Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, dame i gospodo zastupnici. I ovo je još jedan u nizu naših zakona kojim se nacionalno zakonodavstvo usklađuje sa pravnom stečevinom Europske unije. Sadašnji zakon o veterinarskim lijekovima i veterinarsko-medicinskim proizvodima iz 1998. godine predstavlja zapreku za daljnje usklađivanje hrvatskog zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije, posebno u području proizvodnje veterinarsko-medicinskih proizvoda, ispitivanjima i stavljanju u promet, označavanju, praćenju nuspojava, oglašavanju, obavješćivanju, obavljanju unutarnjeg i međunarodnog prometa, zaštite okoliša od neiskorištenih medicinskih proizvoda, sustava propisanih kontrola i nadzora nad veterinarsko-medicinskim proizvoda u smislu zaštite zdravlja životinja i ljudi putem konzumiranja hrane životinjskog podrijetla. Zakonodavstvo Europske unije temelji se na drugačijem pristupu koji odgovornost za proizvodnju ovih veterinarsko-medicinskih proizvoda, kontrolu prometa, praćenja nuspojava, kliničkih ispitivanja te sigurnost i kontrolu kvalitete određuje za subjekte u proizvodnji i poslovanju, te uspostavlja učinkoviti sustav kontrole i mjere nadzora. Zakonodavstvo Europske unije temelji se na također na osiguravanju koordinirane provedbe postupaka Europske unije za izdavanje odobrenja za stavljanje ovih proizvoda u promet i nacionalnih postupaka država članica, pružanje informacija o veterinarsko-medicinskim proizvodima i provjeri poštivanja dobre proizvođačke laboratorijske i kliničke prakse. U izradi ovog zakonskog prijedloga uzimalo se u obzir usklađivanje zakonodavstava Republike Hrvatske sa sljedećim propisima Europske unije. A riječ je o Direktivi 2001 iz '82. godine koja govori o usklađivanju zakonodavstva država članica o veterinarsko-medicinskim proizvodima. Nadalje, riječ je i o uredbi Komisije 1084 također iz 2003. godine koja uređuje područje odobrenja za stavljanje u promet lijekova za ljudsku uporabu i veterinarsko-medicinskih proizvoda koje izdaje nadležno tijelo države članice. Odredbe ovoga zakona primjenjuju se na veterinarsko-medicinske proizvode, industrijske proizvode, na premikse za izradu ljekovite hrane za životinje koji se stavljaju u promet, djelatne tvari koje se koriste za proizvodnju te određene tvari koje se mogu upotrebljavati kao veterinarsko-medicinski proizvodi koji imaju anabolička, antiinfektivna, antiparazitska, protuupalna, hormonalna ili psihotropna svojstva te instrumente, pribore, naprave, uređaje i druge proizvode za uporabu u veterinarstvu. Ovim zakonom uređuju se pravila za osiguravanje kvalitetnih i sigurnih veterinarsko-medicinskih proizvoda kao proizvoda od posebnog značaja za zaštitu zdravlja životinja i ljudi putem konzumiranja hrane životinjskog podrijetla. Zaštita zdravlja životinja provodi se radi osiguranja uzgoja i proizvodnje zdravih životinja, higijenski i zdravstveno ispravnih proizvoda životinjskog podrijetla, zaštite ljudi od zoonoza te osiguranja dobrobiti životinja i veterinarske zaštite okoliša. Zakonom se nadalje utvrđuju zahtjevi za proizvodnju veterinarsko-medicinskih proizvoda, dobivanje odobrenja za stavljanja veterinarsko-medicinskih proizvoda u promet, te promet na veliko i malo, klinička ispitivanja, ispitivanja i ocjena kvalitete proizvoda, oglašavanje i obavješćivanje o ovim proizvodima, farmakovigilanciju, upravni i inspekcijski nadzor, zatim informatički sustav za vođenje upisnika o ovim proizvoda proizvođača nositelja odobrenja za stavljanja u promet, zatim informacijski sustav o veleprodajnoj, maloprodajnoj mreži i provedbeni nadzor i ispitanu kvalitetu. Ovaj zakon je bio u Nacionalnom programu pristupanja Europskoj uniji predviđen za drugi kvartal ove godine, stoga njegovo donošenje predlažemo da ide po hitnom postupku. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj gospođa zastupnica, predsjednica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj Hrvatskoga sabora raspravljao je na svojoj 4. sjednici održanoj 16. i 17. lipnja 2008. Prijedlog zakona o veterinarsko-medicinskim proizvoda, s konačnim prijedlogom zakona i to u svojstvu matičnog radnog tijela. Nakon uvodnog obrazloženja predstavnika predlagatelja Odbor je podržao da prijedlog se raspravi po hitnom postupku. U raspravi je osim članova Odbora sudjelovao i predstavnik Hrvatske gospodarske komore. U raspravi je istaknuta važnost usklađenosti predmetnog zakona sa zakonodavstvom Europske unije. Naime, veterinarsko-medicinski proizvodi su bitni proizvodnji hrane, ali je također bitno da se svi propisani postupci za uporabu u veterinarstvu dosljedno provode kako bi se između ostalog osiguralo da nema rezidua. Uvažavajući mogućnost fleksibilne prilagodbe domaće pravne regulative, zakonodavstvo Europske unije provođenje ovog zakona traži promjene u provođenju veterinarske medicine na farmama. Nakon rasprave Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o veterinarsko-medicinskim proizvodima.
Hvala vam. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo, gospodine državni tajniče. Prijedlog zakona o veterinarsko-medicinskim proizvodima jedan je od onih propisa kojima se usklađujemo sa zakonodavstvom Europske unije i to prije svega sa novim koncepcijama sigurnosti hrane u Europskoj uniji. Klub Hrvatske demokratske zajednice podupire donošenje ovog zakona. On implementira direktive i uredbe Europske unije, a njegovom primjenom mi postajemo dio integralnog sustava kojim se između zemalja članica koordiniraju postupci izdavanja odobrenja za stavljanje veterinarsko-medicinskih proizvoda u promet i nacionalnih postupaka država članica, pružanju informacija o medicinskim proizvodima i provjeri poštivanja dobre laboratorijske, kliničke i proizvođačke prakse. Naime, o čemu se radi? Zdravlje ljudi i životinja ne može više biti problem jedne države izolirano. Epidemije zoonoza i zaraznih bolesti od kravljeg ludila, ptičje gripe, svinjske kuge, slinavke i šapa nisu problem jedne države. Te bolesti ne poznaju granice, one se šire neovisno o tome je li neka zemlja članica ili nije članica Europske unije i jasno je su to problemi koji nadilaze administrativne granice i koje zemlje u okružju moraju rješavati koordinirano i zajednički to je njihov zajednički interes. Zato je važno da ovakav zakon bude kompatibilan i da omogućava razmjenu informacija i uspostavljanje standarda. Jedna Njemačka ili Austrija može imati savršeno zakonodavstvo, nadzorni inspekcijski sustav ali ako zemlje u okružju nemaju te standarde, ono što sam rekao epidemije bolesti ne poštuju njihove granice, ne poštuju administrativne granice. Mi smo imali slučaj vezano i za svinjsku kugu, dakle nakon što smo ukinuli cijepljenje obvezno, uspostavljeni su monitorinzi, no sve to nije dovoljno ukoliko zemlje u okružju, kao što je Srbija, kao što je Bosna i Hercegovina itd. nemaju uspostavljene iste standarde, to je onda uvijek moguće i potencijalno krzno žarište. Prema tome, Hrvatska ima i te kakao interes donijeti zakone i vjerojatno je područje sigurnosti hrane u kojem ne bi trebalo imati nikakvih kalkulacija i zadrški u odnosu na standard Europske unije, jer u konačnici štitimo zdravlje naših ljudi, naših građana, naših potrošača. Donošenje ovog zakona također je neophodno kako bi se otklonila i mjerila za poglavlje pregovora 12. – Sigurnost hrane, veterinarstvo i fito sanitarni nadzor, no iznad svega ovaj zakon je važan i klub Hrvatske demokratske zajednice podupire njegovo donošenje, zbog toga što regulira područje kvalitete i sigurnosti veterinarsko-medicinskih proizvoda, odnosno zaštite zdravlja životinja, a time naših potrošača koji konzumiraju hranu životinjskoga podrijetla. 2000. godine Europska unija je napravila zaokret u politici sigurnosti i kvaliteti hrane. Uzrok tome su brojne krize '90.-tih godina prošlog stoljeća, nastale zbog pojave bolest, zbog pojave epidemija zoonoza prouzročenih hranom ili hranom za životinje, od dioksina koji je pronađen u hrani za životinje, patvorenja maslinova ulja, kravljeg ludila itd. Te su epidemije i događaji utjecali na zdravlje i dobrobit ljudi sa značajnim ekonomskim posljedicama za pojedince, za obitelji, za čitave zajednice, za subjekte u poslovanju s hranom i hranom za životinje i čitave države. Taj zaokret rezultirao je bijelom knjigom o sigurnosti hrane, Strategijom sigurnosti hrane od polja do stola, te Uredbom 178/2002. i tzv. higijenskim paketom. Što je ključno u ovim koncepcijama sigurnosti hrane, a izravno je povezano s ovim zakonom? Usmjeren je na prevenciju, odnosno Strategija sigurnosti hrane uvodi načelo od polja do stola. Jasno se propisuje odgovornost svih onih koji su u lancu prehrane, dakle od proizvođača stočne hrane, od onih koji obavljaju uzgoj stoke, prerade, industrije mesna, transporta, do konačne konzumacije i potrošača. Prema tome, tim koncepcijama sigurnosti hrane obuhvaćen je cijeli lanac. Dakle, nije za pretpostaviti ako je došlo do kontaminacije u fazi proizvodnje ili ako su neispravno liječenje, dakle veterinarsko-medicinskim proizvodima, ukoliko su ostale određene rezidue, određeni kontaminanti da ih onda nije za očekivati i u konačnom proizvodu. Prema tome, svaki segment proizvodnje i svaka faza jednako je važna i ima utjecaj na zdravstvenu ispravnost konačnog proizvoda. Prema tome, kao nužna pretpostavka zdravstveno ispravne hrane je i zdravlje i zaštita životinja, ali i propisana i kontrolirana upotreba veterinarko-medicinskih proizvoda koji osim svog medicinskog djelovanja mogu, ako se ne radi u skladu s propisima, dovesti do kontaminacije, odnosno te toksične komponente rezidue mogu zaostati u mišićnom tkivu i na taj način ugroziti i finalni proizvod, odnosno biti opasni po zdravlje potrošača, odnosno konzumenta. Drugo važno područje koje obuhvaća ovaj zakon, je područje dobrobiti životinja i zaštite okoliša. Treba jasno kazati da proizvodne potpore u Europskoj uniji, više se ne daju samo tako, nego su one višestruko uvjetovane, dakle moraju se udovoljavati standardima kvalitete proizvoda, ekološkim standardima i standardima dobrobiti životinja. Prema tome, ukoliko se ne ispune ovi zahtjevi i standardi, nema isplate poticaja, tako da primjena ovog zakona kroz zaštitu i dobrobit životinja u izravnoj je vezi sa proizvodnjom mlijeka i mesa, odnosno sa državnim potporama koje su namijenjene za tu proizvodnju proizvođačima kao jedan od važnih principa koje sadrži ovaj zakon je sljedivost i uspostava informacijskog sustava. Dakle, svi veterinarsko-medicinski proizvodi koji se proizvode i stavljaju u promet su evidentirani, klinički ispitani, ocjenjena je njihova kvaliteta, te isto tako dobivena su odobrenja za njihovo stavljanje u promet. Također, uspostavljen je i upravni inspekcijski nadzor. Zbog svega ovoga, ovih činjenica Zakon o veterinarsko-medicinskim proizvodima, znači dio je zakonodavstva Europske unije s kojim se trebamo uskladiti tijekom pregovora, ali isto tako i njegov je izravni utjecaj na sigurnost hrane i zaštitu potrošača. I zato klub Hrvatske demokratske zajednice podupire njegovo donošenje i implementaciju. Hvala lijepo.
