Sada idemo na sljedeću točku. - Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 45. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Hitni postupak primjenjuje se u skladu sa člankom 161. Poslovnika. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Vlada je podnijela amandman koji vam je podijeljen na klupe. Raspravu su proveli Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za europske integracije, Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješće ste primili na sjednici. Potpredsjednica Vlade, gospođa Đurđa Adlešić će dodatno u ime predlagatelja obrazložiti prijedlog zakona. Izvolite potpredsjednice.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Pred nama se nalazi Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti, zakon koji je izazvao brojne rasprave i prije nego je stigao na saborske klupe što je sigurno dobro pokazuje i senzibilitet i odgovornost prema temi. Cilj je svakako i podići demokratske standarde i pokazati politiku kao odgovoran posao. Svrha je podići etičku razinu u državnoj službi i vlasti, prisutnost korupcije kao i dojam njezine prisutnosti svesti na najmanju moguću mjeru. Ovim prijedlogom zakona Vlada želi precizno propisati postupak prijavljivanja imovine dužnosnika, ograničiti broj njihovih članstava u nadzornim odborima, trgovačkim društvima, ustanovama i izvanproračunskim fondovima. Pooštrili smo i sankcije u slučaju utvrđivanja sukoba interesa javnih dužnosnika te time ojačali pravne instrumente za sprječavanje sukobe interesa u obnašanju javnih dužnosti. Usklađeni su i pojedini nazivi pojedinih dužnosti i ustrojstvenih jedinica kod Oružanih snaga Republike Hrvatske, pravobranitelja za osobe sa invaliditetom i zamjenici koji su postali državni dužnosnici. Odredbe ovog zakona primjenjuju se ovaj puta i na predsjednike uprava trgovačkih društava koje su u cijelosti u državnom vlasništvu, zamjenike gradonačelnika i općinske načelnike te članove županijskih, gradskih i općinskih poglavarstava te članove poglavarstva Grada Zagreba. U prijedlogu zakona propisali smo i jasne definicije o sadržaju izvješća o podacima o imovini dužnosnika. Dužnosnici su obvezni u roku od 30 dana od dana stupanja na dužnost podnijeti povjerenstvu izvješće o imovini kao o bitnim promjenama tijekom obavljanja javne dužnosti. Podaci o stečenoj imovini dužnosnika obuhvaćaju nekretnine, pokretnine veće vrijednosti, vozila, plovila, zrakoplove, radne strojeve, lovačko oružje, umjetnine, nakit, vrijednosne papire i ostalo vrednije od 10 tisuća kuna osim pokućstva i odjeće, poslovne udjele i dionice, štednje veće od jednogodišnjeg neto prihoda dužnosnika, dugove, preuzeta jamstva, prihode od autorskih, patentnih i ostalih intelektualnih vlasništva, svi ostali prihodi i dugovanja, preuzeta jamstva i ostale obveze. Podaci su javni. Objavljuju se bez suglasnosti dužnosnika, a povjerenstvo može zatražiti i odgovarajuće dokaze o imovini. Prije podnošenje izvješća dužnosnik ne može primiti plaću. Prijedlog zakona predviđa da dužnosnici mogu biti članovi najviše u dva nadzorna odbora trgovačkih društava, ustanova, izvanproračunskih fondova koji su od posebnog državnog interesa, osim ako posebnim zakonom nije određeno da je dužnosnik član nadzornog odbora po položaju. Dužnosnik u tom slučaju ne prima nikakvu naknadu za članstvo, osim za putne i druge troškove. Do sada je bila praksa da su državni dužnosnici mogli biti u šest ili sedam nadzornih odbora, bilo je slučajeva od devet, a ja se mogu prisjetiti i dvoznamenkastih brojaka u nekim ranijim mandatima. Zbog opsežnosti i velikog broja obaveza dužnosnik koji bi povremeno dolazio na sjednice nadzornog odbora nije mogao kvalitetno obavljati svoj posao. U cilju depolitizacije povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa, uključivanja predstavnika javnosti kao nadziratelja rada javne vlasti, te postizanja veće samostalnosti u radu povjerenstva izmijenjeno je nekoliko odredba. Pa, prijedlog zakona predviđa da se povjerenstvo sastoji od 11 članova, 6 iz redova zastupnika, 3 iz stranke koje obnašaju vlasti i isto toliko iz oporbenih stranaka, a pet iz redova uglednih javnih djelatnika. Povjerenstvo predsjednika bira iz reda uglednih javnih djelatnika koji ne smije biti član nijedne političke stranke. Bilo bi dobro kad bi političke stranke uspjele oko imena postići konsenzus i tada bi sasvim sigurno otpao i prigovor da se povjerenstvo ili predsjednici povjerenstava politički obračunavaju preko ovog tijela. Članove imenuje Hrvatski sabor na prijedlog Odbora za izbor, imenovanja i upravne poslove. Član povjerenstva može biti ponovno imenovan najviše jednom. Povjerenstvo ima i stručnu službu koja ovim zakonom ojačava, povećavaju se i sredstva za obavljanje stručnih poslova iz djelokruga povjerenstva, te administrativnih i tehničkih poslova čije obavljanje omogućava redovito i nesmetano djelovanje povjerenstva. Pravilnikom o unutarnjem ustrojstvu stručne službe uređuju se unutarnje ustrojstvo i način rada stručne službe. Postupak pred povjerenstvom otvoren je za javnost, osim za vrijeme glasovanja. Povjerenstvo daje mišljenje o primjeni odredaba ovoga zakona, dužnosniku izriče sankciju u obliku obustave isplate neto mjesečne plaće u iznosu od 5 do 10 tisuća kuna, ukoliko dužnosnik ne podnese izvješće u roku ili u izvješće navede neistinite podatke, ili ako ne podnese izvješće povjerenstvu o bitnim promjenama imovinskog stanja za vrijeme obnašanja dužnosti. Do sada je, inače, bila predviđena sankcija od 3 do 5 tisuća kuna. Ukupni iznos obuhvaćen obustavom ne smije prelaziti trećinu mjesečne neto plaće, a obustava ne može trajati dulje od tri mjeseca. Povjerenstvo izriče opomenu i javno je objavljuje, ovaj puta na trošak dužnosnika, tako da mogućnost da se dužnosnik ogluši i ne objavi informaciju, što je do sada bilo slučajeva, ovaj puta u potpunosti otpada. U slučaju da dužnosnik ne uplati trošak za javnu objavu odluke, javna objava izvršit će se iz sredstava državnog proračuna, a naknada troškova javne objave naplatit će se obustavom isplate neto mjesečne plaće dužnosnika. Ako je primjereno naravi povrede, povjerenstvo tijekom postupka nalaže dužnosniku da otkloni uzroke postojanja sukoba interesa u određenom roku, te ako dužnosnik to učini obustavlja postupak ili isti dovršava ispunjenje naloga, uzima u obzir prilikom izricanja sankcije. Upravo su potreba za rješavanjem ovih pitanja i što efikasnija borba protiv korupcije kao osobito opravdani državni razlozi naveli predlagatelja na traženje da se ovaj zakon donese po hitnom postupku. Stoga ocjenjujemo da su se stekli uvjeti iz članka 159. Poslovnika Hrvatskoga sabora za donošenje zakona po hitnom postupku. Što se tiče onog financijskog dijela, za koje zastupnici obično s pravom pitaju, za provedbu ovog zakona potrebno je osigurati milijun kuna dodatnih sredstava u državnom proračunu. Navedeni iznos potrebno je osigurati za isplatu naknade za članove povjerenstva, za utvrđivanje o sukobu interesa javnih dužnosnika iz redova uglednih javnih djelatnika u bruto iznosu i za rad stručne službe povjerenstva. Poštovane zastupnice i zastupnici, vjerujemo da će rasprava pomoći da zakon bude što kvalitetniji. Drago nam je da su amandmani već vaši počeli stizati na klupe i mi ćemo ih do glasovanja svakako razmotriti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Ne vidim nikoga. Ne. Otvaram raspravu. Prvo klubovi. U ime kluba HSLS-HSU Antun Korušec.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovani članovi Vlade. Evo, dopustite mi da u ime kluba HSLS-a i HSU-a dam naša razmišljanja vezana uz Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. Smatramo da su najmanje dva razloga zašto je dobro da je ovaj prijedlog zakona ušao u saborsku proceduru. Prvi razlog je svakako senzibiliziranje javnosti i osjećaj javnosti da se mora javno progovoriti bez sustezanja o sukobu interesa i o korupciji. I drugi, ne manje važan razlog, je taj što je u Nacionalnom programu suzbijanja korupcije za razdoblje 2006.-2008. godina predviđena kao obveza razmatranje i donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. Dopustite mi da vas na početku podsjetim na prošli mandat ovog Sabora kada se HSLS sustavno zalagao za depolitizaciju javne uprave. Zbog toga je Klub zastupnika HSLS-a predložio izmjene i dopune Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika zajedno s Klubom zastupnika HSS-a. Što smo zapravo zajedno željeli postići? Tim zakonskim prijedlogom željeli smo državne dužnosnike i njihov broj smanjiti u upravnim ili nadzornim odborima trgovačkih društava, ustanova i izvanproračunskih fondova u pretežitom državnom vlasništvu ili onih u kojima država ima većinski udio, odnosno, paket dionica. I također smo time željeli spriječiti situaciju da pojedini državni dužnosnici sjede u devet ili više nadzornih odbora i tako spriječiti mogući sukob i nadležnosti i interesa. Činjenica je da su državni dužnosnici iznimno opterećeni svojim poslom i svojim obvezama, pa stoga dužnosnik koji uz svoje radno mjesto je još i član u nekoliko nadzornih odbor, pa u nedostatku vremena samo povremeno dolazi na sjednice, sasvim sigurno ne može kvalitetno obavljati funkcije vezane uz rad, odnosno, poslovanje društva, pa mu onda sigurno tamo nije ni mjesto. Stoga, pozdravljam posebno izmjenu članka 11. postojećeg zakona u kojem stoji da dužnosnici mogu biti članovi u najviše dva nadzorna odbora, naravno, osim ako posebnim zakonom nije određeno da je dužnosnik član nadzornog odbora po položaju. Zapravo, mislim da je izuzetno važno istaknuti da preduvjet za članstvo u nadzornim odborima trebaju biti stručnost, nezavisnost i svijest o osobnoj odgovornosti čime se omogućava depolitizacija rada upravnih i nadzornih odbora, to zaista smatram izuzetno važnim i smatram da ove izmjene i dopune Zakona o sprječavanju sukoba interesa to omogućavaju. Ovim je prijedlogom zakona vrlo konkretno definiran model podnošenja izvješća o dužnosnikovoj imovini i povjerenstvu za sprječavanje sukoba interesa pa vjerujem da u buduće više neće biti nerazumijevanja oko ovog pitanja. Također izuzetno važnim i dobrim rješenjem smatram što je u povjerenstvu povećan broj članova i to onih iz redova uglednih javnih djelatnika koji ne smiju biti članovi niti jedne stranke što će zasigurno utjecati na bolji rad povjerenstva i smanjiti broj problema sa kojima se povjerenstvo do sada susretalo. Dakle, ako od 11 članova povjerenstva 6 imenuje Sabor i to tri iz reda vladajuće stranke, tri iz oporbe a pet iz ugleda javnih djelatnika s time da je predsjednik povjerenstva iz redova javnih djelatnika nestranačka osoba smatram to izuzetno kvalitetnim rješenjem koje garantira uspjeh u radu povjerenstva a time i u provedbi Zakona o sprječavanju sukoba interesa. Također je dobro i svakako za pohvalu što je sve skupa izloženo sudu javnosti i što će postupak pred povjerenstvom biti otvoren za javnost jer kada se radi o pitanjima koja su vezana uz sukob interesa i korupciju tada javnost ima pravo u najvećoj mjeri biti upoznata s time jer naravno upravo su građani ti koji pune državni proračun i sasvim je razumljivo da imaju pravo i da moraju znati kuda taj novac ide. Smatram da je svakako za pohvalu i uvođenje sankcija i povećanje sankcija prema državnim dužnosnicima koji se ogluše na navedene odredbe zakona. U zaključnom razmišljanju i razmatranju mislim da treba reći da je korupcija nesumnjivo velika pošast današnjeg društva i vjerujem da će upravo izmjene koje propisuje ovaj zakon doprinijeti njenom smanjenju. Tendencija isključivanja državnih dužnosnika iz upravnih i nadzornih odbora trgovačkih društava u većinskom vlasništvu države samo potiče uspješnost poslovanja, nikako je ne umanjuje. Dakle, ta tendencija isključivanja državnih dužnosnika ponavljam samo potiče uspješnost poslovanja jer se posao nadzora prepušta stručnjacima. Upravo zbog toga u ime kluba HSLS-a i HSU-a podržavam izmjene i dopune ovog zakona i smatram ih bitnim doprinosom razvoju demokratizacije u društvu. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Štovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pred nama je novi Zakon o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti i već sam naslov podrazumijeva definiciju korupcije koja je usko vezana uz državne dužnosnike. Pa i sama definicija korupcija kaže da je to zloupotreba javne dužnosti radi osobne koristi. U kojim područjima korupcija u svijetu raste i cvjeta? Najviše u onim područjima koja su najpropulzivnije gospodarske grane a to su droga, oružje i nafta. Prvo, drugo i treće u svijetu ima promet između 600 i 800 milijardi dolara godišnje i mi se tu hvala Bogu ne nalazimo, ali se nalazimo u onim ostalim navodno sitnim područjima korupcije u kojima zauzimamo jedno nestvarno mjesto, 69. mjesto od 184 zemlje prema Transparency Internationalu. Puno ili malo? Mislim da je to mjesto koje je prenisko ali dobro napredujemo. Naime, indeks dojma korupcije je 2007. bio najbolji, najpovoljniji u Hrvatskoj od kada se uopće prati, iznosio je 4,1. Dakle, raste zadnjih sedam, osam godina i to je rezultat svih Vlada u dosadašnjih sastavima. Zašto smo još uvijek nezadovoljni i moramo iznova donositi ovakav zakon kakav je pred nama. Nezadovoljni smo zbog toga što je to nisko mjesto 69. ali opet ne smijemo biti niti previše samokritični jer iza nas se nalaze dvije članice Europske unije na gorim mjestima. Na gorim mjestima su sve bivše republike odnosno države proistekle iz Jugoslavije osim Slovenije i veliki dio bivših socijalističkih zemalja. Dakle, imamo dva velika faktora rizika. Jedan je izlazak iz socijalizma. Najbolji dokaz koliki je faktor rizika korupcije socijalizam ili postsocijalizam je Rusija koja ima indeks 2,3, nalazi se na 143. mjestu od 184 zemlje po Transparency Internationalu. Drugi naš faktor rizika koji nema nijedna od zemalja koji su bolji od nas je rat. Poslije rata korupcija cvijeta i zato možemo biti ipak zadovoljni što u zadnjih deset godina naš indeks ipak ide prema gore. Dakle, savladavamo i u tom smislu posljedice rata. No, kad zaboravimo na socijalizam koji će biti daleko iza nas i kad zaboravimo na rat koji će biti daleko iza nas da li ćemo onda biti bez korupcije? Nećemo, jer zemlje Europske unije koje jedno i drugo već davno zaboravljaju i socijalizam i rat imaju korupciju koja je neću reći jednako ali usporedivo razvijena sa našom. Primjerice, iz jedne velike Njemačke dobili smo nedavno packe da njihovi investitori zbog korupcije u Hrvatskoj se suzdržavaju od investicija. U isto vrijeme na Internetu pratimo jednu korupcijsku aferu u Njemačkoj u iznosu od 1 milijardu eura. Sa tom svotom je naime jedna poznata njemačka tvrtka podmićivala državne službenike i lokalne službenike za nabavku njezinih uređaja. Dakle, jedna afera u vrijednosti od milijardu eura, što znači i kad uđemo u Europsku uniju nismo se riješili korupcije. Ona je vječna, neiskorjenjiva, nepopravljiva, trajno zlo protiv kojeg se trajno treba boriti i u tom smislu trajne borbe ja sagledavam i ovaj prijedlog zakona koji je pred nama. Taj zakon je donesen na temelju Nacionalnog programa suzbijanja korupcije kojeg je donijela Vlada za razdoblje 2006. do 2008. godine. Citirat ću jednu rečenicu iz tog programa. Ona kaže ovako: "Pogrešno je procjenu razmjera korupcije temeljiti samo na statistici jer je broj prijavljenih i procesuiranih slučajeva zanemariv.". Drugim riječima. Obraćam se i kolegama u zadnjem redu, pogotovo prijatelju Kajinu. Drugim riječima, korupcija je nešto što je nemjerljivo. Transparency International ju mjeri prema dojmu građana. Koja je razlika između dojma građana i realiteta? Mi to ne znamo jer znanstvenih istraživanja nema ali ću spomenuti primjer zdravstva gdje smo u svim sastavima, dakle i sadašnje pozicije i sadašnje opozicije ministri zdravstva provodili anonimne ankete i korupcija u zdravstvu u smislu podmićenih liječnika je bila ispod 1% svih usluga a na ljestvici je zdravstvo visoko pozicionirano prema stavu javnosti o korupciji u zdravstvu. Puno je veća korupcija u zdravstvu u nabavi medicinskih materijala i potrepština, negoli na razini liječnik-pacijent. To su stvari koje treba suzbijati i kojima treba naći pravu dijagnozu da bi našli pravu terapiju. Dakle, drugim riječima nekad nas ankete znadu zavesti u pogrešnom smjeru, što ne znači da liječnici nisu podložni korupciji u tom minimalnom postotku. No, kad govorimo o korupciji u ovom zakonu onda trebamo vidjeti što novi zakon donosi i u čemu je on poboljšanje. Čuli smo gospođu potpredsjednicu Vlade, osnovno što se u tom zakonu mijenja bi trebalo značiti novu kvalitetu. Mislim da je nova kvaliteta prvo proširenje popisa osoba koje obnašaju javne dužnosti i koje moraju prijaviti svoje imovinsko stanje. U ovom zakonu se između ostaloga taj popis dužnosnika proširuje i na dužnosnike u resoru obrane, što mislim da je jako dobro jer obrana će imati sve veće i veće nabavke. Drugo, proširuje se na lokalnu razinu pa se u nju uključuju zamjenici općinskih i gradskih načelnika, članovi poglavarstava itd. Ovo je posebno dobro jer kad govorimo o korupciji, onda mislimo na državnu razinu, a zapravo je lokalna razina puno veći problem jer je puno veći broj pojedinačnih članova lokalne uprave uključeno na lokalnim razinama, negoli na državnoj. Što se tiče ukupne svote koju dobivaju jedna ili druga razina, o tom podataka na žalost nemamo. Drugo što zakon dobro donosi je jasna definicija sadržaja izvješća koje moramo podnijeti povjerenstvu o svom imovinskom stanju, veliki napredak je što se pokretnine, vrijednosti veće od 10 tisuća kuna moraju pojedinačno navesti pa neće biti više nikakvih nesporazuma. Osobno mislim da nije dobra odrednica u kojoj se bez suglasnosti dužnosnika mogu objaviti sve njegove nekretnine i pokretnine. Mislim da je opasnost u objavi pokretnina i adrese u isto vrijeme, jer to zapravo otvoreni poziv nekome da dođe u sitnim satima i olakša dužnosnika za njegovu pokretninu, kad mu već nekretninu ne može odnijeti. Zato je to upitna odrednica koja se ponavlja uporno i mislim da bi ju trebalo jednog dana preispitati. Nije za to još sazrelo vrijeme. Ono što jest dobro ovdje, to je da je postignuta veća transparentnost. Opet se upotrebljava taj izraz. Vjerojatno se misli na dostupnost, jer je postupak pred povjerenstvom dostupan javnosti i na taj način zaista se može imati uvid u rad povjerenstva. Vjerujem da je poboljšanje i sankcije, područje sankcija gdje se obustavlja dio plaće, gdje se izriču opomene i gdje se javno objavljuju odluke povjerenstva. Dobro je da je Vlada, koliko sam obaviješten, prihvatila amandman na koji način će se naplatiti ovakva sankcija, dakle oduzimanje dijela plaće, jer to do sada nije bilo definirano i bit će sigurno kvalitetnije nego do sada, jer će biti osigurano oduzimanje tog dijela. Mi ćemo u ime kluba podnijeti amandman u kojem ćemo tražiti da se te sankcije sa 10 tisuća kuna povećaju na 20 tisuća kuna, smatramo da bi to bilo primjerenije našim primanjima i na neki način veće opterećenje za prekršitelja i za njegov budžet. No, ono što će izazvati sigurno najviše polemike u ovom zakonu, to je onaj dio u kojem se za čelnika povjerenstva imenuje osoba koja je nestranačka i koja je izvan samoga Sabora. Zašto je zakonodavac išao na takvo rješenje? Zato da se ukloni u ovoj borbi protiv korupcije politiziranje. Politiziranje korupcije je prema svim svjetskim ekspertima najopasniji dio korupcije, jer politiziranje korupcije ukazuje u najvećem broju slučajeva, ne uvijek, na krive osobe. Zašto to čini? Upravo zbog toga da bi oni drugi mogli u mutnoj vodi loviti debele ribe. Imamo npr. u Bugarskoj aferu u kojoj se otkrilo da su namjerno usmjeravali priče o korupciji na one osobe u državnoj hijerarhiji koje su se najviše borile protiv korupcije. Upravo zbog toga da bi ih se eliminiralo, da bi ih se prisililo na ostavke i na taj način da bi se otupila oštrica borbe protiv korupcije i ta afera je upravo u Bugarskoj završena i dobra je i poučna. No međutim, prava korupcija je uvijek izvan političkih stranaka. Pravi igrači u korupciji ne mogu podnijeti promjenu vlasti svake četiri godine, zato je pogrešno optuživanje da je korupcija veća u opoziciji ili na poziciji, jer oni pravi koji love najdeblje ribe, oni ne pripadaju ni jednima, ni drugima i oni preživljavaju svake izbore i zato je korupcija nakon svih izbora jednaka i bez ikakvih utjecaja izbora na korupciju. Ja volim reći da je jedina stranka koja uvijek dobiva u korupciji HZD ili Hrvatska stranka dugoprstića. Oni ne pripadaju nikome, nego samo sebi i bitka protiv njih je žestoka i oni se vesele kad mi međusobno izmišljamo afere i prepucavamo se jer su onda oni u sjeni tih afera i mogu vrlo lijepo i zadovoljno raditi. U politizaciji posebnu ulogu imaju mediji. Ja vjerujem da će se sa ovakvim sastavom povjerenstva depolitizirati velikim dijelom borba protiv korupcije. Što se medija tiče napravio sam jednu analizu. U prošloj godini, u 16 najtiražnijih novina što obuhvaća 90% ukupne novinske naknade, o korupciji je bilo prema Internetu tisuću 633 teksta, od 22 tisuće 800. Znači, 7% tekstova u 90% tiskanih dnevnika i tjednika se odnosilo na korupciju. Ali kad analiziramo tih tisuću 633 članka o korupciji, onda vidimo da su komentari, dakle subjektivno mišljenje zauzeli 44% tekstova, kolumne, opet subjektivno mišljenje, 33% članaka, pisma čitatelja opet subjektivno 17%, a samo 6% su bili izvorni članci temeljeni na faktima. Zašto samo 6%? Jer je teško istražiti korupciju, ponekad vrlo opasno i zbog toga ju rađe prepričavamo nego da se uhvatimo u pravi koštac sa njom i tu bi sigurno bila važna uloga istraživačkog novinarstva da doista krene ne toliko s komentarima i kolumnama, koliko sa istraživačkim, konkretnim činjenicama u borbi protiv korupcije. Politički interesi su u svakom slučaju vrlo značajni i oni zapravo zamagljuju borbu protiv korupcije. Ja sam u politici nekih 18 godina sa prekidima, ja sam do sada bio optužen u 7 velikih afera. Koliko se sjećam '92. sam kupio lanac mesnica jednog tada velikog "Pika", pozlatilo im se, pa sam '93. kupio bolnicu dječju na Srebrenjaku, to im se manje pozlatilo jer je u deficitu. Pa sam '93. kupio i postao vlasnik i zato sam ju kao u pregovorima sačuvao bolnicu u Dubravi, to im se pozlatilo jer je vrijedna, pa sve do Shimatzu afere“ protiv koje imam pravomoćnu sudsku presudu da nisam kriv, protiv koje imam, te izmišljene afere i mišljenje Državne revizije za godine kad sam bio ministar u kojem je sve bilo u redu u nabavi. Ali svrha afere je da se netko u toj sjeni provuče i zaradi debele novce. Upravo zbog toga treba depolitizirati ovakve optužbe, treba uvesti nestranačke ljude i zato mislim da je potez koji je Vlada napravila u ovom prijedlogu vrlo dobar i zbog toga ćemo podržati da povjerenstvo vodi nestranačka osoba, osoba koja nema političkog interesa ulaziti u borbu protiv korupcije koja se zapravo izvrne uvijek u borbu za korupciju. Citirat ću još pred kraj poslovni forum autora Radovića koji je rekao ovako. “U nekim zemljama u kojima se Vlade bore protiv korupcije kriminalni milje izmišlja afere protiv Vladinih dužnosnika da skrenu pozornost i maknu ih s političke scene kao borce protiv korupcije.