Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Cijenjene zastupnice i zastupnici. Pred nama je još jedan zakon iz djelokruga pravosuđa, Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o sudskim pristojbama. Zakon o sudskim pristojbama do sada je mijenjan u dva navrata, međutim 2003. godine do danas došlo je i do promjena postupovnih propisa i to prvenstveno Zakona o parničnom postupku kao i Zakona o zemljišnim knjigama kojima su uvedeni novi procesni instituti. Predložene izmjene i dopune Zakona o sudskim pristojbama prvenstveno se odnose na ubrzanje postupka naplate neplaćene sudske pristojbe. Prema sadašnjem zakonu postupak radi naplate neplaćene sudske pristojbe provodila je ispostava područnog ureda Porezne uprave Ministarstva financija. Međutim, stupanjem na snagu Zakon o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima od 1. siječnja 2011. godine ovrhu na novčanim sredstvima provodi Financijska agencija, odnosno skraćeno FINA. S obzirom da se Zakonom o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima znatno ubrzava postupak ovrhe, ovim izmjenama i dopunama Zakona o sudskim pristojbama predlaže se da se i postupak radi naplate neplaćene sudske pristojbe izmijeni na način da sud donosi rješenje o pristojbi koji sadrže nalog stranci da utvrđeni iznos pristojbe u propisanom roku uplati na račun državnog proračuna Republike Hrvatske kao i nalog Financijskoj agenciji za provedbu ovrhe na novčanim sredstvima stranke sa svih njezinih računa i oročenih novčanih sredstava u slučaju da stranka ne plati dužnu pristojbu. Kada stranka ne plati pristojbu u propisanom roku ili o tome bez odgađanja ne obavijesti sud, sud će u daljnjem roku od 8 dana na rješenje o pristojbi staviti potvrdu ovršnosti te dostaviti Financijskoj agenciji radi provedbe ovrhe na novčanim sredstvima stranke u skladu sa odredbama zakona koji uređuju provedbu ovrhe na novčanim sredstvima. Ovim izmjenama i dopunama zakona postupak naplate neplaćene sudske pristojbe znatno bi se ubrzao, a tek u slučaju da Financijska agencija u roku od godinu dana ne provede ovrhu na novčanim sredstvima i oročenim sredstvima stranke dostavit će se rješenje za plaćanje sudske pristojbe nadležnoj ispostavi područnog ureda Porezne uprave prema prebivalištu odnosno sjedištu stranke, kao i stranci radi provedbe ovrhe na njezinoj cjelokupnoj imovini prema propisima o prisilnoj naplati poreza. Drugi dio izmjena i dopuna ovog Zakona proizlazi iz potrebe usklađivanja Zakona o sudskim pristojbama sa promjenama u postupovnim propisima i to Zakona o parničnom postupku i Zakona o zemljišnim knjigama. Stoga je bilo nužno u tarifi sudskih pristojbi koja je sastavni dio ovog zakona u pojedinim tarifnim brojevima naznačiti nove podneske koje stranke podnose sudu, odnosno odrediti sudske pristojbe koji su stranke dužne na te podneske i platiti. Povećanje sudske pristojbe također je potrebno i u dijelu koji se odnosi na zemljišno-knjižni postupak i to radi potrebe daljnje modernizacije zemljišnih knjiga i okončanja projekta zemljišno-knjižne reforme s krajnjim ciljem povećanja učinkovitosti zemljišno-knjižnog postupka i zemljišno-knjižne administracije te pravne sigurnosti građana u prometu nekretninama, naročito kroz uspostavu baze zemljišno-knjižnih podataka i zemljišnih knjiga u elektronskom obliku. U tarifi sudskih pristojbi potrebno je urediti i plaćanje sudske pristojbe i za presudu zbog ogluhe, za presudu na temelju odricanja koje nisu bile obuhvaćena dosadašnjim izmjenama i dopunama Zakona o sudskim pristojbama, a također spadaju u krug tzv. presuda na temelju stranačkih dispozicija, zajedno sa presudom zbog izostanka i presudom na temelju priznanja. Budući da donošenju takvih presuda ne prethodi cjeloviti parnični postupak propisano je da je i plaćanje pristojbi u ovim slučajevima u manjem iznosu. Plaćanje pristojbi na žalbu i reviziji protiv presude te za žalbu protiv rješenja u sporovima zbog smetanja posjeda i to u iznosu pristojbe za podnesenu tužbu i protutužbu povećano je za 100%. Ovim se izmjenama i to povećanim pristojbama u odnosu na iznos od 25% prema postojećem zakonskom rješenju nastoji destimulirati utjecaj na podnošenje pravnih lijekova i dalje produljivanje trajanja postupka, a na neizravan način i poticati i djelovati na sklapanje sudskih nagodbi kao mirnog rješenja spora u prvom stupnju u kojem su uvaženi interesi obje stranke u postupku. Značajna novina u ovom zakonu je da se na sudsku pristojbu donesenu tijekom prvostupanjskog postupka ne plaća sudska pristojba, pardon da se zapravo na nagodbu u prvom stupnju ukoliko se stranke u prvom stupnju nagode ne plaća se sudska pristojba, dakle oslobođeni su plaćanja sudske pristojbe. Ovom se odredbom pak želi potaknuti mirno rješenje sporova među strankama i sklapanje sudskih nagodbi na koji se način želi pridonijeti rasterećenju sudova te učinkovitosti pravosuđa općenito. Sukladno Zakonu o zemljišnim knjigama određuje se povećanje pristojbe za podneske kojima se traži upis u zemljišnu knjigu, uknjižbe ili predbilježbe ili njihovog brisanja za 20 kuna s postojećih 50 kuna na 70 kuna, kao i da se uvede plaćanje pristojbi za upis u EOP zemljišne knjige u iznosu od 50 kuna. Ovom izmjenom usklađuju se terminološke odredbe Zakona o sudskim pristojbama sa odredbama Zakona o zemljišnim knjigama. Ovim zakonom predlaže se i povećanje pristojbe za žalbu protiv odluke kojom se traži upis u zemljišnu knjigu ili brisanje iz zemljišne knjige za 50 kuna, s postojećih 250 kuna na 300 kuna. U odnosu na odredbe postojećeg tarifnog broja 17 izmijenjen je tekst ove odredbe preuzimanjem formulacije Zakona o sudskim pristojbama zbog različitih tumačenja postojećih odredbi. Tarifa broj 17 u praksi prema kojoj su je neki sudovi tumačili isključivo kao obvezu plaćanja pristojbe protiv rješenja kojim je dozvoljen upis u zemljišnu knjigu, a drugi kao obvezu plaćanja neovisno o tome radi li se o rješenju upisa ili odbijajućem rješenju. Također se predlaže i povećanje pristojbi za izvatke iz zemljišnih knjiga izdane na zahtjev stranke za 30 kuna, s postojećih 20 kuna na 50 kuna, kao i uvođenje plaćanja pristojbe za ispise iz baze zemljišno-knjižnih podataka izdane na zahtjev stranke u iznosu od 30 kuna te plaćanje pristojbe za povijesne izvatke iz digitalne zemljišne knjige i za povijesne izvatke iz baze zemljišno-knjižnih podataka također u iznosu od 30 kuna. Za ovjeru prijepisa ili preslike isprave koje se nalaze u zbirci isprava propisuje se pristojba u iznosu od 20 kuna bez obzira na broj polu araka izvornika. Također se propisuje i pristojba u iznosu od 50 kuna na ovjeru prijepisa ručno vođene zemljišne knjige, a za ovjeru preslike propisuje se pristojba u iznosu od 30 kuna. S obzirom da u sadašnjoj tarifi sudskih pristojbi nije bila propisana sudska pristojba na zahtjeve za imenovanje stalnim sudskim vještakom ili stalnim sudskim tumačem. Propisuje se sudska pristojba u iznosu od 100 kuna na podnijeti zahtjev, a za odluku o imenovanju stalnim sudskim vještakom, odnosno imenovanjem stalnim sudskim tumačem određena je pristojba od 200 kuna. Ovim zakonom propisuje se i sudska pristojba na zahtjev za pohranjivanje opće punomoći u iznosu od 100 kuna kao i za odluku o utvrđivanju da je opća punomoć pohranjena u iznosu od 200 kuna. Željela bih na kraju naglasiti da donošenje ovog zakona svakako ne ugrožava socijalno osjetljive kategorije građana, a isto tako niti pravo na ravnopravan i nesmetan pristup sudu budući da je članak 15. Zakona o sudskim pristojbama koji ovim prijedlogom nije mijenjan taksativno naveden čitav niz osoba koje su izuzete od obveze plaćanja pristojbi kao na primjer radnici i namještenici u radnim sporovima, invalidi Domovinskog rata, korisnici skrbi i čitav niz taksativno navedenih osoba već se prije svega želi spriječiti tzv. objesno parničenje i rasteretiti sudove nepotrebnih postupaka. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa državnoj tajnici. Žele li izvjestitelji radnih tijela? U ime Odbora za zakonodavstvo, predsjednik odbora gospodin Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče, uvažena državna tajnice, kolegice i kolege. Odbor za zakonodavstvo Hrvatskog sabora je na 124. sjednici održanoj 10. svibnja 2011. godine raspravljao o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskim pristojbama, a koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 14. travnja 2011. godine. Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje ovog zakona uz prijedlog da se u pripremi teksta konačnog prijedloga preispita mogućnost da se obuhvate i sudske pristojbe za predmete po kojima se vodi upravni spor. Hvala.
Hvala lijepa. Gospođa Ana Lovrin, predsjednica Odbora za pravosuđe. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora na 62. sjednici održanoj 10. svibnja 2011. razmotrio je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskim pristojbama u svojstvu matičnog tijela sukladno ovlastima iz članka 73. Poslovnika. Nakon uvodnoga obrazloženja članovi odbora jednoglasno su podržali izmjene i dopune Zakona o sudskim pristojbama. Mišljenja su da je ovaj prijedlog trebao predvidjeti mehanizme u pravcu jače zaštite od objesnog parničenja propitujući sve slučajeve oslobađanja od plaćanja sudske pristojbe. Sugerirano je da bi pravo na naknadu troškova pristojbe u postupcima kada nema druge strane već samo jedna strana i sud valjalo priznati na uložene žalbe protiv odluka kojima se traži upis u zemljišnu knjigu ili brisanje iz zemljišne knjige ili neko drugo pravo kada je podnesena žalba osnovana i usvojena radi očigledne pogreške suda. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe je sa 7 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeće zaključke: Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskim pristojbama. Sve primjedbe prijedlozi i mišljenja iznijete u raspravi uputit će se predlagatelju radi izrade konačnog prijedloga zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predlagatelji predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Odmah na početku valja se izjasniti u ime kluba Socijaldemokratske partije da ćemo poduprijeti donošenje ovog zakona u prvom čitanju. Unatoč generalnog podupiranja zakona htjeli bismo problematizirati neka rješenja koja se nude u prijedlogu ovog zakona. Naime i sam predlagatelj kaže da sudske pristojbe imaju više ciljeva. Dakle, plaćanje sudskih pristojbi želi se postići više ciljeva pred sudom. U ovom zakonu Vlada i navodi neke od ciljeva. To je ubrzanje postupka ili destimuliranje akcija pred sudom. Dakle, objesnog parničenja ili zloupotrebe stranačkih i parničnih prava. U tom smislu klub Socijaldemokratske partije Hrvatske u Hrvatskom saboru i podupire da se osigura naplata sudskih pristojbi ovako kako i predlagatelj navodi. Naime, istini za volju ovrha na novčanim sredstvima znatno se ubrzala zadnjim promjenama Ovršnog zakona pa je potrebno osigurati i efikasnije naplaćivanje sudskih pristojbi u toj ovrsi. Zatim je vrijedno poduprijeti da se promjene postupovnih propisa koje su predvidjele neke akcije pred sudom koje do sada nisu bile također plaća za njih sudska pristojba. Zatim je dobro da se plaćanje pristojbe na žalbu, reviziju protiv presude i protiv rješenja o sporovima smetanja posjeda uvede i poveća pristojba čak sto posto. Međutim ili još bolje da naglasimo da je postizanje sudske nagodbe pristojbama stimulirano. To također podupiremo. Dakle, nema plaćanja sudske pristojbe ako se postigne nagodba, sudska nagodba što je vrlo dobro. To je u smislu ciljeva koji se mogu postići sudskim pristojbama vrlo dobar pokušaj da se sporovi rješavaju na nagodbama pred sudom. Međutim, što se tiče povećanja tarifa posebno povećanja tarifa za upise ili procese ili postupke pred sudom vezano za zemljišne knjige, a mišljenja smo da je to, da tako kažem, šizofrena mjera, u Hrvatskoj je poznato da sudovi i zemljišne knjige nisu uređene, da se ne upisuju pravo zemljišne knjige iz puno razloga, a jedna od najvažnijih gospodarskih mjera je srediti zemljišne knjige, upisati sva prava imovinska, pa i terete i drugo u zemljišnim knjigama, podizanje cijene pristojbi, pa čak 100% i više nije stimulativno za ono što mi želimo. Naime sudske pristojbe ne smiju biti pro fiskus, u korist samo proračuna, to nije svrha njihova. Ne može se nabrati novaca iz sudskih pristojbi koliko treba državnom proračunu, valja gledati i paziti šta se postiže povećanjem, tako enormnim povećanjem sudskih pristojbi, pa i sama cijena pojedinih pristojbi, 300 kuna nije baš beznačajna za hrvatske standarde. Mislim da je, da bi bilo pametno za ovu fazu da tako kažem hrvatsko-pravnog sustava da se ne povećavaju pristojbe vezano za upise u zemljišnim knjigama, da se potiče da građani svaku promjenu vezanu za prava, terete, služnosti, kojih kod nas ima jako puno, upisuju u zemljišne knjige, još uvijek se čeka upis u zemljišne knjige u nekim sudovima više od godinu dana, a europske zemlje koje žele kod nas investirati izvode iz zemljišnih knjiga uzimaju u svojemu uredu, i to kvalificirano i verificirano, od urbanističkih planova do vlasničkih listova. Dakle naše mišljenje je da bi valjalo razmotriti do konačnog prijedloga Zakona o sudskim pristojbama je li u današnjem trenutku dobar potez enormno povećavati pristojbe za upise ili promjene stanja u zemljišnim knjigama. Nadam se da će Vlada ovo u dobroj vjeri i dobroj namjeri razmotriti i dati valjana obrazloženja kod podnošenja konačnog prijedloga Zakona o sudskim pristojbama. I na kraju, još jedanput ću ponoviti, slažemo se sa svim mjerama koje sam naveo u početku da se ubrza, da se destimulira vođenje postupa, ali ne za zemljišne knjige. Poduprijet ćemo zakon u prvom čitanju. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba HNS-a, HSU-a, gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Naravno da postoji potreba da se pored ostalih zakona mijenja i Zakon o sudskim pristojbama, međutim kod svakog zakona, a naročito kod onih zakona koji zadiru u džepove građana treba ići sa poprilično opreza i sa dobrim osjećajem za mjeru. Mi ne možemo u ovom trenutku zanemariti krizu koja je, ekonomska kriza u, gospodarska kriza, kriza u financijama naših kućanstava obitelji i pojedinaca, i jednostavno uređivati određene odnose i propisivati povećanje iznosa za sudske pristojbe. Naravno mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika ne dvojimo da postoji potreba da se ovo regulira, međutim frustrirani smo jednim ponašanjem u hrvatskom društvu, a to je pokretanjem ovrha nad svime i svačime. Naime gotovo svakodnevno nam se javljaju građani kojima je neko komunalno poduzeće aktiviralo ovrhu a da nikada nigdje nisu potpisali nikakav ugovor, samo na temelju rješenja općine ili grada kojem određena komunalna usluga košta toliko, koja moguće nikad nije ni učinjena, dakle nema dokaza da je neko izvršio uslugu, jednostavno ih nema, javljaju se ljudi sa sela gdje se u odnosu na grad puno rjeđe odvodi smeće, kose prilazni putevi itd., jednostavno su takve usluge rijetke i nikakve, ali u nedostatku novaca jedinica lokalne samouprave aktivira te uplatnice, odnosno aktivira rješenja za ovrhe. Imamo i slučaj kad ljudi plate određenu uplatnicu za određenu uslugu instituciji države, i unatoč tome zbog neprovjeravanja, zbog neažurnosti dolazi do ovrhe. E sad vidite nonsensa na kraju, teret dokazivanja i teret naknade štete, sve ono glume pa nije to moj posao, ne znam ja ništa o tome, uglavnom čovjek dvaput plati i mora se, znate šta ono namučiti do besvijesti da bi vratio taj svoj novac nazad i ne postoje definirani pravni putevi kako to riješiti. Prema tome mi zbog takvog odnosa, a ovdje unosimo još nove ovrhe nad nečim što po meni ne bi smjelo se dogoditi, mislim da je vrlo teško reći da se ovrha pokreće zbog neplaćene pristojbe. Mislim ja znam da uvijek kad sam bilo što tražio ili na sudu ili u zemljišnim knjigama uvijek sam prije platio ili platio pristojbu, pa onda dobio uslugu. Ne razumijem kako se treba ovrha pokretati zbog neplaćanja sudske pristojbe, kad se većina tih pristojbi plaća unaprijed. Prema tome unosimo još jednu ovrhu, i zbog cijelog ovog šlamperaja sa ovrhama, zbog načelnog stava čak ni u prvom čitanju nećemo podržati ovaj zakon, iako ne dvojimo potrebu da se ovo uredi. Ono što, dobro je da je ipak ovaj zakon u dva čitanja, da se može nešto korigirati, popraviti. Nisam pronašao, a vi me ispravite ako griješim, oslobađanje od sudskih pristojbi za socijalno ugrožene građane. Da li postoji minimum, dakle da li je to granica siromaštva ispod koje građani ne plaćaju sudske pristojbe. Ako toga nema, onda ja molim da se to pripremi i u svakom slučaju uđe u drugo čitanje, jer nijedan sustav u državi ne može biti slijep i gluh i neosjetljiv na socijalno osjetljive skupine, dakle na one koji imaju nedostatna sredstva za život. Slažem se sa kolegom Lekom u dijelu da vezano uz izvatke iz zemljišnih knjiga, trebalo bi motivirati građane da što prije mobiliziraju svoju sada imobiliziranu imovinu jer ako se nekome njegovo vlasništvo vodi u dvanaestinama, u stotim dijelovima ukupnog vlasništva onda je to sigurno imobilizirana imovina jer treba vremena i vremena da se raščiste i upišu vlasnički odnosi. I mislim da je cilj ove države da sredi zemljišne knjige i da na neki način mobilizira, aktivira taj kapital, tu imovinu građana jer ukupna imovina građana je imovina države i sve zajedno to činimo na opće dobro. Naročito to govorim zato što je želja naših umirovljenika u zadnjoj fazi života, u trećoj životnoj dobi, većine njih, da ne ostavljaju probleme svojim nasljednicima nego da svoje probleme riješe za života. Da raščiste zemljišne knjige, da naprave oporuku. Dakle, da srede te vlasničke odnose. Ako im ovim zagorčavamo život, ako im uvodimo nove pristojbe onda će to sigurno teže učiniti jer podsjećam njihova prosječna mirovina je milijun i gotovo 200 tisuća umirovljenika u Hrvatskoj je 2 100, ispod 2 150 kuna, a tu nema mjesta za želje, tu ima mjesta samo za pokriće osnovnih potreba. Isto tako klub HNS-HSU-a protivi se ovom prijedlogu koji je iznio gospodin Tomljanović da se uvedu pristojbe za poduzimanje određenih aktivnosti pred Upravnim sudom iz jednog razloga – građani RH ustaju pred Upravni sud iz razloga što su nezadovoljni rješenjem, sporošću, birokratizacijom sustava itd. Dakle, imaju prigovor na nedostatke sustava i mislim da taj dio ne bi smio biti opterećen sudskim pristojbama. Mislim da bi to trebao biti jedan dobar, jedna dobra kontrolna funkcija učinkovitosti svih sustava u RH. Dakle, još jednom ponavljam, većinom se proces pred Upravnim sudom vodi protiv birokratskog ponašanja institucija sustava i opet ponavljam ne bi se tu trebale plaćati sudske pristojbe. Dakle, naravno da u dobroj vjeri razumijemo potrebu donošenja ovog zakona. Naravno da se ovaj zakon može i popraviti sukladno ovoj raspravi i prijedlozima. Naravno da bi željeli da razmislite o ovom postupku ovrhe zato što je on dosta bremenit, na neki način ugrožavanjem egzistencije građana. Javljaju nam se redovno vrlo siromašni ljudi, ljudi sa vrlo malim primanjima kojima 150 kuna ovrhe zbog određene komunalne usluge puno znači pa bi molio da o tome povedete računa. Zasada smo rekli da ćemo postupiti principijelno da klub HNS-HSU-a neće ovo podržati ni u prvom čitanju, a nadam se da ćemo imati prilike i razgovarati i sve ovo popraviti do drugog čitanja. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo ispravak, gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Pa uvaženi kolega je netočno kazao da sam ja za govornicom iznosio nekakva svoja mišljenja, ja sam pročitao Izvješće Odbora za zakonodavstvo gdje je u stručnoj raspravi i vanjskih članova, sveučilišnih profesora ukazano na problem uređenja sudskih taksi i u okviru vođenja upravnih sporova. Jer ćemo stupanjem na snagu tog zakona imat problema ako se to ne riješi i sad je dakle vrijeme, s obzirom da je i ovaj zakon u prvom čitanju, da se ta problematika u prvom redu apostrofira i onda da ne bismo ušli u nekakav pravni vakum da se i to obuhvati samim zakonom. Da se dakle urede i sudske takse, sudske pristojbe u okviru vođenja upravnih sporova. Hvala.
Hvala. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Na samom početku svoga izlaganja istaknuo bih da će klub HDZ-a podržati prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskim pristojbama. Imajući u vidu da je od donošenja Zakona o sudskim pristojbama 1995. godine, odnosno od zadnjih izmjena i dopuna 2002. godine došlo do promjena postupovnih propisa i to prvenstveno Zakona o parničnom postupku kao i Zakona o zemljišnim knjigama kojima su uvedeni novi procesni instituti bilo je nužno pristupiti izmjeni i dopuni Zakona o sudskim pristojbama. Također, radi ubrzanja postupka naplate neplaćene sudske pristojbe koju je dosada provodila ispostava Područnog ureda Porezne uprave Ministarstva financija, a obzirom da je od 1. siječnja 2011. godine stupio na snagu Zakon o provedbi ovrhe nad novčanim sredstvima po kojim ovrhu nad novčanim sredstvima provodi Financijska agencija potrebno je izmijeniti i dopuniti i postojeće odredbe koje reguliraju ovu materiju. Tako se ovim izmjenama i dopunama Zakona o sudskim pristojbama u postupku naplate neplaćene sudske pristojbe propisuje da sud stranci više ne dostavlja nalog već rješenje o plaćanju sudske pristojbe koji sadrži nalog stranci da utvrđeni iznos pristojbe u propisanom roku uplati na račun prihoda Državnog proračuna RH kao i nalog Financijskoj agenciji za provedbu ovrhe nad novčanim sredstvima stranke sa svih njegovih računa i oročenih novčanih sredstava prema odredbama zakona koji uređuju provedbu ovrhe nad novčanim sredstvima u slučaju da stranka ne plati dužnu pristojbu. Protiv rješenja stranka može u roku od 3 dana od dana dostave rješenja podnijeti prigovor prvostupanjskom sudu koji može ukinuti ili preinačiti pobijano rješenje, odnosno odbiti prigovor. Protiv prvostupanjskog rješenja dopuštena je žalba o kojoj odlučuje drugostupanjski sud. U slučaju da Financijska agencija u roku od godinu dana ne provede ovrhu nad novčanim sredstvima i oročenim sredstvima stranke u skladu s odredbama zakona koji uređuje provedbu ovrhe dostavit će rješenje za plaćanje nadležnoj ispostavi porezne uprave prema prebivalištu odnosno sjedištu stranke radi provedbe ovrhe na njezinoj cjelokupnoj imovini prema propisima o prisilnoj naplati poreza. Nadalje, predloženim izmjenama i dopunama Zakona o tarifi sudskih pristojbi uvode se nove pristojbe za presudu na temelju odricanja i na presudu zbog ogluhe čime se usklađuju odredbe zakona o parničnom postupku s odredbama Zakona o sudskim pristojbama. Isto tako propisuju se nove pristojbe za podneseni Zahtjev za imenovanjem stalnim sudskim vještakom i stalnim sudskim tumačem koji na odluku o njihovom imenovanju te na podneseni zahtjev za pohranjivanje opće punomoći kao i na odluku o utvrđivanju da opća punomoć pohranjena. A obzirom da podnesci i odluke ove vrste angažiraju dio državnih službenika zaposlenih na poslovima sudske uprave. Kako bi se destimulativno utjecalo na podnošenje pravnih lijekova i daljnje produljivanje trajanja postupka a poticajno djelovalo na sklapanje sudske nagodbe kao mirno rješenje spora u prvom stupnju u kojem su uvaženi interesi obje stranke u postupku predlaže se uvećanje plaćanja pristojbi po žalbi i reviziju protiv presude te za žalbu protiv rješenja u sporovima zbog smetanja posjeda. Dok s druge strane na sudsku nagodbu donesenu tijekom prvostupanjskog postupka ne plaća sudska pristojba čime se želi postići mirno rješavanje sporova među strankama i sklapanje sudskih nagodbi na koji će se način svakako pridonijeti i rasterećenju sudova te učinkovitosti pravosuđa. Preostale predložene izmjene u tarifi sudskih pristojbi odnose se na povećanje iznosa sudskih pristojbi prvenstveno radi potrebe daljnje modernizacije zemljišnih knjiga i okončanja projekta zemljišno knjižne reforme a kako bi se povećala učinkovitost zemljišno knjižnog postupka i zemljišno knjižne administracije i ostvarila pravna sigurnost građana u prometu nekretnina kroz uspostavu baze zemljišno knjižnih podataka i zemljišnih knjiga u elektroničnom obliku. Manje izmjene predlažu se zbog terminološkog usklađivanja odredbi Zakona o sudskim pristojbama s odredbama zakona o zemljišnim knjigama. Radi navedenog Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskim pristojbama. Hvala lijepa.
Hvala. Predsjednik odbora za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskoga sabora gospodin Petar Selem sazvao je sjednicu Odbora danas u 13 i 30 sati u dvorani Josipa Jelačića, bivši Centar. Znači u 13 i 30 sati. Prelazimo dalje na predstavnike klubova. U ime Kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, gospođo državna tajnice, uvažena gospodo zastupnici. Dozvolite mi najprije da citiram "dio" ovoga Zakona o sudskim pristojbama odnosno obrazloženja, na kraju ću govoriti o ovrhama. Ali samo da kažem da na primjer plaćanje pristojbe na žalbu i reviziju protiv presude te na žalbu protiv rješenju sporovima zbog smetanja posjeda to u iznosu pristojbe znači povećavaju za podnešenu tužbu i protu tužbu znači povećava se za čak 100%. Ovim se izmjenama ovdje se kaže, i to povećanje pristojbe u odnosu na iznos od 25% prema postojećem zakonodavnom rješenju. Destimulativno kaže, trebalo bi se utjecati na podnošenje pravnih lijekova i daljnje produbljivanje trajanje postupka na neizravan način i poticajno djelovati na sklapanje sudske nagodbe itd. Da ne bi sada citirao sve te tarife, da ne bih citirao sva ta obrazloženja, samo da kažem da se gro sudskih pristojba povećava za 50, za 100, a neke ja bih rekao preko 130 ili 140%. Ja jednostavno gospodo ne mogu razumjeti, a pogotovo teško je u ovom trenutku prihvatiti da bilo tko povisi u ovoj recesijskoj 2011. neku uslugu za 50, 100 ili 150% i tu je posebno relevantno da li je riječ o pristojbi, d ali je riječ o nekoj sudskoj ili administrativnoj taksi. Nije bitno da li je riječ o povećanju za jedan takav iznos cijene struja, cestarine, komunalne naknade, cijene vrtića, nafte, plina i tome slično. Ne može biti poruka kako imamo ovdje u ovom obrazloženju dignimo pristojbe i ljudi će se "manje tužiti". Tu poruku sam najprije pročitao u nekim medijima, nisam mogao vjerovati, ali eto na to isto obrazloženje nailazim i u ovom obrazloženju ovoga Prijedloga zakona. I doslovce se kaže da kada stranka ne plati pristojbu u propisanom roku ili u tome bez odgađanja, ne pardon, nego se doslovce kaže da će ovo destimulativno utjecati na podnošenje pravnih lijekova i daljnje produbljivanje trajanja postupka, a na neizravan način poticajno djelovati na sklapanje sudske nagodbe kao mirno rješenje spora u prvom stupnju u kojem su uvaženi interesi obje stranke u postupku. Ok, ovdje je naglasak na mirnom rješavanju sporova, na nagodbi, ali da ćemo mi na taj način jednostavno destimulativno utjecati na podnošenje određenih tužbenih zahtjeva ili slično jednostavno nije umjesno niti u obrazloženju ovog Zakonskog prijedloga navoditi. Vi imate danas već situaciju da upravo zbog cijena sudskih pristojba neki građani jednostavno ne mogu ostvariti neko od svojih prava u nekom od naših sudova. Cijena postaje element da li će netko pokrenuti spor ili neće. Što ja znam, u mom sporu sa HRT-om ja sam do sada ovih troškova platio, troškova sam imao 10 hiljada, ali samo sudske pristojbe sam platio 2000 kuna, odgovor na tužbu, odgovor na njihovu žalbu i sada ne znam što me još čeka za jednu izgovorenu riječ za ovom saborskom govornicom da se skoro svaka emisija na HRT-u može i kupiti. Što želim kazati? Cijena pristojbi postaje element nemogućnosti za ostvarenje nekog od svog prava pred nekim od Hrvatskih sudova. 2000 kuna je na primjer u ovom trenutku jedna prosječna penzija recimo u Republici Hrvatskoj. Ako spor dobijete to će vas koštati 10 tisuća kuna, ako ga ne daj Bože izgubite to će vas koštati najmanje 150 ili 200 tisuća kuna. Znači u svemu tome na neki način imam dojam ili želim zagovarati načelo da treba imati mjeru. Kod svega, pa pogotovo kada se predlažu u ovim recesijskim vremenima neke nove cijene, pod navodnicima bilo kojih usluga, treba biti čvrsto na zemlji. Netko će reći pa šta je, ako ide ne znam neka tarifa gore za 20, 30 ili toliko kuna. Dobro, doista nama 20 kuna nije presudno, međutim nekome 20 kuna gospodo u ovom trenutku su tri štruce kruha. Ako podijelimo onu prosječnu mirovinu od 2 tisuće 200 i nešto kuna sa 30 ili 31 danom onda vidite da ljudi naprosto žive na mjesec sa 70 kuna, i onda tim ljudima tih 20, 30, 100 kuna ili ne znam koliko doista postaje ozbiljan izdatak. Ako netko gradi kuću ili ako kupuje stan, na pamet govorim, od 100 tisuća eura, onda možda nije problem ako vadite taj ZK izvadak i da platite ih 30, 50 kuna više, ali ako vadite ZK izvadak da bi regulirali cijenu vrtića, neke socijalne naknade po zakonu o kojem ćemo nakon ovoga raspravljati, nekog drugog takvog prava, e onda 20, 30, 100 ili 50 kuna, to se doslovce može pretvoriti u 3, 5, 10 štruca kruha, a to onda nekome doista može izgledati i mnogo. Želim kazati u svemu treba imati mjeru. Ne možemo mi cijenama rješavati sudske zaostatke, odnosno ne možemo mi cijenama rješavati opterećenost sudova. Ako je nakana recimo predlagača ovoga zakona u tome, onda je to apsolutno pogrešno, kao što cijenom pristojbi isto tako ne možemo ni državu osloboditi njene obveze da osigurava sredstva za funkcioniranje hrvatskog pravosuđa. Dobro, to se ne može sve pokriti iz sudskih pristojbi, to je više nego svakome jasno, ali još jedanput želim kazati ova povećanja pristojbi za 50 ili 100 ili više posto, to mislim u ovom trenutku je u najmanju ruku hrabro. Zanimljivo je, treba biti pošten kada se o ovom zakonu govori, i vidjeti kada su se posljednji puta korigirale cijene sudskih pristojbi. Bilo je to 2002. godine. Znači od 2002. do današnjeg dana prošlo je cirka 9 godina, znači ti iznosi nisu korigirani, ali isto tako usuđujem se kazati bez obzira koliko su se možda cijene pojedinih usluga povećali, da je danas izdvojiti određena sredstva možda i teže no što je to bilo 2002. godine. Ono što treba napraviti, po mom sudu, je ne samo zadržati ove pristojbe na postojećoj razini nego treba smanjiti i odvjetničke tarife i bilježničke tarife. Istina, bilježnicima je zbog krize poglavito građevinarstva klekla jedna djelatnost koja je bila izuzetno unosna. Nema više registracije tvrtki u onom postojećem obimu, ali još uvijek naprosto te usluge prosječnim građanima jednostavno ili bolje rečeno cijene nisu razumljive. Mi smo nekada imali ovjeru potpisa pri našim skupštinama općina, za to se plaćao neki ekvivalent, recimo 5, 10 kuna, danas čini mi se da kod bilježnika to je 60 ili 70 kuna. Sve je dobro normalno ako čovjek može nešto platiti, ali u sve većem broju građanima je sve teže, poglavito ako imamo na umu činjenicu da je 20% građana u Republici Hrvatskoj socijalno ugroženo, a ako to prevedemo na broj stanovnika ove zemlje onda možemo kazati da 850 tisuća ljudi u Republici Hrvatskoj živi ispod praga siromaštva i onda je tim ljudima tih 20, 30, 100 ili više kuna itekako mnogo. Zato jasno državu treba učiniti što je moguće efikasnijom, jeftinijom, dostupnijom, profesionalnijom, poštenijom, otvorenijom. Jasno da to vrijedi za sve, za sudove itd., pa i izvršnu i predstavničku vlast. Ono što je isto tako zanimljivo to je kod ovih ovrha da kada stranka ne plati pristojbu u propisanom roku ili o tome bez odgađanja ne obavijesti sud, sud će u daljnjem roku od 8 dana na rješenje pristojbi staviti potvrdu ovršnosti te dostaviti Financijskoj agenciji radi provedbe ovrhe na novčanim sredstvima stranke u skladu sa odredbama zakona koji uređuju provedbu ovrhe na novčanim sredstvima. Vi poštovana gospodo morate znati da u ovom trenutku u Republici Hrvatskoj imamo 150 tisuća računa fizičkih osoba koji su blokirani raznoraznim ovrhama. Vjerojatno najveći krivac što je tome tako u ovom trenutku i što se naplaćuju i ona sredstva koja bi trebala biti izuzeta je ovaj novi zakon koji tu mogućnost sada daje FINA-i umjesto bankama. Financijska agencija jednostavno sjeda na sredstva koja vidi na računu, ali ta FINA ne može znati odakle tom nekome stižu određene uplate, odnosno jesu li izuzete od ovrhe za razliku od banke koja raspolaže sa svim informacijama, ali ona normalno mehanizmom dopušta da se FINA namiruje i iz onih sredstava koja bi trebali biti izuzete vjerojatno stoga što bankama odgovara da nakon što FINA namiri neki trošak po osnovi ovrhe dodatno opterećuje korisnika tog računa zateznim kamatama. Što je gospodo sve izuzeto od ovrhe, to su primanja po osnovi zakonskog uzdržavanja i naknade štete nastale zbog narušenja zdravlja ili smanjenja, gubitka radne sposobnosti i naknade štete za izgubljeno uzdržavanje zbog smrti davatelja uzdržavanja. Zatim tu su naknade zbog tjelesnog oštećenja prema propisima u invalidskom osiguranju, primanja po osnovi socijalne skrbi, primanja po osnovi privremene nezaposlenosti, to je dječji doplatak, pomoć učenicima, studentima, stipendije, naknada za rad osuđenika, primanja po osnovi odličja i priznanja. I to bi trebalo biti izuzeto od ovrha. Međutim, jasno tome u ovoj zemlji nije slučaj i stvara se jedan novi socijalni udar na najugroženije u Republici Hrvatskoj. Iz FINA-e kada postavljamo im pitanja onda doznajemo kako je od 1. siječnja do 10. svibnja ove godine otvoreno 35219 transakcijskih posebnih računa građana dok je trenutačno kao što rekoh razno raznim ovrhama bilo blokirano više od 150000 računa fizičkih osoba. Na otvaranje posebnog računa pravo imaju i oni s plaćom i mirovinom jer se od nove godine ovrhom smije sjesti samo na trećinu primanja. Ali ako žele raspolagati s preostale dvije trećine to će moći jedino ako im ili jedino ako ih banka prebaci na neki drugi račun. Problem ovih ovrha danas je jedan od najživotnijih problema ja bih rekao hrvatskih građana i utoliko mislim da to, tu materiju treba ponovo na jedan korektan način regulirati. Gospodin Hrelja koji je prije govorio je apsolutno u pravu da se svaka, nije u pravu da se svaka usluga plaća unaprijed. To viđam svakih sedam dana u nekom svom primjeru kad se pojavljujem pred nekim sudom. Za tebe je to dobro i ekonomski i mentalno da se tako izrazim. Ali mislim da sud i dalje mora najprije upozoriti, odrediti rok od 8 do 15 dana za plaćanje pristojbe, a tek potom pokretati ovrhu. Ali isto tako ovrhama se ne smije sjesti na ono što sam prije navodio, a što je temeljem zakona izuzeto. Kao HNS, HSU evo vidite da nema spora, ni IDS ne podržava korekciju ovih tarifa. Ali smo isto tako svjesni da novim institutima iz Zakona o parničnom postupku jednostavno su stvoreni, stvorena potreba da se neke tarife dodatno uvedu. Znači, nove tarife da ali više tarife ne.
Hvala. U ime kluba HSS-a. A ispravak, nisam vidio. Oprostite. Gospođa Ana Lovrin, ispravak netočnog navoda. Oprostite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa zastupnik Kajin je krivo rekao da je svemu ovome kriv novi Zakon o ovrsi na novčanim sredstvima. Dakle, zakon nije kriv. Zakon je točno odredio na kojim novčanim sredstvima se može provoditi ovrha, na kojim novčanim sredstvima se ne smije provoditi. Primjerice, doplatku na djecu, alimentaciji, prihodima od uzdržavanja itd. I netočno je rekao da FINA ne zna od kuda uplate stižu. FINA itekako zna i ima podatke o tome i treba ta primanja izuzeti. Ako je bilo u početku nekih slučajeva o kojima čitamo da se dogodila, dakle greška u provedbi zakona ja vjerujem da će ona biti ispravljena i da se sada to točno vodi. Dakle, koji primici stižu i da se na njima ovrha više ne provodi. Ali ako i dođe do greške nije kriv zakon, nego provedba i treba kontrolirati.
Hvala. I u ime kluba HSS-a gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Predložene izmjene i dopune Zakona o sudskim pristojbama prvenstveno se odnose na ubrzanje postupka naplate neplaćene sudske pristojbe. Prema sadašnjem zakonu postupak radi naplate neplaćene sudske pristojbe provodila je Ispostava područnog ureda Porezne uprave Ministarstva financija. Stupanjem na snagu Zakona o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima od 1. siječnja 2011. godine ovrha na novčanim sredstvima provodi Financijska agencija. S obzirom da se Zakonom o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima znatno ubrzava postupak ovrhe ovim izmjenama i dopunama Zakona o sudskim pristojbama predlaže se da se i postupak radi naplate neplaćene sudske pristojbe izmijeni na način da sud donosi rješenje o pristojbi koje sadrži nalog stranci da utvrđeni iznos pristojbe u propisanom roku uplati na račun državnog proračuna Republike Hrvatske kao i nalog Financijskoj agenciji za provedbu ovrhe nad novčanim sredstvima stranke sa svih njezinih računa i oročenih novčanih sredstava u slučaju da stranka ne plati dužnu pristojbu. Ovim izmjenama i dopunama zakona postupak naplate neplaćene sudske pristojbe znatno bi se ubrzao, a tek u slučaju da Financijska agencija u roku od godine dana ne provede ovrhu nad novčanim sredstvima i oročenim sredstvima stranke dostavit će rješenje za plaćanje sudske pristojbe nadležnoj ispostavi područnog ureda Porezne uprave prema prebivalištu, odnosno sjedištu stranke kao i stranci radi provedbe ovrhe na njezinoj cjelokupnoj imovini prema propisima o prisilnoj naplati poreza. S obzirom na promjene postupovnih propisa bilo je nužno pristupiti izmjeni i dopuni Zakona o sudskim pristojbama i to na način da se u tarifi sudskih pristojbi u pojedinim tarifnim brojevima naznače podnesci koje stranka podnese sudu, odnosno da se odrede sudske pristojbe koje su stranke dužne na te podneske platiti. U tarifi sudskih pristojbi potrebno je urediti plaćanje sudske pristojbe i za presudu zbog ogluhe i za presudu na temelju odricanja koje nisu bile obuhvaćene dosadašnjim izmjenama i dopunama Zakona o sudskim pristojbama, a također spadaju u krug tzv. presuda na temelju stranačkih dispozicija zajedno sa presudom zbog izostanka i presudom na temelju priznanja. Budući da donošenju takvih presuda ne prethodi cjelovit parnični postupak propisano je i plaćanje pristojbe u manjem iznosu. Plaćanje pristojbe na žalbu i reviziju i protiv presude, te za žalbu protiv rješenja u sporovima zbog smetanja posjeda i to u iznosu od pristojbe za podnesenu tužbu i protu tužbu povećano je za 100%. Ovim se izmjenama i to povećanje pristojbe u odnosu na iznos od 25% prema postojećem zakonodavnom rješenju nastoji destimulativno utjecati na podnošenje pravnih lijekova i daljnje produljivanje trajanja postupka, a na izravan način i poticajno djelovati na sklapanje sudske nagodbe kao mirno rješenje spora u prvom stupnju u kojem su uvaženi interesi obje stranke u postupku. Značajna novina u ovom zakonu je da se na sudsku nagodbu donesenu tijekom prvostupanjskog postupka ne plaća sudska pristojba. Ovom se odredbom želi potaknuti mirno rješavanje sporova među strankama i sklapanje sudskih nagodbi na koji se način želi pridonijeti i rasterećenju sudova, te učinkovitosti pravosuđa i općenito. Mi dakako u klubu Hrvatske seljačke stranke podržavamo i podupiremo sve ove mjere koje se odnose znači vezano za djelovanje u smislu rješavanja sporova nagodbom. No sukladno Zakonu o zemljišnim knjigama, određuje se povećanje pristojbe za podneske kojima se traži upis u zemljišnu knjigu, uknjižbe i predbilježbe, ili upis njihovog brisanja za 20 kuna s postojećih znači 50 na 70 kuna, kao da se uvede plaćanje pristojbe za upis u zemljišne knjige u iznosu od 50 kuna, ovom izmjenom usklađuju se terminološke odredbe Zakona o sudskim pristojbama s odredbama Zakona o zemljišnim knjigama. Ovim zakonom predlaže se i povećanje pristojbe za žalbu protiv odluke kojom se traži upis u zemljišnu knjigu ili brisanje iz zemljišne knjige. Također se predlaže i povećanje pristojbe za … [[Govornik se ne razumije.]] iz zemljišne knjige izdane na zahtjev stranke za 30 kuna, što znači iz postojećih 20 na 50 kuna, kao i uvođenje plaćanja pristojbe za ispise iz baze zemljišnoknjižnih podataka, izdane na zahtjev stranke u iznosu od 30 kuna, te plaćanje pristojbe za povijesne izdatke iz digitalne zemljišne knjige. Za ovjeru prijepisa ili preslike isprava koje se nalaze u zbirci isprava propisuje se pristojba u iznosu od 20 kuna, bez obzira na broj poluaraka izvornika. I niz ovih evo tarifa koje povećavamo ili uvodimo vezano za zemljišne knjige, mi u klubu Hrvatske seljačke stranke, s obzirom na stanje koje je u zemljišnim knjigama, a želju našu da se zemljišne knjige ažuriraju i urede, ovo povećanje pristojbi mislimo da neće motivirati građane na ažuriranje stanja u zemljišnim knjigama, i dakako ostavljanje čistih imovinskih odnosa nasljednicima. Stoga mi u klubu Hrvatske seljačke stranke smatramo da bi predlagač trebao razmotriti ovo stanje, i vidjeti kako motivirati građane na rješavanje ovih postojećih problema, za sigurno je da povećanje tih tarifa to nije motivirajući faktor, i smatramo da evo do drugog čitanja predlagač vidi kako zadržati ove postojeće tarife ili ih uskladiti, na kraju krajeva i sa mogućnostima građana, a sve kažem u cilju ažuriranja i uređenja zemljišnih knjiga. Hvala vam lijepo.
