosno, imamo neriješenih. Svaka čast, kasnije se to stabiliziralo, ljudi su došli sebi, sustav nekako funkcionira. Nedovoljno dobro, jer imamo svega 4 centra, trebali bi ih imati 10-tak već, s obzirom na neutrošena sredstva. Da draga moja Ljubice, mogu i ja mahati glavom, da faliti će nam i vještaka, faliti će nam i kvalitetnih ljudi, jer procjena preostale radne sposobnosti, nije obično vještačenje. Mislim da u ovom trenutku, ovaj zakon, generalno nepotreban. Zašto hoću reći? Svaka čast dobroj namjeri, poštujem dobru namjeru. Ali nismo raščistili o tome što smo mogli napraviti sa postojećim zakonom i koji su njegovi konačni dosezi. Nismo ni pokušali. Izvještavanje po JOPPD-u kome smeta? Kome smeta, ako je to potez klika mišem? Koga to smeta? Vi imate sve podatke, automatski pred sobom. Možete, dakle, tko ima mogućnost odlučivanja? Onaj tko ima podatke, onaj tko ih nema, tko ih mora tražiti od nekog drugoga teže odlučuje. Prema tome, vi to danas imate, zašto se toga odričete? Ono što meni fali kad bi išao na novelu ovog zakona, gledajte on je pravnički tako lijepo ukrašen, nacifran, administrativno, birokratski uljepšan, da meni dođe slabo koliko je on lijep, od ljepote. A ja bi vas molio da objasnite neke pojmove. Neke pojmove kao razumna prilagodba, u čemu, kako, gdje? Preostala radna sposobnost, vještačenje u odnosu na što? Dakle, mi ćemo sada upućivati, po prijedlogu ovog zakona ljude, automatski, da skratimo postupak na vještačenje, njihove radne sposobnosti, prema kojem radnom mjestu? Prema imaginarnom radnom mjestu? Invalidnost opće kategorije se može utvrditi vještačenjem. Ali, sposobnost za profesionalnu rehabilitaciju i preostalu radnu sposobnost prema čemu? Gospodo ja sam radio u tome, radio sam, sudjelovao sam u liječničkim komisijama, inženjer sam sigurnosti i preradio, radio sam u brodogradilištu, znam kako to ide. Preostala radna sposobnost se mora odrediti prema nečemu što je izgledno ili za što želimo nekoga profesionalno rehabilitirati. Ne možemo, napamet, vještačiti nečiju invalidnost prema imaginarnom radnom mjestu. Dalje, želim da mi u pojmovnik stavite što to znači zaštićeno radno mjesto? To nije novo. To nije novo. Zaštićeno radno mjesto stoji u zakonu. I ta primjedba jednako ide i bivšem ministru Mrsiću, jer treba objašnjavati stvari, zaštićeno radno mjesto. Da li za onu osobu s invaliditetom, kojoj smo prilagodili radnom mjesto njezinom invaliditetom, da li je to zaštićeno radno mjesto? Je, je. Da li bez prilagodbe, imamo radno mjesto koje odgovara preostaloj radnoj sposobnosti. Dakle, ne utječe apsolutno na invaliditet, ni vrstu, ni stupanj, da li je to zaštićeno radno mjesto? Ali to moramo pojasniti u zakonu. Ne postoji apsolutna zaštita. Ne postoji stakleno zvono pod kojeg ćemo staviti radnika. I radnik, odnosno, pardon poslodavac, ne zapošljava a priori osobe sa invaliditetom, on zapošljava radnike. Dakle, da bi osoba s invaliditetom, dobila status radnika, stalno zaposlenog ili zaposlenog na određenog vrijeme, mora ispuniti određene uvjet, da li uvjete u pogledu stručne spreme, svega zdravstvene sposobnosti itd. I naravno, tada može doći do zaposlenja osobe s invaliditetom. Ne možemo zaposliti osobu s invaliditetom ako imamo radno mjesto koje dalje narušava zdravstveno stanje. Dakle, ja bih volio da i struka, struka koja se bavi profesionalnom rehabilitacijom, nešto više kaže o ovom zakonu, dobro je da je ovaj zakon u provom čitanju, dakle, to je najbolja stvar, jer imamo vremena još se sukobiti, raspraviti i iz toga kroz sukob mišljenja, kroz … [[Govornik se ne razumije.]] stvoriti i dogovoriti se oko nečeg dobrog. Ovako kao je, nudeći rješenja koja će sigurno biti dobra, a s ovoliko upitnika, mislim da nećemo dobiti potrebnu suglasnost koju bi trebali imati na ovom polju. Na ovom polju bi trebala doista biti suglasnost svih aktera na političkoj sceni. Jer osobe s invaliditetom to i zaslužuju. Ja sam svoj obol dao i dati ću uvijek. 2004. je otvorena zaštitna radionica Tekop Nova u Puli, bilo je teško i ima 51% ajmo reć pa čak i da nazovemo na zaštićenim radnim mjestima iako se to onda nije zvalo tako 2004. Bilo je teško stvoriti klimu u lokalnoj samoupravi da oni sudjeluju u financiranju i ne samo u financiranju u subvencijama zaštitnoj ustanovi, ustanovi zaštitnoj radionici nego da im prvenstveno daju poslove da se oni osjećaju jakim, dobrim i efikasnim dakle onima koji privređuju koji stvaraju dobra koja prolaze na tržištu ne po dampinškim cijenama, ne zato što su oni osobe s invaliditetom neto što proizvode kvalitetnu i dobru robu. I trebalo je puno vremena da komunalna poduzeća počinju naručivati zaštitna odijela, razne druge potrepštine u toj ustanovi. Ali hvala Bogu on i dan danas žive i tamo 25 ljudi zarađuje svoj kruh. Nije bajno, nije sjajno ali je bolje nego u trgovačkim centrima i lijepo je klimatizirano i prošle godine su im otvoreni zalaganjem ministarstva dakle izdvajanjem ministarstva i lokalne zajednice novi prostori. Mislim da je to jedan dobar primjer brige za osobe s invaliditetom i još smo usput otvorili centar u Puli, dakle stvoreni su svi preduvjeti za funkcioniranje centra. Mislim da treba jedan takav ne administrativno pravnički pristup nego više humaniji pristup i vidjet kako stvoriti potrebne društvene klime prema njima. Ima ovdje i dobrih stvari u zakonu, ja ne sporim da postoji dobra namjera, međutim u ovom trenutku moramo kao klub GLAS-a i HSU biti dosta rezervirani prema ovom zakonu, vidjet kamo će to dalje krenuti. I ono što želim reći, mislim da je potpuno nepotrebno da u upravno vijeće trpamo devet članova, mislim da je nepotrebno. Mislim da ne moraju biti dva člana na prijedlog ministra nadležnog i rad dva člana na prijedlog ministra za socijalnu politiku, može biti jedan jedan ili zašto moraju biti tri predstavnika ispred Gospodarsko-socijalnog vijeća? Zar nije dovoljno da bude predstavnik sindikata i predstavnik poslodavaca? Zašto moramo stalno povećavati ta upravna tijela kao da nam 11 ljudi bolje odlučuje pet ili sedam ljudi. Bitno je da su stručni i da su benevolentni, a nije bitno koji je njihov broj. Može se dogoditi da dva predstavnika ministarstva ne razmišljaju jednako, pa će nam se izvlačiti tu. Dakle u najboljoj namjeri vam sugeriram, možete to malo, mislim da nije bilo takve prakse nekada da su se trpalo dva predstavnika iz jednog ministarstva u upravna tijela zavoda i fondova. Dakle, na kraju još jednom, žao mi je da ovaj sustav profesionalne rehabilitacije i zapošljavanja osoba sa invaliditetom da za njega nema dovoljno senzibiliteta u hrvatskom društvu, da je skupljeno puno novaca koji nisu završili tamo gdje treba. Uredu je vratiti to poslodavcima, ali samo u projekte, adaptacije radnih mjesta, u projekte zapošljavanje osoba s invaliditetima, uredu je, ali moraju nacrtati doista moraju izraditi projekte da to zaslužuje financiranje jer mi sada svima uzimamo onima koji ne plaćaju jel i sada dajemo onima koji su spremni adaptirati radna mjesta i prilagoditi ih potrebama za rad osoba s invaliditetom. Žao mi je da nismo 2004., dakle punih 13 godina napravili veće iskorake jer i ovaj pokazatelj da imamo neutrošenih 369 milijuna kuna, a svi plaču da nemaju love za stvoriti radno mjesto, a kao član Istražnog povjerenstva za Imunološki zavod znam da tamo negdje stoji u Brezju milijun dolara vrijedna oprema. Znate za što? Za proizvodnje vode za injekcije. Dakle mi u Hrvatskoj ni vodu za injekcije ne proizvodimo, niti ampule ne zataljujemo. Oprema stoji tamo, kupljena je od 2013. godine. Mogli smo imati pet ljudi zaposlenih, možda je među njima mogla biti jedna ili dvije osobe s invaliditetom. Dakle moramo se preispitati da li su ovo naše konačne mogućnosti, ja mislim da kao društvo možemo i moramo dati više osobama s invaliditetom. Hvala lijepa.
Hvala lijepa zastupniku Silvani Hrelji. Na njegovo izlaganje imamo četiri replike. Prva replika je od zastupnika Miranda Mrsića. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Hrelja pa znate da smo 2014., 2015. osnovali četiri Zavoda za profesionalnu rehabilitaciju Zagreb, Split, Rijeka i Osijek. Žao mi je što se to nije dovoljno razvilo nego, ali očito da duh ministrice Šikić i kroz ovaj zakon negdje provejava jer ovdje u ovom zakonu ne vidimo ništa što će pomoći osobama sa invaliditetom nego neće pomoći vjerojatno ni poslodavcima, ne vidim uopće razloga osim ovog ukidanja JOPPD obrasca pa da ljudi onda ne moraju to plaćati i da mogu i dalje državu varati jer 3100 ne plaćaju i jednostavno ih do sada ni sa JOPPD obrascem nismo uspjeli natjerati, a sada kada to ukinemo vjerojatno će još njih više ne plaćati. Međutim ono što mene najviše frapira i ono što ste vi naglasili da ćemo sada preskakati vještačenje, zato kažem da je to nekakav duh ministrice Šikić u ovom zakonu preskakati ćemo vještačenje i slati ćemo ljude direktno u profesionalnu rehabilitaciju ne znajući uopće za koga ćemo ih rehabilitirati, koliko imamo, koliko ono ima, dakle netko koliko ima ostatne radne sposobnosti, za šta ćemo ga rehabilitirati umjesto da smo nastavili onim putem koji Austrija ima, dakle da uz Austriju, dakle uz te profesionalne centre za rehabilitaciju su i dakle vezane škole, vezane su tvrtke, dakle vezani su poslodavci i kroz njih se onda osposobljavaju za poslodavca za pojedina poznata radna mjesta. Očito da ovim zakonom preskačemo jednu stepenicu a ne znamo uopće zašto.
Hvala. Odgovor na repliku. Izvolite.
Dozvoljavam da sam krivo pročitao ali ne vjerujem. Mislim da je intencija ovog zakona da ubrza procese, barem tako piše i da se direktno ide na vještačenje. Ali ja sam postavio jedan drugi upit, vještačenje u odnosu na što? U odnosu na što? U odnosu na koje pretpostavljeno radno mjesto? Jer lako je bilo utvrditi invalidnost općeg tipa ili opću invalidnost, to je relativno jednostavno napraviti međutim kada vještačimo za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje moramo vještačiti u odnosu na nešto konkretno gdje namjeravamo tu osobu bilo da se radi o nezaposlenoj osobi sa invaliditetom koja bi trebala biti u očevidniku Zavoda za zapošljavanje, bilo da tražimo osobu koja je nastradala na radu koju nam je uputio Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje. Dakle može se dogoditi da oni pošalju već sa idejom ali mi moramo znati da vještačenje ide u odnosu na pretpostavljeno, odnosno ponuđeno radno mjesto inače će procesi biti blokirani, vještačiti ćemo u odnosu na što? Ne možemo reći mi ćemo sada izvještačiti 500 ljudi a imamo 20 ponuđenih radnih mjesta ili 20 mogućih rješenja. Ja sam samo to postavio upitnik a mislim da sam dobro shvatio da se želi ubrzati proces, barem da tako piše u zakonu. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Ja evo ću se osvrnuti, imala bih dosta toga za reći ali pošto nemam vremena samo opet na ovaj sustav vještačenja koji ste postavili i na opstrukciju koju ste spomenuli. Drago mi je, baš mi je drago da ste to spomenuli jer kada se zakon donosio govorili smo, kolega Mrsić je malo prije rekao povećali smo plaće vještacima, govorili smo i upozoravali da to neće biti dovoljno da ne žele vještaci raditi za svoju plaću i da ćemo, za plaću u zavodu, i da ćemo imati problem. To se i dogodilo. U zavod su prešli raditi vještaci Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje a preko 50 tisuća predmeta iz ostalih sustava, socijalne skrbi, sustava obrazovanja je čekao pa nažalost su neki ljudi umrli dok su dočekali vještačenje za ostvarivanje prava nrp. na osobnu invalidninu. Što se tiče centara za profesionalnu rehabilitaciju oni provode profesionalnu rehabilitaciju, oni ne vještače. Vještač je jedinstveno tijelo vještačenja, to su dvije, to nije isto. Centri za profesionalnu rehabilitaciju nažalost zakonom kada je on donesen nisu bili dobro uspostavljeni kao niti zavod a bilo je temelja nekakvih, nije istina što je kolega Mrsić rekao da se krenulo otpočetka, postojao je prije fond za profesionalnu rehabilitaciju koji je već imao neke dobre namjere i prijedloge kako krenuti dalje. Moglo se je napraviti puno više, nije se napravilo, stoga evo ja vjerujem da ćemo barem ovim izmjenama do donošenja nekog cjelovitog novog zakona popraviti ono što možemo popraviti. Hvala vam lijepa.