“ Tipičan zaključak za politizaciju korupcije. No, komplot interesa materijalnih, političkih nameće novo rješenje, rješenje nestranačke osobe koje mi podržavamo, osobe koja ne smije biti član niti jedne stranke uz uvjet da na izbor imaju pravo utjecati i vodeći i oporbeni političari bez obzira o kojem se mandatu radi. Dobro je svako rješenje koje daje dobre rezultate. Vjerujem da će rezultat ovog rješenja biti dobar, a ukoliko neće biti i ako ga danas prihvatimo imat ćemo priliku ga ispraviti. No, ono u što vjerujem da će nakon ovoga zakona barem ako ne indeks korupcije u Hrvatskoj pasti u očima naših građana, porasti ugled državnih dužnosnika. Jer kroz ovaj zakon državni dužnosnik koji se provuče u nekoj aferi treba mu zaista čestitati. Drugim riječima, ovaj zakon je toliko dobar, da ne vjerujem da će nekome uspjeti kroz ovo ući u korupciju. Zato klub HDZ-a podržava ovaj zakon uz najavu amandmana o povećanoj sankciji sa 10 na 20000 kuna. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Nije točan navod kolege Hebranga kako korupcija nije vezana za vlast. U načelu u svim sustavima najgora vrsta korupcije vezana je i usprezuje sa vlašću. Ako gledamo modelski čisto i zaista to je najveći problem, pa i kod nas. Dakle, sprega politike i korupcije. Dalo bi se govoriti o tome. Valjda će biti vremena u okviru ove rasprave. Ali govoriti o tome da je korupcija neutralna od vlasti znate to je, to mi liči na govorit o tome da postoji drveno željezo.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Boro Grubišić u ime kluba HDSSB-a.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, predstavnici Vlade. Prije svega se ispričavam kolegi Hebrangu na nemiru na tribinama gore koje smo imali, jer nam je njegovo izlaganje bilo dosta zanimljivo pa smo ga iskomentirali. U svakom slučaju moram reći da ovaj zakon koji govori o sprječavanju sukoba interesa, odnosno prijedlogu zakona o tome je usko povezan sa nečim što ovdje ne piše u ovome naslovu, a to je korupcija i kriminal i kada uzmemo te tri riječi, dakle korupcija, kriminal i sukob interesa možemo ih vrtiti dakle u jedan začarani krug. Oni su dvoznačno povezani i generiraju jedan drugoga ili su generirani iz bilo koje od ove tri riječi. Ja nisam uspio, dakle nisam terećen ili osumnjičen za nekakve afere čak od '52. godine kao što kaže gospodin Hebrang, ali mi je drago da u, i kako to lijepo i gordo zvuči da ćemo dobiti pad indeksa korupcije kako bi se otklonila kaže bilo kakva sumnja javnosti u poštenje politike i vlasti. Baš to jako lijepo zvuči iako mislim da naši građani u vrlo malom broju će povjerovati u ovakvu formulaciju. U svakom slučaju napredak je da iz ovih papira vidimo, iz ovih materijala, da ne kažem ovako papiri, da će članovi nadzornih odbora, odnosno ljudi koji obnašaju dužnost u nadzornim odborima moći obnašati najviše u dva, biti u dva nadzorna odbora što je u svakom slučaju napredak u odnosu na nekadašnje članstvo od 10 pa i više nadzornih odbora. Zaista, ja se uvijek pitam kako je moguće fizički dospjeti na sva ta mjesta i obnašati i kakva je to glava, kakav je to kapacitet intelektualni i sav ostali koji može obnašati toliko dužnosti i toliko članstava u nekakvim nadzornim odborima, upravnim vijećima itd. Kada promotrimo ovaj materijal da se, da su pobrojani dužnosnici od da kažem državnog vrha, dakle od Predsjednika Republike Hrvatske, pa sve do članova županijskih, gradskih i općinskih poglavarstava, te članovi Poglavarstva Grada Zagreba koji podliježu ovome prijedlogu zakona ili novom zakonu koji ćemo donijeti nakon rasprave i pitam se mislim da je to više od 10000 ljudi obuhvaćeno svi, kada bi se zbrojilo sve ovo što je, svi ljudi koji su ovdje navedeni i dužnosnici koji su točno narečeni u ovom materijalu. Ali pitam se zar netko zaista treba postati dužnosnik da dođe pod lupu javnosti? Šta je sa onima koji nisu dužnosnici, a sasvim smo sigurni kako kaže gospodin Hebrang da izvan vlasti i politike ima korupcije, ima kriminala. Dakle, dužnosnici oni koji se bave u neku ruku u bilo kojem obliku politikom i koji su ovdje nabrojeni podliježu pod lupu javnosti, pod rad povjerenstva, pod istraživanje povjerenstva, pod prijave o nekretninama i pokretninama koje posjeduju. A koliko drugih ima koji nisu u ovome spisku, a sasvim sigurno, ne smijem reći sigurno, jer doći ću i ja da kažem, da ne bih odgovarao kazneno za nekakvu klevetu, a sasvim sigurno pouzdano znamo ili bar imamo osnovane i utemeljene sumnje da postoji nekakvog kriminala. Jer kažu “gdje ima dima, ima i vatre. I vidite, neki dan sam se čudio u Slavonskom brodu kada je zasjedala, kažu skupština jednog trgovačkog društva grada Broda. Skupština, tko je skupština pa kad kaže netko skupština onda mislim da je to više ljudi. Sabor, skupština, parlament, skupština se negdje kaže, saobranje e negdje kaže. A kaže se skupština, jedan čovjek. Gradonačelnik u Slavonskom brodu. On je skupština. Pa mi nikad nije jasno, ovo govorim o nadzornim odborima i u odnosu skupštine trgovačkog društva i nadzornog odbora. On, jedan čovjek je skupština. Zaista mi kao pojam apsolutno nije jasno ni šta on radi kao skupština, ako je skupština. Dakle, i tu bismo mogli neke stvari izregulirati istog pojma skupština u trgovačkim i još nekim drugim društvima. U pravu je gospodin zastupnik Hebrang kada govori o lokalnoj razini i zaista, velikim mogućnostima one trojke kriminal, korupcija, sukob interesa jer zaista kada pogledate koliko natječaja lokalnih uprava i samouprava pada na sudu nakon tužbi i pritužbi onda vidite da je to zaista veliki broj upravo u jedinicama lokalne uprave i samouprave gdje se vrše tako nekakve radnje. E sada, kada govorimo o podacima koji se dostavljaju povjerenstvu, mi smo cijelo vrijeme upotrebljavamo, ja sam slao kad sam došao u ovaj naš časni Dom, u Hrvatski sabor, svoje podatke do bicikla sve, dakle nekretnine i pokretnine, kažem do bicikla koji nisu u voznom stanju, poslao sam povjerenstvu. Nije prošlo, dakle poslao sam poštom popodne, a ujutro je u novinama osvanulo sve to skupa. Dakle, povjerenstvo gotovo da ga nije ni dobilo ili ga je netko, da kažem otparalo kuvertu. Pa se pitam zbog čega se to zove povjerenstvo? Nazovimo ga to drugačije jer povjerenstvo potječe od riječi povjeriti. Dakle, ja sam povjerio svoje stanje u nekretnini i pokretnini nekakvom povjerenstvu, a zato to nije uopće povjerenstvo. Nazovimo to drugačije, nazovimo to ured, nazovimo kako god hoćemo, ali to sasvim sigurno nije povjerenstvo iako ne bježim od toga da to povjerenstvo, odnosno kako ćemo nazvati, objavi to da bude dostupno javnosti. Ja nemam ništa protiv da bude dostupno javnosti, ama baš svaki dio nekretnine, svaki komad, dio ili udio novčani koji netko posjeduje. Sada ovdje govorimo o tome da bi trebalo zaštititi u neku ruku opet evo iz prijašnje rasprave, ali ovdje ne upotrebljavamo argument agencije za zaštitu osobnih podataka. dakle, ovdje ona ne igra nikakvu ulogu. U nekom drugom prijedlogu zakona i o raspravama ovdje, spominjali smo Agenciju za zaštitu osobnih podataka, ovo je ta agencija, dakle nije ona potrebna, sve je javno i može se sve očito izreći. Malo sam proučavao u detalje ove članke, ove stavke ovdje i kaže ovako u članku 3. dužnosnici se učlaniti u najviše dva nadzorna odbora, trgovačka društva itd. za članstvo u … [[Govornik se ne razumije.]] itd. dužnosnik nema pravo na nikakvu naknadu, osim prava na naknadu putnih i drugih troškova. I drugih troškova, putnih, to razumijem, i drugih ne razumijem troškova. Nije definirano ako nije janjetina ispod peke. Dakle, još bih se osvrnuo samo na, u ovome prijedlogu zakona na sankcioniranje toga povjerenstva. To povjerenstvo nije sud, nije organ, kako bih nazvao, institucija koja bi po svom sastavu i ovlastima mogla suditi, kao što se to sudi. npr. za prometni prekršaj. E sada, usporedimo malo, od neki dan smo raspravljali o prometnim prekršajima i kaznama u prometnim prekršajima u odnosu na kazne kod prekoračenja, odnosno ulaska u sukob interesa. Ovdje je nekakva obustava neto plaće u iznosu od 5 do 10 tisuća kuna, a sjetimo se kazni za prometne prekršaje pa ćemo vidjeti da nismo pošteni u predlaganju ovakve, da kažem blage kazne u odnosu na kazne koje ćemo plaćati u prometnom prekršaju, gdje je veliki dio populacije uključen i moguće je da se napravi prekršaj i onaj najsiromašniji građanin, a ovdje u ovom slučaju sasvim sigurno neće biti tako. Mislim da je to nepravda i da je to nepravedno. Ovakav iznos koji je predložen nije pravedan, a osim toga kako to i provesti ukoliko vidimo da postoje i pravni lijekovi, pa sve do Upravnog suda Republike Hrvatske u zadnjem članku, u članku 7. na dnu gdje završava sa Upravnim sudom Republike Hrvatske ili ako dužnosnik sam otkloni ono što je dovelo do sukoba interesa, onda će mu to biti skinuto, odnosno neće biti vođen dalji postupak ili tako nešto slično. I još bih nešto rekao, a kažu da se, predlaže se odgoda te primjene navedenog članka zakona prema dužnosniku kako bi se u razumnom vremenskom roku dužnosnici koji su članovi nadzornih odbora i trgovačkih društava zamijenili drugim stručnim kadrovima. Ja bih zamolio predlagača da nam kaže koji je to razumni rok? … [[Upadica se ne čuje.]] Skupština. Dakle to je onaj jedan čovjek. Dobro, hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba IDS-a, uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Poštovani potpredsjedniče, cijenjena potpredsjednice Vlade, uvažena gospodo zastupnici, gospodine potpredsjedniče Sabora Šeks. Što reći o ovom zakonu. Ništa neće biti od ovog zakona. Ovaj zakon bi, međutim bio dobar za jednu reviziju pretvorbe kod određenog broja ljudi koji su goli i bosi stekli kroz pretvorbu milijune kuna, a danas im ni to više nije dovoljno, nego sada hoće ni manje ni više nego vlast. A baš takve najčešće podržavaju sindikati. Ja se slažem ovdje u jednom dijelu sa gospodinom Hebrangom koji je rekao otprilike da ga parafraziram, nije najveći problem Sabor. I doista u ovom društvu nije najveći problem Sabor. Najlakše je Sabor napadati, vrijeđati, omalovažavati daleko veća moć u ovom trenutku u ovoj zemlji je u kapitalu, u medijima, u izvršnoj vlasti, na Pantovčaku itd. No, kao što će vjerojatno svi biti za ovaj zakon, tako će i klub IDS-a biti za ovaj zakon, ali ono što bi trebao svatko od nas kroz ovaj zakon reći što je imao tamo 90-te godine i što jasno ima danas. Jednom riječju ko' što bi narod reko' "što je nama naša borba dala". Nekome milijarde, a nekome ništa, bez obzira koliko su mandata u ovome Domu. Ako ste bili u IDS-u onda jasno niste mogli sudjelovati u pretvorbi. Ako ste bili u nekoj drugoj stranci, ako ste bili socijalistički direktor onda vam tvornica, hotel, banka, barem kada je riječ o Istri, bila zajamčena. Ono što mene najviše smeta recimo da je cijeli niz socijalističkih direktora preko noći postao kapitalistima, a da su se toliko borili za svoje tvrtke koje su 80-tih godina vodili kao što se danas bore za svoje tvrtke da budem ciničan, nikad ni socijalizam pa ni samoupravljanje u ovoj zemlji ne bi propalo. A zašto to govorim? Zato jer su predsjednici uprava u trgovačkim društvima koji su u cijelosti u državnom vlasništvu kao što kaže zakon, dužni podnijeti sad tu imovinsku karticu, a takvih je gospođo potpredsjednice vrlo malo. To će npr. učiniti direktor Hrvatske radiotelevizije, a ja mislim da bi uz njega to trebalo učiniti i onih 300-tinjak urednika na televiziji koji zarađuju više od ministara, ali npr. neće morati tu imovinsku karticu podnijeti direktor INA-e jer INA sada nije u cijelosti u vlasništvu Hrvatske države, ali ja kažem trebali bi barem još i oni i takvi koji upravljaju sa milijardama kuna na godišnjoj razini. Ja mislim da bi to bilo pošteno. Zašto to govorim? Zato jer se zalažem za načelo da treba jasno svatko govoriti o svemu, ali ako govori onaj ili piše o nama itd. onaj koji to radi taj bi trebao prvi podnijeti izvješće o sebi. Ja mislim da bi to bilo pošteno. Ako neki novinar npr. zarađuje tri-četiri puta više od ministra, jasno je nitko ne smije nikome braniti da piše što piše, ja bih prvi stao u njihovu obranu da pišu na način na koji smatraju da je to oportuno, ali onda i ta gospoda moraju na neki način reći sve i o sebi. Kao što je danas neka kako da to se izrazim, afera kada jedan supružnik traži od drugog da se testira na drogu, ajde idemo i mi se ajde analizirati, testirati na drogu pa da vidimo tko je tome naprosto sklon. Što želim isto tako reći? Ne trebamo ni mi sami dezavuirati vjerodostojnost Parlamenta. Ne trebamo recimo prozivati kada recimo zadnjih nekoliko tjedana nismo ovdje bili. Ja tvrdim da neki od nas tih tri tjedna itekako smo odradili. Itekako smo odradili. Neki nisu. A tvrdim da su neki isto tako u ovom Parlamentu od kada su postali predsjednici stranaka, u šest mjeseci itekako ostarjeli što dovoljno govori kako je teško danas biti u hrvatskoj politici. Da se razumijemo, ja ne branim Vladu, ajde daj Bože da je došlo do promjene vlasti, ali za dignitet Sabora ja ću se uvijek boriti jer ako to dovedemo u pitanje onda na neki način dovodimo u pitanje i same temelje ove države. Ja neću reći da je ovaj Parlament ono najbolje što u ovom trenutku Hrvatska ima, ali je daleko bolje i od dobrog dijela medija i od dobrog dijela izvršne vlasti i od dobrog dijela privatiziranog gospodarstva, a i isto tako daleko bolje od dobrog dijela da ne kažem cjelokupnog hrvatskog sindikalnog pokreta. Ponavljam, svi ovi koje navodim isto tako svi su oni u boljoj poziciji recimo od zastupnika i isto tako znači račune na sunce i za satove, ali isto tako za sindikalne privilegije. Jer ako se to ne učini, ja tvrdim ova recimo ekipa koja vodi sindikate, uništit će sindikalni pokret. Znači za što se zalažem? Jednostavno za načelo. Dužnosnik mora objaviti svoju imovinu, mora objaviti način stjecanja itd. ali i oni koji govore o dužnosniku bilo da je riječ o medijima, bilo da je riječ o sindikatu, bilo da je riječ o nekima koji vode neke javne emisije isto tako moraju objaviti kako su i oni došli do svoje imovine. Ne znam, jasno netko je gospodinu Sanaderu recimo poklonio satove. Ali isto tako gledam recimo urednike naših dnevnika ili nekih drugih emisija koji u nekim tim novinama se hvale kako su kupili ili kako posjeduju kolekciju satova vrijednih 5, 6, 7, 8 ili više tisuća eura. Da li bi bilo sada pošteno kada netko nas proziva da i oni objave kako su stekli tu imovinu pa da znamo isto tako koliko je ta njihova poruka u tim medijima vjerodostojna. Evo to je to, to je ono za što se osobno zalažem. Inače IDS je prva stranka koja je ovaj ili ovakav zakon još 96. dala u saborsku proceduru. Da se razumijemo, ja apsolutno od ničeg ne bježim, ali isto tako vis a vis vjerodostojnosti te javne scene koju ne čine samo ljudi koji su u politiku, mislim u tu kategoriju trebalo bi ubrojiti i dio medija poglavito onih koji su u državnom vlasništvu i dio sindikata i dio ne znam ostalih u tom krupnom kapitalu itd. Ono što mene zanima kako su i čime oni koji su sudjelovali recimo u pretvorbi, kupili dionice, kako su došli do stotine milijuna kuna, a sada nam se preko noći odjedanput pojavljuju kao dušebrižnici, kao mecene, kao dobrotvori i tome sl. Nitko od tih ljudi kojih je danas teško na stotine milijuna kuna, 90-te godine nisu imali ništa. I svi mi znamo šta se tamo naprosto događalo, da je to bila jedna pljačka i da se to tolerira i do današnjeg dana i to jasno neće se više ispraviti. Dapače tvrdim da kada Hrvatska uđe u Europsku uniju, da li će to biti 2010., da li će to biti 2011. upravo će Europska unija blagosloviti taj način stjecanja imovine, tu jednu mirnu tranziciju i nakon toga više nema revizije, nema ni preispitivanja ne znam stečenog, jednom riječju tada će sve biti naprosto blokirano i život počinje iz početka. Drugo što mene isto tako čudi, što znači ova stavka od 10 tisuća kuna za umjetnine itd. osim kućanskih aparata i odjevnih predmeta. Gospodin Hebrang predlaže 20 tisuća kuna, ja mislim da bi se to trebalo prometnuti na barem 5 tisuća euri, znači, 35 ili 40 tisuća kuna. Molim da se ta odredba protegne i na sve one, isto tako, koji se bave dužnosnicima. Takav jedan amandman kanim osobno podnijeti. Jer, ako novinar, recimo neki, ima kuću na Pantovčaku vrijednu 3 milijuna eura, on po svojoj prirodi stvari je korektan, pošten itd., a mi koji stanujemo u tim saborskim stančićima, gdje se tepisi nisu promijenili 30 godina, veličine 30 ili 40 kvadrata, a takvih je mnogo, e sad smo mi, ne znam, banda, lopovi, ovo ili nešto drugo. Jednom riječju, i ovi koji pišu ovakve odredbe zakona trebaju se na neki način prizemljiti. Članak 3., to je članstvo u tim nadzornim odborima, znači do dva odbora osim ako posebnim zakonom nije drugačije određeno. Ispada da dužnosnik sad neće smjeti biti u tom nadzornom odboru, on ionako ne smije primati naknadu i to treba podcrtati. Jasno je da će nečiji prijatelji to uvijek moći, moći će sindikalni lideri, isto tako moći, ali to isto mislim da bi trebalo na neki način obznaniti tako da hrvatska javnost zna o kome se zapravo radi. Ja osobno smatram da je možda bolje da su dužnosnici u nekim nadzornim odborima, jer ako su oni tamo onda ih ovaj parlament može nadzirati. Kroz takvu jednu formu možemo voditi računa o tom javnom, a ako su neki treći, ja vas uvjeravam da će ti treći prvenstveno voditi računa o privatnom interesu i tu ne treba prodavati više nikakvu demagogiju. I tako će biti, jasno, uvijek, dok ne počnemo u ovome parlamentu voditi politiku, a ne samo slati neke isprazne poruke, naprosto, uvijek se solidalizirati sa onima koji pljuju po nama samima. Članak 4. Tko će biti od izvanjskih članova član povjerenstva? Onaj, jasno, koga imenuje Komisija za izbor i imenovanje, a to je jasno HDZ. Osim toga, imenuju se sad ti ljudi na sedam godina, top će reći da će dva mandata ti ljudi, ili bolje rečeno, za dva mandata biti, da se tako izrazim, mirna Bosna, kada je riječ o onima koji te ljude imenuju. Dosta, isto tako, sa tim izvanjskim članovima i tobožnjom sad nečijom neovisnošću. Ja tvrdim da nema takvih koji su apsolutno neovisni, a i ako ima takvih koji su apsolutno neovisni, onda im nije mjesto u nekome tijelu koje radi ili pomaže ovome parlamentu. Ja tvrdim da svatko u ovoj zemlji ima neki svoj stav. Svatko glasa. Svatko nekog preferira. I stoga, priče o nečijoj neovisnosti jednostavno više ne prolaze i ne mogu se prodati niti maloj djeci. Ja tvrdim da neovisni nisu niti sindikati, nismo ni mi, nisu ni mediji, nisu novinari, nisu ni suci i stoga, ja mislim da ne treba ovdje puno demagogije, jer svatko nekoga preferira, ako ništa drugo, a onda kada nakon četiri godine ponovno izađe na izborno neko mjesto. I još jedanput, svi koji pišu, svi koji govore itd., o statusu dužnosnika i sami bi morali objaviti svoje podatke i dati, isto tako da se izrazim, svoju vlast na analizu zajedno isto tako, sa dužnosnikom o kojem se piše. Ono što bih molio je da ovaj zakon ide u drugo čitanje i da prepišemo doslovce kako to tu materiju regulira jedan austrijski, talijanski, francuski zakon. To bi bilo pošteno. Ovako će se sve svesti na još jedan, ja mislim, izlišni ritual. No, kome to odgovara? Kome to naprosto odgovara? Tvrdim da to odgovara medijima, jer za njih je bit, ne znam, cijena marende u saborskom restoranu, koja je dva ili tri puta veća nego bilo gdje drugdje u ovome Zagrebu ili u mom Buzetu, da se tako izrazim, da ne kažem što smo danas jeli za 345 kuna, ali o tome nekom drugom prilikom. Ono što isto tako za kraj želim reći, u Hrvatskoj mislim da, neću sad govoriti tko je, tko nije pošteđen kriminala, ali tvrdim da u ovome društvu daleko najmanje kriminala ima upravo u ovome Saboru. To u velikoj mjeri govori i koliko mi zapravo imamo utjecaj. Mi gotovo da o ničemu ne odlučujemo, pa nas nitko niti ne treba. Jučer sam slušao predsjednika Mesića u svojemu obraćanju javnosti "S predsjednikom na kavi", kad je rekao otprilike, ja sam bio zastupnik tamo 1960. i neke godine, ja sam primao samo paušal i samo dnevnice i mislim da bi to bilo dovoljno i za današnje hrvatske zastupnike, s čime bi se mogli složiti sindikati. A zaboravio je spomenuti da od '95. do 2000. godine, da nije bilo te zastupničke mirovine, on teško da bi mogao živjeti od mirovine samo svoje supruge Milke. I to, isto tako, treba pošteno i otvoreno reći. Znači, moć, ja tvrdim, je u privatnom kapitalu, moć je u medijima, moć je u izvršnoj vlasti, javnim poduzećima, Pantovčaku i zato …
Privedite kraju.