Hvala. U ime kluba HDSSB-a, gospodin zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, poštovana državna tajnice. U uvodnom dijelu prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskim pristojbama predlagatelj ovoga zakona Vlada Republike Hrvatske među ostalim donosi i ocjenu stanja, u osnovna pitanja koja treba urediti zakonom i posljedice donošenja zakona. U ocjeni stanja utvrđuje se kako je Zakon o sudskim pristojbama koji je donijet još 1995. godine do sada mijenjan dva puta 1996. i 2002. godine. S obzirom na činjenicu da je od 2003. godine do danas došlo do promjena postupovnih propisa i to prvenstveno Zakona o parničnom postupku kao i Zakona o zemljišnim knjigama, Vlada smatra da je nametnuta potreba za još jednom izmjenom i dopunom postojećeg zakona. Predlagatelj ovog zakona kao razloge za donošenje izmjena i dopuna navodi želju za ubrzanje postupka naplate neplaćene sudske pristojbe. Kako je stupanje na snagu Zakona o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima od 1. siječnja ove godine, ovrhu nad novčanim sredstvima započela provoditi FINA, te kako se tim zakonom ubrzava postupak ovrhe, namjera je predlagatelja ovoga zakona da i postupak naplate neplaćene sudske pristojbe, umjesto ispostava područnog ureda Porezne uprave Ministarstva financija, koji su to do sada činili, od sada također provodi FINA. Novim prijedlogom zakona Vlada Republike Hrvatske ne teži samo ubrzanju postupka naplate nenaplaćenih sudskih pristojbi, već uvodi i promjene u tarifi sudskih pristojbi. Niti to samo po sebi ne bi bilo sporno kada bi se to uistinu odnosilo samo na pokušaj da se pojedinim tarifnim brojevima naznače podnesci koje stranke podnose sudu, odnosno da se odrede sudske pristojbe koje su stranke dužne na te podneske platiti, kako je to Vlada Republike Hrvatske u obrazloženju i navela. Sporno jest to što se ovim prijedlogom zakona znatno povećavaju iznosi za plaćanje cijelog niza pristojbi. Obrazloženje za jedno povećanje pristojbe čak se i može prihvatiti. To se odnosi na povećanje plaćanja pristojbi na žalbu i reviziju protiv presude, te za žalbu protiv rješenja o sporovima zbog smetanja posjeda. Naime obrazloženje kako se time nastoji destimulativno utjecati na podnošenje pravnih lijekova i daljnje produljivanje i trajanje postupaka, odnosno narodski rečeno na sudske trakavice, kojima se sudovi uistinu u mnogim slučajevima budu zatrpani, ovakvo obrazloženje se i može prihvatiti, osobito imajući u vidu da se kao značajna novina u ovom zakonu navodi činjenica da se na sudsku nagodbu donijetu tijekom prvostupanjskog postupka ne plaća sudska pristojba. Ovo zakonsko rješenje po našem mišljenju uistinu može potaknuti mirno rješavanje sporova među strankama, i sklapanje sudskih nagodbi, čime se može u konačnici rasteretiti sudove i povećati učinkovitost cjelokupnog pravosuđa. Ukoliko prijedlog povećanja gore spomenutih tarifa gledamo kao nastojanje da se i na taj način neizravno i poticajno djeluje na sklapanje sudske nagodbe kao mirno rješenje spora u prvom stupnju, u kojem su uvaženi interesi obje stranke u postupku, onda se takav prijedlog može prihvatiti. No problem nastaje onog trenutka kad se ovim prijedlogom zakona predlaže povećanje cijena za cijeli niz pristojbi koje su se i do sada plaćale, ali i znatno manje nego se to sada predlaže, kao i uvođenja plaćanja novih pristojbi koje se do sada nisu plaćale. Evo nabrojat ću. Ovim prijedlogom zakona povećavaju se sljedeće pristojbe: za podneske kojima se traži upis u zemljišnu knjigu uknjižbe ili predbilježbe ili upis njihovog brisanja povećanje je za 40%, za žalbu protiv odluke kojom se traži upis u zemljišnu knjigu ili brisanje iz zemljišne knjige povećanje je 20%, za izvatke iz zemljišne knjige izdane na zahtjev stranke povećanje je 150%. Osim ovih povećanja uvode se i plaćanja novih pristojbi, kojih do sada nije bilo. Pa tako: plaćanje pristojbe za upis u zemljišne knjige koje se vode elektroničkom obradom podataka u iznosu od 50 kuna, plaćanje pristojbe za ispise iz baze zemljišno-knjižnih podataka izdanih na zahtjev stranke 30 kuna, plaćanje pristojbe za povijesne izvatke iz digitalne zemljišne knjige i za povijesne ispise 30 kuna, plaćanje pristojbe za ovjeru prijepisa ili preslika isprava koje se nalazi u zbirci isprava, plaćanje pristojbe za ovjeru prijepisa ručno vođene zemljišne knjige 50 kuna. Plaćanje pristojbe za ovjeru preslika prijepisa ručno vođene zemljišne knjige 30 kuna, plaćanje pristojbe za podnijeti zahtjev za imenovanje stalnim sudskim vještakom, odnosno tumačem u iznosu od 100 kuna. Plaćanje pristojbe za odluku o imenovanju stalnim sudskim vještakom u iznosu od 200 kuna, plaćanje pristojbe za pohranjivanje opće punomoći 100 kuna. I evo još jednog primjera, plaćanje pristojbe za odluku o utvrđivanju da je opća punomoć pohranjena još 200 kuna. Osobito je sporno to što predlagatelj zakona Vlada Republike Hrvatske ova povećanja cijena i uvođenje novih nameta niti ne pokušava obrazložiti. Takav odnos prema građanima koji su izabrali ovu vlast i za čije dobro bi trebali raditi nije prihvatljiv. I nismo mi toliko zabrinuti zbog pristojbi koje će npr. za svoje imenovanje trebati platiti budući stalni vještak ili stalni sudski tumač. Oni će to vrlo brzo i debelo naplatiti i to opet na teret hrvatskih građana. Ali, u situaciji u kojoj danas žive hrvatski građani, u siromaštvu i bijedi, bez posla i bez plaće čak i kada rade, a sve to zahvaljujući katastrofalnoj politici HDZ-ove vlade u takvoj situaciji uvoditi nove pristojbe koje nisu ništa drugo nego novi harač i novi nameti krajnje je drsko i licemjerno. Vlada Republike Hrvatske se i u ovom slučaju prema hrvatskim građanima ponaša poput feudalca prema kmetovima. Ja vam razrežem namet, a vama kako bude. Po principu snađi se druže. Franjo Tahi je nemilosrdno gazio svoje podanike, Partizani su bespoštedno praznili ambare, a HDZ-ova vlada prvo opljačka vlastiti narod, državnu blagajnu i državne tvrtke, a onda im uvede harač i namete kako bi ti isti opljačkani građani napunili pljačkom ispražnjenu državnu blagajnu. Iz gore navedenih razloga Klub zastupnika HDSSB-a neće prihvatiti ovo prvo čitanje prijedloga zakona. No, gospodine predsjedniče dozvolite mi reći još nešto, a to je upućeno sad predlagatelju, u ovom slučaju predstavnicima ministarstva. Moram posebno naglasiti nešto što se odnosi i na ovaj zakon, ali i na gotovo sve zakone koje Hrvatski sabor donosi posljednjih nekoliko mjeseci. O tome je nešto jučer započeo govoriti kolega zastupnik dr. Boro Grubišić no ne može se preko tog problema samo tako prijeći. Naime, radi se o problemu koji se javlja kontinuirano u svakom prijedlogu zakona koji Vlada Republike Hrvatske posljednjih mjeseci šalje pred zastupnike Hrvatskog sabora, a odnosi se na pozivanje na pojedine članke Ustava RH na kojima se temelje svi zakonski prijedlozi. U svakom zakonskom prijedlogu Vlade RH posljednjih nekoliko mjeseci kao temelj za prijedlog svakog zakona navodi se članak 84. Ustava, umjesto članka 85. Ustava RH pročišćeni tekst. Tako se i u današnjem prijedlogu zakona Vlada Republike Hrvatske kao temelj za ovaj prijedlog nalazi u članku 84. pozivajući se na Narodne novine br. 76/2010. i na Narodne novine 85/2010. to je pročišćeni tekst. To je ovaj tekst koji imamo svi mi zastupnici. Dakle, ovaj pročišćeni tekst koji je objavljen u Narodnim novinama br. 85/2010. imaju svi saborski zastupnici. Njega se može i kupiti u svim knjižarama, košta 69 kuna, znam jer sam jedan izgubio pa sam onda išao kupiti drugi. No, problem je u tome što članak 84. Ustava RH u pročišćenom tekstu na koji se poziva Vlada Republike Hrvatske glasi: "Sjednice su Hrvatskoga sabora javne." I taj članak ne može biti temelj za predlaganje bilo kojeg zakona već članak 85. koji glasi: "Pravo predlagati zakone ima svaki zastupnik, klubovi zastupnika i radna tijela Hrvatskoga sabora te Vlada Republike Hrvatske". Nije problem samo u ovome članku već i u gotovo svim drugim člancima na koje se poziva Vlada Republike Hrvatske prilikom predlaganja gotovo svih zakonskih prijedloga koji su došli ovdje nakon lipanjskih promjena Ustava od prošle godine. Tako je npr., evo navest ću primjer jučerašnji najsvježiji, jučerašnjeg prijedloga Zakona o referendumu kao ustavna osnova navedeni članci 45., 84., 132. i 141. Od svih članaka ispravan je jedino članak 45. koji govori o biračkom pravu na referendum. Svi ostali članci su netočno navedeni kao osnova za zakon jer ni riječju se ne odnose na referendum već na nešto sasvim drugo. Tako članak 84. već sam rekao govori o javnosti rada sjednica Hrvatskog sabora, članak 132. kad smo raspravljali o referendumu govori ustvari o postupku i o uvjetima za izbor sudaca Ustavnog suda RH, ali idući članak 133. govori o referendumu. Članak 141. na kojeg se poziva kao ustavna osnova za donošenje tog zakona npr. govori o međunarodnim ugovorima koji su dio unutarnjeg pravnog poretka RH, ako su donijeti u Hrvatskom saboru. A članak 142. koji bi, na koji bi se trebalo pozvati jeste onaj koji govori također o udruživanju i razdruživanju. Ovo bi bio, ovo je bio samo još jedan primjer uz ovaj današnji, ali je tako sa svim prijedlozima Vlade koji dolazi u Hrvatski sabor od promjena Ustava donijetih u Hrvatskom saboru 16. lipnja 2010. godine. Meni je osobno žao što sad ovdje nije gospodin potpredsjednik Sabora Vladimir Šeks, međutim ja ću ovo ipak reći jer je važna poruka da se ovo ispravi. Krivac za ovu pravnu zbrku je poznat. To je predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora koji se u pročišćenom tekstu Ustava RH potpisuje kao priređivač ovog pročišćenog teksta. Evo piše, priredio Vladimir Šeks. Naime, Hrvatski sabor je 16. lipnja 2010. godine donio odluku o proglašenju promjena Ustava RH, a ista je objavljena u spomenutim Narodnim novinama br. 76/2010. Tom odlukom je u članku 9. utvrđeno da se citiram: "Iza članka 53. dodaje članak 53a koji govori o Državnom uredu za reviziju". No, u pročišćenom tekstu Ustava koji je priredio Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav RH, a koji kao priređivač potpisuje gospodin Šeks i koji je objavljen u Narodnim novinama i tiskan i prodaje se u knjižarama u tom obliku u Narodnim novinama 85/2010. nema članka 53a već se iza članka 53. pojavljuje članak 54. Time su svi članci iza 53. uvećani za jedan broj u odnosu na onaj broj koji bi morali imati prema odluci Hrvatskoga sabora od 16. lipnja 2010. godine. Nitko pa niti gospodin potpredsjednik Sabora, gospodin Šeks, nema pravo mijenjati niti ne poštivati odluke Hrvatskog sabora, a pogotovo ne kad je u pitanju Ustav RH. Gospodin Šeks je u uvodnom dijelu ovog pročišćenog teksta naveo da je ovo četvrta intervencija u prvi, onaj Božićni Ustav od 22. prosinca 1990. godine. A s ovim je gospodin Šeks napravio samovoljnu intervenciju u taj isti Ustav. Ovo svakako treba ispraviti jer dovodi do zbrke pa čak dovodi u pitanje legalnost donošenja Zakona u Hrvatskom saboru a ovo je najviše zakonodavno tijelo i ne može se dopustiti da zakoni i propisi koji se ovdje donose budu po formi pravno upitni kada već mnogi po svom sadržaju već jesu takvi. Gospodin potpredsjednik Sabora Šeks se, rekao sam u uvodnom dijelu proširenog teksta u ime Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora ne obraća u prvom licu množine sa mi smo, već u prvom licu jednine ja sam. Ovo je već viđeno u Banskim dvorima ja Jadranka, sada bismo ovdje trebali dobiti Ja Šeks. Točno je da su Rimljani imali Tiberija Klaudija imperatora i božanstvo, poznao kao ja Klaudije. MI znamo da gospodin Šeks doživljava sebe kao meštra za pravne procedure no nije dozvoljeno biti meštar za pravne zavrzlame. I moram vas podsjetiti, drago mi je da ste došli, da vi gospodine Šeks niste ni Armand Jean du Plessis poznatiji kao kardinal Richelieu no Hrvatskoj moram vas podsjetiti je previše Ja Jadranka, ne treba joj još Ja Šeks jer to je suviše čak i za živce strpljivih Hrvatskih građana. Stoga molim da se ispravi greška jer se narušava zakonitost rada Hrvatskoga sabora, ozbiljnost rada u Hrvatskome saboru, a čak i ova knjižica sa pročišćenim tekstom ustava Republike Hrvatske, koju građani kupuju za 69 kuna, ne predstavlja ono što je donio Hrvatski sabor već ono što je napisao gospodin Vladimir Šeks. Time se postavlja pitanje za što građani kupujući ovu knjižicu daju svoj novac. Zahvaljujem.
Imamo na ovo izlaganje dvije prijave za povredu Poslovnika. Prvo potpredsjednik, gospodin Vladimir Šeks. Izvolite.
Malo neuobičajeno, 209. Poslovnika na ovaj dio izlaganja gdje je veoma poštovani zastupnik Burić mene apostrofirao u nekim prispodobama na što ja mogu samo odgovoriti sa jednom drugom prispodobom ovom koja se pripisuje Kaliguli da je imenovao konja za svoga senatora.
Povreda Poslovnika je prijavila gospođa Đurđica Sumrak.
Hvala gospodine predsjedniče. Ovo je stvarno prešlo u nedopustivost, povrijeđen je članak 214. kolega Burić ako se može nazvati kolega, uporno koristi 5 minuta slave govoreći gluposti, vrijeđajući sve nas, vrijeđajući Hrvatsku državu, vrijeđajući Vladu. Ja mislim da je on zaslužio najblaže rečeno opomenu jer mi nismo zaslužili slušati ovakav govor, netrpeljivost, mržnje i uopće ne znam na koji način bi čovjek to mogao okarakterizirati a da ne bude gori nego on.
Povreda Poslovnika gospodin Dinko Burić. Izvolite.
Zahvaljujem. Članak 209. je povrijeđen, niste mi dali niti riječ kada sam gospodinu Šeksu digao povredu Poslovnika ali dobro vama to ne zamjeram. Dakle, što god mi ovdje govorili činjenica ostaje i pogledajte sve zakonske prijedloge koji stižu u Hrvatski sabor nakon objave Narodnih novina br. 85/10. Svi zakonski prijedlozi Vlade Republike Hrvatske kao ustavni temelj za donošenje svih zakona koje smo tada donijeli navode pogrešne članke. Za to je kriv onaj koji se potpisao ovdje. Ne imajući ništa osobno protiv nikoga gospodine Šeks vi ste napisali ja sam to pripremio. A niste poštivali odluku Hrvatskoga sabora od 16. lipnja da iza članka 53. ide članak 53a. svojevoljno ste stavili članak 54. i izmijenili, to je vaš 5. Ustav Republike Hrvatske. Hrvatski sabor je napravio 4. intervenciju u Božićni Ustav a vi ste nakon nekoliko dana napravili 5. intervenciju, to nije dozvoljeno nikome, nije ni caru, imperatoru, kasnije proglašenom božanstvu. Ali jednako tako vi nećete njegovu slavu dostići gospodine Šeks, ja molim da se ovo ispravi ne zbog gospodina Šeksa, zahtijevam da se ispravi zbog svih zakona i propisa koje donosimo. Smijat će nam se svi, to odlazi u Europsku uniju, smijat će nam se na temelju čega mi donosimo propise. O referendumu govorimo na temelju članka koji govori o izboru ustavnih sudaca. To stvarno nema smisla, ako je od gospodina Šeksa previše je. Gospođo Sumrak i vi ste povrijedili Poslovnik, vama uistinu nemam namjeru replicirati, jer sve ono što vi kažete nije za repliku.
Gospodine zastupniče, to što vi ste rekli da redoslijed članaka i pozivanje na članke, a drugo je spominjanje pojedinaca i vrijeđanje pojedinaca. Nemojte to činiti, osim toga prekoračili ste i vrijeme. Iako ja ne mislim da se rješavaju ovi problemi nekakvim opomenama itd., ali ako se nastavi ovako raditi u Hrvatskom saboru mi zapravo nećemo završiti svoj plan rada jer će svaki moći samovlasno produžiti svoju raspravu koliko želi. Nemojte to činiti, ja sam vas pokušao 2, 3 puta prekinuti, ali ne znam što da radim. Sada se izazvalo još dvije povrede Poslovnika. Prvo je gospođa Ivanka Roksandić.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa zaista je već neprimjereno da koristeći institut povrede Poslovnika zastupnika opetovano, ali opetovano svaki puta radi iste greške. Ja vas zaista molim, vi ste to rekli, članak 209. je povrijeđen a bio je institut povrede Poslovnika.
Također gospođa zastupnica Đurđica Sumrak, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa doista ako članak 209. i 214. ako ćemo u ovom Saboru dozvoliti da pobjeđuje teroriziranje jedne grupe zastupnika ili jednoga, onda smo stvarno mi većina, sva ova većina u manjini, ja vas lijepo molim da kolegu ili opomenete ili da s njim razgovarate.
Hvala lijepa. U čemu je sad povrijeđen Poslovnik, gospodine Buriću?
Također po članku 209. Gospođa Sumrak, kolegica Sumrak, ja ću nju ipak nazvat kolegicom jer niti sam ja ovdje njenom voljom, a niti je ona mojom, da se mene pita ona ne bi bila tu, kao što da se pita nju ne bih ja bio tu. Nije dozvoljeno nikome da zastupnicima u Hrvatskome saboru zabranjuje da iznosi svoje mišljenje. Prema tome, ako bilo tko od vladajućih i dalje očekuje da će zastupnici, ne samo mi iz kluba HDSSB-a nego kompletno iz oporbe, dolazit u Hrvatski sabor i samo reći slažemo se sa prijedlozima koji dolaze ovdje, onda uistinu nema nikakve potrebe da uopće dolazimo ovdje. Imamo pravo i obavezu iznijet, jesmo iznijeli primjedbe, iznijeli smo primjedbe, jesmo iznijeli i nešto što je važno ne samo za ovaj zakon nego za sve zakonske prijedloge koji stižu u Hrvatski sabor i šta treba ispravit…
U čemu je povrijedila gospođa Sumrak Poslovnik?
I nikog nije, nisam povrijedio samo sam imenovao krivca, to je gospodin Vladimir Šeks koji se potpisao na to i gotovo. Jesam ga ja tjerao da se potpiše?
Nismo ovdje za utvrđivanje krivaca jer krivce utvrđuju odgovarajući sudbeni organi. Mi smo ovdje za raspravu, ali s pravom vi govorite da trebaju zastupnici govorit, ali u skladu sa Poslovnikom, ne samovoljno, ne koliko oni žele i ne što oni žele nego u skladu s Poslovnikom, a Poslovnik je precizan. I zato vas molim, iako ne vjerujem u te opomene jer izgleda opomene više dođu kao nekakav počasni čin nego kao neki ukor pa se onda ljudi ponose sa opomenama, ja mislim da treba biti korektan prema Poslovniku ako ne prema kolegama ili Vladi ili saborskim funkcionerima, potpredsjednicima, predsjednicima itd. Dakle, ne morate poštovati svoje kolege ali moramo svi poštovat Poslovnik. Molim vas lijepo, ne trebate se javit, tri puta ste se javili za povredu Poslovnika, sve je to više-manje nekorektno javljanje na institut koji nije utemeljen uopće zato što ste vi iznosili.
Slažem se s vama, gospodine predsjedniče, slažem se, ali treba poštivati i Ustav, a ne samo Poslovnik.
Zašto stvaramo atmosferu da može narod shvatit šta je god koga volja u ovom Saboru. Dajte molim vas, izdržimo još ovih nekoliko mjeseci u korektnom odnosu, nemojmo stvarat takvu jednu atmosferu koja samo produžava rad Sabora i ništa ne rješava. Ništa ne rješava, svatko ostaje pri svom stajalištu. Mi imamo jedan ispravak netočnog navoda, gospodin Ivan Bagarić.
Zahvaljujem se, gospodine predsjedniče. Kolega Buriću, HDZ nije pljačkao Hrvatsku nego je doprinio međunarodnom priznanju i obrani Hrvatske. HDZ nije pljačkao Hrvatsku nego je doprinio međunarodnoj afirmaciji i euroatlantskim integracijama Hrvatske. Svi oni koji su pljačkali Hrvatsku su kriminalci, makar imali i HDZ-ovu iskaznicu u džepu ili HDSSB-ovu ili IDS-ovu ili SDP-ovu i prema svima njima treba se isto odnositi, upravo ovako kako sad pokušava Vlada Republike Hrvatske na čelu sa predsjednicom Vlade Jadrankom Kosor koja ne pljačka Hrvatska nego nastoji izaći na kraj s onima koji su je pljačkali, dakle s kriminalcima. Prema tome klonimo se tog, klonimo se rasprava koje svaki put završavaju isključivo obračunom sa HDZ-om i sa ljudima, vodećim ljudima zaslužnim između ostaloga za stvaranje Hrvatske zbog svojih vlastitih osobnih razloga. To je doista nedopustivo i neprihvatljivo.
Gospodin Dinko Burić, jeste vi tražili nešto?
Jesam, jesam, podigao, da. … [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]] Povreda Poslovnika, članak 209., gospodin uvaženi kolega zastupnik je pričao o stvarima o kojima ja nisam pričao, o temeljima stvaranja Hrvatske države itd. … /Buka u dvorani./… Ali samo ću vam reći gospodine Bagariću, apsolutno se slažem s vama, apsolutno se slažem s vama da je HDZ i stvarao državu, da je udario temelje, s tim se slažem. Neću komentirat ono što ste rekli da HDZ nije opljačkao državu. Posebno imam potrebu naglasit ovo… … [[Upadica se ne razumije.]] Nisu svi članovi HDZ-a, ne odnosi se na njih i ne generaliziram. Ima velika većina HDZ-ovaca pošteni ljudi, ali takvih nema u vrhu stranke, to je problem.
Oduzimam vam riječ po tome jer ste nekorektno ponovo digli tablicu za povredu Poslovnika budući da je gospodin zastupnik Ivan Bagarić na jednu vašu tvrdnju rekao da ona nije točna i on je korektno ispravio, a vi ste nekorektno ponovo i zbog ovog sada i četvrtog sa velikim žaljenjem, to će vam vjerojatno poslužiti u političkoj afirmaciji ali ja vam unatoč tome izričem opomenu. Hvala lijepa. Idemo dalje. Gospođa Ana Lovrin je u pojedinačnoj raspravi, a u međuvremenu u 10,44 je prošlo vrijeme za prijavu 10 minuta. Izvolite, gospođa Ana Lovrin.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Evo da vratimo ovu raspravu zaista na temu točke dnevnog reda, a to je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskim pristojbama. Ja ću podržat ovaj prijedlog u prvom čitanju naravno jer donosi neke kvalitetne promjene, ali moram reći da je ovo jedan od onih zakona koji svojim propisima, svojim odredbama može doprinijeti onoj finoj poželjnoj ravnoteži kao i Zakon o parničnom postupku, između toga da se građanima osigura pristup sudu i između toga da građani ne zloupotrebljavaju prava i da ne dođe nepotrebno do opterećivanja sudova. Dakle, ovim izmjenama i dopunama se prije svega uređuje pitanje ovrhe na neplaćenim sudskim pristojbama, sukladno Zakonu o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima i naravno da bi bilo nelogično da se na jedan način naplaćuju pristojbe kao novčana potraživanja, a na drugi način sva druga novčana potraživanja na novčanim sredstvima. Čuli smo u raspravi nekih zastupnika da se opet dovode u nekakav neravnopravan položaj građani u odnosu na državu jer im se prisilno naplaćuju pristojbe, a da ih se prije toga niti o tome ne obavijesti niti im se kaže. To jednostavno nije točno jer evo predviđenim člankom ovih izmjena, dakle u članku 1. je točno propisana procedura kako sud određuje pristojbu, kako stranku obavještava ukoliko je nazočna radnji ili ako nije nazočna sudskoj radnji ostavlja joj rok od 3 odnosno 8 dana i ponovljeni rok od 8 dana i tek nakon toga ide u prisilnu naplatu, dakle sve sukladno zakonu temeljnom o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima. Ono što bih ja ovdje problematizirala malo obzirom da se radi o prvom čitanju, dakle to je odredba stavka 7. ovog članka 1. izmjena i dopuna kojim se mijenja članak 39. osnovnoga zakona koji glasi: "Kada neplaćena pristojba u pojedinim predmetima iznosi manje od 100 kuna neće se primjenjivati odredbe ovog članka". Dakle, prvo suštinski i da je ispravno napisana ja mislim da ju treba propitati jer to znači da se na sve pristojbe evo primjerice zemljišno-knjižne ili u nekim postupcima u kojima su te pristojbe ispod sto kuna, a takvih je postupaka jako, jako puno pa po zakonu velikih brojki onda su ti i iznosi veliki bi čitajući ovu odredbu građani mogli reći pa što bih ja plaćao tu pristojbu kad mi ju nitko nikad neće prisilno naplatiti. Ako bi se i htjelo predlagatelj zakona da ostane ova odredba stavka 6. onda u svakom slučaju bi ona morala glasiti da kada neplaćena pristojba u pojedinim predmetima iznosi manje od sto kuna neće se primjenjivati odredbe ovog članka ali samo o prisilnoj naplati jer bi ispadalo da se ni druge ove odredbe članka o upozorenjima itd. neće primjenjivati. Ali svakako stavljam to na razmišljanje. Dok god nema u zakonu, a tu smo negdje razgovarali o tome zašto se uopće uvode u ovaj zakon i zašto su odredbe o prisilnoj naplati kada sve na sudu treba unaprijed platiti. To nije točno. Dakle, nekada je u zakonu stajala odredba, primjerice i kod podnošenja tužbe da se neće zakazati ročište dok se ne plati pristojba itd. Mislim da je tu bilo prigovora obzirom na ljudska prava, zaštitu ljudskih prava, pristup sudu, neustavnost ili nešto slično. Prema tome, ta je odredba iz zakona izbačena, više je nema. Prema tome, sud nema načina da kaže da neće pojedinu radnju poduzeti dok se ta pristojba ne plati. Mene nije zadovoljio odgovor predlagatelja, da recimo u zemljišniku nitko ti neće ništa učiniti, napraviti dok ne platiš pristojbu. To je možda običajno pravo, ali to ne piše u zakonu. Možda piše u nekim podzakonskim aktima u odnosu na zemljišno-knjižne postupke. Ali ako ova odredba o nenaplati prisilno stoji u zakonu onda mora i ta odredba da će se, da se neće postupati prije plaćanja pristojbe stajati u zakonu. Ukoliko je nema ja predlažem da se i ova odredba iz zakona da se jednostavno izbriše. Dakle, svakako ovim zakonom također je predviđena odredba po kojoj se neće plaćati pristojba na sve na postignute nagodbe ukoliko su one postignute do okončanja prvostupanjskog postupka. I s druge strane povećava se pristojba za žalbu na rješenje o smetanju posjeda, na žalbu na presudu i na reviziju koja je do sada bila uvećana za 25% u odnosu na osnovnu tarifu za tužbu, a sada se to povećava na sto postotni iznos. I to je dakle intencija da se stimulira postizanje nagodbe, mirno rješavanje sporova i da se ne ide u žalbene postupke ukoliko zaista za njih nema argumenata. Ja bih ovdje upozorila o tome smo već i govorili da se do drugog čitanja svakako razmotri na neki način pitanja objesnog parničenja i za kategorije građana koje su oslobođene od plaćanja pristojbi. Naime, pojedine kategorije građana su oslobođene za pojedine postupke u kojima su ugrožena njihova egzistencijalna prava ili tome slično. Ali pojedine kategorije su oslobođene plaćanja pristojbi za sve vrste postupaka, pa bi i to trebalo razmotriti jer je taj krug dosta širok. I svakako bi odredbe ovog zakona trebalo propitat u odnosu na Zakon o parničnom postupku o kojem smo jučer raspravljali o njegovom usklađenju sa Zakonom o besplatnoj pravnoj pomoći. Jer zapravo ta tri zakona reguliraju istu materiju oslobađanja plaćanja pristojba i besplatnog pristupa sudu za građane, pa ne bi bilo dobro da su možda u koliziji. Dakle, ja predlažem da se još jedanputa to propita jer čini mi se da ima kolizije u nekim odredbama. Također, obzirom da je prvo čitanje može se do konačnog prijedloga zakona razmotriti i pitanje povećanja pristojbi u zemljišno-knjižnim predmetima. Naime, obrazloženje je vrlo jednostavno. Zemljišno-knjižni postupak košta. Sva ova tehnologija koja je uvedena i poboljšice to iziskuje velika sredstva i za održavanje IT opreme itd. Prema tome, to je razlog povećanja. Da će nekoga danas obeshrabriti uknjižba zato što taj podnesak košta 70 kn ja to apsolutno ne vjerujem. Prisjetimo se u bivšoj kao naslijeđeni propisi bivše Jugoslavije početkom devedesetih to je koštalo 300 kuna. I prisjetimo se nekad je porez na promet nekretnina bio 45% i to je razlog zašto ljudi nisu provodili svoje ugovore u zemljišniku jer je bio uvjet da moraju 45% poreza platiti na promet nekretnina prije nego su je uknjižili u zemljišnu knjigu. Ovaj sad iznos svakako neće obeshrabriti nikoga. Drugi su razlozi zašto se ne provode uknjižbe upravo zbog tih nesređenih zemljišno-knjižnih stanja od 50 ili 70 godina unatrag. I također dobro je, jer vidimo ovdje da se pravi razlika između pristojbe ukoliko se traži izvadak pred sudom i ukoliko se taj izvadak traži od javnog bilježnika ili odvjetnika koji su ovlašteni za to. Na taj način se naravno pridonosi odterećenju suda od onih poslova koje mogu učiniti i drugi subjekti i stimulira se na način da je pristojba u tom slučaju niža. Jednako tako i do drugog čitanja bi valjalo razmotriti ono na što smo upozorili i na Odboru za pravosuđe ukoliko se ne dopušta postupak ispravka nego greška, ispravak očite greške suda kroz žalbeni postupak da se onda razmotri i mogućnost da ima stranka pravo na povrat troškova pristojbe koja se sada povećava evo na 300 kuna. Hvala lijepa.
Hvala. Replika. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Poštovana kolegice Lovrin, rekli ste da ovaj zakon stavlja u jednaki položaj sve građane. U ovu repliku sam ušao ne zato da se suprotstavim vašem stavu, nego ponukan telefonskim pozivom jedne sutkinje koja me upozorila na sljedeće. Plaćanje pristojbe u ovršnom postupku. Prema postojećem zakonodavnom rješenju, ako se postupak ovrhe radio temeljem sudske presude trebalo je platiti pristojbu. Ali ako se postupak ovrhe pokrenuo temeljem javnobilježničke isprave nije se plaćala pristojba. Ljudi pitaju kakva je sad razlika u postupku ovrhe ako pokreće se temeljem pravomoćne sudske presude moraju platiti državi pristojbu, ako idu temeljem javnobilježničke ne, i predlažu suci, dakle i gospođa koja me je nazvala da se i kod jednog i drugog ovršnog postupka građani izjednače ili da plaćaju, ili ne plaćaju pristojbe za ovršne postupke. Ako je ta konstatacija različitosti točna, do drugog čitanja onda molim da se i to ispravi u prijedlogu zakona.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Pa kolega Lesar, upravo tako sa ovim ako je ta konstatacija točna onda je ovo i prigoda da se ministarstvo na to upozori i da vidi da li je zaista došlo do neke nejednakosti u postupku ovrhe u odnosu na građane, ili to ima svoju posebnu svrhu, pa da o tome se i očituje onda prilikom prijedloga konačnog teksta zakona. Hvala.
Gosopdin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažena državna tajnice, kolegice i kolege. Ja ću uvodno kazati da su po mom mišljenju tri osnovna razloga zbog kojih ovaj zakon apsolutno treba poduprijeti. Prvi od njih je dakle se odnosi na izmjene i dopune zakona koje smo imali prilike donest u ovom Visokom domu, prvi od njih je izmjena i dopuna Zakona o parničnom postupku, a svakako u tom smislu treba naglasiti Zakon o zemljišnim knjigama, koji uvode čitav niz novih procesno-pravnih instituta, i u tom smislu dakle se trebaju te odredbe prilagoditi sa tarifnim sustavom, ili sa Zakonom o sudskim pristojbama. Drugi razlog je sasvim sigurno taj da imamo predviđen novi način naplate neplaćenih sudskih pristojbi, nije na odmet spomenuti da je od 1. siječnja 2011. godine u procesnom smislu sasvim drugačija situacija o čemu ovaj zakon govori, a naravno i u smislu nadležnosti dakle FINA-e, kao institucije koja je nadležna da provodi ovakve vrste odluka. I treća stvar koju bih htio naglasiti, a uistinu je to jedan od temelja za donošenje ovog zakona, dakle potrebno je urediti plaćanje sudskih pristojbi, u prvom redu na presude koje su … [[Govornik se ne razumije.]] uvršteni u Zakon o parničnom postupku, radi se o presudi zbog … [[Govornik se ne razumije.]] i presudi temeljem odricanja, dakle uz presudu zbog izostanka i na temelju priznanja jedne specifične vrste presuda koji se zapravo donose u jednom specifičnom mogućnosti dispozicija stranačke volje, pa bi i u tom smislu naravno ovaj zakon predlaže da se propišu sudske pristojbe za takve vrste … [[Govornik se ne razumije.]] Nadalje želio bih naglasiti po mom mišljenju vrlo bitnu odredbu upravo ovoga zakona, mislim da smo ju možda premalo spominjali, a to su nagodbe u prvom stupnju, što ovaj zakon tu novoga donosi, donosi upravo to da se na nagodbe sklopljene u prvom stupnju ne plaća sudska pristojba, što će sasvim sigurno rezultirati na jedan poseban način, dakle stimuliranje postizanja nagodbe strankama, da će stranke odvjetnici biti upućeni ka tome da sklope u određenom parničnom postupku nagodbu, što će direktno i indirektno dakle spriječiti ili to je alat za sprječavanje daljnjeg parničenja zapravo okončanje sudskih postupaka i to bih se usudio kazati u kraćem vremenskom periodu. Što se tiče zemljišnika, zemljišnih knjiga, zemljišnoknjižnog postupka i da li će ovaj zakon uvjetovati to da će se zapravo destimulirati ljudi da upisuju pravo vlasništva u zemljišne knjige radi ovoga zakona, moje je mišljenje i odgovor na to pitanje ne, apsolutno ne, ne samo zbog nominalnog iznosa taksi ili pristojbi koji su predviđeni ovim zakonom, nego zbog suštine samog problema. O čemu se tu zapravo radi? Tri su osnovne ili karakteristične situacije u procesno-pravnom smislu kada govorimo o plaćanju taksi u zemljišnoknjižnom postupku, ona se plaća ili na prijedlog za uknjižbu prava vlasništva, ili na žalbu, na rješenje kojim stranka nije zadovoljna, i naravno u konačnici kada želimo vlasnički list, kada želimo dokument koji nam dokazuje pravo vlasništva, onda se i na to plaća pristojba. Napravimo analizu koliko je tu, pod navodnike, došlo do poskupljenja. Radi se od 50 na 70 kuna, sasvim sigurno ta razlika izražena u kunama neće destimulirati nekoga da piše prijedlog za uknjižbu prava vlasništva ili da zahtjeva zemljišnoknjižni izvadak kada mu je to potrebno iz bilo kojih razloga. Upravo suprotno, dakle već je o tome govorila uvažena kolegica Lovrin, velikim dijelom nesređenog zemljišnoknjižnog stanja u smislu prijenosa prava vlasništva su bili propisi koji su trajali na ovim prostorima dugi niz godina, koji su destimulirali uknjižbu prava vlasništva na način su stope porezne, radi se o porezu na promet nekretnina, koji su se u to vrijeme određivali autonomno odlukama na jedinicama lokalne samouprave, pa su iznosili 40, 45%, pa onaj koji je htio prepisati stan, kuću morao je dakle platiti poreznu obvezu 45% od procijenjene vrijednosti same nekretnine. Stopa poreza je u tom smislu sada bitno manja, takse su ovakve kakve stoje u samom zakonu, apsolutno to neće biti destimulacija nekoga tko želi upisati pravo vlasništva da zbog toga što na prijedlog za uknjižbu će platiti između 50, odnosno 70 kuna da on to neće učiniti. Nadalje, spominjali smo po meni nedovoljno u ovom kontekstu našeg današnjeg raspravljanja, članak 15., dakle imamo ovim zakonom definiran vrlo širok krug osoba, pa u tom smislu i specifičnih parničnih postupaka gdje uopće nema sudskih pristojbi ili taksi. Dakle za pojedine karakteristične parnične postupke, ili za krug osoba koji su u određenom, možemo ih definirati socijalne ili slabe imovinske moći, koji znači su kao takve u smislu primjene zakona prepoznate, da bi plaćanje sudske pristojbe bilo dodatno opterećivanje za njih, one su izuzete upravo ovim zakonom da ne plaćaju sudsku pristojbu. Ovo je prvo čitanje ovog zakona, u takvim situacijama imamo uvijek, na tragu smo onih rasprava da li ovu ili onu normu u izvjesnom smislu treba popraviti, da li treba određenu nejasnoću koju smo uočili preciznije zakonom normirati, … [[Govornik se ne razumije.]] smo čuli u ovim replikama između uvaženih kolega, moje je uvijek mišljenje tu na tom pragu treba učiniti maksimalni napor, da se te nejasnoće u smislu provedbe ovrhe svedu, dok se jasno propiše dakle da norma bude jasna i da se eventualna neslaganje u smislu tumačenja određenih zakonskih odredbi svedu na najmanju moguću mjeru, i u tom smislu podržavam zakon, nema nikakvog razloga da do drugog čitanja i ove stvari o kojima smo raspravljali budu precizno riješene. Zaključno, ovaj zakon iz svih ovih razloga apsolutno treba podržati. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Boro Grubišić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Krećući se ovim našim glavnim gradom na dosta izloga trgovina vidimo natpis popustili smo. Nažalost, kada govorimo o primjeni ovog prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskim pristojbama država, Vlada, nije popustila čak štoviše radi se jasno i glasno rečeno o povećanju tarifa sudskih pristojbi po u mnogo elemenata. Evo samo jedan primjer, dakle zahtjev za pohranjivanje opće punomoći 100 kuna, a odluka o utvrđivanju da je opća punomoć pohranjena 200 kuna. Ja se čudim da nije propisano i da ulazak u sud košta nekih 50 kuna, u sudsku zgradu. Dakle, u sklopu općeg dojma o skupoj državi, a u što pripada i sudstvo ili pravosuđe, jasno je da je i ovaj zakonski prijedlog u sklopu te jedne globalne ocjene ili procjene. Petnaest godina odlazim brijaču na šišanje, cijena je 30 kuna, u Slavonskom Brodu govorim. Dobra cijena, da. Nažalost, primjenom ovoga zakona bit će cijena koja će mnogima onemogućiti ono zbog čega im je potreba pohoditi sud i ishoditi ono što im treba. Gospođa Lovrin je rekla 70 kuna za upis u zemljišne knjige nije puno. Sedamdeset kuna to je danas više od 10 kg ili 10 ajde da kažem štruca kruha. Ja ne želim ovdje populistički isključivo govoriti i navoditi to, ali vjerujte mi gospođo Lovrin da danas ima ljudi kojima povećanje od 20 kuna ili 25% kako se negdje navodi u postocima znači puno. Jednostavno može se reći da je ovo jednostavno novi namet i onda ispada licemjerno da u Glavi 3. piše da za provedbu ovoga zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu. Ne, po ovima se jasno kako i dalje piše i puni ili to je dodatni prihod državnog proračuna. Odustajanje od tužakanja zbog kako ono kažu meja ili međa itd., i ako bude tolikog odustajanja kao što je namjera predlagatelja da smanji opterećenje sudova hoće li to smanjenje opterećenja sudova dovesti zapravo i do toga da unatoč povećanoj cijeni sudskih pristojbi punjenje proračuna bude jednako po tom osnovu kao što je bilo i prije. Dakle, manji broj usluga bez obzira na povećanje cijena, ostaje iznos kojim se puni državni proračun jednak. Dakle, zbog toga me ovo podsjeća i na ove tarife, ove pristojbe koje su ovdje narečene u zakonskom prijedlogu poput onih bankovnih obrada kredita 1%, 2%, 3%, solemnizacija i ostalo tako da kad u startu već banka ima dobit. Tako i ovdje. Mnoge pristojbe koje su ovdje narečene zaista će biti nedostupne za pojavljivanje, odnosno ili prijavljivanje i radnje koje građani trebaju obaviti na sudu. O samim osnovama o kojima je govorio gospodin Burić, ustavnoj osnovi za i predlaganju ovoga zakona neću govoriti, ali kao što je i rekao kolega Burić klub HDSSB-a i ja osobno ovo prvo čitanje ne mogu prihvatiti. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepo. Pa kolega vi ste zaista govorili i rekli ste da nećete, ali zaista ste govorili populistički, patetički preračunavajući 70 kuna u štruce crnog kruha itd., itd., a ja vam tvrdim da zaista nikoga neće obeshrabriti ova taksa za upis u zemljišnu knjigu. Naime, pročitajte članak 15. osnovnog zakona, u tom članku su pobrojane sve kategorije koje su oslobođene plaćanja te takse pa tako korisnici socijalne pomoći, invalidi Domovinskog rata, radnici u radnim sporovima itd., itd. Prema tome, svatko onaj tko je tako slabog imovnog stanja neće morati ovu taksu platiti, a zar zaista mislite da sve one koji prometuju svake 3 godine nekretninama i stječu desetu ili dvanaestu nekretninu da im treba smanjivati taksu za upis tih nekretnina u zemljišne knjige. I još jedno, čovjek slabog imovnog stanja što mislite koliko puta u tijeku života ima potrebu za upisom nekretnina u zemljišnu knjigu? Pa vjerojatno jedanputa jer imat tu jednu jedinu nekretninu. Ako ih ima 5, 6 ili 8 onda on više nije siromašan. I još nešto, tu ću odgovoriti pa možda i, ponovili ste primjedbe kolege Burića glede numeracije, ja zaista molim ne mogu biti sigurna da nije došlo do neke tiskarske greške, ali vrlo vjerojatno se radi o tome da se predlagatelj poziva na numeraciju osnovnoga teksta, a ne na numeraciju pročišćenog teksta jer je to sukladno stavu Ustavnoga suda koji je zauzeo stav nomotehnički da se koristi numeracija osnovnih zakona i osnovnih tekstova, a ne pročišćenih tekstova. Hvala.
Završni osvrt, državna tajnica Tatijana Vučetić. Izvolite.
Hvala štovani potpredsjedniče. Pa evo na kraju samo željela bih se zahvaliti svim saborskim zastupnicima na raspravi i na konstruktivnim prijedlozima. Budući da se radi o prvom čitanju moja suradnica i ja pomno smo slušali sve vaše prijedloge i zabilježili i do drugog čitanja one koje budemo smatrali da možemo uvrstiti da bi zakon bio kvalitetniji i bolji uvrstit ćemo. Još jednom bih na kraju samo željela apostrofirati ono što sam u uvodnom izlaganju rekla a to je pozvati se na članak 14. i 15. Zakona o sudskim pristojbama sadašnjeg važećeg Zakona koje apsolutno nisu dirane, nisu mijenjane a zapravo oni omogućavaju svim socijalno ugroženim kategorijama i čitavom nizu drugih kategorija osoba koje dolaze da budu oslobođene od sudskih pristojbi, neće onemogućiti pristup sudu i neće ugroziti njihove socijalne prilike. Hvala vam lijepo još jednom na raspravi.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskim pristojbama. Bilo je prvo čitanje, P.Z.E. br. 800. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskim pristojbama. I drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi dostavit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo o prijedlogu zaključka. Rezultat? Ovaj prijedlog zaključka je prihvaćen većinom glasova 85 glasova za, 2 suzdržana i 12 protiv.
Idemo na sljedeću točku - Konačni prijedlog zakona o socijalnoj skrbi, drugo čitanje, P.Z. br. 746. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, zdravstvo, socijalnu skrb, za rad i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb i Odbor za rad i socijalno partnerstvo. Državni tajnik u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi Antun Zvonimir Golem će dodatno obrazložiti prijedlog.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo. Dozvolite da u nekoliko kratkih riječi naznačim, 7 godina pripremao se novi Zakon o socijalnoj skrbi, godinu dana u javnosti su pokazane teze, odnosno prijedlog jednog novog Zakona o socijalnoj skrbi te u proteklih dva mjeseca provedena je javna rasprava i prezentacija postojećeg Prijedloga zakona o socijalnoj skrbi.