Hvala zastupnici Ljubici Ljukačić. Odgovor na repliku zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Ma uvažena kolegice Lukačić, vi dobro znate kao i ja da jedini vještaci koji su bili u stalnom radnom odnosu i koji su mogli priječi u centar za vještačenje su bili vještaci HZMO-a, sve ostale institucije su imale ugovorne odnose sa vještacima. Prema tome niti su vještačili za branitelje, niti za socijalu, niti za zdravstveno osiguranje. Prema tome, jedino su oni mogli proći. Naravno da je bunt bio i njihova šefica je bila kasnija ministrica gospođe Šikić i to je činjenica, ne možemo od toga pobjeći. Ja samo o tome govorim. A što se tiče, naravno da vještačenje provodi jedinstveno tijelo vještačenja, ali za što? Za što? Prema čemu? Ako opet vam ponavljam, ako se radi o utvrđivanju opće invalidnosti, da, nema problema ali ako se radi o nastavku profesionalne rehabilitacije, zapošljavanja, adaptiranja radnog mjesta itd., onda moramo znati cilj prema kojem idemo, moramo znati ponudu koju imamo. Dakle, naravno tu ste u prav, ne radi nitko van njih to vještačenje ali ja sam samo postavio upitnim prema čemu, prema, moramo imati orijentir, moramo usporediti zdravstveno stanje osobe, preostalu radnu sposobnost prema zahtjevima nekog radnog mjesta. OK, hvala.
Hvala. Sljedeća je replika zastupnik Nikola Grmoja, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Hrelja, evo ja sam dobio poruku od ljudi koji prate ovu raspravu i onda kažu da mi ovdje uopće ne raspravljamo i ne dotičemo se glavnog problema osoba sa invaliditetom a to je da praktički kada se oni zaposle da gube pravo na osobnu invalidninu. Evo spominje ta žena, šalje mi poruku, spominje Miranda Mrsića gdje kaže da su ostala neiskorištena sredstva za sufinanciranje zapošljavanja osoba s invaliditetom i kao ključni razlog zašto su ta sredstva ostala neiskorištena, ona daje taj razlog da se ljudima ukida ta osobna invalidnina i da onda oni sami praktički da država tjera takve osobe da ostaju u statusu radno nesposobnih jer ako jednom izgube to pravo, onda je to veliki problem. Tako da evo, možda je to jedno razmišljanje koje bi trebalo uzeti u obzir i vidjeti treba li ići u tom smjeru da ljudi, iako se zaposle, da im ostane ta osobna invalidnina jer njima ostaje i njihov invaliditet praktički.
Hvala zastupniku Nikoli Grmoji. Odgovor na repliku zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Bilo bi mi draže da ste ovu repliku uputili na tadašnjeg ministra Mrsića, ja mislim da treba naći mjeru i da ne treba nuditi jedno a uzeti drugo nego eventualno naći mjeru između dva prava osoba s invaliditetom. Ako se mogu ja na neki način opravdati, ja znam da smo mi ostavili kad se osoba s invaliditetom zaposlila, ostavili da mogu primati dio mirovine ukoliko su prethodno imali uvjete za mirovinu prema tome, ja sam taj svoj dio jednom nekad davno napravio, ali kažem, ne amnestiram nikoga niti okrivljujem nikoga. Siguran sam da kad se uvode novi procesi da će biti grešaka, ali zato smo tu da stvari promijenimo i mislim da je na ovom području prvenstveno potreba politika kontinuiteta i nadogradnje a ne ja sam ljepši i pametniji.
Hvala. I zadnja replika zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Gospodine Hrelja, vi ste u svojoj raspravi se dotakli i upravljačkih tijela određenih institucija, ja se tu s vama ne slažem. Nebitno je da li ministar predlaže dva, jedan ili tri, ili jedan ministar predlaže dva a drugi dva, to je irelevantno ukoliko će se problem riješiti. Naš problem je šta se stvari rješavaju. Od 250 tisuća ljudi samo njih 7 tisuća se prijavilo na burzi kao osobe s invaliditetom. To nešto govori, znači tu postoji problem, tu trebamo rješavati stvari i tu se trebamo najviše skoncentrirati. I novac koji se skuplja kao naknada onih koji ne ispunjavaju svoju obvezu možda treba biti viši za one koji to ne rade jer ljudi sada kalkuliraju da im se možda čak i isplati nešto plaćati kako bi bili ispod kvote koje im zakon nalaže, tako da s te strane institucionalno rješavanje i broj ovih nije bitan. Bitan je da ljudi shvate u čemu je problem, bitan je da se šiti svijest u našoj zemlji o tim problemima i da osobe s invaliditetom mogu raditi jednako kvalitetno određene poslove kao i one bez invaliditeta da se skoncentriramo na zaštitna radna mjesta, to su stvari, ja bi volio da se malo više i društvene rasprave i ministarstvo da inicira da se nek stigme razviju koje očito još u Hrvatskoj postoje, nažalost, vidimo danas kako se vraćamo velikim koracima u nazad i kako naši ljudi ne razumiju uopće šta Vlada po pitanju obitelji želi predložiti a kako na ovim puno kompleksnijim stvarima koje su ljudima još manje ako nemaju iskustva poznati, kako ih tek onda tu ja bi rekao, razjasniti. Znači to je jedno kompleksno društveno pitanje koje ne možemo samo tako riješiti a da li su dva ili jedan, to je apsolutno po meni u ovom trenutku nevažno.
Hvala. Odgovor na repliku, zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Ma vidim da se mi slažemo u 805 onoga što ste vi rekli, jedino što je ovaj detalj, ali meni ni taj detalj nije beznačajan jer veličina upravnih tijela ustanova je isto tako opterećenje i financijsko pa čak i ako nemaju naknadu, imaju neke druge troškove, ako ništa drugo od sustava svog matičnog radnog mjesta u nekom ministarstvu i prema tome, ja sam zagovornik toga da treba racionalizirati i financijski i kadrovski jer rasipanje ljudskih potencijala na neke stvari, na mjesta gdje odluku može donijeti jedan, stavljati sva, mislim da je nepotrebno, jednostavno nepotrebno i možemo proći debelo komotno i sa 7 članova upravno vijeća, ne moramo ih imati 9, ali još ću vam postaviti jednu stvar upitnom. Ja sam suglasan da u upravnim vijećima bude onaj koji izvršava plaćanja, u ovom slučaju su to poslodavci. Drugi put u nekom drugom jesu radnici u nekom drugom upravnom vijeću kada ide ili doprinos ili plaćanje iz plaće, ovdje ide na trošak, prethodno je išao doprinos na plaću, a sada ide plaćanje zbog neispunjenja kvote i plaća poslodavac. Prema tome, naravno da trebaju biti unutra i trebaju biti upoznati kako mogu adaptacijom radnog mjesta i potrošiti dio tog novca jer se od njih traži realizacija zapošljavanja osoba s invaliditetom. Ne vjerujem da će ih sindikati ili ministarstva tolike zaposliti. Hvala lijepo.
Hvala. Time smo završili sa replikama, ujedno i sa izlaganjima u ime kluba zastupnika, pošto su kolega Hrg i kolega Maras dogovorili zamjenu ali ne identiteta nego samo zamjenu reda govorenja, dakle sada pojedinačno, zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo, otvaram ovu raspravu sa onim s čim sam u biti u replici već i započeo i šta mislim da je sukus problema danas zapošljavanja ljudi sa invaliditetom u Hrvatskoj a to je društvena svijest, utjecaj onih koji su odgovorni pa tako i nas u Hrvatskom saboru. Naravno najviše onih koji vode državu, pritom mislim na Vladu naravno koja je operativna izvršna vlast i mi moramo biti svjesni da sve, svaka namjera, svaka gesta, svaka poruka koju ovdje kažemo ili koju naša Vlada, primjerice predloži ili mi zastupnici ovdje u Saboru prodiskutiramo, se reflektira na naše društvo. Dana, naravno smo svi sablažnjeni sa najavom novog obiteljskog zakona i idejom ministrice Murganić da je obitelj, kako je to definirano u uvodnom članku zakona, samo ona obitelj čini, majka, otac i njihova djece, majka s djetetom ili otac s djetetom koji ne žive zajedno. Znači građani su devastirani ovakvim porukama. Šta to znači, ukoliko obitelj nemaju djecu, da nisu obitelj. U koliko baka i djed, dijete nema roditelja? Čuvaju ih, odgajaju ih, pomažu im da stanu na svoje noge, oni nisu obitelj i moramo biti svjesni, to nije beznačajna stvar. Ja bi volio da se sada netko digne iz HDZ-a i kaže ne to nije moj stav. Ja ne mislim tako, to će se promijeniti. To je u redu. I te poruke su one, to je tema gospođo Ljubice, to je zbilja tema, jer od takvih stvari sve proizlazi. Od takvih stvari i društvenih vrijednosti koje mi ovdje zastupamo, koje Vlada zastupa sve proizlazi, pa i ova tematika. I možda će vam onda biti jasno, zbog čega, od 250000 ljudi na hrvatskoj burzi koji ne radi, a radno su sposobni, prijavili su se da imaju određenu zaštitu, samo njih 3% prijavljuju da su osobe s invaliditetom. Zbog čega osobe s invaliditetom govore, kada razgovarate s njima, da je užasno teško naći posao, da poslodavci nekada nerado zapošljavaju osobe s invaliditetom. Sve to proizlazi iz onih vrijednosti temeljenih, koje mi ovdje zastupamo. Svi ti problemi. I to nije nešto na čemu bi se trebali dijeliti, to su temeljne ljudske vrijednosti, europske vrijednosti, koje bi mi ovdje trebali zastupati. I dok se to ne promjeni, teško će se nešto promijeniti. Zbog toga ovakvi gafovi, gospođe Murganić danas, prijedlog ovog zakona u inicijalnoj još fazi, ali uopće to ne treba tako stajati nikada na papiru. Znači to se jednostavno ne smije davati. I ja molim sve pa i zastupnike HDZ-a, da se od toga ograde, kao što se ogradila tijekom današnjeg cijelog dana, cijela hrvatska javnosti. Svi oni dobronamjerni slobodnomisleći ljudi koji shvaćaju šta je to obitelj, a što obitelj nije. E sada, kada dođemo, do ove teme, ja sam zahvalan ministarstvu, što su mi poslali podatke i da se malo uputite u problematike, da vidite koliko je u biti tvrtki koje ispunjavaju, koje ne ispunjavaju svoje obveze s obzirom na zakonske pretpostavke. Njih u Hrvatskoj ima otprilike 9200, prve godine 2015. 8500, druge godine 2016. 8720. Ono što zabrinjava je primjerice da u prošloj godini, kada se mogla analizirati cijela godina, čak 4060 ne podmiruje niti ovu naknadu i ne ispunjava uvjete iz zakona. Znači 50%. Oni koji ispunjavaju uvjete, tvrtke, obveznici, koji ispunjavaju kvotu zapošljavanjem osoba s invaliditetom, po zakonu, njih je od ovih 8720 samo 1048 u prošloj godini, znači 12%. Postavimo si pitanje zašto je to. Ali i ovi ostali koji bi mogli to i morali, ja bi rekao, nadoknađivati sa ovom naknadom koja je predviđena ukoliko tu kvotu ne ispunjavaš, njih 4000 ne plaća ništa. Ja si postavljam pitanje, gdje je tu država, tko to kontrolira. Zbog čega nitko te ljude ne kontrolira i ne utjera obvezu koju oni imaju, kako bi onda imali više sredstava za poticati ove sa druge strane koji imaju zaštićena radna mjesta, zaštitna radna mjesta. Tako nećemo nikuda doći. Ovo je moje otvoreno pitanje ovdje, šta će ministarstvo napraviti, sa ovih 50% koje niti ispunjava kvotu, niti plaća naknadu. Takvih je 50%. I onda kada vidite podatke, tu je još nešto nejasnije, znači 2015. se naplatilo 152 milijuna kuna, 2016. 188 a pola ne plaća. I na kraju krajeva, vidite da u biti možete imati duplo više sredstava. Znači u fondu ne bi bilo sad, neutrošenih sredstava 369 milijuna, bilo bi ih preko 700 milijuna kuna. Mogli bi još jače poticati zapošljavanje osoba s invaliditetom. Odmah tražim ovdje od ministarstva, da i to ću kao predsjednik odbora inicirati, posebnu tematsku raspravu, da vidimo tko su ti, zbog čega se ne kontrolira i zbog čega se ne uplaćuje zakonska obveza koju te tvrtke ili institucije imaju. Ono što također zabrinjava, je da u javnom sektoru, znači država, oni koji bi trebali biti primjer u provođenju zakona, obveznici, javni sektor, 2617 obveznika, 427 ispunjava. 427 to je po brzinskoj procjeni 13 do 14%. A o čemu pričamo. Donijeli smo zakone, ministarstva. Da li u Ministarstvo rada mirovinskog sustava je kvota zadovoljena? Evo dajte nam odmah tu odgovor, da li vi kao predlagači poštujete kvotu koju ste zadali i koju zadajte svima ostalima u Hrvatskoj. Od sebe treba krenuti. I još jednu stvar koju ovdje želim vrlo jasno reći. Jedan od većih problema u ovom području je, područje problema osoba sa duševnim smetanjima, koje vrlo teško ustanovljuju uopće postotak invaliditeta, koje čekaju u jedinstvenom tijelu vještačenja, po 9, 10 mjeseci da se procjeni njihov postotak invaliditeta, to govorim iz prve ruke, razgovarao sam s ljudima koji se time bave, znači neko ko ima invaliditet treba mu 10 mjeseci da ustanovi uopće koji ima postotak. I sa druge strane kada osoba sa duševnim smetnjama dođe u jedinstveno tijelo vještačenja, tamo ga pregledava i procjenjuje pedijatar primjerice, znači neko se uopće ne bavi niti liječi osobe sa duševnim smetnjama. Pa kako je to moguće? Na koji način te osobe onda mogu adekvatno procjenjivati koji je stupanj, postotak invaliditeta, koja je procjena funkcionalnosti itd. Svaki dan ti ljudi imaju problema, inače najteže je zaposliti osobu koja ima procijenjen invaliditet, a koja je osoba sa duševnim smetnjama jer ljudi imaju nažalost, nažalost dosta često najveći problem zaposliti takve osobe. I moramo tu nešto napraviti da se tim ljudima pomogne i moramo napraviti konkretne stvari. Znači ministarstvo mora praktično natjerati i utjerati ovo šta utjerati mora, ukoliko su naknade preniske ili previsoke treba to korigirati i treba mjeriti svake godine da vidimo koliko smo u tome uspješni. A najvažnije je, opet ću se vratiti na početak, koje mi vrijednosti kao najviša institucija u ovoj državi šaljemo odavde, koje vrijednosti i poruke šalje hrvatska Vlada. I zato još jednom sam izuzetno nezadovoljan da poruke iz Obiteljskog zakona kakve su danas izašle iz Vlade RH izlaze na svjetlo dana i ja se nadam da će se premijer i svi ljudi koji će razmisliti, ne treba se tu previše puno ni analizirati, donest određene zaključke i ograditi se od toga i vrlo brzo ispraviti tu pogrešku i poslati jasnu poruku da to nije tako. Hvala vam lijepa.