O svima treba pošteno otvoriti priču kao što javnost u ovom trenutku progovara i uglavnom podmeće ovome Domu, a time ruši u velikoj mjeri i vjerodostojnost Hrvatske države [[Upadica: Bravo.]]
Hvala. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Mislim da je kolega Kajin izrekao jedan netočan navod kad je na početku svog izlaganja rekao da bi ovaj zakon bio dobar za reviziju pretvorbe. Ovaj zakon je namijenjen svojevrsnoj prevenciji korupcije pod broj jedan, a ne vraća stvari unazad. A za ono čemu je kolega Kajin posvetio jedan dobar dio svog izlaganja, mislim da bi bio dobar jedan drugi zakon o kome se danas ovdje ne razgovara, a to je Zakon o porijeklu imovine koji bi riješio puno njegovih problema. Hvala.
Zahvaljujem. I u ime kluba SDP-a, uvaženi zastupnik Nenad Stazić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Mislim da bi trebalo najprije razbistriti pojmove. Sukob interesa je situacija u kojoj se nalazi dužnosnik ili se može naći, kako to zakon kaže, kada u koliziju dolazi javni ili opći interes koji bi morao zastupati i njegov privatni interes. U tom smislu, ovaj Zakon o sprečavanju sukoba interesa jest snažno oružje, oruđe za borbu protiv korupcije, ali ne opće i ne sve korupcije. On nama neće pomoći da spriječimo korupciju recimo u zdravstvu podmićivanjem nekakvog liječnika za operaciju. Taj zakon tome ne služi niti u medijima o čemu je govorio Kajin ili ne znam gdje drugdje. On ima svoju striktnu primjenu da sprječava korupciju u politici prije svega kod dužnosnika. Oni donose neke odluke pa sad umjesto da donese odluku u općem ili javnom interesu on ju donosi u svom osobnom. Zašto se kroz ovaj zakon kontrolira imovina i prijavljuje imovina? Pa zato da bi se usporedilo imovinsko stanje na početku dužnosti i na kraju dužnosti, pa da se vidi da li je dužnosnik stekao više od onoga što mu je po plaći pripadalo, tj. da li je djelovao koruptivno ili nije djelovao koruptivno. To je svrha ovoga zakona. E sada, kako mi mijenjamo ovaj zakon? Mi mijenjamo ovaj zakon i tvrdimo u obrazloženju da je on snažno sredstvo protiv korupcije, da time pojačavamo našu borbu i odlučnost u borbi protiv korupcije i to bi trebao biti motiv donošenja ovoga zakona i promjene ovoga zakona, a pitamo se da li to jest. Zakon je donesen 2003., mijenjan je dva puta 2005. i 2006. ali kad se god se mijenjao ova dva puta, dakle u toj fazi njegovih izmjena tadašnji važeći zakon ovaj donesen 2003. važio je i dalje. Mi se danas nalazimo u jednoj izrazito čudnoj situaciji. Zakon kojeg se predlaže mijenjati a koji još nije promijenjen a vrijedi stari se ne primjenjuje i to se ne primjenjuje zbog načina rada ovog Sabora. Od saziva ovog Sabora od 11. veljače već više od dva i pol mjeseca nema povjerenstva a zakon predviđa povjerenstvo i zakon vrijedi. Zakon je na snazi. Klubovi su dali svoje prijedloge za članove povjerenstva ali vladajuća parlamentarna većina odbila je imenovati po važećem zakonu. On važi u ovom trenutku kad mi o njemu razgovaramo. Znači, ovaj Sabor, tijelo koje donosi zakone i koji se brine za provođenje zakona njegova parlamentarna većina nije htjela imenovati po važećem zakonu članove Povjerenstva za sukob interesa i tako već dva i pol mjeseca nitko ne kontrolira sukob interesa. Ta situacija da netko odbija imenovati članove po važećem zakonu to je najveći sukob interesa jer to je očito u interesu parlamentarne većine da nema povjerenstva dva i pol mjeseca i da ih nitko ne kontrolira. A to je klasičan sukob interesa umjesto da donesu odluku u općem interesu i imenuju članove povjerenstva po važećem zakoni oni to odbijaju učiniti jer njihov privatni interes da povjerenstvo ne radi je jači od općeg interesa da to povjerenstvo radi. Doktor Hebrang je rekao jednu vrlo čudnu i vrlo opasnu tezu govoreći u ime kluba HDZ-a. Rekao je naime da je glavnina korupcije izvan politike. Kaže korupcija je izvan vlasti a oni koji love najveće ribe kako se on izrazio optužuju vladajuće za korupciju kako bi sami i dalje lovili u mutnom, tj. kako bi skrenuli pažnju sa sebe na eto političare. Zanimljiva i opasna teza, ali ona sve objašnjava. Ona objašnjava i zašto se zakon koji vrijedi ne primjenjuje već dva i pol mjeseca i zašto se mijenja na način na koji se mijenja. Poruke Europskog vijeća glase da Hrvatska nije dovoljno efikasna u borbi protiv korupcije. To je poruka Europskog vijeća. A kako mi slušamo tu poruku? Tako da ne primjenjujemo i onaj zakon koji imamo i tako da ga mijenjamo ili pokušavamo mijenjati po ovom prijedlogu da mu otupimo svaku oštricu. Mi slušamo i prihvaćamo tu poruku Europskog vijeća na način da ovdje predstavnik glavne vladajuće stranke kaže pa korupcija u politici nije to glavni naš problem. To je valjda tamo kod policajaca kad uzmu 100 kuna ili ne znam gdje, ali ne u politici. Cilj ovog zakona, svrha donošenja ovog zakona je spriječiti ili otkriti korupciju kad je ona vezana uz vlast, kad je ona vezana uz položaj, kad je ona vezana uz dužnost. Svaka zemlja se bori protiv korupcije kako zna i može. Nema zemlje u kojoj korupcije nema. Ali, kad je korupcija najopasnija? Upravo onda kada se veže uz vlast, kada jedna Vlada postane korumpirana ili kada korupcija postane sustav vladanja, način vladanja. Mi smo se u Hrvatskoj tome opasno približili, na to upozoravam četiri godine prošloga mandata. Mi četiri godine imamo korupciju u politici izravno, direktno kroz kupovinu vijećničkih mandata, direktno. Četiri godine se ništa ne poduzima. Ne, nego se i dalje kupuju vijećnici, mijenja se volja građana na izborima, njihovo najviše demokratsko pravo. Pa zašto? Pa zato što je to onome koji kupuje mandat od nekoga drugoga, pa to je njemu u interesu. On svoj privatni interes da dođe na vlast mimo volje građana izdiže iznad općeg interesa a to je volja građana. Mi smo ovdje četiri godine imali zastupnike koji su primili milijun kuna za taj svoj četverogodišnji mandat kao tobožnji nezavisni zastupnici. Ušli su ovdje na listi stranaka, izašli van. Svi do jednoga su glasali za prijedlog Vlade, svi do jednoga bez obzira što su ušli u parlament kao opozicija. Pa to je sukob interesa, pa građani su me izabrali da budem opozicija a ja se prodam za milijun kuna i glasam uz vlast jer mi to vlast omogućuje. Ona donosi takve zakone koji mi omogućuju da dobijem tih milijun kuna za tih četiri godine. I sada doktor Hebrang kaže da korupcija nije uz vlast i da to nije problem. Pa to je najveći, jedini problem. Zatvarati oči pred tim problemom znači zapravo tražiti ispriku za tu korupciju koja je uz vlast vezana, znači ju na neki način opravdati. Kako se mijenja? Koja je najvažnija promjena u ovom zakonu? Sastav vijeća. To je najvažnija promjena. Kako se bira tko će biti predsjednik. Do sada je bilo pravilo da predsjednik ne smije biti iz redova vladajućih. Vijeće je imalo 7 članova, ali imalo je predsjednika koji bira iz svojih redova, ali taj nije smio biti iz redova vladajuće stranke. Pa zašto je ta odredba, kad se zakon donosio, unesena u zakon? Pa zato što ona ima svoju duboku logiku, duboku logiku. Jer tko će kontrolirati vladajuće? Pa tko donosi odluke. Pa onaj tko vlada donosi odluke. Pa tko je uopće u situaciji da uđe u sukob interesa i da bude korumpiran iz svoje situacije? Pa onaj tko donosi odluke, pa to je vladajući. Pa tko ga treba kontrolirati? Pa naravno opozicija.I sada se taj najsnažniji element u ovome zakonu, da opozicija po ovom zakonu kontrolira vladajuće baca van. Kako? Pod kojom isprikom? Pod isprikom da mi nećemo politizirati korupciju. Pa ćemo nezavisne, nestranačke osobe staviti da vode to povjerenstvo. Pa znate kako to izgleda? Evo sad je kroz Odbor za imenovanja prošao prijedlog i doći će ovdje na plenarnu sjednicu da se u ovom Odboru za sprečavanje korupcije posebnih tijela, da više unutra ne bude dr. Kregar, nego Horvatić. Odluka odbora donesena voljom većine u tom odboru, koja je parlamentarna većina ovdje. E sad, to pokazuje koje su intencije parlamentarne većine maknuti sve dokazane borce protiv korupcije u ovoj zemlji i svih tijela i dovesti svoje koji nisu članovi stranke, ali su u ta tijela imenovani njihovom voljom i ti bi trebali kontrolirati korupciju kod vladajućih. Pa to tumačiti nekome. Pa slušajte koliko bi i naivan morao biti da u to povjeruje. Svrha izmjena ovoga zakona je spriječiti kontrolu korupcije kod vladajućih. To je svrha. To je cilj izmjena ovoga zakona i zbog toga što je to upravo neprikriven cilj. On se jasno iskazuje. On se iskazuje time što dosad niste poštivali zakon, danas ga ne poštujete, sada dok ja ovo govorim vi ne poštujete taj zakon, jer niste imenovali članove tog tijela. Niste, a trebali ste i hoćete na čelo tog povjerenstva vama sklonu osobu, nestranačku istina Bog, ali vama sklonu. To mala djeca vide. Vi se ne želite boriti protiv korupcije tamo gdje je najopasnija, a najopasnija je kad je u svezi s vlašću, najopasnija. Vi tu korupciju želite osnažiti, vi joj dajete vjetar u jedra. Mi možemo očekivati samo gore ocjene iz Europske Komisije, ali lako za ocjene iz Europske Komisije. Mi možemo očekivati da će ovo društvo koje je već i do sada korumpirano, gdje se događaju neshvatljive stvari upravo u politici, tamo gdje je politika zadužena da ih kontrolira, mi možemo očekivati eskalaciju korupciju jer tko će vas kontrolirati kad vi na ovo čelo i u većinu u ovom tijelu dovedete svoje ljude? Kontrole više nema. Nema onoga tko će premijera pitati ni kako je došao do svoje kuće, ni do svojih satova, ni imovina. Ne samo njega, bilo koga od vas, bilo koga iz ministarstva, bilo koga od ovih dužnosnika koje ste ovdje naveli. To više, kad se ovaj zakon donese, neće imati tko. I zato SDP ocjenjuje da ovaj zakon nije zakon koji se donosi izmjena ovog zakona u svrhu borbe protiv korupcije, nego u svrhu jačanja korupcije, političke korupcije najgoreg oblika korupcije i zato SDP nikada neće za ovako predloženi zakon glasati. Hvala vam.
Zahvaljujem. Samo da obavještavam da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta u 17 sati i 37 minuta. Imamo nekoliko ispravaka netočnih navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Štovani kolega je netočno naveo, citiram: "Hebrang je rekao opasnu tezu da je većina korupcije izvan politike." Pa to svi analitičari znaju da jest većina izvan politike, ja sam naveo primjere velika afera u Njemačkoj gdje firma koja je prodavala direktno dobavljaču nema veze s politikom. Dakle uz politiku nije vezana ni korupcija u pravosuđu, jer je ona neovisna od politike. Zdravstvo, nabavka neovisna od politike. Upisi u vrtiće, upisi kolega Staziću na fakultete, građevinske dozvole, građevinska inspekcija, to nije politika. Dakle, nije opasno ono što sam ja napravio, nego ono što ste vi napravili. On je namjerno skrenuo strelicu sa pravih korupcionaša što on uvijek čini, jer štiti korupciju.
Zahvaljujem. Slijedeći je ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Zvone Puljić.
Kolega Stazić je netočno naveo da se ove odredbe zakona trebaju odnositi zapravo samo na dužnosnike iz reda vladajuće koalicije i to je ponovio nekoliko puta dramski i dramatično, što je potpuno netočno, intenciji zakona i njegovom sadržaju. Međutim, netočno je isto tako što on govori da je sukob interesa i kako reče neprovođenje ovog zakona koji je još na snazi. Zakon je proveden u najbitnijim dijelovima i odredba, pa i vi ste sigurno ispunili vašu karticu i prijavili na vrijeme imovinu kao i svi mi ostali. Ono što nije provedeno, a to ima logike dok se izmjene ne provedu, a to je biranje jednog povjerenstva ili dijela povjerenstva koje bi bilo privremeno. Prema tome, i ovo ste krivo naveli.
Zahvaljujem. Slijedeći je ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Stazić potpuno krivo navodi. Veli: "Građani birali zastupnike da budu opozicija, a oni postali vlast". Pa ja mislim da građani uvijek glasuju da bi zastupnik postao vlast, a ne da ostane u opoziciji i to definitivno nije prevara, kao što nije prevara da su vas građani birali da budete vlast, a vi ostali opozicija.
I naredni je ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Borislav Matković.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, kolega Stazić je izrekao jednu apsolutnu neistinu tvrdnjom da vladajući kupuju vijećnike i da se tu jasno na djelu može vidjeti korupcija, da su to radnje mimo volje dakle građana i onih koji biraju. Mislim ja ne znam što je konkretno mislio, jedino ako nije mislio na ovaj primjer u Osijeku sada suradnja njegovog SDP-a i HSP-a. Ali je na kraju ipak kazao jednu istinu koju smatram da je točna, a to je da su vas građani zaista izabrali da budete opozicija. To je istina.
Zahvaljujem. I zadnji ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Niko Rebić.
Zahvaljujem. Pa zapravo moje kolege su dosta toga ispravile što je netočno govorio kolega Stazić. Ja ću samo kazati da je nelogično postavke da ova Vlada koja već po drugi put donosi ovaj prijedlog zakona ne želi smanjiti, dakle i suzbiti sukob interesa, a ona Vlada koja je imala četiri godine tada je prednjačio klub HSP-a sa svojim prijedlozima. Tek je donijela taj zakon kad je zapravo odlazila 2003. godine. Sad tu nešto nije logično. Dakle, ovi koji mijenjaju zakone, da bi tu borbu suzili na najmanju moguću mjeru nisu za suzbijanje korupcije i sukoba interesa, a oni koji četiri godine nije im padalo na pamet da to donesu, nego pod pritiskom kad su odlazili kaže, pa neka i to prođe. Bit će teže onima koji dođu iza nas. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi se prijavio uvaženi zastupnik… A pardon, u ime predlagača uvažena potpredsjednica Đurđa Adlešić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Evo, sa zadovoljstvom mogu konstatirati da su klubovi HSLS-a, HSU-a, HDZ-a, HDSSB-a i IDS-a poduprli donošenje ovog zakona i ja vam se na tome zahvaljujem, kao što se zahvaljujem i kolegi Staziću koji je govorio u ime kluba SDP-a na primjedbama koje su iznesene. Činjenica je da su se svi koji su raspravljali su poduprli nužnost donošenja ovog zakona, da svi žele pojačanu odgovornost vlasti, državnih dužnosnika, više demokratske i više etičke standarde i mislim da dijelimo i mišljenje oko depolitiziranog povjerenstva. Bilo je za očekivati da se otvori ponovo pitanje predsjednika povjerenstva iz redova opozicije. Ja ću podsjetiti da je sadašnje stanje, da je predsjednik povjerenstva ne dolazi iz redova vladajućih. Sada ne iz redova vladajućih i ne iz redova opozicije. Doista držimo da je ovo bolji korak jer se potpuno isključuje mogućnost političkih obračuna jedne ili druge opcije. Pozivam zastupnike da pokušaju konsenzusom odabrati predsjednika povjerenstva. Takvih iskustava je u Saboru već bilo. Nakon što vidimo tko su kandidati pokušajte izabrati osobu iz javnog života, a ne želim vjerovati da u javnom životu ne postoji osoba kojoj ne bi vjerovala ni vlast, ni opozicija. To je jedan od mogućih načina. Sa velikim zadovoljstvom mogu reći da je ovaj prijedlog zakona dobio potporu europskih parlamentaraca 30.4. u Opatiji i ocijenjeno je da se ovdje doista pojavljuju značajniji iskoraci. Kao što vidite i sami proširen je popis dužnosnika na koje se ovaj zakon odnosi. I sami ste nabrojili ljude na koje se do sada zakon nije odnosio. Postrožene su kazne, zakon je provediv i ono što je vrlo bitno reći naplaćuje se kazna odmah dužnosniku koji se do sada mogao oglušiti. Naplaćuje se iz državnog proračuna, a zatim se dužnosniku oduzimaju ta sredstva. Zakon je dakle čini mi se ipak napravio dosta koraka kvalitetnih. Ja ću samo kratko se osvrnuti i na neke primjedbe koje su stizale iz klubova. Zahvaljujem se klubu HSLS-a i HSU-a na potpori. Kolega Hebrang je, zastupnik Hebrang je otvorio pitanje koje na žalost ima uporište u nekim iskustvima iz prošlog mandata, a to je nakon što su se na stranicama povjerenstva pojavili detalji sa popisom imovine i na žalost sa adresama dogodile su se prve krađe, jer smo izgleda lopovima dali sugestije i otkrili adrese. To je doista pitanje oko kojeg ćemo još morati porazgovarati i vidjeti kako dužnosnike zaštititi da ne postanu meta lopova. Zastupniku Grubišiću iz HDSSB-a. Drago mi je da pohvaljujete ovaj napredak sa dva nadzorna odbora. Sasvim sigurno već dugo dijelimo isto mišljenje da čovjek ne može istovremeno sjediti u puno nadzornih odbora i znati informacije. Kad god je tako bilo rezultati su bili loši i pokazivali su se prije ili kasnije. Slažem se s vama i sa opasnošću kad je skupština trgovačkog društva jedna osoba. Vi ste spomenuli Slavonski Brod. Ja bih mogla isto tako spomenuti i Grad Zagreb. To ne može biti dobro. Međutim, to nije nešto što možemo urediti ovim zakonom. Zahvaljujem se i kolegi Kajinu koji je čini mi se iznio jedan prijedlog, ali da bismo ga mogli usvojiti bilo bi dobro da ga priloži u obliku amandmana, a to je prijavljivanje vrijednosti. Koliko smo uspjeli čuti, čini mi se da svi klubovi koji su se očitovali smatraju da je ovih 10 000 kuna mala vrijednost, pa već sada stižu amandmani 10, 20, 30 i evo do 5000 eura kako doista te liste ne bi bile za zabavljanje javnosti sa popisom obiteljskih bicikla ili nečeg slično. Ja vjerujem da ćemo i tu pokazati ozbiljnost. Što se tiče primjedbi kolege zastupnika Stazića ja ću doista samo odgovoriti na ono što mislim da nije politika, nego da je nešto o čemu možemo razgovarati u okviru ovog zakona. Dakle, to je ponovo predsjednik povjerenstva. Još jednom vas pozivam, razmislite o mogućnosti da se izabere konsenzusom. Kod kupovanja vijećnika. Iako to nije dio ovog zakona ja ću vas podsjetiti da smo donijeli zakon o izravnom izboru gradonačelnika, načelnika i župana i ja vjerujem da se i tog možete sjetiti kad izričete ovakve primjedbe. Evo, hvala vam lijepo i nadam se da će biti kvalitetnih amandmana koje ćemo svakako pažljivo razmotriti.