Samo trenutak državni tajniče. Ja sam pročitao prvo čitanje, a pogreška je to bila, radi se o drugom čitanju. Izvolite nastavite.
Zahvaljujem i moram reći da provedena rasprava u prvom čitanju, te nakon provedene rasprave nastavljeno je sa javnom raspravom tako da sada se pred vama uvaženim zastupnici nalazi konačni prijedlog Zakona o socijalnoj skrbi gdje bi u uvodnoj riječi trebalo dati samo nekoliko smjerova. Sigurno da je Zakon o socijalnoj skrbi je Zakon koji je jedan od temeljnih zakona u društvu i sigurno da kao takav izazvao brojne rasprave, polemike, te isto tako da je iz tih rasprava i polemika da su izašli kojekakvi prijedlozi te je Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi te prijedloge javno prikazivalo i stalno naznačavalo što je u okviru jedne vizije razvoja sustava socijalne skrbi kao takvo i prihvatljivo. Te samo dopustiti da vam ukratko pokušam koje su to određene promjene koje se nalaze u Zakonu o socijalnoj skrbi u odnosu između prvog čitanja gdje je provedena rasprava. Prema primjedbama i prijedlozima koje smo imali kroz javnu raspravu dobili smo u ovom Prijedlogu skraćeni pojmovnik jer su neki od pojmova koji se definiraju u članku vraćeni u članke na koje se odnosi i dodana je jedna nova definicija, definicija prihoda. Dalje, precizirani su bolje korisnici dodatno su još ostavljeni stranci pod supsidijarnom zaštitom, djeca bez pratnje, osobe koje ne žive zajedno, imaju zajedničku djecu, a brisan je termin psihička bolest iz razloga što se s pravom može reći danas po svim konvencijama koje je Republika Hrvatska potpisala osobe sa psihičkom bolesti su jednako osobe sa invaliditetom kao i bilo koje osobe sa bilo kojom drugom bolešću koje se svrstavaju u kategoriju osoba s invaliditetom i da je naprosto bez obzira što se radi o svojevrsnoj pozitivnoj diskriminaciji svejedno diskriminirajuće posebno navoditi osobe sa psihičkim bolestima u odnosu na općenito osobe sa invaliditetom. Dalje, u članku 50. o kojem je bilo jako puno rasprave tijekom pripreme zbog nerazumijevanja kako s enije radilo o namjeru predlagača da se nekome osigura da njegova štednja može iznositi do 100 proračunske osnovice a da svejedno može dobivati od države pomoć, promijenila se izričaj, na način da se definira da se radi isključivo o nekretnini, da netko tko osim zagarantirane nekretnine znači 35 kvadrata koje je po prijedlogu ovog zakona ranije bilo 25 i 42 kvadrata za osobu s invaliditetom ranije je bilo 125 nije bilo razlike, da se još određeni dodatni dio do visine 100 proračunske osnovice ne stavlja kao prepreka dobivanja pomoći. Isto tako u ovome Prijedlogu prihvaćeno je da se rješenje o pravu na pomoć za stanovanje donosi na razini jedinice lokalne samouprave, ne kako smo ranije predlagali da to bude na razini područne, ali zbog prakse da se ipak veliki broj rješenja ne donosi, uveli smo zaštitnu odredbu kojom odredbom može odgovarati jedinica lokalne samouprave ukoliko ne donosi rješenje o pravu na pomoć. Isto tako smo propisali u ovom prijedlogu još povoljnije uvjete za status roditelja njegovatelja. Kada dijete nema roditelja ili niti jedan roditelj ne živi s djetetom i o njemu ne brine ili živi s djetetom ali nije u mogućnosti pružiti potrebnu mjeru zbog svojeg psihofizičkog stanja, jednom od članu obitelji može se na njegov zahtjev priznati status roditelja. Ali isto tako smo uzeli u obzir ono što je bilo predloženo a to su jednoroditeljske obitelji kod koje ukoliko postoji dvoje ili više djece sa poteškoćama u razvoju odnosno osobe sa invaliditetom da osim tog roditelja status roditelja njegovatelja može steći još jedan član obitelji čime smo na neki način izjednačili mogućnosti koje smo dali roditeljima koji imaju dvoje ili više djece sa teškoćama u razvoju. Uvodili smo novi dio, to je usluga savjetovanja u obitelji, dopunili smo stručno preventivno djelovanje u lokalnoj zajednici što je odredba koju pruža obiteljski centar. Jasnije smo definirali smještaj kao institucijsku skrb je smještaj u domovima ili drugim pravnim osobama te izvaninstititucijsku skrb a što je smještaj u udomiteljskoj obitelji, udomiteljskom domu, organiziranom stanovanju ili zajednici stambenih jedinica. Posebno to navodim jer tijekom prošle saborske rasprave posebno naglašeno jedno od primjera kao što je SOS Dječje selo koje bi po zakonu, da nismo na ovakav način izvršili izričaj ne bi se moglo tumačiti kao izravna institucijska skrb čime bi se ugrozilo pružanje pomoći djeci mlađoj od 7 godina za koju smo predvidjeli da ih sve manje institucionaliziramo a sve više da se usmjeravaju u udomiteljske obitelji. Tu ću posebno napomenuti u ovom trenutku sva djeca koja u Republici Hrvatskoj bi se mogla uputiti u udomiteljske obitelji koji imaju te uvjete ima dovoljno postojećih kapaciteta, odnosno ima dovoljno obitelji, udomitelja koji su spremni tu djecu prihvatiti. Isto tako usluge socijalne skrbi u ... javno socijalne službe ne pružaju se radi stjecanja dobiti i to smo posebno naveli u prvom čitanju ovoga Zakona i naveli smo još dodatak da ukoliko je dom socijalne skrbi vjerska zajednica, udruga, druga pravna osoba ostvari dobit odnosno mi bi to mogli reći višak prihoda nad rashodima, ali ostvari dobit kako se ne bi koristio članak zakona o ustanovama, gdje u članku 2. navodi da ukoliko se stvara dobit da se primjenjuje isključivo Zakon o trgovačkim društvima. Kada onda ta odredba kao takva ne osigurava da je usluga socijalne skrbi neprofitna, rekli smo da ok, ne možemo suspendirati članak zakona, ali možemo dodat da je tu dobit onda potrebno upotrijebit za razvoj djelatnosti ili za prijenos u sljedeću godinu za funkcioniranje te vlastite ustanove. To je dogovoreno sa Hrvatskom udrugom poslodavaca na tako jedan način kako bi osigurali upravo namjeru da sve usluge koje se pružaju u sustavu socijalne skrbi bez obzira na koji način se pružale, ali da se one ne pružaju radi stjecanja dobiti već da se pružaju zbog osnovne namjene zbog koje su bile i namijenjene. Socijalne usluge se pružaju u okviru javne mreže socijalne službe pod jednakim uvjetima u domovima socijalne skrbi te pravnim i fizičkim osobama koje su dobile koncesije. Ponovit ću, koncesije i u prvom prijedlogu i danas se namjeravaju za usluge ne za ustanove. Dakle, u prošloj raspravi se stalno govorilo, iako se može pročitat u članku zakona, da predviđene koncesije koncesije su za usluge. Od noviteta u ovom zakonu je još uvođenje etičkog povjerenstva ministarstva za praćenje, istraživanje u sustavu socijalne skrbi koje jasno da je opravdano upravo iz razloga što je jako veliki broj istraživanja kojima su, koja upiti i pitanja su upućeni prema ustanove i domove socijalne skrbi a osim zaštite osobnih podataka, osim zaštite medicinskih podataka s ovim ćemo osigurati onaj jedan dio, a to je zaštita prava svakog građanina na njegovu privatnost, a ne da se pod krinkom raznoraznih pokušaja razvoja i stvaranja statističkih baza izlažu oni kojima je naša pomoć potrebna, nepotrebno rizicima gubitka osobnosti. To treba jasno reći jer onaj dio istraživanja koji je nama stvarno potreban u znanstvene svrhe, u svrhu razvoja sustava to može provoditi dakle Edukacijsko-rehabilitacijski fakultet, mogu to provoditi i znanstvene institucije, ali etičko povjerenstvo će biti ti koji će odrediti etičnost svih tih istraživanja. U posebnom dijelu treba naglasit već dvije godine na pravo na naknadu da zaposlene isplaćuje Fond za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom. Ovim zakonom kao što raščišćujemo i činimo jasnim i transparentnim sve odredbe i sve tijekove pružanja usluga i pružanja novčanih naknada tako i u ovome dakle pravo na naknadu se više neće tražiti od centra za socijalnu skrb već direktno od Fonda za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom. Bilo je još prijedloga koji su prihvaćeni, koji možda ne mijenjaju ništa posebno, ali bih tu sada još uvodno i riječi htio naznačiti nekoliko prijedloga koji nisu prihvaćeni i jasno dati razlog zašto oni prihvaćeni nisu. Nije prihvaćeno da se umjesto određivanja imovinskog cenzusa odnosno umjesto odbijanja zahtjeva na nekretnine koje se ne mogu prodati, a koje su iznad cenzusa od 100 proračunskih osnovica da se prenesu u vlasništvo Republike Hrvatske ili izvrši upis založnog prava. Nama je ova odredba neprihvatljiva iz razloga što bi takve nekretnine s jedne strane Republici Hrvatskoj predstavljale određeni teret jasno da bi postojala mogućnost manipulacije, prodaje ispod cijene, a s druge strane cilj novčane socijalne pomoći nije, ponavljam nije isključenje korisnika iz društva i stvaranje ovisnosti o socijalnoj pomoći i njega i njegove obitelji već upravo obratno, da vlastitim snagama da ga osnažimo i da vlastitim snagama osiguramo njemu i njegovoj obitelji mogućnost uzdržavanja. Jasno je da … [[Ne razumije se.]] kad bi se uhvatila jedna ovakva odredba da bi doveli u situaciju bespovratnu znači circulus vitiosus, da korisniku kojemu je potrebna pomoć da oduzimajući nešto što bi on imao u imovinskom dijelu ili mu to uvjetovali da će pomoć s time da bi mogli dobit u situaciji da on postane za stalno korisnik naše pomoći što definitivno ne smije biti naše pravilo. Isto tako nije prihvaćeno da smještajni kapaciteti budu do 200 korisnika za domove za stare i nemoćne jer osim što nije u skladu s europskim standardima niti procesom deinstitucionalizacije na koju se Republika Hrvatska obvezala isto tako nije odredba koja bi trebala u ovom trenutku, znači odredba o 70 korisnika ugroziti niti jednu ustanovu, znači niti jedan dom za stare i nemoćne jer je prelazni period koji je predviđen da se postojeći domovi transformiraju period od 10 godina, a ova odredba o 70 korisnika je odredba koja ima svoju ekonomsku računicu, a predviđena je ovim zakonom da bude za osnivanje novih ustanova. U jednom od amandmana koje smo dobili tijekom rasprave na odborima, jasno smo naznačili, bilo je govora da ta dva objekta ne bi trebali imati razmak manji od kilometar odnosno 1000 metara smatrajući kako je to trebala biti samo jedna norma koja bi spriječila mogućnost manipulacije sa objektima za 70 korisnika. Odustali smo hvala Bogu od tih 1000 metara jer smo dobili, prihvatit ćemo amandman, jer smo dobili da to bude dakle 70 korisnika u objektu na jednoj lokaciji. Znači uvjet je da je samostalan objekt čime dobivamo onda ono što je bio naš smisao. Isto tako prigovor koji je praktički više bio retorički, da nije provedena decentralizacija, nije točno jer s jedne strane moram naglasiti upravo na raspravi na udruzi gradova i na raspravi na udruzi županija upozoreni smo i mi da postoji veliki problem, problem decentralizacije na način kako se do sada provodio i da taj problem decentralizacije i Fond izravnanja stvara probleme u funkcioniranju jedinica lokalne i jedinica područne samouprave. Zato je ovaj model decentralizacije u dvije faze koje smo mi predložili, ovim zakonom se točno definira prva faza, a isto tako strategijom koju je donijela hrvatska Vlada 2.travnja i druga faza ćemo osigurati uvjete da se decentralizacija izvede na jedan racionalan način i na način da onda jedinice područne i lokalne samouprave mogu preuzeti i odgovornost za funkcioniranje sustava socijalne skrbi na svom dijelu bez ovih negativnosti koje su se pojavile u ovom drugom dijelu, dakle u ovim drugim sektorima decentralizacije. Bilo je još dosta primjedbi pa mislim da će se tijekom današnje rasprave o zakonu moći o tim primjedbama i očitovati te u svakom slučaju očekujemo da uz prihvaćanje amandmana koji su bili predočeni na odboru da ćete moći podržati ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala. Jedan ispravak, gospodin zastupnik Davorko Vidović.
Netočan je navod gospodina državnog tajnika da bi podizanje postotka relativne linije siromaštva ugrozilo poticaj za rad i da bi dovelo do trajnoga korištenja ovih socijalnih prava. To je naprosto šteta propuštanja prilike da se pokaže da Hrvatska država može brinuti sukladno svojim gospodarskim mogućnostima. Dokaz tome je da je slovensko recimo gospodarstvo jednu četvrtinu jače od hrvatskoga, ali je tri puta izdašnije kada je riječ o socijalnim pomoćima, odnosno pomoći za uzdržavanje u našem slučaju. Dakle, propuštamo tu priliku, ne pokazujemo da smo solidarni sa ljudima kojima je doista potrebna pomoć niti onoliko koliko bismo mogli obzirom na našu gospodarsku situaciju, gospodarsko stanje.
Odbori. Odbor za rad? Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb, predsjednik odbora gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb raspravljalo je kao matično radno tijelo o drugom čitanju Zakona o socijalnoj skrbi. Nakon što je predlagatelj iznio novine u ovom zakonu i nakon uvodnog obrazloženja pojasnio je kako se predloženim zakonom postojeći sustav višestruke socijalne pomoći pojednostavljuje u smislu jasnijeg definiranja uvjeta, te jednostavnijeg i učinkovitijeg postupanja ostvarivanja prava kako bi se postiglo osiguranje minimalnog životnog standarda najugroženijeg dijela stanovništva, te primjereno zadovoljenje osobnih i obiteljskih potreba socijalno osjetljivih skupina. U procesu pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji u zakonu se stavlja poseban naglasak na smjernice Europske unije u području socijalnog odlučivanja. Objedinjavanjem postojećih novčanih davanja na sedam programa i uvođenjem inkluzivnog dodatka smanjit će se administriranje u postupcima. Opsežna i nužna reforma sustava socijalne skrbi obuhvaća reformu sustava novčanih naknada, reformu sustava socijalnih usluga i njihovog financiranja kao i reformu sustava javne socijalne skrbi. Jedan od osnovnih ciljeva reforme sustava socijalne skrbi usmjeren je prema deinstitucionalizaciji, odnosno pružanju usluga izvan institucionalnih oblika socijalne skrbi, a sve radi veće dostupnosti korisnicima. U mreži javne socijalne službe može se dati koncesija na pružanje socijalnih usluga pravnim i fizičkim osobama kod ispunjavanja uvjeta propisanih zakonom. Na osnovi koncesije mogu se pružati usluge savjetovanja, pomoći i njege u kući, stručne pomoći u obitelji, rane intervencije, pomoći pri uključivanju u programe odgoja i obrazovanja, a također se bolje regulira status roditelja njegovatelja koji prima. Prema predloženom zakonu može imati i jedan i drugi roditelj ukoliko obitelj ima dvoje ili više djece s teškoćama u razvoju, odnosno osoba sa invaliditetima. Ili drugi član obitelj ukoliko u jedno roditeljskoj obitelji ima dvoje ili više djece s teškoćama u razvoju odnosno osoba sa invaliditetom. Predloženim zakonom osniva se nacionalno socijalno vijeće za prepoznavanje i proučavanje socijalnih problema, te davanje i predlaganje stručnih mišljenja na području socijalnog planiranja i razvojnog usmjerenja u djelatnosti socijalne skrbi, te savjeti za socijalnu skrb u županijama koji sada imaju važnu ulogu u socijalnom planiranju, praćenju i razvoju mreže socijalnih usluga i ostvarivanja prava, obveza, mjera i ciljeva socijalne skrbi na svom području. Nakon rasprave članovi odbora su većinom glasova, 7 za i 1 protiv predložili Hrvatskom saboru usvajanje Zakona o socijalnoj skrbi. Odbor je istodobno predložio 15 amandmana koje je kao što smo čuli državni tajnik spreman prihvatiti. Tih 15 amandmana da vas ne zamaram dugim čitanjem imate priloženo na svojim klupama, pa molim da ih pročitate. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za rad i socijalno partnerstvo, predsjednik odbora gospodin zastupnik Boris Kunst.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za rad i socijalno partnerstvo je na svojoj 54. sjednici koju smo danas održali raspravljao o Konačnom prijedlogu zakona o socijalnoj skrbi. Da sada ne prepričavam što je predstavnica predlagatelja sve pozitivno rekla o ovom zakonu, a čuli smo i u raspravi od državnog tajnika. Ja ću samo spomenuti što su članovi odbora naglasili u svojoj raspravi. U raspravi članovi odbora su pohvalili napore resornog ministarstva i ukazali da će ovaj zakon riješiti dio velikih problema s kojima se susreću osobe s invaliditetom dok se ne donese poseban Zakon o inkluzivnom dodatku. U raspravi je predlagatelj prihvatio prijedlog amandmana na članak 86. kojim se proširuje krug osoba sa statusom roditelja-njegovatelja i na druge članove obitelji. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da se donese Zakon o socijalnoj skrbi uz sljedeći amandman. U članku 86. iza stavka 6. dodaje se novi stavak 7. koji bi glasio: "Pravo na status roditelja-njegovatelja umjesto roditelja može ostvariti i bračni ili izvanbračni drug roditelja djeteta s teškoćama u razvoju, odnosno osobe s invaliditetom iz stavka 1. i 2. ovog članka koji nije njegov biološki roditelj, a živi u obiteljskoj zajednici sa djetetom." U istom članku dosadašnji stavak 7. postaje stavak 8., a dosadašnji stavak 8. postaje stavak 9. I iza, u stavku 9. iza riječi: "steći" dodaju se riječi: "osim roditelja". Ova izmjena je nužna radi ujednačavanja prava članova obitelji koji žele ostvariti pravo na status roditelja-njegovatelja. Predstavnica predlagatelja se izjasnila da prihvaća ovaj predloženi amandman. Hvala vam lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, gospođa zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ovdje u uvodnom dijelu gospodin tajnik rekao da se ovaj zakon piše punih 7 godina, da je bila provedena jedna dobra, kvalitetna javna rasprava. Da je tome tako onda ne bi u današnjem trenutku ovo bio samo jedan mali segment primjedbi koje su stigle. To su primjedbe struke, socijalnih radnika, Fakulteta za socijalni rad i mnogih drugih koji rade u sustavu socijalne skrbi i svi upozoravaju na to da nije bila provedena dobra stručna rasprava prije svega. I da je ovo zakon koji će na žalost uništiti i ovo malo socijalne skrbi koje je do sada kako tako funkcioniralo. Dakle, umjesto 7 godina rada na ovom zakonu bojim se da se 7 godina nije ništa radilo u sustavu socijalne skrbi i da je ono uvijek bilo na neki način ružno pače u ovom mega ministarstvu između zdravstva i socijalne skrbi. Drugo struka isto tako kaže da ste uzeli britanski model iz '67. godine, bilo bi puno bolje da ste posjeli naše ljude koji rade svakodnevno u struci sa problematičnim obiteljima, sa obiteljima koje se nađu u teškoj socijalnoj situaciji, pa da ste njih pitali što učiniti sa sustavom socijalne skrbi, ovaj zakon bi bio puno bolji i kvalitetniji i bio bi životniji, ovako on uopće ne korespondira sa našim potrebama. Socijalni radnici su na žalost u zadnjih 7, 8 godina pretvoreni ustvari u najobičnije administrativne radnike. Kod njih se kada im se dođe u nadzor više bave ljudi iz ministarstva upravnim rješenjima, kako su rješenja napisana, i zbog toga ti ljudi ustvari nemaju vremena da se bave onim što jest njihov temeljni posao, a to je rad sa obitelji, rad sa korisnicima, dakle njima, zbog njihovih 170 ovlasti i poslova koje imaju ne preostaje ništa, gotovo ništa vremena za rad sa obiteljima, i zato imamo ovakvo stanje kakvo imamo. I ovaj zakon umjesto da je išao na rasterećenje sustava socijalne skrbi, jednog dijela njihovih poslova, zakon je ustvari još dodatne poslove dao sustavu socijalne skrbi, pa su tako i u nedavnim izmjenama dobili još neke poslove, ali i s ovim sada zakonom koji definitivno samo opterećuju sustav, umjesto da su rasteretili djelatnike socijalne skrbi. Ovdje je maloprije u jednom ispravku moj kolega Vidović nešto rekao oko imovinskog cenzusa, oko općenito pomoći i onoga što jest funkcija socijalne skrbi, a to je da pomaže onima koji nisu u mogućnosti sami zaraditi za svoj život, međutim ja ću ovdje reći da na žalost se punih 7 godina nije napravilo niti reda ni u sustavu socijalne skrbi, ali uopće se nije učinilo ništa bez obzira što smo imali i JMBG, i OIB, da se umreži sustav, da se umreže sve informacije i da se uvede reda u sustavu, jer pravednost u ovom sustavu je izuzetno važna i ljude strašno boli kada pomoć ne dobiju oni kojima je ona potrebna, a i kada tu pomoć dobiju oni koji su jako vješti i koji iskorištavaju ovaj nered unutar sustava. Što se tiče decentralizacije ovdje nema nikakve decentralizacije, vi ste termine i vrijeme za decentralizaciju mijenjali iz dokumenta u dokument, ovo je već treći puta da pomjerate godinu, odnosno vrijeme za provedbu decentralizacije, i na žalost u ovom sada dobar dio isto tako poslova ovisit će o političkoj volji zbog toga što se nije radilo na pravoj decentralizaciji, a to je kako spustiti ovlastiti tako spustiti i stalne financije, ovako kada se svake godine iz proračuna po političkoj volji odlučuje tko će dobiti neka sredstva a tko neće to naprosto nije dobro, prvenstveno za građane. Ja ću ovdje reći još i bolje rečeno usredotočit ću se na nekoliko stvari za koje mislim da su jako važne. Prvo što se tiče udomiteljstva, mi definitivno u Hrvatskoj nismo napravili ništa da dobijemo dovoljan i povećani broj udomitelja, nama u zadnjih nekoliko godina broj udomitelja polako pada. Zadnji puta sam ovdje govorila o nekim županijama gdje imamo izuzetno mali broj udomitelja, pa ću tako još jedanputa, ali ovoga puta sa brojevima, da ne bi opet bilo priče da pričam nešto što ne stoji, pa ću reći npr. da u Dubrovačko-neretvanskoj samo od 32 iako je teško po vašim podacima, jer ih isto nemate, barem nama nisu dostupni, korektno razrađenih, djeca i odraslih je u udomiteljskoj obitelji smješteno 32, u Šibensko-kninskoj 43, npr. to su dvije županije u kojima je najmanji broj udomitelja koji smještavaju, i to su uglavnom srodnička udomiteljstva. Paralelno s tim npr. imate u Dubrovačko-neretvanskoj županiji, u domu Maestral 25 djece do 7. godine, koja će trebati biti smještena u udomiteljsku obitelj. Rekli ste da će i biti dovoljno udomiteljskih obitelji, ja po ovim brojevima ovdje sada ne vidim gdje su to udomiteljske obitelji, a nije dobro da ta djeca budu smještena u vrbovečku dubravu ako je njihova temeljna obitelj u Dubrovniku. Dakle ovdje se samo problem ponovno kozmetički riješio u zakonu, s tim da i ova SOS sela koja ste ovdje stavili su isto na neki način institucije, dakle to nije pravo udomiteljstvo o kojem ste vi ovdje govorili. Drugo što je sa djecom koja imaju određene zdravstvene poteškoće? Vi znate da udomiteljstvo nije kategorizirano na način da postoji jedan broj udomitelja koji će biti specijalizirani, ili bolje rečeno dovoljno educirani, ali isto tako dobiti pojačana sredstva za skrb o djeci koja imaju određene zdravstvene poteškoće, tko će o njima skrbiti? Trenutno u institucijama, koliko god ih ne volimo, ta djeca imaju i medicinsku sestru i liječnika, imaju dostupnost bolnicama, rehabilitaciji zbog toga što su domovi u velikim mjestima, pitanje je dakle što će biti sa tom djecom, tko će se sa takvom djecom baviti onog trenutka kada ih odlučite smjestiti u udomiteljske obitelji? S druge strane nama je stanje takvo sa udomiteljstvom zbog toga što se centri nemaju vremena baviti traženjem udomiteljskih obitelji, jer se bave ovim administriranjem o kojem sam na početku govorila. Kada su u pitanju obiteljski centri, tu vam je jedan popriličan nered isto tako nastao, obiteljski centri vam spadaju dakle u ustrojstvo Vlade, u Ministarstvo obitelji, vi ste ih sada ugradili ovdje u sustav socijalne skrbi, onda ste ovdje rekli neke statute pravne akte donosit će i odlučivat će Ministarstvo obitelji, ali mi ćemo njima odlučiti neke poslove. Ljudi dajte se dogovorite. Jesu li obiteljski centri dio sustava socijalne skrbi, ako jesu promijenite Zakon o ustrojstvu ministarstava, i uzmite to sve u sustav socijalne skrbi. Ovakvo bipolarno ponašanje prema centrima obiteljskim će stvoriti samo kod tih ljudi dodatne probleme, jer oni više očito po ovome neće znati tko im daje poslove, tko im je nadležan, za što im je nadležan, jedno ministarstvo za jedno, drugo ministarstvo za drugo, tako da ovo je nešto što nije dobro i to bi trebalo rješavati. S druge strane obiteljski centri u ovom trenutku, a i po ovom zakonu ovo što sam vidjela ovdje rade samo sa ljudima koji to dobrovoljno žele. Dakle obiteljski centri nemaju obvezu da centar za socijalnu skrb kako bi sebe rasteretio i pomogao korisnicima, da jedan dio tih korisnika ode npr. na tretmane u obiteljski centar. Oni primaju i rade samo s ljudima koji to dobrovoljno žele. Nisam sigurna koliki je broj ljudi koji imaju neke probleme koji nisu svjesni tih problema, nego im to često puta moraju osvijestiti ili ljudi iz prosvjete koji rade sa njihovom djecom ili to rade djelatnici centra za socijalnu skrb, da su ti ljudi dakle svjesni svog problema, i da će doći tražiti pomoć u obiteljski centar. Dakle trebalo bi obiteljskom centru, a to je ovo što ja kažem vezati ga dakle unutar sustava socijalne skrbi, i dati im isto tako jednu obvezu, a to je da mogu djelovati po dakle nekakvim uputama centra za socijalnu skrb, kako bi odradili jedan dio posla i tako bi se možda rasteretio malo sustav socijalne skrb, a i pomoglo bi se nešto više korisnicima. Vratit ću se sada na udomiteljstvo kada su u pitanju odrasle osobe, dakle ljudi ili treće životne dobi ili osobe sa određenim psihičkim poteškoćama. Vi ste ovdje rekli da bez obzira na te koncesije postoji jedan dugi rok, kažete od 10 godina prilagodbe, međutim mislim da biste trebali sa ove govornice reći ljudima koji su uzeli kredite, koji su založili kompletnu svoju imovinu da bi po postojećim zakonskim propisima i po postojećoj mreži udomiteljstva sagradili domove u kojima trenutno smještavaju oko 200 korisnika. Postoje pojedinci koji su iskoristili maksimum po trenutnom zakonu pa smještavaju npr. u 3 doma oko 600 štićenika. E sada, kad vi njima kažete da oni tih 600 štićenika moraju rasporediti na nekoliko lokacija po 70 štićenika to morate ljudima objasniti kako će oni doći do novih prostora, što će biti sa ovim viškom štićenika. Mislim to je naprosto nešto što ste ponovno radili bez neke konzultacije sa ljudima koji trenutno rade u tom segmentu i vi njima mijenjate uvjete poslovanja i poprilično ugrožavate te ljude. Na jednu stranu standardi da 70 ljudi u jednom obiteljskom domu je možda puno bolja i kvaliteta, ali s druge strane kvaliteta se osigurava jednakim uvjetima i jednakim standardima za sve što danas nemamo. Danas naprosto to nemamo. Mi nemamo niti iste standarde propisane, niti iste uvjete propisane, niti imamo isti nadzor za sve. Kod nekih nadzor dolazi 5 puta u 2 godine, kod nekih ne dođe nikada čak ni onda kada postoje prijave o zapuštenosti njihovih korisnika jer očito ljudi imaju neku vezu pa onda se kod njih u nadzor ne ide. S druge strane, udomiteljstvo mora biti vezano na institucije. Ovakvo udomiteljstvo kakvo je sada organizirano ustvari ostavljeno je često puta sami sebi, a oni moraju biti vezani na institucije zbog toga što često puta naprosto bez te povezanosti sa drugim institucijama ne mogu funkcionirati. Nažalost, u Hrvatskoj u proteklih 7 godina ništa se nije učinilo niti da se otvore neki hospiciji kako bi se tamo mogla smjestiti posebna kategorija ljudi koji su dakle u nekakvoj terminalnoj fazi bolesti i za koje je potrebna doista jedna specifična vrsta skrbi. Domovi, trenutno obiteljski domovi u većini slučajeva nemaju prilagođene uvjete za osobe koje se često puta kod njih smještaju, to su osobe u dubokoj komi. I često puta osobe koje dođu zaražene MRSA-om iz bolnice, oni koji su liječnici u ovoj dvorani znaju da je MRSA nešto što može ugroziti ako nema svojevrsnu izolaciju, može ugroziti ostale štićenike pa je pitanje zašto se ništa nije učinilo da se u pojedinim domovima ili bolje rečeno da se kategoriziraju određeni dijelovi domova ili kompletni domovi u kojima bi se smještale osobe koje nemaju gdje biti smještene nego u takvoj vrsti institucije i koje su dakle trenutno u komi ili imaju nekih drugih poteškoća. Problem je i u tome što se oni sada smještavaju po istoj cijeni kao i osobe kojima je potrebno puno manje sredstava i puno manje brige. Tako da bi tu trebalo isto tako vidjeti kako za određene slučajeve dakle povećati iznos sredstava i osigurati da se i te osobe mogu smještati, ali onda puno sigurnije, puno kvalitetnije nego što je to sada. I onda kada dođe i do toga da neki obiteljski domovi ne da ne žele nego naprosto da zbog odgovornosti da ne ugroze ostale korisnike ne žele primiti nekoga tko je zaražen MRSA-om onda je to naravno problem. Ali, to ne smije biti problem ljudi koji se bave udomiteljstvom i koji su oni koji vode obiteljske domove nego to mora biti problem države koja mora osigurati određene uvjete za kako za one koji rade sa takvim bolesnicima tako i naravno dio naših građana koji evo moraju na taj način dočekati ustvari kraj života. Na kraju ću samo reći u ime kluba SDP-a mi ovaj zakon, to je jedan od rijetkih zakona koji nismo podržali niti u prvom čitanju zbog toga što smatramo da je loš, da nije pomogao sustavu socijalne skrbi, da nije uveo reda, da će biti puno teže raditi sada po ovom zakonu nego što je to bilo po postojećem sustavu. Mi ga nećemo podržati niti u drugom čitanju jer naprosto smatramo da ovaj zakon treba početi pisati ispočetka i to ne tako da nam konzultanti i pisci zakona budu ljudi iz Velike Britanije nego da to budu naši ljudi koji rade u Hrvatskoj i koji rade s našim građanima, znaju probleme kako svoje struke, ali tako i potrebe naših građana. Hvala lijepo.
Hvala. Dva ispravka. Prvi, gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo, ispravit ću 2 netočna navoda gospođe zastupnice koja netočno tvrdi da svi upozoravaju da nije bila provedena stručna rasprava. I drugi netočan navod, da će se uništiti i ono malo socijalne skrbi što nam je još ostalo. Pa gospođo zastupnice ja se čudim da vi ne znate da izrada ovoga zakona traje skoro 5 godina i treba ovom prilikom evo ja ću zahvaliti timu u resornom ministarstvu, Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi koji je radio na pripremi ovoga zakona, a u zadnjih nekoliko mjeseci radilo se čak i po 20-ak sati dnevno. Treba zahvaliti isto tako cijelom nizu institucija, njih je oko 30-ak koji su na najbliži mogući način sudjelovali u kreiranju ovoga zakona. Isto tako kad je zakon upućen u javnu raspravu objavljen je na web stranici ministarstva upravo sa nakanom da se dođe do određenih primjedbi i kao što znamo ugrađene su u nacrt zakona u prvom čitanju jednako kao što su i sve primjedbe ugrađene u konačni tekst. A osim toga, ja ću vam reći kao odgovor na drugi netočan navod da zakon zapravo predstavlja značajno poboljšanje svih aspekata u socijalnoj skrbi u Hrvatskoj. Hvala vam lijepo.
Gospodin zastupnik Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegica Opačić je izrekla više netočnih navoda od kojih je kolegica Klarić ispravila 2, ali uglavnom ona je cijelim dijelom svoje rasprave negirala gotovo svaki dio ovih izmjena i promjena, a ja bih se osvrnuo na 2 momenta koja je spomenula – da su socijalni radnici pretvoreni samo u administrativne radnike i da oni uopće ne rade s obiteljima. To je apsolutno netočno jer socijalni radnici itekako kvalitetno, osobno tome svjedočim, rade svakodnevno stručno, mukotrpno i sa obiteljima i na terenu. Nadalje, rekli ste i da će ih se dodatno opteretiti. Pa samo načelo dostupnosti govori dakle da u tom dijelu svakako će se napraviti određeni pomaci i informatizacija itd. A ova nova izmjena čak govori da je zavod dužan u roku od 8 dana odgovoriti na zahtjev za jednokratnu pomoć. Dakle, sve su to stvari, ali isto tako govorili ste o djeci i o smještaju u udomiteljsku obitelj i tako. Mislim da je sve vrlo jasno i u ovim promjenama je rečeno da i u tom dijelu će doći u svakom slučaju do pojednostavljenja i kvalitetnijeg načina rješavanja i toga dijela. Hvala lijepo.
Klub zastupnika HNS-a HSU-a i gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o socijalnoj skrbi u drugom čitanju i moram na žalost ponoviti dio rasprave iz prvog čitanja, a to je da je kvalitetna javna rasprava izostala, a da ne bi to izazvalo dizanje pločica reći ću zašto. Zbog toga jer rasprava o ovom nije ni 10% javne rasprave o reformi zdravstva koju je provodio isti ministar prije tri godine, kada je obišao cijelu Hrvatsku. Smatramo da ono nije bilo, ono je bilo ishitreno, brzo, ali ipak je to bio veliki pomak u ono vrijeme u odnosu na javnu raspravu koja se odvijala o ovom zakonu a ovo je prevažan Zakon da bi se samo rasprava odvijala i pojašnjavala da je to sve bilo dostupno na web stranicama Ministarstva itd. Prema tome, moj osobni stav i stav Kluba Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika da je ova javna rasprava nedovoljno kvalitetna odnosno da je kvalitetna javna rasprava izostala. Drugo, prvi put sam rekao i sada opet ponavljam, ovo između ostalog je socijalni zakon, gospodarsko socijalno vijeće koje opet funkcionira ima u nadležnosti i ovaj Zakon, nikako da dobijemo mišljenje uz prijedlog Zakona, mišljenje socijalnog vijeća, dajte potrudite se, mišljenje pozitivno ili negativno. Treće zašto mi uvijek tražimo ona mišljenja struke koji glorificiraju prijedlog, koji govore u prilog, dajmo jedno mišljenje struke gdje ima i oponirajuće mišljenje. Dajte da vidimo mi zastupnici argumente za i argumente protiv. Nećete mi reći da je cijela struka stala iza ovog Prijedloga, to nam želite reći. Ali sigurno nije stala, među strukom ima različitih mišljenja, različitih prijedloga i različitih ideja. I ono što želim reći, mene je jedan kolega podučio da odluke koje se donose u užasnom vremenskom odmaku, njihova kvaliteta pada sa brojem argumenata koji dolaze na stol, tako i nešto što se gnjecalo 7 godina, 7 godina se pripremao ovaj Zakon i tri puta su se mijenjale varijante. Ne može se reći da je ovo najbolja varijanta jer nema poveznice između tih prijedloga koji su bili u opticaju tih 7 godina. Ovo jeste i treba mu dati dužnu pažnju jer je to Zakon od posebnog interesa za Hrvatsku i za građane, ovaj zakon mora sadržavati u sebi pravednost i socijalnu pravičnost sustava. Nisam još uvijek uvjeren da on to sve u dovoljnoj mjeri sadržava. Mora se priznati da je u odnosu na prijedlog zakona u prvom čitanju došlo do kvalitativnih promjena i da smo dobili još neke podatke i naravno da su neke primjedbe uvažene. Isto tako mislimo u Klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika da bi poput predškolskog odgoja i obrazovanja i za objekte socijalne skrbi trebalo propisati standarde i da to vjerojatno ne bi trebalo rješavati ovim zakonom i standarde vezano uz smještaj i standarde dakle, broj korisnika i standarde određene površine za određen tip korisnika kao i za njihovu kvalitetu boravka i kvalitetu prehrane. Ja ne podvlačim znak jednakosti između privatnih objekata socijalne skrbi i društvenih objekata. Privatni uvijek ima još dodatni motiv da to radi, a to je motiv zarade. Država uvijek može razgovarati o neprofitnoj poziciji, dakle podmirenje troškova za određenu uslugu. Prema tome, mislim da bi trebalo razmisliti gospodine državni tajniče o jednom procesu, o dogradnji ovog cijelog sustava kroz uvođenje standarda za smještaj u objektima socijalne skrbi. Moram se složiti sa kolegicom Opačić da ovaj sustav još uvijek ima previše administriranja a malo savjetovanja i male skrbi i tu ne vidim veliki pomak. Međutim, neovisno što mislim o ovom prijedlogu u drugom čitanju, smatramo u Klubu HNS-a HSU-a da će ovaj Zakon proći jer ima većinu glasova u Hrvatskom saboru i stoga smatramo da nam je dužnost popraviti ili da barem damo prijedloge, da popravimo ono što mislimo da bi trebalo popraviti kroz amandmane i siguran sam u ovom trenutku se piše barem 10-tak amandmana koje mislim da mogu doprinijeti kvaliteti ovog Zakona. Naime, još ću dati samo dvije generalne primjedbe pa ću onda prijeći na obrazlaganje amandmana. Imamo jednu generalnu primjedbu kod odabira koncesionara, dakle kod odabira najpovoljnijeg ponuđača, bez obzira da li se radi o pravnoj osobi ili o fizičkoj osobi, nemamo kriterije da li će prednost imati onaj koji je najbolje stojeći koncesionar, dakle najbolje kotira na tržištu ili će imati prednost oni koncesionari koji imaju potrebnu stručnost i profesionalnost u pristupu korisnicima. Nadalje, u članku 103. stavak 2. imamo, pardon, u članku 103. na kraju imamo generalnu primjedbu gdje je pronađen sukob interesa u ovom izričaju koji imamo sada, ne idemo sa amandmanom molim da vi to pogledate. Naime, radi se o stavku 5. članku 103. kaže: "Zavod putem uputnice priznaje uslugu iz stavka 1. ovog članka na temelju prethodno pribavljenog mišljenja pružatelja usluga o vrsti, trajanju, učestalosti usluge iz stavka 1. ovog članka". Dakle, mišljenje pružatelja usluga je temelj donošenja odnosno priznanja usluge. Može biti temelj za priznanje određene usluge, može biti određeno mišljenje određene komisije, ali nikako pružatelja usluga koji sam o sebi donosi sud odnosno preporuku. Nadalje, idemo onda redom. Smatramo da bi u članku 2. stavku 1. podstavak 2. treba izbaciti za samca dakle kod pojmovnika, kad definiramo pojam samca, predlaže se izbaciti nema užu obitelj jer jedno drugo isključuje. Jer ako se navodi da nije u bračnoj, izvanbračnoj zajednici onda bi trebalo ukoliko bi se to navodilo onda bi trebalo navesti udovice i udovce. Nadalje, nakon podstavka 5. u istom članku nemamo definiramo samačko kućanstvo, a samačko kućanstvo je isključivo onda kad imamo osobu koja živi sama te sama podmiruje troškove života. Radi sprečavanja stigmatizacije predlažemo da u podstavku odnosno točki 12., kaže se da kod djece s teškoćama u razvoju i odraslih osoba s invaliditetom osim osnovnih životnih potreba postoje povećane. predlažemo da se to zamijeni postoje dodatne potrebe upravo zbog sprečavanja stigmatizacije. U točki 19. kod individualnog plana, individualni plan je plan promjena životne situacije ili ponašanja korisnika utvrđen temeljem sveobuhvatne procjene potreba, poteškoća i resursa u dogovoru sa korisnikom, usmjeren prema odabranim ciljevima, predlažemo dodati: u svrhu prevladavanja nepovoljnih životnih okolnosti. Nadalje, u članku 5. u stavku 1. gdje kaže da jedinica područne odnosno regionalne samouprave ostvaruje svoja prava, obveze, zadaće i ciljeve u djelatnosti socijalne skrbi na način da organizira i provodi mjere i aktivnosti sukladno socijalnom planu na svojem području. Prije te točke 1. trebalo bi reći da jedinica lokalne samouprave odnosno regionalne samouprave organizira ustrojavanje savjeta za socijalnu skrb te donošenje socijalnog plana na svojem području. Dakle, to je točka 1. pa onda sve ono što slijedi. Nadalje, u članku 6. željeli bi reći, odnosno pravne i fizičke osobe koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi iz stavka 1. ovog članka predškolske, školske, zdravstvene ustanove, policija, pravosudna i druga državna tijela te druge pravne i fizičke osobe koje po posebnim zakonima brinu o obitelji, djeci i drugim osobama koje se ne mogu brinuti same za sebe obvezne su međusobno surađivati. Stoga bi dodali stavak 3., da informacije iz sustava navedenih u stavku 2. o korisniku usluga socijalne skrbi koji ima problema u socijalnoj prilagodbi vode se u Zavodu za socijalnu skrb, ne da bilo tko i bilo kako vodi informacije. Dakle, upravo zbog potrebe pomaganja korisnicima koji imaju problema u socijalnoj prilagodbi predlažemo da se uredi sustav razmjene informacija o pojedincima koji imaju problema u socijalnom funkcioniranju. Nadalje, u članku 11. stavak 3. s obzirom da je u članku 6. da se govori i o vjerskim zajednicama mislim da ih treba dodati i u članak 11. stavak 3. Rekli smo da vjerske zajednice obavljaju poslove iz područja socijalne skrbi pa mislim da bi bilo korisno da ih se ugradi u članak 11. i da oni budu članovi savjeta za socijalnu skrb. Članak 21. nam je naročito bio diskutabilan jer imamo jedno načelo koje se zove načelo supsidijarnosti. Samo načelo supsidijarnosti ne odgovara onome što se govori u tom članku 21., naime članak 21. govori o osobnoj odgovornosti i o solidarnosti. Pa predlažemo da se to načelo da bi bilo u kontekstu članka 21., dakle naziv načela izmijeni i da se on zove, odnosno da imamo naziv načela načelo socijalne odgovornosti i solidarnosti. Dakle, time se afirmira odgovornost pojedinca i obitelji za vlastitu socijalnu sigurnost, a ugrađeno je i suština stavka 2. u tom članku. Nadalje imamo u članku 23. načelo pravičnosti. Predlažemo izmijeniti naziv u načelo socijalne pravičnosti jer se time i u naziv uključuje koncept socijalne pravičnosti na koji se članak i odnosi. Dakle, također u stavku 1. članku 23. predlažemo da osoba koja ostvaruje prava iz socijalne skrbi ne može korištenjem prava iz sustava socijalne skrbi postići bolji materijalni položaj od osobe koja sredstva za život stječe radom ili na temelju prava koja proizlaze iz rada. Dakle, ovako koncipiran stavak uključuje odgovornost sustava socijalne skrbi da uređenjem kriterija za korištenje socijalnih prava postiže ostvarenje ovog načela. I još nešto da kažem u ime kluba, u članku 26. u nazivu "Načelo uključivanja korisnika u zajednicu" predlažemo izmijeniti u načelo uključenosti korisnika u zajednicu. Mala razlika, ali bitna jer načelo uključivanja korisnika u zajednicu predmnijeva da je on sada isključen i da ga moramo uključiti, a ako kažemo načelo uključenosti to podrazumijeva zatečeno stanje korisnika te buduće poželjno stanje koje se postiže ovim načelom. Dakle, nastavit ću dalje u pojedinačnoj raspravi po amandmanima. Ono što želim reći, da će konačni stav Kluba zastupnika Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika o ovom zakonu i podrška i nepodrška ovisiti ipak o volji predlagača da cijeni i naše napore da svojim angažmanom poboljšamo kvalitetu ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravci. Prvi gospodin zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Hrelja, kazali ste da odluke koje se donose s vremenskim odmakom gube na kvaliteti. Moram vas ispraviti da sa stručnog stajališta to nije točno. Kvaliteta odluke ovisi ponajprije na temelju čega se one donose i jesu li karaktera operativnog ili strateškog. Intuitivne odluke su najbrže, najviše nose rizika i najjeftinije. Odluke na temelju iskustva isto tako su brze, nekada vrlo sigurne i traže malo novčanih sredstava. Odluke na temelju eksperimentiranja traže vremena ali su vrlo nesigurne. A upravo najkvalitetnije odluke se donose na temelju analize i istraživanja koje traže veliki vremenski razlog, ali zato smanjuju rizik na najmanju moguću razinu. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Hrelja, dali ste do znanja kako po pitanju kvalitete nije predviđena standardizacija. Mislim na smještaj, postupak pružanja usluga itd. I prehrane, i sve. Dakle, to je velika pogreška koju ste izgovorili, odnosno nije to točno. Nije to točno. Upravo ovaj zakon člancima 156., 176. i 177. da regulira pitanje standarda kvalitete socijalnih usluga, formira povjerenstvo za kvalitetu. Zatim, u člancima 176., 177. regulira pitanje akreditacije domova socijalne skrbi itd. Unutar tog prostora ne može biti parcijalne standardizacije. Ili je ima ili je nema. Ovim je predviđena i bit će pokrivena. To propisuje ministar, a u razgovoru sa gospodinom državnim tajnikom malo prije saznao sam još neke novine koje mislim napraviti u smislu praćenja procjene i unapređenja kvalitete. Prema tome, nema mjesta doista toj tvrdnji. Hvala lijepo.