Hvala. U ima kluba SDP-a, gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, cijenjeni kolege i kolegice zastupnici. Prijedlog Zakona o veterinarsko-medicinskim proizvodima, s Konačnim prijedlogom Zakona je sigurno veliki korak naprijed u odnosu na Zakon o veterinarskim lijekovima i veterinarsko-medicinskim proizvodima od 1998. godine, koji proizvođači korisnici veterinarsko-medicinskih proizvoda već duže vremena i očekuju. U razgovoru sa ljudima iz veterinarske struke, očekivanje od zakona su velika. Promjene očekuju i proizvođači, mi imamo vrlo značajnih proizvođača u Hrvatskoj veterinarsko-medicinskih proizvoda, isto tako i vele drogerije, ali i malo prodaja u veterinarskim ljekarnama. Međutim, smatram da posebno su i zainteresirani sami korisnici, znači uzgajivači stoke koji žele da im ta stavka bude što manja. Međutim, to može biti i dvosjekli mač. Primjeri kada se nestručno koriste veterinarsko-medicinski proizvodi u proizvodnji stoke mogu imati i velike posljedice. Primjer nekontrolirana aplikacija ili nedovoljno korištenje i u jednoj i u drugoj situaciji škodi toj proizvodnji. Posebno je opasno nestručno korištenje lijekova bez kontrole stručnjaka doktora veterinarske medicine. Primjeri da uzgajivač stoke ilegalno nabavlja lijekove i aplicira ih bez znanja veterinara, te završetak te životinje na … [[Govornik se ne razumije.]] klanju i plasman toga mesa ljudima uzrokuje da često puta antibiotike koje primamo, ljudi primaju u terapijskim dozama nemaju učinak koji bi trebali imati. Jer smo s vremenom postali rezistentni na neke od antibiotika uzimanjem kroz određene životinjske proizvode manje doze tih antibiotika jer su one nekontrolirano tretirane. Mislim da je to cilj da ovaj zakon spriječi takav jedan način nekontroliranoga korištenja tih antibiotika. Međutim, i druga je stvar zbog čega se ovaj zakon očekuje i zbog čega je on i interesantan, pa u Hrvatskoj se prometuje u vrijednosti od 12 do 13 milijuna eura veterinarskih lijekova. Mislim da je to ovako jedna vidljivo i jedna stvar koja je interesantna i za ljude koji se bave biznisom, ovih veterinarsko-medicinskih proizvoda. Evo primjer, nedavno sam u jednom dnevnom tisku pročitao da je u jednu našu eminentnu proizvođačku tvrtku veterinarskih lijekova recimo u nadzorni odbor su ušli jedan bivši predsjednik Vlade, jedan bivši potpredsjednik Vlade i jedan bivši ministar u Vladi. Ako su oni ušli u nadzor takove jedne tvrtke u nadzorni odbor, vjerojatno i smatraju da se ova proizvodnja je dobra i da se može u njoj vjerojatno dobro i zaraditi. Prema tome, uz ovu potvrdu u svezi novoga zakona veterinarska struka također smatra da je zakon u mnogim stvarima i nedorečen. Mislim da i to trebamo reći jer bez obzira što zakon ima svoje značenje i bitan nam je u ovim pregovorima koje imamo s Europskom unijom. Međutim, trebamo reći i da on ima i dosta svojih nedorečenosti koje normalo treba se razriješiti. U prvom redu smatram da dvije stvari moramo riješiti znači da bi zadovoljili naše potrebe za nastavkom pregovora sa Europskom unijom, znači da ga donesemo. I drugo u zadovoljenju primjene zakona u našoj hrvatskoj stvarnosti da donesemo takav zakon i provedene akte koji će biti provodivi kod nas u okviru naše proizvodnje. To znači da prema sadašnjem stvarnom stanju i prijedlogu zakona koji je pred nama predloženi zakon trebamo prihvatiti ali drugo, da si trebamo uzeti u obvezu da ga kroz provedbene propise, a posebno vidjeli ste tamo pravilnikom o veterinarsko-medicinskim proizvodima koji se planira donijeti do 31. 12. 2008. u svim nedorečenostima a koje naglašava veterinarska struka u potpunosti usuglasimo sa odredbama Europske unije i učinimo prihvatljivim i provodivim sa našim prilikama. Ako ste gledali onaj prilog već jedan letimični pogled u usporedni prikaz odudaranja odredbi Europske unije sa nacrtom prijedloga zakona ukazuje na oko 40 neusklađenih i 20 djelomično usklađenih članaka koje treba uskladiti sa drugim podzakonskim aktima a koje ministarstvo mora uskladiti putem ovog navedenog pravilnika o veterinarsko medicinskim proizvodima do kraja godine. Znači posla oko toga zakona ima, ne da ga sada prihvatimo a poslije toga da ne napravimo ono što trebamo jer samo prihvaćanje bez ovih popratnih akata neće dati onaj kvalitet koji očekujemo i koji treba biti. Obzirom da će zakon stupiti na snagu 1. veljače 2009. godine prestati će važiti Zakon od 1998. godine, ali će se raditi po postojećim pravilnicima dok ministar u sljedeće dvije godine ne donese nove provedbene propise. Znači, djelokrug rada je jako velik i trebamo biti stalno u Ministarstvu, a posebno u upravi za veterinarstvo prisutni da te stvari razrješavamo onako kao što trebamo. Posebno značenje ima proizvodnja veterinarsko-medicinskih proizvoda kako u našoj proizvodnji, tako i onih koje uvozimo. Zato ovim zakonom utvrđeni postupak ispitivanja i stavljanja u promet ovih proizvoda a da bi potvrdili njihovu kvalitetu neškodljivost i djelotvornost, kao proizvod za zaštitu zdravlja životinja, a time i zaštitu zdravlja ljudi od … [[Govornik se ne razumije.]] veterinarsko medicinskih proizvoda značajna je novina koja nam omogućuje proizvodnju u stočarstvu koja odgovara mjerilima koje postavlja Europa. Da bi to u potpunosti ostvarili, ja sam bio na sastanku sa ljudima koji rade u toj branši farmaceutskoj i oni smatraju da posebno u članku 1. u Poglavlju Cilj i područje primjene proizvođači često puta ne vide neki dio svoje palete. Na primjer kozmetika sa posebnom manjenom i slično. Znači u onome članku 1. trebalo bi razjasniti koje su, posebno u tim pratećim dokumentima razjasniti sve ono što nije dovoljno kvalitetno rečeno u tom zakonu a može se sa provedbenim propisom i riješiti da ne bi bilo kasnije nekih nesporazuma ili evo konkretno što sam iznio da se neki proizvod ne može klasificirati, odnosno staviti na mjesto u kojem on pripada. Isto tako struka je pozitivno istakla pitanje registracije novih lijekova jer je propisano da odobrenje provođenje kliničkog ispitivanja veterinarsko-medicinskih proizvoda na zahtjev podnositelja treba da započne u roku od 60 dana. Sada smo imali puno većih i dužih problema za registraciju određenog lijeka. Znači od podnošenja zahtjeva 60 dana, što svi jako pozitivno pozdravljaju. To sve omogućuje da će se najkasnije za 210 dana doći do registracije novog lijeka. Do danas i danas to traje mnogo duže, neki lijekovi trebaju dvije i više godina da bi se registrirali kao takovi, a u isto vrijeme su kvalitetni i potrebni za našu proizvodnju u stočarstvu. Pošto se momentalno u programu registracije nalaze mnogi novi preparati postavljeno je i pitanje da li će biti potreba ponavljanja postupka po novom zakonu. To mislim je pitanje koje se također treba riješiti provedbenim aktima. Sad dolazim do jednoga vrlo značajnog pitanja u prometu veterinarsko medicinskih proizvoda. Zašto je to značajno pitanje? Pa upravo ima nekoliko razloga? Jedan od prvih je svakako ilegalno tržište, lijekovi kupljeni van zemlje zatim aplikacija nestručnih osoba i pitanje doza, klanje životinja kojima nije istekla karenca, lijek koji je u njih apliciran. U tom dijelu upravo ovo sprečavanje bolesti, a osobito zoonoza ima veliko značenje za zdravlje ljudi i to za zdravlje ljudi i za životinja ali i za zdravlje ljudi. Zato je i značajno da stručnjak jedini može terapirati to, lijek. Pitanje same aplikacije, može se i priučiti čovjek, ali pitanje terapiranja i kontrole te terapije mora biti zato zadužen stručnjak, doktor veterinarske medicine koji će biti i odgovoran poslije kad piše onu svjedodžbu o zdravstvenom stanju. Još jedno pitanje je značajno u ovome dijelu prometa, korištenje humanih lijekova koji nisu registrirani za životinje. Članak 9. govori o tome da zajedno sa Ministarstvom zdravstva treba utvrditi koji su to lijekovi koji se mogu koristiti? Zašto je to značajno? Pa evo recimo samo u Zagrebu ima oko 30 veterinarskih ambulanti i Veterinarski fakultet koji liječe kućne ljubimce. Ljudi su danas dosta u kontaktu, čovjek i životinja je sve prisniji, posebno u sredinama, većim sredinama gdje su možda i ljudi malo više otuđeni i upravo zbog toga je vrlo značajno da ti lijekovi koje nemamo u veterinarsko-medicinskim preparatima