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Ivo Josipović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo potpredsjednice Vlade, kolegice i kolege. Kad sam čuo da se mijenja zakon i kad sam vidio praksu naravno, na žalost se potvrdilo iz rezultata koji je tu da je glavni cilj zapravo bila promjena sastava povjerenstva i predsjednika povjerenstva i mislim da ćete teško ikoga u javnosti tko nije stranački svrstan uvjeriti da to nije bio glavni cilj. Naime, od drugog sadržaja gotovo ništa ozbiljnijega nema, a ja moram reći da, O.k. sad se to mijenja pa sam očekivao neke druge promjene i to prvenstveno promjene koje bi otklonile dječje bolesti sustava sprječavanja sukoba interesa koje su, ruku na srce, postojale. E sad, koje su to dječje bolesti koje nisu otklonjene u ovom zaista, pa ja bih rekao jednom od rijetko loših pravnih i nomotehničkih uradaka koji su se našli ovdje kod nas. Zašto? Jer je zakon postao gotovo jedna nekoherentna pravna kaljuža. Ja ću vam to i obrazložit zašto tako mislim. Prvo, sukob interesa je očito u javnosti, pa vidim i ovdje iz rasprave shvaćen na jedan način koji nije primjeren instituciji sukoba interesa. Sukob interesa nije kaznenopravni mehanizam koji će kada se utvrdi nečija korupcija će se ovdje kazniti sa 20 tisuća kuna. Onaj za koga je zakon, kojega su tijela utvrdila da je korumpiran, mi čak u izvornom tekstu zakona imamo odredbu ako je započet sudski postupak da se prekida postupak pred povjerenstvom. Dakle, nije mu to svrha, za tog čovjek je zatvor a ne 20 ili 10 tisuća kuna novčane kazne. Dakle, svrha sukoba je pod a, preventivno djelovanje i pod b, izgradnja povjerenja u političare i institucije vlasti kroz moralno etičko postupanje svakoga od nas. E sad, one koje su, ja osobno mislim dječje bolesti sustava i koje sam očekivao da će se otkloniti ovim izmjenama, a što se nije učinilo jest prvo, za moj pojam potpuno neprimjerena estradizacija cijelog sustava i ta estradizacija je prvo učinila nefunkcionalnim cijeli sustav s jedne strane, a s druge strane. Ja mislim da to što smo napravili dijelom od te institucije, zapravo je ponižavanje sviju nas ovdje, pa i institucije Sabora i profesije političara koliko god možda u nečijim očima prljava, ja vjerujem časnih političara ima i da to ne bi trebalo raditi. Nisu se, temeljno što se nije napravilo, a trebalo se napraviti je da se jasno navede što dužnosnik smije, a što dužnosnik ne smije. Mi sad imamo vrlo nejasni članak 9., ja mislim da je jedan, neću sada ići u detalje, da je jedan od naših kolega pao žrtvom nejasnosti i arbitrarnog tumačenja te odredbe. Dakle, nije jasno što dužnosnik smije, što dužnosnik ne smije. I taj članak 9. je trebalo, čini mi se izbrusiti, šteta je da to nije učinjeno, ne može se ići amandmanom, jer ja bih osobno išao i s amandmanom, predložio bih, ali budući da niste predložili izmjenu, ne mogu poslovnički ići prema članku 9., dakle mislim da je to trebalo. Sustav mora biti racionalan, što znači da zabranjeno treba bit ono za što je jasno utvrdivo i što se može utvrditi da je sukob nekog određenog privatnog i određenog javnog interesa. Nažalost, u dijelu javnosti, pa i čini mi se u dijelu politike je to shvaćeno kao, ajde sad smo tu da spriječimo da neki dužnosnik ne zaradi neke novce. Što nije svrha toga, nije svrha toga. Svrha toga je da se spriječi da se taj novac, ako se zarađuje, zarađuje na uštrb javnog interesa. Dakle, uvijek mora postojati u racionalnom sustavu korelacija privatnog interesa i javnog. Ako toga nema, onda je sustav arbitraran i nije dobar i zato je meni osobno žao da se taj članak 9. nije profilirao. Imamo i drugih odredbi koje nemaju nikakve veze sa racionalnošću javnog i privatnog interesa. Vi toliko ste evo tu hvalila ta odredba od 2 nadzorna odbora. To vam sa sukobom interesa, osim u nekakvom najširem smislu nema nikakve veze. Ako postoji sukob javnog i privatnog, on je u jednom nadzornom odboru, a da li ih je 2, 3 ili 7 to je pitanje drugog, to je pitanje racionalnog upravljanja javnim portfeljima. Dakle, normalno je da nitko ne može 3 ili 5 ili 10 nadzornih odbora voditi kako treba. Ali to je pitanje zdravog razuma i vođenja politike, a ne sukoba interesa na taj način. Dakle, kroz zakon se pokušavaju urediti neke stvari koje sukob interesa zapravo po svoj prirodi stvari. Za mene je ova odredba od 10 tisuća kuna ponižavajuća, pa ćemo uskoro inventuru raditi … [[Govornik se ne razumije.]] Drugo, mislim da nije napravljen balans i nije se učinio potreban balans između zaista nužnosti da se kroz kontrolu imovine dužnosnika i stjecanje imovine, pa mora biti transparenta, mora biti javna jer samo tako možemo kao profesija nekakav interes i ugled uživati u društvu. Nije se postavila korelacija i balans u odnosu na ono što je zaštita i nekog digniteta i privatnosti dužnosnika. Ja mislim da i mi kao svi drugi građani, na to imamo pravo. Vi i dan danas i povjerenstvo i Vlada i vlast i mi svi skupa toleriramo da na jednom portalu imate podatke koji nisu točni i podatke koji su, za osobe koje više uopće ne potpadaju pod režim sukoba interesa jer im je mandat davno prošao. Dakle, do te mjere smo nemarni u odnosu, ako baš hoćete, da i dignitet i da ljudska osobna prava pojedinih osoba, već se o tome i govorilo o adresama i drugim stvarima i žao mi je da se nije iskoristio prilika da se napravi jedan razumni balans javnog interesa i nužne kontrole i zaštite osobnih podataka i privatnosti. Nadalje, mislim da je ovo, moram to napomenuti, dolazim iz tog miljea, mislim da je potpuno deplasirano da su rektori, prorektori tretirani kao dužnosnici, oni to nisu, a sveučilište je autonomno i ja sam vam amandmanom predložio da se oni izbrišu, ne zato što bi oni smjeli biti korumpirani, oni potpadaju pod Kazneni zakon kao i drugi, ali naprosto nisu tijela vlasti. Imamo i neke nejasne priče, recimo govori se o potvrdi o dohotku u jednini, mislim da bi bilo bolje da dužnosnik dokazuje poreznim rješenjem svoje prihode i imovinu i u tom smislu sam podnio amandman. Isto tako mislim da, možda je to jedan … [[Govornik se ne razumije.]] govori se, članovi stranke koja obnaša vlast. Kao što vidimo, nemamo jednu stranku koja obnaša vlast, nego imamo stranke koje obnašaju vlast i u tom smislu sam dao amandman. Ja osobno i vratio sam, mislim da nema straha od politizacije, da bi ugledu ovog povjerenstva koristilo da ostane iz opozicije predsjedavajući, predsjednik, vi ste to odbili, naravno da amandman vjerojatno nećete prihvatiti, ali ono što mislim da je jako važno i što bih volio da prihvatite i mislim da ne bi bilo štete od toga, pa ni političke, dapače za vladajuće, a to je pitanje zaštite digniteta i pravne sigurnosti dužnosnika. Naime, vi ste predvidjeli, a to još nije to sad, naprosto se nastavlja iz onog prvotnog teksta kad je zakon prvi put donesen, pravo žalbe na odluku povjerenstva. Danas je predviđeno i to se nastavlja, sad nije više žalba nego je ona zaštita pred Upravnim sudom ustavnog prava koje je neefikasna. Prvo, predugo traje i drugo, ne ide u meritum i to je pogrešno. Za mene bi pravo žalbe moralo postojati o kojemu bi odlučivala tri suca Vrhovnog suda u jednom brzom postupku da se raščisti da li je političar kriv ili nije, a ne ovaj mehanizam koji je spor i neefikasan, žalbeno odlučivanje pune jurisdikcije, dakle i o činjenicama i ne samo kada je kazna. Zašto ne samo kada je kazna, nego i uvijek kada je utvrđen sukob interesa. Ja mislim da bi svi platili i tri puta samo da se ne objavi da je netko u sukobu interesa. Činjenica da se deklarira o sukobu interesa je najveća kazna za političara. Prema tome, mislim da bi se i to je isto tako kolega Čehok koji je bio dio u jednom segmentu je utvrđeno da postoji sukob interesa se nije mogao žaliti, Upravni sud mu je odbacio žalbu u jednom dijelu jer nema pravo žalbe i mislim da je to apsolutno pogrešno. Dakle dužnosnik protiv svake odluke gdje je sukob interesa mora imati jedan efikasni pravni lijek. I na kraju zadnje što isto predlažem amandman, odnosi se na postojeće, sadašnje članove Povjerenstva za sprječavanje sukoba interesa iz redova javnih djelatnika. Zašto im ukidate mandat? To se jedino može tumačiti da vam nisu po volji i da ih se izmjenom zakona želite riješiti. Nikakvog drugog racionalnog tumačenja nema i nije, ja znam sve su vlasti to znale raditi, ali nije demokratski, nije korektno da se promjenom zakona mijenja i ukida tekući mandat tijela koje inače radi i nastavlja raditi. To je nešto što nam svima ne bi baš poslužilo na čast. Evo zaključujući, žao mi je da se možda i nekim konsenzusom i razgovorom nije poradilo na jednom tekstu koji bi bio puno kvalitetniji, koji bi bio u funkciji sukoba interesa, bilo kakvih drugih interesa koji se i dan danas kriju u ovim odredbama. I na žalost evo čini mi se da ćemo morati čekati neku drugu priliku kada već Vlada ne pristaje da u dva čitanja ovu problematiku razmotri. Zahvaljujem.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče. U svojoj raspravi pokušati ću predlagateljima pomoći da zakon bude što bolji ako imaju namjeru i volju slušati ono što ću reći. Prvo u članku 1. nabrajaju se dužnosnici na koje se odnosi ovaj zakon. S obzirom da mi često mijenjamo zakone posebice one koji reguliraju tko je, a tko nije državni dužnosnik i ne objavljuju se pročišćeni tekstovi, vjerujem da je to samo posljedica toga da je recimo iz prijedloga članka 1. ovog zakona izostavljeni rukovodeći ljudi Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, zaštite zdravlja na radu. Jer ovaj normalni redovni Zavod za zdravstveno osiguranje, njegov ravnatelj, zamjenik ravnatelja pa čak i pomoćnici ravnatelja jesu obuhvaćeni ovim zakonom člankom 1. ali novoosnovani zavod koji je trebao već profunkcionirati i nadam se da jesu imenovani ravnatelji i zamjenik ravnatelja, a možda i njegovi pomoćnici, nisu predviđeni da budu predmet Zakona o sukobu interesa. To je možda i poruka gospođo potpredsjednice da od svojih suradnika tražite da vam barem interno rade pročišćene tekstove zakona kako bi u ovoj državi konačno znali tko ima status državnog dužnosnika, a tko nema. Jer i ove promjene ovog zakona kao i onog Zakona o državnim dužnosnicima toliki je broj da vjerujem da oni koji su vam pisali u obrazloženju zakona se sami više ne snalaze pa su zato propustili Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje zaštite na radu čije čelne ljude niste predvidjeli da budu obuhvaćeni ovim zakonom i tu vam pomažem amandmanom koji sam dao. Želim vjerovati da ćete to prihvatiti, ali ja vas uvjeravam da sam išao dalje komparirati sve izmjene i dopune zakona da bi vjerojatno još našao neke koji jesu u Zakonu o državnim dužnosnicima, a u ovom zakonu nisu. I meni je osobno trebalo dosta vremena da ustanovim propuste u tome. Druga moja primjedba odnosi se na članak 2. stavak 5. gdje se nabrajaju koje se nekretnine i imovina mora unijeti u imovinsku karticu. Začudo uvijek se iz zakona izostavlja imovina stečena u postupku povrata imovine o denacionalizaciji koji ne mora biti samo u novcu, dionicama ili nekretninama, koriste se uvijek izrazi "te drugi način". Ti drugi načini su nam poznati, jedan od takvih je i to, a svjedoci smo u prošla dva mandata da upravo na taj način dio državnih dužnosnika je stjecao ogromnu imovinu pa i predlažem svojim drugim amandmanom da se jasno u zakonu navede da imovina stečena u toku mandata, povratom imovine u postupku denacionalizacije mora biti predmet prijave promjene i na kraju mandata. To nije nešto drugo, to je potpuno poznati slučaj temeljem zakona ove države. Treće, stavak 6. govori o pojedinačnoj vrijednosti većoj od 10 tisuća kuna. Na to šesnaesti put upozoravam u ovom Saboru - Koje vrijednosti? Kupovne po računu, fakturi, darovnici, darovnom ugovoru ili procjene? Ja da bi u svoju imovinsku karticu prijavio vrijednost voćnjaka kojega sam dobio darovnim ugovorom prije 25 godina po tadašnjem jugo dinarima, morao sam angažirati procjenitelja da mi napravi elaborat o procjeni vrijednosti da bi mogao unijeti tu vrijednost. Riječ: "vrijednosti" ili objasnite ili precizirajte kako bi ubuduće opet izbjegli sporove o kojoj se vrijednosti radi posebice kada se radi o darovanjima. Riječ: "vrijednost" ne znači ništa, jer ovdje treba u kartici dokazivati način stjecanja, a onda da bi se riječ: "vrijednost" imalo upotrebnu funkciju reći i kako. Upozoravam vas da na ovoj sjednici ćemo sigurno raspraviti i Zakon o osobnom identifikacijskom broju. Povjerenstvo za sprječavanje sukoba interesa u onom zakonu nije navedeno kao zakoniti korisnik podataka koji se tamo stiču u vezi imovine pa vas kao potpredsjednicu Vlade molim da utječete na predlagatelja, dakle na Vladu da i ovo povjerenstvo u onom zakonu bude uvršteno kao tijelo s javnim ovlastima koje može koristiti podatke o načinu i imovini stjecanja dužnosnika upravo radi ove dvojbe oko vrijednosti. Članak 4. na novi način regulira izbor, sastav, broj i ustroj povjerenstva. Ovaj članak 4. je zapravo po meni izmjena zakona koji škopi oporbu o sukobu interesa. To je škopljenje oporbe i ništa drugo. Floskule o tome da se radi o nastojanju da se depolitizira povjerenstvo ne trpi ni minimum kritike jer sa četiri člana povjerenstva iz redova politike saborskih zastupnika povećavate na šest, 3+3, 3 vlast, 3 oporba. Dakle, ne radite depolitizaciju, nego povećavate broj političara, ako smo mi svi političari, nego je isključivo manevar prvog da se postojećim članovima, vanjskim, iz reda uglednih djelatnika prekine mandat, jer očito netko od postojećih članova nije radio po ukusu vlasti i da se ide na novi način izbora. Ako pak je doista cilj depolitizacija povjerenstva, ja predlažem da Povjerenstvo za sprečavanje sukoba interesa u svojem sastavu nema saborskih zastupnika. Svih 11, a ne znam zašto 11. Što je veća kvaliteta 11 od 7, koliko je bilo do sada, da svi dakle, da ostanemo na brojki 7 i da svi budu iz redova javnih djelatnika, bez političara. To je depolitizacija. I nitko od njih ne smije biti član ni jedne stranke, niti pristaša, ni simpatizer, niti ništa. Onda ću vjerovati da se radi o pokušaju korištenja Europskih iskustva o depolitizaciji toga povjerenstva. Ali, ako od postojećeg broja četiri političara povećavate na šest i velite da je to depolitizacija, ja to ne mogu, ne želim i ne mogu vjerovati. I želim vjerovati da nijedan oporbeni klub neće koristiti svoje pravo i predložiti tri kandidata člana ovog povjerenstva. Ili svi ili nitko. I na kraju, sankcije koje se predviđaju u članku 7. ako da neistinite podatke, netočne podatke ili imovinu ne prijavi. Što znači neistinite podatke? Krivu vrijednost ili neku imovinu uopće nije prijavio? Za razliku od kolege Josipovića koji se zgraža nad sankcijama u kunama, ja sam dao amandman da odmah budu duplo veće od predložene. Mada bi, po meni, bilo najpravednije da ovim kaznama u stavku 3. članka 7. ne budu iznosi kuna, nego da primijenimo stope Poreza na dohodak. 15, 25, 35 i 45% u odnosu na vrijednost neprijavljene nekretnine, imovine bilo koje, koje je državni dužnosnik zatajio. Jer, nije svejedno zaboraviti ili utajiti imovinu vrijednu 5 tisuća kuna i 500 tisuća kuna, pa bi ona porezna stopa, porezne stope iz Zakona o porezu na dohodak čak i ovdje bile primjerenije, ako financijski želimo, a jesam za to, kažnjavanje. Ali, ovih simboličnih 5 do 10 tisuća kuna, isplati se ne prijaviti milijun kuna imovine, jer kad je ovdje ne prijavite, a i Povjerenstvo za sprečavanje sukoba interesa nije ovlašteno tijelo za korištenje podataka o osobnom identifikacijskom broju, onda je i utaja moguća. Pa zato vas molim, iskoristite svoj utjecaj i položaj, da i u ovo povjerenstvo, ako će se ikad formirat, uđe i ovaj predmet, ovaj zakon kako bi po službenoj dužnosti te podatke moglo koristiti. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovana potpredsjednice, kolegice i kolege. Kao što rekoše moji prethodnici, počevši od kolege Stazića koji je govorio u ime kluba SDP-a, zašto dolazi do ove promjene zakona. Dolazi zbog toga da se reformira, transformira, odnosno ukine tijelo koje je imalo na čelu predstavnika oporbe. A najbolja kontrola jesmo upravo jedni druge i to u cikličnim, kad dolazi do promjene vlasti. I to je nešto najnormalnije i najpoštenije. Naime, kada se donosio ovaj Zakon o sprečavanju sukoba interesa, njegova osnovna intencija je bila upravo rehabilitacija politike. Pad ugleda političara i politike kao djelatnosti koja u osnovi ima i treba imati plemeniti cilj, kao borba za opće dobro, takvog je značaja da je prije nekoliko godina o toj temi upravo za rehabilitaciju politike raspravljala i Francuska biskupska konferencija. Prema tome, i taj zakon temeljni koji je donesen, koji je u nekoliko navrata mijenjan, on je mijenjan u smislu da se neke nejasnoće tehničke naravi pojasne. Sada ova izmjena ide, je značajan korak nazad. Ali, u kojem trenutku se ona događa? Ona se događa upravo u trenutku kad mi ne primjenjujemo temeljni zakon. Ja ne znam koja norma, gdje je ta norma koja ovlašćuje bilo koga ovdje od nas na vlastito vladajuće, da mogu suspendirati pozitivnu normu ovog postojećeg zakona. Pa će onda ljudi reći, kako ćete vi poštivati nešto i ove izmjene, kad ne poštujete egzaktni postojeći pozitivni zakon, odnosno norme. Istina, ovdje smo čuli već neko obrazloženje koje nije pravno, ne može držati vodu, ali namjeravamo mijenjati, pa što bi onda to tijelo postojalo kratko vrijeme. Takve norme ovdje nema, ali namjere, intencije, snovi, imali su pravni značaj u srednjem vijeku, kada je čovjek odgovarao i za neke zločeste snove i odgovaralo se i za namjere, bez obzira jesu li oni imali kakvo … [[Govornik se ne razumije.]] u stvarnosti. Prema tome, već je loš start, a o namjerama i zbog čega se mijenja sastav povjerenstva nadugo i naširoko, a i posve jasno, kristalno, govorio je kolega Stazić. Pa, evo, da ja ne ponavljam to i ne oduzimam vama vrijeme, a mislim da i ne bih mogla tako to kristalno i vehementno reći kao što je to kolega Stazić nadahnuto govorio, ali govorio je zaista iz srca, jer ovim zakonom želi se figurirati tobožnja depolitizacije. Zaista je to hrabrost. Nešto što se pogoršava predočavati da je to još napredak. Još bi nekako razumjela, 'ajde idu neke druge izmjene, pa ovako ovo usput, nego se time još hvaliti. E, to, to je malo previše. Znate, da bi se prešutilo i da se ne bi reagiralo na način kako je reagirao i kolega Stazić. E, sada malo nešto, dakle, to je svima jasno, dakle, da ne želite oporbu tu, predstavnika oporbe u tom tijelu, nego tobože nesamostalna osoba, odnosno, osoba ugledna iz javnog života koju ćete vi birati. Većina. I onda to nije politika. A već imamo dosta takvih iskustava, i sa sucima Ustavnog suda i tako dalje i tako bliže. Dakle, tobože eto želite figurirati, želi se figurirati to je van od politike i tako. Međutim, politika treba preuzeti neku odgovornost i to najbolje može učiniti baš politika i jedni druge da kontroliramo ali da tu budu i predstavnici javnosti dapače. Ako malo pogledamo određene norme, evo vidite ova odredba članka 11. stavak 6. i dalje ostaju dužnosnici u ali sada kaže najviše dva nadzorna odbora, u trgovačkim društvima i ustanovama koja su od posebnog državnog interesa. Mi smo znali dakle nakon izmjena zakona onog prvog kako su sva poduzeća kod nas pa i neke male veterinarske stanice bile proglašene od državnog interesa samo kako bi mogli doći adekvatni ljudi u tim pojedinim trgovačkim društvima u nadzornim odborima. Ali pustimo sada to razdoblje. Evo vidite, da kod nas egzistira norma u Kaznenom zakonu zlouporaba povjerenja kao centralno kazneno djelo gospodarskog kriminaliteta onda bi sami političari bježali od nadzornih odbora kao vrag od tamjana jer tamo su prvi na odgovornost. Za svaku sitnicu koja se događa u takvim trgovačkim društvima pozvani članovi upravnih i nadzornih odbora, menadžment je pozvan jer prvi figurira i on je odgovoran, gotovo objektivno je odgovoran. Obrana nisam znao, nisam čuo znači priznanje pred sudom. To vam je isto kao da skretničar kaže "Proleti vlak, nije sredio skretnicu, a ja nisam znao da vlak prolazi tuda.". Dakle, neznanje ne eskulpira nego potvrđuje i kad bi mi imali takvu normu koju smo bili imali onom poznatom novelom 2003. godine onda ne bi političari htjeli biti unutra. To je preuzimanje odgovornosti a pitanje je koliko nas svakidašnji rad ukoliko je zaista poklonjen za onu primarnu dužnost za što smo i izabrani, pogotovo govorim za ministre, za saborske zastupnike ali i ostale dužnosnike koji nemaju vremena se baviti. Ovo je odgovoran posao biti član nadzornog odbora. Pa to nije tek tako sjediti dva sata, pa nešto sam čuo, nešto su mi rekli i nije. Tako to kod nas funkcionira i to nije dobro. To nije dobro ni za koga pa ni za takvog člana koji dođe tu i koji zaista o nečemu ne zna. Ali još tako zbog čega mi nemamo definirano u Kaznenom zakonu odgovornost menadžmenta prije svega članova upravnog i nadzornih odbora da može biti upravo takva jedna situacija odlično hranjiva podloga za političke obračune jer kaučuk norma za nekoga se može reći ti si znao, trebao si znati, za ovog drugog pa baš i nisi znao i tako, dok nemamo dobro definirano to kazneno djelo. I da imamo ono ne bi ovdje nitko ni htio biti, ne bi onda ovakvog prijedloga ni bilo. Toliko o tome. Jednako tako željela bih se osvrnuti i na odredbu članka 7. koji se mijenja, to je ovaj članak 2. našeg konačnog prijedloga koji govori upravo koji su to podaci o stečenoj imovini odnosno kakva imovina se prijavljuje odnosno njezino porijeklo. Pa se ovdje navodi na temelju odluke suda. Pa sud dodjeljuje na temelju tužbenog zahtjeva koji je imao određeni pravni osnov ili darovanje, ili neki pravni posao. Sud ne dodjeljuje tek tako. Prema tome, oni su deklaratorne naravi a nije netko stekao imovinu odlukom suda nego ju je stekao ili kupovinom, ili nasljedstvom, ili darovanjem, dakle nekim pravnim poslom ili na osnovi nekakvog pravnog osnova a ne odlukom suda. Odluka suda je samo da raspravi neke sporne stvari. Prema tome, ovo bi trebalo popraviti ovdje u članku 2., dakle članak 7. točka 5. Članak 8. I u članku 8. stavak 4. vidite koji govori da stupanjem na snagu ovog zakona prestaje mandat dosadašnjim članovima povjerenstva iz redova uglednih javnih djelatnika. Dakle, ti javni djelatnici još uvijek djeluju u tom povjerenstvu. A što oni tamo rade? Je li primaju naknadu za to? Nekada kada je bilo neko krnje tijelo tadašnji ugledni ljudi kao profesor Krapac nije više htio biti u takvom jednom tijelu pa je odstupio. Hoće li oni biti ponovo ili će ih birati većina a oni će biti eto zaslužni? I ti su trebali dignuti svoj glas i reći molim vas, mi ne radimo. Ali sad se zakon odnosi samo na njih. Dakle, očito je. I ovo je krnja jedna odredba i norma jer ne govori ništa o saborskim zastupnicima koji su ovdje u interregnumu negdje nestali i izgubili. A o kome je riječ gospodo? Riječ je upravo o nama ovdje samima.
Hvala. Replika gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Ja nisam pravnik ali draga kolegice postoji na primjer sudski ugovor o doživotnom ili zaživotnom održavanju, to je dakle odlukom suda stečena imovina.
Odgovor na repliku.
Kolega, dobro ste rekli i to ide u prilog upravo onome što sam ja rekla. Prema tome, ako je sud presudio da je netko stekao na temelju doživotnog ugovora onda kažete da je imovina stečena na temelju ugovora o dosmrtnom ili o doživotnom uzdržavanju … [[Govornica je isključena, ne čuje se.]]
To je bila replika i odgovor na repliku. Što povreda Poslovnika? Nema kolega Grubišić.
Gospođo zastupnice, kad ste dobivali formular ili kako se kaže drugačije ne znam kojim ste popunjavali.