I gospodin zastupnik Davorko Vidović.
Netočan je navod kolega da predlagači nisu konzultirali struku. Naprotiv, jedini valjda ili najvažniji stručnjaci u Hrvatskoj profesori iz Pravnog fakulteta su dostavili na 40 stranica primjedbe, ali baš na svaki članak prijedloga ovog zakona. I oni ne samo da nisu konzultirani nego su oni potpuno ignorirani u svojim argumentiranim navodima i ispravcima. I drugo, 2003. godine osobno sam ministru Hebrangu i ministrici Kosor u to vrijeme predao gotov elaborat o reformi koji se dvije godine pripremao, koji su najvrsniji eksperti ne samo iz Hrvatske pripremili i reforma je mogla početi istoga trenutka. Prema mojim informacijama ministar Hebrang je to ovako bacio sa stola i onda ste vi išli praviti priču sedam godina. Evo rezultat je to što imamo.
Gospodin zastupnik Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Hrelja je rekao da će biti više i previše administriranja. To je netočno, jer načelo dostupnosti izborom usluga kaže da se ostvaruju prava na naknade i ostale stvari u skraćenom postupku ostvarivanja socijalnih usluga putem uputnica kao javnih isprava koje ujedno predstavljaju osnovu za plaćanje usluga, a Zavod je dužan u roku 8 dana odgovoriti na isto. Nadalje, objedinjavanje prava isto tako će smanjiti administriranja a da ne govorim o informatizaciji koja je gotovo u svim centrima. A još da ne kažem o povoljnim uvjetima rada jer svjedočimo u mnogim sredinama da su napravljeni i centri za socijalnu skrb i uvjeti za rad tih ljudi koji rade uistinu mukotrpan i težak posao. Hvala lijepo.
Klub zastupnika IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Prvo i osnovno pravilo barem po meni trebalo bi biti da kompletna ta socijalna služba, odnosno da budem precizniji socijalna skrb kao da je prepuštena lokalnoj samoupravi, tj. u cijelosti. Ne jasno, ne kako to zakon zamišlja vama prava dole na lokalnoj razini, a nama novac. Znači, idemo sa decentralizacijom države, a onda o socijali neka se brine lokalna samouprava, ali za te namjene jasno treba imati osigurana sredstva. I prethodno treba imati volju zakonodavca. Ja imam dojam da svaki novi zakon prenosi određene obveze na lokalnu samoupravu ali da se određena novčana sredstva zadržavaju na kako da se izrazim nacionalnoj razini. Kada govorim recimo o proračunima u Republ8ici Hrvatskoj država uprihoduje negdje oko 85% fiskalnog kapaciteta, Grad Zagreb negdje oko 5%, 20 hrvatskih županija svega negdje oko 2% ili da budem precizniji negdje oko 3 milijarde kuna što je otprilike ekvivalent koliko se osigurava za socijalnu skrb u Republici Hrvatskoj, dok 560 što općina, gradova jednom riječju lokalna samouprava raspolaže negdje sa sedam do osam posto fiskalnog kapaciteta. Utoliko ako županije u Republici Hrvatskoj imaju proračune negdje od 100 do 300, 350 možda milijuna kuna onda mislim da ih ne bi trebalo i na taj način dodatno obvezivati jer ćemo na kraju sve uništiti. Idemo stoga sa ovim potrebnim sredstvima i ovom stranicom 130 gdje se doslovce kaže da provedba raspoloženog zakona neće zahtijevati dodatna sredstva iz državnog proračuna Republike Hrvatske jer će se postojeća sredstva racionalnije usporediti. Ja mislim da je to jedno licemjerje par excellance. Istina je sljedeća, da se postojeće obveze ili bolje rečeno to je ta racionalizacija o kojoj govori ova formulacija prebacuju na lokalnu samoupravu. Cijelu socijalu po mom dubokom uvjerenju trebalo bi prepustiti lokalnoj samoupravi. Zašto? Jer je ona najbliža problemima socijalno ugroženih građana, ali za to im treba osigurati i adekvatna sredstva. Ono što je bit ovoga zakona po mom sudu to su hajde počnimo od ovih odredbi članka 13. odnosno 14. gdje se govori o sredstvima koje osigurava Republika Hrvatska. Republika Hrvatska osigurava u državnom proračunu, citiram: "sredstva za ostvarivanje prava na novčane pomoći u sustavu socijalne skrbi, ostvarivanje prava na socijalne usluge, ostvarivanje prava na usluge međugeneracijske solidarnosti, financira rad zavoda i obiteljskih centara čiji je osnivač Republike Hrvatska" itd. Sredstva koja osiguravaju jedinice regionalne i lokalne samouprave znači koriste se za obavljanje djelatnosti socijalne skrbi. Jedinice područne, regionalne obvezne su u svom proračunu osigurati sredstva za troškove ogrijeva. Jedinice lokalne samouprave za ostvarivanje prava na pomoć stanovanja itd. I sada da sve to ja ne citiram. Članak 15. u proračunu jedinice regionalne samouprave osiguravaju se sredstva za materijalne rashode i financijske rashode zavoda kako to već slijedi. Ono što po mom sudu međutim može izazvati najveći prijepor je obveza imaoca stambene imovine da de facto živi od te imovine. To je taj jedan socijalni cenzus kojega preciznije nego ikada do sada, ali daleko rigoroznije eto uvodi ovaj Zakon o socijalnoj skrbi. Znači ako imaš stan 80, 90 kvadrata, kojeg si '92. godine kupio za 7, 8 tisuća maraka, i sada ti više nisi socijalni slučaj bez obzira na sve tvoje prihode i tome slično. Istina taj stan možda vrijedi, govorim napamet 80 ili 100 tisuća maraka, ali 2011. ma i da hoćete vi taj stan ne možete prodati. Konačno s druge strane Hrvatska ni nije Australija pa da ovdje vrijedi princip da je moguće živjeti od imovine, jer smo ionako sve rasturili. S druge strane čuli smo maloprije državnog tajnika, koji je rekao da to nije intenca. Ali da li to o čemu ja sad govorim stvarno može biti intenca. Jasno bolje je šta ja znam bilo raditi u ovoj zemlji za 3 tisuće 500 ili 4 tisuće kuna, dobiti stan od 80, 90 kvadrata u centru Zagrebu, nego biti zastupnik i ne dobiti ništa. Međutim mi ovim zakonom, ja ne bih volio da vratimo onaj socijalistički princip ako želiš recimo dječji doplatak, e onda daj narodu, tj. državu onu zemlju koju si naslijedio ili koju si posjedovao '60. ili 50 i neke godine. Ja znam mnoge u Istri koji su to naprosto morali učiniti, kao što znate vi u svom kraju iz kojeg dolazite, kako bi prehranili svoju djecu. Trebali su se znači lišiti djedovine da bi prehranili vlastite obitelji. E sad imamo jedan sličan zakonski prijedlog. Jasno nije velika razlika kad govorimo o sirotinji, živjela ona u socijalizmu, ili kapitalizmu. Sirotinja je uvijek sirotinja, i kao što kaže ona narodna poslovica, ona je i Bogu teška. Utoliko dopustite da citiram ove norme, članak 50. i 51., pravo na pomoć za uzdržavanje može ostvariti samac ili obitelj pod uvjetom da vrijednost nekretnina u vlasništvu samca ili punoljetnih članova obitelji ne prelazi iznos od stotinu proračunskih osnovica za obračun naknade i drugih primanja u Republici Hrvatske na dan podnošenja zahtjeva. Koliko je to? To je točno 326 tisuća kuna, to je cirka 44 tisuće eura. Zatim se kaže u razdoblju od godinu dana prije podnošenja zahtjeva nije prodao, darovao ili se odrekao prava na nasljeđivanje nekretnine, ako je time mogao ostvariti sredstva, ok, nisu vlasnici pokretne imovine koje bi mogli koristiti ili otuđiti bez ugrožavanja osnovnih životnih potreba. Zatim u članku 51. kaže se pravo na pomoć za uzdržavanje nema samac niti član obitelji ako ima u vlasništvu ili suvlasništvu stan, kuću ili drugu nekretninu koja ne služi njemu ili članu obitelji za podmirenje osnovnih stambenih potreba, a čijom bi prodajom ili prihodima od nekretnine mogao ostvariti sredstva za uzdržavanje. Npr. živi u Puli, u nekom tako reći malom stanu, a ima nešto gore na Ćićariji, a to ne može prodati, šta da naprosto taj čovjek radi. Što su konačno ove osnovne stambene potrebe. Već sam definirao taj iznos. Da li su to možda one koji na neki način definira i Zakon o područjima posebne državne skrbi, o kojoj ćemo naknadno raspravljati, pa se kaže samac može imati stan do 35 kvadrata, dvočlana obitelj do 45, tročlana do 55, četveročlana 65, peteročlana 75 itd. Što ako ima recimo 15 ili 20 kvadrata više? Što da radi pod navodnicima sa tim viškom? Ono što ili zbog toga neće dobiti pod navodnicima ili ući neće u program socijalne skrbi. Ono što sigurno pozdravljam to je taj članak 53. obveza pokretanja, ako samac odnosno član kućanstva koji je nesposoban za rad ima srodnika s kojim ne živi, a koji je prema propisima obiteljskim odnosima obvezan sudjelovati u njegovom uzdržavanju tijekom postupka za ostvarenje prava na pomoć za uzdržavanje u obvezi je kod nadležnog suda pokrenuti postupak radi utvrđivanja obveze uzdržavanje razumljivo da se to mora uvesti. Samo u Hrvatskoj kad govorimo npr. o nezaposlenima, morate imati na umu činjenicu da Hrvatska poslije Španjolske u Europi ima najveći broj nezaposlenih među mladim ljudima 37%, Španjolci imaju 40, Slovenija ima 8%. To bi trebali biti znači ljudi koji bi trebali uzdržavati roditelje, a danas imamo situaciju da je u Hrvatskoj 20% stanovništva socijalno ugroženo, ili gotovo njih 850 tisuća ljudi je na rubu siromaštva ili je siromašno, a neki npr. imaju stanove od 100 tisuća eura, koji su stvoreni u socijalizmu, a prodani pod navodnicima u demokraciji ili kapitalizmu. Kakvi su gospodarski parametri. Ja se bojim da Hrvatska neće izbjeći niti MMF, a to znači da će opet sirotinja biti ta koja će ubrati bostan kako bi se spasila država od šta ja znam propadanja eksproprijatora itd. Nikada elita nije socijalno stabilizirala državne financije. Uvijek kada je riječ u Hrvatskoj to se radilo na račun najbrojnijih a to je upravo sirotinja. Tajkuni će uvijek imati sve više i više novaca, a sirotinja će sve to platiti dok ne dođe ili dok ne uskrsne kako sam jučer rekao neki novi Tito i ne sprovede eksproprijaciju eksproprijatora. Jasno je ne možemo ni mi imati bruto društveni proizvod kojega imamo, ili Hrvatska ne može imati GDP kojeg ima, produktivnost kojeg ima, hrvatski odnos da rada koji ima, a švedska prava i švicarski standard, ali do '90. je recimo produktivnost opet bila kakva je bila, odnos do rada je bio kakav je vjerojatno i danas, a ipak je socijala u eks Jugoslaviji bila gotovo kao u Švedskoj. Jasno, bile su i neke razlike. Tada je bilo zaposlenih u Hrvatskoj preko 2 milijuna ljudi, penzionera negdje oko 600 tisuća, a danas imamo milijun 450 tisuća onih koji plaćaju doprinose, a milijun 206 tisuća umirovljenika. Drugo što želim kazati, doista su prilike teške i doista nam treba jedan pošten zakon. Umirovljenici uzdržavaju svoju nezaposlenu djecu, unuke i svi ćemo se vjerojatno složiti da je najbolja socijalna politika politika pune zaposlenosti. Zašto? Jer onaj koji radi nije socijalni slučaj. Doduše u Hrvatskoj 80 tisuća ljudi, ili ne znam koliko, nešto malo manje, ih ne prima plaću pa su socijala i dalje. Najbolja politika do umirovljenika opet je politika pune zaposlenosti. Ne da bi oni radili nego da bi im djeca radila pa ih neće morati uzdržavati. Najbolja politika do mladih je također tvrdim politika pune zaposlenosti jer ako rade onda neće biti na teret niti zajednici niti obitelji,a najbolja isto valjda politika do stabilizacije prilika u bilo kojoj zemlji je opet politika pune zaposlenosti. Jasno da je ovo krajnje ozbiljan zakon, to je zakon koji može tangirati direktno, indirektno na stotine tisuća ljudi. To je zakon koji tiče se najsiromašnijih i zato treba biti maksimalno obazriv i maksimalno osjetljiv. I stoga bi zasigurno bilo najbolje da ovaj zakon ide u treće čitanje. Da ne govorim sada koja su sva ta socijalna prava gdje se u ovom zakonu decidiram, to su, ovaj navode, reći ću samo da je to zakon koji je "težak", pod navodnicima, 2,9 milijarde kuna. To je jasno za svaku državu pa pogotovo našu velik novac, pustimo sad neke teške riječi, nemojmo svi upadati, ali kad pratimo neke velike afere to je zapravo nikakav novac. Ali je činjenica ona narodna koliko para toliko muzike, iz prazne vreće nemamo što uzeti, a bogami niti što dati. Potreba ima, novaca nema, a bojim se da će ga biti i manje. Čitam ove zahtjeve Svjetske banke jutros u nekim našim tiskovinama, uvjetuju smanjenje plaća, gašenje nekih 200 tvrtki, smanjenje socijala, a ovo je socijalni zakon. I bojim se da Hrvatska neće izbjeći MMF i da će biti i sirotinji nažalost još i teže,a ne tako brzo bolje. Za razliku od onih koji imaju sve što su dobili kroz institute pretvorbe, privatizacije samo stoga jer su u datom trenutku bili nekom po volji i nekome pogodni.
Hvala. Ispravci, gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo, zastupnik netočno tvrdi da zakon kaže da stranka koja ima stan primjerice od 80 kvadrata korisne površine da više nije socijalni slučaj. To je netočno gospodine Kajin jer zakon upravo kaže i definira što je to zadovoljavajući stambeni prostor u kom kaže da je pojedinac, odnosno jedan član, odnosno samac ima pravo na 35 četvornih metara, posebno definira isto tako osobe sa invaliditetom sa 20% većim prostorom jednako kao i što svakoga člana u obitelji štiti sa dodatnih 10 kvadrata. Naravno da je i ova odredba sukladna i usklađena sa Zakonom o obnovi. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Boris Kunst sljedeći ispravak.
Pa kolega Kajin je rekao jednu netočnost iz razloga što očito nije informiran, a to ponavlja već dulje da negdje 80 tisuća ljudi radi, a ne prima plaću. Znači, takva priča to je ta fama iz 2001. godine. Da čita medije i da prati onda bi čuo da je na Gospodarsko-socijalnom vijeću nedavno ustanovljena brojka 4 puta niže, čak ispod te brojke, a znači nikako ne 80 tisuća. Znači, treba slušati, pratiti medije i onda ne širiti neistine.
Gospodin zastupnik Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo i ja sam primijetio ove netočne navode što su kolegice i kolege ispravili, ali ja bih se osvrnuo na onaj momenat gdje je rekao kolega Kajin da je socijala u ex-Jugoslaviji bila veća i bolja nego u Švedskoj. Pa zato su naši ljudi odlazili u Švedsku i Njemačku nažalost raditi trbuhom za kruhom, pozvao se par-nepar i brojni drugi momenti koje bi mogao vam sad navoditi. Ali, mi je drago da sam kod vas kolega Kajin upoznao još jednu stranu osim ovoga što sanjate Tita, osim toga što s nostalgijom govorite o Narodno oslobodilačkoj borbi, da ste i socijalno osjetljiv pa ste govorili o dječjem doplatku. Pa me samo zanima gdje ste bili onda u koalicijskoj vlasti kada je se cenzus … [[Upadica se ne razumije.]] Cenzus za 50% plaće je smanjen na 40%, što se odrazilo 2003. je bilo rođeno 39 600, a npr. 2009. je rođeno 45 857 djece. Hvala lijepa.
I gospodin zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Kolega Kajin kazali ste kako nema razlike živjela sirotinja u komunizmu, u socijalizmu ili ne znam čemu, nema razlike među sirotinjom. Itekako, itekako ima razlike, dakle ja ne bih rekao sirotinje nego ljudi u potrebi i u tom i je suština. Dakle, stupanj demokratičnosti, odnosno razvoja nekog društva se zapravo mjeri odnosom prema ljudima u potrebi. Ovaj zakon i nastojanje RH prema ljudima u potrebi zapravo su dokaz poštovanja, dokaz razumijevanja ljudi u potrebi i prihvaćanju. S druge strane, ja mislim da ako je nešto Bogu teško onda nisu mu teški ljudi u potrebi nego mu je težak neodgovoran odnos prema ljudima u potrebi. I konačno, ako ćete zaista početi sa eksproprijacijom eksproprijatora ja vam predlažem da započnete u najbližem svom susjedstvu od ljudi s kojima ste vi vrlo bliski. Evo, hvala lijepo. … [[Upadica se ne razumije.]]
Za klub zastupnika HDZ-a gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Na samom početku ću reći da smo mi u Klubu zastupnika HDZ-a zadovoljni jer u vremenu gospodarske krize donošenje novoga Zakona o socijalnoj skrbi predstavlja napor Vlade RH da zaštiti potrebite jednako tako i da zaštiti produktivnost društva u cjelini. Uostalom i u našem ustavu je upisano da je Hrvatska socijalna država. Država koja skrbi o dobrobiti svih svojih građanki i građana a posebno o najranjivijim skupinama. To su nezaposleni, starije osobe bez mirovine, određene kategorije umirovljenika, jednoroditeljske obitelji, ranjive etničke manjine kao što su romi, osobe s invaliditetom, manje brojne skupine kao što su primjerice beskućnici, bivši zatvorenici ili ovisnici i drugi. Zakon o socijalnoj skrbi predstavlja napore Vlade Republike Hrvatske i ima tri cilja, a to su: Bolje usmjeravanje novčanih naknada, bolje korištenje socijalnih usluga i jamči minimalni životni standard najugroženijim skupinama. Posebno naglašava zadovoljavanje obiteljskih i osobnih potreba ranjivih skupina. Klub zastupnika HDZ-a smatra daje Konačni prijedlog zakona o socijalnoj skrbi doista dobro pripremljen. Poseban naglasak u Zakonu je na smjernicama Europske unije u području socijalnog uključivanja. Možemo slobodno reći da se stupanj neke demokracije ali i civilizacije mjeri senzibilitetom prema najstarijima, djeci, starima, osobama s invaliditetom, bolesnima i materijalno nemoćnima. Ovaj zakon predstavlja sustavnu reformu socijalne skrbi jer obuhvaća reformu novčanih naknada, reformu sustava socijalnih usluga i njihovog financiranja i reformu sustava javne socijalne službe. Zadnjim izmjenama i dopunama Zakona iz 2007. godine propisano je 15 prava i oblika pomoći a za svako pravo vrijede različiti uvjeti i kriteriji pa je postupak ostvarivanja prava bio kompleksan i zahtjevan. Objedinjavanjem novčanih davanja i uvođenje inkluzivnog dodatka koji će objediniti još dva prava i to doplatak za pomoć i njegu i osobnu invalidninu smanjiti će kao što smo već čuli administriranje. Uz to odvajanje novčanih davanja od socijalnih usluga ide na ruku korisniku jer skraćuje postupak i olakšava pristup korisnika i pravima i uslugama. Korisnici će biti bolje informirani o svojim pravima, posebno se ističe unapređenje izvan institucijskih usluga i usluga prevencije institucionalizacije što će rezultirati bržem socijalnom uključivanju korisnika u zajednicu. Novi Zakon po prvi put uvodi inkluzivni dodatak, ovaj aspekt udahnjuje konvenciju o pravima osoba s invaliditetom jer potiče uključivanje u zajednicu, jamči ravnopravnost osobama koje imaju specifične potrebe koje su proizašle dugotrajnim djelovanjem oštećenja bilo tjelesnih, mentalnih ili osjetilnih radi kojih su im potrebne posebne potpore. Jedinstveno tijelo vještačenja za sve sustave, vještačiti će što su mogućnosti i sposobnosti o osobi koju se vještači a ne što su nedostatci i mane te osobe. Planom deinstitucionalizacije i transformacije domova socijalne skrbi udareni su temelji za planiranje socijalne skrbi. Strategijom razvoja socijalne skrbi Vlada Republike Hrvatske će stvoriti uvjete za decentralizaciju sustava. To znači prijenos osnivačkih prava nad Zavodima za socijalnu skrb u županiji i domovima socijalne skrbi na regionalnu i lokalnu samoupravi, a kada je riječ o velikim gradovima ili gradovima koji predstavljaju sjedišta županija i na te gradove. Osnivačka prava nad zavodima bi se prenijela u razdoblju od 2012. do 2014. a nad domovima od 2013. do 2016. Rok za transformaciju postojećih domova za starije i nemoćne uredit će se pravilnikom. Strategija razvoja socijalne skrbi, socijalni planovi županija i utvrđena mreža javne socijalne službe jesu temelj za davanje koncesije za obavljanje naglašavamo, usluge socijalne skrbi koje daje Ministarstvo naravno temeljem javnog nadmetanja. Radi unapređenja izvan institucijskih oblika skrbi i prevencije institucionalizacije donesen je i 2007. godine Zakon o udomiteljstvu i program razvoja usluga za starije osobe u sustavu međugeneracijske solidarnosti. On pridonosi boljoj kvaliteti življenja u lokalnoj zajednici i sprječavanju institucijskog zbrinjavanja starijih osoba. Konačni tekst zakona propisuje obvezi regionalnoj kao i lokalnoj samoupravi privremenoga zbrinjavanja obitelji sa maloljetnom djecom u kriznim situacijama kada to sama obitelj nema kapaciteta riješiti na način da se toj obitelji osigura najam stana ili da se to riješi na neki drugi način. Svrha jest spriječiti odvajanje djece od odraslih članova obitelji. Nadalje Zakon je kvalitetno izjednačio udomiteljsku obitelj, organizirano stanovanje ili stanovanje u zajednici stambenih jedinica. On je također poboljšan i u odredbi ako u obitelj ima dvoje ili više djece s teškoćama u razvoju, odnosno osobama s invaliditetom, status roditelja njegovatelja mogu steći oba roditelja, a ako se pak radi o jednoroditeljskoj obitelji s dvoje ili više djece s teškoćama u razvoju ili o osobu ili je pak nazočna osoba s invaliditetom, isti status može steći i jedan od članova obitelji. Konačni tekst je bolji od prijedloga Zakona u prvom čitanju kada regulira radno sposobne osobe pa ne navodi razlog zašto traži radnu aktivaciju. U tekstu zakona nema više termina psihička bolest jer su te osobe već obuhvaćene definicijom osobama s invaliditetom. Nadalje Zakon jasno definira i rad i distinkciju pojmova između institucijskih usluga te izvan institucijskih i institucijskih oblika skrbi. I usluga rane intervencije je ranije propisana u postupku uključivanja na korištenje. Konačnim tekstom je jasnije propisivanje rada u domovima skrbi, kojih je osnivač Republika Hrvatske, pa je jasnije izjednačavanje statusa državnih i privatnih pružatelja usluga koji će se plaćati putem uputnica. Jasnije je također propisan postupak odobravanja jednokratnih novčanih pomoći. Konačni tekst zakona donosi i izmijenjenu definiciju beskućnika, uređene su odredbe što nije nevažno, o upravnim vijećima i predsjedniku stručnoga vijeća. I zaključno Zakon predstavlja značajna poboljšanje svih aspekata pružanja socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj, pa Konačni prijedlog zakona o socijalnoj skrbi Klub HDZ-a podupire. Hvala vam lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Zastupnice i zastupnici, gospodine državni tajniče. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će Konačni prijedlog zakona o socijalnoj skrbi. Mi smo u prvom čitanju imali podosta primjedbi koje smo dostavili na četiri stranice. To su bile primjedbe našeg stručnog vijeća Hrvatske seljačke stranke, ali i nekih stručnih udruga koje su se javile sa terena. Sa zadovoljstvom mogu reći da smo kroz dijalog iskomunicirali sve te primjedbe i da je većina njih usvojena na čemu naravno zahvaljujem ovdje i državnom tajniku i ministru na kooperativnosti i naravno suradnji jer je to jedini i ustvari najbolji put da donesemo zakon koji će biti i provediv i na korist svih korisnika i građana Republike Hrvatske. Naravno, ovaj zakon je izuzetno bitan, o tom su govorili i svi moji prethodnici, zbog toga što dira one najosjetljivije i najranjivije skupine u društvu, a stupanj civilizacije jednog društva mjeri se upravo odnosom tog društva prema svojim najranjivijim članovima, djeci, starijim osobama, osobama s invaliditetom, bolesnima, onima koji su prečesto na marginama samog društva koje pogađa socijalna isključenost. A socijalna isključenost svi znamo dovodi do kršenja ili neostvarivanja prava i to ljudskih, ekonomskih i socijalnih skupina osoba koje su njime pogođene te se smatra jednim od najznačajnijih problema suvremenog doba jer vodi do smanjenja produktivnosti društva u cjelini. Siromaštvo je ujedno i uzrok i posljedica socijalne isključenosti koja se događa uglavnom zbog diskriminacije po nekoj osnovi. Republika Hrvatska je socijalna država, država koja brine o dobrobiti svojih građana te stoga nastoji osigurati životni minimum za sve članove društva. Gospodarska kriza dovela je do toga da se velik dio građana suočava sa siromaštvom, no ne smijemo dozvoliti da kriza pogodi upravo one koji su najranjiviji. Želimo vjerovati da i u situaciji kad je svima teško međusobna solidarnost neće nestati, da će se naći snage i volje pomoći onima koji bez te pomoći ne mogu. Da bi jedna država uravnoteženo funkcionirala, da bi se društvo razvijalo presudni su dobri društveni odnosi budući da se društvo gradi od pojedinaca i grupa prema vrhu društvenih institucija. U tom veliku ulogu ima socijalna kohezija koja podrazumijeva sposobnost društva da omogući dobrobit za sve svoje članove. Kao ljudi upućeni smo jedni na druge, svi prolazimo kroz razdoblja života kad nam je neophodna pomoć drugih i razdoblje kad tu pomoć možemo nesebično pružiti onima koji su u potrebi. Ta međusobna solidarnost čini nas boljim ljudima, a za to naravno nikad nisu dovoljni samo zakoni, no dobri zakoni u tom segmentu mogu bitno pomoći. Mi u klubu HSS-a zajednički smo pogledali ovaj Konačni prijedlog zakona o socijalnoj skrbi, usporedili smo ga sa primjedbama koje smo dostavili. Kao što sam rekla, tih primjedaba je bilo podosta. I moram istaknuti zadovoljstvo u ime kluba HSS-a s činjenicom da je većina naših primjedbi usvojena i to u dijelu izjednačavanja udomiteljskih obitelji i zajednica SOS dječjih sela u dijelu koji se odnosi na način i uvjete izbora ravnatelja u socijalnoj skrbi, u dijelu koji se odnosi na pravo korisnika na izbor doma, pravo smještaja djece dobne skupine iznad 7 godina, prava raspolaganja novčanim sredstvima dodatka za osobne potrebe korisnika smještaja i u obrazloženju kao što smo tražili je na kraju prikaz financiranja samog sustava. Naime, nismo pronašli projekciju koliko ove izmjene mijenjaju potrebe za financiranjem, a iz samog obrazloženja se čini da financijska sredstva ustvari ostaju ista, jedino da se raspoređuju na jedan pravedniji način. Naime, u zemljama Europske unije se na socijalnu skrb troši prosječno 1,5% BDP-a, najviše naravno u skandinavskim zemljama, a u većini tranzicijskih zemalja manje od 1%. Po obrazloženju koje smo dobili u ovom zakonu kod nas bi to bilo nekih 0,80% BDP-a što onda u stvarnosti odgovara i sadašnjoj ekonomskoj moći. No želim ovdje u ime kluba HSS-a skrenuti pažnju i na dvije primjedbe koje smo dali, a koje nisu usvojene. Mi smatramo da zbog operativnosti i provedbe samog zakona bi bilo važno još jednom razmotriti te primjedbe. Naime, državni tajniče, u članku 219. u stavku 4. je stavljeno da je kapacitet smještaja 70 ležajeva za odrasle osobe i da između dva doma s tim kapacitetom mora biti više od 1 kilometar razmaka. Obzirom na postojeće stanje, nama se u klubu HSS-a čini da je ipak riječ o nerealnoj odredbi koju će teško biti ispoštivati. Dat ću nekoliko primjera. Primjer je Dom za stare i nemoćne u Karlovcu koji ima kapacitet veći od 200 ležajeva, upravo adaptira jednu zgradu koja je 300 metara udaljena od postojećeg doma, ona će biti depandansa i ako ostane ovakva odredba članka 219.možemo zaključiti da je pitanje da li će ta depandansa dobiti pravo pružanja usluga. Također mislimo da je nelogično određivati prostornu udaljenost jer ne vidimo nijedan razlog zašto drugi dom ne bi mogao biti u blizini prvog. Takvih primjera ima još osim Karlovca, ista stvar je u Koprivnici, u Sisku, a zasigurno u Zagrebu i kad je riječ o samoj udaljenosti između domova, ali i kad je riječ o samom kapacitetu. Mi vidimo da ste vi ovdje dali u zakonu rok za usklađenje od 10 godina, no ipak se bojimo da će izgradnja novih domova koji bi udovoljili ovom kriteriju od 70 ležajeva biti problematična sa financijskog aspekta i za gradove i za županije pa bih vas molila da onda to kasnije prokomentirate. Također nije prihvaćen naš prijedlog da se u članku 266. koji regulira polaganje stručnih ispita onima koji imaju 10 godina rada u struci prizna da su stručno osposobljeni već i oni moraju polagati stručni ispit u roku od godine dana od usvajanja zakona što smatramo da doista nije potrebno, jer ako netko 10 godina radi u struci pretpostavlja se da itekako dobro tu struku poznaje. Mišljenja smo u klubu HSS-a da bi trebalo također preispitati odredbe koje se odnose na sklapanje ugovora o dosmrtnom uzdržavanju sa poslovno nesposobnim osobama, starim i osobama s invaliditetom jer taj ugovor omogućuje promptno izigravanje uzdržavane osobe. Smatra se, kako nas obavještavaju stručne udruge, da se niti za 1% tih ugovora ne može reći da su 100% ispoštivani što znači da na tržištu, odnosno u tom segmentu očigledno vlada kaos. Jasno je da je to riješeno drugim zakonima, prije svega Zakonom o obaveznim odnosima. No, čini nam se da bi kroz Zakon o socijalnoj skrbi trebalo unijeti jednu preventivnu odredbu da se takvi ugovori sklapaju samo uz puno sudioništvo i kontrolu Centra socijalne skrbi. Jer ako ostane ovakvo stanje i ako se ta odredba ne briše iz Zakona o obaveznim odnosima bojimo se da će to izazivati još dodatne probleme. Naime, u ugovoru o tzv. dosmrtnom uzdržavanju zakonom je dozvoljeno, dakle posve legalizirana mogućnost da dosmrtni uzdržavatelj u jednom danu sklopi ugovor o dosmrtnom uzdržavanju, prenese isti dan imovinu uzdržavane osobe na sebe i tu imovinu drugi dan proda, te tako uzdržavanu osobu ostavi i bez imovine i napusti ju. To se često i događa, te nakon svega i u najboljem slučaju uzdržavatelj spremi pod navodnicima stare osobe ili osobe sa invaliditetom u neku ubožnicu koju plaća njihovom mirovinom. Po našem mišljenju ima potrebe i to izuzetno velike potrebe zaoštriti kontrolu u državnim socijalnim ustanovama, ali i udomiteljstvima, te vjerujemo da će Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi u tom segmentu intenzivirati rad svojih inspekcijskih službi. Naime, sustav socijalne skrbi počiva na modelu supsidijarnosti što naravno podrazumijeva odgovornost i pojedinca i obitelji za vlastitu socijalnu sigurnost. A uloga je države da u tome pomaže sa ciljem sprječavanja ublažavanja i otklanjanja socijalne ugroženosti. Veliko značenje socijalne skrbi kao potpore za kvalitetniji život svake osobe kojoj je potrebna potpora društvene zajednice obavezuje svaku državu na ulaganje svih raspoloživih potencijala na području planiranja, razvijanja i upravljanja sustavom socijalne skrbi u cilju pružanja što djelotvornije i kvalitetnije socijalne skrbi. Ovaj zakon vrlo je važan za cjelokupnu zajednicu i on ukazuje na brigu države i lokalne zajednice za one kojima je potreban bilo koji oblik socijalne skrbi. Mi u klubu HSS-a smatramo da je zakon dobar, da je cjelovito obuhvatio sustav socijalne skrbi i podržat ćemo njegovo donošenje. Hvala lijepo.
Hvala. U 12,45 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10,00 minuta. Klub HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Konačni prijedlog zakona o socijalnoj skrbi nakon prvog čitanja u klubu HDSSB-a ponovo izaziva dvojbe i razmišljanja o tome da ne prihvatimo ovakav Konačni zakonski prijedlog o socijalnoj skrbi i to iz više razloga. Naime, predloženim zakonom predlagatelj tvrdi da se stvaraju preduvjeti za ostvarenje daljnje decentralizacije i prenošenja ovlasti na jedinice regionalne samouprave što je prema predloženim zakonskim odredbama i ovim člancima zapravo nevidljivo da ne kažem i suprotno toj tvrdnji. Rijetko se u svijetu može pronaći primjerak ili zemlja poput Hrvatske, dakle ne samo u Europi nego i u svijetu, u kojoj je državna vlast u proteklih osam ali i više godina tako znakovito i tako očigledno opljačkala vlastiti narod i to tako da je veliki broj građana su postali socijalni slučajevi, u gospodarskoj krizi koja evo traje i traje, gdje bruto društveni proizvod i dalje pada, gdje se ne nazire put do puta izlasku iz te krize. Stoga je socijalna skrb postala vrlo bitna u sustavu, a i sam Ustav govori o tome da je Hrvatska socijalna država i da je potrebna socijalna sigurnost svih građana Republike Hrvatske. Kada se govori o samom Zakonu o socijalnoj skrbi i ovom konačnom prijedlogu, onda postoje i odredbe u člancima za koje postoje da kažem upiti kada se suvislo i odgovorno razmatraju stavci tih članaka. U članku 114. se kaže da u kriznim situacijama kada obitelj sa maloljetnom djecom ostane bez svoga doma i nije u mogućnosti sama osigurati svoj smještaj jedinice područne, dakle regionalne i lokalne samouprave obvezne su im osigurati privremeni smještaj u socijalnom stanu ili na drugi način kako bi se spriječilo odvajanje djece od odraslih članova obitelji. Poznato vam je gospodine državni tajniče i kolegice i kolege zastupnici da županija nema socijalnih stanova. Ako bi ih i osigurala, socijalne stanove treba jasno razgraničiti obvezu. Jer ovako definirana odredba ostavlja prostor da niti županija niti jedinica lokalne samouprave to ne osiguraju. Treba točno odrediti tko mora, a tko može dodatno kao naš standard osigurati više od minimalnog standarda. U članku 158. u stavku 3. piše ako dom socijalne skrbi, vjerska zajednica, udruga ili druga pravna osoba ostvari dobit ta se dobit upotrebljava za razvoj djelatnosti ili se prenosi u sljedeću godinu. Prema članku 57. stavak 2. i 3. Zakona o ustanovama piše ako u obavljanju svoje djelatnosti ustanova ostvari dobit ta se dobit upotrebljava isključivo za obavljanje i razvoj djelatnosti ustanove u skladu s aktom osnivanja i statutom ustanove. Dakle Zakonom o socijalnoj skrbi ne treba uređivati ovo pitanje jer je ono uređeno Zakonom o ustanovama koji se u tom slučaju primjenjuje. Nadalje kada se govori o upravnim vijećima, u članku 194., a u stavku 3. podstavak 2. piše da jednog člana predstavnika jedinice područne (regionalne) samouprave na prijedlog upravnog tijela imenuje dakle nadležnog za socijalnu skrb u toj jedinici. Prijedlog za imenovanje člana upravnog vijeća zavoda za socijalnu skrb trebao bi dati ili župan ili skupština županije, županijska skupština, a ne upravno tijelo nadležno za socijalnu skrb. Nadalje, kada se govori o osnivanju domova za socijalnu skrb, u članku 219. stavak 4. piše da dom socijalne skrbi može imati smještajni kapacitet do 30 mjesta za djecu po lokaciji i do 70 mjesta za odrasle osobe po lokaciji. Udaljenost lokacija iz stavka 4. ovog članka mora biti veća od tisuću metara zračne linije. Pitanje je da li se taj stavak odnosi i na domove za starije i nemoćne osobe, s obzirom da isti nisu obuhvaćeni planom deinstitucionalizacije transformacije domova socijalne skrbi i drugih pravnih osoba u Republici Hrvatskoj 2011.-2016., odnosno 2018., "Narodne novine", broj 36 od 2011. godine. Domovi socijalne skrbi i druge pravne osobe obvezni su uskladiti svoj smještajni kapacitet sukladno planu deinstitucionalizacije i transformacije domova socijalne skrbi i drugih pravnih osoba. Dakle plan se odnosi na domove socijalne skrbi i druge pravne osobe koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi, djecu i mladež s poremećajima u ponašanju, djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom, te psihičke bolesne odrasle osobe. Ako se ne odnosi tada te ustanove treba izuzeti kada se govori o smještajnim kapacitetima domova socijalne skrbi na jednoj lokaciji. Ako se odnosi i na domove za starije i za nemoćne osobe, tada se postavlja pitanje što će se dogoditi sa svim objektima koji se trenutno grade ili su već izgrađeni, kao što je imamo primjer i jednog doma u Slavoniji, u Đakovu, koji se financiraju iz decentraliziranih sredstava, odnosno još je važnije pitanje što će se dogoditi s korisnicima usluga tih domova s obzirom da su već sada kapaciteti nedostatni. Upravno vijeće domova i definirano u zakonskom prijedlogu člankom 222., pa u stavku 3., 4. i 5. govori se o predstavnicima osnivača upravnom vijeću, koji moraju imati najmanje završen preddiplomski ili diplomski studij, a predstavnika korisnika predlažu korisnici doma. Pa se postavlja pitanje tko to imenuje upravno vijeće doma, prema stavku 4. članka 222. upravno vijeće doma imenuje osnivač, a prema stavku 5. predstavnika radnika upravnom vijeću imenuje radničko vijeće, odnosno imenuju radnici, upitnik. Nadalje u stavku 9. istog članka stoji da se način izbora i imenovanja utvrđuje aktom o osnivanju, odnosno statutom doma, i što je na kraju poslastica, nadalje vrlo je dakle neobično formuliran stavak 3. prema kojem se u prvom dijelu određuje visina stručne spreme, najmanje završen preddiplomski ili diplomski studij za članove upravnog vijeća domova, predstavnika dakle i osnivača, a kao drugi dio rečenice istog stavka utvrđuje se da predstavnika korisnika predlažu korisnici doma, što može biti kontradiktorno i sporno u konkretnim slučajevima. U članku 242. ovoga zakonskog prijedloga konačnog, u stavku 3. stoji da jedinica lokalne samouprave, trgovačko društvo ili druga domaća i strana pravna osoba može pružati usluge smještaja i boravka do 20 korisnika, bez osnivanja doma, pod uvjetima propisanim ovim zakonom. Postupak utvrđivanja u stavku 5. piše postupak utvrđivanja ispunjenosti uvjeta za pružanje usluga pravnih osoba iz stavaka 1., 2. i 3. ovog članka provodi stručno povjerenstvo koje imenuje ministar, osim za pružanje usluga starijim osobama za koje postupak provodi povjerenstvo jedinice područne (regionalne) samouprave. Postavlja se pitanje kojim odredbama zakona su propisani uvjeti iz stavka 3. članka dakle 242. za pružanje usluga smještaja i boravka do 20 korisnika, bez osnivanja doma. Mi smatramo da u poglavlju koncesija, dakle to su članci od 161. do 169. ovog predloženog zakona, ima veliki broj odredbi iz Zakona o koncesijama, što je objavljeno u "Narodnim novinama" broj 125 iz 2008. godine, koje su u ovom zakonu nepotrebno, dakle i ponovo navođeni, jer se samo može pozvati, dovoljno je pozvati se na primjenu Zakona o koncesijama, a ne imati devet članaka u svezi dakle koncesija o domovima za socijalnu skrb. S obzirom da je jasno da je jedinicama regionalne samouprave ovim zakonskim prijedlogom pripao vruć financijski "krumpir", pripao bi i obveza, a bez potpore i pratnje u smislu sredstava koje bi država bila ili dužna ili potpomogla jedinice regionalne samouprave i dalje ostajemo kao i prvi puta, da kažem nažalost, u mišljenju da ovaj zakonski prijedlog klub HDSSB-a ne bi prihvatio. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak, gospodin zastupnik Ivan Škaričić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, evo ispravit ću jedan netočan navod gospodina Grubišića. U početku je rekao da je državna vlast u zadnjih 8 godina opljačkala vlastiti narod. Mislim da je to netočno. Ne mislim nego znam da je to netočno. Ako je netko pljačkao onda on ima ime i prezime, to su pojedinci. I to tako treba o tome govoriti. To je ista stvar kao da se sad kaže da je hrvatski narod radio ratne zločine. Što je netočno. Ako je netko radio radili su opet pojedinci. A kad se govori o socijalnim pravima, kad već govorim, poznata je činjenica da Hrvatska iznadprosječno daje socijalna prava pa nam to čak i zamjeraju u Europi. Hvala.