a koriste se u humanim, a mogu se koristiti kod liječenja životinja da se napravi lista tih lijekova koji se mogu koristiti. Danas imamo u, samo u Zagrebu preko 25 tisuća pasa. Koliko ima mačaka i ostalih kućnih ljubimaca još više. Mislim da se i to bez problema može riješiti jer Europa je to već i riješila. U Engleskoj na listi ima oko 800 humanih preparata. Kod nas je to danas oko 300 preparata. Prema tome sa provedbenim aktima treba dovesti tu listu na onu, ono mjerilo onakovo koje će biti korisno da bi se te životinje mogle liječiti s tim lijekovima. Pitanje je ipak najznačajnije u ovom prometu riješiti odnose proizvođač, veleprodaja, maloprodaja odnosno veledrogerija, veterinarske lijekove i korisnik. Po europskim propisima svaka količina pronađenih rezidua lijekova u mesu dovodi do kažnjavanja koja imaju nesagledive posljedice za proizvodnju i proizvođača. Zato treba, zato treće poglavlje stavljanja veterinarsko-medicinskih proizvoda u promet treba biti dobro razjašnjeno provedbenim aktima. I na kraju evo jedno tehničko pitanje koje je lako ispravljivo, ja sam i dao amandman. U članku 2. pojmovnika, stav 53. riječ «vetarinar» treba zamijeniti riječi «doktor veterinarske medicine» jer je to akademski naziv koji dobiva završeni student Veterinarskog fakulteta te mu to omogućuje da i ispostavlja valjani veterinarski recept kojim se može podići lijek u ljekarni. I sasvim na kraju Klub SDP podržava donošenje ovog zakona uz ispravku nedorečenosti putem pravilnika o veterinarsko-medicinskim proizvodima ali uz maksimalno sudjelovanje struke. Šta to znači? To znači više nego do sada. To znači da ljude se Veterinarskog fakulteta, instituta, Veterinarske komore, proizvođača, veledrogerija za mišljenje ne može se pitati sa rokom od par sati do jednoga dana. Ne može se imati tada i kvalitetno mišljenje tih stručnjaka koji su cijenjeni ne samo kod nas nego na, i na nivou europskih veterinarskih institucija i farmakoloških asocijacija. Nemojmo si dozvoliti da donosimo zakon zbog pregovora nego zakon koji će biti primjeren, primjenjiv u Hrvatskoj i omogućiti kvalitetni promet i korištenje veterinarsko-medicinskih proizvoda. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba HNS-a gospodin zastupnik Miljenko Dorić.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Kao što smo već čuli i mi se u Klubu HNS-a potpuno slažemo s tom konstatacijom da veterinarska struka od ovog zakona uistinu očekuje jako puno. Drago nam je da je naš matični odbor jednoglasno podržao njegovo donošenje, ali slažem se i sa prethodnicima koji su rekli da je zakon u nekim segmentima uistinu nedorečen i ja ću biti vrlo konkretan i ispred Kluba HNS-a iznijeti neka pitanja na koja smo naišli pa bi molili predlagatelje da nam ovdje odgovore na ta pitanja iz razloga jer ovaj zakon ide po hitnom postupku. Prema tome nemamo drugih mogućnosti za korekcije osim danas. Evo idemo redom. Ja ću preskočiti ona pitanja koja su već postavljena da budem što kraći. Naime novi zakon predviđa izradu galenskih i magistralnih lijekova ali ne definira tko ih smije izrađivati i tko ih smije izdavati. Naime veterinarski tehničar i doktor veterinarske medicine koji po zakonu rade u veterinarskoj ljekarni nisu u svom školovanju obučeni za pripremu takvih lijekova niti su veterinarske apoteke opremljene na način da bi se takvi lijekovi mogli u njima izrađivati. Da li predlagatelj namjerava možda podzakonskim aktom regulirati način izrade i izdavanja magistralnih i galenskih pripravaka jer vas želim podsjetiti da dosadašnji pravilnik je u biti to omogućavao samo ljekarnicima dakle farmaceutima. Nitko drugi nije smio izdavati takve lijekove. Idemo na članak 9. ovog prijedloga zakona. On predviđa da doktor veterinarske medicine može propisati humani lijek, a popis humanih lijekova donosi se u suglasnosti sa Ministarstvom zdravstva. Članak 72. ovog prijedloga zakona predviđa nadzor nad veterinarskim ljekarnama samo od strane Ministarstva poljoprivrede. Ako će veterinarska ljekarna imati i humane lijekove zar ne bi bilo možda logično omogućiti i nadzor od strane Ministarstva zdravstva? Nadalje dok se veterinarski lijekovi mogu izdavati isključivo u veterinarskim ljekarnama novi zakon dopušta izdavanje humanih lijekova izvan humanih, pod navodnicima ljekarni. Što na ovo kaže farmaceutska struka? Da li ste vi kao predlagatelji možda i konzultirali i kako ćete to riješiti. Jer u biti radi se o jednoj vrsti diskriminacije. Konačno, obzirom na relativno veliki broj novih djelatnika koje će trebati zaposliti na posebno uvezenih uz implementaciju ovoga zakona, a u prijedlogu zakona nismo dobili apsolutnu vrijednost, dakle realne troškove s kojima ćemo jasno opteretiti proračun narednih godina. Molili bih vas da nam kažete koji su to stvarno realni troškovi i da li možda ministarstvo možda razmišlja o tome da se izvrši određena preraspodjela poslova. Jer, europska legislativa nam donosi nove obveze, ali se tako druge obveze gase. Mi stalno dobivamo na naše klupe prijedloge vezane uz otvaranje novih radnih mjesta, a ne vidimo u biti što će biti sa djelatnicima koji obavljaju poslove koji ih više neće trebati obavljati. Evo, mi bih vas molili da nam dadete odgovor na ta pitanja, jer mislim da je važno da ih riješimo prije nego što krenemo prema glasovanju. Hvala lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Prvi je gospodin zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Osnovna svrha ovog prijedloga zakona kao propisa kojim se regulira proizvodnja i distribucija veterinarsko-medicinskih proizvoda mora biti zaštita javnog zdravlja. Međutim, taj cilj se mora postići na način koji ne onemogućava razvoj gospodarstva, te vodeći računa o obvezama Republike Hrvatske koje je preuzela potpisivanjem Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Prijedlog zakona je osnova za donošenje svih provedbenih propisa radi usklađivanja sa pravnom stečevinom Europske unije na području veterinarsko-medicinskih proizvoda koji se stalno razvija uvažavajući doprinose Europske agencije za lijekove koja putem brojnih stručnih radnih timova, eksperata nastoji pratiti znanstveno-tehnološki napredak industrije lijekova. Znanstvenici Europske agencije za lijekove svakodnevno razvijaju nove sigurnosne standarde čime unapređuju europsku pravnu stečevinu koja obvezuju sve države članice, pa tako i Republiku Hrvatsku kao državu kandidatkinju. Ovim se zakonom jamči da su svi veterinarsko-medicinski proizvodi koji se temeljem odobrenja stavljaju u promet ispitani uz primjenu ujednačenih kriterija radi utvrđivanja njihove kvalitete, neškodljivosti i djelotvornosti, a sve radi zaštite zdravlja životinja i posebno zaštite zdravlja ljudi putem potrošnje hrane životinjskog podrijetla. Radi zaštite javnog zdravlja potrebno je prikupljati i ocjenjivati odgovarajuće podatke o nus pojavama veterinarsko-medicinskih proizvoda kao proizvoda od posebnog značaja. Ovim zakonom se omogućava priključenje Republike Hrvatske jedinstvenom sustavu prijavljivanja nus pojave vegerinasko-medicinskih proizvoda u koju su uključene sve države članice Europske unije. Dakle, uključit ćemo se u sustav prikupljanja i procjene odgovarajućih podataka o nus pojavama, nedostatku djelotvornosti i neodobrenim indikacijama veterinarsko-medicinskih proizvoda kako bi se zajamčila kontinuirana neškodljivost veterinarsko-medicinskih proizvoda. Ovim prijedlogom zakona primijenjeno je i načelo Europske unije o slobodi kretanja roba, u ovom slučaju veterinarsko-medicinskih proizvoda. S gledišta javnog zdravlja i slobodnog kretanja veterinarsko-medicinskih proizvoda novim zakonom otvara se put uspostavi baza podataka pri nadležnom tijelu koje sadrže sve nužne podatke kako bi se omogućilo što bolje postupanje u hitnim slučajevima u odnosu na veterinarsko-medicinske proizvode. U cilju osiguranja kvalitete veterinarsko-medicinskih proizvoda ovim prijedlogom zakona postiže se da su svi veterinarsko-medicinski proizvodi koji stignu na područja Republike Hrvatske proizvedeni sukladno načelima dobre proizvođačke prakse, a svi subjekti u prometu s veterinarsko-medicinskim proizvodima dužni su voditi propisane evidencije. Nadalje, propisane su i specifične kontrole koje jamče kvalitetu