Kolega Grubišić, ispričavam se. Nije moguće poslovnički. Gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Velika je šteta što je teško sada tu pružiti nekakvu racionalnu analizu ovog zakonskog prijedloga jer je to pomalo i besmisleno. Analizirati ga u svim predloženim člancima pa onda svaki tražiti njegov ratio, to ispravljati i popravljati kad je zapravo osnovna intencija zakona posve drukčija. Ona nije popraviti stanje u društvu. Njegova intencija je stanje učiniti gorim i to zbog jedne odredbe, najvažnije izmjene u ovom zakonu, načina sastavljanja povjerenstva. Evo prof. Josipović je u najboljoj namjeri skretao pozornost na neke nelogičnosti u zakonskom prijedlogu, na to da je trebalo izmijeniti nešto što se uopće ne mijenja u članku 9., na to da rektori i prorektori nisu dužnosnici jer pripadaju nezavisnoj akademskoj zajednici što su sve notorne stvari i sve su te gluposti pomalo ušle u zakon, u prijedlog zakona i sve bi to trebalo ispraviti, ali besmisleno je o tome raspravljati. Nebitno je uopće hoće li tamo biti rektori i prorektori. Nebitno je što se sve tu mijenja i dopunjava, ako ostane najvažnija stvar ovdje, a to je način sastava povjerenstva. Zakon bi inače, otkad je donesen on zapravo u sebi sadrži dvije opasnosti, jedna je estradizacija politike, što je pružao već od trenutka kad je donesen, pa se onda javnost bavi nekakvim banalnim sukobima interesa ili potencijalnim sukob interesa kod nekog dužnosnika, pa se onda svi time zabavljaju. To je jedna opasnost toga zakona. A druga je da ne bude dovoljno efikasan i da omogući izbjegavanje kontrole stvarnog sukoba interesa. Umjesto da popravljamo taj zakon, pa treba ga popravljati jer on je relativno novi zakon i nije mogao, otkad je donesen 2003. godine obuhvatiti sve i njega stalno treba korigirati i popravljati. E sad umjesto da ga popravljamo između te dvije krajnosti estradizacije politike i izbjegavanja kontrole, mi ga zapravo ovom izmjenom uništavamo. Ovaj zakon se ovom predloženom izmjenom načina sastava povjerenstva ubija. Ista stvar kao da se ukida. Ničem taj zakon služiti neće. Evo potpredsjednica Vlade pozvala je zastupnike, molim vas lijepo, da konsenzusom izglasaju predsjednika povjerenstva, a ja pozivam potpredsjednicu Vlade da predloži amandman u ovaj zakonski tekst pa da način izbora predsjednika bude takav. Što ima potpredsjednica Vlade koja predlaže i brani tekst pozivati zastupnike da drugačije postupe od načina koji je predviđen u zakonu? Pa to je upravo smiješno. A njezino je pravo, njezina je ovlast, ovlast je Vlade da kad je već ovako nešto podmetnula u zakonski prijedlog, pa kad je suočena s kritikom toga da onda to izmijeni, a ne da poziva zastupnike da postupaju mimo onoga kao što ona predlaže u zakonu. Pa neka da Vlada amandman da se predsjednik povjerenstva bira konsenzusom u Parlamentu, recimo na prijedlog parlamentarne manjine. Ne mora to biti … [[Zbog buke u dvorani, govornik se ne razumije.]] manjine, na prijedlog parlamentarne manjine, pa ga odbijte. Kog ćete odbiti? Pa odbiti ćete onoga za koji znate da će vas kontrolirati, nego šta ćete s njim? Jer ste si sad predvidjeli mogućnost da ga imenujete onoga koji vas neće kontrolirati. To je suština ovog zakonskog prijedloga. Pa ako gospođa potpredsjednica ima dobre namjere, onda očekujemo ovakav amandman. Ne dođe li takav amandman od strane Vlade, onda je intencija i te potpredsjednice skupa sa HDZ-om i cijelom parlamentarnom većinom jasna, želimo izbjeći kontrolu, bilo kakvog povjerenstva za sprječavanje sukoba interesa, izvan te kontrole hoćemo se izmaknuti, imenovat ćemo, razriješit ćemo sve ove i vanjske i ovi su saborski tako prestali biti članovi povjerenstva istekom mandata, i ove ćemo sve potjerati i dovest ćemo svoje ljude, osim tri opozicijska zastupnika. Znači da će povjerenstvo imati 11 članova, 3 će biti iz redova opozicije i to je jedini opozicijski utjecaj. Sve ostalo će biti po volji parlamentarne većine. Očekivati od toga tijela da kontrolira sukob interesa kod same parlamentarne većine ili Vlade, oprostite stvarno je neshvatljivo, neshvatljivo da to nekome uopće može pasti na pamet. Međutim, izmijenite vi zakon kako hoćete, vi imate parlamentarnu većinu i možete ga izmijeniti. Vi ga i donosite ovdje po hitnom postupku. Nema nikakvog razloga da se izmjena ovog zakona donosi po hitnom postupku, ali baš nikakvog, u uvjetima kad je povjerenstvo već trebalo raditi, u punom sastavu po važećem zakonu. Pa ovo su zakoni koji se raspravljaju možda u dva, možda u tri čitanja, da se izbruse, da se postigne ono što zakon kaže da bi trebao postići javni interes, da se zaštiti javni interes, da predvidimo sve mogućnosti, sve rupe u tom zakonu, da ih raspravimo zajedno i da ih probamo onda dorađivanjem tog zakonskog prijedloga zatvoriti. Ovako na brzinu pobacati ove sve van, zato se donosi po hitnom postupku, da i vanjske članove pobacate van iz tog povjerenstva i na brzinu što je moguće prije imenujete sve svoje. Zbog toga će vama kako god postupali, a posve je jasno kako ćete postupati, donijet ćete zakon po hitnom postupku, svi ovi lete van, imenovat ćete sve svoje i izbjeći ćete kontrolu, ali vama će sudac u ovom vašem ponašanju biti javnost. Ona će ocjenjivati i kako mijenjate ovaj zakon i koga imenujete i kako vas ti koje ste imenovali kontroliraju. Sud javnosti, na vaš žalost ne možete donijeti zakon po kojem bi poništili sud javnosti. To ne možete napraviti. Ali ta će javnost, morate na to biti spremni, biti kritična i prema ovom postupku izmjene ovog zakona, i prema daljnjem vašem postupanju kad se zakon izmijeni. Hvala vam.
Hvala. Državni tajnik, Antun Palarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Mi smo spremni na sud javnosti i koliko je meni poznato javnost podržava donošenje zakona koji će dati daljnji doprinos borbi protiv korupcije koja je jedna od velikih zala pod kojim ni Republika Hrvatska nije imuna. Svatko ovaj zakon čita onako kako mu odgovara, to je meni razumljivo, ali postoje i institucije i ljudi koji možda sa distance, ali možda zato i objektivnije prosuđuju aktivnosti koje poduzima hrvatska Vlada u borbi protiv korupcije i pred sobom imam deklaraciju Zajedničkog odbora hrvatskog i europskog parlamenta donesena u Opatiji 30. travnja 2008. godine i Zajednički odbor, a naravno na inicijativu i sugestiju stručnjaka Europske komisije kojem smo dostavili zakon ovakav kakav je pozdravlja donošenje zakona u ovakvom sadržaju kakav je hrvatska Vlada uputila u Sabor i smatra da je to korak naprijed u borbi protiv korupcije. Osim što moramo urediti odnose u domaćoj političkoj sceni, naravno da Vlada mora voditi računa o dinamici pregovora sa Europskom unijom za pristupanje Europskoj uniji i stoga ovaj zakon predlažemo da se donese po hitnom postupku jer i domaći stručnjaci i javnost, ali i strani stručnjaci i strani politički čimbenici procijenili su da je ovaj nacrt zakona veliki korak naprijed. Hvala vam lijepa.
Gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo možda samo nekoliko riječi. Danas smo već puno čuli. Pa nekako imam osjećaj kad god nekom od van parlamentarnih političara, sindikatima pa i novinarima nestane inspiracije evo njih prema Saboru, svi pogledi idu prema Saboru s optužbama prema Saboru, sa svim onim što ovdje ljudi doživljavaju, proživljavaju ali jasno iz njihovog vidokruga. I onda mi opet imam osjećaj prilagođavamo zakone da bi pokazali da smo pošteni, da smo onakovi kakovi, dakle potpuno suprotni od onog što oni hoće dokazati i jasno zakon, sam zakon koji može biti i bolji i lošiji to će vrlo teško dokazati. Jer uvijek će se moći tumačiti na ovaj ili onaj način. Jedan od načina tumačenja je evo i od kolegica i kolega sa moje desne strane koji tvrde da smo ovim zakonom zapravo htjeli potpuno amortizirati sve valjda udarce na nas, jer ćemo izabrati za predsjednika nekog tko je eto podoban, tko nije. To slušamo cijelo vrijeme. Tko nije iz SDP-a, jer zapravo SDP je jedini taj koji će prosuditi da li je netko dobar ili nije dobar. Jer, ono što smo pratili, što smo vidjeli proteklih godina bilo je to da je u liku predsjednika povjerenstva, dakle kolega u liku predsjednika povjerenstva jasno iskoristio svaku priliku da kaže po koju riječ protiv dužnosnika, hajde da tako kažem vladajućih dužnosnika normalno jer mu je to mjesto omogućavalo u bezbroj intervjua, u bezbroj slikanja i sveg ostalog. Dakle, blago rečeno nije bio neovisan predsjednik. I sad kad kažemo idemo izabrati neovisnog predsjednika, e sad ne valja. Pa ja predlažem, ugledajmo se na vaterpolo. Idemo dovesti po starim hrvatskim navadama nekog iz inozemstva pa nek nam sudi i nek priča jesmo dobri, nismo dobri jer mi našim ljudima ne vjerujemo. Nema onog u kog ćemo vjerovati i jedni i drugi, jer nemoguće je da u Hrvata bude netko tko će ili od stanovnika Hrvatske tko će voditi ovo povjerenstvo dakle neovisno. Ono dakle, tu ćemo se dosta teško složiti jer ja vjerujem da ima jako puno ljudi koji će to dobro voditi, a da li će biti izglasan većinom ili ne većinom. Kamo sreće da se svi dogovorimo oko tog čovjeka. To je već pitanje bliže budućnosti. Ovdje evo moram još samo reći o ovom zakonu. Malo mi je žao što nismo malo raspravljali i o nekom članku, recimo članak 11. koji evo tumači dužnosnik koji ima 25% i više dionica, odnosno udjela u trgovačkom društvu za vrijeme obnašanja javne dužnosti prenijet će svoja upravljačka prava na temelju udjela u društvu na drugu osobu itd. jer smo vidjeli upravo prije 2003. Dakle, tu negdje tih godina, pa i 2003. veliku zloupotrebu. Evo, malo prije se kolegica se vratila u 2003. pa si dozvoljavam i ja pravo to. Jer, ako dužnosnik preda svoja osnivačka prava nekom odvjetniku, a to smo imali slučaj, on se ne bi smio uplitati više u taj posao. Mi smo zapravo to imali smo jedan primjer koje dan danas državno odvjetništvo nije našlo za shodno da riješi unatoč nalazima svim mogućim, povjerenstva. Dakle, primjer firme Coning da nitko nikom se nije dogodilo ništa, pa me zanima s obzirom da vidim u izvješću povjerenstva za 2006. godinu da je taj slučaj hajde mogli bi reći procesuiran. Osim tog više ne vidim ništa, jer tom dužnosniku nije problem platiti možda kaznu i od milijun kuna i mahnuti rukom i raditi dalje što hoće. Dakle, da li će kazna nekako utjecati ili neće? Da li vidimo da baš previše i ne utječe na samog političara, jer očito da mu popularnost nije izrazito pala. Dakle, možda jednom prilikom u jednoj drugoj izmjeni malo vidjeti na koji način i to reagira. Možda i protuustavno, ali trebalo bi zabraniti svim onima koji su vlasnici trgovačkih društava preko 25% te opći poslovi sa državom i sa lokalnim, bilo sa općinama, gradovima ili županijama. Mislim da bi to bilo daleko, daleko transparentnije i bolje. Malo se, čeg se bojim ovdje. Bojim se širine, bojim se prevelikog broja dužnosnika koji će biti obuhvaćeni, koji su obuhvaćeni ovim zakonom i tu će biti velikih, velikih poteškoća za povjerenstvo. Ali evo ja im želim puno uspjeha. Hvala.
Replika. Gospodin zastupnik Arsen Bauk.
Zahvaljujem poštovani gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega Markovinović spomenuo je vaterpolo. Dakle, da ne ostane izrečeno to što su talijanski suci sudili naše finale, finale našeg prvenstva i play off ne znači da su naši suci lošiji, jer su oni sudili talijansko prvenstvo. Prema tome, to je bilo i njima priznanje i dobro su odsudili i jedni i drugi. Ali mislim da što se tiče s vaterpolom u njemu smo svjetski prvaci. U sukobu interesa još uvijek nismo svjetski prvaci, a čini mi se da ja ne bih želio ni da budemo svjetski prvaci bez obzira što to možda krećemo se k tome, ali mislim da nećemo biti. Ipak ne možemo toliko prijeći neke koji su ipak jači od nas u sukobu interesa, pa makar bio i HDZ na vlasti. Što se tiče poruke ovome neovisnome koji će zbog gospodina Leke sad ispada da on neće smjeti davati intervjue da onda ne biste promijenili zakon, da onda i neovisni ne bude mogao biti predsjednik povjerenstva. Dakle, vi ste time u stvari dali pohvalu gospodinu Leki kao predsjedniku Povjerenstva za sprječavanje sukoba interesa u prošlome mandatu. Mislim da je on dobro odradio svoj posao, žao mi je što mijenjate ovaj zakon, ali vjerojatno za to imate svoje razloge. Ja moram priznati da ih razumijem, a sa ovom vašom konstatacijom o tome da je davao previše intervjua, možda da promijenimo naziv povjerenstva u povjerenstvo za sprječavanje interesa javnosti za sukob interesa i onda ćemo u potpunosti zadovoljiti sve ciljeve koje je predlagatelj imao u promjeni ovog zakona. Hvala.
Odgovor na repliku.
Evo samo, ja mislim da je kolega jasno, krivo shvatio jer nije riječ o intervjuima, riječ je ovom što u intervjuu čovjek kaže. Ako kaže, e moji su dobri, vaši ne valjaju, onda je to intervju, to je onda zloupotreba upravo ovog mjesta. Što se tiče svjetskog nekakvog ranga, da ćemo biti na vrhu, bojim se da nećemo biti na vrhu, mnogi su još ispred nas, a talijanski suci, evo možemo dovest talijanske suce, Talijani su nam svojevremeno sudili, pa bar jednom dijelu Hrvatske, možda će i sad biti bolji.
Jel' to onaj što je sudio, onaj ćelavi jako? Colina. Ajmo mi u vaterpolo, da, da [[Upadica: Izbor je širok.]] Da, da. Gospođe i gospodo zastupnici, sad bi prekinuli raspravu, nastavili sutra u 9 i 30. Prvi je na redu zastupnik Zvonimir Puljić, pa Suzana Bilić Vardić, Vladimir Ivković, Damir Sesvečan, Brankica Crljenko. Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa sjednicom i raspravom o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. Gospođa Brankica Crljenko. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege Korupcija narušava temeljne vrijednosti društvenog odnosa svakog demokratskog i građanskog društva. Zato se korupciju mora ozbiljno etički vrednovati, stalno politički prosuđivati, ali i protiv nje društveno odgovorno djelovati. Svatko tko obnaša javnu funkciju ima sve zakonske odgovornosti i odgovornost vlastite savjesti i etičnosti u obavljanju javnih poslova. Stvaranje i poticanje političke volje i odlučnosti vlasti presudni su za suzbijanje korupcije. Istraživanje javnog mijenja i domaća i strana. Reakcije javnosti pokazuju da građani smatraju da korupcija postoji, da je raširena, da je osuđuju te da su za njezino suzbijanje potrebne odlučne mjere. Već i sama sumnja u korumpiranost političkog sustava dovodi u pitanje sve tri ustavom utvrđene vlasti te lokalnu vlast, a rezultira raširenim mišljenjem da politika nije djelatnost za javno dobro već za osobno dobro političara. Odgovorna vlast mora planirati i provoditi mjere preventivnog suzbijanja korupcije, ali ne kampanjski već sustavno kao stalnu djelatnost u korist društvene zajednice. Samo stalnim djelovanjem moguće je postupno i sustavno suzbijati korupciju i istovremeno reafirmirati politiku kao djelatnost za javno dobro. Činjenica da velik broj hrvatskih građana smatra da bi državnom dužnosniku kojem se ustanovi sukob interesa trebalo doživotno zabraniti obnašanje državne funkcije, govori u kojoj mjeri su hrvatski građani osjetljivi na problem sukoba interesa kod onih kojima su iskazali svoje povjerenje. Učinkovito suzbijanje korupcije od samog je početka jedan od najvažnijih prioriteta za pristupanje Hrvatske Europskoj uniji. U posljednjem izvješću delegacije Europske komisije o napretku Hrvatske, sukob interesa izdvojen je kao posebno važan segment. Kako se radi o zakonu koji zadire u iznimno osjetljivo pitanje, međusobne prožetosti politike, vlasti, javne uprave, osobnih interesa i zlouporabe moći, a uzimajući u obzir nezadovoljstvo hrvatskih građana trenutnom društvenom gospodarskom situacijom, vrlo je važno da nositelji izvršne i zakonodavne vlasti jasno i odlučno dokažu da su spremni oštro i učinkovito suzbiti sukob interesa na svim razinama. Sigurno je da u segmentu sankcioniranja ovaj prijedlog zakona to neće postići, jer na žalost pokazuje neke vrlo ozbiljne manjkavosti. To što povjerenstvom više ne bi predsjedavao predstavnik saborske oporbe znači veći utjecaj vlasti na povjerenstvo, a povećanjem broja zastupnika, odnosno političara u povjerenstvu povećava se i utjecaj politike na rad povjerenstva, a smanjuje kontrola javnosti nad radom državnih dužnosnika. Propušteno je i jasno propisati što je to sukob javnog i privatnog kako bi dužnosnici i javnost znali što je dopušteno a što nije, kako između ostalog institut sukoba interesa ne bi postao instrument političke borbe. Izgledno je da neke predložene izmjene i dopune zakona neće polučiti željene rezultate, istovremeno neke mjere nedostaju pogotovo kada se radi o sankcioniranju sukoba interesa. Među osnovnim pitanjima koja se trebaju urediti zakonom je pooštriti sankcije u slučaju utvrđenja postojanja sukoba interesa javnih dužnosnika te ojačati pravne instrumente za sprječavanje sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. Povećanje iznosa sankcije na 5 tisuća odnosno 10 tisuća kuna neće odgovoriti na gore iznesenu potrebu. Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa u 2006. i 2007. godini utvrdilo je da se 12 dužnosnika nalazi u sukobu interesa, no niti jedan nije za to snosio nikakve sankcije. Vrlo je izvjesno da će provedba sankcije, obustave isplate dijela neto mjesečne plaće dužnosnika naići na probleme, jer se ne precizira točno koje tijelo i kako provodi ovu sankciju. Nadalje, prijedlog zakona među dužnosnike na koje se zakon odnosi, uvrštava i predsjednike uprava trgovačkih društava koja su u cijelosti u državnom vlasništvu. Napominjem kako je ovdje nužno uvrstiti i predsjednike uprava trgovačkih društava koje su u vlasništvu regionalne uprave i lokalne samouprave jer je sukob interesa najprisutniji upravo na ovoj razini vlasti. Primjerice od ukupno 12 dužnosnika kojima je povjerenstvo utvrdilo situaciju sukoba interesa, njih 10 su dužnosnici regionalne uprave ili lokalne samouprave. Također lokalna samouprava često barata sa iznimno velikim količinama novca koje nužno sa sobom povlače i povećanu mogućnost sukoba interesa. Sankcioniranje dužnosnika koji su u sukobu interesa iznimno je važno, osjetljivo i potencijalno opasno područje. Ne budu li sankcije adekvatno propisane i pogotovo ne budu li provođene, one bi mogle rezultirati potpunim gubitkom povjerenja građana u tijela javne vlasti i pridonijeti socijalnom nezadovoljstvu i nestabilnosti. Kako u našoj državi moralna i politička odgovornost nemaju gotovo nikakvo značenje i težinu, ovim je zakonom bilo potrebno regulirati da se kao sankcija kod težih oblika utvrđenog sukoba interesa od javnog dužnosnika zahtjeva da podnese ostavku na položaj. Javni dužnosnici trebali bi izbjegavati djelatnosti vezane za njihove privatne interese koji mogu stvoriti nekorektnu prednost koja je posljedica povjerljive interne informacije dobivene tijekom obavljanja službenih dužnosti, kada informacija nije dostupna široj javnosti te se od njih očekuje da ne zlouporabe svoj položaj i vladina sredstva u svrhu ostvarivanja privatne dobiti. Od javnih dužnosnika očekuje se da ne zlouporabljuju javni ili službeni položaj koji su prethodno imali, uključujući i povjerljive informacije koje su imali na tom položaju, posebno kada traže zaposlenje ili imenovanje na novu dužnosti nakon što napuste javni položaj. Nije tajna kako je povjerenje hrvatskih građana u institucije države na poprilično niskoj razini. Na to smo upozoravali i na to očito treba upozoravati i dalje. To također treba mijenjati i to je zadaća kako nas ovdje u Hrvatskom saboru, tako i svih aktera na političkoj i javnoj sceni. Među njima osobito treba istaknuti organizacije civilnog društva i medije koji su činili mnogo na podizanju razine javne svijesti o postojanju problema i težini posljedica koje to može imati na izgradnju i stabilnost demokratskih institucija. To je, naime, jamstvo i ekonomskog i političkog razvoja države. Pretpostavka razvoja, pretpostavka bilo kakve promjene u ovoj zemlji je postojanje političke volje. Kvalitetan zakonski okvir, okvir koji slijedi norme koje se poštuju u zemljama s kojima se trebamo i uostalom, tako se često volimo uspoređivati nije moguće postaviti bez onoga što se zove politička volja. Njoj treba dodati i potrebu konsenzusa među akterima na političkoj sceni, a upravo to su karike koje nedostaju. To je, uostalom, prepoznato i na razini Europske Unije, odnosno Europske komisije. Važno je da podaci o imovini dužnosnika i načinu na koji su je stekli budu javni, svima dostupni, a odluke koje Povjerenstvo donosi u registru na Internetu. To se u Hrvatskoj tek treba dogoditi. Kada i ako sve informacije o dužnosnicima budu dostupne javnosti, kada njihovo ponašanje bude u pravom smislu te riječi podvrgnuto sudu javnosti, može se očekivati i odgovorno ili barem odgovornije ponašanje obnašatelja javnih funkcija. Mi o tome moramo još mnogo naučiti. Hvala.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh.