Državni tajnik Ante Zvonimir Golem, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo. Dozvolite evo na kraju rasprave klubova da damo neka pojašnjenja možda koja tijekom ove rasprave su se pojavila. Prvo moram naglasiti i moram se osvrnuti socijalna skrb nije nikakvo "ružno pače" u mega ministarstvu, kao što Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi nikako nije nekakvo mega ministarstvo. Ono se bavi sa svoja 4 resora, dakle civilne žrtve, sanitarna inspekcija, zdravstvena zaštita i socijalna skrb. I mogu slobodno reći sa puno zadovoljstva da je dok je u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi da je učinjeno puno više nego što je učinjeno u doba čak dok je to bilo samostalno ministarstvo. Pomoć siromašnima se ovim zakonom upravo i predviđa da siromašnog koji svoju imovinu ne može otuđiti, znači i on ostaje siromašan, da mu ne uvjetujemo oduzimanje imovine da bi dobio našu pomoć. Valjda nam je oduzimanja imovine dovoljno. Prema tome, ovaj zakonski prijedlog upravo ide, mi ćemo to reći u korist siromašnom, jer ga nećemo za imovinu koju on ne može otuđiti, svjesni smo koliko su djedovine naslijeđene, koliko su te vrijednosti koje jednostavno imaju sentimentalnu vrijednost, ali mi ćemo je zvati nekretninom. A zbog toga ne bi dali pomoć. Da li je to ispravno? Nije. I zato nismo prihvatili, nismo prihvatili dapače još jednu činjenicu ja ću vas ponovno podsjetiti i bilo je o tome rasprave da smo 100 proračunskih osnovica vrijednost nekretnine upravo zato stavili da ako netko ima pravo na 45 kvadrata stana, a on ima 55 da ne radimo veliku seobu naroda. Zato je stavljena ta odredba. Mi ćemo mu svejedno dati pomoć bez obzira što on ima i 10 i 15 i 20 kvadrata više nego što smo mi osigurali. To je bio smisao 100 proračunske osnovice maksimalno. Ali, isto tako ako netko ima vikendicu koju može iznajmljivati ili iznajmljuje još k tome, ako netko ima drugi objekt ili stan koji ne stanuje u njemu jasno je da je potrebno i da je to načelo supsidijarnosti da se prvo pobrine on sam za sebe, a ako on nije u mogućnosti onda će se država pobrinuti za njega i onda postoje i određena pravila. I zato smo stavili granicu od 100. Moram reći sa zadovoljstvom isto tako da je umreženje sustava i informatizacija sustava socijalne skrbi pri kraju. Dakle, ne samo što je fizička umreženost izvršena, ne samo što se povezuje sa drugim sustavima preko APIS-a gdje će preko OIB-a itekako biti upravo izmjena podataka već i u dobrom dijelu završeno i unošenje svih podataka o korisnicima u RH. Međutim, čudim se nekima koji danas nešto drugo komentiraju to je obiteljske centre, što se oni odjedanput nalaze Zakonu o socijalnoj skrbi. Ja ću reći evo malo se tu čudim jer u postojećem Zakonu o socijalnoj skrbi koji je još uvijek na snazi dok vi u ovom Saboru ne donesete ovaj zakon upravo su i definirani obiteljski centri. Znači, njih definira postojeći Zakon o socijalnoj skrbi, način ustroja, to što nema upravnih vijeća pa ima onih koji smatraju da ni naši centri socijalne skrbi ne bi trebali imati i nisu ih imali. Nisu ih imali do 2001. godine kada je u tri izmjene zakona učinjeno samo 3 dijela. Žao mi je što tu nije netko tko bi se toga sjetio, kad je u trećem mjesecu učinjena jedna izmjena, u šestom uvedena upravna vijeća u centre za socijalnu skrb. Nismo primijetili u ovom periodu vremena da su ta upravna vijeća bila od tolike ključne važnosti da bi nam centri bolje funkcionirali, ali da su ravnatelji na koje smo prevalili u tim centrima za socijalnu skrb najveći dio odgovornosti gdje su sve potpisivali tu smo vidjeli jako,jako velikih problema. Prema tome, sve što se tiče obiteljskih centara možemo reći da je preuzeto iz postojećeg zakona u suradnji upravo sa resornim ministarstvom koji taj dio jednostavno mora voditi. Što se tiče 70 ljudi, o čemu danas dosta pričamo. Imali smo i rasprave razne javne o … [[Govornik se ne razumije.]] gdje je struka govorila, imali smo o raznim deklaracijama, preuzeli smo razne obveze, ali danas kad donosimo Zakon o socijalnoj skrbi danas je zaboravljamo. Zaboravljamo taj postupak deinstitucionalizacije. Smanjenje tih velikih jedinica od 200, 300, 400 ljudi na jednom prostoru. Jasno je, opet ponavljam i ponovit ću, to se neće dogoditi preko noći. Nijedan dom se sutra donošenjem ovog zakona koji ima preko 70 ljudi ne zatvara. Ali je smjer da sutra kada dajemo odobrenje nekome da otvori novi dom, da mu postavimo granicu i kažemo ali 70 ljudi na jednoj lokaciji maksimalno. A ne da za 2 godine ili 3 godine opet kažemo pa ne možemo to staviti u zakon kad imamo ljude koji su uložili u domove od 200 ljudi. Znači, negdje moramo konačno podvući crtu. A ovima koji su danas u tom poslu dajemo rok od 10 godina, možda je trebao doći prijedlog koji bi prihvatili kao što smo mnoge stvari prihvatili, da to bude 15 godina, ali da znamo da će u jednom trenutku vremena to konačno doći i da taj postupak deinstitucionalizacije koji je izrazito bitan, izrazito ključan da hrvatski narod koji je sve stariji, građani Hrvatske koji su sve stariji da se pripreme da to ne bude asocijalan oblik, već upravo obratno da budu prihvaćeni u zajednici i da sudjeluju u toj zajednici bez obzira na svoju nemoć, starost i bilo što drugo. Što se tiče manipulacija u sustavu, da se idu nadzori u neke domove stalno, u neke nikada, da netko ovo, netko ono. Ja bih molio da se svaka takva manipulacija prijavi. Može ministarstvu na mail. Jer ministarstvo upravo na temelju anonimnih prijava koje dolaze, čak anonimnih, šalje u neke domove, to je točno, već smo dosadili nekim domovima, ali prijave dolaze, utvrđujemo nepravilnosti, tražimo da se nepravilnosti isprave ali ne možemo govoriti načelno, ili čak možda netko to tu zna pa govori sa argumentom, ako govori sa argumentom smatram da bi bila građanska dužnost da kaže o kojem se domu radi, koji inspektor iz Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi u tom domu nešto progledao kroz prste ili nešto treće. Ovako bacamo ljagu na ljude koji rade u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi, bacamo ljagu na domove u Republici Hrvatskoj, daleko od toga da nema problema, da nema problema ne bi mi imali inspekciju, ali ne znači da su u svim domovima takvi i ono sve što je manipulacija definitivno smatramo da moramo intervenirati. Tu se pojavilo meni možda zbunjujuća stvar, ne znam o kakvim konzultantima iz Velike Britanije je riječ. Ja moram ovdje reći na ovoj sabornici, ja koji sam osobno sudjelovao u ovome, nikada nisam vidio upoznao ni jednoga konzultanta iz Velike Britanije koji je radio na ovom zakonu. Možda je to bilo u nekom drugom mandatu, možda prije 10, 7 godine, ali u ova dva mandata ove vlade ja nisam imao upoznavanje sa konzultantima iz Velike Britanije. Ali moramo reći isto tako, da jesmo imali sastanke, da jesu sudjelovali stručnjaci sa pravnog fakulteta koji se danas ovdje prozivaju da nisu. Oni su dostavili, dakle, ja ću navesti imena Šućur, Zrinjščak, Družić-LJubotina, dostavili su primjedbe na ovaj Nacrt kada smo, nakon što smo izradili jedan nacrt mi donijeli jedan tzv. završni projekt. Izradili su primjedbe na 30 stanica i znate što je bilo u tim primjedbama, 90% ih je uvaženo. A sada ću vam reći što nije uvaženo tako da se može vidjeti. Prvo, nije povećana osnovica za socijalna davanja, povećana je samo u dijelu vezano za linije siromaštva, to je bio njihov prijedlog. S obzirom da savjet za socijalnu skrb, nismo nazvali Socijalno vijeće, zašto? Zato što je već bila donesena strategija, iako da nije bila donesena taj prijedlog bi prihvatili pa na razini županije bi se zvalo socijalno vijeće a ne Savjet za socijalnu skrb. MI smo rekli da na županiji osnivamo Centar za socijalnu skrb nego zavod za socijalnu skrb, premda meni malo se čini da je to čista terminološka stvar, stručnjaci Pravnog fakulteta su smatrali da to ima svoju težinu ali smo ostali kod našeg prijedloga. U Ministarstvu ne osnivamo zavod za socijalnu zaštitu nego socijalno osiguranje, premda oko termina osiguranje i zaštite je bilo rasprave sa stručnjacima i prijedlog da se odmah momentalno provede kompletna decentralizacija nije prihvaćen iz svega onoga što sam danas ovdje rekao. Isto tako, u skladu svega što sam rekao u ovoj raspravi kažem i danas pred nama su na odborima donesena 4 skupine amandmana. Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad i socijalno partnerstvo, Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb, i saborska zastupnica Ljubica LUkačić i Odbor za informiranje, informatizaciju i medije podnijeli su amandmane. Sve ove amandmane koje su podnijeli mogu slobodno u ime predlagača reći da već sada prihvaćamo i gledamo, ovaj Konačni prijedlog o kojem raspravljate cjelovito zajedno sa ovim amandmanima. Ja se nadam u daljnjoj pojedinačnoj raspravi ukoliko dalje se pronađu neka bolja rješenja koja bi sigurno mogla popraviti svaku dobru stvar koja se napravi da ćemo isto tako uzeti u obzir. Hvala lijepo.
Hvala. Prekidam sjednicu, nastavak u 15 sati na redu je gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Nastavljamo s popodnevnim zasjedanjem. Počinjemo sa pojedinačnom raspravom. Prva je uvažena zastupnica Romana Jerković, izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Željela bih reći da smo raspravljajući o ovom zakonu doista imali prilike čuti vrlo žučne i polemike vrlo glasne od strane struke, od strane udruga civilnog društva i rekla bih od politike. Ovaj zakon dakle koji se tiče 300 tisuća korisnika, 200 ustanova, 11 tisuća zaposlenih, jedna iznimno složena problematika, važna djelatnost od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku kojoj je trebalo pristupiti i izuzetno ozbiljno. Nekako sam dojma da se to ipak nažalost nije dogodilo, čak suprotno, mislim da se ovoj problematici pristupilo vrlo brzo, nekako neozbiljno i kao da ne znate, a ustvari znam da znate da su intervencije u ovom sustavu iznimno delikatne jer se tiču vrlo osjetljive kategorije građana i loši potezi, loše odluke i loši zakoni doista mogu izazvati nesagledive posljedice. Način na koji ste htjeli progurati ovaj zakon i koji će vam u konačnici i uspjeti negdje jest na granici… Gospodine potpredsjedniče, uz dužno poštovanje, ako nema nikog iz ministarstva ja onda doista ne vidim razloga zašto bih ja bilo što rekla.
Pa ovdje je državni tajnik iz ministarstva.
Gospodin državni tajnik nije bio ovdje prije svega 30 sekundi.
Pa molim vas lijepo, ako je sjedio tamo vi nastavite dalje. Slušamo vas pozorno i ja i svi oni koji su ovdje u sabornici. Hvala lijepa. Nastavite.
Hvala vama što me činite … [[Ne razumije se.]] Dakle, način na koji ste htjeli progurati ovaj zakon i koji ćete u konačnici i uspjeti progurati jest na granici da bude svojevrsna blamaža kao da se radi o nekakvoj uskočkoj akciji koja mora biti tajna i hitna. Prvo, htjeli ste zakon progurati po hitnom postupku ali onda ste pod pritiskom javnosti od toga odustali, a zapravo niste ni morali jer ovaj zakon je teško popraviti i u šest čitanja, a kamoli dva. Drugo, niste proveli kao što to često govorite, jednu kvalitetnu i opširnu javnu raspravu, a dokaz da je tome tako jest činjenica da nemate konsenzus, da nemate konsenzus ni sa kime, ni sa strukom, ni sa politikom, niti sa udrugama civilnoga društva. Ali ako ste nečega imali doista na pretek onda je to bilo vrijeme, jer sedam godina čekamo reformu socijalne skrbi, sedam godina čekamo da nam predstavite Strategiju razvoja socijalne skrbi i čekamo da se socijalna skrb iz temelja počne mijenjati. Taj sustav danas puca po šavovima i ovakav kakav jest, dakle i spor i neučinkovit i birokratiziran, u rasulu, skoro bolje da ga ni nemamo. Jedino što u njemu vrijedi jesu ljudi koje smo doveli do granica izdržljivosti i činjenica jest da nama treba potpuno novi koncept, jedan potpuno novi sustav učinkovit, moderan i fleksibilan koji je u stanju promptno odgovorit na potrebe građana. Dakle što je rezultat vašeg sedmogodišnjeg promišljanja, u što je utrošen zajam Svjetske banke u vrijednosti od 31 milijuna eura, u što je utrošena darovnica Švedske u iznosu od 1,6 milijuna. Da li mi danas raspravljamo o strategiji, ne. Da li raspravljamo o reformi, ne. Mi danas raspravljamo o Zakonu o socijalnoj skrbi za kojeg vi tvrdite da predstavlja temelj nekakve reforme, ali mislim da je to potpuno obrnuta logika jer ste trebali najprije pro1govoriti o tome što su ciljevi reforme, na koji će se način provesti reforma, što će se događati u pojedinim vremenskim ciklusima itd. Dakle, zakon je trebao biti instrument na osnovu kojeg će se određena strategija ili određena politika provesti. Zakon je samo instrument koji služi operacionalizaciji i stoga doista način na koji ste krenuli s reformom, kako vi to zovete, je vrlo vrlo neobičan. Međutim, vaša poruka je nadasve jasna i vaša poruka je rekla bih i opasna jer ja ne vjerujem da vam se ovo slučajno omaklo, kao da ne znate što ide kojim redoslijedom. Držim da vi znate jako dobro, ali vas zapravo nije briga. Vi na neki način demonstrirate silu i omalovažavate i Parlament i struku. Vama je potpuno svejedno hoće li se najprije raspravljati o strategiji ili o zakonu jer o čemu god da mi raspravljamo kao prvoj stvari ionako se ništa neće promijeniti. Dakle vi praktički javnu raspravu, koliko god tvrdite da je suprotno, niste niti dozvolili jer vama struka očigledno nema što reći. Vi ste i to je činjenica, jer nekakve informacije i mi od te struke dobijemo, pa čujemo da je zakon dostavljeno na lokalne razine u četvrtak, a tražili ste očitovanje u ponedjeljak. Znamo mi i za to veliko povjerenstvo koje spominjete često, ono je zapravo samo smokvin list. Znamo i za povjerenstvo koje je radilo godinu dana, međutim činjenica je da ste ga raspustili. Postavlja se pitanje zbog čega ste raspustili to stručno povjerenstvo, da li ste ga raspustili zato što je izašlo pet članaka zakona u Jutarnjem listu? Meni se to čini apsurdnim. Prije bih rekla da ste ga raspustili zato što vam se nije sviđalo ono što je to stručno povjerenstvo napisalo. Tko god da je na kraju ovo o čemu danas raspravljamo i napisao ostaje činjenica da je ovaj zakon obzirom na vrijeme i novac koji ste imali, obzirom na obećanja koja ste dali, obzirom na realno stanje u sustavu socijalne skrbi i obzirom na kraju krajeva na očekivanja zapravo jedan neprihvatljiv i nepopravljiv dokument. I stoga raspravljati o pojedinim člancima mislim da doista nema nikakvoga smisla, jer ovom ste poslu pristupili krajnje neozbiljno bez obzira na vrijeme koje ste si za to uzeli. Kao što sam u prvoj raspravi rekla dokaz koliko ste neozbiljni jest činjenica da govorite o silnim poboljšanjima što u članku 11. što u članku 5. a da zapravo ne planirate apsolutno nikakva sredstva iz državnog proračuna za tu veliku reformu o kojoj govorite. Dakle, apsurdno je da možete tako velike promjene i kvalitetne pomake u sustavu napraviti bez nula kuna. Meni to doista nije jasno. Zatim, teško se oteti dojmu da ste doslovce prepisali neke dijelove iz stranog zakonodavstva što vam na neki način postala pomalo i praksa. Preuzeli ste neka rješenja iz sličnih inozemnih zakona a bez da ste prilagodili specifičnim uvjetima Republike Hrvatske, uvjetima života građana, stanju gospodarstva itd. Jer da nije tako ne bi vam se dogodio članak 219. u kojem kažete da je smještajni kapacitet na primjer Doma za umirovljenike 70 osoba odraslih i da udaljenost između pojedinih lokacija mora biti veća od 1000 metara. Pa ja vas onda pitam gospodine državni tajniče da li ste ikad čuli za Dom umirovljenika "Kantrida" u Rijeci koji je jedan od najvećih domova za umirovljenike koji ima kapacitet 400 osoba koji se nalazi na tri lokacije, a te tri lokacije su na manjoj udaljenosti od sto metara. Dakle, sad vi meni recite. Bez obzira na prijelazni period što će Dom umirovljenika "Kantrida" učiniti? Kako će funkcionirati? Jer ne može postati jedan dom umirovljenika sa tri podružnice, a niti to mogu biti tri odvojena doma umirovljenika. Prema tome, sad sam vam dala jedan konkretan primjer iz kojeg je vidljivo da ste napravili apsurdne stvari, kaotičnu situaciju koju je nemoguće riješiti. To je samo jedan primjer. Naravno da nemam vremena nabrojati sve ono što bih htjela i što bih na kraju krajeva i trebalo. Dakle, nemoguće je podržati i dokument koji je toliko nejasan i toliko nedorečen i nekonzistentan, koji ne poštuje niti struku, niti realno stanje na terenu. I ako smo do sada imali tešku situaciju na terenu tek sad ćete vidjeti što znači imati kaotičnu situaciju na terenu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Bilo bi teško popraviti sve netočne navode koje je kolegica Jerkovića iz samo njoj znanih razloga i njezine partije iznijela ovdje na primjedbu ovoga zakona, kao primjedbe na ovaj prijedlog zakona. Ispravit ću netočan navod da se problematici pristupilo vrlo brzo jer je to i sama kolegica poslije u svome govoru popravila. Međutim, vrlo je neumjesno govoriti da se ovoj problematici pristupilo vrlo brzo. Znamo li da je u nekome vremenu ovaj isti zakon koji danas mijenjamo u jednoj godini doživio tri izmjene i dopune. A prozivati nakon sveobuhvatnih priprema i ostaloga da je pristupio brzo i davati one atribute koje ste rekli Vladi i ministarstvu za ovaj zakon nije prilično ovome Visokome domu. I osim toga kolegice, kada ste zadnji puta bili u nekoj ustanovi socijalne skrbi, domova socijalne skrbi da vidite u što su uložena sredstva zajma Svjetske banke i darovnice predsjednika Vlade.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Na redu je uvažena zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, državni tajniče. Evo ja ću se zapravo najprije referirati na onaj vaš uvodni dio kad ste rekli da je ovaj zakon je jedan od jako važnih, odnosno temeljnih zakona društva. I reći ću najprije nešto što je dobro, a to je da ste izbrisali termin psihičkog bolesnika, odnosno da ste to stavili u, da su to naravno osobe sa invaliditetom. Isto tako se vidi na jedan način priznavanje jedno roditeljske obitelji i ovog rješenja problematike oko one definicije u vezi SOS dječjeg sela. Također ste istakli da se provodila i da se provodi centralizacija što se naravno s vama ne bih složila, a mišljenja sam zapravo da decentralizacija do kraja, odnosno mislim da je to prava uspješnost svakog sustava. Naravno da na to mislim i na onu drugu fazu koju vi spominjete, a to je financijska, odnosno fiskalna i administrativna decentralizacija. U tom slučaju držim da naravno državna tijela, odnosno ministarstvo, instituti, zavodi trebaju zapravo imati ulogu određivanja, samo određivanja smjernica, eventualno nekakve evaluacije i o tome će zapravo osjeti uspješnost sustava. Isto tako sam mišljenja da smjernice politike odnosno strategije moraju biti poštivati lokalne razlike, odnosno prepustiti i neke dijelove lokalnoj samoupravi da svatko prema svojim resursima odnosno sposobnošću, mogućnostima može ipak malo fleksibilnije tu djelovati. Iz rasprave kolegice Opačić čuli smo podatak da je recimo u domu u Dubrovniku imamo 25 djece do 10 godina u domu "Maslina" a mi znamo što nam je tendencija da udomimo takvu djecu. Međutim, udomitelja kao što znamo u tom području nema. Evo ja bih predložila jedan novi oblik, a to su vikend udomitelji. Tu imam svoje osobno iskustvo jer sam baš uzela, sad je to odrasla žena koja ima dvoje djece, ali ja sam je i tijekom njenog djetinjstva i poslije njenog odrastanja imala upravo vikendom kao vikend udomitelj. To je moje osobno iskustvo i zato ga predlažem. Cilj inače socijalne skrbi naravno je da podržimo programe koji će pomoći građanima zapravo da se brinu o sebi, o svojim bližnjima. To je zapravo pomoć do samo pomoći. Mislim da bi tu nekako imali bolji naglasak na taj dio. Podržavam naravno dokidanje skupog, mislim dokidanje. Ne mogu reći dokidanje ali preferiranje, prednost davati udrugama i programima koji potiču inkluzivne programe. Jer sam isto tako mišljenja da neposredno financiranje da nam je vrlo često ono bacanje u vjetar. Pojedina prava znači treba srezati što ste i srezali na nekakvih sa 12 na 8 tih prava. Međutim, ja bih ovdje predložila da je ako imamo tu i pomoć i njegu da se to iz potpore ipak prebaci usluge, jer je bolje im dati za usluge nego novčane nekakve potpore. Zatim što bi sad još rekla da vrlo često radeći, provodeći raznorazne programe i sad ću vam reći kad radimo u Vijeću za prevenciju kriminaliteta, gdje je Centar za socijalnu skrb isto tako jedna od karika, da u biti bi trebalo malo više raditi na protokolu suradnje između sustava u rješavanju raznoraznih problema građana. Iz razgovora sa djelatnicima u Centru za socijalnu skrb, doznala sam zapravo da postojeći sustav, da su velika nezadovoljstva u funkcioniranju dosadašnjeg sustava, da su centri zarobljeni u mreži administriranja, da je smanjen terenski rad, kadrovski je neekipiran, i postoji manjkava edukacija, a isto tako i nepostojanje supervizije. Prema tome vrlo često je dolazi sama usluga, odnosno kvaliteta usluge postaje u tom slučaju upitna. Isto tako imamo velike obaveze koje ste u ovom zakonu dali, to je na jedinice lokalne samouprave, ponovno kažem sa kojim sredstvima, obzirom da nije napravljena fiskalna decentralizacija. I još bi nešto se osvrnula na to kad ste rekli da ste prolazili u ovom zakonu kroz kvalitetnu javnu raspravu, ne slažem se zbog toga zbog svih primjedbi koje sam dobivala kao zastupnica, evo pa imate primjedbu da je u sve par dana nakon javne objave trebalo dati mišljenje o nacrtu strategije razvoja socijalne skrbi, prema tome upozoravate se i na nepoštivanje kodeksa savjetovanja sa zainteresiranom javnošću u postupcima donošenja zakona. Jučer sam dobila primjedbe od logopeda, pa bi vam i to iznijela. Naime poslali su mi pismo u tom smislu proučavajući strategiju razvoja sustava socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj, jednim manjim dijelom se vide kao korisnici usluga logopeda, i kao budući razvoj logopedske djelatnosti. Logopedija je mnogo šira struka, i zato je za sada ne bi trebalo ugurati u skupinu djelatnosti koje minimalnim dijelom opisuje njeno područje djelovanja, kao i krajnje korisnike logopedske terapije logopeda, koji većina radi zapravo u zdravstvenim ustanovama. To ih podržavam, zašto? Pa zbog toga po definiciji socijalne skrbi to je djelatnost koja se obavlja kao javna služba, a kojom se osiguravaju i ostvaruju mjeri i programi namijenjeni socijalno ugroženim osobama, kao i u osobama u nepovoljno osobnim ili obiteljskim okolnostima, itd., dok zdravstvena zaštita obuhvaća sustav društvenih skupnih individualnih mjera usluga aktivnosti za očuvanje i unapređenje zdravlja, sprječavanje bolesti itd., itd., što govori se u definiciji. Prema tome logopedi su osposobljeni za rad na rehabilitaciji slušanja jezika i govora, oštećenje sluha, prevencija, te rehabilitacija itd., i sa ljudima sa cerebralnim poremećajima, znamo … [[Govornica se ne razumije.]] opet su logopedi ti koji sudjeluju u tom timu. Zatim kad gledamo u primarnoj zdravstvenoj zaštiti, znamo da, posebno u zdravstvenoj zaštiti djece i predškolskog i školskog uzrasta, te zaštiti mentalnog zdravlja uvijek uz liječnika sudjeluju također logopedi, što govori članak 26. Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Prema tome logopedi su u svijetu kao znanost koja struku najčešće, a smještena zapravo u područje zdravstva, a vrlo rijetko u područje obrazovanja, a isto tako dopusnicu za logopedsku privatnu praksu u europskim zemljama najčešće izdaje Ministarstvo zdravstva. Prema tome vidimo da je djelovanje logopedske struke spada u zdravstveni dio, svjesna sam toga da obrazovanje ide na društvenim fakultetima, i da se kao društveni fakultet ne može se tu zapravo provoditi zdravstveni djelatnici, radnici, međutim oni ipak rade zdravstveni. Prema tome treba se razmišljati o jednom novom modelu, možda kao što postoje klinički psiholozi, državni tajniče možda i ovdje klinički logopedi, i mislim da bi u ovom slučaju, ja ih zapravo podržavam da bi ih u ovom trenutku trebalo staviti izvan socijalne skrbi, tim više šta oni rade od primarne zdravstvene zaštite, ali isto tako rade u kliničkim bolničkim centrima, međutim ne samo to naravno nego rade i u obrazovanju, rade u vrtićima, dakle mislim da je i ovo jedan složen proces, da bi se ta struka logopeda morala zapravo dogovoriti gdje su šta su. Naravno da se to ne može odrediti samo kroz ovo ministarstvo, da treba raditi suradnju i sa Ministarstvom znanosti, upravo zbog ovog područja koje sam prije navela, ali ih podržavam da bi se sad u ovom trenutku trebalo biti ipak izvan ovoga socijalne skrbi, zbog toga što misle da im na taj način se zapravo njihova djelatnost je sužena. Evo, hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Koristim najprije ovo moje pojedinačno, pojedinačnu diskusiju da reagiram na jedan ispravak netočnog navoda koji mi je dao gospodin Bagarić, kolega Bagarić, da definiramo što sam mislio kad sam za govornicom govorio o standardizaciji usluga socijalne skrbi. Slažem se da su u članku 156. propisani standardi kvalitete socijalnih usluga i povjerenstva za kvalitetu. Međutim ja sam diskutirao u uvodnoj riječi u ime kluba u kontekstu analogije sa standardima predškolskog obrazovanja, dakle i smatram da i ovdje treba utvrditi jedinstvene kriterije za sve objekte socijalne skrbi, u smislu prehrane, u smislu uvjeta života, života i rada. Ne bih to govorio napamet da nemam dojava da pojedinci u smislu da bi si pospješili poslovanje ne traže trgovačku robu i prehrambene artikle koji su blizu isteka roka trajanja, da bi dobili što povoljniju cijenu. Prema tome mi imamo neke pojave na koje ne smijemo zatvarati oči, i iz tog razloga, ne iz nikakvog drugog razloga da bi imao zamjerke prema predlagaču ovog zakona, postavljam vrlo objektivno i argumentirano to pitanje standardizacije uvjeta života i rada u objektima socijalne skrbi. Drugo što bih htio reći je ono što predlagač ovog zakona kaže, a to je da velikim gradovima i gradovima sjedišta lokalnih jedinica se dodatno uvodi obveza da u svojim proračunima osiguraju sredstva za osnivanje pučkih kuhinja. Smatram da postoje odlična rješenja u velikim gradovima i da to ne treba institucionalizirati. Jer kad čitamo doslovno zakon, kad netko govori o osnivanju pučkih kuhinja, otprilike to znači da ćemo imati neku ustanovu koja će se time baviti. Međutim, veliki gradovi imaju odlična rješenja gdje je organizirana usluga pučke kuhinje, odnosno organizirana usluga prehrane ljudi slabije imovne moći, dakle onih koji na neki način zadovoljavaju određene kriterije. Nadalje, učinjeno je i sljedeće: u pojedinim gradovima se na to nastavlja i dovoženje, dakle na mjesto prebivanja, dakle mjesto stanovanja korisnika. Dakle, ta se hrana vozi praktički kući i usluga je kompletno organizirana bez potrebe da to na neki način institucionaliziramo, da imamo pučku kuhinju kao neku instituciju. Dakle, jedna takva usluga može funkcionirati i bez osnivanja pučke kuhinje kao, pod navodnicima, od "institucije". Dalje bih prešao na dio amandmana gdje sam stao i koje smo ponudili i kao klub HNS-HSU-a i kao ja osobno. Tako da predlažem da u članku 33. stavak 4. koji kaže: "Dijete sukladno svojoj dobi i zrelosti i odrasla osoba lišena poslovne sposobnosti sukladno svojim mogućnostima imaju pravo sudjelovati i dati mišljenje u svim postupcima u kojim se odlučuje o njihovim pravima." Predlažemo dodati drugi podstavak – postupak provodi službena osoba osposobljena za rad sa ovim korisnicima. U postupku je potrebno osigurati prisustvo roditelja, skrbnika ili zakonskog zastupnika korisnika. Sa kratkim obrazloženjem – s obzirom na specifičnost ove skupine korisnika potrebno je osigurati okolnosti u kojima je zajamčena najveća moguća razina razumijevanja potreba korisnika te njihova najprimjerenija zaštita. Nadalje, u članku 36. stavak 1. koji govori o korisniku socijalne skrbi predlažemo dodati njegov skrbnik ili zakonski zastupnik koji nije zadovoljan pruženom uslugom, postupkom ili ponašanjem osoba, dakle tako se nastavlja ovaj stavak. I predlažemo nakon, u članku 36. nakon točke 2. dodati točku 3. u kojoj bi se reklo sljedeće: "U slučaju da su pruženom uslugom nezadovoljni korisnici, njihovi skrbnici ili zakonski zastupnici, djeca i mladi žrtve nasilja, djeca i žene žrtve nasilja u obitelji, osobe s invaliditetom i druge ranjive skupine ravnatelj i druge osobe iz stavka 1. ovoga članka obvezni su o pritužbi korisnika te o poduzetim mjerama obavijestiti nadležnog pravobranitelja najkasnije u roku od 8 dana". Time se praktički zatvara ukupni krug svih tih informacija do svih onih koji su u mogućnosti intervenirati da nečije pravo ne bi bilo povrijeđeno. Nadalje, u jednom dijelu u našim amandmanima je dalje sadržano i to da se ne ograničavaju u ovom trenutku smještajni kapaciteti zbog toga što je za razvoj vaninstitucionalne skrbi potrebno vremena i da imamo izvjestan pritisak na domove za starije osobe. Prema tome, predložili smo da taj broj bude 100 korisnika u odnosu na predloženih 70 kao jedno kompromisno rješenje kojem bi se moglo težiti u roku sljedećih 10 godina kako mi je objasnio gospodin državni tajnik. Inače, imamo još jedan problem, spominjemo u zakonu osnovne potrebe obitelji. Mislim da nešto nedostaje. Nama bi ovdje nedostajala jedna potrošačka košarica obitelji. Jedne elementarne potrebe, nešto oko čega bi se uhvatili, nešto oko čega bi mogli reći da li je potrebno ili nije potrebno raditi određene intervencije prema pojedincima ili prema socijalnim grupama. Dakle, nemamo osnovni etalon osnovnih potreba obitelji, odnosno nemamo etalon te potrošačke košarice koja je potrebna za minimum funkcioniranja obitelji,odnosno pojedinca. Dakle, to bi nam puno pomoglo i ovdje to u ovom zakonu nemamo. Moguće je to riješiti na kraju krajeva i Pravilnikom ministra. Da ne govorim da se o tome može i u standardima govoriti. Sljedeće intervencije vezane su uz obiteljski centar. Imamo u obiteljskom centru dvije intervencije i to na članak 98. u točki 6. Predlažemo da se točka 6. izmijeni na način da glasi: "Utvrđivanje potrebe osiguravanja usluga savjetovanja i pomaganja obitelji te vođenje podataka o uspješnosti provedbe usluge vode obiteljski centri, a uslugu pružaju stručni radnici obiteljskog centra, zavoda, domova socijalne skrbi i drugih pravnih i fizičkih osoba koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi. U suradnji s drugim pružateljima usluga u zajednici i drugim osobama koje mogu utjecati na obitelj". I u članku 99. želimo pospješiti izričaj u stavku 3. uslugu iz stavka 1. ovog članka dodati "organiziraju stručni radnici obiteljskog centra, a pružaju stručni radnici zavoda, obiteljskog centra i drugih pravnih i fizičkih osoba koje su za to pribavile odobrenje za rad, odnosno licencu". Dakle, ima jedinstveno obrazloženje za ove 2 intervencije, a ono glasi: zbog značaja obitelji kao psihosocijalne jezgre društva smatramo da bi se obiteljski centri trebali profilirati u referentne centre za organizaciju psihosocijalne pomoći obitelji, obiteljsku medijaciju i srodne usluge za evaluaciju uspješnosti intervencija, za vođenje primjerenih zbirki podataka. Smatramo da je racionalno ulagati u razvoj ciljanih kompetencija stručnih radnika obiteljskog centra jer sve to skupa povećava razinu i kvalitetu usluga korisnicima. Dakle, zaključujem moju pojedinačnu raspravu sa time da su ovi amandmani isključivo motivirani željom za da se postojeći zakon što više pokuša korigirati i na neki način dograditi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Kolega Hrelja ispravljam jedan vaš netočni navod kada ste u svom odgovoru i raspravi utvrdili da su standardi kvalitete socijalnih usluga utvrđeni člankom 156. ovog zakona. Na žalost tim člankom nije utvrđen nikakav standard kvalitete socijalnih usluga, možda vam je to promaklo nego se tek određuje da će to utvrditi ministar svojim pravilnikom. Ja kažem samo da nije utvrđeno ovim zakonom.
Hvala lijepa. I imamo dvije replike. Prvo je uvažena zastupnica Tatjana Šimac Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Hrelja spominjali ste pučku kuhinju odnosno obvezu da lokalna samouprava plaća, odnosno financira pučku kuhinju, organizira i financira. Isto tako ste spomenuli da je u nekim gradovima to već na snazi, da se to radi. Odnosno da je jako dobro isticati primjere dobre prakse ja ću ovdje istači primjer Dubrovnika. Kada imamo suradnju lokalne samouprave sa civilnim društvom, odnosno ovdje ću istaknuti zakladu "Blaga djela" koja s nama rade kroz mjere socijalne pomoći grada Dubrovnika, kroz socijalne programe jer zapravo financiramo pučku kuhinju. Isto tako kada smo već kod zaklade "Blaga djela" moram reći da nam oni pomažu i kod privremenog zbrinjavanja obitelji što je isto tako u Zakonu naglašeno. Prema tome, ovo je primjer kako može lokalna samouprava, kada ne može sama kako može u suradnji sa civilnim društvom kako može poboljšati standard svojih sugrađana.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Zahvaljujem kolegice Bonačić. Možda sam zaista pogriješio što nisam spomenuo dobre primjere, jer dosta dobrih primjera u našim gradovima i županijama ima. Znam da i u Puli se organizira dakle dovoz obroka korisnicima, a nešto što ima dugu tradiciju je u Rijeci. Ne bih htio reklamirati restoran on se zove Viktorija, pobjeda ali već više od desetljeća se kroz taj restoran cijeli ovaj program provodi i to vrlo uspješno na zadovoljenje svih korisnika uz neprestanu kontrolu kvalitete. Znam da se u pojedinim gradovima na cijeli taj program dostave obroka odmah nadovezuje i volontarijat bilo da je on organiziran od strane Sindikata umirovljenika Hrvatske ili nekih drugih udruga civilnog društva jer se na taj program jako lako može nadovezivati program pomoći u kući, pomoći i njege u kući što je isto jedan kvalitetan program za volontarijat i jako pospješuje ukupni dojam o brizi o onima koji su slabiji u društvu. Hvala.
Zahvaljujem. I druga replika uvažena zastupnica Suzana Bilić VArdić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Hrelja slažem se s vama u dijelu u kojem ste govorili o pučkim kuhinjama da je u članku 14. stavku 4. propisano za velike gradove i gradove sjedišta županija da se u svom proračunu, citiram normalno članak zakona "osigurati sredstva za osnivanje i rad pučkih kuhinja". Slažem se s vama da ne treba uvijek jedinica lokalne samouprave radi se o sjedištima i gradovima, velikim gradovima i gradovima sjedišta županija da ne moraju osnivati pučke kuhinje nego kao što je rekla kolegica Bonačić da se te stvari i takvih primjera imamo i onda je zbog toga potrebno, ne samo u Dalmaciji, Istri, Rijeci takvih primjera ima u Slavoniji, Pakrac nije grad sjedište županije, nema status velikog grada ali ima pučku kuhinju u suradnji sa Crvenim križem. Benkovac također nije sjedište županije, ima pučku kuhinju u Caritasu. Prema tome, udruge civilnoga društva, vjerske zajednice koje se bave tim aktivnostima naprosto je poziv, jasno ovdje propisana obveza, ovim jedinicama velikim gradovima i sjedištima županijskima da moraju osigurati ta sredstva a način slažem se s vama ne mora biti da gradovi osnivaju pučku kuhinju ali trebaju osigurati sredstva i preduvjete da korisnici onima kojima treba dobiju pomoć iz pučke kuhinje. A također se slažem u ovom dijelu da te pučke kuhinje su jako dobra nadogradnja programu pomoći u kući gdje dostavu obroka imamo u Slavonskome brodu ali recimo grad Slavonski brod provodi taj program. Ministarstvo međugeneracijske solidarnosti, obitelji i branitelja ali nema u ovome trenutku ustrojeno pučku kuhinju. Nadam se da će im ovo biti poticaj za ispunjenje te obveze.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Odgovor je vrlo kratak, iznimno mi je drago da se slažem i u svakom slučaju ovo može biti poticajno i ne treba to zaokružiti na županije, velike gradove, to mogu i općine koje imaju tu potrebu. Dakle, kada govorimo o organiziranju usluge pučke kuhinje. Zato je bolje da imamo samo tu formulaciju bez obaveze osnivanja pučkih kuhinja. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Nastavljamo raspravu pojedinačno. Na redu je uvaženi zastupnik Ivan BAgarić. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Pozdravljam sve kolegice i kolege koji su ipak u ovom popodnevnom dijelu kada nema televizijskih kamera dali važnost ovom prijedlogu Zakona i pokazali veliki interes a ovaj Zakon i treba taj interes jer je zapravo ovaj Zakon, odnosno predmet kojim se bavi ovaj Zakon od djelatnosti odnosno djelatnost od javnog interesa i kao takva je od interesa Republike Hrvatske. Kazali smo već nekoliko puta do sada kako se zapravo doseg društva određenoga mjera odnosno razina do koje je društvo došlo u svojem razvoju u odnosu prema osobama koje imaju posebne potrebe, dakle prema obiteljima koje imaju posebne potrebe, i s tim u vezi pozdravljam ovaj Prijedlog zakona kao pokušaj Republike Hrvatske da da doprinos uređenju tog odnosa. Ja bih konstatirao također i sljedeće. Nitko među nama ovdje nije bio ili nije sada ili neće biti jedan put u prilici da bude osoba među onima koja treba skrb drugih, pomoć drugih, ili skrb države u cjelini. Dakle nitko izuzet od toga nije ili u najmanju ruku ne može biti. Prema tome, svi oni pokušaji ovdje koji su bili s ciljem da se unaprijedi ovaj prijedlog zakona su bili dobri, dobrodošli i ja ih pozdravljam. Isto tako, ne slažem se svakako sa onim prijedlozima odnosno onim raspravama koje su zapravo bile uperene prije svega izravno protiv ovog prijedloga zakona da se zapravo nije moglo niti razlučit zbog čega su neki zastupnici koji su ovdje raspravljali bili protiv, nego se paušalno govorilo da je kao nešto provedena kratka rasprava, da nije dovoljno bilo javne rasprave, da nisu uvaženi neki dobri prijedlozi itd. Međutim, ovdje smo svjedoci da gospodin državni tajnik cijelo vrijeme bilježi sve naše prijedloge i što god mi mudro kažemo ne sumnjam uopće da će s radošću upisati i zapravo povesti računa da to bude ugrađeno u prijedlog zakona. Ja bih se koncentrirao kad je u pitanju ovaj prijedlog zakona jer je on obiman, na dva segmenta koja ocjenjujem vrlo važnim i vrlo kvalitetnim. Dakle, prvi dio je tzv. inkluzivni dodatak ma koliko se osobno ne slagao sa tim samim nazivom terminološki jer stvarno trebamo težiti, ako treba i izmisliti hrvatske riječi a ne koristiti tuđice, iako eto neke tuđice su postale zapravo sastavni dio našeg jezika. A što je zapravo inkluzivni dodatak? To je ona novčana naknada osobama s invaliditetom, a s ciljem njihove uključenosti u društvu i to je vrlo važno. Vrlo važno je kazati da do sada različite osobe sa posebnim potrebama su imale različite nekakve naknade koje u pravilu mnoge od njih nisu mogle niti koristiti i ničemu nisu služili nego su više dekorativne naravi bile, a s druge strane su zapravo doprinosile velikom administriranju i nerijetko bile su zapravo zapreka ostvarenju istih. Iz tog razloga zapravo pozdravljam odluku ministarstva nadležnog, odnosno Vladu Republike Hrvatske koja se odlučila da zapravo razvrsta u sedam razina te naknade, da naprosto postavi standarde u svezi s tim i da ljudi koji imaju posebnu potrebu imaju na određeni način naknadu, novčanu naknadu od koje će doista imati i koristi za razliku od do sada sustava koji to nije imao niti je dakle inkluzivni dodatak poznavao kao takav. Prema tome, da je samo ovo promjena u ovom prijedlogu zakona ona je velika, ona je značajna, ona je korisna i ona je na korist onih prema kojima se zapravo ovaj zakon i obraća i zbog kojih se donosi. Iz tog razloga ja razumijem da je vrijeme, da smo mi u jednoj areni političkoj i da zapravo vodimo borbu ovdje i prema svojim glasačima, ali u svakom slučaju mislim da ovo nije predmet, da ovaj zakon nije predmet na kojem bi trebali skupljati političke poene nego bi trebao biti zapravo ozbiljno nastojanje naše da zapravo učinimo sve što možemo kako bi ovu materiju riješili na najbolji mogući način, a zbog onih zbog kojih se ovaj zakon donosi. I drugi segment na koju ću se sada osvrnuti odnosi se i na ono o čemu je gospodin Hrelja govorio, koji sada govori sa državnim tajnikom, ne smeta mi, međutim razlog zašto mu nisam odgovarao maloprije je upravo bilo to što sam bio sljedeći iza njega govornik pa sad koristim tu priliku. Kad je u pitanju nadzor kvalitete onda prije svega moramo znati što to je kvaliteta, dakle moramo je nekako definirati. O kvaliteti uglavnom svi govore i svi govorimo, a nerijetko uopće ne razumijemo što to je kvaliteta. Ako bi se ona mogla nekako definirati u ovom slučaju, dakle ja ću pokušati prenijeti tu definiciju sa zdravstva na područje socijalne skrbi, onda bi se možda moglo kazati da je to odnos postojeće skrbi s onom koja bi mogla biti pružena u optimalnim uvjetima i što je ta razlika manja skrb je veća. A kako zapravo možemo uopće ocijeniti taj odnos? Evo kolega Hrelja upravo na temelju standarda ili indikatora koje ste vi dotakli. I pritom treba znati da kad se ovdje na stranici 51 spominju standardi kvalitete socijalnih usluga odnosno standardi kvalitete socijalnih usluga i povjerenstvo za kvalitetu onda je vrlo važno kazati da te standarde propisuje ministar, da će biti osnovano povjerenstvo za kvalitetu. Zatim vrlo važno je također kazati da se na stranici 57 odnosno u članku 176. definira pitanje akreditacije domova socijalne skrbi i drugih pravnih osoba koje pružaju usluge socijalne skrbi, a akreditacija se zapravo zaslužuje na temelju između ostaloga i određenih standarda, a u te standarde ulazi sve. Ne postoji ocjena kvalitete po bilo kojem osnovu, bilo da je u industriji, bilo da je u medicini, u zdravstvu ili u ovom slučaju u socijalnoj skrbi, koja ne pokriva sve. Ne možemo mi sad govoriti o kvaliteti socijalne skrbi o tome u kakvim smještajnim kapacitetima žive naše štićenice recimo u ovom slučaju, recimo odnosno korisnici te skrbi. Oni mogu biti hotelski, hotela s 5 zvjezdica, a da izostaje struka unutar tog prostora, a da izostaju određene druge vrste skrbi i onda ne možemo ocijeniti da je kvalitetan rad tog centra. Prema tome, upravo u tome jest stvar da zapravo nadzor kvalitete pokriva sve moguće parametre, i parametre okruženja i parametre ove koje ste vi spominjali i kad je u pitanju prehrana i sve drugo, ali i one parametre odnosno indikatore koji pokrivaju struku u smislu uključenosti određenih službi i na koji način te službe rade sa ljudima koji su u potrebi. I svi oni su mjerljivi i svi oni mogu biti ocijenjeni, svi oni mogu biti poboljšani i u tome jest svrha nadzora kvalitete. Ja koristim priliku i ovdje zapravo i komunikaciju koju sam imao maloprije sa gospodinom državnim tajnikom i pozdravljam njihovo nastojanje da u ovaj zakon ugrade parametre nadzora kvalitete socijalne skrbi. I mišljenja sam, evo nek ovdje gospodin državni tajnik odluči odnosno Vlada, ali ja mislim da ako postoji ministarstvo nadležno za zdravstvo i socijalnu skrb mi imamo instituciju koja je nadležna za nadzor kvalitete u zdravstvu, dakle Agenciju za kvalitetu u zdravstvu i akreditaciju. Možda ne bi bilo loše toj agenciji pridodati socijalnu skrb i naprosto pratiti kvalitetu socijalne skrbi kao takve i stalno nanovo je unaprjeđivati i uvijek nanovo je poboljšavati i to zapravo i jest cilj ovoga zakona, odnosno svih ovih elemenata koji su ovdje ugrađeni i mislim da su oni uz inkluzivni dodatak vrlo važna novina u pristupu socijalnoj skrbi i vrlo važna su uopće poruka hrvatskog društva i Hrvatske države. Na koncu zaključujem svoju raspravu sa konstatacijom, dakle ovaj konačan prijedlog zakona je konačno dobro rješenje za socijalnu skrb i konačno dobar potez dakle u segmentu socijalne skrbi koji je dugo čekao jedan ovakav zakon, a sve prijedloge i primjedbe koje mi ovdje imamo i iznosimo nadam se, ako su doista od koristi, da će ih gospodin državni tajnik i usvojiti. I još jedanput moja potpora ovom prijedlogu zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo tri replike. Prvo je uvažena zastupnica Ljubica Lukačić, izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja podržavam kolega Bagariću vašu raspravu i moram istaknuti da sam posebno evo zadovoljna što o inkluzivnom dodatku pa i o bilo kojem drugom pravu koje pravo koriste osobe sa invaliditetom što ste evo u tom dodatku koji je naša svijetla budućnost i s nestrpljenjem ga očekujemo što ste tako detaljno raspravljali što znači da ste dobro proučili što on znači za osobe sa invaliditetom. Ali se moram evo osvrnuti u najboljoj namjeri na samo jednu rečenicu koju ste vi istakli. Dakle, lijepo ste rekli što je to inkluzivni dodatak i iz kojeg razloga će osobe sa invaliditetom ostvarivati to pravo. Međutim, kao što ste i sami rekli on će biti pravo radi izjednačavanja mogućnosti i radi uključivanja u zajednicu kako bi osobe s invaliditetom bile ravnopravne sa svim ostalim članovima ovoga društva. Ne radi se ovdje o nikakvim posebnim potrebama, jer potrebe osoba sa invaliditetom koje će se zadovoljavati ovom naknadom nisu posebne potrebe. Ovo sam morala ispraviti, ne ispraviti nego dobronamjerno evo reći kako ne bismo koristili više taj termin posebnih potreba. Jer ići u školu, raditi, živjeti normalan život nije posebna potreba. Da je puno napravljeno i hvala vam što ste ovo podržali. Evo zna državni tajnik koliko su udruge i mi svi zajedno koliko smo dana i sati proveli kako bismo našli najbolje rješenje za osobe sa invaliditetom i ja sam evo zadovoljna što smo uspjeli. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem se kolegici Lukačić i prihvaćam, apsolutno prihvaćam ovo na svoj način jednu vrlo lijepo izgovorenu i upakiranu ispravku mog pogrešnoga, doista pogrešnoga navoda. Ali mislim da se razumijemo da kad sam govorio o inkluzivnom dodatku da sam tada mislio prije svega da je on od koristi, dakle onim osobama koji će zapravo s tom naknadom novčanom prije svega dakle naknadom biti ako se tako može kazati izjednačene koliko to može se biti izjednačen. Jer normalno je da osoba koja ima određene poteškoće uvijek će živjeti sa tim poteškoćama, a društvu je da se s njima, da se zapravo da pomogne toj osobi da se s tim poteškoćama što lakše nosi. Evo hvala lijepo još jednom.