veterinarsko-medicinskih proizvoda. Na kraju, vodeći računa o obvezama Republike Hrvatske za usklađivanjem s pravnom stečevinom Europske unije Prijedlogom zakona o veterinarsko-medicinskim proizvodima u potpunosti se osigurava usklađivanje s pravnom stečevinom Europske unije na predmetnom području. Podržavam donošenje ovoga zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragan Vukić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, štovani gospodine državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Na klupama imamo Prijedlog zakona o veterinarsko-medicinskim proizvodima, s Konačnim prijedlogom zakona. Hrvatski sabor je 1998. donio Zakon o veterinarskim lijekovima i veterinarsko-medicinskim proizvodima. Ovim zakonom iz '98. određuje se način ispitivanja odobravanja za stavljanje u promet, proizvodnja i izradba, promet, te nadzor, oglašavanje i upis u očevidnik Ministarstva poljoprivrede veterinarskih lijekova i ljekovitih dodataka radi zdravstvene zaštite životinja naročito u pogledu njihove kakvoće, djelotvornosti i neškodljivosti, a time i zaštite zdravlja ljudi od ostatka lijeka u namirnicama životinjskog podrijetla veterinarsko-medicinskih homeopatskih proizvoda, te nadzor nad ljekovitom hranom za životinje. Ovaj zakon iz '98. predstavlja zapreku za usklađivanje hrvatskog zakonodavstva s europskim i zato danas raspravljamo o novom prijedlogu zakona. Taj novi prijedlog zakona je usklađen sa Direktivom Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenog 2001. kao i Uredbom Europske komisije od 3. lipnja 2003. Ovim se zakonom utvrđuje postupak ispitivanja i stavljanja u promet, proizvodnja, označavanje, promet, kontrola kvalitete, oglašavanje i nadzor veterinarsko-medicinskih proizvoda radi osiguranja njihove kvalitete, neškodljivosti i djelotvornosti kao proizvoda za zaštitu zdravlja životinja, a time i zaštitu zdravlja ljudi od rezidua veterinarsko-medicinskih proizvoda u hrani životinjskog podrijetla i u hrani za životinje. Treba naglasiti da se radi o jasnom i detaljnom zakonskom prijedlogu u kojem su jasno naznačena prava, ali i odgovornosti pojedinih subjekata kojih se to tiče. Vrlo velike ovlasti u sprovedbi ovog zakona ima sam resorni ministar, a što opet od njega traži donošenje većeg broja pravilnika za realizaciju ovog zakona kao i određen broj povjerenstava za sprovedbu istog. Ovim zakonom uređuju se pravila za osiguranje kvalitetnih i sigurnih veterinarsko-medicinskih proizvoda kao proizvoda od posebnog značaja za zaštitu zdravlja životinja, higijenskih zdravstveno ispravnih proizvoda životinjskog podrijetla, zaštite ljudi od zoonoza te osiguranja dobrobiti životinja i veterinarske zaštite okoliša. Zakon je podijeljen na više poglavlja, a svako poglavlje obrađuje posebno područje čime se omogućava lakša primjena predloženih rješenja. U poglavlju –Postupak ispitivanja uređuje se ispitivanje kontrole kvalitete veterinarsko-medicinskog proizvoda s temeljnim zahtjevima. Kliničko ispitivanje uređuje pitanja vezane uz ispitivanja u svrhu utvrđivanja da li veterinarsko-medicinski proizvod ispunjava temeljne zahtjeve sigurnosti, djelotvornosti i neškodljivosti u cilju zaštite zdravlja životinja. Poglavlju – Stavljanje u promet veterinarsko-medicinskih proizvoda sukladno navedenoj direktivi i uredbi uređuje se da veterinarsko-medicinski proizvodi mogu staviti u promet samo ako ne ugrožavaju zdravlje i sigurnost ciljnih životinja. Poglavlje – Odobrenje za proizvodnju sadrži odredbe koje se odnose na uvjete za obavljanje proizvodnje veterinarsko-medicinskih proizvoda te upis proizvođača u odgovarajući upisnik Ministarstva poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja. Poglavlju – Označavanje i uputa o veterinarsko-medicinskim proizvodima uređuje se označavanje pakiranja veterinarsko-medicinskog proizvoda te odobreni sadržaj upute o proizvodu koji je odobren za stavljanje u promet. Poglavlje – Promet veterinarsko-medicinskih proizvoda sadrži odredbe kojima se preciznije uređuju pitanja vezana uz subjekte koji mogu obavljati promet na veliko i na malo veterinarsko-medicinskim proizvodima, uvoz i izvoz. Ovim Zakonom propisuje se obveza objedinjavanja postojećih informacijskih sustava i baza podataka za veterinarsko-medicinske proizvode čime se stvaraju pretpostavke za učinkovitiji rad cjelokupnog sustava. Predloženi zakon uvažava posebnost procesa pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji te omogućava fleksibilnu prilagodbu domaće i pravne regulative zakonodavstvu Europske unije.
Hvala. Zaključno u ime predlagatelja, gospodin Stjepan Mikolčić, državni tajnik. Izvolite.
… [[Govornik je naknadno uključen.]] nadzora vis a vis primjene lijekova iz humane medicine, oni se neće prodavati u ljekarnama veterinarske prakse, nego isključivo na recept u ljekarnama humane medicine, prema tome i biti će pod neposrednim nadzorom Ministarstva zdravstva i onima koji kontroliraju i nadziru promet ovakovih lijekova. Za provedbu ovog zakona trebati će određena, ali ne i znatna financijska sredstva, ako ste pažljivije čitali zakon i onaj dio obrazloženja, tamo smo naveli da će za provedbu ovog zakona biti potrebno zaposliti 8 novih ljudi. Mi ćemo to učiniti u 2008. i 2009. godini, dapače u sredstvima proračuna Ministarstva poljoprivrede ta sredstva su osigurana u dijelu za ovu godinu i predviđena planom za naredno razdoblje. No, dozvolite mi da se uključim na neki način na onaj dio vaše rasprave vis a vis, da tako kažem aktivnosti na sigurnosti hrane i provedbi veterinarske fitosanitarne politike, mora reći u poglavlju 12. koji na neki način uređuje ovo područje imali smo 4 mjerila i dobili smo pozitivno mišljenje da smo ih sva otklonili, prema tome da ovaj dio naše zakonodavne prilagodbe ide sukladno onim programima i rokovima koje smo predvidjeli i vi ćete vrlo uskoro imati na neki način i polazna stajališta za 12. poglavlje koje uređuje ovo područje sa svih aspekata u smislu transpozicije pravne stečevine u naše zakonodavstvo. Još jednom, evo zahvaljujem na vašim raspravama, prijedlozima i sugestijama. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kad se steknu uvjeti. Konačni prijedlog Zakona o veterinarsko-medicinskim proizvodima, hitni je postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 100. rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, zastupnik Dragutin Bodakoš. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanima. Državni tajnik Kuterovac. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Cijenjenje dame i gospodo zastupnici.
Na članak 2. zastupnika gospodina Dragutina Bodakoša. Hajdemo, onda ovako da ide po redu kada je vama tako napisano. Evo, amandman na članak 2. Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Prihvaća se.
Da.
Hvala. Postaje sastavni dio. Na članak 6.
Prihvaća se.
Prihvaća se. Hvala. Postaje sastavni dio … [[Govornik se ne razumije.]] Članak 7.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Hvala. Na članak 16. i 23.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Na članak 42.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio. Šesti, na članak 57.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Sedmi, na članak 70.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Osmi, na članak 79.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio. Hvala. Deveti, na članak 80.
Taj ne možemo prihvatiti. Zbog toga što izgleda ne jasno, a radi se o hrvatskim zakonima, pa tako i o ovom zakonu, te ga je potrebno ujednačiti u cijelom tekstu zakona. A nije nam prihvatljivo samo u članku 80. u jednom stavku 7. upotrijebiti alineju, a u drugoj, nakon toga upotrijebiti riječ pod stavak 4. i stoga ne možemo prihvatiti.
Predsjednik Odbora za
Povlačimo … [[Govornik se ne razumije.]]
Prvo, povlači se ovaj amandman na članak 9. Na članak 10.
Prihvaća se.
Na deseti, na članak 87.
Prihvaća se.
Jedanaesti, na članak 88.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Dvanaesti, na članak 90.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio. 13. na članak, dodaje se članak 13.
Prihvaća se.
Prihvaća se. 14. na članak 92.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. I imamo na članak 2. prijedlog amandmana gospodina Dragutina Bodakoša.
Prihvaća se.