Hvala zastupniku Gordanu Marasu. Na njegovo izlaganje imamo tri replike. Prva je replika je od zastupnika Ante Babića. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kada mene pitate što je meni obitelj gospodine Maras, onda je to moja supruga, mojih petero djece u užem smislu i širem sa bakom, djedom, tetom i stričevima. Obitelj je u hrvatskim tradicijskim vrijednostima uvijek bila okosnica identiteta duhovno obnove i povijesnoga opstanka i uopće razvoja modernog hrvatskog društva. Ovo o čemu ste vi sada govorili iako je tema Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji, referirali ste se na izjavu ministrice Murganić, a vezana je za Obiteljski zakon za koji znate da za vrijeme vaše vlade suspendira odlukom Ustavnoga suda, a on je donio toliko poteškoća u obiteljskom pravnom životu poglavito za djecu da se on kao takav morao donijeti. Vlada je se morala očitovati Ustavnom sudu i kazati da li ide u izmjene i dopune ovoga zakona ili ide sa novim zakonom, što je i učinila. Naravno da je formirana jedna radna skupina stručna, znanstvena, od različitih udruga, različite provenijencije kako bi se donio što je moguće bolji Obiteljski zakon. Obitelj se definira kao pravni pojam vezano u tom zakonu određivanjem tko se za potrebe primjene ovog Obiteljskog zakona smatra članom obitelji. a članovi obitelji su majka, otac i njihova djeca, misli se na biološku obitelj i zajednički posvojena pri čemu su posvojena imaju smatrati članovima obitelji zbog učinaka posvojenja propisanih ovim provedbama o posvojenju, roditelj koji ne živi s djetetom te ostali srodnici po krvi baka, djed, teta, stric ili po tazbni npr. pastorak, maćeha, očuh ako žive zajedno. Struka, dakle ja kažem da je ovo doneseno zbog međunarodno pravne i ustavnopravne zaštite ovo o čemu vi govorite, a struka kaže, da je prvi oblik obitelji je … koju čine otac, majka i djeca [[Upadica Dončić: Zahvaljujem]]
Hvala. Odgovor gospodin Maras.
Hvala lijepo. Gospodine Babić, svako od nas ima svoju priču i svoju obitelj, ali vaša obitelj sa petero djece, moja obitelj sa dvoje djece je u istom rangu sa obitelji roditelja koji nemaju djecu, to je obitelj. Obitelj je tamo gdje vas vole, s kim živite, s kim dijelite svaki dan sudbinu, gradite život, pomažete si jedan drugome itd. postoje mnoge stvari koje definiraju obitelj i ne može se definirati obitelj na način u zakonu da jel je obitelj primjerice baka, djed djece koji nemaju roditelje. Koliko ima takvih? Znači zakon ne smije sebi dozvoliti na ovaj način da otvara priču na način da zanemaruje jako puno ljudi koji nisu primjerice u poziciji da imaju djecu i ne ograničava ih na taj način zakonski. Ja samo o tome govorim. Znači obitelj je nešto šta je po meni najvrjednije šta imamo u životu, ali isto tako ljudi bez djece moraju biti ne mogu biti isključeni u zakonu. Razumijete koji se tu propust desio, desio se propust morate se od toga ograditi, recite da to nije istina, pogreška je, ja samo o tome govorim. Ja vam samo o tome govorim. Znači ja ne govorim ni o prošlim obiteljskim zakonima ni o budućim itd. ili primjerice obitelj je i kada ljudi žive u istospolnoj zajednici to je isto obitelj, nemaju djecu isto obitelj. Znači nemojte stvarati ljude prvog i drugog reda i nemojte mi se dirati u obitelj. Ja znam šta je moja obitelj, nećete mi vi pisati ne mislim sada konkretno na vas nego na državu šta je obitelj. Svako od nas zna šta je njegova i ko je njegova obitelj. Hvala lijepo.
Hvala zastupniku Marasu. Kažem ovo je Parlament ali molim sve u principu da se pokušaju koliko je u najvećoj i mogućoj mjeri držati teme. Raspravljamo o zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom. Ali rasprava je široka. Sljedeća replika na izlaganje zastupnika Gordana Marasa je replika od zastupnice Ljubice Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Prije svega nije fer, baš nije fer danas kada razgovaramo o zapošljavanju osoba sa invaliditetom vi okrećete temu na početku i na kraju svoje rasprave, nije fer ali neka vam bude, dobro je. Što se tiče ovog broja poslodavaca, tu se s vama slažem, svakako da bi trebalo biti što veći broj poslodavaca koji ako nisu uplatili naknadu da ih treba procesuirati. I Zavod za vještačenje i profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom upravo to i radi. Oni koji nisu platili protiv njih će se provesti upravni postupak. Bilo bi dobro, ne bi uopće bilo loše ovo što ste vi rekli da organizirate i tematsku sjednicu pa da još više govorimo o zapošljavanju osoba sa invaliditetom. Međutim, spomenuli ste i ministarstva i Hrvatski sabor, dakle javna tijela koja su dužna zapošljavati. Ne znam da li ste čuli ali ja sam i u svojoj raspravi a i nekome u replici već rekla, pa upravo problem razumne prilagodbe je jedan od problema zbog čega se nisu zapošljavali i to ovim zakonom želimo riješiti da se nametne obveza razumne prilagodbe. Dakle, nekom treba malo, reći ću vam na primjeru, vidim vrijeme ističe ali evo dozvolite samo jedan primjer. Kada vi i ja ulazimo u zgradu ovog Visokog doma, stanemo i vrata se otvore, tada i vi i ja uđemo pod jednakim uvjetima a kada vrata nisu takva onda ćete ih vi lako otvoriti a ja teško. E ovakva vrata, to je razumna prilagodba. I mnogi drugi primjeri kod testiranja i svega onoga što se tiče zapošljavanja osoba sa invaliditetom. Hvala vam lijepa.
Hvala vam lijepa na replici. Odgovor na repliku zastupnik Gordan Maras, izvolite.
Hvala lijepa. Gospođo Lukačić, ja ne mislim da nije fer, ja mislim da je ovo mjesto gdje moramo otvarati teme da naše društvo bude bolje, da je to jako povezano jedno s drugim. Ja sam jako upoznat sa tematikom o kojoj se ovdje govori, govorio sam o nekim problemima. I vjerujte mi da ću se angažirati maksimalno da ovakve stvari ne budu u narednim godinama. Znači da pola, pola onih koji imaju obvezu niti zapošljavaju niti plaćaju, znači to sada shvaćam kao svoju obavezu da svaki dan ili svakom prilikom na to upozoravam i da sljedeće godine nemamo takve primjere. Isto kao što shvaćam svoju obavezu da u društvu širim vrijednosti za koje mislim da su europske, da su moderne, da će pomoći da naše društvo bude bolje i sa te strane je to sve povezano jedno sa drugim. A što se tiče konkretno ove teme, vi znate da, a mislim da ćemo se tu svi složiti u Hrvatskom saboru, da ćemo svi zajedno pokušati napraviti sve kako bi situacija bila bolja. Ali probajmo stvarati tolerantnije društvo, probajmo stvarati društvo na modernim vrijednostima koje će omogućiti da naši ljudi žive slobodno bez ograničenja i bez toga da se osjećaju manje vrijedni. Nažalost, porukama ministrice Murganić danas se jedan dio ljudi osjeća manje vrijedno u RH i o tome se ovdje mora govoriti. Hvala lijepa.
Hvala. I zadnja replika na izlaganje zastupnika Gordana Marasa je replika od zastupnika Marka Sladoljeva. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine Maras, dotakli ste se bitnih tema u svojoj raspravi, međutim ostala je jedna nedorečena tema inače a to je pitanje imovinskog i dohodovnog cenzusa kod osoba sa invaliditetom, ne samo kod osoba sa invaliditetom nego kod doplatka za tuđu njegu i pomoć. Tako da vi imate situaciju da ne znam čovjek koji živi u Ogulinu ima dijete sa invaliditetom, ima neki prostor koji iznajmljuje, to su vrlo niske dakle cijene i on gubi pravo na tuđu njegu i pomoć. Takve imate slučajeve po cijeloj Hrvatskoj. A šta mislite o toj temi? Dakle ja sam uputio ministrici Murganić prije par dana pitanje koliko je takvih osoba pa da možemo računati koliki je to iznos u državnom proračunu koji bi se mogao namaknuti na takvim stvarima, mislim da je to pitanje koje isto trebamo otvoriti u našoj raspravi. Hvala.
Evo prije odgovora na repliku pozdravljamo učenice i učenike srednje škole iz Splita. Pa sada odgovor na repliku, izvolite gospodine, Gordan Maras.
Ne samo učenike i učenice nego i profesore i profesorice, tako da ne bih njih zaboraviti, gospodine potpredsjedniče. Slažem se s vama gospodine Sladoljev, imovinski cenzus je za mene i dohodovni cenzus je za mene nešto šta se treba primjenjivati u pravilu u većini stvari koje uređujemo zakonom, zakonima jer nije isto ljudima u Ogulinu gdje sam živio 2 godine, ili pretežito bio 2 godine, nisam baš spavao tamo 2 godine ali sam svaki dan išao na posao i znam kako se tamo teško živi. Vidjeli smo sad nažalost i kod ovih poplava i nije isto u Zagrebu. Sa te strane naše ministarstvo bi trebalo voditi računa i ja se nadam da će konačno početi stizati prijedlozi koji su vezani i za dohodovni i za imovinski cenzus jer previše je u Hrvatskoj nepravdi koje nažalost se predugo ne ispravljaju. I ja još jednom koristim ovdje priliku da gospođa državna tajnica nam odgovori na jedno jednostavno pitanje a to je da li ministarstvo koje predlaže ovaj zakon poštuje odredbu unutar ovog zakona. Bilo bi dobro da je odgovor da, evo to bih volio iskreno jer moramo krenuti od sebe. Znači bilo bi dobro da je odgovor da vidimo da po ovom zakonu ministarstvo koje je nadležno poštuje zakon i ima ne znam koliko tamo ljudi radi, vjerojatno nekoliko stotina da ima kvotu koju zakon propisuje ispoštovanu. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem zastupniku Gordanu Marasu. Nastavljamo sa pojedinačnim raspravama. Sljedeća rasprava je od zastupnika Branka Hrga. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnicama. Ajmo se mi malo vratiti na ovaj zakon. Mislim da osobe s invaliditetom, da se bježi s teme kad se raspravlja o njima jer vrlo rijetko se raspravlja pa onda je jako dobro da se držimo apsolutno te teme. U pripremi za ovu raspravu ustvari sam se konzultirao sa predsjednikom jedne od boljih i aktivnijih udruga osoba s invaliditetom u Hrvatskoj, sa gospodinom Gatarićem, predsjednikom Udruge osoba s invaliditetom u Križevcima, vjerojatno je već i kolegica Lukačić o tome nešto i govorila ali vrijedno je ponovit. Pitao sam da što misli o zakonu, što udruga misli o zakonu i kako bi se trebalo prema ovom zakonu postaviti. Da malo približim, radi se o udruzi koja zapošljava oko 46 osoba što u tvrtki koju je osnovala što preko raznih programa od čega je čini mi se, 16 osoba s invaliditetom, ostale osobe rade u principu ili direktno u pomoći osobama s invaliditetom ili rade uz osobe s invaliditetom. Dakle, radi se o udruzi koja može jako puno reći i koja nam može dati jako puno dobrih primjera kad govorimo o zapošljavanju i rehabilitaciji osoba s invaliditetom. Ono što je bitno za naglasiti i što želim ovdje iznijeti ustvari u ime te udruge, kaže kolega Gatarić, nema primjedbi na predložene izmjene zakona, osim dodaje jedna mali prijedlog u članku 19. stavak 3., tamo gdje se govori o sredstvima za integrativne radionice da ju osiguravaju osnivači. Prijedlog je da se tu možda doda još i lokalne samouprave gdje se takve radionice osnivaju. Zašto to govorim? Zato što u principu lokalna samouprava ima vrlo jaki interes da se zbrinu osobe s invaliditetom i da im se pomogne. Budimo realni, vrlo teško se zapošljavaju i ljudi koji nemaju invaliditet a kamoli ljudi imaju invaliditet. To je naša stvarnost, to je realnost i toga moramo biti svjesni. I upravo ovaj dio oko integrativne radionice, pruža jednu novu mogućnost da se još pojačano zapošljavaju osobe s invaliditetom, da se cijela zajednica uključi u osnivanje takvih radionica, da se tu uključe i udruge osoba s invaliditetom i da se znači, zakonom će to biti omogućeno, da se na taj način apsolutno i maksimalno pomogne u zapošljavanju i da ustvari jedan dobar primjer poduzetnicima da osobe s invaliditetom itekako mogu odraditi svoj posao a zakonom je već regulirano da će oni imati i određene beneficije ako zapošljavaju osobe s invaliditetom. Zapošljavanje osoba s invaliditetom ustvari mora biti oslobođeno svih davanja državi. Kratko i jasno. To je moj osobni stav. Jer mislim da je puno bolje, vrijednije da se oslobode davanja nego da moramo osobama s invaliditetom pomagati iz proračunskih sredstava, duplo je bolje. Zato što osobe s invaliditetom u takvoj situaciji postaju naravno i sami sebi važniji, zadovoljniji, a s druge strane nisu na trošak društva. I zato mislim da apsolutno tu treba biti uključena pomoć dakle, ne samo države nego i lokalne samouprave. Kažu, bilo je ovdje dosta govora o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju, bilo je dosta govora o vještačenju. Bilo je kritika na prijedlog ovog zakona a upravo dakle, ono što sam dobio od te svoje udruge, je jedna od stvari da napominju da je stvarno veliki problem čekanja na vještačenja osoba s invaliditetom koja treba dobiti to mišljenje. Sada se kaže da u praksi se čeka 3 mjeseca, nedavno je to bilo 5 mjeseci, ovim zakonom koliko sam ja shvatio to će biti znatno skraćen proces. I udruga osoba s invaliditetom pozdravlja to skraćenje i ne bi trebalo na drugi način razmišljati, pustimo mi sada neke komplicirane stvari koje sami sebi nabijemo da bi ljudima onemogućili normalan život. Zakoni moraju biti jednostavni, moraju biti prilagođeni onima za koje su namijenjeni i moraju biti provedivi. U svakom slučaju, pozdravljam posebno, dakle ovaj pojam i osnivanje integrativnih radionica, mi smo za takav program spremni, možda ćemo uspjeti biti prvi u hrvatskoj državi, napraviti jedan dobar pilot projekt u praski i poslužiti kao primjer dakle, i drugima koji će krenuti sličnim putem. Zašto sam rekao da lokalna samouprava treba sudjelovati u onom djelu osnivača nekakvog uloga? Ne mora taj ulog biti financijskog karaktera, taj ulog može biti osiguranje prostora, osiguranje uvjeta, oslobađanje možda od nekih dažbina, to je ta uloga koju lokalan samouprava može imati. Imate situaciju da vas zakon tjera da morate naplatiti i tvrtki koju osnuje udruga osoba s invaliditetom kao što je to primjer križevačke čokolaterije Hedona, gdje grad mora preko svojeg poduzetničkog centra ustvari obračunavati trošak najma prostora tako jednoj tvrtki jer ga zakon na to tjera. Ako zakonom riješimo da lokalna samouprava može biti u takvom osnivačkom djelu sa tim udjelom, onda smo napravili duplo dobar posao, lokalnoj samoupravi smo omogućili da ne treba to raditi, a firmi, poduzeću, integrativnoj radionici ili nekoj drugoj tvrtki takvoga tipa smo osigurali jednu veliku pomoć. Iz tih razloga i svega onoga ostalog što piše u ovom zakonu, kolega Dodig se već izjasnio u ime našega kluba, da mi zakon apsolutno podržavamo i da smatramo da je on dobar samo ga moramo u praksi realizirati i moramo ga u praksi provoditi jer često puta zakoni koji se donesu i budu dobri, ali se onda dalje ne provode pa tu nastaje problem pa onda mi krećemo u drugu akciju kad se neki zakon ne provodi, onda idemo raditi izmjene zakona umjesto da ga provodimo. Evo ja u svakom slučaju podržavam ovakav prijedlog zakona i mi smo s njime zadovoljni. Hvala lijepo.