Zahvaljujem. Ja mislim da ste se razmeli. I sada je replika uvaženi zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Uvaženi kolega Bagarić ja se nadam da ćemo se treći put razumjeti, a reći ću dodatno jedno pojašnjenje. Da li vi znate kada se u sustavu predškolskog odgoja, obrazovanja stvorila potreba da se taj sustav uredi standardima. Stvorila se potreba onda kada se pojavilo i vlasništvo, a to je privatno i društveno vlasništvo nad tim objektima. Jer privatno i državno ili vlasništvo jedinica lokalne samouprave ne znači isto. Privatno vlasništvo je motivirano sa što boljim poslovanjem, jer od toga se živi i opremaju se prostori i daju se dodatni sadržaji. S obzirom da isti proces imamo danas u objektima socijalne skrbi, da imamo još malo pa pola privatnih, a pola društvenih ili državnih osnivača ... [[Govornik se ne razumije.]] dakle jedinice lokalne samouprave, gradovi, općine, županije itd. I kažem, nameće se potreba da svi oni bez obzira na vlasništvo moraju odgovarati minimumu standarda. Dakle, ne možemo. Mora se podvući crta ispod kojih se standard usluge ispod koje standard usluge ne smije biti. I to je isto tako jedna vrijednost s kojom se onaj koji dođe u kontrolu temeljem članka 156. gdje o tim standardima ne piše doista ništa može poslužiti da mjeri učinkovitost takvog jednog objekta ukupnog stručnog rada i sveg ostalog. I da kažem, slažem se u potpunosti ono što je ispravila kolegica. Mi se moramo doista naučiti, nama svašta pobjegne, dogovorimo. Ali mi moramo službeno govoriti onako kao službeno je, a službeno jesu osobe sa invaliditetom. Sve drugo bi značilo stigmatizaciju ili getoizaciju tih osoba, a to je nedopustivo u jednom razvijenom društvu. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Pa zahvaljujem se kolega Hrelja na ovome drugome dijelu na tom se zahvaljujem. Ovo prvo odbijam. Zašto? Pa zato što vi mene pitate znam li ja kad se krenulo sa tim standardima ukazujući meni zapravo usmjeravajući me da se to dogodilo onog časa kad ste ne znam stvorili privatni sustav. Ja ću vam kazati to nema niti smije zapravo biti nikakve veze jedno s drugim, nikakve. Poslušajte me dobro, slušajte me dobro. Šta mislite da li je bio privatni sustav u zemljama bivšeg socijalističkog bloka? U Jugoslaviji? U Rusiji? Da li je bilo privatnog sustava recimo u zdravstvu? Nije, nije uopće ga nije. Kad ste pitali tada ljude koji su vodili zdravstveni sustav kako vi radite? Nitko vam od njih nije kazao drugo doli kvalitetno, kvalitetno rade. Na temelju čega kvalitetno radite? U usporedbi s kim? Razumijete? Prema tome, dakle standardi po sebi su nužni i pratiti standarde jednako i u privatnim i u javnim. Ne znači ako je neka javna ustanova da to je jamstvo da će se tamo ne znam raditi kvalitetno. Razumijete? Prema tome, nužni su standardi bez obzira da li se radi o privatnom ili o društvenom i ne znam kojem drugom sektoru. Samo malo! A s druge strane, pa zaboga ja vam cijelo vrijeme govorim u članku 156. se izričito govori o standardima kvalitete socijalnih usluga. Prema tome, kako ne vidi. Pa imate, onda nemamo isti prijedlog zakona. Prema tome, dakle članak 156. standardi kvalitete socijalnih usluga [[Upadica: Ali to je naslov.]] Ma nije, nije to naslov nego članak koji razrađuje to pitanje [[Upadica Jarnjak: Molim vas! Molim vas!]] Hvala lijepa.
Uvaženi zastupniče, se malo primirite. I sad imamo repliku, uvažena zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo gospodinu Bagariću moram zapravo replicirati i izraziti zaista svoje zadovoljstvo, jer sam ja osobno evo nešto malo manje od 26 godina svog radnog vijeka provela u Centru za socijalnu skrb, pa zato moram izraziti zaista svoju radost da je upravo gospodin Bagarić primijetio i naveo sve zapravo važne vrijednosti, bi tako rekla u množini, ovoga novoga zakona. Ali jednako tako se nadam da će i gospodin Bagarić samnom podijeliti mišljenje da i ovaj zakon nosi još jednu zapravo veliku vrijednost, a to je da je posebna pažnja usmjerena oblikovanju i vođenju lokalne socijalne politike koja je i zakonodavno i ekonomski snažno podržana od strane središnje države, a osobito kroz izgradnju odgovarajućeg i financijskog sustava, fiskalnog sustava. Središnja država zapravo osigurava takav zakonski okvir što je zadaća primarna države, u kojoj će s jedne strane jamčiti dovoljnu razinu ekonomske sigurnosti i stabilnosti lokalnim jedinicama u provođenju lokalnih socijalnih programa, a s druge strane voditi računa o jednakomjernom i ujednačenom razvitku svih jedinica regionalne i lokalne samouprave. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. I na redu je uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Pa prije svega želio bih pohvaliti predlagača zakona da je s obzirom u ovom rasponu između dva čitanja stvarno uvažio čitav niz prijedloga i ugradio ih u ovaj tekst zakona o kojem mi sada ovdje govorimo, a ono što i nije uvažio obrazložio je i dao je suvislo obrazloženje zašto nije. Prije svega nego počnem govoriti uopće o ovom zakonu mislim da je najvažnije naglasiti sljedeće. Da ovaj prijedlog zakona ne smanjuje, a niti ne ukida niti jedno postojeće socijalno pravo, znači ni jedno pravo iz područja socijalne skrbi, to je vrlo važno naglasiti, jer kada se slušaju pojedini zastupnici, onda ispada kao da jednostavno ljudi će izgubiti ne znam neka prava svoja koja su sada … [[Loša snimka, govornik se ne razumije.]] sad ih više ovim zakonom neće imati. Broj novčanih naknada spajanjem bolje se definira i propisuje se i nova novčana potpora osobama s invaliditetom, a to je o čemu su već i kolege govorile taj inkluzivni dodatak, koji će sigurno biti od velike pomoći mnogim osobama s invaliditetom, a posebno moram naglasiti one osobe koji su lošijeg i slabijeg sad socijalnog statusa. Predloženim se zakonom pomnjivije definira imovinski cenzus koji će biti odlučujući u ostvarivanju prava na socijalnu pomoć, provjeravati će se imovno stanje, a socijalnu pomoć moći će ostvariti osobe ili obitelji kojima ukupna vrijednost imovine ne prelazi 100 proračunskih osnovica, o čemu je već ovdje bilo govora, što je negdje oko, preko 322 tisuće kuna, ali je isto važno naglasiti da je od toga izuzet minimalni životni prostor po osobi od 35 metara kvadratnih i po 10 metara kvadratnih za svakog člana obitelji. Provjera imovinskog stanja pomoći će socijalnoj pravednosti, i ja vjerujem da se tu svi slažemo, i da ta socijalna pravednost je vrlo značajna kod ostvarivanja prava na socijalnu pomoć. Vjerujem da neće više nikome pasti na pamet da npr. u Zagrebu traži socijalnu pomoć, a da negdje drugdje iznajmljuje kuću ili vikendicu ili odnosno živi u stanu od 100 kvadrata, a kuka da mu je potrebna socijalna pomoć i da je socijalni slučaj. Iako se o tome bi dalo razgovarati, jer će netko reći ne može jesti kvadraturu, ne može jesti zidove, ali ima načina da na neki način se zbrine. Zakon je konkretniji i prema radno sposobnim korisnicima, jer oni koji će, kojima će biti ponuđeni posao, moraju taj posao prihvatiti, i nema logike da netko odbija posao, a s druge strane traži socijalnu pomoć ili prima socijalnu pomoć. Znači posao koji mu se ponudi bio on ili humanitarni rad, ili neke druge vrste, mislim da bi bilo korektno, ako već prima socijalnu pomoć, da takav posao prihvati, odnosno ako samovoljno napusti posao ili radno mjesto koje se subvencionira tada gubi pravo na pomoć u razdoblju od sljedećih 6 mjeseci. Invalidnina za djecu s teškoćama u razvoju, isto je važno naglasiti, ostaje ista, ona je tisuću 250 kuna, a obiteljima s dvoje i više djece s teškoćama u razvoju omogućuje se po novom zakonu da ne kao do sada samo jedan, nego i drugi roditelj može steći status njegovatelja, a u slučaju kada nijedan od tih roditelja ne bi mogao steći taj status, to pravo može se priznati jednom od članova obitelji. Mislim da je to jedna kvaliteta sigurno više koju donosi zakon. Propisana je mogućnost obiteljima koje imaju dvoje ili više djece s određenom težinom oštećenja, status roditelja njegovatelja, da mogu steći i oba roditelja. Osoba koja je ostvarila pravo na status roditelja njegovatelja moći će po vlastitoj želji koristiti odmor u trajanju od 4 tjedna tijekom godine. I na kraju, činjenica je da država za podmirenje socijalnih prava prema svim zakonima koji reguliraju područje socijalne skrbi, godišnje negdje izdvaja oko 9 milijardi kuna, što čini negdje 2,7% bruto društvenog proizvoda, i zato je razumljivo da Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi, odnosno Vlada Republike Hrvatske sve poduzimaju da raspodjela tih sredstava bude pravična. Postojeća prava kao što sam već rekao na početku se neće smanjivati, ali će se ubuduće češće pa ajmo reći i strože kontrolirati će se uvjeti svih onih korisnika koji primaju socijalnu pomoć. Poštovani predsjedniče, hvala lijepa, i kolegice i kolege.
Zahvaljujem. Nastavljamo s raspravom pojedinačnom. Na redu je uvažena zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Ja ću u svojoj raspravi pokušati ukazati na nekoliko problema i postaviti nekoliko pitanja o kojima barem to nisam uspjela primijetiti u dosadašnjem tijeku rasprave nije bilo govora. Naime uz to što će sve ustanove socijalne skrbi morati provesti licenciranje za pružanje odgovarajućih socijalnih usluga, u zakonu je predviđen i vrlo kompleksan sustav nadzora nad radom socijalnih ustanova, dakle, od unutarnjeg nadzora, inspekcijskog nadzora, upravnog nadzora, stručnog nadzora sve to u cilju osiguranja što kvalitetnije usluge korisnicima. I to je u redu. I u tom dijelu se zapravo i slažem sa onim što je o tome govorio kolega Bagarić. Međutim, postavlja se pitanje što je sa sustavom kontrola korištenja sredstava socijalnog sustava? Naime, govoreći o prijedlogu Zakona o socijalnoj skrbi u prvom čitanju, a pozivajući se na načelo pravičnosti iz članka 23. ovoga zakonskog prijedloga ministar Milinović je rekao sljedeće, citirat ću ga: "Ne može pojedinac koji stječe određena socijalna prava bolje i lakše živjeti od onoga koji financijska sredstva stječe svojim vlastitim radom." To je doista lijepo rečeno, međutim činjenica je da imamo dosta lokalnih sredina gdje se od vlastitog rada vrlo teško živi, štoviše određene društvene grupe žive, mogu to slobodno tako reći, na rubu gladi. A da istovremeno postoji masovni problem nenamjenskog korištenja, odnosno trošenja socijalnog novca gdje su roditelji radno sposobni, dakle nisu bolesni ali se ne prijavljuju, odnosno ne javljaju na Zavod za zapošljavanje, odbijaju humanitarni rad i oni se zapravo uzdržavaju od socijalnih pomoći svoje djece. U takvoj situaciji, dakle upravo zbog nenamjenskog trošenja, značajan dio socijalnih pomoći možemo to slobodno reći zapravo je kontraproduktivan jer ne doprinosi rješavanju socijalnih problema radi kojih zapravo je ustrojen već producira nove društvene probleme kao što je primjerice zelenašenje i alkoholizam, a za rješavanje tih novih problema potrebno je angažirati dodatna financijska sredstva. I to je zapravo jedna, ja bih rekla nakaradna situacija, koja izaziva ogromno nezadovoljstvo građana u lokalnim sredinama. I zato je izuzetno važno ustrojiti takve mehanizme kontrole namjenskog trošenja socijalnog novca, socijalnih pomoći kako bi se čitav sustav učinio svrsishodnijim, učinkovitijim i kako bi zaista taj socijalni novac dobivali oni koji ga trebaju, a ne oni koji su snalažljivi i koji koriste nered u sustavu. I naravno izuzetno je važno uključiti radno sposobne osobe koje primaju novčanu pomoć u aktivnosti koje osiguravaju njegovu socijalizaciju, odnosno njegovu socijalnu uključenost. Jedan od ključnih faktora veće efikasnosti sustava socijalne skrbi dakako su stručni kadrovi. I bilo bi dobro kada bi se kod utvrđivanja broja stručnih radnika u zavodima za socijalnu skrb uvažavala i struktura populacije u određenim sredinama. Reći ću konkretno u Centru za socijalnu skrb u Čakovcu kronično nedostaje 20-ak stručnih ljudi, socijalnih radnika. Činjenica je da upravo specifična struktura stanovništva u Međimurskoj županiji zahtjeva i taj povećani broj stručnih kadrova i naravno veći angažman stručnih radnika od onog uobičajenog. Naime, u Međimurju živi najveći postotak romske populacije od njihovog ukupnog broja u Hrvatskoj i moram reći da oko 70% primjerice svote sredstava namijenjenih uzdržavanju ide upravo toj populaciji. I na kraju ću, ako mi dozvolite državni tajniče, postavit ću 2 konkretna pitanja. Naime, u članku 52. stavak 2. u Zakonu o socijalnoj skrbi djeca starija od 15 godina imaju pravo na pomoć za uzdržavanje ako su u sustavu redovnog školovanja. Prema Konvenciji o pravima djeteta dijete se smatra djetetom do svoje 18 godine života. Postavljam pitanje da li to znači da se dijete starije od 15 godina koje nije u sustavu redovnog školovanja mora prijaviti u evidenciju Zavoda za zapošljavanje da bi ostvarilo pravo na pomoć za izdržavanje? Ovo pitanje naime također je vezano uz romsku populaciju. Naime, najveći broj djece romske manjine ne završava redovno osnovno obrazovanje, odnosno vrlo je mali broj onih koji nastavljaju srednjoškolsko obrazovanje. I moje drugo pitanje, Međimurska županija je jedna od čini mi se 3 hrvatske županije koja još uvijek nema obiteljski centar. Znamo da obiteljske centre osniva Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Moram reći da su u Međimurskoj županiji doista davno osigurani prostorni uvjeti za osnivanje i početak rada obiteljskog centra i moje pitanje sasvim konkretno glasi kada će ministarstvo odraditi svoj dio posla? Hvala.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Mario Habek.
Poštovani potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo moji prethodnici su se dosta osvrnuli na ovaj prijedlog zakona, a ja ću kroz nekoliko članaka pokušati dati nekakve svoje primjedbe. Evo u članku 2., članku 51. i članku 63. govori se o stambenom prostoru korisnika i pojmu stambenog prostora određene korisne površine kao uvjet da bi se ostvarila pomoć za stanovanje ili stambeni prostor kojeg korisnik može otuđiti kako bi osigurao sredstva potrebna za svoje uzdržavanje … [[Govornik se ne razumije.]] u urbanim i ruralnim sredinama. Osobito u udaljenim ruralnim zaseocima u kojim je stambeni prostor vrlo često neadekvatan i vrlo male vrijednosti. Najčešće ga nije moguće prodati jer ne postoji interes za takve nekretnine. I u takvim okolnostima stambeni prostor ne bi smio biti uvjet za ostvarivanje prava. U raspravi u prvom čitanju zastupnici su skrenuli pozornost na neujednačenost vrijednosti nekretnina, ali isti nije uzet u obzir. Postupci priznavanja prava na novčane naknade i potpore i usluge socijalne skrbi nisu pojednostavljeni, naprotiv još su složeniji i zahtijevaju više administrativnog rada stručnih suradnika zbog čega postoji opasnost da će stručni radnici zbog obima posla kako bi ispunili traženu formu staviti u drugi plan stručni rad s klijentom. Da bi mogli provesti izvaninstitucionalnu strategiju potrebno je prethodno osigurati adekvatne uvjete u udomiteljskim obiteljima, veće naknade, kontinuirana edukacija i podrška. Potrebno je razviti adekvatnu mrežu udomitelja. Zasada ne postoje izvaninstitucijski oblici skrbi koji bi mogli u kratkom roku nadomjestiti institucionalni smještaj i trebalo bi ih uvesti. U članku 145. upućuje se na korištenje socijalnih usluga. To je po principu modela iz zdravstva. A tu postavljam pitanje da li je nužno preslikavati ga u djelatnost socijalne skrbi kad isti ne daje dobre rezultate u zdravstvu? U ovom prijedlogu zakona nije navedeno da osobe koje obavljaju poslove socijalne skrbi u jedinicama lokalne samouprave trebaju imati odgovarajuću stručnu spremu za obavljanje djelatnosti socijalne skrbi. U standardima kvalitete naglasak je na humanim odnosima prema klijentu, na komunikaciju s klijentom, na etički moralnim principima, na ljudskim pravima, na očuvanju klijentovih odnosa sa obitelji, uključenosti i aktivnosti u lokalnoj zajednici ali da bi se ispunili svi ovi predviđeni kriteriji s klijentima trebaju raditi stručni radnici s potrebnim znanjima i kompetencijama. Osnivanje zavoda za socijalnu skrb nije postignuta decentralizacija, naprotiv sadašnji centri za socijalnu skrb potpuno gube autonomiju, odlučivanje ostaje na razini države i dijelom na regionalnoj razini u čemu vidimo dodatnu centralizaciju a ne one decentralizacije kojoj svi težimo. Ustroj i provedba Zakona uglavnom je i dalje u nadležnosti Ministarstva. Jedan od centara ... županiji zavod a ostali centri podružnice, plaće prostor, oprema, informatički sustav, sredstva za pomoći korisnika i dalje su u nadležnosti Ministarstva, dok županija ima u nadležnosti materijalne troškove zavoda. Donošenje socijalnog plana na području županije nedovoljno je razrađeno i u Zakonu nema minimalnog standarda ni kriterija te smo mišljenja da u praksi neće kvalitetno zaživjeti kako se to dogodilo sa planovima za zdravlje. Članak 219. stavak 4. govori o domu za odrasle osobe, starije i nemoćne, će imati do 70 ležajeva. S obzirom na sadašnje stanje i duge liste čekanja u državnim i županijskim domovima gdje se smještaj čeka u jednokrevetnim sobama od 10 i više godina, dvokrevetnim sobama 3 i više godina, te isto tako na odjelu pojačane njege pitanje kome će ovaj zakon pogodovati. Naravno privatnim domovima koji su poluprazni zbog visoke cijene i ne tako kvalitetne usluge. Svakako je dobro da se ne grade više domovi od 300 do 400 ležaja kakve imamo do sada ali 70 ležaja je doista premalo za nekakvu optimalnu organizaciju rada, nadasve kvalitetnu, jeftiniju po cijenu za korisnika a racionalno ulaganje za osnivača odnosno vlasnika. Članak 223. stavak 1. govori kako ravnatelj vodi i organizira poslovanje i stručni rad doma, upravo taj članak je u suprotnosti sa člankom 224. jer ukoliko ravnatelj ima neko zvanje koje ne predstavlja struku, ne može voditi stručni rad već zapošljava stručnog voditelja. Tako će u nekoj ustanovi jedna osoba raditi dva posla za jednu plaću. A u drugoj će biti dva zaposlenika, što poskupljuje poslovanje a stručnog ravnatelja ostavlja bez prava na ikakvu dodatnu pomoć. Članak 226. ravnatelja doma zamjenjuje predsjednik stručnog vijeća, kako su članovi stručnog vijeća i osobe sa srednjom stručnom spremom koji su isto često predsjednici stručnog vijeća obzirom na uvjete za ravnatelja viša visoka spremna ili post diplomski studij takva osoba ne može biti zamjenik isto tako to može biti osoba koja nije dovoljno upućena u poslovanje domove a što to zamjenik ravnatelja mora biti. Smatram da zakon o socijalnoj skrbi ne bi trebalo donositi po hitnoj proceduri prije nego što se ispune kadrovski materijalni uvjeti za njegovo provođenje, te dok se ne osiguraju izvan institucijski oblici skrbi u lokalnoj zajednici. Nadalje, nužno je u pripremu teksta zakona uključiti stručne radnike koji se bave ovom djelatnošću i svojim iskustvom i teoretskim i praktičnim znanjem mogu doprinijeti kvalitetnijem ... sustava socijalne skrbi koji je značajan ne samo za marginalne skupine i druge grupe nego za društvo u cjelini. I dalje su iz Zakona prava i obveze, mjere i aktivnosti u velikoj mjeri u nadležnosti resornog Ministarstva, bez većeg utjecaja lokalne samouprave osim naravno nametnutih nadležnosti. Sustav socijalne skrbi je i dalje preopsežan, ono što nije regulirano zakonom predlagatelj ... način da će se naknadno donijeti pravilnici, strategije, mjere i aktivnosti što smatram da nije najbolje rješenje nego bi se smatram to trebalo donijeti Zakonom. Mišljenja sam da ima previše vrsta novčanih davanja ovim zakonom, 7 plus inkluzivni ... koji će se primijeniti tri godine nakon donošenja zakona što u konačnosti dovodi do prevelikog administratiranja a korisniku se neće olakšati pristup pravima i uslugama. Opsežna i nužna reforma socijalne skrbi trebala bi ... reformu sustava novčanih naknada sustava, socijalnih usluga i njihovog financiranja ali reformu mirovinskog i zdravstvenog sustava. Bez kvalitetne strategije razvoja sustava socijalne skrbi Vlade Republike Hrvatske ne misli se samo na decentralizaciju sustava socijalne skrbi, na županije, gradove i općine već na kvalitetne mjere i ciljeve, te aktivnosti kako državnoj razini tako i lokalne razine reforma neće uspjeti. Kao što ste već tu nekoliko puta napomenuli kako se taj zakon pripremao 5, 6, 7 godina moram reći da vam je dugo trebalo da prevedete zakon s Engleskog na Hrvatski. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Suzana Bilić VArdić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Iako sam u raspravi mislila početi drugačije, zbog toga što dugo traje, većinom se ponavljamo. Lijeva strana ove sabornice je protiv, nas nekolicina s ove strane se trudimo argumentirati ono što je predlagatelj iznio u prilog ovome Zakonu a nitko se danas nije dotakao ono zbog čega treba podržati ovaj Zakon. Naime ovaj Zakon je posvetio dužnu pažnju i korisniku i onome koji sa tim korisnikom radi. Naime, dosta se govori o korisnicima i njihovim pravima, međutim, zaboravljamo u ovim raspravama iskoristiti ću ovih nekoliko minuta da posvetim pažnju i da ukažem na ona dobra rješenja koja su dana na organizaciji odnosno upravljanju, stručnom radu, u centrima za socijalnu skrb, odnosno budućim zavodima, i u domovima socijalne skrbi. Jer je predlagatelj u ovom slučaju Vlada uobzirila sve ono što se do sada kao manjkavost postojećeg Zakona događalo onda imamo uvedenu zamjenu ravnatelja, imamo za ravnatelja predviđeno da se s njime sklapa ugovor na rok od 4 godine. Kolegice i kolege, do sada su ravnatelji centara za socijalnu skrb i domova socijalne skrbi bili birani na mandatno razdoblje. Ako su bili iz ustanove snalazili su se jer zakonom nije bilo propisano i nije bilo utvrđeno da se mogu vratiti na svoje radno mjesto, na svoje stručne poslove koje su obavljali prije negoli su postali ravnatelji, ovim konačnim prijedlogom zakona, a bilo je to u prvom čitanju riješen je taj problem i ravnatelj se može vratiti nakon mandata ravnatelja može se vratiti na svoje mjesto, dakle ne gubi mjesto u sustavu a osoba koja će ga mijenjati u stručnom radu u tome dijelu biti će zaposlena na određeno vrijeme. I ne samo to, jasno su određeni propisani koji profil djelatnika može biti ravnatelj tako da sad nisam pozorno slušala kolegu Habeka koji je tamo negdje spomenuo i neke koji nemaju završen sveučilišni diplomski studij, koji je rekao da u stručnom vijeću mogu sjediti radnici sa srednjom stručnom spremom. Ja ne znam za takve slučajeve. Ako ih ima, u svakom slučaju nisu dobri i treba ih promijeniti. Nemojmo zaboraviti da smo između prvog čitanja ovoga zakona do sada imali i prvo čitanje odnosno prijedlog zakona da smo nastojali da predlagatelj nastoji regulirati i profesije koje rade u sustavu socijalne skrbi pa da smo i taj segment kao dio sveukupne reforme sustava socijalne skrbi za koju smatram da je ovo temeljni zakon i najvažniji Zakon o socijalnoj skrbi dakle da su dio jednoga procesa koji Vlada provodi putem resornog Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi. I treba ih podržati u ovome nastojanju jer ovaj zakon se tiče dobrobiti građanki i građana Republike Hrvatske, a kako i sami znamo da je Hrvatska i Ustavom određena kao socijalna država koja si je propisala obvezu da skrbi o onima koji zbog svojeg stanja nezaposlenosti, bolesti ili nečega drugoga nisu u stanju osigurati si sredstva za život, da u tom slučaju država uskače. Zbog toga želim istaknuti i načelo, jedno od osam temeljnih načela sustava socijalne skrbi, a to je načelo pravičnosti kojim se utvrđuje da osoba koja ostvaruje prava iz sustava socijalne skrbi ne može biti u boljem položaju od osobe koja sredstva za život stječe radom ili na temelju prava koja proizlaze iz rada. U prilog svima onima koji se zalažu za transparentnost trošenja sredstava u sustavu socijalne skrbi kako kod onih koji ih raspodjeljuju do onih koji ih namjenski trebaju potrošiti. Istaknut ću i značaj koji imaju jedinice lokalne odnosno područne i regionalne samouprave i slažem se sa predlagateljem da je ovo ipak daljnji proces decentralizacije sustava socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj. Svi oni koji su se danas pozivali na standarde u socijalnoj skrbi na kategorizaciji i ostalo zaboravljaju da 2001. godine kad se krenulo sa decentralizacijom u Republici Hrvatskoj nitko nije pitao kada je sagrađen Dom za starije i nemoćne u Slavonskom Brodu, kolika je ratna stradanja i razaranja pretrpio taj dom i u kakvim uvjetima borave korisnici odnosno štićenici Doma za starije i nemoćne u Slavonskom Brodu, a napravili smo, decentralizirali smo a da nismo zapravo ispitali kakvo je stanje stvari na terenu. Mislim da Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi i hrvatska Vlada imaju u ovome trenutku jasan pregled stanja da su sredstva koja su korištena zajma Svjetske banke, koja su uložena u poboljšanje u domove socijalne skrbi, o tome mogu govoriti i iz Doma za djecu bez odgovarajuće roditeljske skrbi u Slavonskome Brodu da se vidi koliko je u proteklih pet godina učinjeno na poboljšanju uvjeta boravka djece u tome domu, a jednako tako i kolik je učinjeno u proteklih pet godina na uređenju i poboljšanju uvjeta doma za starije i nemoćne osobe. Smatram da je predloženim osnivanjem savjeta za socijalnu skrb na razini županija da se provodi daljnje osnaživanje uloga jedinica područne odnosno regionalne samouprave gdje se vrlo ozbiljno prenosi na njih zaduženje, socijalno planiranje, da sami planiraju potrebe u socijalnoj skrbi na području svoje županije. A jednako tako i svi oni koji su rekli da ovaj zakon stavlja nove obveze pred jedinice lokalne samouprave, a da im ne osigurava sredstva nisu u pravu jer smo iz one rasprave o pučkim kuhinjama već imali evidentne primjere da ne mora sve biti utvrđeno zakonom da bismo na lokalnoj razini uvidjeli problem i da bi i načelnici općina rješavali takve stvari, a ne samo gradovi, veliki gradovi i gradovi sjedišta županija. Prema tome, onako kako je rečeno je u prvom trenutku centralizacija na županijskoj razini da bi iza toga u drugoj etapi slijedila fiskalna decentralizacija i administrativna decentralizacija pa je na nama evo nakon ovog donošenja zakona da od ministarstva do jedinica područne i regionalne odnosno lokalne samouprave da prionemo jer i naš rad i doprinos na provedbi ovoga zakona označit će poboljšanje u sustavu socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj. Iz svega navedenoga jasno podržat ću donošenje Zakona o socijalnoj skrbi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvažena zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Kolegice, ključna točka ove nazovi reforme trebala bi biti decentralizacija i vi ste nešto u svojoj raspravi o tome govorili. Međutim, ja se pitam što zakon u tom smislu doista stvarno i realno donosi. Državni tajnik kaže da je osnivanje zavoda na razini županije prva faza decentralizacije, međutim ne kaže koje su sljedeće faze decentralizacije. Ja ne znam, možda zato što ih nema. Gdje se one nalaze, možda vi nešto znate više o tome pa evo dala sam vam mogućnost da mi u tom smislu odgovorite. Osnivanjem 20 novih zavoda ja ne bih nazvala decentralizacijom, ja bih to nazvala drugačije. Ja bih rekla da je to povećanje birokracije i administracije koja će samo dodatno zakomplicirati stvari na terenu. Umjesto decentralizacije koja je tako pompozno najavljivana dobili smo zapravo jedan centralizirani sustav, jedan ponovni proces recentralizacija. Jer kako biste vi kolegice nazvali činjenicu da su do sada upravna vijeća imenovali ravnatelje ustanova u socijalnoj skrbi, a da danas, odnosno od sutra, od dana stupanja na snagu ovog zakona to više neće biti moguće. Ubuduće će to raditi ministar. Jel vi to zovete procesom decentralizacije? Što je to, jel to centralizacija ili po vašem mišljenju što? Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvažena zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Kolegice Jerković, nas dvije se ne možemo složiti, a evo iz kojih razloga. Sad ste sami rekli da je osnivanje zavoda na županijskoj razini umjesto postojećih centara za socijalnu skrb novo administriranje. Kolegice, ne slažem se s vama iz najobičnijeg razloga jer danas u Republici Hrvatskoj postoji 80 centara za socijalnu skrb sa 27 njihovih podružnica. Ako ovo nije reorganizacija i racionalizacija, a mi smo rekli i državni tajnik je to rekao, naglasio centralizacija na županijskoj razini. Zašto ste protiv toga da ministar imenuje ravnatelja zavoda kad lijepo piše da je osnivač, da je zakonom utvrđeno da je osnivač zavoda Republika Hrvatska jednako kao što je i dosadašnjeg Centra za socijalnu skrb osnivač Republika Hrvatska, a imenovanje je bilo na razini upravnoga vijeća. Kolegice, jeste li primijetili ovdje da se u Republici Hrvatskoj u legislativi neke stvari ipak ujednačavaju bez obzira naročito što se tiče upravljanja. Osnovnim i srednjim školama osnivač je jedinica područne ili regionalne samouprave. Ali školski odbor koji bira, odnosno izabire ravnatelja ima također uz prethodnu suglasnost ministra nadležnoga za obrazovanje. Prema tome, ići će u drugoj fazi kad se ovo osnaživanje lokalne zajednice, osnaživanje županija kako bi se na županijama bolje sagledala cijela problematika, a država ne bježi od svoje odgovornosti. Kad se stvore pretpostavke i za fiskalnu decentralizaciju cijeli ovaj opsežan i odgovoran posao bit će prebačen na jedinice područne samouprave.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo ja ću odmah na početku reći da izražavam veliko zadovoljstvo što je između dva čitanja ovog zakona velik dio prijedloga udruga i Nacionalnih saveza osoba sa invaliditetom ministarstvo prihvatilo. Zakon o socijalnoj skrbi je najvažniji zakon kada su u pitanju osobe sa invaliditetom i ja ću se evo u svojoj raspravi pretežito fokusirati na prava koja se tiču upravo osoba sa invaliditetom obzirom da je ovaj zakon toliko opsežan, a i druge kolege su već detaljno govorile i o svim drugim pravima. Prije svega naravno najvažnije šta mi se čini da je u ovom zakonu je to da se nijedno pravo ne ukida nikome, a onda evo ni osobama sa invaliditetom niti je ne umanjuje. Čak dapače evo za osobe sa invaliditetom se neka prava i proširuju, odnosno uvećavaju. Prava koja sukladno Zakonu o socijalnoj skrbi ostvaruju osobe sa invaliditetom jesu osobna invalidnina, doplatak za pomoć i njegu, status pravo na status roditelja-njegovatelja. Dakle, to ostvaruju roditelji osobe sa invaliditetom. I novo pravo koje evo imamo u ovom zakonu je pravo na inkluzivni dodatak o kojem je evo tako lijepo kolega Bagarić malo prije govorio. Kada je osobna invalidnina u pitanju ja evo ističem zadovoljstvo ovdje da smo poboljšali tekst definicije osobne invalidnine. Dakle, nešto već i u prvom čitanju, a nešto između ova dva čitanja, a primijetila sam to je vjerojatno neću reći greška, ali evo jedna u članku 78. stavku 2. jedan dio rečenice koji mislim da bi možda u provedbi ovog zakona mogao stvarati probleme a to je upravo ono gdje se proširuje pravo osobama sa invaliditetom. Pa sam evo ja gospodine državni tajniče i napisala jedan amandman. Vjerujem da ćete razmotriti to i ukoliko bude ikakvih mogućnosti prihvatiti ga, a to je u stavku 2. članka 78. kada, pardon. U stavku 3. kada se govori da se u prihodu ne uračunavaju određene, dakle pomoć za uzdržavanje, pomoć za troškove stanovanja itd. tako i mirovina do iznosa najniže mirovine. Ovo je bila dobra namjera zato što je do sada osoba koja je ostvarivala pravo na osobnu invalidninu mogla ostvariti pravo samo na obiteljsku mirovinu. Dakle, nikakva druga vrsta mirovine nije dolazila u obzir. Jedno i drugo pravo se nije moglo ostvariti. Sada je to moguće obzirom da više nisu godine. Prije je bilo da se osobna invalidnina može ostvariti ako je oštećenje nastupilo prije osamnaeste godine života što sada više nije slučaj. Smatralo se da bi onda neke osobe bile, osobe sa invaliditetom bile u diskriminirajućem položaju. Dakle, to je ono što je dobro. Međutim, obzirom da ovdje nije definiran iznos te najniže mirovine, a znamo da se ona pri Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje određuje prema godinama staža. Tako je na primjer za 15 godina mirovinskog staža ona iznosi 840 i nešto kuna. I za 20 tisuća sto i nešto itd. da sad ne nabrajam. Stoga bi evo moj prijedlog bio da se doda ovdje u tom stavku tri sljedeće, a to je da se iza riječi: "mirovine" dodaju još riječi: "ostvarene za 40 godina mirovinskog staža". Dakle, to bi bio iznos od 2263 kune koliko on sada iznosi za 40 godina mirovinskog staža, dakle da taj iznos barem taj iznos ne bude razlog da se nekoj osobi s invaliditetom dogodi da bi joj se smanjivala osobna invalidnina, i smatramo da to nisu neka prevelika sredstva a ipak se osobi s invaliditetom omogućava uključivanje u zajednicu i daje joj se mogućnost da bude ravnopravna sa svim ostalim članovima društva. Kada je u pitanju pravo koje ostvaruju roditelji za, roditelji osoba s invaliditetom, a to je ostvarivanje prava na status roditelja njegovatelja, želim reći da pohvaljujem sve one promjene koje je Ministarstvo predložilo, a odnose se na više, kada obitelj ima više djece s teškoćama u razvoju, da oba roditelja mogu ostvariti status roditelja njegovatelja, pa i uvrštavanje jednoroditeljske obitelji u ostvarivanje ovoga statusa. Želim reći još da evo podržavam i amandman koji je predložio Odbor za rad i socijalno partnerstvo, danas kada smo na odboru razgovarali o ovome, iznijela sam evo jedan slučaj i odbor je to prihvatio, a to je da ima djece s teškoćama u razvoju u Republici Hrvatskoj i osoba s invaliditetom o kojima na žalost roditelji ne brinu iz raznoraznih razloga, a da to nije ni bolest, jednostavno brak se razvede, jedan od roditelja ne brine o svom djetetu, a drugi radi ili nije to u mogućnosti. Takvih slučajeva je u Hrvatskoj jako puno, i još prije nego što je ovaj zakon uopće ušao u proceduru saborsku meni se obraćalo niz roditelja i tražilo je da u ovom pogledu nešto napravimo, a to je evo upravo ovaj amandman koji je Odbor za rad i socijalno partnerstvo predložio da se i bračnom ili izvanbračnom drugu roditelja, a koji živi u zajednici sa djetetom, dakle koji brine o njemu, da mu se omogući da ostvari status roditelja njegovatelja. To su u svakom slučaju izuzetno veliki pomaci, i još bih evo željela reći kada je u pitanju doplatak za pomoć i njegu, da sam evo državni tajniče i na taj članak uputila jedan amandman, mislim da je on, da bi mogao biti prihvatljiv, vjerujem da ćete i to razmotriti, a to je da se u članku 84. u stavku 2. kada se govori da osoba koja je smještena u ustanovu, zdravstvenu ustanovu ili neku drugu ustanovu, da ne ostvaruje pravo na doplatak za pomoć i njegu. Ja mislim da bi to trebalo voditi o tome računa da ne ostvaruje pravo ako je smještena trajno, ili barem 15 dana u jednom mjesecu, da tek tada ne bi trebalo ostvarivati pravo na ovaj doplatak. Dakle u svim drugim slučajevima, dakle ako se radi o nekakvoj bolesti koja je eto traje 5, 6 pa i do 15 dana, ne bi to pravo trebalo ukidati, jer znamo koliko je ono važno osobama s invaliditetom. I na kraju, evo samo molim vas dozvolite mi još završnu rečenicu. Želim zahvaliti u ime svih udruga koji su se upravo fokusirale na ovaj status roditelja njegovatelja, po tome znamo koliko im je to važno, udruga "Anđeli" iz Splita koja evo zahvaljuje što ste državni tajniče njihov prijedlog uvrstili u konačni prijedlog ovog zakona. Vjerujem da ćemo naravno i ovim inkluzivnim dodatkom riješiti sva prava osoba s invaliditetom kako više evo ne bi, što je još u ovom trenutku imamo, ne bi prava bila raštrkana na osobnu invalidninu, na doplatak za pomoć i njegu itd., nego da će inkluzivni dodatak kao jedno kvalitetno rješenje biti na opće zadovoljstvo svih onih koji će ostvariti pravo na taj dodatak. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I imamo jednu obavijest. Sjednica Odbora za zaštitu okoliša održat će se danas u dvorani Stjepan Radić u 17 sati. Tako su napisali. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Na redu je uvažena zastupnica Brankica Crljenko. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. U prvom dijelu svoje rasprave ja ću se osvrnuti na one dijelove ovog zakona koje ocjenjujem pozitivnim. Pozitivno je naime da se ovim zakonom definiraju neki pojmovi koji dosad nisu bili regulirani, kao što je npr. pojam beskućnika, također je u zakonu značajan prostor posvećen socijalnim uslugama, što se može protumačiti kao poticaj razvoju mreže socijalnih usluga, posebice onih izvan institucionalnog karaktera. Korisnici su također dobili aktivniju ulogu, dobili su mogućnost izbora usluga, informiranja, zaštite privatnosti, i veća je pozornost posvećena socijalnom uključivanju korisnika. Također je dobro da se propisuje metodologija za izračun cijena socijalnih usluga, naravno ako će to u konačnici značiti da će ta metodologija vrijediti za sve korisnike koji se financiraju iz javnih sredstava. Zakon predviđa velike promjene u dosadašnjoj reorganizaciji sustava, osobito formiranjem Zavoda za socijalnu skrb, na razini županija, a takva promjena nije obrazložena, niti prethodno raspravljena unutar samog sustava, i uz sudjelovanje svih dionika. Smatram neprihvatljivim ozakonjivanje promjena kod kojih su posve nejasni ciljevi, troškovi i ishodi. Također samo ime Zavoda za socijalnu skrb strano je dosadašnjoj tradiciji, pa smatram da bi bolji naziv bio Županijski centar za socijalnu skrb ili Županijski centar za socijalni rad. Predviđena reorganizacija sustava za sada neće doprinijeti decentralizaciji sustava i njegovom ukorjenjivanju u lokalnoj zajednici. Zakon također ne predviđa nikakve značajne promjene u visini novčanih prava, propuštena je prilika i da se promisli i promijeni dosadašnja neučinkovita raspodjela nadležnosti za socijalnu skrb i socijalne poslove između triju ministarstava te da se promisli opća uporaba patronizirajućeg termina socijalna skrb. Sad ću se osvrnuti konkretno na neke članke koje smatram da su možda mogli biti jasnije definirani. Članak 30. koji govori o korisnicima socijalne skrbi stavak 2. točka 2. koristi se pojam dijete i mlađa osoba, mlađa punoljetna osoba s poremećajima u ponašanju. Podsjećam da je Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti donijelo dokument u čijoj izradi je sudjelovalo i Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi u kojem je regulirano da se na nacionalnoj razini više ne koristi ovaj pojam već pojam problemi u ponašanju djece i mladih, a da se u sustavu socijalne skrbi može specifično koristiti pojmovi rizična ponašanja, teškoće u ponašanju te ponašanja kojima se krše zakonske norme. U članku 56. posebni uvjeti za radno sposobne ili djelomično radno sposobne nezaposlene osobe. Nezaposlena osoba ima pravo na pomoć za uzdržavanje ako ispunjava uvjete propisane člankom 50. ovog zakona i ako njegov zadnji radni odnos nije prestao svojevoljno, sporazumno ili skrivljenim ponašanjem osim ako je od prestanka radnog odnosa prošlo godinu dana ili ako je po prestanku radnog odnosa nastupila nesposobnost za rad. Ovaj dio je diskriminatoran jer kažnjava osobe koje su sporazumno raskinuli zadnji radni odnos prije nego su uopće stupili uvjeti za traženje pomoći za uzdržavanje. Stoga ovaj cijeli dio treba brisati jer razlozi zbog kojih je osoba npr. sporazumno ili svojevoljno prekinula radni odnos može biti sasvim opravdan. Također, što znači da je osoba skrivila svojim ponašanjem gubitak zadnjeg posla? Pa će onda Centar za socijalnu skrb provjeravati je li skrivila ili nije i na osnovu toga donijeti odluku može li dobiti pomoć. Osnovni uvjet za dobivanje pomoći za uzdržavanje treba biti taj da osoba nema prihoda, uključujući i imovinski cenzus, a ne na koji je način izgubila prethodni posao. U članku 77. koji regulira osobnu invalidninu etički je upitno kako se u članku navodi da postojanje potrebe za uključivanjem u svakodnevni život propisuje Pravilnikom ministar. Naime, ovdje se radi o temeljnom ljudskom pravu koje treba biti zagarantirano svima, a ne podložno prosudbi ministra. Članak 210. – nadležnost obiteljskog centra. Ono što smatram neprihvatljivim je stavljanje posvojenja u okvir rada obiteljskih centara, odnosno potpuno je nejasno koji dio poslova u svezi posvojenja bi prešao u nadležnost obiteljskih centara osim edukacije posvojitelja. Samo stavljanje pojma posvojenje između riječi odgoj djece, posvojenje i prevencija ovisnosti dovodi do zbunjujućih značenja. S obzirom da se radi o krajnjoj mjeri alternativne socijalne skrbi za djecu nužno je da u pogledu provedbe same mjere, procjenjivanja i uparivanja posvojitelja i djeteta nadležan ostane zavod dok razne oblike podrške, prije i poslije provedbe mjere kao zaštite obitelji provodi obiteljski centar. U istom stavku nejasno i preusko je određenje uključivanje u svakodnevni život nakon duljeg boravka u odgojnoj ustanovi. Također, nejasna je odredba posredovanje prije sporazumnog postupka razvoda braka, a kasnije se navodi obiteljska medijacija zasebno iako se radi o istoj vještini i postupku primjenjivom u različitim obiteljskim sukobima. Zaključno, rekla bih da su preuzeta rješenja za ovaj zakon iz drugih zemalja koji ne odgovaraju domaćim uvjetima, ne donosi kvalitetna poboljšanja, ne podiže kvalitetu usluga centrima za socijalnu skrb osim postojećim obveza nadodaje neke nove obveze ne vodeći pritom računa da već godinama u centrima za socijalnu skrb vlada zbog nezapošljavanja stručnih radnika velik nedostatak stručnih radnika. Navest ću primjer samo Centra za socijalnu skrb Šibenik koji već 3 godine radi s nedostatkom od 12 stručnih radnika. Održava centralizaciju, institucionalnu skrb i mislim da je potreban posve drugačiji koncept. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. I kao zadnji u pojedinačnoj raspravi uvaženi zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Evo ja ću probati obrazložiti zašto ovaj zakon nije dobar u par usporedbi onoga što sam ja uspio pročitati i onog kako sam ja to razumio. Pa bih evo najprije zašto to nije dobar zakon, pitao državnog tajnika da proba obrazložiti ovu jednostavnu rečenicu koja na kraju ovog zakona stoji i kaže ovako: "Provedba predloženog zakona neće zahtijevati dodatna sredstva iz Državnog proračuna RH jer će se postojeća sredstva racionalnije rasporediti." Što to govori? To govori da smo imali novaca, ali da nismo s njima znali gospodariti po starom zakonu pa ćemo sad malo racionalnije to rasporediti. Ili, ovolike promjene, a ima promjena u ovom zakonu,neće zahtijevati dodatna sredstva. Znači da ih nećemo imati namjeru niti provesti. Ovako kada se jedan zakon koji je pisan 7 godina, koji bi trebao rješavati nešto što je jako važno, a to je socijalna skrb, kada se za njega kaže da neće biti dodatnih sredstava jer će se postojeća sredstva racionalnije rasporediti samo govori o neozbiljnom pristupu kada se govori o socijalnoj skrbi. To je broj jedan. Broj dva, negdje se puno govori i kaže se da li je to decentralizacija ili centralizacija dodatna. Pa u starom zakonu, ako se ja dobro sjećam, propisuje se da su država te jedinice lokalne i regionalne samouprave obavezne osigurati sredstva za obavljanje djelatnosti socijalne skrbi na način koji jasno ne definira ovlasti i obaveze navedenih sredstava. To je sad u ovom zakonu napravljeno da je to poprilično nejasno. Pa ću reći i zašto. Na primjer, predlaže se da i županije i lokalne jedinice financiraju troškove prava na pomoć za stanovanje pri čemu nije određeno iliti su utvrđeni kriteriji što će to i koji dio troškova stanovanja će plaćati jedinice lokalne samouprave, a što će to plaćati županije. Mislim da bi bilo u redu da se kada se već išlo tako precizirati da se i kaže županija će plaćati struju i vodu, a jedinice lokalne samouprave ne znam što ostane. Isto tako predlaže se da jedinice područne i jedinice lokalne samouprave financiraju troškove pomoći za stanovanje sukladno odluci Vlade koju ćemo naravno dobiti kojom će se utvrditi minimalni financijski standard za stanovanje. Mislim da će to biti poprilično teško ustvrditi taj minimalni standard s obzirom da se troškovi stanovanja od jedinice lokalne samouprave, do jedinica lokalne samouprave znatno razlikuju tako da to normiranje, ne znam kako će se to izvesti a da to bude provedivo i da bude kako treba. Velikim gradovima i gradovima sjedišta lokalnih jedinica se dodatno uvodi obveza da u svojim proračunima osiguraju sredstva za osnivanje i rad pučkih kuhinja. Do sada je to financirano isključivo kao usluga pučke kuhinje i do sada je to funkcioniralo kako treba. Zašto sada dodatno ustanoviti ustanovu pučke kuhinje poprilično je nejasno. I sada se tu razlikujemo ja bih rekao kolega Bagarić vi i ja jer vi tvrdite da je ta ustanova za pučku kuhinju da je to dobro. Vidite ja se ne slažem da u Zakonu stoji da ustanovu za pučku kuhinju utemeljimo. To znači da nemamo nikakve nade da će biti bolje, ja sam protiv bilo kakve pučke kuhinje, a ne da ih još ustanovimo na ovaj način kako je ovdje zakonski da to bude ustanova, da ima upravno vijeće, ravnatelja, pretpostavljam da bi tako trebalo biti. Pučku kuhinju treba izbjeći i tu se razlikujemo, razlika između vas i mene. Sada bih htio nešto pojedinačno reći gospodine državni tajniče, pa probajte nekako vidjeti da li se to može promijeniti ili ne. U članku 8. stavku 4. kažete da savjet za socijalnu skrb predlaže donosi, ispričavam se, donosi socijalni plan. Ali zar ne bi bilo normalno da takav plan naravno donese jedinica lokalne i područne samouprave donese na prijedlog savjeta, ne da savjet nezavisno od jedinica lokalne samouprave ili od drugih tijela donosi tako bitan akt. Mislim da to nije dobro i da to onoj decentralizaciji kada govorite ni tu se vlasti nije decentralizirana na način da može i o takvim stvarima odlučivati nego nekakav savjet koji je potpuno neovisan od drugih tijela donosi takav jedan bitan plan. Naravno kako sam rekao, veliki gradovi i sjedišta lokalne samouprave obvezni su u svom proračunu osigurati sredstva za osnivanje i rad pučkih kuhinja. Navedenom odredbom nameće se nova obveza lokalnoj samoupravi a da sredstva za to nisu osigurana i po tome se vidi da ta decentralizacija se svodi samo na to da bi se probalo izvući novce iz jedinice lokalne samouprave, i područne samouprave a da se izvori prihoda za takve poslove nigdje ne nameću. Jer ovaj članak 14. stavak 4. gdje se to izrijekom govori, vidite, čini mi se da ipak u nesuglasnosti sa člankom 93. istog tog zakona u kojem se navodi da je lokalna samouprava dužna građanima na svojem području osigurati samo uslugu prehrane u pučkim kuhinjama, i sada se postavlja pitanje, ta su dva članka nekako u koliziji, zašto je to tako, da li je to tako jer nije se pazilo kada se o tome razgovaralo pa su takve stvari ušle u ovaj Zakon. I sada da se osvrnem pomalo i na ono što je ovdje već bilo riječi, u članku 179. u stavku 3. piše jedna odredba prema kojoj jedinica područne i regionalne samouprave ima osnivačka prava nad obiteljskim centrom zajedno sa ministarstvom nadležnim za obitelj. Odlično, to stoji kao može. Ali vidite ta vrst decentralizacije koja samo formalno stoji u zakonu ne zadovoljava jedinice lokalne samouprave i vjerujem da ni jedna jedinica područne i regionalne samouprave neće prihvatiti odredbu toga članka budući da je to, da se na takav način jedinici lokalne samouprave samo nameće moguća obveza jer kao suosnivač može i mora odgovarati za eventualni gubitak u poslovanju, treba osigurati prostor za rad takve ustanove ali svoja osnivačka prava ne može koristiti čak niti u imenovanju ravnatelja. Jer tamo ste naveli da nekako se može odlučivati o ravnatelju, ali u članku 212. stavka 3. ravnatelja izričito piše tako imenuje ministar. Naravno da jedinica lokalne samouprave ne može ni sama osnovati jednu takvu ustanovu. Eto to su neke stvari koje nisu dobre u ovom zakonu i zbog toga taj zakon ne bi bio prihvatljiv. Iskreno reći odredba da je 70 mjesta dovoljno za osnivanje doma za starije i nemoćne ne znam kako ste došli do toga broja. To je pristojno imati 70 ljudi u jednom domu koji će naravno imati ravnatelja i vijeće i ne znam što, ima 1000 metara razdaljine moraju biti. Ne znam kako su došli do broja 70, zašto ne 50? Pa da bude još komfornije, još bolje, još ljepše, ali tih 70, ja vjerujem tako su mi rekli nije isplativo i neće se moći otvarati novi domovi za starije i nemoćne jer neće biti isplativo. Negdje su ekonomisti izračunali da je to oko 150. Što sa postojećim koji imaju 450 kao što imamo mi u Rijeci, što sa novom izgradnjom takvih domova jer dobro ste primijetili sa više starijih osoba u jednom gradu Rijeci koji je po kvadraturi najgušće naseljeni grad. Negdje 44 kvadratna kilometra ima 150 tisuća stanovnika. Imamo dom koji ima 450 korisnika toga doma, kako graditi nove, u prostoru grada Rijeke ima još mjesta, ali kada napravimo još jedan dom od 70 onda ćemo morati druge domove graditi u nekim drugim jedinicama lokalne samouprave. Očito je da je takav način pristupa budućoj izgradnji domova za nemoćne i starije nije dobar. I ono što je uvijek dobro primijetiti je. Vidite u ovom Zakonu se govori o osnivanju doma socijalne skrbi, pa se govori o upravnom vijeću, o ravnatelju, uvjeti za ravnatelja, ugovor ravnatelja, zamjenik ravnatelja, vršitelj dužnosti ravnatelja, na jedno pet stranica ali kada se govori o nečemu što je po meni, što je bit ovog zakona je to je kvaliteta i standardi kvalitete socijalnih usluga da znamo zakonski što to u domovima trebamo imati onda se to kaže to će odrediti svojim pravilnikom ministar. Znači meritum stvari se ne rješava, a marginalne stvari se rješavaju.