Prihvaća se i ovaj amandman. Hvala lijepa. Gospodine državni tajniče, hvala. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o veterinarsko medicinskim proizvodima. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova, 98 glasova za i 3 suzdržana zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Prelazimo na - Konačni prijedlog zakona u izmjenama i dopunama Zakona o reviziji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 99 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Hitni postupak primjenjuje se u skladu s člankom 161. Poslovnika. Prijedlog akta primili ste poštom sukladno članku 159. Poslovnika. Hitni postupka objedinjuje prvo i drugo čitanje Zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja uzet riječ? Da. Gospodin Zdravko Marić, državni tajnik u Ministarstvu financija. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, dame i gospodo zastupnici. Pred vama je na stolu, dakle nacrt Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reviziji. Zakon o reviziji, inače donesen je krajem 2005. godine, objavljen u "Narodnim novinama" broj 146 i stupio je na snagu 20. prosinca 2005. godine. U vrijeme njegovog donošenja on je bio usklađen s tzv. Osmom direktivom Europske unije koja je u međuvremenu izmijenjena, izmijenjena je sredinom 2006. godine donošenjem nove direktive Europskog parlamenta i Vijeća Europe kojim je zapravo na nešto drukčiji način propisana revizija godišnjih financijskih izvješća i konsolidiranih financijskih izvješća kompanija odnosno tvrtki. Također u okviru pregovora s Europskom unijom, poglavlje 6 – Pravo trgovačkih društava, jedan dio odnosi se i na područje revizije, posebice zakonske revizije u kom dijelu se treba zapravo uskladiti s pravnom stečevinom Europske unije. Sukladno tome, izrađen je ovaj Prijedlog zakona kojim će se Zakon o reviziji u cijelosti uskladiti s pravnom stečevinom Europske unije. Ja bih ovdje dame i gospodo htio samo u kratko reći, dakle o najvažnijim promjenama i izmjenama u ovom zakonu. U predloženim izmjenama i dopunama Zakona o reviziji, dakle propisana je mogućnost obavljanja revizije i stranim revizorima na područje Republike Hrvatske, dakle uz domaće i strane uz uvjet u svakom slučaju da strani državljanin mora prije svega nostrificirati stranu ispravu kojom dokazuje zvanje ovlaštenog revizora, a isto tako i položiti određene testove, odnosno provjeriti će se i njegovo poznavanje zakonodavstva Republike Hrvatske. Također, u zakonu se mijenjaju odredbe koje se odnose na javni nadzor. Naime, do sada javni nadzor nad revizorskom strukom i Hrvatskom revizorskom komorom, bilo u nadležnosti u Ministarstva financija. Prema direktivi, prema osmoj direktivi zahtjeva se da javni nadzor nad revizorskom strukom pa tako i komorom, bude u nadležnosti, neovisnog, potpuno neovisnog tijela. I stoga je predloženo da takav nadzor provodi Odbor za javni nadzor čije članove na prijedlog ministra financija imenuje i razrješava Vlada Republike Hrvatske. Predloženim zakonom, također izmijenjeni su uvjeti koje moraju ispunjavati ovlašteni revizori koji obavljaju provjeru kvalitete rada revizorskih društava, samostalni revizora i ovlaštenih revizora. Umjesto dosadašnjih deset godina, ovlašteni revizori moraju imati pet godina iskustva na poslovima revizije, a imenuje ih Upravno vijeće komore uz prethodnu suglasnost Odbora za javni nadzor. Također nove odredbe zakona odnose se i na tzv. izvješće o transparentnosti koje revizorska društva i samostalni revizor sastavljaju prilikom obavljanja revizije društva od javnog interesa kao što su trgovačka društva čiji vrijednosni papiri kotiraju na burzi, banke i druge financijske institucije te trgovačka društva od posebnog državnog interesa čiji temeljni kapital prelazi 300 milijuna kuna. Izvješće o transparentnosti sastavlja se iz razloga kako bi se dobila opća slika i uvid u revizorska društva koja obavljaju unaprijed navedene revizije. Također predloženim izmjenama i dopunama i dopunama zakona propisana je i zamjena tzv. rotacija ovlaštenih revizora pri obavljanju revizija financijskih izvješća, subjekata od javnog interesa, s time da ovlašteni revizor može ponovno sudjelovati u obavljanju revizije kod istog subjekta nakon proteka razdoblja od najmanje dvije godine. Tu treba napomenuti zapravo da se na taj način želi postići neovisnost ovlaštenih revizora od revidiranog subjekta što nužno ne znači promjenu revizorskog društva već samo ovlaštenog revizora koji je potpisnik revizorskog izvješća. Također značajna promjena u predloženim izmjenama i dopunama Zakona o reviziji, odnosi se na prestanak važenja tarife revizorskih usluga prije svega radi usklađenja s pravnom stečevinom Europske unije, ali u svakom slučaju i poštivanja načela slobodne tržišne utakmice. Također treba reći da su naknade koje su ugovorene temeljem tarife revizorskih usluga do stupanja na snagu ovoga zakona, također ostaju na snazi do ispunjenja ugovornih obveza za koje su ugovorene. Konačno ja bih samo rekao da odredbe o objavi izvješća o transparentnosti i rotaciji, odnosno zamjena revizora stupa na snagu danom pristupa Republike Hrvatske Europskoj uniji. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji radnih tijela? Da. U ime Odbora za financije i državni proračun, predsjednik Odbora, gospodin Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovani predstavnici Vlade, cijenjeni kolegice i kolege. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskoga sabora raspravio je na 10. sjednici održanoj 12. lipnja 2008. godine Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reviziji, s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 5. lipnja 2008. godine. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskoga sabora raspravljao je o predmetnom zakonu na temelju članka 65. Poslovnika Hrvatskoga sabora kao matično radno tijelo. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskoga sabora jednoglasno je podržao prijedlog Vlade Republike Hrvatske da se sukladno članku 161. Poslovnika Hrvatskoga sabora, ovaj zakon donese po hitnom postupku s obzirom da se radi o usklađivanju zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije. U raspravi na Odboru posebno je podržano ukidanje tarife revizorskih usluga koje će omogućiti da se utvrđivanje plaćanja naknade za revizorsku uslugu određuje ugovorom, odnosno u tržišnom okružju. Međutim, upozoreno je i na potrebu veće odgovornosti poreznih savjetnika i ovlaštenih revizora koji svojim radom bitno utječu na donošenje poslovnih odluka odgovornih osoba u tvrtkama. Nakon provedene rasprave Odbor za financije i državni proračun Hrvatskoga sabora odlučio je jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reviziji. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a, gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Važnost revizije proizlazi iz njezine svrhe da davanje mišljenje o financijskim izvješćima poveća njihovu vjerodostojnost kod vlasnika burze, poslovnih partnera i drugih korisnika. Revizorsko mišljenje stvara povjerenje između upravljačke i vlasničke strukture u poduzeću i zato je njegova važnost značajna. Korporativni skandali koji su se dešavali, a nije isključeno da se neće dešavati kao što su npr. najpoznatiji u svijetu je bio Enron, ali nije se to izbjeglo ni u Hrvatskoj pa smo imali takav slučaj sa Riječkom bankom, ojačali su potrebu za sofisticiranije uredbe i bolji nadzor i zahtijevaju učinkovitu akciju radi poticanja povjerenja u tržište i njegove mehanizme. Revizija financijskih izvješća je nužnost u uvjetima tržišnog gospodarstva, jer su vlasnici kapitala zainteresirani da neovisni stručnjaci ocijene realnost i objektivnost poslovnih izvještaja. Rizik revizije proizlazi iz mogućnosti neprimjerenog revizorskog mišljenja o financijskim izvješćima i zato je značajna odredba o neovisnosti revizora. Ti rizici su veći ako nema interne kontrole i unutarnjeg nadzora ili su oni neadekvatni. Izmjene i dopune Zakona o reviziji o kojima danas raspravljamo, uvjetovane su usklađenjem sa europskim zakonodavstvom, odnosno pregovorima sa Europskom unijom o Poglavlju VI. pravo trgovačkih društava i to u dijelu koji se odnosi na međunarodne računovodstvene standarde i reviziju. Na razini Europske unije prihvaćen je sustav financijskog izvješćivanja koji obuhvaća pravila o godišnjem izvješćima, međunarodnim računovodstvenim standardima izvješćivanja te pravila o obveznoj reviziji. Posebno se traži da nema diskriminacije državljana zemalja Europske unije u odnosu na državljane vlastite zemlje pa se to odnosi onda i na revizore i vidimo i adekvatnu izmjenu u ovom zakonu. Na području financijskog izvješćivanja pravna stečevina utvrđuje pravila za prikazivanje godišnjih i konsolidiranih računa uključujući pojednostavljena pravila za mala i srednja poduzeća. Primjena međunarodnih računovodstvenih standarda obvezna je za neke entitete od javnog interesa, radi se o bankama, financijskim institucijama, trgovačkim društvima čiji vrijednosni papiri kotiraju na burzi, tvrtkama koje država ocijeni da su joj od posebnog interesa. Pravna stečevina propisuje pravila za odobrenje profesionalni integritet i neovisnost statutornih revizora. Kroz institucionalni okvir treba posebno urediti licenciranje ovlasti profesionalnih organizacija i kontrolu kvalitete revizije te provjeru sigurnosti kvalitete koju trebaju utemeljiti i provoditi odgovarajući organi države. Posebno treba osnažiti internu reviziju i nadzor odnosno tzv. superviziju revizorskih tvrtki. Svjetska banka posebno je istakla provjeru primjene zakona, pa je potrebno provesti i njezine preporuke. I u nastavku izlaganja željela bih se osvrnuti na neke od članaka koji se mijenjaju u ovom zakonu, na koje imamo određene primjedbe ili pitanja. Odnosi se to na članak 3. koji je vezan uz postojeći članak 7. Člankom 3. vrši se promjena u smislu direktive da na području Republike Hrvatske reviziju mogu obavljati strani revizori. U sadašnjem članku 7. za stjecanje certifikata kandidat je između ostalih uvjeta morao zadovoljavati i sljedeća dva, a to je da je hrvatski državljanin i da poznaje hrvatski jezik. Novom izmjenom ovoga članka ova dva uvjeta za stjecanje certifikata su izostavljena, ali se istovremeno u točci 4. izmijenjenog članka 7. kaže da će se strana isprava nostrificirati nakon provjere predlagateljevog poznavanja zakonodavstva Republike Hrvatske potrebnog za obavljanje revizorskog posla, a provjera će se vršit na hrvatskom jeziku. Postavlja se pitanje, ako nije uvjet poznavanje hrvatskog jezika kako će ovakvo dokazivanje kandidat izvršiti na hrvatskom jeziku, pa postavljamo pitanje je li to stvarno onda usklađenje ili je to tako na mala vrata zapravo provučen jedan od uvjeta koji tu ne bi trebao biti? Članak 7. nadopunjuje se sa novim člankom 17.a i odnosi se na izvješće o transparentnosti koje sastavljaju revizori koji obavljaju reviziju društava od javnog interesa. Izvješće o transparentnosti treba dati uvid u revizorska društva koja obavljaju takvu reviziju. Izvješće treba sadržavati bitne kvalitete revizora odnosno revizorskog društva što ima značajnu ulogu i kod revizorskog mišljenja koje daju za subjekte od posebnog interesa. I ocjenjujemo da je to važno i danas, pa postavljamo pitanje zašto se odgađa primjena ove odredbe do stupanja Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije? Isto se odnosi na članak 10. koji uvodi novi članak 26.a i propisuje najduži rok u kojem revizor može vršiti subjekata od posebnog interesa, dakle na sedam godina i tada predlaže odnosno definira zamjenu na rok od dvije godine, također sa primjenom kada Hrvatska postane punopravna članica Europske unije. Mislimo da to nisu takvi uvjeti koji se ne bi mogli u kratkom roku zadovoljiti. Novina je izmjena članka 20. koji izostavlja revizorske tarife i na to naši domaći revizori imaju značajnije primjedbe. Ocjenjujemo da se treba i taj dio uskladiti odmah jer sada važe najniže tarife odnosno naknade koje utvrđuje Revizorska komora. Treba reći da u ovom trenutku je na snazi takvo bodovanje da se u obzir uzima ukupni prihod, vrijednost aktive i broj zaposlenih pa tako npr. najniža tarifa iznosi 15 bodova, bod iznosi tisuću kuna, dakle najniža naknada za revizorsko izvješće u malim poduzećima je minimalno 15 tisuća kuna. Treba podržati zakonsko uređivanje sprečavanja sukoba interesa koje je propisano novim člankom 26.b kojim se ograničava na dvije godine mogućnost zapošljavanja revizora u upravljačkoj strukturi društva koje ga je revidiralo. Obveza da se makne nadzor Ministarstva financija uređena je na način da se osniva Odbor za javni nadzor koji zamjenjuje dakle ovu kontrolu koja je do sada bila unutar Ministarstva financija. I na kraju da kažem da ćemo u klubu SDP-a glasati za prihvaćanje Izmjena i dopuna Zakona o reviziji. Hvala.