Poštovana kolegice, s pravom ste istaknuli da ovaj zakon nije obuhvatio odgovorne osobe u trgovačkim društvima u pretežito vlasništvu jedinica lokalne regionalne samouprave. Međutim, ovaj prijedlog zakona bez stvarnoga razloga obuhvaća članove županijskih, gradskih i općinskih poglavarstava. Kao da smo zaboravili da 17. svibnja sljedeće godine stupa na snagu Zakon o izboru načelnika općina, gradonačelnika i župana koji više ne predviđa postojanje gradskih poglavarstava, pa mi onda nije jasno na koga će se odnositi ova odredba, obzirom da su svi članovi tih poglavarstava u pravilu volonteri. Nadalje, spomenuli ste i sustav transparentnosti podataka o imovinskom stanju dužnosnika koji se utvrđuje i ovim izmjenama, a zaboravili smo da su, recimo, pravosudni dužnosnici, od toga izuzeti jer se njihovi podaci čuvaju u sefu Ministarstva pravosuđa. A naši su dostupni svima, cjelokupnoj javnosti, a eto ti podaci nisu, pa ona nisu ni provjerljivi i nemoguće je reagirati u slučajevima kad stvarno postoji razlog za sumnju da li su podaci koji su uneseni ispravni i potpuni ili nisu. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene kolegice i kolege. Evo, zašto donosimo zapravo izmjene i dopune Zakona o sprečavanju sukoba interesa? Kaže da bi bila uspješnija borba protiv korupcije. Međutim, ja si postavljam pitanje zašto ovo, zašto ovaj Hrvatski sabor nije izmjene i dopune kada su one tako kvalitetne, nije donio već ranije, jer je to proizlazilo iz obveze Nacionalne strategije suzbijanja korupcije 2006.-2008. koju je ovaj Hrvatski sabor usvojio 31. ožujka 2006. godine. Dakle, želimo u velikoj mjeri spriječiti sukob interesa poboljšanjem Zakona o sprečavanju sukoba interesa koji se odnosi, naravno, na dužnosnike, a u zakašnjenju smo dvije godine. Pa onda nadalje, kaže se u obrazloženju temeljni razlog zašto se donose ove izmjene i dopune, kaže kako bi se otklonila bilo kakva sumnja javnosti u poštenje politike i vlasti. Dakle, mi imamo ovaj zakon, izmjene i dopune, naravno, u čistopisu ćemo, ne sumnjam da će većina dići ruku za ovaj zakon, za izmjene i dopune ovog zakona, unatoč vjerojatno amandmanima, međutim, da će to biti razlog da se u javnosti otkloni, kako se kaže ovdje u prijedlogu zakona, bilo kakva sumnja u poštenje politike i vlasti, mislim da je to smiješno. Što se u ovim izmjenama i dopunama mijenja? Naravno, ne može se ulaziti u sve, ali u one glavne promjene da. Kaže, tko su dužnosnici, pa su sada dužnosnici zamjenici gradonačelnika, općinskih načelnika i članovi županijskih poglavarstava, odnosno općinskih i gradskih poglavarstava. No, u redu, mislim da to nije osobito bitna, pa čak mislim da je i, na neki način, potpuno nevažna, marginalna činjenica ukoliko nastojimo i ovim izmjenama i dopunama spriječiti korupciju. Kaže predsjednici uprava u trgovačkim društvima u državnom vlasništvu. Slažem se. Slažem se da su oni izloženi itekako, svakodnevno mogućem sukobu svog osobnog i javnog interesa. Ali, isto tako su izloženi ako su već članovi poglavarstava na nižim razinama dužnosnici, itekako su izloženi predsjednici trgovačkih društava u vlasništvu općina, gradova, županija ili pretežito u vlasništvu, čak mislim značajno više nego u trgovačkim društvima u vlasništvu države. Ne znam da li je možda zaboravljeno da po ovom nekakvom principu ili kriteriju i postoje ustanove, postoje ustanove kako u državnom vlasništvu, ali isto tako i u vlasništvu jedinica lokalne i regionalne samouprave koji isto imaju veliki promet godišnji i gdje su ravnatelji, direktori ovih ustanova itekako podložni sukobu javnog i osobnog interesa. Činjenica da dužnosnici mogu biti u dva nadzorna odbora mislim da neće suzbiti ni malo korupciju i da to nije nekakav osobiti razlog da bismo mi evo ovdje išli u izmjene i dopune ovog Zakona o sprječavanju sukoba interesa. Što to znači ako dužnosnik bude zamislite u samo dva nadzorna odbora trgovačkih društava odnosno ustanova odnosno izvanproračunskih fondova, da je ta činjenica što je dužnosnik u dva nadzorna odbora da će smanjiti možda korupciju, da će smanjiti mogućnost javnost i osobnog sukoba interesa. Pa neće. Kaže o sukobu interesa odlučuje Povjerenstvo o sukobu interesa od jedanaest članova. Kako se ono bira bilo je puno govora o tome, tri iz oporbe, tri iz vladajuće garniture a pet iz redova uglednih javnih djelatnika, ali tko upućuje poziv za ovih pet članova povjerenstva iz redova javnih uglednih djelatnika. Poziv upućuje Odbor za izbor i imenovanje a prijedlog donosi isto tako Odbor za izbor i imenovanje. Tko ima većinu u Odboru za izbor i imenovanje? Pa ima većinu vladajući. Prema tome, nema nikakve sumnje da će ovo povjerenstvo na ovakav način i ovakvom izbornom procedurom biti po volji onih koji u evo i u ovom trenutku, sutra možda netko drugi, ali po volji vladajućih. Čak se može dogoditi da upravo tih pet iz redova javnih uglednih djelatnika, da četiri budu pripadnici neke od stranaka pa ćemo onda dati prijedlog Hrvatskom saboru pet osoba iz redova uglednih javnih djelatnika od kojih će četiri biti u nekakvoj stranci a ostavit ćemo onog jednog koji će biti vanstranačka osoba. Što mislite tko će biti taj jedan koji neće biti niti u jednoj stranci? Pa bit će budući predsjednik. Mi ćemo ga voljom većine ovdje, voljom vladajućih izglasati svih pet javnih djelatnika, četiri će biti u stranci, onaj jedan već je unaprijed predodređen da bude izabran za predsjednika Povjerenstva za sukob interesa. I na kraju krajeva, ako baš želimo demokratizaciju u ovom dijelu pa mogli smo barem kazati da se povjerenstvo i članovi povjerenstva izabiru najmanje što je moguće kvalificiranom većinom ali zašto ne i dvotrećinskom većinom, pa zašto ne i konsenzusom ako nam je to u interesu, ako želimo zaista spriječiti kod dužnosnika sukob interesa i omogućiti povjerenstvu da donosi odluke koje će pozdraviti hrvatska javnost. O sankcijama zapravo koji je veći dio izmjena i dopuna ne bih govorio. Sankcije u iznosu jesu male ali isto tako smatram ako je netko došao u priliku da bude u sukobu interesa, ako povjerenstvo donese odluku da se zaista radilo o sukobu interesa tada postoje institucije pravnog sustava i Kazneni zakonik po kojem dalje procedura ide za ono djelo zbog kojeg je dužnosnik bio u sukobu interesa. Nadalje, mislim da ove izmjene i dopune zakona u svakom slučaju mogu se pozdraviti. One na neki način daju pravila ponašanja dužnosnika, dužnosnik predaje imovinsku karticu, možemo pratiti imovinsko stanje dužnosnika i može se provoditi nekakav javni nadzor i kontrola o tome, o imovini dužnosnika i što dužnosnik zapravo ima, posjeduje na početku stupanja na dužnost i na kraju. Međutim, da li će to spriječiti ili bar umanjiti sukob interesa? Pa neće. I dopustite mi da se izrazim da zapravo ljudi razumiju o čemu se radi. Iskazati svoje mišljenje, sukob interesa i ovaj Zakon o sprječavanju sukoba interesa prevedeno na narodski zakon o sprječavanju lopovluka. Pa zašto kažem da ovaj zakon neće ništa novo donijeti? Pa mi imamo jako puno zakona, imamo jako puno institucija od policije, USKOK-a, Državnog odvjetništva da bi upravo spriječili sukob interesa i da bi spriječili ovaj lopovluk. Imate interesantnu stvar u ovom Zakonu o sprječavanju sukoba interesa, da dužnosnik može primiti dar u visini jedne trećine prosječnog osobnog dohotka. Dakle, mislim da je to potpuno deplasirano. Ako građane, ako obične građane optužujemo zbog primjerice najnoviji slučaj liječnika u Osijeku za trenerku koja je sasvim sigurno ispod 500 kuna a dužnosniku omogućavamo poklon ili više puta poklon po toj i u toj istoj vrijednosti, mislim da je onda potpuno deplasirano govoriti da će i ove izmjene Zakona o sprječavanju sukoba interesa spriječiti korupciju. Neće, i dalje ćemo imati i Maestral, i Liburniju i sve ono što je bilo. Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče.
Hvala. Imamo dvije replike. Prvo je uvaženi zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Kolega Šišljagić, slažem se s vama da ovaj zakon neće riješiti problem sukoba interesa u Republici Hrvatskoj jer on se i ne donosi radi toga. To je formalna pretpostavka pred Europskom unijom. Naime, sukob interesa je širi društveni problem od kazneno-pravne odgovornosti i građansko-pravnog odnosa. Pitanje je moralne i političke odgovornosti čovjeka koji je dobio povjerenje od građana ili neke institucije pa zakon predviđa da se ta moralna nepodobnost ili nepodopština kazne sa 10 tisuća kuna. Ako misli predlagatelj da će problem moralnosti u politici hrvatskog društva riješiti s 10 tisuća kuna, onda je to zaista optimizam ne samo normativni nego i politički koji nema pokrića. Ja predlažem da se vratimo oko bitne rasprave a to je da građani dobiju većinu u tom povjerenstvu a ne političari. I građani bi morali svaki sukob interesa ocijeniti i sankcionirati kao nevjerodostojno ponašanje prema njima. To bi bio smisao toga zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Vladimir Šišljagić,
Hvala lijepo. Slažem se gospodine Leko da su sankcije zapravo male, da se radi o nekakvim, ajmo kazati više moralnim sankcijama. Isto tako slažem se u onom dijelu da bi u povjerenstvu trebali biti većina građani, dakle, uglednici, javni. Međutim, isto tako u onom trenutku kada povjerenstvo donese odluku o sukobu interesa, tada osim one moralne kategorije postoji u većini slučajeva i kaznena odgovornost. Ja mislim da tu smo potpuno zakazali, da su zakazale nadležne institucije, poput policije, USKOK-a, državnog odvjetništva koji po odluci povjerenstva ili odlukama ranijih povjerenstva nije djelovao. I zbog toga mi danas imamo i one brojne afere koji proizlaze zapravo iz, ili koji polaze od sukoba interesa. I Liburnije i Maestro i Brodosplit i Viktor Lenac i Behtel i Imostroj, pa da ne govorimo o javnom privatnom partnerstvu gdje nitko nije zagrebao, primjerice oko osječke dvorane, jer to praktično nikoga ne zanima. Ali zanima ako je neki liječnik ili službenik na šalteru primio kavu, bocu pića, pa onda ide se toliko daleko da ga se pritvara i da bude po mjesec ili dva u zatvoru.
Zahvaljujem. I druga replika, uvaženi zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa, poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolega Šišljagić i vi ste dobro primijetili, osvrnuli se na onaj dio obrazloženja u kojem stoji da se ovim izmjenama želi ukloniti svaka sumnja u sukobu interesa hrvatskih političara. Međutim, ja nikako ne mogu razumjeti navode predlagatelja koje su davane i jučer u usmenom obrazloženju da nova struktura i novi način izbora povjerenstva je u funkciji depolitizacije povjerenstva. Povjerenstvo je u dosadašnjem sastavu imalo četiri političara, dva oporbena, dva vladajuća, a ovaj prijedlog predviđa povećanja broja političara sa četiri na šest. Tri vladajuća, tri oporbena i vele da je to depolitizacija. Kako može biti depolitizacija, ako povećavamo broj članova povjerenstva iz redova politike? Ako, i dakle, predlagatelj doista želi depolitizirati ovo povjerenstvo, ajmo ga sastaviti da bude isključivo imenovan, i popunjen, ne znam zašto 11, dosta je 7 vanjskih članova. Bez jednog političara unutra. Ili pak je ovaj prijedlog samo zbog toga, i taj dio zakona se i mijenja kako bi se oporba razvlastila predsjedavanjem toga povjerenstva. I da se postojeći vanjski članovi čiji mandat traje i mogao je ostati, netko od njih također mora izletjeti van, pa zbog toga mijenjamo i taj dio u zakonu, koji inače prvobitno nije bio planiran da se mijenja. Dakle, toliko o depolitizaciji. A ja bih ipak rekao da je ovdje manevar razvlašćivanja oporbe i u ovom instrumentu nadzora nad sukobom interesa.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Vladimir Šišljagić.
Da, ja sam nešto govorio vezano za povjerenstvo koje se sastoji od 11 članova i način izbora ovoga povjerenstva. Dakle, način izbora ovoga povjerenstva kada govorimo o većini o povjerenstvu apsolutno dirigiran i apsolutno će biti po volji onih koji obnašaju vlasti. Pa to je savršeno jasno. Pa pozi upućuje Odbor za izbor i imenovanje, na koji se javljaju ugledni javni djelatnici u Odboru za izbor i imenovanje imaju većinu onih koji obnašaju vlast. I naravno da će ti javni uglednici i javni djelatnici biti po volji onih koji trenutačno obnašaju vlast. Pa nije bitno što je to danas HDZ, HSS, odnosno koalicija, sutra će to biti netko drugi, mi govorimo zaista o nečemu što građani osuđuju, o radu ovoga povjerenstva, pa dajte da ovo povjerenstvo izaberemo na neki način konsenzusom i da ostvarimo temeljne preduvjete povjerenstvu za rad, za odluke koje će biti zapravo prihvatljive i za građane. A ne po volji jedne, druge ili treće političke opcije. Mislim da je ovakav način izbora potpuno deplasiran. I zaista da se ne može gotoviti o depolitizaciji nego štoviše o politizaciji. I ja ne znam, netko je rekao da smo dobili pohvale od Europske unije kada govorimo o ovom dijelu, ja stvarno ne razumijem pohvale od Europske unije kada je ovakav način izbora povjerenstva.
Zahvaljujem. Nastavljamo pojedinačnu raspravu. Uvaženi zastupnik Boro Grubišić.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Ja sam jučer govorio u ime kluba. Evo danas ću da kažem nastaviti i reći da zapravo iza ovog imena sprječavanje sukoba interesa ili sam sukob interesa je zapravo sinonim ili drugo ime za korupciju i kriminal kojega smo svjesni svi naši građani, koji se odvija ovdje a ne negdje drugdje i kojega građani usko vežu uz da kažem ime i djelovanje politike i političara. Kako je rekao moj kolega Šišljagić, to je neki drugi naziv za lopovluk ili hrvatski lupeštvo. Ono je započelo zapravo još iz doba kriminalne, kažem pretvorbe i privatizacije, ili kako reče jedan moj prijatelj prihvatizacije. I s obzirom da prolaze i lijeve i desne vlade i da je zapravo ono "tko je jamio jamio", postalo "ujeo vuk magare", ili "psi laju a karavane prolaze", mislim da i ovaj prijedlog zakona i zakon koji će se eventualno usvojiti, će služiti samo za povremenu zabavu naroda, zabavu građana koji će biti obaviješteni o povremenim aferama u svezi ovoga sukoba, da kažem sprječavanja sukoba interesa. Čuli smo podatak da je 12 slučajeva bilo u prethodnom sazivu i da zapravo nikakvih sankcija nitko snosio nije, niti je sudski progonjeno, progonjen takve, takve makinacije. Kada govorimo o samom povjerenstvu koje bi trebalo biti formirano i od nestranačkih ljudi a priori izražavamo nepovjerenje u to povjerenstvo. Nepovjerenje je samim time, nepovjerenje je iskazano i među nama samima u one koji će obnašati tu dužnost, buduće izabrane jer a priori ih već optužujemo da će raditi prema da kažem stranačkim interesima, da će biti navijački raspoloženi i zapravo nemamo povjerenje u sami sebe. Upravo ovim prepucavanjem s lijeve i s desne strane o sastavu povjerenstva upravo iskazujemo da nemamo povjerenje, a možda i s pravom nemamo povjerenje. I jedni i drugi govore o tome, o sastavu povjerenstva i o onome kao da je to nešto bitno za budući rad toga povjerenstva i ocjenu onoga o čemu će povjerenstvo zapravo raspravljati i što će raditi. To samo dokazuje zapravo da upravo, i potvrđuje onu tezu da bi zapravo nestranački kako se ono kaže i nevladini i svi ostali ljudi iz civilnog, građanskog sektora trebali zauzeti mjesto u ovom povjerenstvu, a ostaviti ovakvu politiku i političare izvan toga povjerenstva jer evo stalno govorimo o tome da li će biti više iz oporbe, da li će biti više iz vladajućih. Zapravo, mišljenja sam i kada bi ovo povjerenstvo bilo sastavljeno od članova i izvan politike onda bi ono sasvim sigurno moralo donositi odluke konsenzusom. Dakle, jednoglasno, jer ako su činjenice utvrđene onda zaista ne vidim razloga da itko snagom logike, snagom suvislosti donese nekakvu protivnu, drugačiju odluku od onoga da se nazove lopovluk lopovlukom, a ne da ga se pritaji ili da netko zbog volje politike to lopovluk proglasi nekakvim valjda poštenjem. A možda je najbolje da za predsjednika stavimo generala Zagorca, možda za predsjednika povjerenstva. Govorio sam o tome da u ovom prijedlogu zakona ponajviše se bavimo nadzornim odborima i članstvom u nadzornim odborima kao da je to glavni izvor korupcije, kriminala, odnosno sukoba interesa. Može biti i počesto je, ali nije glavni. Šta je sa pogodovanjem? Vi znate, netko je jučer spomenuo u raspravi “Coning“ čini mi se. Pa nije tu bio nadzorni odbor. To je pogodovanje, pogodovanje gospodarskom kriminalu, pogodovanje privatnom interesu na račun javnog interesa. Nadalje, šta je sa kadrovskim pogodovanjem? Šta je sa klijentelizmom i nepotizmom, zapošljavanjem prema babu i stričevima? O tome ovdje u ovom zakonu europske oznake nema niti jedne riječi, o tome nitko ništa ne zbori, a naše društvo i građani vape da se jedanput lopovluk nazove pravim imenom, da se imenuju i obznane oni koji se time bave. A ne da se utvrđuje tko je i sa kakvom imovinom stupio, ne znam, na nekakvu dužnost. Pa to je čovjek stekao u vrijeme kada nije bio dužnosnik, a postoje dakle pravne institucije, sudski organi, državno odvjetništvo koje može sasvim sigurno voditi brigu o onome kako čovjek stječe imovinu. Napokon i ona buduća institucija osobne kartice imovinske ili koja će ići kao slijedeća točka dnevnog reda, će mnogo toga riješiti i u ovom slučaju. Prema tome, pitanje je uopće potrebe za ovakvim povjerenstvom ako postoje jasne pisani znakovi za kriminal i korupciju u svakoj od kartica i nek' se onda s time bavi sud, a povjerenstvo kako je rekao gospodin ovdje sad iz SDP-a zapravo da analiziramo nečiju moralnu, političku podobnost i njegovo djelovanje. Pa to je smiješno! Pa ljudi su za zatvor, a ne za kaznicu, za pribijanje na javni stup i kaznicu od 5000 kn. Pa zar ćemo mi time spriječiti kriminal, korupciju, nepotizam, klijentelizam i sve ostalo. Ako tako mislimo onda mislim da slabo mislimo i da ovaj zakon, odnosno prijedlog zakona to nije riješio i mislim da treba popraviti i proširiti na sve ovo što sam sada govorio. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Replika, zadnji trenutak, uvaženi zastupnik Vladimir Šišljagić.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo, ja se ponovo vraćam na ovu za mene vrlo bitnu, ali potpuno krivu konstataciju u prijedlogu zakona. Kaže, da će ove izmjene i dopune zakona otkloniti, odnosno da donosimo kako bi otklonili svaku sumnju javnosti u poštenje politike i vlasti. E ja ću biti izgleda danas, odnosno bolje rečeno u petak, jako sretan. Vjerojatno će većina dići ruke za ovaj zakon i mi ćemo otkloniti svaku sumnju u poštenje politike i vlasti. Riješit ćemo i javnu nabavu vjerojatno, gdje nadležne institucije ništa nisu poduzimale. Primjerice, prilikom nabavke vozila za koje čak i predsjednik države govori ne znam ni ja koliko puta da je obavljena bez javne nabave, da je krivo obavljena. O dužnosnicima se naravno radilo i u ovom slučaju, pa onda isto tako riješit ćemo i moguće pokušaje sukoba interesa kod nastavno-športske dvorane u Osijeku. Neću govoriti o drugim dvoranama koja se sada izgrađuje i oprema za 161 milijun kuna, a trebali smo je platiti zajedno gospodine Šuker i država i grad. Zamislite 843 milijuna kuna kroz 24 godine, ali evo izgradit će se ona na vrijeme za 161 milijun kuna. Jel' tako? Jako smo uštedjeli. Ali mi ne postavljamo pitanje odgovornosti, pa dobro u zadnji trenutak smo to zaustavili. A tko je sudjelovao u tome? Pa zar ovdje nema USKOK-a, nema policije, nema državnog odvjetništva, pa tu se radi o silnim milijunima. Možda će ovo povjerenstvo o tome malo između ostalog i taj slučaj malo pogledati, razmotriti, pa vidjeti koji to dužnosnik ili koji su to dužnosnici namjeravali okrasti državu i grad Osijek za tolike silne milijune.
Zahvaljujem. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Bruno Kurelić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče koji je, doduše sad na izlasku, cijenjeni kolegice i kolege. Jučer i danas u diskusijama o sukobu interesa u obnašanju javnih dužnosti, dominantna je pažnja bila usmjerena na rješavanje organizacijske strukture ove problematike. Da li ćemo kroz model ovakvog prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti postići naš cilj da otklonimo sumnju javnosti u poštenje politike i vlasti? Sumnjam. Sumnjam da se ova problematika može uspješno rješavati samo kroz modele poboljšanja organizacijske strukture ove problematike. I u ovom segmentu temeljem dosadašnjih rasprava vidljivo je da se mi iz opozicije i vi gospodo iz vlasti ne slažemo sa dobrim dijelom ovako postavljenih rješenja. Osobno smatram da je dobar dio sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti ovdje kod nas posljedica organizacijske kulture življenja. Znam, reći ćete, nisu od toga imuni ni naši prijatelji iz euroatlantskih prostora, to smo jučer ćuli. Mi ih tako volimo zemljopisno određivati. No taj je intenzitet kod njih manje, to mogu posvjedočiti svi oni koji imaju iskustva boravka na tim prostorima. Naravno, govorim ovdje isključivo o sukobu interesa koji uključuje sukob između javne dužnosti i privatnog interesa javnog dužnosnika, što jest prostor za ovu diskusiju ovdje. Još je Lord Acton govorio, gotovo da i nema vlasti koja neće biti podložna sukobu interesa. Sukob interesa ne mora sam po sebi biti dokaz zlouporabe. No, potencijal za takav sukob može postojati čak i ako ne proizlazi iz nedoličnog čina. I one najpoštenije vodi ponekad u moralni rizik. I zato, žestoki kritičari sukoba interesa kod javnih dužnosnika ponekad koriste ovu izreku. Državni dužnosnici moraju biti poput Cezarove supruge. O čemu se ovdje radi? Kad je Gaj Julije Cezar razveo se od svoje druge supruge, Rimljanima je to objasnio ovako: "Cezarova supruga mora biti iznad svakog prijekora." Kada izabrani dužnosnik posjeduje očitu moć da utječe na ishod neke odluke u svoju korist ili u korist svoje stranke, svog okruženja, svojih bližnjih, to smanjuje povjerenje u pravednost rukovođenja. Ne znam tko se od vas još sjeća Mone Sahlin, švedske političarke, zamjenice ministra u Vladi Švedske koja je bila prisiljena dati ostavku 1995. godine, nakon što je otkriveno da je državnom kreditnom karticom kupovala pelene za svoje dijete. Pritisak javnosti bio je takov, da je morala odstupit. No vratimo se mi, gospodo u naše dvorište. Ovdje često ostvarenje svojih vlastitih interesa i privilegija, zaposlenje, napredovanje jednom branimo pozivanjem na opća uvjerenja, a drugi put svoja privatna uvjerenja branimo općim interesima. Zove Frane svog kuma u ministarstvo i kaže mu: "Mali mi je friško završia, zaposli ga, nije neki lumen Ante, ali je naš, možeš mu virovati." I što je najvažnije, ovakvim radnjama koje postaju dio svakodnevnog života, društvo postaje konfliktno jer se stalno odvija sukob interesa i uvjerenje. I zato kod nas tik-tak demokracija i njezino vrednovanje od tadašnjeg glasnogovornika premijera postaje model kreativne uspješnosti. Ili vijest objavljena nedavno da je premijer u Vukovaru proslavio izbor za predsjednika stranke koristeći službeni avion u privatne svrhe, što je u javnosti tako karakteristično objasnio sadašnji glasnogovornik Vlade. Riječ je o neslužbenom putu, odnosno posjetu, Vladin zrakoplov često se koristi kako bi dužnosnici na efikasan način obavili planirane aktivnosti. Izvor "24 sata". I tako to postaje način života, način razmišljanja. Stoga, nije bilo nikakvo čudo kad je u izvješću Europske komisije iz studenog 2007. za Hrvatsku stajalo i ovo: "Slabo je razumijevanje koncepta sukoba interesa." I konačno vraćam se na ono što će papir tako učinkovito zamagliti, izrada će pokazati kako se otkriva i vrednije sankcionira sukob interesa u ovoj državi. Osobno smatram sporni prijedlog da se za predsjednika povjerenstva može izabrati samo član povjerenstva iz reda nestranačkih osoba. Svakom iole bistrijem i poštenijem, jasno je shvatiti da time rad oporbe u povjerenstvu postaje upitan, zapravo marginaliziran po ovim pitanjima. Pa oporba je ovdje da kontrolira vlast, iako se moglo ćuti jučer da gotovo i nema sukoba interesa na dužnosničkoj sceni. Stoga, valjda ni uloga oporbe ovdje potrebna nije. Ma nemojte mi reći da će tu kontrolu sa više zainteresiranosti obavljati nestranački članovi. Pa, kako smo ovdje ćuli, nestranački članovi biti će lojalni onima koji su ih izabrali. To je valjda jasno. A onda, još jedan biser. Sjednice povjerenstva ubuduće bi trebale biti otvorene za javnost, osim prilikom glasanja. Moram priznati da mi ova formulacija izgleda smiješno. Bar meni osobno. Po onoj narodskoj, imam mišljenje, ali se sa njim ne slažem i to čuvam za sebe. A potom na dva loša rješenja, jedno obećavajuće. Dužnosnici mogu biti članovi najviše dvaju odbora trgovačkih društava i ustanova, te izvanproračunskih fondova od posebnog državnog interesa. Obećavajuće u odnosu na dosadašnju praksu, ali ne i za smisao sukoba interesa. Kad zaokružimo, sjetim se podjele među složnom braćom. Vi to, gospodo ovako. Jedan meni, prvi tebi, dva meni, drugi tebi i tako dalje, i tako dalje. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku. Uvaženi zastupnik Arsen Bauk.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega je prepričao jedan telefonski razgovor i osobno me zasmetalo šta je taj telefonski razgovor završio riječju virovati. Takav glagol se koristi samo u nekim dijelovima Hrvatske i ja želim vjerovati da moj uvaženi kolega nije mislio da su veze i poznanstva se odnose samo na ljude koji govore ikavicu, pa mu ovom replikom dajem priliku da me uvjeri da to tako nije mislio. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Bruno Kurelić morate drugi puta dignuti … … [[Upadica se ne čuje.]] Sve u redu.