Hvala zastupniku. Na njegovo izlaganje imamo 2 replike. Prva replika je od potpredsjednika Sabora, gospodina Željka Rainera. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani kolega Hrg. Naravno, slažem se sa dobrim dijelom onoga što ste vi rekli i ja mislim da nema nikoga tko neće podržati ovaj zakon. Međutim, referirao bi se na to bez obzira na činjenicu što je kolegica Lukačić rekla da mi rijetko imamo priliku ovdje raspravljati o problemima profesionalne rehabilitacije i zapošljavanje osoba sa invaliditetom i općenito o osobama sa invaliditetom. Kako se tema bila značajno proširila, mislim da se mora neke stvari ipak izreći. Izreći zato jer je ovdje bilo rečeno maloprije neće meni nitko određivati što je obitelj. Ma hoće. Naravno da hoće i to će zakon određivati, zakon koji mi donosimo. Jer ako pod floskulama, da se ljudi slobodno osjećaju itd. mi ne definiramo neke stvari. Kako će onda funkcionirati društvo? Kako će država funkcionirati, ako ne odredimo barem termine šta je šta. Prema tome ne možemo se ponašati kao da nas se ne tiče ili pod firmo, ponovno kažem nekakvog silnog liberalnog stava, ne definirati određene stvari, kako ih definira evo i Zakon o obitelji. Naime, ta odredba o kojoj se raspravlja, uopće ne ograničava krug osoba koje uživaju pravo na poštivanje obiteljskog života, u kontekstu ni međunarodno pravne, ni ustavno pravne zaštite. Prema tome ja ne vidim razloga zašto to treba problematizirati. Pogotovo kad se radi o jednoj drugoj temi, vrlo važnoj temi, temi osoba s invaliditetom. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor na repliku zastupniče Hrg.
Hvala lijepo, ustvari ću samo vrlo kratko prokomentirati. Naravno da je obitelj temelj društva i činjenica jest da mi u hrvatskoj politici, posebno oni koji to malo liberalnije gledaju, radimo sve da razbijemo temelje društva. Onda ćemo se poslije čuditi zašto nam se neke stvari događaju. To je činjenično stanje, to se kontinuirano, jer danas sve što je normalno, se prikazuje da više nije normalno, sve što nije normalno, se prikazuje da je normalno. Nekako čovjek koji živi u skladu s nekim, normama ponašanja za koje smo odgajani, sam se sebi često puta osjeća glupo. Tako da o svemu treba raspravljati, ali apsolutno ovo što ste i sami kazali, ne treba te teme stavljati u raspravu kada se raspravlja o jednoj izuzetno osjetljivoj populaciji hrvatskog društva, osoba s invaliditetom. Oni nikako ne zaslužuju da se bilo koja druga tema, nameće iskorištavajući medijski prostor saborske govornice, da bi se govorilo o nečem drugom. Kad dođe na red, razgovarati ćemo i raspravljati o tome i iznositi svoje stavove.
Zadnja replika je replika od zastupnice Ljubice Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Hrg, ja se evo skoro u potpunosti slažem s vašim izlaganjem, ali želim reći da mi već i sada imamo u Zakonu određeno da … [[Govornik se ne razumije.]] radionicu mogu pojedinačno ili zajednički osnovati jedinice lokalne regionalne samouprave, zajedno sa udrugom. Tako da evo, mislim da za … [[Govornik se ne razumije.]] nema uopće problema. Ja sam u svom izlaganju u ime Kluba HDZ-a rekla i to mi je osobito posebno zadovoljstvo, da će Križevačka Hedona biti prva integrativna radionica u RH, to su najavili i vjerujem da će to i ostvariti. I to je dokaz kako se osobe s invaliditetom u jednoj maloj sredini, gdje je puno puno teže išlo zapošljavanje osobe s invaliditetom, ipak zapošljavaju. I ono što je malo prije, a vezano je za to, kolega Grmoja spomenuo da bi se trebalo riješiti, da osobe s invaliditetom, koje se zapošljavaju, a imaju osobnu invalidninu, a puno ih je takvih bilo u Hedoni, koji su živjeli od osobne invalidnine, želim reći, da se uvidjelo da to možda treba popraviti na određeni način, jer su mnoge osobe s invaliditetom, pa i njihove obitelji, nažalost koristile to pravo i od straha da neće moći zadržati posao se nisu htjele zapošljavati. Međutim, zakon o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi je u ovom trenutku u fazi savjetovanja i njime je upravo predviđeno da osobama sa invaliditetom, kad se zaposle, osobna invalidnina ostaje i da se neće ukidati. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, zastupnik Branko Hrg. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice Lukačić, evo mi se često susrećemo na tim aktivnostima i događanjima i da, stvarno razmišljamo, praktički isto. Meni je jako drago da ste vi sad samo potvrdili ovo što se i prije rekli oko križevačke Hedone, jer na neki način gledam te ljude iz udruge osoba s invaliditetom. Ljudi koji su volonteri, koji su osnovali udrugu, koji su se uključili u tu svoju udrugu, napravili je često puta, dolaze sa tako dobrim poduzetničkim idejama, sa toliko energije, sa žara da možemo im biti mi koji možda nemamo neko oštećene i nismo službeno osobe s invaliditetom možemo na neki način malo im biti i zavidni i to samo da dolaze nego kada naprave ideju, kada dobe neki mali poticaj sa strane to je nevjerojatno kolika se tu oslobađa energija u realizaciji svega toga, nikad ne odustaju. I zato je vrlo bitno da rekli ste i sami da već sada može biti, dakle ja sam naveo ono što mi je napomenuto u ovom dijelu u tom članku 19. stavak 3. ako već to stoji, dapače apsolutno, možda bi bilo dobro da baš bude naglašeno u tom nekakvom osnivačkom dijelu da je lokalna samouprava da nije izuzeta, da je i udrugama ili nekim drugim aktivnostima laganije pa da ti ljudi dobe još jedan veći dodatni poticaj i da mogu još više napraviti. A evo mi ćemo se potruditi ono što smo i obećali našoj udruzi da ćemo napraviti sve što je u našoj moći, a vjerujem da će ministarstvo biti tu itekako važan čimbenik da se ta integralna radionica što prije napravi, prostori su već pripremljeni, uređuju se pa će i to uskoro biti. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. I zadnja pojedinačna rasprava je od Ante Babića. Izvolite.