Hvala. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Vladimir Ivković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Ovo pitanje je jedno od temeljnih pitanja gospodarskog poslovanja posebno s pozicije vlasnika, ali isto tako nije nezanimljivo ni sindikatima ni zaposlenicima, a posebno je zanimljivo u slučaju ako se nadmudruju ili pokušavaju dva ili više vlasnika utvrditi točno stanje da li uprava radi dobro, da li ne radi dobro. Od tih izvješća u mnogočemu ovisi sudbina nekih tvrtki a i problemi koji zbog tih nejasnoća mogu nastati. Klub HDZ-a podržat će ovaj zakon zato jer sadrži bitne odredbe koje u toj pravnoj nesigurnosti ili više bih rekao činjeničnoj nesigurnosti u bitnome poboljšava način i kvalitetu kako doći do adekvatnog izvješća koje će pokazivati pravo stanje stvari u trgovačkim društvima. To će se ostvariti kroz uvođenje javnog nadzora nad revizijskom strukom, ali i kroz provjeru kvaliteta rada samih revizora. Zakon o reviziji općenito uređuje obavljanje revizije financijskih izvještaja i konsolidiranih financijskih izvještaja obveznika revizije, određuje osobe ovlaštene za pružanje usluga revizije, uvjete za obavljanje usluge revizije, revizijski odbor, osnivanje i rad Hrvatske revizijske komore te nadzor njezina poslovanja, nadzor i provjeru kvalitete rada revizorskog društva, samostalnih revizora i ovlaštenih revizora, izdavanje i oduzimanje dozvola za obavljanje usluga revizije te druga pitanja vezana uz reviziju. Zakon je u vrijeme donošenja bio usklađen sa 8. Direktivom Europske unije koja je izmijenjena 17. svibnja pa sukladno tome i prema novoj direktivi potrebno je uskladiti odredbe Zakona o reviziji na već spomenuta područja, dakle u dijelu mogućnosti obavljanja revizije stranih revizora na području Republike Hrvatske, u provođenju javnog nadzora nad revizijskom strukom u provjeri kvalitete rada revizijskih društava, samostalnih revizora i ovlaštenih revizora. Predloženim izmjenama revizor može biti i strana pravna osoba odnosno, koji će se povjeriti sam posao revizora, tada je javni nadzor nad revizorskom strukom i komorom bio u nadležnosti Ministarstva financija. Još jedanput želim istaknuti značenje ove problematike, s obzirom na podatke i revizijska izvješća koja mogu od već spomenutog Slučaja "Enron" u kojemu je praktički lažno ili skriveno revizijskog izvješće dovelo do toga da su svi zaposlenici ostali i čak bez mirovinskih prava, odnosno mirovinskih fondova, a naravno i bez radnih mjesta, a vlasnici bez svojih imovina, ali i u našoj bližoj sredini se često puta se postavlja pitanje, gdje na mom lokalnom području tekstilne tvrtke, pa se nadmudruju jedan vlasnik, drugi vlasnik u tome da li je revizijsko vijeće adekvatni odraz stvarnoga stanja. Po jednima nije, jer je prikazano stanje zaliha ovako, po drugima je i naravno da onda kada se treba o tim krajnostima odlučiti je ovo poboljšanje kvalitete samih revizijskih izvješća i nadzor nad njima od bitnog značenje za budući rad tih tvrtki. Javni nadzor podliježe i postupci na temelju kojih su izdane dozvole za rad revizijskih društava i certifikati ovlašteni na revizorima, zatim provjera standarda vezanih uz profesionalnu etiku, unutarnju kontrolu, kvalitete revizijskih društava, provjera kvalitete rada itd. Nadzor će provoditi Odbor za javni nadzor, čiji članovi na prijedlog ministra financija imenuje i razrješava Vlada Republike Hrvatske. Članovi odbora moraju biti stručne osobe, poznavatelji područja revizije, a koji se posljednje tri godine ne bave aktivnom revizijom, moraju biti zastupljeni iz različitih područja i ispunjavati određene, naravno i stručne uvjete, kao što su završeni studij druge razine studija prema Zakonu o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju iz područja prava i ekonomije. O svome radu odbor izvještava Vladu Republike Hrvatske, a program rada odbora i izvješće o radu moraju se objaviti i na internetskim stranicama i na taj način transparentno postati dostupni svima. Članovi odbora biraju se na razdoblje od 4 godine i njihove aktivnosti financiraju se iz državnog proračuna iz razloga njihove financijske i potpune samostalnosti. Drugo područje, područje kontrole provjere kvalitete rada revizorskih društava je područje koje čak ni druge države još nisu u Europskoj uniji uvele u potpunosti, ali polako se uvodi i na neki način je jamstvo da će ista izvješća ili barem približno sadržavati iste pokazatelje i na isti način prezentirate iste podatke i iste pokazatelje. Provjera kvaliteta rada provodit će se i nadalje jednom u 6 godina, a najmanje jednom u 3 godine kod revizijskih društava ili samostalnog revizora koji obavljaju revizije subjekata od javnog interesa. Međutim, za ovlaštene revizore koji obavljaju provjeru kvalitete rada bitni su određeni uvjeti koje moraju ispunjavati, a to je petogodišnje iskustvo na poslovima revizije, te da ih imenuje upravno vijeće komore uz prethodnu suglasnost Odbora za javni nadzor, dakle dvostruki nadzor. Provjera kvalitete rada mora biti organizirana na način da bude neovisna o revizorima i društvima koje podliježu reviziji. Stoga će ovlašteni revizori koji provode provjeru kvalitete rada, biti financirani iz sredstava komore koja su potrebna izdvojiti u tu svrhu i na taj način se opet jamči samostalnost i objektivnost provjere kvalitete. Nove uredbe u zakonu odnose i na izvješće o transparentnosti koje revizorska društva i samostalne revizije stavljaju prilikom bavljenja revizije društva od javnog interesa, kao što su trgovačka društva čije vrijednosni papiri kotiraju na burzi banke itd., odnosno trgvoačka društva čiji temeljni kapital prelazi 300 milijuna kuna. Osim izvješća o transparentnosti, zakon je propisao i zamjene odnosno rotacije, nakon 7 godina od početka revizije mora se mijenjati osoba koja obavlja reviziju i na taj način se sprečava da u dogovoru između revizora i onog koga naručuje se stalno ponavljaju isti pristupi u obavljaju revizije, a i u sadržaju izvješća. Ovlašteni pri obavljanju revizije su od javnog interesa, s tim da ovlašteni revizor može ponovno sudjelovati u obavljanju revizije kod istog subjekta nakon proteka razdoblja od najmanje 2 godine. Dakle, nužna pauza u kojoj će moći netko drugi ukazati na nepravilnosti prethodnog revizora. Ujedno revizor ne smije 2 godine postati član uprave društva, čije je reviziju potpisao i na taj način se sprječava mogući kriminalni način rada u smislu namještanja rezultata i kasnije nagrađivanja za takvo revizijsko izvješće. I na kraju, pitanje revizijskih tarifa ovim zakonom se prepušta tržištu. To je i do sada bilo jedno od pitanja kojima se teško uspoređivala opseg nekog revizijskog izvješća, posebno u tvrtkama gdje je obavezno po zakonu bila javna nabavka. Pa se postavljalo pitanje što je to uopće predmet natjecanja i što je predmet skupština trgovačkih društava kada se odlučuje o povjeravanju revizije? Da li je to samo želja vlasnika da ta i ta kuća to izvršava ili se mora poštivati osnovni trgovački princip, odnosno Zakon o javnoj nabavi u smislu najpovoljnije ponude i cijene. Dakle, to su osnovni elementi zbog koji tri, četiri osnovana elementa zbog kojih je ovaj zakon i ovo područje bitnije poboljšana kvaliteta zakonskog uređenja. I u tom smislu još jedanput ponavljam, će HDZ podržati ovaj prijedlog. Hvala.
Hvala. U ime kluba HSLS-a, HSU-a, gospodin zastupnik Antun Korušec. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovani predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Ovaj zakon je zaista izuzetno važan, jer je istinitost i objektivnost u domeni revizije zapravo jedan od najvažnijih preduvjeta financijske discipline. Pa mi zato dopustite da podsjetim da je Zakon o reviziji koji je bio donesen krajem 2005. godine do danas pokazao neke nedostatke i da se zaista objektivno ukazala potreba tijekom njegove primjene za uskladbu određenih zakonskih odredbi, pa i za određene značajne zakonske iskorake, odnosno izmjene. Dakako da potrebu donošenja novoga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reviziji nalaže i usklada zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnom stečevinom Europske zajednice. Radi objektivnosti mislim da je potrebno reći da su i do sada izvješća o radu revizije u ovom Saboru dobivala pohvalu, zbog svoje objektivnosti, zbog svoje sveobuhvatnosti i zbog svoje stručnosti. Osobito važna pitanja koja se uređuju novim Prijedlogom zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o reviziji su sljedeća. Mogućnost obavljanja revizije stranih revizora na području Hrvatske, provođenje javnog nadzora nad revizorskom strukom, provjera kvalitete rada revizorskih društava, samostalnih revizora i ovlaštenih revizora, te uvjeti za stjecanje certifikata za zvanje ovlaštenog revizora. Dakle, uvažavajući europska iskustva certifikat se mora izdati i revizorima iz drugih država, tako da reviziju pod propisanim uvjetima mogu obavljati i strani državljani. A što se tiče javnog nadzora nad revizorskom strukom i komorom javni nadzor mora provoditi tijelo neovisno od struke i javni nadzor mora biti djelotvoran a mogu ga provoditi samo osobe koje nisu profesionalno angažirane u provođenju revizija. Svakako se podrazumijeva i očekuje da takve osobe moraju biti stručne i moraju biti moralne, uz to što je preduvijet da su dobri poznavatelji revizije. Radi tog je predviđeno i formiranje odbora za javni nadzor koji odbor na prijedlog ministra financija imenuje i razrješava Vlada. Ovako predloženo rješenje ili rješenja smatramo jako dobrim. Kao što smatramo i jako dobrim rotaciju ovlaštenih revizora pri obavljanju revizija financijskih izvještaja, subjekata od javnog interesa. Odredba da ovlašteni revizor može ponovo sudjelovati u obavljanju revizije kod istog subjekta, nakon proteka razdoblja od najmanje dvije godine ide značajno u prilog postizanja i jačanja neovisnosti ovlaštenih revizora i jačanja digniteta revizorske struke za što vjerujem da se svi zalažemo. Izuzetno je važno također i konačno uspostavljanje provjere kvalitete revizorske struke, uloga komore je ovdje vrlo važna jer mora provjeravati neovisnost i objektivnost revizije, metodologiju i pravila revizorske struke, te primjenu zakona i međunarodnih revizijskih standarda. Smatram da je posebno važno i u klubu to smatramo financiranje ovlaštenih revizora za provođenje procjene kvalitete rada i sredstava komore što dovodi do financijske neovisnosti revizora koji provode provjeru kvalitete rada kod revizorskih društava i samostalnih revizora a time i dobre i valjane percepcije u javnosti o revizorskoj struci koja je također često bila napadana. Nove odredbe zakona koje se odnose na sastavljanje izvješća o transparentnosti koja se sastavljaju prilikom obavljanja revizije društava od javnog interesa također po našoj ocjeni zaslužuju pohvalu. Ovdje u promišljanju ove ukupne problematike ne smijemo zaboraviti ili zapostaviti unutarnju reviziju i kontrolu koja je izuzetno važna i iz iskustava koja imam iz dugogodišnjeg radnog iskustva koja još uvijek nije uspostavljena na način kako bi trebala to biti. Zaključno, ocjenjujući Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reviziji dobrim i potrebnim Klub zastupnika HSLS-a i HSU-a podržati će predmetni zakon.