Hvala lijepa. I zaključno, državni tajnik Ante Zvonimir Golem u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo. Evo i ponovno zahvaljujem na današnjoj raspravi tijekom koje rasprave je jako puno rečeno o novom prijedlogu i ne samo Zakona o socijalnoj skrbi već kompletno cjelovitom dijelu u kojem smjeru je usmjeren daljnji razvoj sustava socijalne skrbi, ali se isto tako tijekom rasprave pojavio jedan određeni broj pitanja pa ću pokušati neke stvari razjasniti. Prvo, vikend udomiteljstvo koje je bilo ovdje spomenuto apsolutno je prihvatljiva kategorija, međutim ne rješava se ovim zakonom, ovim zakonom se samo definira tko vodi … [[Ne razumije se.]] udomiteljstvo već postoji poseban zakon, zove se Zakon o udomiteljstvu koje će izmjene i dopune tog zakona se pripremaju i pred ovaj dom će doći tako da se kao jedna od kategorija u okviru onog što pripremamo, to je udomiteljstvo samo po sebi, specijalizirano udomiteljstvo, to je udomiteljstvo koje bi trebalo uhvatiti i djecu sa poteškoćama. Tako da u svakom slučaju oblik vikend udomiteljstva ili neki od drugih tih oblika su prihvatljivi i mislim da ćemo to imati isto tako jedno kvalitetnu raspravu. Što se tiče logopeda moram napomenuti nešto. Pred ovim Saborom je bilo u prvom čitanju četiri zakona o strukovnim djelatnostima. Jasno stojim jer imam i papirnate dakle dokumente kojima dokazujem da kada smo krenuli u regulaciju struka, tih četiri struka imali smo dakle direktne dogovore sa strukom, sa udrugama koje predstavljaju te struke. Međutim, trebam tu napomenuti i određeni problem. Točno je da se osim socijalnih radnika i socijalnih pedagoga za koje ništa nije sporno dakle da su osnovna djelatnost u sustavu socijalne skrbi, u sustavu socijalne skrbi još neregulirano nalaze logopedi i nalaze edukacijski rehabilitatori, bivši defektolozi. Problem koji se tu javio je jako velik, ja ću probat biti kratak, a to je što su oni navedeni u Zakonu o visokoj znanosti kao stručni radnici u sustavu obrazovanja te da su udruga edukacijskih rehabilitatora se izjasnila da oni žele ostati, znači njihov matičan resor bi bio resor obrazovanja. To ćemo kod pripreme konačnog prijedloga imati određenih promjena. Što se samih logopeda tiče, u ovom trenutku koliko je meni dostupno Hrvatska udruga logopeda ima velike rasprave unutar udruge jer jedan dobar dio članova koje 70% radi u zdravstvenom sustavu bi radije bili tome da logopedi budu zdravstveni radnici, dok jedan broj njih smatraju da bi bili u sustavu socijalne skrbi. Mi ćemo prije podnošenja prijedloga ovom Visokom domu za konačno čitanje sačekati njihovu odluku i poštovati apsolutno odluku struke u tom dijelu. I to mi je drago da je bilo pitanje jer smo mogli razjasniti nešto što se isto možda ponekad pušta zbog nerazumijevanja na krivi način u javnost. Što se tiče standardizacije postupaka, slažem se. Napominjali smo kad smo predstavljali reformu da je ova reforma cjelovita, znači da ne ide samo u racionalizaciji troškova već da ide i u strukturne promjene o kojima ste danas puno ovdje govorili, ali da ide u promjene kvalitete. Znači da treba donijeti ono što ja volim reći ponekad pa mi vele da poistovjećujem zdravstvo i socijalu, ali to je ono plava knjiga usluga u socijalnoj skrbi, znači da se znaju normativi, standardi, da jedna osoba može primiti nekoliko usluga, druga osoba može primiti jednu uslugu, ovisno koje su osobama potrebe. Ta standardizacija se priprema i to je zahvaljujem jako dobra stvar da se ovdje napomene. Što se tiče kontrole i korištenja prava iz socijalne skrbi, ona postoji danas i ona će ojačati. Dakle, osim što načelo pravičnosti na koje se ministar u svojoj uvodnoj riječi bio tada naveo, mi imamo redovite kontrole dakle u okviru sustava socijalne skrbi te redovite i revizije izvješća. Namjerno ne govorimo jer je to isto jedna crvena krpa u javnosti, čim netko spomene riječ revizija odmah se želi upozorit u jednom drugom smjeru, ovdje treba jasno i glasno reći. To je postupak koji se u sustavu socijalne skrbi radi i radit će se redovito provjera da li su nastupile nove okolnosti, ali je teret tih novih okolnosti ja ću reći nažalost jer opterećuje jako veliko naše stručne radnike u sustavu. Ali s druge strane kad gledamo prema našim korisnicima jasno je da to mora biti teret sustava, a ne teret korisnika. Mogu vam reći da mjesečno, idemo upotrijebiti ovaj laički naziv, ulovimo određeni broj ljudi koji su ili se uhvatili za neku naknadu za koju nisu imali pravo, tada se i postoje kratki postupci, oni ta prava nadoknađuju, znači vraćaju sredstva i to je nešto što mogu reći s ponosom da u ministarstvu jako kvalitetno rade. Idemo u susret ukoliko se radi o osobama u posebnim skupinama kada oni ne mogu sredstva koja su na pogrešan način dobili odjedanput vratiti pa im i prolongiramo ta vraćanja, ali u svakom slučaju inzistiramo na tome da kontrola tu mora biti jaka. Slažem se u potpunosti da struktura populacije diktira vrstu stručnih radnika. Pa nama to i je namjera. Kada smo išli i kad smo predložili, recimo evo drago mi je da se javlja sa te županije jer na kraju krajeva Međimurska županija neće ni doživjeti u pravilu neku veliku promjenu i organizaciju strukture, odnosno centar za socijalnu skrb Čakovec koji ima dvije podružnice Prelog i čini mi se Kotoriba ako se ne varam, Središće tako je, ono će imati ponovo zavod za socijalnu skrb sa podružnicom Prelog i Središće. Ali ono što trebat će ojačati i o tome stalno govorimo i bilo je u Čakovcu o tome razgovora, trebat će ojačati upravo onaj dio znači osim one u reformi što se govorilo da se sve može na jednom mjestu, trebat će ojačat stručni rad i trebat će osigurati jedan broj stručnih radnika. Pojavit će se osim onoga da želimo dignuti dignitet da taj posao koji je izrazito odgovoran i težak za ljude, da bude primamljiv, znači da se ljudi usmjeruju i mladi u te poslove. Znači moramo dati dignitet toj struci, to je pod broj jedan i siguran sam da ćemo omogućiti sredstvima da se dođe do zapošljavanja onog dijela koji fali. Mogu reći da u ovom trenutku u Hrvatskoj fali u centrima dosta stručnih radnika različitih profila. Ali ću se vratit natrag onda malo na ovu, treba reći psiholozi primjerice koji isto tako sudjeluju u sustavu socijale bez obzira što su regulirani oni nemaju svoju matičnu, nazovimo je tako, djelatnost jer su oni suradnici i u sustavu socijalne skrbi i u sustavu zdravstva i u sustavu obrazovanja. Znači nigdje nisu stručni radnici nego su svugdje stručni suradnici. Prema tome, pitanje je i s njima ima razgovor da vidimo što bi oni i kako bi oni vidjeli svoju budućnost. To što je nazvan klinički psiholog samo određuje da radi u zdravstvu, ali ne znači da je zdravstveni radnik već je nažalost suradnik u zdravstvu. Onda imamo ovo pitanje djece od 15 godina, tu bih malo pojasnio. Kada bi se spojio jedan i drugi članak, jedno i drugo izuzeće onda bi trebalo reći ovako, znači ovako bi on glasio: pravo na pomoć za uzdržavanje nema samac niti član obitelji ako, pa sad u 1. članku piše stavak 5., je sposoban ili djelomično sposoban za rad, a nije uredno prijavljen u evidenciji osoba nezaposlenih, znači onda nema pravo. Onda smo u drugom članku rekli da to što on nema pravo se ne odnosi na djecu od 5 do 26 godina ukoliko se redovito školuju, malo sam pojasnio, čime ustvari znači imaju pravo kad postanu punoljetni. Znači mi želimo tu nikako djecu ne ugroziti nego upravo to je ta dvostruka negacija, pravna norma i meni je malo ponekad teško čitati. A ono što treba reći, djeca općenito, znači djeca od 15 do 18 godina pripadaju ukoliko nemaju roditeljske skrbi, znači kad bi oni sami trebali ostvariti pravo na uzdržavanje potpadaju pod potpuno drugu kategoriju. To je kategorija opće brige o djeci bez roditeljske skrbi. Tako da ovo je pomoć za uzdržavanje koja se tiče djece. Ne mogu vam odgovoriti kada će ministarstvo biti ili branitelji međugeneracijske solidarnosti osnovati obiteljski centar u Čakovcu. Razgovori su u tijeku. Ministarstvo zdravstva daje podršku tom projektu. U ovom trenutku znam da se priprema osnivanje u Osječko-baranjskoj županiji u Osijeku kad ćemo moći. Možda će to biti jako brzo. Ali odgovorno ne mogu dati sada točan termin kada će to biti. Što se tiče posvajanja on se ovdje samo navodi. Međutim, Obiteljski zakon definira odgovornost jer je posvajanje kategorija definirana u Obiteljskom zakonu, a mi ga samo okvirno navodimo kao jednu od djelatnosti obiteljskih centara i Zavoda za socijalnu skrb u ovom zakonu. Što se tiče cijene koštanja promjene mogu samo reći, jer ja sam to govorio na skupovima kad god smo o tome govorili gdje se mogu naći sredstva. Pa ako idemo u sustav deinstitucionalizacije onda treba jasno i glasno reći koliko god ovo može čudno zvučati, ali jedno dijete koje damo u udomiteljsku obitelj je pet puta jeftinije. Sve što država daje za to nego dijete koje se nalazi u instituciji, pa ću vam dati podatak da 1955 djece je 2009. godine utrošeno 51,8 milijuna kuna u udomiteljskim obiteljima. A za 3700 djece, znači manje od duplo 469 milijuna kuna u ustanovama socijalne skrbi. Znači, cijeli naš postupak deinstitucionalizacije, razvijanja udomiteljstva, prelaska djece u te udomiteljske obitelji u stvari oslobađa određeni dio sredstava. Neće sva, neće svu razliku, jer će te institucije ostati kao stručna pomoć udomiteljskim obiteljima. I postoji, dakle to je ta transformacija institucija o kojoj smo govorili u našem master planu, deinstitucionalizaciji. Ali samim time smo ipak pronašli i još na neka mjesta da sad ne zamaram dalje. Ali pronašli dodatna sredstva s kojim dodatnim sredstvima ćemo nešto napraviti u ovim promjenama zašto kažemo da cijena koštanja takva da ne trebaju, nije trebalo tražiti dodatna sredstva. Što se tiče jedinica lokalne i područne samouprave ni jedno pravo koje su oni imali do sada, ni jednu obvezu koju su imali do sada mi nismo proširili. Ja zato i navodim posebno da zašto smo nazvali Zavod za socijalnu skrb županija nežupanijski zavod. Da se upravo ne stekne dojam da je to županijska ustanova. Nije, ona u ovoj fazi ostaje državna ustanova. Znači, troškovi idu iz što bi mi rekli državnog proračuna. A kada se steknu uvjeti, kad se osiguraju sredstva da se predaju županiji tada oni postaju županijski zavodi i postaju samostalni u financiranju. Bilo je danas tu predloženo nekoliko amandmana i mislim da ćemo sutra o tim amandmanima raspraviti koji su apsolutno prihvatljivi. Jer upravo te neke stvari možda bolje artikuliraju od onoga kako smo mi u našem prijedlogu dali. Tako da mislim da ćemo sutra tokom rasprave o amandmanima moći neke stvari dodati kao što je primjerice već sam naveo onih tisuću nesretnih metara. Jer šta je cilj? Cilj deinstitucionalizacije nije bio cilj stvaranja nekakvih razdaljina. Kad govorimo o deinstitucionalizaciji pa jasno da nam smjer mora ići u tom smjeru da onda smanjimo broj korisnika u ustanovi. Ponovit ću radi ljudi koji su uložili svoja sredstva. Sigurnih 10 godina je tranzicijski period za postojeće ustanove državne ili privatne. Znači, to treba reći. Ali onaj tko će sutra osnivati ja ne kažem. Može on imati ustanovu sa 7 stotina ljudi, ali na jednoj lokaciji, jednom objektu ne može više od 70. Zašto to govorimo? Zato što idemo i prema onom drugom dijelu usluga koje se danas nije ovdje spominjalo, a to je da oni koji će imati na boravku ljude dvadeset četiri satnom. Znači, u tim domovima za stare i nemoćne isto tako će trebati osigurati i dnevne i poludnevne boravke za ljude koji pogotovo u ruralnim sredinama žele ostati u svojoj okolini ali trebaju našu pomoć. Znači, treba im osigurati prehranu na kraju krajeva ono što danas zovu vjerojatno domaćice i sve ostalo. Prema tome, taj dio deinstitucionalizacije potpuno je jasan i ne vjerujem da bi trebao stvarati takvi problem u tom dijelu standarda. Ono što bih još rekao možda je tu bila malo nejasnoća. Ja znam da je tu puno podataka. Međutim, već u ovom zakonu mi ne navodimo djecu s poremećajima u ponašanju nego sa problemima u ponašanju. Tako da apsolutno ministarstvo u svom prijedlogu i Vlada u svom prijedlogu je koristila terminologiju koja po svim konvencijama, po svim ... [[Govornik se ne razumije.]] kao što je uostalom moderan ovaj zakon. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. I zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o socijalnoj skrbi. Ovo je bilo drugo čitanje, P.Z.E. br. 746. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad i socijalno partnerstvo, Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb, zastupnica Ljubica Lukačić, Klub zastupnika HNS-a i HSU-a i zastupnik Silvano Hrelja. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane saborskih radnih tijela i zastupnice Ljubice Lukačić, te se o njima ne glasuje, jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona, sukladno članku 169. Poslovnika. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanima zastupnika Silvana Hrelje, i amandmane Kluba zastupnika HNS-a i HSU-a. To je amandman zastupnika, kluba zastupnika, amandman jedan na članak 8.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Amandman 2. na članak 14.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Amandman 3., na članak 21.
Amandman se ne prihvaća, jer se termin koji se koristi u izričaju u ovom tekstu je sukladan terminima koji se koristi u drugim zakonima, kao što je Zakon o strancima, gdje se spominje supsidijarna zaštita itd.
Gospodin Silvano Hrelja, u ime kluba.
Mogu razumjeti obrazloženje državnog tajnika, međutim i dalje mislim da predloženi amandman više odgovara sadržaju tog članka, pa ću iz principijelnih razloga tražiti glasanje.
Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Amandman 4. na članak 23.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Amandman peti, na članak 51.
Amandman se ne prihvaća jer je amandmanom pogrešno naveden članak zakona na koji bi se amandman trebao odnositi.
To je članak 52.
A ovdje piše meni 51., ali 52.
Da, greška je.
Onda ćemo reći da je amandman na članak 52. Dobro. Izvolite, gospodin Hrelja.
Mislim da je, dogodila se greška, mislim da je amandman vrlo kvalitetan i meni je jako žao da to gospodin državni tajnik nije prihvatio jer nije uočio, jer se radi o preciznijem izričaju, jer su se ovdje miješala dva zakona, Zakon o mirovinskom osiguranju i socijalne skrbi, gdje se, gdje je ovo bolji nomotehnički izričaj. Ja mislim da je to mogao prihvatiti uz ispriku za ovo omašku. Tražim glasanje, ako nemam drugog izbora.
Hvala. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 6. na članak 63.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Amandman 7., na članak 179.
Amandman se ne možemo prihvatiti, jer predlagač amandmana nije uzeo u obzir samo jednu vrstu ustanova kojima je osnivač i vlasnička prava na razini države, a nije uzeo u obzir da se pod tim i prethodnim člankom navodi da se tu radi o domovima za starije i nemoćne, i o centrima za rehabilitaciju, a koji jesu osnivačka prava i vlasništva jedinice lokalne i područne samouprave.
Hvala. Gospodin Hrelja.
Točno, povlačim amandman.
Amandman 7. je povučen na članak 179. Amandman 8. na članak 219.
Amandman 8. na članak 219. može se djelomično prihvatiti, dakle prihvaća se da umjesto 70 smještajnih kapaciteta bude 100 mjesta po lokaciji, a 2. stavak, 2. predloženi stavak se ne prihvaća.
Gospodin Hrelja, izvolite.
Suglasan.
Suglasan je predstavnik predlagatelja u obrazloženju i u tekstu kako ga je pročitao državni tajnik. Hvala. Idemo na Klub zastupnika HNS-a, HSU-a, odnosno zastupnik Silvano Hrelja je predložio amandman 1. na članak 2. itd.
Amandman se djelomično prihvaća. Dakle prvi dio u točki 2. ne prihvaća se brisanje uže obitelji, jer postojeći tekst upravo obratno on određuje samca. U točki 12. se prihvaća, umjesto povećane dodatne. U točki 18. se ne prihvaća, jer se onda gubi smisao uputnica, ako će se za svaku uputnicu morati pisati rješenje. Točka 19. se prihvaća, dakle iza riječi ciljeva dodaje se u svrhu prevladavanja nepovoljnih životnih okolnosti.
Gospodin Hrelja.
Suglasan sa djelomičnim prihvaćanjem.
Hvala. Ovaj amandman je djelomično prihvaćen u tekstu kako je obrazložio gospodin državni tajnik. Amandman 2. na članak 5.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Amandman 3. na članak 6.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Amandman 5. na članak 26.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Amandman 6. na članak 33.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Amandman 7. na članak 36.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Amandman 8. na članak 98.
Amandman se ne prihvaća, jer je već u raspravi … [[Govornik udaljen od mikrofona, ne razumije se.]] da dakle postojeći ustroj obiteljskih centara u potpunosti u državi nije u mogućnosti preuzeti navedene poslove koji su predviđeni ovim amandmanom, … [[Govornik udaljen od mikrofona, ne razumije se.]] u pitanje pružanje usluga socijalne skrbi, i iz tog razloga kao predlagač inzistiramo da ostaje tekst postojeći u zakonu.
Gospodin Hrelja.
Mogu razumjeti da se intencija ovog amandmana razumije i da nisu stvoreni uvjeti. Bilo bi mi draže da se uvjetno prihvati ovaj članak, ali da ne gnjavimo sa procedurom povući ću ovaj amandman.
Ovaj amandman 8. na članak 98. povučen. I amandman 9. na članak 99.
Isto tako se ne prihvaća iz istog razloga kao i prethodni amandman.
Gospodin Hrelja.
Isti postupak, dakle drago mi je da se shvatila intencija amandmana, pa da ne kompliciramo povući ću ovaj amandman.
Hvala. I ovaj amandman 9. na članak 99. je povučen. Dajem na glasovanje dakle Konačni prijedlog Zakona o socijalnoj skrbi. Molim uključimo se i glasujmo o zakonu, zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova 77 glasova za, 3 suzdržana i 19 protiv, zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na točku 9. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima posebne državne skrbi, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 748. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za razvoj i obnovu, Odbor za ratne veterane i Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, Klub zastupnika HDSSB-a i Klub zastupnika HDZ-a. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Stanko Janić, državni tajnik u Ministarstvu regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene zastupnice i uvaženi zastupnici Hrvatskog sabora. Postojeći Zakon o područjima posebne državne skrbi donesen je u srpnju 2008. godine. Glavna svrha tog zakona je poticanje demografskog i gospodarskog napretka područja posebne državne skrbi. Najveće i najbolje rezultate ovaj zakon bilježi upravo u stambenom zbrinjavanju. Njegovom primjenom od 2000. godine do danas stambeno je zbrinuto 35320 obitelji prognanika, povratnika, izbjeglica na području posebne državne skrbi. 21647 najmom kuća i stanova u državnom vlasništvu, te 13673 darovanje građevinskog materijala, izgradnju ili obnovu obiteljskih kuća. Od toga je do danas hrvatskim braniteljima, Hrvatskom vijeću obrane i Hrvatskoj vojsci darovano 4687 kuća i stanova temeljem ovog zakona, odnosno ranijih uredbi iz 2005. i 2007. godine, a prodano je također 1085 kuća ili stanova korisnicima stambenog zbrinjavanja. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima posebne državne skrbi jedan je od iz skupine zakona koji se usklađuju sa Zakonom o općem upravnom postupku kao i dio mjerila za zatvaranje poglavlja 23. – Pravosuđe i temeljna prava pregovora sa Europskom unijom. I iz tih razloga predloženo je da se usvoji po hitnom postupku kao što je i ovaj uvaženi Hrvatski sabor prihvatio. Osnovna pitanja koja se uređuju ovim izmjenama i dopunom zakona možemo razvrstati u pet skupina. Prvo, predloženim izmjenama i dopunama ovaj se zakon usklađuje svojim postupovnim pravilima sa Zakonom o općem upravnom postupku. Uređen je postupak podnošenja zahtjeva za stambeno zbrinjavanje, te propisana postupovna pravila koja su sukladna Zakonu o općem upravnom postupku, te između ostaloga uvode se kao novine liste prvenstva koje jasno utvrđuju poredak po kojem će se ti zahtjevi rješavati prema kriterijima, bodovima koji su propisani ovim zakonom i koji će se objaviti 31. siječnja tekuće godine za sve uredne zahtjeve. Ministarstvo je prvostupanjsko tijelo protiv čijeg će rješenja je moguća žalba povjerenstvu koje imenuje Vlada Republike Hrvatske. To je uređeno člankom 7. i 8. ovih izmjena i dopuna zakona. Drugo, preciznije su definirani uvjeti koje korisnici moraju ispunjavati da bi ostvarili pravo na stambeno zbrinjavanje, te pored toga člankom 4. i 5. uvedena je nova skupina korisnika koji mogu ostvariti pravo na stambeno zbrinjavanje, darovanje obiteljske kuće ili stana u državnom vlasništvu, korisnik koji dobije na korištenje nekretninu i iseljuje iz iste radi vraćanja u posjed vlasniku, te dobije drugu nekretninu na korištenje. Ovim izmjenama se izjednačuju ti korisnici sa onim korisnicima koji su kontinuirano boravili u nekretnini u državnom vlasništvu, a koji su time stekli pravo na darovanje. Izmjena se odnosi na nekretnine isključivo u manjim mjestima i ruralnim sredinama slabije infrastrukturne opremljenosti a isključene su nekretnine u gradovima na područja posebne državne skrbi. Također uređena su i pitanja te uvjeti u kojima se omogućava ostvarenje prava na stambeno zbrinjavanje osobama koje su ostvarile pravo prema Zakonu o obnovi, kao članovi obitelji, te koji su otuđili useljivi stambeni objekat nakon 1991. godine. Uređuje se i pitanje stambenog zbrinjavanja u državnoj kući ili stanu kada nastupi posebna … [[Govornik se ne razumije.]] kao što je … [[Govornik se ne razumije.]] korisnika i slično, kao i da je nekretnina koja je predmetno darovanje i prodaja suvlasništva svih članova obitelji korisnika stambenog zbrinjavanja, jer u dosadašnjoj praksi bilo je dvojakog tumačenja toga i na neki način izigravanja takvih propisa. Omogućen je povrat iznosa sredstvima hrvatskim braniteljima i članovima obitelji smrtno stradalih branitelja, koji su isti utrošili u svrhu stambenog zbrinjavanja kupnjom obiteljske kuće u državnom vlasništvu na području posebne skrbi, te uvjeti za ostvarenje navedenog prava. Naime od 2005. godine kada je Vlada donijela uredbu o darovanju i braniteljima, a kasnije i ovaj zakon, svi branitelji na područjima posebne državne skrbi stekli su pravo na darovanje državnih kuća i stanova u kojima su stambeno zbrinuti po ovom zakonu. Do danas je na taj način darovano, ostvareno 4 tisuće i 687 branitelja i njihovih obitelji. Jedan broj branitelja 169 brojkom, otkupio je stanove prije tih uredbi i sad im se omogućuje da ta sredstva mogu povratiti. Svim obiteljima koji su propustili podnijeti zahtjev za obnovu mogu to učiniti sada po ovome zakonu. Ujedno je uređen iznimna mogućnost stambenog zbrinjavanja izvan područja posebne državne skrbi dodjelom građevinskog materijala kao iznimna mogućnost privremenog stambenog zbrinjavanja korisnika u posebnim situacijama na područjima posebne državne skrbi. Treća skupina pitanja koja se uređuju ovim izmjenama i dopunama zakona odnose se na određivanje u kojim slučajevima korisnici gube pravo na stambeno zbrinjavanje. Na ovaj način izbjeći će se slučajevi zabilježeni u praksi u kojima korisnici odbijaju ponuđene nekretnine iz neopravdanih razloga i odugovlače postupak kako njihovog stambenog zbrinjavanja, tako i ostalih korisnika koji se na listi nalaze prvenstveno ispod njihovog broja. Četvrto, nadalje što je veoma važno uređuje se pitanje neovlaštenih ulaganja u privatnu imovinu kako bi se razriješili odnosi između vlasnika i privremenih korisnika, i prekinuli sudski postupci ovrhe po sudskim presudama. Ovo je jedno pitanje koje je također vezano za zatvaranje poglavlja 23. pregovora Republike Hrvatske sa Europskom unijom. Predloženim izmjenama zakona ministarstvo će nadoknaditi iznos do visine sredstava nužnih za dovođenje stambenog objekta u stanje prikladno za život, boravak i korištenje, prema Zakonu za obnovu. U slučaju da je privremeni korisnik ostvaruje pravo na stambeno zbrinjavanje na teret državnog proračuna, vrši se … [[Govornik se ne razumije.]] sredstava uloženih u zauzetu imovinu i njegovo stambeno zbrinjavanje. Posebno se uređuje pitanje ulaganja u poslovne objekte. I na kraju, dodatno se uređuju pojedina pitanja stambenog zbrinjavanja koja su u primjeni zakona pokazala dvojbenim kao primjerice što je useljivi i neuseljivi stambeni objekt, stambena površina na koju se ostvaruje pravo na stambeno zbrinjavanje, i kasnije pravo na otkup ili darovanje i slično. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene zastupnice i uvaženi zastupnici u kratkom izlaganju iznio sam sve bitne dijelove predloženog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o području posebne državne skrbi, i nadam se da će se kroz raspravu postići suglasnost da se ovakav prijedlog zakona usvoji po hitnom postupku na ovoj sjednici Hrvatskog sabora. Hvala.
Hvala lijepo uvaženom državnom tajniku na uvodnim pojašnjenjima. Da li predstavnici odbora imaju potrebu? Ne. Prelazimo onda na raspravu po klubovima. Prvu prijavu primili smo od kluba nacionalnih manjina i uvaženi kolega zastupnik Deneš Šoja, u ime ovoga kluba. Izvolite kolega.