Hvala lijepo poštivani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa tijekom današnje rasprave dalo se naslutiti da svi klubovi zastupnika u Hrvatskom saboru podržavaju ovaj zakon, naravno uz određene korekcije koje su i ako su moguće od strane nadležnog ministarstva i ovdje nazočne državne tajnice koju pozdravljam sa suradnicima, pogotovo iz Zavoda za vještačenje gospođe BEnci. Dobro je da su zajedno tu. Naime, Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji donesen 2013. godine doživio je svoje izmjene i promjene, dakle bilo je vidljivo da neke stvari ne funkcioniraju, dakle 2013., 2014., 2015. godine. Činjenica je također da upravo zbog tih stvari je i HZZ, a zbog tih nedorečenosti koje su bile vezane za zakon dao je jedno priopćenje koje je za mene vrlo indikativno. Dakle samo iskustvo HZZ-a u primjeni ovog Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i samog zapošljavanja osoba s invaliditetom ukazuje na tu složenost i jednu dugotrajnost u postupku uključivanje u postupke profesionalne rehabilitacije nezaposlenih osoba iz same evidencije zavoda. Zavod dalje navodi da je prema sadašnjem iskustvu primjene najveća poteškoća u provođenju postupka profesionalne rehabilitacije ogleda u činjenici da u 2016. godine niti jedna osoba s invaliditetom iz evidencije regionalnog ureda u Zagrebu, niti drugog područnog regionalnog ureda nije bila uključena u virtualnu radionicu i radni centar kao najčešće programe profesionalne rehabilitacije. I o tome bi trebalo danas pričati. I gospodin Hrg je to jako dobro rekao. On je iznio neke svoje opservacije i što on predlaže i kod samih poslodavaca da se dopune bilo kakvi doprinosi kada se radi o zapošljavanju osoba s invaliditetom. A u prilog tome mogu reći da iz podataka Ministarstva demografije, danas obitelji, mladih i socijalne politike je broj od 507 tisuća osoba sa invaliditetom, dakle radi se o jednom velikom broju osoba sa invaliditetom koji je država, nadležno ministarstvo treba se truditi uvesti na tržište rada i zbog te socijalne isključenosti samih osoba s invaliditetom. Prema važećem zakonu pravo na profesionalnu rehabilitaciju stječe osoba s invaliditetom koje je nadležno tijelo vještačenjem utvrdilo da je prestala radna sposobnost. Analogno ovome osoba prolazi sama postupak vještačenja, pa tek odlukom vještaka upućuje se na rehabilitaciju procjenu u centar za profesionalnu rehabilitaciju. Zašto je ovo bitno? Zato što se usporava uključivanje osobe s invaliditetom na tržište rada, ali ujedno i nepotrebno se opterećuje tijelo vještačenja s obzirom da znamo koliki broj predmeta oni u ovom trenutku imaju. Centar za rehabilitaciju i HZZ dobivaju relevantne informacije potrebne u svrhu pripreme osobe s invaliditetom za zapošljavanje. Zadaća centra je da sustavno i sukladno s potrebama na tržištu rada osposobljava osobe s invaliditetom za rad, ali i pruža pomoć, stručnu pomoć, savjetodavnu svim poslodavcima prilikom njihova zapošljavanja. E sada ću reći nešto ono što je vezano za ovaj važeći zakon, znači da se osobe s invaliditetom mogu zaposliti na otvorenom tržištu rada ili pod posebnim uvjetima uz obavezu poslodavca da osigura razumnu prilagodbu radnog mjesta o čemu smo danas ovdje slušali, što je to razumna prilagodba radnog mjesta, da se uvedu kvotne stope zapošljavanja uz obavezu poslodavca i u javnom i u privatnom sektoru. Propisano je da se sredstva uplaćuju s osnove novčane naknade koriste u svrhu isplate i poticaja i samih projekata i samim važećim zakonom propisni su uvjeti za stjecanje statusa zaštitne radionice o čemu je državna tajnica to i u svojim replika i u uvodnom izlaganju jako dobro rekla gdje se zapošljava najmanje 51% osoba s invaliditetom u odnosu na ukupan broj zaposlenih i to isključivo na zaštitnim radnim mjestima. E sad, zbog izmjene dopuna ovog zakona ovim zakonom se predlažu neka poboljšanja, dakle ta poboljšanja koliko sam vidio i u javnoj raspravi i u javnom savjetovanju uglavnom su se javljale udruge osoba s invaliditetom i pravobraniteljica osoba s invaliditetom. Bilo je određenih upita koji su bili i logični i vidim da ste i vi i u mojoj replici ste mi odgovorili jer to jako brine udruge osoba s invaliditetom. I kolega Mrsić je danas govorio da bi udruge osoba s invaliditetom trebale prednjačiti u tome, zapravo biti primjer kvotnog zapošljavanja ali čini mi se da je i on rekao da bi se asistenti koji služe kao pomoć osobama sa invaliditetom trebali izuzeti od toga i rekli smo da će se to podzakonskim aktima zapravo riješiti što smatram da je jako dobro i u tom samom javnom savjetovanju vidljivo je da su, da je to najviše interesiralo udruge osoba sa invaliditetom. Dakle ovim predloženim zakonom, da se ne ponavljam zbog kolegice Lukačić koja je govorila u ime kluba, ubrzava se i olakšava uključivanje nezaposlenih osoba sa invaliditetom u postupak profesionalne rehabilitacije na način da se dakle izravno upućuju u centre za profesionalnu rehabilitaciju i da im se omogućava izravno upućivanje a na temelju rezultata rehabilitacije … [[Govornik se ne razumije.]] savjetnici recimo za HZZ, da se dobiju zapravo sve informacije vezane za pripremu osoba sa invaliditetom. Proširuje se krug naručitelja što je također dobro, usluga profesionalne rehabilitacije, da se pojednostavi i ubrza procedura obavljanja osnivačkih prava i dužnosti. I ovo je također dobro i gospodin je Hrg govorio da bi se mogle tu uključiti jedinice lokalne samouprave što ja nemam apsolutno nikakvih primjedaba i na taj dio ali da u ovom slučaju sada zbog promptnosti i efikasnosti o poslovanju umjesto Vlade RH bude Ministarstvo rada i mirovinskih sustava. Precizira se pojam razumne prilagodbe što je definitivno dobro i o tome se danas dosta razgovaralo i preciziraju se pojedine odredbe sa kvotom zapošljavanja osoba sa invaliditetom i dobro je da za nove poslodavce postoji jedna razumna prilagodba od 24 mjeseca što mislim da je jako dobro. Ukidanje obaveza JOPPD obrasca, bilo je danas u raspravi da to nije bilo dobro i da se taj dio ne bi trebao ukidati ali mislim da je to dobro i ukoliko je ministarstvo napravilo određenu analizu da ne administrira dodatno mislim da to nije loše kao i neke druge stvari vezane za usklađivanje sa Zakonom o zaštiti na radu što je opet jako bitno jer je u, da ne bude u koliziji sa Zakonom o profesionalnoj rehabilitaciji. Naravno da prema osobama sa invaliditetom a rekao sam da je taj broj gotovo pola milijuna moje osobno mišljenje je da je taj broj daleko manji i da ćemo se kao ova Vlada sa resornim ministarstvima ali i sa udrugama osoba sa invaliditetom pozabaviti sa ovim brojem. Izdvajaju se pristojna sredstva iz državnog proračuna, možda ih ne dobiju oni koji su najpotrebitiji već ih dobivaju i oni koji su recimo iskoristili, recimo to tako određene rupe u zakonu što nije dobro. Kada bi se revidirao taj broj onda bi se i ono što se u javnom prostoru govorilo moglo povećati i pomoć za tuđu njegu, tuđa pomoć i njega, osobne invalidnine, možda bi se moglo govoriti i o Zakonu o inkluzivnom dodatku. Dakle da se razmišlja o tome da pomoć dobiju stvarno oni koji ju trebaju. Iz mog razgovora sa udrugama osoba sa invaliditetom oni jesu za to i spremni su se uhvatiti u koštac kako bi se napravila, recimo to tako i revizija osoba sa invaliditetom. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa zastupniku Ante Babiću na raspravi. Na njegovu raspravu nemamo replika, pa sada molim državnu tajnicu Majdu Burić za završnu riječ u ime predlagatelja. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo samo kratko, prije svega želim zahvaliti svima na preciznoj i na konstruktivnoj i temeljitoj raspravi. Ono što je jako dobro jest da nastavljamo sve ovo kroz drugo čitanje, tako da prije svega želim reći da uzimamo na znanje sve što je rečeno, u drugom čitanju nastavljamo dalje. Ono što želimo i na čemu su ove izmjene i dopune zakona temeljene jest upravo stav i mišljenje struke, naravno konzultiranje, kao što sam rekla i u uvodnom govoru sa udrugama koje se bave osobama sa invaliditetom, dapače gospođom pravobraniteljicom itd.. Dakle vjerujem također u konstruktivnu raspravu i u drugom čitanju. Ono što smatram da je potrebno ovdje posebno naglasiti jest nekoliko definicija koje sam iznijela i u uvodnom izlaganju, međutim nije na odmet ponoviti ih budući da ste i sami to tražili. Radi se o terminu, odnosno sintagmi razumne prilagodbe, pa još jednom valja spomenuti da je razumna prilagodba, da smo je u ovaj zakon dodatno precizirali i dodatno definirali s obzirom na konvenciju UN-a vezano uz osobe sa invaliditetom. I najjednostavnije ju je objasniti na način da se radi, kada govorimo o razumnoj prilagodbi zaista o jednakim uvjetima, kako za osobe sa invaliditetom, tako i za sve ostale a to je ono što je malo prije vrlo slikovito govorila gospođa zastupnica Lukačić. Smatram da će razumna prilagodba uvelike olakšati proceduru i zapošljavanja i svega ostaloga. Zaštitno radno mjesto, dakle zaštitno radno mjesto jest ono radno mjesto koje podrazumijeva najjednostavnije operacije. Osim toga smatram da valja još jedanput naglasiti i podcrtati i da je kvotno zapošljavanje ono što se odnosi na tri kategorije, to je zapošljavanje vezano uz 3% od zaposlenih, zapošljavanje osoba sa invaliditetom u veličini 3% od zaposlenih. Druga kategorija jest plaćanje naknade 30% od najniže propisane plaće. I treća kategorija jest zamjenski način o kojem sam govorila. A sve to zajedno se može i izbalansirati odnosno izmiksati sve te tri kategorije i sve se to smatra ispunjenjem kvote. Dakle, sve te tri kategorije ukoliko se one akceptiraju i izvrše, sve se to smatra ispunjenjem kvote. Da ne dužim, zaista smatram da smo jako, jako prevrtili odnosno iscrpili ovih izmjena i dopuna zakona, u svakom slučaju još jedanput ponavljam, primamo na znanje sve vaše komentare i vidimo se prilikom drugog čitanja ovih izmjena i dopuna zakona. Zahvaljujem.
Hvala lijepo državnoj tajnici, gospođi Majdi Burić. Na njezino izlagane nema replika, time i zaključujem raspravu o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom, prvo čitanje, P.Z. br. 170. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti i određujem stanku do 15 sati kada nastavljamo sa Konačnim prijedlogom Zakona o prekograničnoj provedbi odluka o novčanoj kazni u području upućivanja radnika, drugo čitanje, P.Z.E. br. 130. Hvala. STANKA U 13,30 SATI.
Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom, prvo čitanje, P.Z.E. br. 170. Predlagatelj akta je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći Zaključak: 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom, 2. Sve primjedbe i prijedlozi dostaviti će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta Konačnog prijedloga Zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je sa 94 glasa za, 8 glasova suzdržanih, 7 glasova protiv donijet Zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Znači 3 sata i 2 minute, nastavljamo sjednicu. - Konačni prijedlog Zakona o prekograničnoj provedbi odluka o novčanoj kazni u području upućivanja radnika, drugo čitanje, P.Z.E., br. 130 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda, primjenjuju se odredbe poslovnika koji se odnosi na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Rasprave su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Prije nego što dajemo predstavniku predlagatelja mogućnost da daje dodatno obrazloženje, traži riječ gospodin Pernar koji valjda želi reći gospodinu Babiću ili gospodinu Hrelji nešto. Izvolite. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Ovdje je s nama u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava gospođa Majda Burić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Još jednom lijepi pozdrav svima. Poštovani saborski zastupnici i saborske zastupnice. Dakle pred nama je nacrt Konačnog prijedloga Zakona o prekograničnoj provedi odluka o novčanoj kazni u području upućivanja radnika. Ono što u početku želim reći jest da se radi o implementaciji EU direktive i ono što u početku valja reći jest da u odnosu na tekst prijedloga zakona koji je bio u prvom čitanju u Hrvatskom saboru u konačnom prijedlogu zakona nema nikakvih razlika u odnosu na to, a posebice s obzirom da na tekst prijedloga zakona nakon što je razmotren i raspravljen na sjednicama radnih tijela u Hrvatskom saboru nisu iznesene nikakve primjedbe ili prijedlozi u odnosu na rješenja koja se predlažu ovim konačnim prijedlogom zakona. Ovim nacrtom konačnim prijedlogom zakona djelomično se ispunjava obaveza preuzimanja u pravni poredak RH Direktive 2014/67 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svinja 2014. godine o provedbi Direktive 96/71 EZ o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga i izmjeni Uredbe 1024/2012 o administrativnoj suradnji putem informacijskoga sustava unutrašnjeg tržišta odnosno izvršava se usklađivanje s poglavljem direktive koje se odnosi na prekograničnu provedbu administrativnih sankcija i ili novčanih kazni. Na taj način se uspostavlja prijeko potrebni pravni okvir te zajednička pravila za međusobnu suradnju i uzajamnu pomoć država članica u prekograničnoj provedbi odluka o administrativnim novčanim kaznama u području upućivanja radnika izrečenih za povrede zajamčenih prava upućenih radnika ili radi nepoštivanja administrativnih zahtjeva i mjera kontrole. Također treba reći da prekogranično upućivanje radnika je sastavni dio slobode pružanja usluga a predmetna direktiva dio je europskog pravnog okvira kojemu je osnovni cilj zaštita prava upućenih radnika. Pružatelji usluga dužni su za vrijeme trajanja upućivanja poštivati određena pravila u uvjete koji se tiču ostvarivanja poslovnoga nastana ali i određene uvjete rada radnika koje upućuju prema pravilima zemlje domaćina. Radi proširenja EU, prekograničnoga elementa i visoke mobilnosti ove kategorije radnika, mjere nadzora i kontrole poštivanja pravila nisu bile efikasne te su učestale zloupotrebe slobode poslovnog nastana i nepoštivanja zajamčene razine prava radnika. Na temelju predmetne direktive članice EU od 18. lipnja 2016. godine usvojile su određene konkretne administrativne zahtjeve te mjere kontrole, primjerice obvezu podnošenja prethodne izjave o upućivanju, obvezu čuvanja ugovora o radu i evidencije radnog vremena na mjestu privremenoga rada, imenovanje osobe za kontakt u državi domaćinu, obvezu prijevoda ugovora o radu, obračunske liste plaće, dokaz o stvarnoj isplaćenoj plaći itd. koje će moći omogućiti, sve to će moći omogućiti bolji nadzor i smanjivanje zloupotreba uz efektivnu administrativnu pomoć i suradnju svih relevantnih tijela. U tim okvirima adresirano je i pitanje uzajamnog priznavanja prekograničnih administrativnih sankcija ili novčanoj kazni izrečenih stranom pružatelju usluga u državi u kojoj je pružao usluge te omogućavanje njihove naplate u državi njihovog poslovnog nastana. Za sada toliko, zahvaljujem.