Zahvaljujem. U ime kluba HDSSB-a, uvaženi zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, predstavnici ministarstva, uvažene kolegice i kolege. Pa evo nešto više od 2,5 godine je proteklo od početka primjene Zakona o reviziji koji je stupio na snagu 20. prosinca 2005. godine i koji je prethodno bio usklađen sa zakonodavstvom Europske unije, odnosno sa VIII. Direktivom Europske unije. S obzirom da je pred nama Poglavlje VI. Pravo trgovačkih društava, a da je Direktiva, VIII. Direktiva Europske unije izmijenjena to je evo i ovaj Prijedlog izmjena i dopunama Zakona o reviziji pred nama u onom dijelu naravno koji se odnosi za potrebe usklađenja za zakonodavstvom Europske unije. Rečeno je ovdje za govornicom važnost revizije odnosno važnost neovisnosti revizije. Ja ću se osvrnuti samo sa nekoliko rečenica na predložene izmjene i dopune. Prije svega omogućavanje izmjene i dopune u onom dijelu u kojem se omogućava i stranim državljanima, strancima odnosno, njihovim revizorskim kućama revizija u dijelu revizija, dakle, na području Republike Hrvatske. Dakle, ostaje upitno ovo nostrifikacija diplome. Ta nostrifikacija naravno, odnosno uvjerenja o uvjetima koji su potrebni za provedbu revizije i ova provjera hrvatskih zakona naravno koji su potrebni u kvalitetnom obavljanju revizije na hrvatskom jeziku. U svakom slučaju ja vjerujem da će uvjeti koji su važeći i za one koji moraju imati potrebne uvjete za reviziju važiti isto tako i kod nostrifikacije razno raznih uvjerenja stranih državljana tako da će se dovesti u istu razinu. Drugo, za kvalitetni pomak, i to je kvalitetni pomak omogućavanje javnog nadzora, odnosno ustrojavanje odbora za javni nadzor. Međutim, evo ja bih tu razmišljajući o načinu kako dolazimo do članova odbora za javni nadzor, dolazi malo u dvojbu da li je baš dobro da članove ovoga odbora na prijedlog ministra financija imenuje Vlada Republike Hrvatske. Pa možda promisliti o tome da ipak uvažavajući da zaista i revizija ali i ovaj Odbor za javni nadzor stvarno treba biti neovisan. Dakle, neovisan i od onih koji obnašaju vlast. Čini mi se da u ovom slučaju, u slučaju ovakvog načina imenovanja članova za, odnosno članova Odbora za javni nadzor ne postiže se ta neovisnost s obzirom da se ovi članovi imenuju od strane Vlade Republike Hrvatske a na prijedlog ministra financija. Rotacija ovlaštenih revizora koja je unesena u ove izmjene i dopune a koja govori da osoba revizor ne može kroz dvije godine obavljati reviziju istoga društva. Mislim da se treba proširiti. Dakle u, ne samo osoba nego i revizorska kuća dakle revizorska kuća koja je obavljala reviziju društva od javnog interesa odnosno onog društva, trgovačkog društva na kojeg se odnosi ovaj članak zakona. Dakle revizorska kuća ne bi trebala odnosno ne bi smjela obavljati reviziju kroz dvije godine odnosno naredne dvije godine. Dakle moguća je situacija da jedna revizorska kuća imenuje revizora jednog trgovačkog društva ali za godinu dana ta ista revizorska kuća imenuje drugog revizora za obavljanje revizije trgovačkog društva. Dakle mislim da se ovo treba odnositi i na pravnu osobu odnosno revizorsku kuću. I konačno kada govorimo o rotaciji ovlaštenih revizora, izvješću o transparentnosti mislim da nema nikakvog razloga čekati da Hrvatska pristupi Europskoj uniji. Da se ove odrednice i izvješće o transparentnosti i ono što se odnosi na rotaciju ovlaštenih revizora može primijeniti u onom trenutku kada ove izmjene i dopune stupe na snagu. Evo zahvaljujem na pozornosti. Hrvatski demokratski savez Slavonije i Baranje prihvatit će ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reviziji. Hvala.
Zahvaljujem. Time smo završili raspravu po klubovima. Prelazimo na pojedinačnu raspravu i uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite. Odustaje. Uvažena zastupnica Vesna Buterin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Revizija je postupak ocjenjivanja i ispitivanja financijskih izvještaja te podataka i metoda koji se primjenjuju pri sastavljanju financijskih izvještaja na temelju kojih se daje stručno mišljenje o realnosti i objektivnosti stanja imovine, kapitala, obveza i rezultata poslovanja poduzetnika. Revizija obuhvaća ispitivanje i ocjenu poslovanja, organiziranosti poslovnih funkcija, načina donošenja poslovnih odluka i funkcioniranja informacijskog sustava. Reviziju obavljaju pravne osobe koje su registrirane za obavljanje revizije. Želim ovdje naglasiti da je uloga revizije u poslovanju poduzeća od iznimno velike važnosti jer mišljenja koja revizori daju u svojim izvješćima moraju usmjeravati donošenje poslovnih odluka od strane menagementa u poduzećima a naravno uz to i njihovo preuzimanje odgovornosti za određene postupke koje oni poduzimaju. Zakonom o reviziji koji je donesen krajem 2005. godine uređuje se obavljanje revizije financijskih izvještaja i konsolidiranih financijskih izvještaja obveznika revizije. Određuju se osobe koje su ovlaštene za pružanje usluga revizije, uvjeti za obavljanje usluga revizije, revizorski otpor, osnivanje i rad Hrvatske revizorske komoore te nadzor njezina poslovanja, nadzor i provjera kvalitete rada revizorskih društava, samostalnih revizora i ovlaštenih revizora, izdavanje i oduzimanje dozvole za obavljanje usluga revizije te druga pitanja vezana za reviziju. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reviziji o kojem danas ovdje raspravljamo prije svega omogućuje da se Zakon o reviziji u cijelosti uskladi sa pravnom stečevinom Europske unije. Tako je u predloženim izmjenama i dopunama Zakona o reviziji propisano nekoliko novina. Prva od njih je dakle mogućnost obavljanja revizije stranih revizora na području Republike Hrvatske na način da ovlašteni revizor može biti državljanin Republike Hrvatske ili pak strani državljanin kome je potrebno nostrificirati stranu ispravu kojom dokazuje zvanje ovlaštenog revizora. Nadalje u zakonu se mijenjaju i odredbe koje su vezane za javni nadzor. Naime kao što znamo do sada je javni nadzor nad revizorskom strukom i Hrvatskom revizorskom komorom bio u nadležnosti Ministarstva financija a prema ovim izmjenama Zakona zahtijeva se da javni nadzor nad revizorskom strukom pa tako i komorom bude u nadležnosti javnog neovisnog tijela što je vrlo bitno. Predloženim zakonom isto tako izmijenjeni su i uvjeti koje moraju ispunjavati ovlašteni revizori koji obavljaju provjeru kvalitete rada revizorskih društava, samostalnih revizora i ovlaštenih revizora. Nove odredbe zakona odnose se isto tako i na izvješće o transparentnosti koje revizorska društva i samostalni revizor sastavljaju prilikom obavljanja revizije društva od javnog interesa kao što su trgovačka društva čiji vrijednosni papiri kotiraju na burzi i druge financijske institucije te trgovačka društva čiji temeljni kapital prelazi 300 milijuna kuna. Isto tako predloženim zakonom propisana je i zamjena ovlaštenih revizora pri obavljanju revizija financijskih izvješća, subjekata od javnog interesa s time da ovlašteni revizor može ponovo sudjelovati u obavljanju revizije kod istog subjekta nakon proteka razdoblja od najmanje dvije godine. To je vrlo važno zato što se na taj način isto tako želi postići neovisnost ovlaštenih revizora od revidiranog subjekta. Ono što je još važno i ono što je još jedna novina u ovim izmjenama i dopunama zakona jest da se, odnosi se na prestanak važenja tarife revizorskih usluga zbog usklađenja s pravnom stečevinom Europske unije te poštivanja načela slobodnog tržišta. Na kraju želim naglasiti da dajem punu podršku u donošenju ovoga zakona zato što ove izmjene i dopune zakona prije svega omogućit će da revizorski postupak odnosno provođenje revizijskog procesa bude još kvalitetnije. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Pa evo ja ću isto kao i moji prethodnici uvodno konstatirati da uistinu podupirem ovaj prijedlog zakona koji je jedan kvalitetan propis u oblasti financija, oblasti prava trgovačkih društava i ne samo iz razloga što ga uistinu dakle ove institute usklađujemo sa uredbama Vijeća Europe, pravnom stečevinom Vijeća Europe nego i zbog toga što će institut revizije upravo temeljen na ovog propisa na jedan kvalitetan, moderan način biti uređen i u Republici Hrvatskoj i uistinu ovaj propis u tom smislu apsolutno treba poduprijeti. Po mom mišljenju sam propis ima 4 osnovne novine, 4 ta osnovna elementa pa da se i ne ponavljamo, da ne govorim ono što su moje kolege prethodno govorili dakle, ta četiri osnovna elementa sistematizirano bi se odnosila na iduće institute. Prvo, dakle javni nadzor u smislu razrade nadležnosti naravno Odbora za javni nadzor. Drugo, provođenje provjere kvalitete rada revizora isto kao jedan novi ili na novi način uređen institut. Zatim pod tri obveza podastiranja u određenim situacijama izvješća o transparentnosti kao razrada načela javnosti rada, a pogotovo kada se radi o subjektima od javnog interesa i četvrti element ili četvrti dio koji se odnosi na ove novine, a zapravo nam daje odgovor na pitanje tko sve može obavljati revizorski posao u Republici Hrvatskoj, jer su i u tom smislu ovim zakonom predviđene izmjene. Krenimo redom. Dakle, prvo što se tiče javnog nadzora za podržati