Hvala lijepo potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. U svezi sadržaja kako zakona tako i obrazloženja, želim naglasiti nekoliko momenata. Prije svega, s obzirom da i sam živim na području od posebne državne skrbi i nije mi problem vratiti film unazad 10-ak, 15 godina i imati pred očima onu sliku koja je tada bila, i sliku sada, stoga moram izraziti i zadovoljstvo i zahvalnost svim vladama i svim kompetentnima koji su uložili velik napor da se izvrši obnova, jer iz ovog obrazloženja je vidljivo da je samo što se tiče stambenih jedinica sanirano, izgrađeno i napravljeno preko 35 tisuća i 300, i koliko je još dodatno učinjeno ne bih želio ponavljati iz teksta obrazloženja. Što se tiče samoga zakona, mislim da je za svaku pohvalu, čak šta smatram da je trebalo kod izmjene zakona kada se radilo o donošenju te uredbe o darivanju, odmah obuhvatiti onu kategoriju branitelja koji su prije stupanja na snagu te uredbe uložili određena sredstva, zadužili se da bi riješili svoje stambeno pitanje i nakon toga što je izvršeno darovanje jednom određenom broju branitelja, sasvim opravdano smo izazvali nezadovoljstvo tog dijela. Mislim da se sa ovim zakonom to sada ispravlja, što je doista krajnje vrijeme. Tu bih možda vezano još za sam tekst zakona, u članku 5. i u samome članku onaj članak 10.b i stavak 2. gdje se govori o određenom roku za povrat od 3 godine. Ne znam s čime se to opravdava, zašto je to neophodno da bude 3 godine, taj rok po meni bi mogao biti i kraći, možda godinu eventualno, najviše dvije godine. Zatim imamo i u članku 6. što je također meni malo nejasno, članak 6. tamo točka 15. gdje se govori o tome kada zainteresirani gube pravo na zbrinjavanje, ako bez osnova dva puta odbiju ponuđenu kuću, odnosno rješenje. Pa mislim da bi tu također trebalo da bude moguće samo jedanput. Dalje što želim posebno naglasiti to je sljedeće: poznavajući prilike prije svega u istočnoj Slavoniji i u Baranji mislim da ovakvu stambenu izgradnju i rješavanje tih problema u isto vrijeme nije popratilo i potrebito rješavanje komunalnih infrastrukturnih problema na terenu kao i izgradnju objekata društvenih standarda, a dijelom i sakralnih objekata. To mogu i potkrijepit ću sa nekoliko primjera, naprosto iz razloga da to u budućnosti ministarstvo, odnosno u ukupnosti RH da ima u vidu jer u suprotnom na tim područjima u tim novim ulicama, novim kućama koje su izgrađene ako se ne stvori infrastruktura kao neka određena osnova za gospodarski razvoj i ostali objekti društvenog standarda mladi ljudi neće se zadržati. A to bi mogao potkrijepiti sa sljedećim podacima: uspoređujući podatke Osječko-baranjske županije, a mislim da je Vukovarsko-srijemska u istoj ako ne i u još složenijoj situaciji, primjera radi, zdravu, pitku vodu na području Osječko-baranjske županije prema podacima od prije godinu dana pije 40% stanovnika dok je taj isti postotak u Splitsko-dalmatinskoj županiji 87%. A još je izraženija razlika da ne uzimamo sad Zagreb u drugim područjima od Pule, Rijeke, Dubrovnika, Međimurja itd. Ili drugi podatak, recimo da je na području, mogu reći Osječko-baranjske ili naše županije, svega 11% kućanstva je priključeno na kanalizacijski sustav, a taj postotak je recimo kad se komparira sa Splitsko-dalmatinskom preko 34%. Što znači da je 3 put bolje, odnosno kvalitetnije to riješeno. Ja bih sad tu mogao još nabrajati nekoliko podataka vezano i za grad Vukovar. Ako imamo u vidu da je taj grad u predratnom periodu u bivšoj državi po razvijenosti u raznim oblicima, od gospodarskog pa do zapošljavanja itd., gotovo svake godine je negdje među prvih 3, 4 bio po razvijenosti u bivšoj državi, apsolutno i u Hrvatskoj, od 112, 113 općina koliko ih je tada bilo ili u bivšoj državi od 500 općina. Ili još jedan vrlo interesantan primjer moram ovdje istaći, a to je pitanje recimo kako ilustrira situaciju jedno malo mjesto, selo u Slavoniji, vjerojatno mnogo od vas je to znano, možda ste i bili tamo, Laslovo. Laslovo je za mene ovako jedan Vukovar u malome s obzirom na stradanja, što se sve tamo desilo. I imate izgrađeno 95% stambenih objekata, nove kuće, lijepe ulice, međutim ti mještani Laslova nemaju to u isto vrijeme ovo što sam govorio nije popraćeno sa u nekim ulicama nemaju, nisu asfaltirane ceste, nemaju ni lovci ni vatrogasci kulturni. Dom kulture je napravljen, koristi se, ali nije završen. Crkva se adaptira već 7, 8 godina još nije gotova, napravljena je do pola. Prema tome, to su primjeri, izraziti primjeri gdje se nije dovoljno dosad, ne sumnjam u to objektivno, nije se ni moglo uložiti u tu infrastrukturu i mislim da u perspektivi u budućnosti apeliram da se to pokuša na određeni način ispraviti. Jer kad pogledamo ona ulaganja koje mi razmatramo godišnje vezano za naše otoke što se kreće negdje od milijardu i pol do dvije milijarde i pogledamo i one određene objekte izrazito visokog društvenog i komunalnog standarda od ovih nastavno-sportskih dvorana pa do zatvorenih bazena itd., što ja apsolutno podržavam i smatram da je potrebno, onda ipak moramo malo razmisliti o ogromnoj razlici u tim raznim oblicima standarda. To moram ovako naglasiti. A ja sam u šali već dva puta ovdje naglasio, posebno kad je Baranja u pitanju, da bi određene kriterije koje primjenjujemo kod otoka mogli bi i za Baranju primijeniti s obzirom da iz ostatka Hrvatske i tamo se može doći samo avionom i brodom jel'. Tako da ima određenih poteškoća i logike i u tome. I da završim svoje ovo kratko izlaganje želim naglasiti na kraju sljedeći momenat: upravo ljudi, odnosno generacija između 40 i 50 godina, '90-te i '91. godine su na određen način sa tog područja iznijeli veliki teret rata. Oni su sada već blizu 70 godina. A oni koji su tada imali 20 do 30 oni su negdje 40 i 50. Prema tome, iz toga ja izvlačim zaključak da su doista i zaslužili u ovom smislu u kojem sam ja govorio jedan određeni ne samo osobni nego i društveni standard jer konačno kako naš narod kaže i ona i u Rijeci i u Međimurju pa i u Slavoniji i Baranji ima samo jedan život. I prema tome ti ljudi mislim da zaslužuju u tom smislu možda malo veću pažnju. Apsolutno podržavamo i kao klub i ja osobno donošenje tog zakona u nadi da će se preostali dio problema razriješiti, a za nas još posebno predstavljaju problem i pustare o čemu upravo ovih dana i sada nastojimo napraviti jedan iskorak da i sudbinu tih ljudi razriješimo. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. Dalje je na redu klub SDSS-a i uvaženi kolega zastupnik Mile Horvat. Izvolite kolega.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče sa kolegicom, kolegice i kolege. Nema rasprave zakon, odnosno izmjene i dopune Zakona o područjima od posebne državne skrbi, dakle jednog izuzetno važnog zakonskog teksta i gledajući geografski, dakle prostorno, i gledajući prema određenim populacijskim, odnosno socijalnim kategorijama, gledajući određenu pravnu problematiku koja se još mora na neki način ovim zakonskim tekstom urediti. Dakle, potpuno uvažavamo i napor koji su ljudi iz ministarstva kao predlagatelji uradili da se kroz ove izmjene i dopune Zakona o područjima posebne državne skrbi uvedu instituti i time dobije na kvaliteti u rješavanju svih tih nezavršenih stvari kao i napor da se stvarno uistinu na terenu uradi ono što je bilo zacrtano u smislu obnove stambenog zbrinjavanja itd., itd. Jasno da su mnoge od tih stvari limitirane nizom faktora. Ne samo ljudskim faktorom, ne samo političkim faktorom ima tu limitiranosti novčanim sredstvima o čemu sada ne bih govorio. Dakle, popravljanje ovog zakona kroz ovih 5 instituta koje je u obrazloženju uvodno rečeno, dakle usaglašavanje sa Zakonom o upravnom postupku, definiranje lista, prvenstva podnositelja zahtjeva što mislim da je dobra stvar, da je bila stvar koja je u određenom trenutku bila usko grlo za rješavanje određenih zahtjev. Zatim definiranje kategorije useljivih i neuseljivih stambenih objekata, isto stvar koja se morala kvalitetnije riješiti. Isto tako pravo darivanja korisnicima temeljem drugih zakona je stvar koja je vjerojatno prema procjeni predlagatelja bila stvar koja se treba urediti. Dakle ovo su poboljšanja osnovnog zakonskog teksta s kojima se mi slažemo i za koje držimo da su bili rezultat iskustva, samog Ministarstva sa terena u rješavanju pojedinih slučajeva i očekujemo da će ono upravo riješiti prohodnost odnosno mnoga uska grla u rješavanju ove problematike o kojoj govorimo. Međutim, ja ću sada ovdje napraviti jednu analizu ukupnog zakonskog teksta jer mislim da je sada prilika da se kaže naša ocjena o ukupnom tekstu područja odnosno zakona koje regulira područje posebne državne skrbi. Zašto to kažem? Zato što u naslovu samog Zakona se utvrđuje da se ovim zakonom definiraju poticajne mjere za obnovu i razvitak, definiraju se poticajne mjere za postizanje što ravnomjernijeg razvitka, demografskog gospodarskog razvitka, završetka programa obnove, povratka prijeratnog stanovništva. To su nekakvi zadani ciljevi koji su u osnovnom tekstu zadani koje smo sami sebi tim zakonom zadali. I sada se postavlja pitanje da li smo to ovim izmjenama i zahvaćanjem o kojim sam sada govorio kroz ovih 5 instituta i postigli. Naša je ocjena da mi nismo do kraja dubinski zahvatili i do kraja riješili sam Zakon. Cilj je svakako bio dobar međutim, sadržaj Zakona ovim proklamiranim ciljevima po našoj ocjeni odgovaraju. Ako se, tome govori u prilog sljedeći podaci, ako se vidi struktura samog Zakona pa se analizira da su opće odredbe obuhvaćene u šest članaka, da su mjere demografske obnove, dakle radi se o mjerama stambenog zbrinjavanja obuhvaćene u 21 članku, poreske olakšice kroz četiri članka zaštite okoliša, dva članka, itd., onda vidimo da je najveći akcenat stavljen upravo na mjere demografske obnove i stoga se dade zaključiti da se ovdje radi o nekoj vrsti, neka mi se ne uzme za zlo ako to tako kvalificiram, ali da se radi o pravilniku za stambeno zbrinjavanje, a da se ne radi o sistemskom zakonu iz koga trebaju kasnije izaći i nekakvi konkretni podzakonski akti. Ako područja posebne državne skrbi razumijemo po samom naslovu svome i po društvenim ciljevima koji se time podrazumijevaju onda moram istaći nekoliko stvari. Prvo, ova područja su karakteristična po ekonomskom zaostajanju i socijalnoj zapuštenosti što znači da bi Zakon koji se za to donosi trebao odgovoriti na ovakve izazove. A unatoč tome u Zakonu nema sadržaja o gospodarskom razvoju tih područja. Dakle, treba posebno po nama posebno poglavlje o gospodarskom razdoblju područja posebne državne skrbi. Druga stvar, najveći dio sadržaja u Zakonu odnosi se na stambeno zbrinjavanje pa ispada da su željeni ciljevi ovog Zakona reducirani uglavnom na personalno pitanje. Mislim da se sam Zakon ne smije, sam zakon koji se ovako zove ne smije svesti samo na ovu svrhu. Treća stvar, u stambenom zbrinjavanju otvaraju se niz varijanti bez obzira što je jasno da za tako široka prava i za ostvarivanje tih varijanti koje se ovdje nude kao mogućnost, za duže vrijeme neće biti određenih financijskih odnosno proračunskih sredstava. Jako se stimulira naseljavanje i predlažu se rješenja koja će to olakšavati, a povratnička populacija pri tome nema tretman, a uvjetima za povratak i mogućnost nekakvog opstanka na terenu sukladno područjima posebne državne skrbi zakon gotovo ovdje da i ne govorimo. Bivši nositelji stanarskog prava su kategorija koja zaslužuje po nama jasniji tretman. Mada su neke druge kategorije posebno definiraju, posebno stimuliraju, o bivšim nositeljima stanarskoga prava ovdje nije bilo gotovo ni riječi, mislim da tu treba uglaviti određeni članak koji bi regulirao tu problematiku. Tu se radi po našoj procjeni o najoštećenijoj kategoriji stanovništva i imamo utisak da oni imaju tretman gotovo isti kao što imaju tretman i naseljenici. I zadnje proces povratka je pojmovno i sadržajno važno pitanje područja posebne državne skrbi zato pretpostavke i postupci moraju biti ugrađeni u sam Zakon o područjima posebne državne skrbi. I da zaključim ovu stvar. Dakle, mi očekujemo i mislimo da će iza toga red radi je da će se donijeti i Zakon o potpomognutim područjima. Upravo sam to rekao iz namjere ne da kritiziram sve to što ne valja nego da pokušamo staviti akcent na stvari koje treba kvalitetnije urediti kako bi se u tom Zakonu o potpomognutim područjima jednostavno to riješilo, ugradilo i ispod ove problematike podvukli crtu jer je konačno za tu stvar došlo vrijeme. Druga stvar o kojoj hoću da govorim da u samom zakonu postoje dva ograničenja, o konzumiranju prava iz Zakona za određene kategorije. Prvo ograničenje je prethodna imovina, znači osnovno ograničenje za sve koji su u međuvremenu nešto stekli, pa čak su i naslijedili jeste upravo ta prethodna imovina. Izmjene Zakona donose, problem nositelja oduzetih stanarskih prava tretira se kao humanitarni problem i rješava se kao socijalna mjera a ne kao problem prava i obaveza njegovog rješavanja kao specifičnog problema i specifičnog prioriteta. Isto tako sredstva koja su definirana za provođenje ovog programa u samom Zakonu se kaže da su ovisna o mogućnosti proračuna. TA raspoloživa sredstva ovisit će svake godine o raspoloživim sredstvima u državnom proračunu, njih može biti a i ne mora biti, nismo ih posebno definirali. Ako ih ne mora biti onda se nameće nekakav zaključak da će se sa stanovišta populacije o kojoj ovog trenutka mi razmišljamo, jednostavno da će se povratak i još neke stvari vezano za činjenicu povratka staviti točka ukoliko ne budemo imali jasna financijski određena sredstva, odnosno svoju obavezu u zakonu kako bi se osigurala u proračunima narednih godina jasna sredstva za završetak ovog posla i ovog procesa koji nismo završili. Treća stvar bih rekao nešto, u nomotehničkom smislu bih dao sugestiju predlagatelju da iza članka 12.b i stavka 8. predlažemo da se uglavi odnosno definira jedan stavak koji bi trebao glasiti: iznimno od odredaba Zakona o općem upravnom postupku, kada se osoba koja je pokrenula postupak ili vodi upravni spor radi ostvarivanja prava na stambeno zbrinjavanje nalazi u inozemstvu, ta osoba nije obavezna odrediti punomoćnika za primanje pismena s prebivalištem u Republici Hrvatskoj. Zašto to govorim? Govorim iz praktičnih razloga zato što prema članku 85. stavak 6. Zakona o upravnom postupku dostava pismena opunomoćeniku za primanje pismena smatra se da je dostava izvršena samoj stranci. Dakle, trenutkom kad smo dostavili opunomoćeniku počinju teći rokovi koji su prekluzivni i tada počinje teći žalbeni rok od 15 dana i u tom žalbenom roku punomoćnik za prijem pismena iz Hrvatske treba obavijestiti podnositelja zamolbe za stambeno zbrinjavanje negdje gdje se nalazi izvan Hrvatske, on se može nalaziti i na drugom kontinentu. Podnositelj mora pronaći neku stručnu pravnu osobu da mu sačini žalbu i podnositelj mora tu žalbu poslati poštom i to sve skupa izlazi iz okvira 15 dana. Prema tome, s obzirom na ovako kratak rok za žalbu i na činjenicu da to mora ići preko opunomoćenika očito je da će veliki broj podnositelja kasniti sa tim rokom, probijat će taj rok i za očekivati da ćemo se u praksi suočiti sa velikim brojem zahtjeva za povraćaj u prijašnje stanje što će naravno otežati i položaj podnositelja zahtjeva naravno cijeli proces produljiti i naravno poskupiti cijelu tu stvar. Mi predlažemo dakle da se izuzme, da se izuzme obveza komuniciranja dostavljanja pismena preko punomoćnika i zato postoji veće iskustvo u prijašnjim nekim rješenjima. Iznimku od takve jedne obveze Zakona o upravnom postupku je Vlada predložila svojevremeno kad se radilo i o ostvarivanju prava iz mirovinskog osiguranja osiguranicima, budućim osiguranicima koji se nalaze u inozemstvu. Tad je Vlada dala preporuku da se na te kategorije takva odredba o opunomoćeniku za primanje pismena ne odnosi. Ne vidimo razloga i mislimo da bi bilo vrlo korisno da se i ovakav jedan izuzetak ugradi i u ovaj zakon, dakle da ljudima koji već imaju takav problem olakšamo stvari, odnosno ne kompliciramo sa ovom propisanom formom. Dakle, mi očekujemo da će se o ovim našim stavovima razgovarati od strane predlagatelja i očekujemo da će ove naše sugestije biti prihvaćene. Hvala.
Na redu je sada klub Hrvatske seljačke stranke i uvaženi kolega zastupnik Zdravko Kelić. Izvolite, kolega.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Zakon o područjima posebne državne skrbi donesen je 15. srpnja 2008. godine radi postizanja što ravnomjernijeg razvitka svih područja Republike Hrvatske, poticanja demografskog i gospodarskog napretka, završetka programa obnove, povratka prijeratnog stanovništva i njegovog trajnog stambenog zbrinjavanja. Prvi Zakon o područjima posebne državne skrbi donesen je 1996. godine i polučio je dobre rezultate u dijelu koji se odnosi na stambeno zbrinjavanje. Do sada je temeljem Zakona o područjima posebne državne skrbi stambeno zbrinuto ukupno 35320 obitelji i to davanjem u najam obiteljskih kuća u državnom vlasništvu, darovanjem građevinskog zemljišta u državnom vlasništvu i osnovnog građevinskog materijala. Ovim se izmjenama i dopunama Zakona o područjima posebne državne skrbi usklađuje sa Zakonom o općem upravnom postupku te se propisuju posebna pravila koja su u skladu sa Zakonom o općem upravnom postupku, a Ministarstvo regionalnog razvoja će formirati liste prvenstva podnositelja zahtjeva. Nadalje, ovim zakonom dodatno se uređuju pitanja vezana za stambeno zbrinjavanje u kućama i stanovima kojima raspolaže Republika Hrvatska na području posebne državne skrbi i u skladu sa osiguranim sredstvima u državnom proračunu što uključuje preciznije definiranje useljivih i neuseljivih stambenih objekata kao i pripadajuće površine kuća i stanova prema broju članova obitelji te prava korisnika koji su ranije bili korisnici obnove ili stambenog zbrinjavanja. Ovim se zakonom također omogućuje da pravo na dodjelu osnovnog građevinskog materijala iznimno mogu ostvariti hrvatski državljani koji izvan područja posebne državne skrbi imaju u vlasništvu ratom oštećenu ili razorenu obiteljsku kuću te bivši nositelji stanarskog prava kojima imaju u vlasništvu oštećenu kuću i građevinsko zemljište izvan područja posebne državne skrbi, a po odluci Ministarstva regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva. Posebno je za pohvaliti dopunu članka 10. Zakona koji se nadopunjuje novih člancima 10.a, 10.b, 10.c i 10.d, a novim člankom 10.c hrvatskim braniteljima koji su prije stupanja na snagu uredbu o darovanju stanova i kuća u vlasništvu Republike Hrvatske na područjima posebne državne skrbi, hrvatskim braniteljima te članovima obitelji poginulih, zatočenih ili nestalih hrvatskih branitelja iz Domovinskoga rata i ovoga zakona otkupili vlastitim sredstvima ili kreditom obiteljsku kuću u državnom vlasništvu na području posebne državne skrbi. Omogućuje se pravo na povrat kupoprodajne cijene uz uvjet da nemaju u vlasništvu drugi useljivi stambeni objekt ili ako isti nisu prodali, darovali ili na bilo koji drugi način otuđili nakon 8. listopada 1991. godine i uz uvjet da prebivaju u kupljenom obiteljskoj kući. Radi se o 169 branitelja, a za isplatu povrata novca tim braniteljima biti će potrebno osigurati oko 24 milijuna kuna tijekom 2013. i 2014. godine. Druga financijska posljedica primjene ovoga zakona odnosi se na potencijalni prihod općina i gradova na područjima posebne državne skrbi od prodaje obiteljskih kuća i stanova u državnom vlasništvu koji će biti umanjen zbog darovanja tih kuća i stanova. Radi se oko 4000 stambenih objekata. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržava donošenje ovih izmjena i dopuna Zakona o područjima posebne državne skrbi te očekujemo da će se dobri rezultati po pitanju stambenog zbrinjavanja nastaviti, ali i ispraviti utvrđene nepravilnosti u promjeni ovoga zakona. Hvala.
Hvala. Sada slijedi klub HNS-a, HSU-a i uvaženi kolega zastupnik Zlatko Koračević.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika podržat će ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima posebne državne skrbi s konačnim prijedlogom zakona. Vrlo jednostavno i jasno zašto i zbog čega. Prvo, radi se o jednom zakonskom prijedlogu koji dolazi i u saborsku raspravu i uređuje jedno područje sa jednim vrlo snažnim vremenskim odmakom. Drugo, radi se o jednom zakonu koji se također usklađuje sa Zakonom o upravnom postupku. Treće, s ovim zakonskim prijedlogom koji nije direktno vezan na zatvaranje poglavlja 23. ali definitivno bio je i ovo područje je bilo jedan od nerješavanja određenih stvari ili vrlo konkretnih problema koje su imali naši građani na područjima od posebne državne skrbi. Bio je jedan od glavnih, jedan od problema i u sprječavao nas je i u zatvaranju poglavlja 23. Ovim prijedlogom zakona ispravljaju svi dosadašnji uočeni nedostaci. Sigurno da će ih biti još. Ali u svakom slučaju ovo je jedan snažan iskorak od prakse koja je bila i koja je uočena na tom području. Jedna novina koja nije uobičajena, a u svakom slučaju je svima nama potrebna, a to je da se konačno formira lista prvenstva podnositelja zahtjeva koji zadovoljavaju uvjete propisane ovim zakonom. Jer u ovom posebno u segmentu dodjele besplatnog građevinskog materijala bilo je vrlo raznih i čudnih i često puta i za građane a i za nas ostale koji smo pratili ne baš primjenjivih ili logičnih situacija. Prema tome, ovo je u svakom slučaju za pohvaliti da se formira lista prvenstva i uvodi se dodatna transparentnost u čitav postupak, ispravlja se nepravda prema onima koji su imali ulaganja na području PPDS-a prije 2005. godine. I otvara se nova mogućnost darovanja stanova ili kuća s kojima raspolaže Republika Hrvatska temeljem kriterija koji su utvrđeni u ovom zakonu. U svakom slučaju dobro je i korisno da ovim izmjenama otvaramo mogućnost, da ispravljamo uočene nepravilnosti i nepravde. I konačno, dobro je da uvodimo jednu dodatnu i snažniju transparentnost kroz listu prvenstva za dodjelu. A ključno što je i uglavnom i svima nama jasno, a to je da je ovaj zakon ograničenog trajanja na određeni rok. Naime, kompletno ova materija riješit će se provedbenim propisima sa Zakonom o područjima posebne državne skrbi što je i obveza koja nam proizlazi iz zakona o regionalnom razvoju, što je obveza koja proizlazi i iz Strategije regionalnog razvoja i u konačnosti nešto što je izuzetno potrebno svim našim načelnicima, gradonačelnicima da bi mogli planirati svoje fiskalne prihode, da bi mogli planirati svoju financijsku budućnost budući da su oni obvezni istu donijeti u trogodišnjem periodu, a sasvim sigurno da će novim Zakonom o potpomognutim područjima, da će se u mnogim općinama i gradovima desiti jedna značajna promjena u njihovim proračunima s obzirom na indeks razvijenost koji je u ovom trenutku samo jedna forma. Naime, mi smo donijeli indeks razvijenosti, vrlo jasne kriterije. Doduše, nismo ga mi donijeli. Donijela ga je Vlada Republike Hrvatske. On je bio propisan i kao element mjerenja Zakonom o regionalnom razvoju. Definiran je i Strategijom regionalnog razvoja koji je donijela Vlada jer mi u Saboru nismo imali prilike raspravljati o istoj. Ali u svakom slučaju u ovom trenutku taj indeks razvijenosti je forma na papiru i od njega baš nitko nema nikakve koristi. Mislim da bi bilo izuzetno koristi da ga što prije stavimo u funkciju. Vama je poznato i svima je poznato da mi u klubu Hrvatske narodne stranke, Hrvatske stranke umirovljenika gotovo u svakoj raspravi podcrtavamo problem ili naglašavam problem umanjenih fiskalnih prihoda općina i gradova s jedne strane. S druge strane nemogućnost pripreme njihovih projekata za moguće kandidiranje za sredstva Europske unije što je već i sad evidentno i čak u nekim programima iz ovog predpristupnog programa. Općina ili grad prođe na natječaju, prođe, dobije mogućnost provedbe projekta kojega je kandidirala za sredstva Europske unije ali nema svoju nacionalnu komponentu. I čitava priča stoji. Prema tome, vrlo važno je da taj indeks razvijenosti krene u funkciju, vrlo važno da ona mogućnost fiskalnog poravnanja koja je definirana kao mogućnost. Šteta što nije definirana kao obveza u Zakonu o regionalnom razvoju koja bi dala mogućnost općinama i gradovima jedno snažnije i čvršće i sigurnije planiranje fiskalnog prihoda općine ili grada. Međutim, i to je još uvijek slovo na papiru. I završno, gotovo sigurno i opet ću ponoviti u ime kluba Hrvatske narodne stranke, Hrvatske stranke umirovljenika gotovo sigurno da iz predpristupnog programa IPA-e jedan značajan dio sredstava ostat će neiskorišten i naš je prijedlog da taj dio se kroz tehničku pomoć usmjeri prema općinama, gradovima i županijama temeljem indeksa razvijenosti. I to je razlog više da se konačno krene i sa ovim zakonom, u provedbu sa Zakonom o regionalnom razvoju. A da bi se s njim krenulo treba pokrenuti i trebamo usvojiti ili donijeti Zakon o potpomognutim područjima, a s kojim zakonom ovaj zakon dobiva svoj privremeni status. U ime kluba Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika ponovit ću još jednom podržavam ovaj prijedlog zakona. Ali upozoravamo na potrebu da u što skorije vrijeme i donesemo zakon o potpomognutim područjima. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Na redu je klub Hrvatske demokratske zajednice i uvaženi kolega zastupnik Branko Kutija.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Evo ja ću kazati odmah na početku da će klub Hrvatske demokratske zajednice podržati ove izmjene Zakona o PPDS-u. Glavna svrha ovoga zakona od početka je ostala ista, znači to je poticanje demografskog i gospodarskog napretka područja od posebne državne skrbi, koja su podijeljena u tri skupine, od kojih su prve dvije područja Republike Hrvatske koja su direktno bila pogođena ratom, a treća skupina su područja koja zaostaju u svom razvoju za ostalim područjima Republike Hrvatske. U novi zakon preuzete su sve one odredbe iz starog zakona koje su se pokazale dobrima, i dale su rezultat na terenu, to se odnosi u prvom redu na sustav stambenog zbrinjavanja koje su u dijelu dorađene tako da se proširi krug osoba koje mogu ostvariti pravo na stambeno zbrinjavanje, znači mlade obitelji, te darovanje kuća i stanova hrvatskim i HVO braniteljima. Time se ovim zakonom proširuje broj osoba koje mogu ostvariti pravo na stambeno zbrinjavanje na PPDS-u koje se danas pokazalo kao najvrjedniji dio zakona za povratak i ostanak, ali i privlačenja stanovnika na ova područja koja su ratom bila potpuno devastirana i poharana i materijalno i ljudski. Najveće i najbolje rezultate ovaj zakon bilježi u stambenom zbrinjavanju, njegovom primjenom, do danas je stambeno zbrinuto, to smo već čuli od državnog tajnika 35 tisuća 320 obitelji povratnika i naseljenika u državnim kućama, stanovima, te kroz dodjelu građevinskoga materijala. Osobito je značajno da se na ovaj način potiče i ostanak mladih obitelji na tim područjima, koji sve manje odlaze iz svojih mjesta na područjima posebne državne skrbi, a svim povratnicima se osigurava primjereno stambeno zbrinjavanje. Prijedlog zakona isto tako o područjima posebne državne skrbi jedan je iz skupine zakona koji se usklađuju sa Zakonom o općem upravnom postupku, kao dio mjerila za zatvaranje poglavlja 23. Ovom izmjenom se postupovna pravila ovog zakona usklađuju sa Zakonom o upravnom postupku, između ostalog uvodi se kao novina liste prvenstva koje jasno utvrđuju poredak po kojem će ti zahtjevi rješavati, koji će se rješavati prema kriterijima, odnosno bodovima, koji su propisani ovim zakonom, i koji će se objaviti 31. siječnja tekuće godine za sve uredne zahtjeve. Potrebno je istaknuti da osim riješenih postoje još 24 tisuće neriješenih zahtjeva za stambeno zbrinjavanje. Međutim ovdje isto tako treba istaknuti da ovim zakonom se uređuju i neka druga pitanja važna za stanovnike područja posebne državne skrbi između ostaloga. Znači ovim izmjenama zakona po prvi puta se omogućava darovanje kuća i stanova naseljenicima u malim mjestima na područjima posebne skrbi, koji su na ta područja došli '95., '96. godine, znači radi se o naseljenicima koji su prvo bili smješteni u privatnu imovinu koja je kasnije vraćena vlasnicima, a te su obitelji stambeno zbrinute u državnim kućama i stanovima. To su obitelji koje su među prvima došle na novooslobođena područja nakon "Oluje", i do danas su tamo ostali i to u manjim mjestima i ruralnim sredinama slabije infrastrukturne opremljenosti, kojom mi zadnjih godina razvijamo i gradimo podižući standard tih inače slabo naseljenih prostora. Stambeno su zbrinuti u državnim kućama i stanovima već godinama, ali do danas nisu postali vlasnici tih nekretnina, iako su među prvim došli na ta područja. Znači radi se o 4 tisuće obitelji koji će na ovaj način biti trajno stambeno riješeni, i ostat će na tim područjima. Većina njih je smještena na području Karlovačke, Sisačko-moslavačke, Ličko-senjske te Brodsko-posavske županije, kao što znate, znači radi se uglavnom o Hrvatima koji su ne svojom voljom došli iz Vojvodine i prvenstveno Bosne i Hercegovine. Isto tako te skupine, pogotovo u Bosnu i Hercegovinu sve i da hoće ne mogu se vratiti, ponavljam znači ljudi će konačno riješiti svoj temeljni problem, a to je krov nad glavom. Mi iz Hrvatske demokratske zajednice naravno da stojimo iza ovoga i da to podupiremo. Evo isključene su nekretnine u gradovima, što je naravno i normalno na području posebne državne skrbi. Također se rješava jedna stara nepravda da se braniteljima i invalidima Domovinskog rata, koji su također među prvima stambeno zbrinuti u državnim kućama, na područjima posebne državne skrbi, i te su kuće otkupili kreditima do 2005. godine, omogućava povrat kupoprodajne cijene, prema podacima znači radi se o 169 branitelja i njihovih obitelji, iznos je oko 24 milijuna kuna. Podsjećam da su od 2005. kada je Vlada donijela uredbu o darovanju državnih kuća i stanova hrvatskim braniteljima na područjima posebne državne skrbi a kasnije i ovaj zakon, svi branitelji na područjima od posebne skrbi stekli pravo na darovanje državnih kuća i stanova, u kojima su stambeno zbrinuti po ovom zakonu. Do danas se na taj način darovanjem ostvarilo 4 tisuće 687 branitelja i njihovih obitelji. Uređuje se pitanje neovlaštenih ulaganja, isto tako zatim postoji mogućnost podnošenja zahtjeva za obnovu, i dodatno se uređuju pojedina pitanja stambenog zbrinjavanja, koja se u primjeni zakona pokazala dvojbenim kao primjerice što je useljivi i neuseljivi stambeni objekat, stambena površina na koju se ostvaruje pravo na stambeno zbrinjavanje, i kasnije pravo na otkup ili darovanje i slično. Osim obnove i stambenog zbrinjavanja važan je i gospodarski oporavak ovih područja, kako bi se osigurala klima za potpunu socijalnu i ekonomsku reintegraciju ovih područja. U područjima gdje su obnovljeni stambeni objekti važno je osigurati radna mjesta komunalnu i društvenu infrastrukturu, ceste, vodoopskrbu, škole, vrtiće, kako bi stanovnici imali primjerene uvjete života. Znači ovim zakonom uređeno je i pitanje potpora poduzetnicima na područjima posebne državne skrbi, kroz potpore male vrijednosti vezane za oslobađanje od poreza na dobit u maksimalnom iznosu od 200 tisuća eura u trogodišnjem razdoblju, čime se osobito potiču mali i srednji poduzetnici. Definirani su i poticaji koji idu gradovima i općinama na PPDS-u, znači oni zadržavaju pravo na prihode iz poreza na dobit. Valja istaknuti da ovaj zakon, zajedno sa Zakonom o obnovi pridonio činjenici da danas možemo govoriti o završetku procesa zbrinjavanja prognanika i izbjeglica i stambenom zbrinjavanju. Valja isto tako podsjetiti da je '91., '92. godine u Hrvatskoj raseljeno skoro pola milijuna ljudi, dok je istovremeno u Hrvatsku izbjeglo 400 tisuća osoba, uglavnom iz Bosne i Hercegovine. Do sada je u Hrvatskoj lokalno integrirano 120 tisuća izbjeglica iz Bosne i Hercegovine, te prema podacima UNHCR-a 131 tisuća izbjeglica i raseljenih osoba pripadnika srpske manjine. Iz svega navedenoga su vidljiva nedvojbena nastojanja i veliki trud Vlade posvećen rješavanju svih pitanja vezanih za povratak prognanika i izbjeglica, i rješavanju u prvom redu njihovih stambenih problema što je prvi uvjet da se ljudi mogu vratiti i započeti dostojanstven život u Hrvatskoj. Istodobno se rješavaju i ostala pitanja vezana za napredak i razvitak područja povratka, i ostanka svih povratnika i naseljenika na tim područjima. Potrebno je istaknuti nekoliko podataka da smo do danas na tim područjima obnovili 148 tisuća obiteljskih kuća i stanova, a tome treba dodati još 35 tisuća kuća i stanova koji su izgrađeni ili obnovljeni kroz program stambenog zbrinjavanja, a na sve zajedno utrošeno je nešto manje od 37 milijardi kuna. Smatram da će ovaj zakon pridonijeti daljnjem oporavku i materijalno i ljudski ovim ratom devastiranih područja, a također nam daje okvir da nastavimo, ali i proširimo aktivnosti na razvoju i gospodarskom rastu područja od posebne državne skrbi. Mišljenja sam da ove izmjene i dopune zakona još poboljšavaju djelotvornost poduzetih mjera, osobito na području stambenog zbrinjavanja i gospodarskog oporavka područja posebne državne skrbi. Sve poduzete mjere po ovim zakonima daju već vidljive rezultate i kroz povećanje broja stanovnika i kroz rast ukupne gospodarske aktivnosti. Možda nešto manje je vidljiv zbog trenutno ekonomskih problema,ali zato ih moramo svi zajedno nastaviti. Evo u ime kluba, odnosno imate na klupama, klub HDZ-a podnio je i amandmane na dva članka, prvi je na članak 4. stavak 3. i drugi je, da ne čitam članak 9. stavak 1. Još jedanputa klub HDZ-a podržava donošenje ovoga zakona. Zahvaljujem se.
Hvala lijepo. Iscrpili smo sve prijave za raspravu. Zaključno pod ovom točkom uvaženi državni tajnik, Stanko Janić. Izvolite kolega tajniče.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora. Zahvaljujem na kvalitetnim diskusijama klubova zastupnika Hrvatskog sabora na izmjeni dopune Zakona o području posebne državne skrbi iz čega se može iščitavati prihvaćanje toga da je ovaj zakon važan za stambeno rješavanje niza obitelji koji žive ili će doći živjeti na području posebne državne skrbi. No, bila je jedna riječ ovdje rečena da to je zakon koji govori da sukladno proračunu sredstava će se taj program realizirati. Upravo evo s ove govornice i govorim o tome da Zakon o fiskalnoj odgovornosti planira trogodišnje financijsko razdoblje, a upravo ovdje zastupnici u ovome domu mogu svake godine pridonijeti tome da se sredstva iz proračuna osiguravaju u dovoljnoj količini da se ciljevi ovoga zakona mogu i donijeti. I drugo bi naveo da je ovaj zakon i po analizi institucija koje su pratile i proučavale razvoj, efekte mjera na području posebne državne skrbi posebno potaknule ovaj Program stambenog zbrinjavanja i Zakona o području o posebnoj državnoj skrbi i on će naći svoje mjesto kao mjera u budućim zakonima o potonulim područjima koji će proisteći na osnovu Zakona o regionalnom razvoju i Strategije o regionalnom razvoju koju je donijela Vlada Republike Hrvatske. I kad bude to na dnevnom redu očekujemo isto tako i kvalitetnu vašu suradnju. Hvala na dosadašnjoj diskusiji.
Hvala lijepo. Zaključujem točku, glasovat ćemo kada se za to steknu uvjeti, a vjerujemo da će uvjeti biti pa to i najavljujem sutra u 12,00 je predviđeno da će biti glasovanje.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima posebne državne skrbi, hitni je bio postupak, P.Z. broj 748. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, Klub zastupnika HDSSB-a, i Klub zastupnika HDZ-a. Molim predstavnika predlagatelja, državni tajnik Stanko Janić. Izvolite. Prvo Odbora za zakonodavstvo, 1. amandman na članak, odnosno jedini amandman na članak 1., 2., 4., 6.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. I Kluba zastupnika HDSSB-a, na članak 4.
Ne prihvaća se, iz razloga što je ovim dopunom članka, točke 4. predviđeno, nije predviđeno nikome ukidanje postojećeg rješenja o stambenom zbrinjavanju i izdavanju novoga nego već korisnicima stambenog zbrinjavanja koji su se tu doselili prije 15-ak godina svemoguće darovanje i ostvaruju pretpostavke za održivi ostanak i kasnije razvoj kao vlasnici imovine.
Hvala. Kako nema predstavnika kluba glasujemo za ovaj prijedlog amandmana Kluba zastupnika. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Jedan. Nije dobio potrebitu većinu. Imamo također Kluba zastupnika HDZ-a na članak 4.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. I amandman drugi na članak 9.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Hvala. Molim uključimo se i glasujmo o zakonu sa prihvaćenim amandmanima. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 95 glasova za, 1 suzdržan i ništa protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Budući za neke točke nisu još sve pripreme napravljene, ali je sve pripremljeno vezano na točku dnevnoga reda - Statut Hrvatske radiotelevizije I to se odnosi na novi tekst od 9. svibnja koji smo primili. Podnositelji su Programsko vijeće HRT-a i Nadzorni odbor HRT-a. Sukladno Statutu Programsko vijeće i Nadzorni odbor HRT-a podnijeli su na potvrđivanje Zakon i temeljem Zakona o Hrvatskoj televiziji, na potvrđivanje ovaj Statut. Vlada je dostavila svoje mišljenje. Raspravu su proveli 2 odbora, i to Odbor za informiranje, informatizaciju i medije te Odbor za zakonodavstvo. Izvješće sa sjednica odbora primili smo na klupe ovdje. U ime predlagatelja ovdje su uvažena gospođa Nada Zgrabljić Rotar predsjednica Programskog vijeća HRT-a i uvažena gospođa Silvija Luks Kalogjera predsjednica Nadzornog odbora HRT-a. Ja ih pitam da li žele uvodno još obrazložiti? Da. Izvolite uvažena gospođa Nada Zgrabljić Rotar.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, poštovani zastupnici i zastupnice. Drago mi je što imam priliku ovdje u ime predlagača Programskog vijeća HRT-a i Nadzornog odbora HRT-a predstaviti samo ukratko postupak donošenja Statuta Hrvatske radiotelevizije. Samo kao podsjetnik na dugi posao koji se pripremao dosada dok se ovaj završni konačni prijedlog našao pred vama. Sukladno članku 49. stavka 2. Zakona o HRT-u Programsko vijeće HRT-a i Nadzorni odbor HRT-a donijeli su na prijedlog privremenog Glavnog ravnatelja HRT-a gospodina Josipa Popovca na drugoj zajedničkoj sjednici održanoj 5. travnja 2011. Statut HRT-a te su ga 8. travnja dostavili Hrvatskom saboru na potvrđivanje. Odbor za informiranje, informatizaciju i medije Hrvatskog sabora je na sjednici održanoj 13. travnja donio zaključak kojim se podržava donošenje odluke o potvrđivanju Statuta HRT-a. Odbor za zakonodavstvo Hrvatskog sabora na sjednici održanoj 4. svibnja predložio je Hrvatskom saboru da potvrdi navedeni Statut na koji nije imao primjedaba. Vlada Republike Hrvatske je 5. svibnja dala mišljenje u kojem je predložila da se izvrše izmjene u tekstu Statuta prema primjedbama iznesenim u navedenom mišljenju. Sukladno navedenom mišljenju Vlade RH Programsko vijeće HRT-a i Nadzorni odbor HRT-a na svojoj trećoj hitnoj zajedničkoj sjednici održanoj 9. svibnja donijeli su Statut u kojem su izvršene predložene izmjene i usvojene jednoglasno, tim više što su bile više tehničke nego suštinske prirode. I istoga dana novi tekst Statuta dostavljen je Hrvatskom saboru na potvrđivanje. Hvala vam lijepo. Nadam se da će ovaj Statut odgovarati svima i da će biti usvojen. Hvala lijepo.
Hvala lijepo uvaženoj gospođi Nadi Zgrabljić Rotar. A sada kao supredlagačica, u ime supredlagača i uvažene gospođa Silvija Luks Kalogjera. Dobrodošli u Sabor i evo dajem vam riječ.
Hvala vam gospodine predsjedavajući, uvažene zastupnice i zastupnici. Kao što vas je već izvijestila uvažena gospođa Zgrabljić koja kao primus interpares obnaša dužnost predsjednice Programskog vijeća HRT-a ovaj Statut je po svim procedurama prihvaćen no on, taj Statut koji je pred vama nije idealan i nije lišen nekih profesionalnih nelogičnosti. On je usklađen, što je bitno za vas kao one koji su donijeli zakon usklađen je sa svim relevantnim zakonima Republike Hrvatske zahvaljujući prije svega odlučnosti i stručnosti Hrvatske vlade, da se odmah bez odlaganja provode svi zakoni i podzakonski akti koji su usklađeni sa europskom stečevinom. Statutom nije predviđeno restrukturiranje glomaznog HRT-a što ste mogli primijeniti u tekstu zakona osim u nekim naznakama jer restrukturiranje koje Vlada tražila od HRT-a u više navrata, a posljednji put odlukom od 17. siječnja ove godine nije obavljeno. Nadzorni odbor i moja malenkost na dužnosti predsjednice, vašom odlukom i vama sam odgovorna do sada je održao 7 sjednica poštujući Zakon o HRT-u mi smo se bavili nejasnoćama, propustima i nelogičnostima u financijskom poslovanju nacionalne televizije koja ima sve manje novca za proizvodnju programa te davali upute i zahtjeve privremenom ravnatelju a statutom smo se bavili samo u onom dijelu iz kojeg proizlazi financijska odgovornost buduće uprave HRT-a. Upravo o toj budućoj upravi ovisi kada će se ona dogoditi, kada će biti izabrana ovisi vaša odluka. Unatoč nesavršenosti koje ovaj Statut ima jer svi zakoni i podzakonski akti kasne za životom ja vas molim u ime djelatnika HRT-a da usvojite ovaj Statut kako bismo mogli pristupiti izboru nove uprave zbog budućnosti. Hvala vam.
Hvala lijepo gospođi Luchs. Ovdje je u ime Vlade gospođa Nina Oguljan, želi li ona uzeti riječ? Ne. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ. U ime Odbora za informiranje i informatizaciju i medije uvažena kolegica zastupnica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Odbor za informiranje, informatizaciju i medije razmotrio je na 40. sjednici održanoj 12. svibnja 2011. godine Statut Hrvatske radiotelevizije novi tekst kojeg je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavilo Programsko vijeće HRT-a i nadzorni odbor HRT-a aktom od 9. svibnja 2011. godine. Odbor je navedeni Statut razmotrio kao matično radno tijelo. U uvodnom obrazloženju predsjednica Nadzornog odbora HRT-a istaknula je da je ovaj novi tekst Statuta donesen na 3. zajedničkoj sjednici Programskog vijeća HRT-a i Nadzornog odbora HRT-a. U odnosu na prethodni tekst Statuta razlike su samo nomotehničke prirode. U vrijeme rasprave Odbor je raspolagao mišljenjem Vlade Republike Hrvatske na novi tekst Statuta Hrvatske radiotelevizije. U raspravi članovi Odbora iznijeli su mišljenje da je Statut dobar i da su pogreške nomotehničke prirode izmijenjene a da se pri tom nije promijenila suština Statuta te da je on u skladu sa Zakonom o Hrvatskoj radioteleviziji. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno sa 8 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru sljedeći zaključak: Podržava se donošenje odluke o potvrđivanju Statuta Hrvatske radiotelevizije. Hvala.
Hvala lijepo. Drugi odbor nema potrebe. Prelazimo onda na raspravu po klubovima i ponovno uvažena kolegica Ljubica Lukačić u ime Kluba HDZ-a. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo, ukratko vezano za Statut Hrvatske radiotelevizije, na početku ću odmah reći da Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava odluku o potvrđivanju Statuta HRT-a. Naime, Zakonom o Hrvatskoj radioteleviziji uređeno je da se Statutom HRT-a uređuje ustrojstvo Hrvatske radiotelevizije i podjela na unutarnje ustrojbene jedinice, zatim tijela HRT-a i njegova nadležnost sukladno Zakonu o HRT-u, uvjeti za imenovanje i razrješenje ravnatelja pojedinih ustrojbenih jedinica, uvjeti za imenovanje i razrješenje glavnih urednika sukladno Zakonu o HRT-u i Zakonu o medijima, zatim uvjeti za imenovanje i razrješenje ostalih urednika, ovlasti i način odlučivanja pojedinih tijela HRT-a te druga pitanja od značenja za obavljanje djelatnosti. Kao i sva druga pitanja u skladu sa Zakonom o Hrvatskoj radioteleviziji. Kao što smo već čuli ovaj novi tekst Statuta Hrvatske radiotelevizije za koji Vlada na koji Vlada nema primjedbi, dakle u prvom tekstu postojale su nekakve pogreške ali one su doista bile samo nomotehničke naravi i to je ispravljeno. MI u Klubu Hrvatske demokratske zajednice smatramo da će se ovim Statutom omogućiti u potpunosti funkcioniranje Hrvatske radiotelevizije obzirom da znamo da nadzori odbor i Programsko Vijeće HRT-a već rade svoj posao. Dakle, ovim Statutom omogućiti će se imenovanje i trećeg tijela uprave Hrvatske radiotelevizije a onda naravno imenovanje glavnih urednika, urednika ustrojbenih jedinica itd. U svakom slučaju mislimo da će ovim Statutom kao što sam već rekla rad Hrvatske radiotelevizije biti svakako transparentniji da kada se imenuje nova uprava i glavni urednici i urednici ustrojbenih jedinica i urednici programa da će Hrvatska radiotelevizija postati javni servis, o tome smo puno već u ovoj Sabornici govorili i svi to očekujemo stoga Klub Hrvatske demokratske zajednice evo još jednom ističem podržava odluku o potvrđivanju, donošenje Odluke o potvrđivanju Statuta Hrvatske radiotelevizije. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prijavila se uvažena kolegica Sunčana Glavak. Izvolite, kolegice.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Kao što je eto u jednom dijelu svog izlaganja u ime kluba rekla kolegica Lukačić, poslovanje i funkcioniranje Hrvatske radiotelevizije od javnog interesa i smatram da će se i na ovaj način riješiti tzv. kriza nakon više od godine i pet mjeseci čini mi se. Prihvaćanje Statuta Hrvatske radiotelevizije znači u konačnici i raspisivanje javnog natječaja za izbor čelnika javne televizije, a dokument je u cijelosti usklađen sa svim zakonima. Jednako tako usvojene su i primjedbe Vlade Republike Hrvatske. Donošenjem Statuta izabrat će se i ono posljednje tijelo Hrvatske radiotelevizije. Znamo da već do sada i to dobro surađujući, moram posebno istaknuti, djeluje nadzorni odbor i Programsko vijeće HRT-a, izabrat će se dakle i uprava koja će tada moći u potpunosti provoditi i odredbe Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji iz članka 18. koji govori da su svi zajedno odgovorni za uspješan rad i provedbu ovoga zakona, dakle i Programsko vijeće i Nadzorni odbor i Uprava Hrvatske radiotelevizije. Novi statut, samo ću se kratko osvrnuti na ustroj glavnih urednika, predviđa da Hrvatska radiotelevizija ima glavne urednike programa koje predlaže predsjednik uprave i neće biti više, da to tako nazovemo, preklapanja nadležnosti. Hrvatska televizija imat će glavnog urednika, Hrvatski radio imat će glavnog urednika, dakle glavnog urednika radija, a novi statut definira i ono što zovemo novim medijima ili kako to u statutu stoji multimediju što znači da će javna televizija na internetu odnosno na svom portalu ostati kao i do sad u integraciji odjela koji već postoji, međutim imat će jednakopravno i u onom uredničkom smislu svog vlastitog urednika. Želim istaknuti činjenicu da je pohvalno što su Nadzorni odbor i Programsko vijeće, ako se vratimo nekoliko godina unazad, ako se sjetimo kakvi su problemi bili, što se sve događalo na televiziji, želim izraziti zadovoljstvo što su jednoglasno donijeli odluku da se ovakav statut predloži Hrvatskom saboru. Naravno, ništa nije idealno pa tako ne možemo govoriti ni o ovom tekstu da je idealan ali u svakom slučaju ono što je najvažnije je temelj za poboljšanje sadašnjeg stanja na Hrvatskoj radioteleviziji i vjerujem na korist ne samo nas koji smo korisnici javnog servisa već prije svega na veliki broj zaposlenika, ljudi koji žive, koji rade na Hrvatskoj radioteleviziji. Mislim da je i to za njih jednako tako važno. Sukladno svemu ovome, još bih samo željela reći, pohvaliti još jednu odluku koja se dogodila u međuvremenu, što smo definirali ovdje u Hrvatskom saboru, a to je da je Hrvatska radiotelevizija po uzoru na europske javne servise od nedavno dobila i povjerenika za korisnike usluga pa eto možda i da naša javnost zna kome se može obraćati sa svim onim primjedbama koje i mi znamo dobiti kao zastupnici na klupe ili telefonske pozive koji su upućeni nama. Dakle, osoba koja je od sada nadležna za to jest povjerenik za korisnike usluga. Sukladno svemu ovome podržat ću donošenje Statuta Hrvatske radiotelevizije. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Drugih primjedaba i želja za raspravu nema. Vidimo da su se vi usaglasili pa onda i ja zaključujem ovu točku. Glasovat ćemo kao što sam već rekao, predviđa se sutra u 12 sati. S time bi završili današnji rad jer ono što smo imali za danas pripremljeno to je i … [[Ne razumije se.]] Nastavljamo sutra uobičajeno u 9,30 i to sa točkom dnevnog reda vezano uz sestrinstvo ili Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sestrinstvu. Ugodan nastavak popodneva i doviđenja.
Prelazimo na Statut Hrvatske radiotelevizije. Podnositelj Programsko vijeće HRT-a i Nadzorni odbor HRT-a. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog matičnog radnog tijela dajem na glasovanje odluku o potvrđivanju Statuta Hrvatske radiotelevizije. Molim uključimo se i glasujmo o Statutu, prihvaćanju Statuta. Rezultat? Statut Hrvatske radiotelevizije je prihvaćen jednoglasno sa 93 glasa.