… više izvinjenje, jer zaista nisam mislio da je samo ovo problem govornog, odnosno područja kojeg sam ja ovdje naveo u govornom izričaju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Marin Brkarić. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. I uvaženi zastupnik Željko Jovanović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa korupcija je problem koji gotovo svakom izvješću Europske unije se ističe kao primjer neučinkovitog rada bivše i aktualne Vlade. Pitanje koje bih ja postavio svima nama, da li smo mi zapravo uopće svjesni u kojoj mjeri je korupcija u Hrvatskoj problem. Mi nerijetko pričamo o nekim, kolega Kajin mogu ja govoriti. … [[Upadica se ne čuje.]] Onda molim vas tišinu. Dakle pitanje da li smo uopće svjesni koliko je korupcija problem. U svijetu se temeljem istraživanja Svjetske banke procjenjuje da korupcija godišnje odnese tisuću do tisuću i 500 milijardi dolara. To je 3 do 5% ukupnog ekonomskih aktivnosti u svijetu. Svega 1% korumpiranih aktivnosti se otkrije. I ako to sada, takvu metodu prebacimo na Hrvatsku, doći ćemo do iznosa otprilike 6 milijardi kuna godišnje koje odu u raznim aktivnostima korupcije. U radu stručnjaka sa Ekonomskog fakulteta u Zagrebu, kvaliteta javnog upravljanja i ekonomski rast Hrvatske pokazano je da bi hrvatski GDP porastao za 15% kada bi se u Hrvatskoj dosegla razina vladavine prava kako vlada primjerice u Europskoj uniji. Tri su pitanja bitna koja si mi sami moramo postaviti kada želimo da se hrvatsko društvo jače odupre korupciji. Prvo pitanje je postoji li korupcija i kako se na nju gleda. Drugo pitanje je koja je raširenost korupcije i u kojim područjima je najprisutnija i najštetnija. Ako znamo odgovor na ova dva pitanja onda krećemo sa onim trećim najbitnijim, što učiniti u borbi sa korupcijom. U Hrvatskoj su promjene vezane uz korupciju išle od shvaćanja da je korupcija neminovna do toga da je štetna. Od moralne osude prema političkoj nužnosti reforme i suzbijanja korupcije pa možemo govoriti o tri faze. I sve ono što je govorio prof. Hebrang jučer zašto je prisutna korupcija u Hrvatskoj, odnosilo se zapravo na prvih deset godina samostalnosti Hrvatske, dakle od početka 90. pa negdje do kraja 90. kada je korupcija smatrana moralno važnim, ali i ne političkim problemom. Protiv korupcije u tih 10 godina osim proklinjanja i osuda nije se puno poduzimalo. To je doba nedemokratske korupcijske devijacije, jedini lijek bilo je više demokracije i time počinje druga faza 3. siječnja 2000. kada ta faza zapravo traje do danas. U toj fazi jasno se priznaje da postoji problem korupcije, počinju se stvarati programi i planovi, prihvaćaju se međunarodne obaveze, ali na žalost sve ostaje uglavnom na riječima a ne na djelima. I danas pod pritiskom Europske unije mi ulazimo u treću fazu. Ta treća faza je faza u kojoj svi znamo da nije dovoljno imati zakone, treba ih provoditi. Nije dovoljno nagađati, treba mjeriti i odvagnuti prioritete, aktivirati sredstva, ljude i zadatke. Poznata je izreka, pravdu ne treba samo ostvariti, ona treba biti i viđena. I ako usporedimo stanje danas i prije pet godina, složiti ćemo se da je stanje bolje. Međutim tužno je da zasluge za to ne idu zapravo institucijama vlasti već najprije pritiscima medija i civilnog društva i tu se recimo ja ne slažem sa kolegom Kajinom koji je jučer puno govorio o medijima, ali u negativnom kontekstu kada je u pitanju korupcija. Jer ja smatram da su svojim pritiskom mediji u suradnji sa civilnim udrugama napravili puno više nego institucije vlasti, a osnovni zadatak institucije vlasti je osigurati vjerodostojnost vlasti i povratak povjerenja građana. Mediji su tu jako važni. Poznato je da se ljudi ne ponašaju onako kako stvari jesu nego onako kako stvari vide. A tko im pomaže da stvari vide, naravno da su to mediji. I ovdje moram spomenuti da sam neugodno iznenađen da je Nacionalno vijeće za borbu protiv korupcije kojem sam ja na čelu, ali koje još uvijek ne radi budući da nisu izabrani vanjski članovi, predložilo Odbor za imenovanja da se kao predstavnik medija u to vijeće ide gospođa Smiljanka Škugor-Hrnčević ravnateljica HINA-e. Iako je Hrvatsko novinarsko društvo zajedno sa Hrvatskom radiotelevizijom za predstavnika medija predložilo Luka Brajdu, potpredsjednika i člana Izvršnog odbora Hrvatskog novinarskog društva. A ja bih podsjetio da službenik odabran i imenovan od vladajuće većine ne može biti predstavnik civilnog sektora, odnosno medija. Dakle već samim načinom izbora ljudi koji trebaju biti na neki način perjanice za kontrolu provođenja programa borbe protiv korupcije, Odbor za izbor i imenovanje pokazuje da je i u tom tijelu kao i u tijelu kao što je ovaj Odbor za sprječavanje sukoba interesa se stvara klima nepovjerenja u javnosti, a najbitnije je u borbi protiv korupcije da javnost ima povjerenje u institucije vlasti u ovom slučaju u Odbor za sprječavanje sukoba interesa i u Nacionalno vijeće za borbu protiv korupcije. Prema tome gospođa Smiljanka Škugor-Hrnčević ne može ni po kojoj osnovi biti predstavnik medija u Nacionalnom vijeću za borbu protiv korupcije. A što kažu građani? Građani kažu da je u Hrvatskoj 72% državnih službenik korumpirano. Mi često koristimo indeks percepcije korupcije kao nekakav najbolji pokazatelj. To je dobar pokazatelj, ali nije najbolji. Ja sada neću ići u detalje, jer nemam vremena objašnjavati zašto taj indeks nije najbolji, a i najlakše ću vam reći da je on jedan prosjek koji u taj prosjek uzima kruške i jabuke. Danas postoji puno drugih pokazatelja Svjetske banke, ali i Transparency Internationala koji su bolji pokazatelji. Zašto mi koristimo ovaj? Jer on pokazuje kao nekakav najbolji pomak, ali to je zaista samo prividno jer taj pomak se događa u razini Lesota, Egipta i zemalja tog ranga. Tako smo došli do Nacionalnog programa za suzbijanje korupcije koji je usvojen 2006. On je ukazao da su u Hrvatskoj najveći problemi korupcije u sudstvu, zdravstvu i lokalnoj samoupravi, javnoj upravi i politici i na temelju toga odredio je šest poglavlja kojima se treba dokazati da je naše društvo zrelo i spremno boriti se protiv korupcije. To su pravosuđe, zdravstvo, lokalna samouprava, politika i javna uprava, gospodarstvo posebno sektor javne nabave te obrazovanje, znanost i sport. Četvrto poglavlje to je politika i javna uprava. Ono počinje sa navodom da javnost u Hrvatskoj izjednačava politiku sa djelovanjem političkih stranaka iako to nije točno, jer politika je svako obavljanje javne vlasati. A mi koji činimo tu vlast, političku volju i odlučnost za suzbijanje korupcije najbolje pokazujemo namjerom da korupciju odlučno suzbijemo u politici i vlasti. Zamišljeno je, prema tom nacionalnom programu, da se to ostvaruje preciznim reguliranjem financiranja političkih stranaka, reformom državne uprave i javnih službi, npr. pravo na pristup informacijama, primopredaje vlasti, i ovom našom temom danas, dakle, sprečavanjem sukoba interesa. Postojeći zakon donesen je 2003. i on je zaista imao za cilj otkloniti svaku sumnju u etičku ispravnost i interesne motive dužnosnika kako to ne bi dovelo do narušavanja povjerenja građana. Izmjene koje su predložene, upravo zbog povjerenja građana, nisu smjele doći pred Sabor na ovaj način. Dakle, prije svega trebalo se konzultirati i članove starog povjerenstva, trebalo je konzultirati udruge civilnog društva, trebalo je ponuditi rješenjima odgovore na zahtjeve koje traži Nacionalna strategija koju je ovaj Sabor usvojio. Ovaj zakon je bio klasični primjer kako se stječe povjerenje javnosti, građana u institucije vlasti. Ovaj zakon je morao ići u široku javnu raspravu u kojem su građani mogli vidjeti što znači sukob interesa i što znači spriječiti sukob interesa. Ovaj način kako mi usvajamo zakon ostvaruje upravo suprotne efekte. Ja neću ulaziti u pojedine članke, jer su to kolege iz SDP-a puno već govorili, ali moram i ja napomenuti da se čudim izjavama potpredsjednice, gospođe Adlešić, državnog tajnika Palarića, koji govore o nekakvom oduševljenju europskih parlamentaraca predloženim izmjenama. Naime, Hrvatska je danas i u području sprečavanja sukoba interesa dužna pratiti međunarodna pravila, npr. Konvenciju Ujedinjenih Nacija o sprečavanju korupcije iz 2005., upute Svjetske banke ili OECD-a. Zanimljivo je naprimjer, da upravo Konvencija iz 2005. postavlja dilemu da li je proširivanje liste dužnosnika nužno doprinos boljem sprečavanju sukoba interesa. Dapače, može se vidjeti komentar koji kaže: "Mogućnost provedbe regulative sukoba interesa, kada se radi o najvišim dužnosnicima, obrnuto je razmjeran krugu dužnosnika na koje se odnosi". Na posljednjoj konferenciji OECD-a iz 2005., čije web stranice donose te smjernice, mogu se vidjeti kakav je putokaz, kakvi su svjetski trendovi u sprečavanju sukoba interesa, međutim ništa od toga nije u predloženim izmjenama. Dakle, iskustva od 2003. do danas pokazuju da je ovim zakonskim izmjenama prioritet morao biti sprečavanje sukoba interesa na najvišoj razini dužnosnika. Trebalo je preispitati broj dužnosnika prema postojećem zakonu, trebalo je donijeti posebna pravila za lokalnu samoupravu, zatim pravila koja će regulirati utjecaj gospodarskih subjekata npr. pravila u lobiranju, trebalo je razraditi posebna pravila u područjima kao što su zdravstvo, obrazovanje ili građevinarstvo. Ništa od toga nije učinjeno, a u dilemi o sastavu Povjerenstva moj je osobni izbor da Povjerenstvo trebaju sačinjavati osobe koje nisu dužnosnici niti stranački niti državni. Prema tome, prijedlog o izmjenama Zakona o sprečavanju sukoba interesa, nažalost, neće biti doprinos povećanju mišljenja javnosti i smanjenju percepcije indeksa korupcije u Hrvatskoj.
Hvala. Imamo ispravak, gospodin zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Kolega je netočno rekao da su godine '90. do 2000. bile godine procvata korupcije, jer je to bilo doba nedemokratsko. Ja bih podsjetio kolegu da to nije točno. To je bilo doba rata. I mi smo doba rata završili sa indeksom korupcije boljim od tri, što znači u gornjoj kući svjetskih zemalja, od kojih nijedna koja je bila ispred nas nije imala osam godina rata kao Hrvatska. Prema tome, okrenuo je istinu u svoj politički cilj. Drugo, što se tiče prosvjeda zbog Smiljke Škugor, a čitali smo u tisku da je to prosvjed Hrvatskog novinarskog društva, on naravno nije opravdan jer je bio javni poziv, mediji su imali pravo predložiti svoje kandidate. HND ima već jednog člana unutra, to je gospodin Nikola Kristić, pa bi valjda htio imati i drugoga, a to ne bi bilo korektno. Hvala.
Hvala. Imamo još jedan ispravak, gospodin Borislav Matković.
Gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Radi se o okretanju stvari, kao što je maloprije napomenuo i gospodin Hebrang. Naime, uvaženi kolega Jovanović govori o tome kako su civilne udruge, mediji i ostali jako puno doprinijeli u rasvjetljavanju, dakle, ovog pitanja. Oni su kao nestranački i njih je trebalo konzultirati. Pa, ja bih vas sada, gospodine Jovanoviću, pa zar sada se isto ne nude kao osobe nestranački ljudi i sad vam oni nisu dobri, oni su sad orijentirani stranački, jer oni su kao sad u funkciji HDZ-a. Dakle, ne bi tako bilo, to je čisto okretanje stvari. A naše institucije, zasigurno je to jedina istina, su spremne boriti se sa korupcijom jer ona nema ni stranačke boje, ni nacionalne, ni bilo koje druge.
Ispravak, gospodin Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa, evo, moram kolegu Jovanovića ispraviti koji je rekao da od 2000., 3. siječnja 2000. godine je potpuno drugi trend što se tiče korupcije, dakle, korupcije gotovo nema. Ja ga moram podsjetiti da upravo u razdoblju od 3. siječnja 2000. do kraja 2003. godine je zabilježen nezapamćeni slučaj korupcije, pljačke u obnovi stanova, izgradnji POS stanova, izgradnji kuća za stradalnike, samo zato jer je koalicijska vlast bila slaba i tolerirala svojim partnerima što god je htjela. I vjerujem da će upravo ti slučajevi danas-sutra u udžbenik o korupciji, kao najznačajniji primjeri korupcije u Hrvatskoj.
Hvala. Imamo dvije replike. Prvo je gospodin Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Jovanović, vrlo ste dobro uočili da je svaka korupcija ujedno sukob interesa. Korupcija državnog dužnosnika je uvijek sukob interesa. Međutim, sukob interesa nije uvijek korupcija. I taj problem ne razrađuje ovaj zakon. Naime, sukob interesa može biti kad, a obično se tako i radi, da dužnosnik pristrano obnaša javnu dužnost i time vrijeđa povjerenje građana. Dakle, onaj tko je dobio povjerenje građana da obnaša javnu dužnosti, mora zaboraviti svoj privatni interes u obnašanju te javne dužnosti ili sebi povezanih grupa i pojedinaca. Zato je problem onaj koji nam Europska Unija upućuje da se sukob interesa radi o povredi interesa građana na podao način, a ne samo o korupciji. Zato ja se uvijek zalažem da građani imaju glavnu riječ kad je riječ o povjerenju dužnosnika prema građanima i o ocjeni sukoba interesa. Hvala lijepa [[Upadica: Odgovor.]]
Gospodin Jovanović, izvolite.
Evo, ja se zapravo moram nadovezati na kolegu Leku i reći da je to upravo jedna od glavnih primjedbi, da način na koji donosimo ovaj zakon nije dobar, jer da se donosio kroz širu javnu raspravu mogao je puno bolje osvijetliti pitanje korupcije, puno bolje osvijetliti pitanje sukoba interesa i na neki način i građane educirati o tome što je sukob interesa i na koji način se protiv sukoba interesa može boriti i omogućiti da građani vrate povjerenje u sve nas koji ovdje sjedimo. Zato ja ne razumijem zašto se na ovaj način donosi zakon koji je zapravo u korist svima nama, a i u korist percepcije, smanjenja percepcije indeksa korupcije u Hrvatskoj.
Hvala. Replika, gospođa Božica Šolić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče. Evo, kolega Jovanović rekao je u svojoj raspravi da je član Nacionalnog vijeća za borbu protiv korupcije, je li tako kolega. To je za mene jedno časno mjesto i odgovorno mjesto ali ja bih vas htjela s jednom situacijom upoznati ovdje pa i javnost što ste vi kao član Nacionalnog vijeća poduzeli u Zagrebačkom holdingu. Da li vi znate da je javna tajna da sastavnice Zagrebačkog holdinga bivša poduzeća Zrinjevac i ZET, da je javna tajna da za radna mjesta imaju cijenu a to je da se u ZET-u za jednog šofera traži 5 tisuća eura da dobije zaposlenje a u Zrinjevcu gdje se kosi trava, znate radnik koji kosi travu da bi dobio zaposlenje mora dati 3 tisuće eura. Poštovani kolega, ja vas molim da mi na to dogovorite ali vas i molim da poduzmete zajedno sa članstvom Nacionalnog vijeća za borbu protiv korupcije da se to više ne događa u gradu Zagrebu jer građani grada Zagreba plaćaju i prirez 18% gradu Zagrebu najveći u Republici Hrvatskoj a četvrt Brezovica nema vodovoda. Hvala lijepa.
Radi točnosti gospodin Jovanović je predsjednik toga odbora, ili povjerenstva. Izvolite gospodine Jovanović, odgovor.
Da gospođo Šolić, evo predsjednik Sabora je to rekao u moje ime ali ja ću naglasiti još jedanput jer je to nešto što smatram izuzetno časnom i odgovornom dužnošću. Ja sam predsjednik Nacionalnog vijeća za borbu protiv korupcije u Hrvatskoj. Nažalost, još se nije sastalo jer nismo imenovali vanjske članove. Prema tome, to je problem između ostalog koji ukazuje i na to da ovaj Visoki sabor još uvijek nije stvorio preduvjete da Nacionalno vijeće krene sa radom. Što se tiče ovoga o čemu vi govorite ja vas pozivam da podnesete kaznenu prijavu Državnom odvjetništvu ili da prestanete klevetati. Kad podnesete prijavu Državnom odvjetništvu dođite kod mene, kod predsjednika Nacionalnog vijeća za borbu protiv korupcije a ja ću kontaktirati gospodina Bajića i inzistirati da se slučaj koji ste vi prijavili riješi u najmanjem mogućem roku.
Puno hvala. Imena i prezimena ću dati.
Hvala lijepa. Gospodin Marin Brkarić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo ja ću nastojati vrlo kratko reći nešto o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa. Prije svega, osobno ću reći da se zalažem za jačanje borbe protiv korupcije što se zalažu i svi zastupnici u ovom Hrvatskom saboru. Svakako zalažem se za prevenciju u sukobu interesa, zalažem se za jačanje transparentnosti. Isto tako podržavam pooštravanje sankcija u ovom prijedlogu Zakona o sprječavanju sukoba interesa i dakako za ukupnu demokratizaciju ovog hrvatskog društva. Svakako puno bih bio zadovoljniji da smo dobili novi prijedlog zakona s obzirom na brojne nedorečenosti u postojećem zakonu, zakonu iz 2003. godine u kojem je moralo upravo Povjerenstvo za sprječavanje sukoba interesa intervenirati sa svojim mišljenjima i sigurno jedan takav cjeloviti novi tekst bio bi puno kvalitetniji. No s obzirom da su ove izmjene i dopune zakona u hitnom postupku ja ću ipak reći par svojih primjedbi i vjerujem da će predlagač ih prihvatiti. Prije svega, predlažem da se u članku 1. gdje stoje da su dužnosnici članovi županijskih, gradskih i općinskih poglavarstava te poglavarstva grada Zagreba ta alineja briše iz jednog osnovnog razloga što znamo svi da sa svibnjem mjeseca 2009. godine nestaju i gradska, i općinska, i županijska poglavarstva a u prijelaznim odredbama ovog prijedloga izmjena i dopuna zakona stoji da se odnosi na dužnosnike koji će biti imenovani, znači ispunjavanje ovih imovinskih kartica po novom obrascu nakon stupanja na snagu ovog zakona. Mislim i vjerujem da se radi o grešci i da će to biti ispravljeno. Nadalje, predlažem da u dijelu gdje stoje, gdje se nabrajaju kao dužnosnici predstojnici uprava, trgovačkih društava koji su u cijelosti u državnom vlasništvu ja bih rekao da bi bila puno bolja formulacija da su u većinskom vlasništvu države odnosno regionalne, područne ili lokalne samouprave. A isto tako kao i kolega zastupnik Šišljagić svakako vjerujem da je propušteno napisati i ustanove čiji su osnivači država odnosno regionalna i lokalna vlast, pa isto tako i banke, možda i osiguravajuća društva, znači tamo gdje država ima kontrolni odnosno većinski paket. No, normalno da predlagač zakona vjerujem da to može do samog donošenja taj dio popraviti. U članku 3. stoji da iznimno dužnosnici mogu biti članovi najviše dva nadzorna odbora ili upravna vijeća proizlazi iz toga ukoliko je netko član tri nadzorna odbora ili tri upravna vijeća da nije u sukobu interesa. Ukoliko je u dva taj dio je dozvoljen. Mislim da po meni ta formulacija svakako nije dobra. Znači, ukoliko postoji sukob interesa članstvo u nadzornom odboru da se radi o dva ili tri mislim da je puno kvalitetnija formulacija da dužnosnici ne mogu biti članovima nadzornih odbora i upravnih vijeća. I u članku 4. predlažem ono što je dijelom već od dosta zastupnika i rečeno da predsjednikom povjerenstva bude predstavnik opozicije iz jednog osnovnog razloga što opozicija u ovom Saboru ima upravo onu kontrolnu funkciju. Znamo da opozicija sada trenutno je ovakva, na narednim izborima bit će drukčija. Znači, zalažem se za princip da opozicija iz svojih redova bira odnosno samo povjerenstvo bira predsjednika iz redova opozicije. Znači, ista formulacija koja je bila i u dosadašnjem prijedlogu odnosno u dosadašnjem zakonu. Evo toliko. Hvala.