Hvala lijepo gospođo Burić. Žele li izvjestitelj odbora uzeti riječi? Ne. Otvaram raspravu. I javio se gospodin Tomislav Panenić iz Kluba zastupnika MOST-a Nezavisnih lista. Nema ga. Gospodin Silvano Hrelja iz Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a, ima ga. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Ni ja neću biti dug, možda minutu, dvije. Dakle doista oko, o ovom Prijedlogu zakona o prekograničnoj provedbi odluka o novčanoj kazni u području upućivanja radnika smo raspravljali doduše kratko ali smo rekli da je ovo vrlo korektan zakon. Ovaj zakon koliko god bio kratak ima i svoj pojmovnik, to je ono pod točkom 3. ono što sam ja tražio za onaj puno ozbiljniji zakon koji smo prethodno raspravljali jer mislim da je to potrebno jer se uvijek kada se unose novi pojmovi u zakonodavstvu treba objasniti što je pisac htio reći. Vrlo je precizan ovaj prijedlog zakona i ja sam se konzultirao na pauzi sa državnom tajnicom jer mi je zaškripalo nešto da u članku 13. ovog zakona tijelo koje naplaćuje kaznu u našoj državi za prekršaj koji je napravljen npr. u Austriji ima pravo od njihovih nadležnih organa, po nalogu recimo neke njihove inspekcije rada ima pravo tražiti dodatno pojašnjenje. I pazite najdulji rok za očitovanje te institucije je do najviše 2 dana. Meni je to bilo malo nepojmljivo jer kod nas se obično propisuju 7, 8 15 dana za očitovanje druge strane. Očito da ćemo se morati i mi u našem zakonodavstvu prilagoditi modernim tehnikama komunikacije i komunicirati ne samo preporučenom poštom nego i mailovima i na druge načine tražiti dodatne podatke koji nam trebaju za takve odluke. Isto tako rečeno je jasno i nedvosmisleno kada se kazna neće naplatiti ukoliko je manja od 350 eura. Isto tako ukoliko je kazna koju je ajmo reći inozemna institucija zadužena za nadzor propisala u nesrazmjeru sa troškovima, odnosno veći su troškovi od same vrijednosti kazne onda se isto tako neće naplaćivati. Ali mislim da je ovo jedan potpuno novi način postupanja da za našeg radnika kojeg je naša firma poslala raditi u inozemstvo ukoliko se on ne pridržava po ne znam po kom pravilu ne pridržava se propisa u toj zemlji, kazna se naplaćuje u matičnoj zemlji, u zemlji poslovnog nastana, odnosno pripada prihod od te kazne pripada državnom proračunu RH, kada su u pitanju naši radnici. Što znači da kada bi naš inspektor rada kaznio stranog radnika, naravno iz zemlje potpisnice, odnosno na koje se ova direktiva odnosi, onda bi to ili njemačka ili austrijska nadležna tijela trebala izvršiti tu kaznu. Ovo je meni lijepo da se, ako se udubite u zakon vidjeti ćete tijek dokumenata i nadležnost institucija i mislim da ovdje nije definitivno ništa nepoznato, ali potaknut ovim načinom rada, onda ja uvijek postavim jedno dodatno pitanje, uvijek želim stvari proširiti, a proširujem stvari i pitam vas i sebe, ako je to tako, zašto za naše građane koji primaju mirovinu iz Njemačke, Njemačka ubire poreze a nastanjeni su kod nas i ovdje imaju osigurano zdravstveno osiguranje samo zbog toga što su po statusu umirovljenici? Da li to znači da smo kao država bili nedovoljno aktivni, da smo zakasnili, njihovo je pravo ako nećemo mi onda će oni ali da li bi bilo pametnije s obzirom na sve što pružamo, našim građanima kojim su svoju mirovinu zaradili u Njemačkoj, da se onda porezi plaćaju u Hrvatskoj, porezni sustav se promijenio, danas više je vrlo malo razlike od poreza u Hrvatskoj i Njemačkoj, je još uvijek ali ne toliko, ali neka druga prava se ostvaruju u RH. Samo vučem paralele za razmišljanje, ništa više, ništa nisam namjeravao intervenirati, ništa u ovaj zakon, dapače, mislim da ovaj zakon zaslužuje jednoglasnu podršku svih zastupnika u Hrvatskom saboru i da ovdje ne bi smjelo biti problema, klub GLAS-a i HSU-a će glasati za ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin Hrelja, znate da talijanski umirovljenici plaćaju porez ovdje, a zapravo plaćaju dva puta porez, znači za dvije mirovine dva puta porez. Znači, niti jedan sustav vjerojatno nije pravedan, ovo rabim samo na trenutak to, samo da objasnim, niti jedan slučaj nije pravedan jer od one jedine mirovine bi trebali platiti sva davanja. Dobro. odgovorit ćete mi poslije, može? Kolega Babić, replika.
Hvala lijepo. Ja stvarno nisam razumio sad, talijanski umirovljenik da plaća porez ovdje, vjerojatno hrvatski državljanin sa talijanskom mirovinom [[Upadica Radin: Nisam čuo.]] Da talijanski umirovljenik plaća porez ovdje, dobro. Poštovani gospodine Hrelja, kad ste govorili vezano za naplatu kazne odnosno nesrazmjeru troškova vezanih za naplatu kazne, pala mi je na pamet, ja znam da smo imali problem čini mi se, prošle godine ovdje kod naplata kazni parkiranja stranim državljanima u RH. Uglavnom to obavljaju gradske službe i one su zapravo te naplate ustupile nešto slično kao faktoring društva, ustupile su to odvjetničkim društvima recimo Austriji i Njemačkoj, i za kazne od 15, 20 ili 30 eura, građani EU-a dobivali su kazne i do 150, 200 i 300 eura. I činjenica da su to morali platiti. Dakle, i onu stvarnu kaznu od 15 ili 20 eura za parkiranje, morali su platiti to recimo u svojoj matičnoj zemlji, jer smo mi zapravo ta potraživanja za naplatu kazne dopustili da se naplate njihova faktoring društva, odvjetnička društva i svi oni koji su mogli uprihodovati taj novac. RH je dobila samo onaj dio, odnosno jedinice lokalne samouprave, onaj dio koji su zapravo potraživali, a ovo ostalo je bilo u zemlji od koje su to potraživali.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, gospodin Hrelja.
Da ali, to je sloboda i u ovom zakonu ima slobode, ovo je zadaća državna tijela koje odlučuje da ukoliko je nesrazmjerna kazna odnosno veći troškovi onda se neće naplaćivati. Državno tijelo koje je zaduženo za provedbu ovoga može i drukčije odlučiti, neću se s time baviti i dat ću to nekom drugom da ja neću imat, onda ja neću imati troškova. Dozvolite, imam vremena pa da odgovorim i potpredsjedniku. Dakle, to je možda bilo tako prije ožujka ove godine. Od ožujka ove godine po naputku Ministarstva financija Porezne uprave, dvije mirovine se zbrajaju i ukoliko zajedno prelaze 3 800 kuna, na sve ono što je preko, plaća se porez po jedinstvenoj stopi poreza. Dakle, moram još jednom pohvaliti Poreznu upravu kao što sam i učinio u 3. mjesecu da su konačno nakon nekih dobrih 8 godina mojeg nastojanja i ne samo mojega, taj dio riješili. Hvala lijepa.
Zahvaljujem gospodinu Hrelji na odgovoru, zanimljivo. Gospodin Marko Šimić ispred HDZ-a. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana državna tajnice sa suradnicom, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Danas je pred nama Konačni Zakon o prekograničnoj provedbi odluka o novčanoj kazni u području upućivanja radnika koji je Vlada RH dostavila u saborsku proceduru još u mjesecu lipnju ove godine imali smo prvo čitanje ovoga zakona. Prilikom prvog čitanja zapravo zastupnici nisu iznijeli nikakve važnije i značajnije primjedbe i prijedloge za promjenu dakle, ovoga zakonskog prijedloga stoga je nadležno ministarstvo i Vlada RH u drugo čitanje uputila istovjetan prijedlog samog konačnog zakona. Raspravili su o ovom pitanju i nadležni saborski odbori i u prvom i u drugom čitanju, jednoglasnim odlukama nadležnih odbora ovakav prijedlog zakona je usvojen s toga ni ja neću u svojoj raspravi pretjerano lamentirati o ovom konačnom zakonskom prijedlogu, navest ću samo neke bitne momente vezane uz ovaj konačni prijedlog zakona. Važno je reći da su sloboda u pružanju, usluga slobodno kretanje radnika i sloboda poslovnog nastana temeljena na načelu unutarnjih tržišta u EU i da su ugrađena u ugovoru u funkcioniranju EU-a. Ukidanje prepreka za slobodno pružanje usluga na temeljima poštenog tržišnog natjecanja, uz osiguranja odgovarajuće razine zaštite prava radnika, trajniji je cilj EU. Zapravo na ovome počiva i nekakav razlog za donošenje ovakvog zakona, kao što možemo navesti da je jedan od glavnih elemenata i razloga za donošenje ovakvog zakona usklađivanje sa direktivnima Europskog parlamenta i Vijeća, a tu je važno prvenstveno napomenuti Direktivnu 71 iz '96. godine koja je jedan od temeljnih pravih akata EU, koji se odnosi na zaštitu pravo upućenih radnika. Te podsjećam da je prenesena u pravni poredak RH, još Zakonom o strancima u čl.66 do 89. članka. U praksi su se dogodile mnoge teškoće u kontroli i nadzoru primjene o odredbu ove direktivne, stoga je 2014.g donesena druga direktiva koju u kolokvijalnom jeziku zovemo provedbena direktiva, kojom se uvodi obveza suradnji i uzajamne pomoći putem korištenja informacijskog sustava unutarnjeg tržišta, skraćeno IMI, na za to propisanim i jedinstvenim obrascima. Važno je reći da se ovim prijedlogom zakona uspostavlja neophodan pravni okvir, odnosno, zajednička pravila za međusobnu suradnju i uzajamnu pomoć država članica u prekograničnoj provedbi odluka, u administrativnim novčanim kazanima ili drugim administrativnih financijskih sankcijama, izrečenih pružatelju usluge s poslovnim nastanom u državi članici EU, ili Europskog gospodarskog prostora za povrede zajamčenih prava upućenih radnika ili kršenje ostalih pravila, administrativnih zahtjeva ili mjera kontrole za vrijeme upućivanja koje pružatelj usluga treba poštovati prema odredbama ove dvije navedene direktive i koje su prenesene u nacionalna zakonodavstva. Ovim prijedlogom zakona uređuje se sadržaj, pravila postupak i načela uzajamne suradnje i pomoći. Uređuju se i opseg i područje te pravne suradnje. Određuje se i područje primjene od koje se isključuje, odnosno, kaznene od koje se isključuje primjena ovog zakona, ona se odnosi na novčane kazne i druge sankcije na temelju odluka izrečenih u kaznenim, prekršajnim, građanskim i trgovačkim stvarima. Određuju se i nadležna tijela za međunarodnu suradnju, određuju se i zahtjevi i minimalni sadržaji zahtjeva u komunikaciji nadležnih tijela. Zakon određuje i razloge za odbijanje, te razloge za prekid postupka izvršenja, određuje i da troškovi provedbe zahtjeva, uplatiti će se u proračun RH, te određuje nadležnost u sporovima u vezi nastanka potraživanja, gdje je sporove moguće pokrenuti samo u državi koja je podnijela zahtjev. Dok nadležnost suda u RH, u nadležnost sudova u RH, ulazi provedba postupka provedbe i izvršenja novčane kazne. Važno je napomenuti da su načelo uzajamne pomoći, povjerenje i priznavanje zahtjeva temelj suradnje nadležnih tijela država članica, prilikom postupanja po ovim zahtjevima. Ovako uspostavljeni jedinstveni sustav suradnje omogućiti će uvjete za učinkovitije kažnjavanje, zloupotrebljavanje i zaobilaženja važećih pravila u području upućivanja radnika, njihovo bolje poštivanje, čime se postiže viša, ujednačenija i usporediva razina zaštita pravo upućenih radnika u EU, te posredno osiguravaju pravedniji uvjeti za pošteno tržišnu utakmicu na unutarnjem tržištu. Važno je reći da su ovaj zakonski prijedlog, još jednom ponavljam, raspravili svi nadležni odbori, da je na svim odborima ovaj zakonski prijedlog usvojen jednoglasno, kao i nakon prvog čitanja ovdje u Hrvatskom saboru, stoga Klub zastupnika HDZ-a poduprijeti će ovakvog konačnog prijedloga zakona o prekograničnoj provedbi odluka o novčanoj kazni u području upućivanju radnika. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Prelazimo na pojedinačne rasprave, gospodin Gordan Maras.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Ovaj zakon većina klubova odnosno, svi gotovo klubovi su u raspravi podržali i naravno da kada govorimo o prenošenju europskih standarda direktiva, odnosno, interpolaciju u hrvatsko zakonodavstvo, tu nemamo neke zamjerke. Ali kad govorimo o ovoj temi, ne možemo ne spomenuti probleme koje imamo u Hrvatskoj i nažalost jedna od mana ulaska Hrvatske u EU je i ta da naši ljudi, naravno, sreća za one koji eventualno mogu nešto više zaraditi na nekim drugim poslovima, ali nedostatak, naravno za te iste ljude, jer odlaze iz svoje zemlje i za Hrvatsku koja nažalost ostaje bez kvalitetnih ljudi je odlazak ljudi iz Hrvatske, odnosno, u proteklih godina, a ja bi rekao u zadnju godinu preko stotina tisuća koja su napustili RH. Jedan od načina s kojim bi možda mogla nešto tu napraviti, a naravno da se tu nadovezuje na ovaj zakon, jer se govori o problemima, kada naše tvrtke šalju radnike u druge zemlje je konkretno gospodarstvo, konkurentni izvoznici i o tome bi naša Vlada trebala voditi računa. Mi smo izgubili, kažem u zadnju godinu dana preko 100000 ljudi koji su otišli iz Hrvatske, najčešće se tu spominju zemlje poput Irske, poput Njemačke i o tome bi trebali više govoriti i o tome bi se trebali više posvetiti. Do 2019. god. procjena je s obzirom da su sve zemlje više-manje ukinule zabrane za dolazak radnika iz RH, procjena je da ćemo u naredne 2 god. izgubiti još 200000 ljudi. Znači to je nešto što mora biti prioritet ovoj Vladi. O tome se malo govori, nažalost i poruke koje slušamo, nekada nisu najbolje. Evo vidjeli smo proteklih dana se u javnosti vodila polemika, jednog gospodina koji je ljudima poručio iz Splita da su im širom otvorena vrata, neka odu. To su loše poruke, mi moramo ljudima omogućiti ovdje posao. Ako rade već u drugim zemljama, da te poslove nude naše tvrtke. To ćemo omogućiti kroz konkurentnije gospodarstvo i kroz sposobnije izvoznike ne smijemo se orijentirati šta je nažalost sada problem u Hrvatskoj većinom na turizam, to je sada postala mantra kao da će nas turizam i sam po sebi spasiti. Pogledajte koliko izvoza imaju Mađarska, Slovačka, Češka zemlje koje su usporedive sa Hrvatskom, Slovenija, a pogledajte koliko milijardi eura ima izvoza Hrvatska. Znači moramo se orijentirati prema tome jer na kraju ni po ovom zakonu nažalost nekada neće biti puno predmeta jer nažalost malo naših tvrtki i dolazi u priliku raditi u stranim zemljama pa neće se naći u nekim situacijama koje su obuhvaćene ovim zakonom. Znači tu je jedna tematika s kojom ćemo se svi složiti, ali problemi su negdje drugdje i moramo ih pod hitno početi rješavati. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Gospodin Vlaović replika. Izvolite.