Hvala lijepa. U ime klubova po pet minuta zaključno. U ime kluba SDP-a gospodin Nenad Stazić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Jedina bitna promjena u ovom zakonu je sastav povjerenstva. Biti će 11 članova, samo 3 iz redova oporbe, 8 po volji vladajućih. I tko će takvom povjerenstvu vjerovati? Dajte budite pametni, tko takvom povjerenstvu može vjerovati da će ono raditi nepristrano? Znači, vladajući će kontrolirati sami sebe ili drukčije rečeno, biti će bez bilo kakve kontrole. Ovim prijedlogom zakona, vladajući se potpuno izuzimaju od bilo kakve mogućnosti da ih to novo povjerenstvo označi kao dužnosnike u sukobu interesa. Dokaz za to je način popunjavanja drugih tijela koje imenuje Sabor. Primjerice, Nacionalno vijeće za suzbijanje korupcije. O tome je već kolega Jovanović govorio. Tu u Odboru za izbor i imenovanja, a prijedlog će doći vjerojatno ovdje u petak na Plenarnu sjednicu HDZ-ova većina i koalicijski partneri, dakako, neće na primjer dekana pravnog fakulteta profesora Kregara poznatog, priznatog, dokazanog borca protiv korupcije, ali hoće profesora Horvatića poznatog, priznatog i dokazanog, pravnika bliskog HDZ-u. To je način popunjavanja tijela, tzv. nezavisnim ili ne stranačkim osobama. Tako će biti i u ovom povjerenstvu, zašto bi uostalom bilo drukčije. HDZ je očito odlučio eutanazirati ovo povjerenstvo. A to dokazuje i činjenica što povjerenstvo ne funkcionira ni danas, iako još nije izmijenjen zakon. HDZ-ova većina i koalicijski partneri nisu htjeli imenovati članove povjerenstva, o sadašnjem zakonu, važećem zakonu, iako su prijedlozi iz klubova došli na klupe. Obrazloženje je upravo neshvatljivo, jučer smo ga ćuli iz redova HDZ-a. Ono glasi: "Nećemo primjenjivati postojeći zakon, jer pripremamo novi.". Ajmo mi to sada primijeniti na neki drugi zakon. Zamislite da tako postupamo sa svim zakonima. Pa kažemo, nećemo primjenjivati kazneni zakon, jer Vlada upravo priprema novi. I onda ljudi mogu ubijati, krasti, raditi što god hoće, jer se Kazneni zakon neće primjenjivati zato što se radi novi. Ovaj zakon se ne primjenjuje dva mjeseca, dva mjeseca nema tko kontrolirati sukob interesa. U dva mjeseca moglo se raditi što se htjelo. I moći će se raditi i dalje i kada bude sastavljeno ovo povjerenstvo. To, sama ta situacija jest sukob interesa. Jer postoji javni interes da povjerenstvo djeluje, da ono radi po zakonu i postoji privatni interes da ono ne radi, privatni interes HDZ-a i koalicijskih partnera. I onda privatni interes da povjerenstvo ne radi se nametne općem ili javnom interesu, pa makar se time i krši zakon. Nebitno je to za vladajuće jel krše zakon, ne krše zakon, njima je bitno da povjerenstva nema, da ih nema tko kontrolirati, a kada ih bude da bude po njihovom izboru. Najopasnija korupcija je ona povezana sa politikom. Zakon, ovaj izmijenjeni neće suzbiti taj najopasniji oblik korupcije. On će ga potaknuti jer će nestati svake kontrole za vladajuću garnituru. Jedini saveznik, da vas u tome, da vas u tome spriječimo je javnost. I ja sa ove govornice pozivam medije, novinare, ukupnu javnost da nam pomognu i da vam to ne dopuste. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo dva ispravaka, prvi gospodin Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Stazić je potpuno pogrešno rekao da je, cilj ovoga zakona da se dovedu tri člana na koje će utjecati opozicija i 8 po volji vladajućih. Da je pročitao prijedlog zakona onda bi vidio da i vladajuća koalicija ima prava predložiti samo tri člana kao i opozicija, ali treba čitati zakone. Ostalih pet članova su ne stranačke i ugledne osobe, dakle, to je točan navod, a ne ono što je on rekao. I drugo, prejudicirao je nekakvu moralnu ispravnost profesora Kregara a ne ispravnost profesora Horvatića, to uopće nije točno. Jer koliko znamo mediji su svakoga od javnih djelatnika za neku aferu prozvali, pa su prozvali i profesora Kregara za onu čuvenu aferu dobivanja stanarskog kredita dok je bio u nadzornom odboru jednog pogrebnog društva. Dakle, kada bi išli po tome tko je šta pisao i čitao kome, onda bi mogli svakome dati mrlju. Ali nije u redu da se neprovjereni podaci iznose ovako u javnost kao što je činio kolega Stazić.
Ispravak, gospodin Kruno Markovinović.
Evo, ja zahvaljujem kolega koji uporno gase mikrofon kada ga ja upalim, ali dobro. Šta je tu je. Dakle, evo, dvije neistine je rekao kolega Stazić, uz jasno, čitav niz ostalih optužbi. Naime, jedna je o uglednom akademiku Horvatiću, a druga o profesoru Kregaru. Naime, profesora Kregara, ja ne pamtim kao uglednog borca protiv korupcije, nego kao predsjednika nadzornog odbora posmrtne pripomoći, kada je od sirotinje koja je čekala, uplaćivala mizeriju, mizeriju za, da mogu biti dostojno pokopani, uzeo kredit za stan u to vrijeme, u vrijeme inflacije. Hvala.
Kolege, suzdržimo se od tih, recimo spominjanja pojedinačnih imena. Zadržimo se na načelima jer onda idemo u nešto treće, je li. Pet minuta, zaključno, u ime HDSSB-a kluba, gospodin Vladimi Šišljagić. Izvolite.
Hvala vam gospodine predsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Dakle, nitko ne spori da je Zakon o sprječavanju sukoba interesa potreban, međutim, čini mi se da bi bilo puno bolje, da bi bilo puno svrsishodnije da je donesen zapravo novi zakon o sprječavanju sukoba interesa. Mislim da u ovih nekoliko godina koliko je povjerenstvo radilo, da Povjerenstvo za sprječavanje sukoba interesa, da su ljudi koji su bili članovi toga povjerenstva na neki način i imaju iskustva u radu povjerenstva, mogli puno toga kazati vezano za Zakon o sprječavanju sukoba interesa vezano za ove izmjene i dopune Zakona o sprječavanju sukoba interesa naravno na temelju dosadašnjega rada. Međutim, to je propušteno onoliko koliko se iz sredstava javnog priopćavanja, dakle u javnosti moglo saznati i u međusobnim razgovorima zaista je pa u najmanju ruku rekao bih čudno da predsjednik tog povjerenstva koji je radio 4 godine, da članovi povjerenstva dakle koji su mogli uočiti nedostatke nisu konzultirani, da nisu prihvaćena njihova razmišljanja, da nisu prihvaćene njihove primjedbe, njihovi prijedlozi. A da su prihvaćena čini mi se da bi danas raspravljali ili možda neki drugi dan o novom Prijedlogu zakona o sprječavanju sukoba interesa. Da nisu izostale konzultacije vjerojatno da bi ovaj prijedlog izmjena i dopuna bio daleko kvalitetniji i daleko bolji, a možda se u tom slučaju ne bi ni provlačile putem interneta na web stranicama povjerenstva razno razni netočno podaci o imovinskim karticama zbog kojih između ostalog i zastupnici, kolege i kolegice u ovom Hrvatskom saboru su imali itekako, pa ja bih kazao velikih problema. Na osobnom primjeru u nekoliko navrata moja osobna, moja imovinska kartica pojavila se na web stranicama sa potpuno hajmo reći velikim dijelom netočnim podacima. I zamislite kakva je to situacija kada zastupnik Hrvatskog sabora Vladimir Šišljagić ima veliki udjel u odvjetničkom uredu, pa kad ima Mazdu, da to je. Pa kad ima jahtu, pa mislim da je to potpuno, da je to nedopustivo. Što vam kaže vaša uža obitelj? Što vam kažu primjerice roditelji? A nisam izoliran slučaj. Prema tome, ne mislim da su članovi povjerenstva i predsjednik utjecali na to, ali to povjerenstvo nije imalo ni odgovarajuće stručne službe. Prema tome, načelno mislim da su i ove izmjene i dopune zakona dobre. Naravno, mogle su biti daleko bolje i kvalitetnije. Međutim, svaka vlast, pa i ova trenutačna nastoji institucije podrediti, imati utjecaj nad institucijama koje donose važne i bitne odluke, pa je tako i u slučaju izbora povjerenstva. Govorio sam nešto. Mislim da je način izbora povjerenstva da nije dobar i da na ovakav način to povjerenstvo je u funkciji vladajućih. Danas je to koalicija HDZ, HSS, HSLS, sutra će biti netko drugi, a svima nam je zapravo u interesu da vratimo i politici i političarima ugled. Jer percepcija javnosti o nama političarima koji se bavimo politikom i ovom društvenom djelatnosti zaista je ispod svake razine. Prema tome, i poziciji vlasti i opoziciji i danas i sutra bit će zaista u interesu donijeti kvalitetan zakon i urediti zakonom pravila ponašanja dužnosnika. Prema tome, ja se nadam da će se uvažiti dobri prijedlozi i primjedbe koji su dolazili iz redova oporbe da će se to unijeti u ove izmjene i dopune zakona, jer mislim da nema nikakvog razloga da zajednički konsenzusom ne donesemo izmjene i dopune Zakona o sprječavanju sukoba interesa. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I još 5 minuta zaključno u ime IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodo ministri, uvažena gospodo zastupnici. Ma jasno je nema nikakve dileme da kriminala u politici ima i to treba apsolutno iskorijeniti i prema tim pojedincima društvo mora biti nemilosrdno, nulta točka tolerancije. Ja jasno ne tražim da javnost od tih ocjena poštedi Sabor, da poštedi bilo kojega saborskog zastupnika. Ne! Ja neću reći da je Sabor bezgrješan, da su saborski zastupnici sveci, ali nisam daleko od istine ako kažem da je Sabor u javnom životu možda ono najbolje što u ovom trenutku Hrvatska ima. Usuđujem se reći da je Sabor daleko bolje i od dobrog dijela medija i od dobrog dijela sindikata i od dobrog dijela pretvorbenog kapitala, bolji i od dobrog dijela izvršne vlasti, nevladinih udruga itd. itd. Gospodine Jovanoviću, ja nisam jučer napao medije. Mediji su jako važni, ja se s time slažem. Oni su apsolutno nezamjenjivi. Međutim, isto tako dobar dio ljudi koji tamo radi su daleko od idealnih. Nitko neće napisati kako su privatizirali taj sektor, kako djeluju u odnosu na krupni kapital, kako postupaju pojedini novinari koji se čak bave i nekim nečasnim stvarima itd. Međutim, bez obzira na sve mediji su nezamjenjivi i ako netko se zalaže da budu korektiv onda se zalaže za to Damir Kajin. Ali isto tako i njih molim po onoj paroli “Pošteno i prema svima jednako“. Sabor s druge strane danas gotovo svatko može prozivati. Zašto se to u pravilu u javnosti čini? Zato jer od ovog Sabora nikome ne prijeti nikakva opasnost ili nelagoda. Ovdje nema javne nabave, ovdje nema natječaja, ovdje nema novaca. Nas se proziva često da bi drugi mogli raditi ono što do sada rade. Ja tvrdim da danas moć nije na ovoj strani Markova trga gdje bi ona trebala i biti, ovdje u sabornici već u kapitalu, u dijelu medija i jasno na Pantovčaku i u izvršnoj vlasti. Nama se podmeću ručkovi itd., nas proziva se, a ne znam od strane medija, a na Hrvatskoj radioteleviziji radi 3 stotine ljudi koji imaju veće plaće recimo od ministara i da ne nabrajam dalje. O sindikalistima možda je ponekad izlišno trošiti riječi, ali želim reći slijedeće. Bez jakog parlamenta parlamentarizam će biti slab, bez vjerodostojnog Sabora ni hrvatski građani neće biti bolji i zato jasno je da i ovaj Parlament treba javnost itekako nadzirati. Ovdje u ovom zakonskom prijedlogu govori se o tvrtkama čiji direktori moraju prijaviti imovinu ako su u sto postotnom vlasništvu države. Znači, ravnatelj Hrvatske radiotelevizije to će morati učiniti. Ja pozivam da to učine i glavni urednici. Zastupnička imovina spram njihove je smiješna. Ja bih se čak usudio reći kada je taj imovinski odnos, o imovinskom odnosu riječ da su zastupnici prema njima naprosto bebe. Ja isto tako se zalažem da tu imovinu moraju svoju prijaviti i direktori svih tvrtki u kojima država ima udio od najmanje 25%, znači ne 50%, od najmanje 25%. Pa jasno da direktor Croatije osiguranja bi trebao to prijaviti, ili direktor INE. Pa on raspolaže sa 14, 15 ili 20 milijardi kuna na godišnjem, toj razini. Ja mislim da i sindikalisti bi isto tako trebali reći u kojim su vezama njihove kćeri s, recimo Todorićem, koje su im plaće, jer bez jakog sindikalnog pokreta i socijalna država će biti slaba, radnička prava će biti slaba i položaj radnika, malih poduzetnika, isto tako će biti slab i da ne nabrajam dalje. Ono za što se Klub IDS-a isto tako zalaže da svi koji, recimo od strane izvršne vlasti rade na nekim privatizacijama i preuzimaju na sebe ogromnu odgovornost, npr. privatizaciju Uljanika, odgovaraju cijelom svojom imovinom. Ako su oni spremni na takav jedan potez, e onda ću u takvom jednom slučaju i ja podržati tu namjeru jer znam da iza nečega stoji odgovornost i dobra volja. Znači za kraj, što učiniti da se prestane srozavati ugled Parlamenta. Jasno, usvojit ćemo ovaj zakon, neka se o svima nama piše, iako to što ćemo usvojiti zakon ništa neće biti spektakularno, ali paralelno treba isto tako tražiti da svi koji prozivaju Parlament pod istim uvjetima kao i dužnosnici podnesu račune o svojoj imovini. E to bi bila onda stvar vjerodostojnosti, poštenja i jedne moralne principijelnosti. A bez toga, sve je jedan najobičniji politikanski larpurlartizam.
Hvala. U ime predlagača, gospodin državni tajnik Antun Palarić. Zaključno. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Pokušat ću vrlo kratko sumirati ovu dvodnevnu raspravu, barem onako kako mi vidimo iz Vladinih klupa. Naime, svi smo konstatirali, i u ime Vlade gospođa potpredsjednica i svi govornici da je korupcija veliko zlo i da od korupcije, nažalost nije imuna ni Republika Hrvatska i da protiv toga zla treba stvarati instrumente za borbu i zakonske pretpostavke i dati snažnu potporu neprestanoj borbi protiv korupcije, sa visoko postavljenim ciljem da će bit iskorijenjena, iako znamo da je nikada do kraja nećemo iskorijeniti, ali barem ćemo je ukloniti iz dominantnih društvenih i političkih procesa. No, hrvatska Vlada je opredijeljena da intenzivno nastavi do sada poduzete aktivnosti u borbi protiv korupcije, stvaraju se institucije nove, ali s time da je ključ borbe protiv korupcije i dalje na policiji, na državnom odvjetništvu, USKOK-u, sudovima za koja tijela su osigurana potrebna financijska sredstva i kojim tijela je zajamčena sloboda djelovanja. Osim toga, čitav niz mjera je pripremljen i na normativnoj razini, počevši od Zakonu o jedinstvenog identifikacijskom broju o čemu će govoriti uvaženi ministar financija uskoro, do novog sustava javnog nabave, pa tako i ovaj zakon. Ovaj zakon i povjerenstvo koje ga primjenjuje, ne može zamijeniti tijela gonjenja, niti zatvarati moguće državne dužnosnike, ono mora biti jedan moralni autoritet, presuđivat u možebitnim političkim osjetljivim sporenjima. I mi imamo namjeru sva ta tijela, a ima ih više koji su dolazili u priliku da presuđuju u političkim konfliktima, depolitizirati što je najviše moguće jer je nedopustivo da jedna politička opcija snagom činjenice da presjeda njezin član pojedinom tijelu koje mora biti apsolutno objektivno, koristeći tu poziciju možda i optužuje nekoga, stigmatizira nekoga ili na dnevni red stavlja nekoga. Nameće se teza da je ovo mjesto pripadalo oporbi predsjednika povjerenstva. To nije točno. To je bila činjenica i mi zahvaljujemo, podržavamo rad Povjerenstva za sprječavanje sukoba interesa, a ono je utrlo put radu, dalo je dobre rezultate, treba nastaviti, treba ga jačati. Međutim, u važećem zakonu je propisano da predsjednik povjerenstva ne smije biti član stranke koja obnaša vlast. Dakle, i do sada je mogao biti nestranačka osoba, e od sada, odnosno kada zakon stupi na snagu, tako će to i biti. Postavilo se pitanja koga zahvatiti ovim zakonom i podržano je to da smo to proširili na poduzeća u pretežito državnom, koje su u cijelosti u državnom vlasništvu. Bilo je primjedbe na članove poglavarstva. Naravno nama ne možete govoriti da mi ne znamo kad će stupiti Zakon o lokalnoj samoupravi na snagu, mi smo ga pisali, predlagali, branili ovdje. Međutim, još je godina dana, a godina dana je za nekoga tko želi grabiti priliku, velika šansa i neovisno o tome, o obvezi predavanja imovinskih kartica, mi želimo da se ostale odredbe zakona primjenjuje i na sve one koje su sada navedene kao osobe, kao državni dužnosnici u smislu ovoga zakona, dakle na koje se odnose pravila o sprječavanju sukoba interesa. Uvjereni smo da ćemo ovim zakonom učiniti nekoliko koraka naprijed. Mi sada ne možemo sagledati što će život donijeti, koje će probleme donijeti. Mi smo pokušali simulirat i uvažili smo mišljenje sadašnjeg, dojučerašnjeg Povjerenstva za sprječavanje sukoba interesa, pažljivo smo pročitali izvješće koje su podnijeli, prihvatili smo sugestiju da se osiguraju sredstva za objavu njihovih odluka, uveli smo novi model koji će biti efikasniji, podigli smo sankcije i predlažemo da se osnuje stručna služba povjerenstva. Naime, mi smo smatrali da Sabor ima jaku stručnu službu, pogotovo kada je ukinut Županijski dom, onda je ostalo dosta službenika koji su sada na novim poslovima raspoređeni, moglo se to i na ovaj način raditi, ali želimo pojačati povjerenstvo i predlažemo da se osigura stručna služba i Vlada je spremna osigurati sredstva za rad većeg broja članova nestranačkih članova povjerenstva i stručne službe. Naravno da ovo povjerenstvo mora djelovati kao moralni autoritet i da ono djeluje u javnosti i mi smo zapravo stvorili i pretpostavke, razvijamo ih za kako bi civilno društvo, kako bi mediji slobodno djelovali. Podsjetiti ću svih nas da u Hrvatskoj djeluje preko 34 tisuće razno-raznih udruga. Dakle svakako da će i to civilno društvo uz jedno ovakvo povjerenstvo kakvo predlažemo formirati, dati doprinos da se smanji percepcija korupcije, da se eventualne sumnje rasprave, razjasne i da se objektivno prosuđuje moguća situacija. Čvrsto sam uvjeren i to je bilo stajalište Vlade da u hrvatskoj postoje moralni autoriteti koji su spremni dati svoj doprinos podizanju kvalitete političkog života u Hrvatskoj. Odbor će raspisati javni poziv, ali ja koristim i ovu priliku pozvati sve one koji se smatraju pozvanim, koji smatraju da mogu svojim radom doprinijeti da Hrvatska bude bolja, da se javi na natječaj i biti će to na opće zadovoljstvo izabrane osobe koja će biti neupitnih moralnih kvaliteta i visokog ugleda u hrvatskom društvu. U više navrata je zasnivan konsenzus kod donošenja ovog zakona. Ja osobno nemam iluzije da će baš jednoglasno biti donesen, ali mnogo zakona je doneseno sa visokim brojem glasova. Mi ćemo razmotriti amandmane koji su predloženi, neke ćemo i prihvatiti i vjerujemo da će zakon biti usvojen sa velikim brojem glasova i da ćemo kazati da je Hrvatska i na ovom polju spremna suočiti se sa izazovima koji pruža između ostalog i članstvo u Europskoj uniji. Ja sam govorio o tome da ne bude sumnje da je ovaj prijedlog zakona dobro prihvaćen i od strane onih koji nas promatraju i da je deklaracija donesena 30. travnja u Opatiji na sjednici zajedničkog odbora hrvatskog parlamenta i europskog parlamenta, pozdravila ovaj prijedlog zakona, a mi smo i dostavili ga stručnjacima Europske komisije i neke sugestije smo ugradili u tekst. Svima hvala lijepa na diskusiji, na doprinosu pa i onima koji su izrekli kritike. Što su kritike jače, to smo mi, bole radimo ja vjerujem i čini nam se da je ovaj korak, svakako korak naprijed. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Odlučivati će se kad se steknu uvjeti. Ali i ja sam za to da se nastavimo, ali da preskočimo standarde, da pokažemo da nam nije do nikakvog nadglasavanja, jer da mi smo ionako usvojili mnoge njihove amandmane. Dakle, ja sam za nastavak, ali prelazimo na 14. točku dnevnog reda Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. To je bio hitni postupak. P.Z.E. broj 45. Rasprava je zaključena. Pregled podnesenih amandmana podijeljen vam je na klupe. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanima, a to je potpredsjednica Vlade gospođa Đurđa Adlešić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče.
Prvi je zastupnik Dragutin Lesar, njegov amandman prvi.
Prihvaća se.
Prihvaća se. Hvala lijepa. Postaje sastavni dio zakona. Drugi, zastupnik Ivo Josipović.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Treće, zastupnik Vlatko Podnar.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Četvrto, zastupnik Dragutin Lesar.
Prihvaćamo.
Hvala. Također sastavni dio zakona. Zastupnik Ivo Josipović.
Djelomično prihvaćamo. Povećanje sa 10 na 30000. Jedino ne prihvaćamo ovaj dio sa odjevnim predmetima.
E sad moramo glasovati jer nema predlagača. Dakle, predlagač nije tu, ali Vlada djelomično prihvaća amandman. A mi možemo se izjasniti jedino o cjelokupnom amandmanu predlagača. Prema tome, evo stavljam amandman na glasovanje. Tko je za amandman kog inače Vlada samo djelomično prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Zatim, zastupnik Ivo Josipović također šesti amandman.
Na žalost ovaj amandman ne možemo prihvatiti, jer bi to povećalo administraciju.
Hvala. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Nije dobio potrebnu većinu. Sedmo, zastupnik Ivo Josipović također.
Prihvaćamo i ovaj amandman.
Prihvaća?
Da.
Postaje sastavni dio zakona. Osmi, zastupnik Ivo Josipović.
Taj amandman ne možemo prihvatiti, zbog toga što predlaže da članove povjerenstva biraju predsjednika iz redova zastupnika. Vlada predlaže iz redova uglednih javnih djelatnika, dakle da predsjednik ne pripada ni vlasti, ni opoziciji.
Hvala. Tko je za amandman kojeg Vlada ne prihvaća ovaj? Nitko. Nije prošao. Deveto, zastupnik Dragutin Lesar.
Prihvaćamo i ovaj amandman.
Postaje sastavni dio zakona. Deseto, zastupnika Ive Josipovića.
Na žalost ovaj amandman ne možemo prihvatiti i dalje ostajemo kod Vrhovnog suda.
Hvala. Tko je za ovaj amandman kojeg ovdje nema naravno predlagača, zato tko je amandman? Nitko. Nije prihvaćen. Jedanaest, Vlada Republike Hrvatske postaje sastavni dio, i hoćemo li ga raspravljati? Je li to bilo u roku?
Sve je u roku.
Molim? Je li u roku postala ili moramo otvoriti raspravu o ovom amandmanu?
Mislim da nema potrebe.
Molim. O amandmanu Vlade Republike Hrvatske prihvaćamo li da raspravljamo? Tko je za? Hvala. Protiv? 3. Dakle, prihvaćeno je da se raspravlja. Otvaram raspravu u Vladinu amandmanu kojeg će obrazložiti gospođa potpredsjednica Đurđa Adlešič. Izvolite.
Ja mislim da će vam nakon obrazloženja sigurno amandman biti prihvatljiv jer se kaže da odluka o sankciji ovog članka, dostavlja se osobno dužnosniku i dostavom dužnosniku odluka o sankciji postaje izvršna, dakle povjerenstvo dostavlja radi provedbe službi koja obavlja obračun i plaće dužnosniku ili da jako pojednostavim, oduzima mu se od plaće.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za ovaj amandman Vlade? Hvala. Protiv? 3. Većinom glasova je prihvaćen ovaj amandman. I 12, zastupnika Ive Josipovića.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ovaj amandman doista ne možemo prihvatiti jer se kaže da bi se javnim djelatnicima nastavljao mandat. Stupanjem na snagu novog zakona, svi se imaju pravo ponovo kandidirati, pa i oni koji su već bili kandidati ili bili izabrani.
Hvala lijepa. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Nitko. Amandman nije prihvaćen. I sada dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanje javnih dužnosti. Rasprava je zaključena. Pregled podnesenih amandmana, to smo vidjeli. Tko je za prijedlog ovog zakona skupa sa prihvaćanim amandmanima? Molim. Imate li ključiće? Izvolite se uključiti i glasovati. Može rezultat? Izvolite. Ovaj zakon je prihvaćen sa većinom glasova, 77 glasova za, 2 suzdržana i 2 protiv skupa sa prihvaćenim amandmanima. Prelazimo na - Konačni prijedlog Zakona o osobnom identifikacijskom broju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 52 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Hitni postupak se primjenjuje u skladu s člankom 161. Poslovnika. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za rad i socijalno partnerstvo, Odbor za gospodarstvo, Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za financije i državni proračun. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Ministar financija, gospodin Ivan Šuker. Izvolite.