Hvala uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Maras, vi ste u svojoj raspravi rekli da je dobro da Hrvatska donosi ovaj zakon i da se usklađujemo sa europskom direktivom, naravno da i mi iz HSS-a i ja osobno to podržavam jer je to sigurno jedan alat kojim će se urediti ovo tržište na koji način će i Hrvatska i europske države međusobno komunicirat u smislu zaštite i svojih gospodarstvenika, ali prije svega radnika i na koji način će regulirati ove poslove. U zadnje vrijeme je dosta tržište rada uznapredovalo pogotovo u slanju naših metaloprerađivačkih radnika u europske države, gdje su naši radnici cijenjeni. I ono što je često bila dilema da naše tvrtke u tom dijelu nisu dovoljno konkurentne zbog dupliranja poreznih obveza i zbog toga što je na određeni način destimulirano naše gospodarstvo pa se mora naći na tržištu EU i drugih država u konkurenciji sa nekim članicama EU koje su to kvalitetnije regulirale i u zaštiti svojeg gospodarstva. I s druge strane javlja se problem kod takvih poslodavaca obzirom da dio radnika koji kada nauči poslove, nauči jezik odlazi i radi za strane tvrtke, tu se nalazimo u problemu da već imamo nedostatak radne snage i da se događa i u Hrvatskoj da moramo uvoziti radnu snagu što sigurno nije dobro. I moramo naći način da prije svega kvalitetno pomognemo našem gospodarstvu, našim poduzetnicima, a s druge strane da omogućimo da naši radnici imaju adekvatna primanja i da ostanu vjerni kako svojim tvrtkama tako i RH, a onima koji dolaze raditi u RH da omogućimo kvalitetne uvjete da taj vid dobrog domaćina da odaje dobar utisak o Hrvatskoj i da na taj način pripomognemo onim poduzetnicima. Pogotovo imamo sada berbu poljoprivrednih kultura gdje nema dovoljno radne snage i moramo naći načina da im pomognemo.
Hvala lijepo. Gospodin Maras odgovor.
Hvala lijepo. Gospodine Vlaović, mi smo u problemu i kada naši ljudi rade vani, nažalost oni rade za strane firme. Bilo bi dobro kada bi radili za naše izvoznike, to je u vrlo rijetkim slučajevima. I sada kada ste to spomenuli moram reći da sam razočaran i sa jučerašnjim događanjem jednog poslovnog lista koji se zove „Dan velikih planova“ gdje sam vidio nikakve plane Vlade RH gospodina Plenkovića vrlo ja bi rekao flet rasprava njegova o 30 minuta gdje ništa nije rekao nikakvu reformu posebno spomenuo. Znači mi nismo orijentirani prema tome ili nemamo ideja nažalost u hrvatskoj Vladi da se pomogne izvoznicima, da se pomogne ljudima koji zapošljavaju i koji bi eventualno mogli početi dobivati neke poslove van RH, van naših granica na tržištu EU. Nažalost očito da je najveći problem naš taj što naši ljudi odlaze ovi koji tu ne mogu ili naše tvrtke koje ne mogu dobiti posao, naši ljudi odlaze i onda rade na stranim tržištima za druge tvrtke. Dok se promijeni ta psihologija i ta logika u našoj Vladi, ja sam uvjeren da ćemo mi i dalje gubiti radnu snagu i ovo što ste vi rekli po meni je jedini na kraju scenario i rješenje koje će se desiti kroz godinu, dvije je to da ćemo morati u velikim količinama tražiti za neke stvari u Hrvatskoj ljude koji su spremni raditi jer sada neke naše tvrtke građevinske, vi danas možete naći posao taj tren ukoliko ste dobar majstor jer tih ljudi više nažalost u Hrvatskoj niti nema. Hvala lijepa.
Gospođa državna tajnica Majda Burić je tražila završnu riječ. Izvolite.
Konačni prijedlog Zakona o prekograničnoj provedbi Odluke o novčanoj kazni u području upućivanja radnika, drugo čitanje, P.Z.E. br. 130. Predlagatelj akta je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o prekograničnoj provedbi Odluke o novčanoj kazni u području upućivanja radnika. Molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno sa 111 glasova za donesen Zakon o prekograničnoj provedbi Odluke o novčanoj kazni u području upućivanja radnika.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Znači 3 sata i 2 minute, nastavljamo sjednicu. - Konačni prijedlog Zakona o prekograničnoj provedbi odluka o novčanoj kazni u području upućivanja radnika, drugo čitanje, P.Z.E., br. 130 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda, primjenjuju se odredbe poslovnika koji se odnosi na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Rasprave su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Prije nego što dajemo predstavniku predlagatelja mogućnost da daje dodatno obrazloženje, traži riječ gospodin Pernar koji valjda želi reći gospodinu Babiću ili gospodinu Hrelji nešto. Izvolite. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Ovdje je s nama u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava gospođa Majda Burić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Još jednom lijepi pozdrav svima. Poštovani saborski zastupnici i saborske zastupnice. Dakle pred nama je nacrt Konačnog prijedloga Zakona o prekograničnoj provedi odluka o novčanoj kazni u području upućivanja radnika. Ono što u početku želim reći jest da se radi o implementaciji EU direktive i ono što u početku valja reći jest da u odnosu na tekst prijedloga zakona koji je bio u prvom čitanju u Hrvatskom saboru u konačnom prijedlogu zakona nema nikakvih razlika u odnosu na to, a posebice s obzirom da na tekst prijedloga zakona nakon što je razmotren i raspravljen na sjednicama radnih tijela u Hrvatskom saboru nisu iznesene nikakve primjedbe ili prijedlozi u odnosu na rješenja koja se predlažu ovim konačnim prijedlogom zakona. Ovim nacrtom konačnim prijedlogom zakona djelomično se ispunjava obaveza preuzimanja u pravni poredak RH Direktive 2014/67 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svinja 2014. godine o provedbi Direktive 96/71 EZ o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga i izmjeni Uredbe 1024/2012 o administrativnoj suradnji putem informacijskoga sustava unutrašnjeg tržišta odnosno izvršava se usklađivanje s poglavljem direktive koje se odnosi na prekograničnu provedbu administrativnih sankcija i ili novčanih kazni. Na taj način se uspostavlja prijeko potrebni pravni okvir te zajednička pravila za međusobnu suradnju i uzajamnu pomoć država članica u prekograničnoj provedbi odluka o administrativnim novčanim kaznama u području upućivanja radnika izrečenih za povrede zajamčenih prava upućenih radnika ili radi nepoštivanja administrativnih zahtjeva i mjera kontrole. Također treba reći da prekogranično upućivanje radnika je sastavni dio slobode pružanja usluga a predmetna direktiva dio je europskog pravnog okvira kojemu je osnovni cilj zaštita prava upućenih radnika. Pružatelji usluga dužni su za vrijeme trajanja upućivanja poštivati određena pravila u uvjete koji se tiču ostvarivanja poslovnoga nastana ali i određene uvjete rada radnika koje upućuju prema pravilima zemlje domaćina. Radi proširenja EU, prekograničnoga elementa i visoke mobilnosti ove kategorije radnika, mjere nadzora i kontrole poštivanja pravila nisu bile efikasne te su učestale zloupotrebe slobode poslovnog nastana i nepoštivanja zajamčene razine prava radnika. Na temelju predmetne direktive članice EU od 18. lipnja 2016. godine usvojile su određene konkretne administrativne zahtjeve te mjere kontrole, primjerice obvezu podnošenja prethodne izjave o upućivanju, obvezu čuvanja ugovora o radu i evidencije radnog vremena na mjestu privremenoga rada, imenovanje osobe za kontakt u državi domaćinu, obvezu prijevoda ugovora o radu, obračunske liste plaće, dokaz o stvarnoj isplaćenoj plaći itd. koje će moći omogućiti, sve to će moći omogućiti bolji nadzor i smanjivanje zloupotreba uz efektivnu administrativnu pomoć i suradnju svih relevantnih tijela. U tim okvirima adresirano je i pitanje uzajamnog priznavanja prekograničnih administrativnih sankcija ili novčanoj kazni izrečenih stranom pružatelju usluga u državi u kojoj je pružao usluge te omogućavanje njihove naplate u državi njihovog poslovnog nastana. Za sada toliko, zahvaljujem.
Hvala lijepo gospođo Burić. Žele li izvjestitelj odbora uzeti riječi? Ne. Otvaram raspravu. I javio se gospodin Tomislav Panenić iz Kluba zastupnika MOST-a Nezavisnih lista. Nema ga. Gospodin Silvano Hrelja iz Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a, ima ga. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Ni ja neću biti dug, možda minutu, dvije. Dakle doista oko, o ovom Prijedlogu zakona o prekograničnoj provedbi odluka o novčanoj kazni u području upućivanja radnika smo raspravljali doduše kratko ali smo rekli da je ovo vrlo korektan zakon. Ovaj zakon koliko god bio kratak ima i svoj pojmovnik, to je ono pod točkom 3. ono što sam ja tražio za onaj puno ozbiljniji zakon koji smo prethodno raspravljali jer mislim da je to potrebno jer se uvijek kada se unose novi pojmovi u zakonodavstvu treba objasniti što je pisac htio reći. Vrlo je precizan ovaj prijedlog zakona i ja sam se konzultirao na pauzi sa državnom tajnicom jer mi je zaškripalo nešto da u članku 13. ovog zakona tijelo koje naplaćuje kaznu u našoj državi za prekršaj koji je napravljen npr. u Austriji ima pravo od njihovih nadležnih organa, po nalogu recimo neke njihove inspekcije rada ima pravo tražiti dodatno pojašnjenje. I pazite najdulji rok za očitovanje te institucije je do najviše 2 dana. Meni je to bilo malo nepojmljivo jer kod nas se obično propisuju 7, 8 15 dana za očitovanje druge strane. Očito da ćemo se morati i mi u našem zakonodavstvu prilagoditi modernim tehnikama komunikacije i komunicirati ne samo preporučenom poštom nego i mailovima i na druge načine tražiti dodatne podatke koji nam trebaju za takve odluke. Isto tako rečeno je jasno i nedvosmisleno kada se kazna neće naplatiti ukoliko je manja od 350 eura. Isto tako ukoliko je kazna koju je ajmo reći inozemna institucija zadužena za nadzor propisala u nesrazmjeru sa troškovima, odnosno veći su troškovi od same vrijednosti kazne onda se isto tako neće naplaćivati. Ali mislim da je ovo jedan potpuno novi način postupanja da za našeg radnika kojeg je naša firma poslala raditi u inozemstvo ukoliko se on ne pridržava po ne znam po kom pravilu ne pridržava se propisa u toj zemlji, kazna se naplaćuje u matičnoj zemlji, u zemlji poslovnog nastana, odnosno pripada prihod od te kazne pripada državnom proračunu RH, kada su u pitanju naši radnici. Što znači da kada bi naš inspektor rada kaznio stranog radnika, naravno iz zemlje potpisnice, odnosno na koje se ova direktiva odnosi, onda bi to ili njemačka ili austrijska nadležna tijela trebala izvršiti tu kaznu. Ovo je meni lijepo da se, ako se udubite u zakon vidjeti ćete tijek dokumenata i nadležnost institucija i mislim da ovdje nije definitivno ništa nepoznato, ali potaknut ovim načinom rada, onda ja uvijek postavim jedno dodatno pitanje, uvijek želim stvari proširiti, a proširujem stvari i pitam vas i sebe, ako je to tako, zašto za naše građane koji primaju mirovinu iz Njemačke, Njemačka ubire poreze a nastanjeni su kod nas i ovdje imaju osigurano zdravstveno osiguranje samo zbog toga što su po statusu umirovljenici? Da li to znači da smo kao država bili nedovoljno aktivni, da smo zakasnili, njihovo je pravo ako nećemo mi onda će oni ali da li bi bilo pametnije s obzirom na sve što pružamo, našim građanima kojim su svoju mirovinu zaradili u Njemačkoj, da se onda porezi plaćaju u Hrvatskoj, porezni sustav se promijenio, danas više je vrlo malo razlike od poreza u Hrvatskoj i Njemačkoj, je još uvijek ali ne toliko, ali neka druga prava se ostvaruju u RH. Samo vučem paralele za razmišljanje, ništa više, ništa nisam namjeravao intervenirati, ništa u ovaj zakon, dapače, mislim da ovaj zakon zaslužuje jednoglasnu podršku svih zastupnika u Hrvatskom saboru i da ovdje ne bi smjelo biti problema, klub GLAS-a i HSU-a će glasati za ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin Hrelja, znate da talijanski umirovljenici plaćaju porez ovdje, a zapravo plaćaju dva puta porez, znači za dvije mirovine dva puta porez. Znači, niti jedan sustav vjerojatno nije pravedan, ovo rabim samo na trenutak to, samo da objasnim, niti jedan slučaj nije pravedan jer od one jedine mirovine bi trebali platiti sva davanja. Dobro. odgovorit ćete mi poslije, može? Kolega Babić, replika.
Hvala lijepo. Ja stvarno nisam razumio sad, talijanski umirovljenik da plaća porez ovdje, vjerojatno hrvatski državljanin sa talijanskom mirovinom [[Upadica Radin: Nisam čuo.]] Da talijanski umirovljenik plaća porez ovdje, dobro. Poštovani gospodine Hrelja, kad ste govorili vezano za naplatu kazne odnosno nesrazmjeru troškova vezanih za naplatu kazne, pala mi je na pamet, ja znam da smo imali problem čini mi se, prošle godine ovdje kod naplata kazni parkiranja stranim državljanima u RH. Uglavnom to obavljaju gradske službe i one su zapravo te naplate ustupile nešto slično kao faktoring društva, ustupile su to odvjetničkim društvima recimo Austriji i Njemačkoj, i za kazne od 15, 20 ili 30 eura, građani EU-a dobivali su kazne i do 150, 200 i 300 eura. I činjenica da su to morali platiti. Dakle, i onu stvarnu kaznu od 15 ili 20 eura za parkiranje, morali su platiti to recimo u svojoj matičnoj zemlji, jer smo mi zapravo ta potraživanja za naplatu kazne dopustili da se naplate njihova faktoring društva, odvjetnička društva i svi oni koji su mogli uprihodovati taj novac. RH je dobila samo onaj dio, odnosno jedinice lokalne samouprave, onaj dio koji su zapravo potraživali, a ovo ostalo je bilo u zemlji od koje su to potraživali.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, gospodin Hrelja.
Da ali, to je sloboda i u ovom zakonu ima slobode, ovo je zadaća državna tijela koje odlučuje da ukoliko je nesrazmjerna kazna odnosno veći troškovi onda se neće naplaćivati. Državno tijelo koje je zaduženo za provedbu ovoga može i drukčije odlučiti, neću se s time baviti i dat ću to nekom drugom da ja neću imat, onda ja neću imati troškova. Dozvolite, imam vremena pa da odgovorim i potpredsjedniku. Dakle, to je možda bilo tako prije ožujka ove godine. Od ožujka ove godine po naputku Ministarstva financija Porezne uprave, dvije mirovine se zbrajaju i ukoliko zajedno prelaze 3 800 kuna, na sve ono što je preko, plaća se porez po jedinstvenoj stopi poreza. Dakle, moram još jednom pohvaliti Poreznu upravu kao što sam i učinio u 3. mjesecu da su konačno nakon nekih dobrih 8 godina mojeg nastojanja i ne samo mojega, taj dio riješili. Hvala lijepa.
Zahvaljujem gospodinu Hrelji na odgovoru, zanimljivo. Gospodin Marko Šimić ispred HDZ-a. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana državna tajnice sa suradnicom, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Danas je pred nama Konačni Zakon o prekograničnoj provedbi odluka o novčanoj kazni u području upućivanja radnika koji je Vlada RH dostavila u saborsku proceduru još u mjesecu lipnju ove godine imali smo prvo čitanje ovoga zakona. Prilikom prvog čitanja zapravo zastupnici nisu iznijeli nikakve važnije i značajnije primjedbe i prijedloge za promjenu dakle, ovoga zakonskog prijedloga stoga je nadležno ministarstvo i Vlada RH u drugo čitanje uputila istovjetan prijedlog samog konačnog zakona. Raspravili su o ovom pitanju i nadležni saborski odbori i u prvom i u drugom čitanju, jednoglasnim odlukama nadležnih odbora ovakav prijedlog zakona je usvojen s toga ni ja neću u svojoj raspravi pretjerano lamentirati o ovom konačnom zakonskom prijedlogu, navest ću samo neke bitne momente vezane uz ovaj konačni prijedlog zakona. Važno je reći da su sloboda u pružanju, usluga slobodno kretanje radnika i sloboda poslovnog nastana temeljena na načelu unutarnjih tržišta u EU i da su ugrađena u ugovoru u funkcioniranju EU-a. Ukidanje prepreka za slobodno pružanje usluga na temeljima poštenog tržišnog natjecanja, uz osiguranja odgovarajuće razine zaštite prava radnika, trajniji je cilj EU. Zapravo na ovome počiva i nekakav razlog za donošenje ovakvog zakona, kao što možemo navesti da je jedan od glavnih elemenata i razloga za donošenje ovakvog zakona usklađivanje sa direktivnima Europskog parlamenta i Vijeća, a tu je važno prvenstveno napomenuti Direktivnu 71 iz '96. godine koja je jedan od temeljnih pravih akata EU, koji se odnosi na zaštitu pravo upućenih radnika. Te podsjećam da je prenesena u pravni poredak RH, još Zakonom o strancima u čl.66 do 89. članka. U praksi su se dogodile mnoge teškoće u kontroli i nadzoru primjene o odredbu ove direktivne, stoga je 2014.g donesena druga direktiva koju u kolokvijalnom jeziku zovemo provedbena direktiva, kojom se uvodi obveza suradnji i uzajamne pomoći putem korištenja informacijskog sustava unutarnjeg tržišta, skraćeno IMI, na za to propisanim i jedinstvenim obrascima. Važno je reći da se ovim prijedlogom zakona uspostavlja neophodan pravni okvir, odnosno, zajednička pravila za međusobnu suradnju i uzajamnu pomoć država članica u prekograničnoj provedbi odluka, u administrativnim novčanim kazanima ili drugim administrativnih financijskih sankcijama, izrečenih pružatelju usluge s poslovnim nastanom u državi članici EU, ili Europskog gospodarskog prostora za povrede zajamčenih prava upućenih radnika ili kršenje ostalih pravila, administrativnih zahtjeva ili mjera kontrole za vrijeme upućivanja koje pružatelj usluga treba poštovati prema odredbama ove dvije navedene direktive i koje su prenesene u nacionalna zakonodavstva. Ovim prijedlogom zakona uređuje se sadržaj, pravila postupak i načela uzajamne suradnje i pomoći. Uređuju se i opseg i područje te pravne suradnje. Određuje se i područje primjene od koje se isključuje, odnosno, kaznene od koje se isključuje primjena ovog zakona, ona se odnosi na novčane kazne i druge sankcije na temelju odluka izrečenih u kaznenim, prekršajnim, građanskim i trgovačkim stvarima. Određuju se i nadležna tijela za međunarodnu suradnju, određuju se i zahtjevi i minimalni sadržaji zahtjeva u komunikaciji nadležnih tijela. Zakon određuje i razloge za odbijanje, te razloge za prekid postupka izvršenja, određuje i da troškovi provedbe zahtjeva, uplatiti će se u proračun RH, te određuje nadležnost u sporovima u vezi nastanka potraživanja, gdje je sporove moguće pokrenuti samo u državi koja je podnijela zahtjev. Dok nadležnost suda u RH, u nadležnost sudova u RH, ulazi provedba postupka provedbe i izvršenja novčane kazne. Važno je napomenuti da su načelo uzajamne pomoći, povjerenje i priznavanje zahtjeva temelj suradnje nadležnih tijela država članica, prilikom postupanja po ovim zahtjevima. Ovako uspostavljeni jedinstveni sustav suradnje omogućiti će uvjete za učinkovitije kažnjavanje, zloupotrebljavanje i zaobilaženja važećih pravila u području upućivanja radnika, njihovo bolje poštivanje, čime se postiže viša, ujednačenija i usporediva razina zaštita pravo upućenih radnika u EU, te posredno osiguravaju pravedniji uvjeti za pošteno tržišnu utakmicu na unutarnjem tržištu. Važno je reći da su ovaj zakonski prijedlog, još jednom ponavljam, raspravili svi nadležni odbori, da je na svim odborima ovaj zakonski prijedlog usvojen jednoglasno, kao i nakon prvog čitanja ovdje u Hrvatskom saboru, stoga Klub zastupnika HDZ-a poduprijeti će ovakvog konačnog prijedloga zakona o prekograničnoj provedbi odluka o novčanoj kazni u području upućivanju radnika. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Prelazimo na pojedinačne rasprave, gospodin Gordan Maras.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Ovaj zakon većina klubova odnosno, svi gotovo klubovi su u raspravi podržali i naravno da kada govorimo o prenošenju europskih standarda direktiva, odnosno, interpolaciju u hrvatsko zakonodavstvo, tu nemamo neke zamjerke. Ali kad govorimo o ovoj temi, ne možemo ne spomenuti probleme koje imamo u Hrvatskoj i nažalost jedna od mana ulaska Hrvatske u EU je i ta da naši ljudi, naravno, sreća za one koji eventualno mogu nešto više zaraditi na nekim drugim poslovima, ali nedostatak, naravno za te iste ljude, jer odlaze iz svoje zemlje i za Hrvatsku koja nažalost ostaje bez kvalitetnih ljudi je odlazak ljudi iz Hrvatske, odnosno, u proteklih godina, a ja bi rekao u zadnju godinu preko stotina tisuća koja su napustili RH. Jedan od načina s kojim bi možda mogla nešto tu napraviti, a naravno da se tu nadovezuje na ovaj zakon, jer se govori o problemima, kada naše tvrtke šalju radnike u druge zemlje je konkretno gospodarstvo, konkurentni izvoznici i o tome bi naša Vlada trebala voditi računa. Mi smo izgubili, kažem u zadnju godinu dana preko 100000 ljudi koji su otišli iz Hrvatske, najčešće se tu spominju zemlje poput Irske, poput Njemačke i o tome bi trebali više govoriti i o tome bi se trebali više posvetiti. Do 2019. god. procjena je s obzirom da su sve zemlje više-manje ukinule zabrane za dolazak radnika iz RH, procjena je da ćemo u naredne 2 god. izgubiti još 200000 ljudi. Znači to je nešto što mora biti prioritet ovoj Vladi. O tome se malo govori, nažalost i poruke koje slušamo, nekada nisu najbolje. Evo vidjeli smo proteklih dana se u javnosti vodila polemika, jednog gospodina koji je ljudima poručio iz Splita da su im širom otvorena vrata, neka odu. To su loše poruke, mi moramo ljudima omogućiti ovdje posao. Ako rade već u drugim zemljama, da te poslove nude naše tvrtke. To ćemo omogućiti kroz konkurentnije gospodarstvo i kroz sposobnije izvoznike ne smijemo se orijentirati šta je nažalost sada problem u Hrvatskoj većinom na turizam, to je sada postala mantra kao da će nas turizam i sam po sebi spasiti. Pogledajte koliko izvoza imaju Mađarska, Slovačka, Češka zemlje koje su usporedive sa Hrvatskom, Slovenija, a pogledajte koliko milijardi eura ima izvoza Hrvatska. Znači moramo se orijentirati prema tome jer na kraju ni po ovom zakonu nažalost nekada neće biti puno predmeta jer nažalost malo naših tvrtki i dolazi u priliku raditi u stranim zemljama pa neće se naći u nekim situacijama koje su obuhvaćene ovim zakonom. Znači tu je jedna tematika s kojom ćemo se svi složiti, ali problemi su negdje drugdje i moramo ih pod hitno početi rješavati. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Gospodin Vlaović replika. Izvolite.
Hvala uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Maras, vi ste u svojoj raspravi rekli da je dobro da Hrvatska donosi ovaj zakon i da se usklađujemo sa europskom direktivom, naravno da i mi iz HSS-a i ja osobno to podržavam jer je to sigurno jedan alat kojim će se urediti ovo tržište na koji način će i Hrvatska i europske države međusobno komunicirat u smislu zaštite i svojih gospodarstvenika, ali prije svega radnika i na koji način će regulirati ove poslove. U zadnje vrijeme je dosta tržište rada uznapredovalo pogotovo u slanju naših metaloprerađivačkih radnika u europske države, gdje su naši radnici cijenjeni. I ono što je često bila dilema da naše tvrtke u tom dijelu nisu dovoljno konkurentne zbog dupliranja poreznih obveza i zbog toga što je na određeni način destimulirano naše gospodarstvo pa se mora naći na tržištu EU i drugih država u konkurenciji sa nekim članicama EU koje su to kvalitetnije regulirale i u zaštiti svojeg gospodarstva. I s druge strane javlja se problem kod takvih poslodavaca obzirom da dio radnika koji kada nauči poslove, nauči jezik odlazi i radi za strane tvrtke, tu se nalazimo u problemu da već imamo nedostatak radne snage i da se događa i u Hrvatskoj da moramo uvoziti radnu snagu što sigurno nije dobro. I moramo naći način da prije svega kvalitetno pomognemo našem gospodarstvu, našim poduzetnicima, a s druge strane da omogućimo da naši radnici imaju adekvatna primanja i da ostanu vjerni kako svojim tvrtkama tako i RH, a onima koji dolaze raditi u RH da omogućimo kvalitetne uvjete da taj vid dobrog domaćina da odaje dobar utisak o Hrvatskoj i da na taj način pripomognemo onim poduzetnicima. Pogotovo imamo sada berbu poljoprivrednih kultura gdje nema dovoljno radne snage i moramo naći načina da im pomognemo.
Hvala lijepo. Gospodin Maras odgovor.
Hvala lijepo. Gospodine Vlaović, mi smo u problemu i kada naši ljudi rade vani, nažalost oni rade za strane firme. Bilo bi dobro kada bi radili za naše izvoznike, to je u vrlo rijetkim slučajevima. I sada kada ste to spomenuli moram reći da sam razočaran i sa jučerašnjim događanjem jednog poslovnog lista koji se zove „Dan velikih planova“ gdje sam vidio nikakve plane Vlade RH gospodina Plenkovića vrlo ja bi rekao flet rasprava njegova o 30 minuta gdje ništa nije rekao nikakvu reformu posebno spomenuo. Znači mi nismo orijentirani prema tome ili nemamo ideja nažalost u hrvatskoj Vladi da se pomogne izvoznicima, da se pomogne ljudima koji zapošljavaju i koji bi eventualno mogli početi dobivati neke poslove van RH, van naših granica na tržištu EU. Nažalost očito da je najveći problem naš taj što naši ljudi odlaze ovi koji tu ne mogu ili naše tvrtke koje ne mogu dobiti posao, naši ljudi odlaze i onda rade na stranim tržištima za druge tvrtke. Dok se promijeni ta psihologija i ta logika u našoj Vladi, ja sam uvjeren da ćemo mi i dalje gubiti radnu snagu i ovo što ste vi rekli po meni je jedini na kraju scenario i rješenje koje će se desiti kroz godinu, dvije je to da ćemo morati u velikim količinama tražiti za neke stvari u Hrvatskoj ljude koji su spremni raditi jer sada neke naše tvrtke građevinske, vi danas možete naći posao taj tren ukoliko ste dobar majstor jer tih ljudi više nažalost u Hrvatskoj niti nema. Hvala lijepa.
Gospođa državna tajnica Majda Burić je tražila završnu riječ. Izvolite.
Konačni prijedlog Zakona o prekograničnoj provedbi Odluke o novčanoj kazni u području upućivanja radnika, drugo čitanje, P.Z.E. br. 130. Predlagatelj akta je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o prekograničnoj provedbi Odluke o novčanoj kazni u području upućivanja radnika. Molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno sa 111 glasova za donesen Zakon o prekograničnoj provedbi Odluke o novčanoj kazni u području upućivanja radnika.