je u prvom redu one izmjene koje se odnose na institut javnog nadzora nad revizorskom strukom ali i komorom. Naime, dosadašnje rješenje je bilo ovakvo. Dakle, javni nadzor je bio u nadležnosti Ministarstva financija, a predloženim izmjenama takav nadzor provodio bi Odbor za javni nadzor čije članove na prijedlog ministra financija imenuje i razrješava Vlada Republike Hrvatske. Sam taj odbor, dakle provodi javni nadzor revizorskih društava, samostalnih revizora putem komore ili ovlaštenih vještaka, a po potrebi, ponavljam po potrebi i u suradnji sa drugim nadležnim državnim institucijama. Drugi element ili druga novina uistinu se odnosi na provođenje provjere kvalitete rada revizora koji isto tako mislim da je kao pravni institut u okviru revizije vrlo bitan i vrlo ga je bitno naglasiti. Dakle, provjera kvalitete rada u nadležnosti je komore koja mora provjeriti neovisno i objektivno da li se revizija obavlja po 3 osnovna strukovno prihvaćena elementa. Naravno, prvo je u skladu sa zakonom ali i u skladu sa međunarodnim revizijskim standardima i metodologijom i drugim pravilima revizorske struke. Za ovlaštene revizore koji obavljaju provjeru kvalitete rada bitni su uvjeti, naravno koje oni moraju ispunjavati uz petogodišnje iskustvo na poslovima revizije. Bitna novina je i to da ih imenuje upravno vijeće komore uz prethodnu suglasnost malo prije spomenutog Odbora za javni nadzor. Što se tiče trećeg elementa gdje se vide te novine i poboljšice u razradi instituta revizije, po mom mišljenju to je svakako i svakako ga treba naglasiti, dakle izvješće o transparentnosti. Dakle, ta izvješća o transparentnosti, revizorska društva i samostalni revizor sastavljaju prilikom obavljanja revizije društva od javnog interesa, a to su dakle trgovačka društva čiji vrijednosni papiri kotiraju na burzi. Zatim, banke i druge financijske institucije, ali isto tako i trgovačka društva od posebnog državnog interesa čiji temeljni kapital prelazi 300 milijuna kuna. Osim izvješća o transparentnosti propisuje se i mogućnost zamjene rotacije ovlaštenih revizija pri obavljanju revizija financijskih izvješća kad se radi o subjektima od javnog interesa. I četvrto ili na posljetku ali ne manje važno, jer se uistinu radi o novom institutu. Dakle, to je ono pitanje ili odgovor na pitanje tko sve može u Republici Hrvatskoj po odredbama ovog zakona biti ovlašteni revizor. Dakle, propisuje se mogućnost da ovlašteni revizor odnosno revizori mogu biti državljani Republike Hrvatske ili strani državljani kome je potrebno ili kod kojih je potrebno pod jedan: nostrificirati stranu ispravu kojom on dokazuje zvanje, a usudio bih se kazati i znanje i praksu obavljanja ovlaštenog revizora i ono što se malo do sada spominjalo, a meni se čini neobično bitno isto i kod tih i prije ili za vrijeme nostrificiranja potrebno je provjeriti poznavanje cjelokupnog zakonodavstva Republike Hrvatske, a ta provjera poznavanja zakonodavstva Republike Hrvatske naravno da se vrši na hrvatskom jeziku, pa evo implicira da je poznavanje hrvatskog jezika, hrvatskog zakonodavstva uz sve ove druge elemente jedan od osnovnih preduvjeta ili preduvjet da bi i strani državljani se u Republici Hrvatskoj mogli baviti ovim poslom. I na samom kraju ili zaključno, ovo je uistinu jedan kvalitetan propis, jedno usklađivanje sa institutima Europske u nije u najpozitivnijem smislu. Ono će uvelike, dakle poboljšati, a o tome su nešto i kolege prije mene govorile i ono toliko bitno načelo povjerenja u financijska izvješća koje je zapravo neophodno u jednom društvu pogotovo kod funkcioniranja trgovačkih društava. Dakle, načelo povjerenja kao osnovni preduvjet da se i tržište u bilo kom smislu upravo na tim vrijednostima i zasniva i upravo ga ja, ovaj propis u tom smislu i podupirem. Hvala lijepa.
Uvaženi zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Dakle, pred nama se nalazi Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reviziji. Tim zakonom usklađuje se, kao što je već i rečeno, zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe. Njegovo donošenje također je predviđeno planom usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije za 2008. godinu, te je isto tako ovaj zakon jedan dio pregovaračkog poglavlja 6. – Pravo trgovačkih društava koji se odnosi na područje revizije. Važno je naglasiti, što je i državni tajnik spomenuo, da važeći Zakon o reviziji iz 2005. godine da je bio u potpunosti usklađen sa osmom direktivnom Europske unije sve do 17. svibnja 2006. kada je izmijenjena novom Direktivom Europskog parlamenta i Vijeća o zakonom propisanim revizijama godišnjih financijskih izvješća i konsolidiranih izvješća. Ovim izmjenama i dopunama zakona omogućit će se obavljanje revizije uz hrvatske državljane i stranim državljanima kojima će Hrvatska revizorska komora nostrificirati ispravu kojom dokazuju zvanje ovlaštenog revizora. Oni uz ispunjavanje općih uvjeta za stjecanje certifikata moraju proći i provjeru poznavanja zakonodavstva Republike Hrvatske prema programu komore. Svakako bitna novina ovog zakona koju želim istaknuti je uvođenje uz nadzor struke javnog nadzora. Javni nadzor provodit će se putem samostalnog tijela neovisnog od struke Odbora za javni nadzor. Odbor bi provodio nadzor revizorskih društava, samostalnih revizora i ovlaštenih revizora putem komore ili ovlaštenih vještaka. Da bi se postigla ta neovisnost od struke, članovi odbora trebaju biti stručne osobe koje poznaju revizorske poslove s tim da nisu bile profesionalno uključene u provođenje revizije najmanje posljednje 3 godine, što se precizno uređuje odredbama članka 42.d. Odbor bi imenovala i razrješavala Vlada Republike Hrvatske na prijedlog ministra financija iz kruga predstavnika nadzora financijskog sustava, tržišta vrijednosnih papira, predstavnika Hrvatske narodne banke, Hrvatske gospodarske komore, Ministarstva financija, Akademske zajednice te ovlaštenih revizora. Ovim Zakonom nastavlja se dogradnja sustava provjere kvalitete rada revizorskih društava, samostalnih revizora i ovlaštenih revizora koja je u nadležnosti Komore s ciljem organiziranja provjere kvalitete kako bi ona neovisna o revizorima koji podliježu reviziji, dakle bila neovisna, a jedan od predloženih načina je izdvajanjem posebnih sredstava Komore za tu svrhu. Također, ovim Zakonom uvodi se još jedna novina koja kroz obvezu revizora koji obavljaju reviziju društva od društava od javnog interesa da na svojim internetskim stranicama objavljuju izvješće o transparentnosti. Ono sadrži osnovne podatke o revizoru od ustrojstva strukture vlasništva, referenca, podataka o financijskom poslovanju itd. Novina je i rotacija ovlaštenih revizora pri obavljanju revizije financijskih izvješća društava od javnog interesa, što znači da revizor može ponovo sudjelovati u obavljanju revizije kod istog društva nakon proteka vremenskog razdoblja od najmanje 2 godine. I na kraju vrlo značajna promjena u ovom zakonu je brisanje odredbi vezanih za tarifu revizorskih usluga tako da će se ubuduće cijena revizorskih usluga formirati na tržištu ugovorom između klijenata. Eto, iz tih razloga podržati ću ovaj Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reviziji. Hvala.
Zahvaljujem. I uvažena zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Evo i ja ću nekoliko riječi reći o usklađivanju ovog Zakona o reviziji sa europskim zakonodavstvom s tog područja. Naime, okosnicu tog usklađenja čine odredbe koje omogućavaju obavljanje revizije stranih revizora na području Republike Hrvatske, dok se drugi dio usklađenja odnosi na provedbu javnog nadzora nad revizorskom strukom i provjeru kvalitete rada revizorskih društava te samostalnih i ovlaštenih revizora. Oko ovog ulaska stranih revizora na područje Republike Hrvatske zapravo se nema što posebno reći. Nedavno smo usklađivanjem Zakona o odvjetništvu omogućili i stranim odvjetnicima obavljanje odvjetničkih poslova u Republici Hrvatskoj, dakle Europa širi svoje tržište u svim segmentima, odnosno usklađenja s europskim zakonodavstvom uglavnom se i svode na otvaranje mogućnosti ulaska Europe u Hrvatsku, odnosno na osiguranje pristupa našim resursima od onih prirodnih preko infrastrukturnih do stručnih, dakle ljudskih. A kad već povlačim paralelu između odvjetnika i revizora ne mogu ne podsjetiti i na jednu vrlo interesantnu razliku. Naime, revizorima se, eto kao što smo čuli u prethodnim diskusijama ostavlja zakonska mogućnost da svoje usluge valoriziraju na tržištu, dakle da naknade za obavljenu reviziju utvrde ugovorom, dok za cijene usluga odvjetnika ne važe načela slobodne tržišne utakmice, već odvjetničke tarife odobrava, kao što znamo Sabor. Dakle, potpuno različit tretman dviju podjednakih struka. Kad pak je riječ o javnom nadzoru, valja reći da je do sada javni nadzor nad revizorskom strukom općenito te nad Revizorskom komorom bio u nadležnosti Ministarstva financije. Predloženim izmjenama javni nadzor prelazi u nadležnost posebnog tijela samostalnog i neovisnog od struke koje će se zvati Odbor za javni nadzor. No, članove tog odbora kojih je 7 ipak predlaže Ministarstvo financija, a imenuje ih i razrješava Vlada. Pretpostavka neovisnosti ovog odbora je njegova financijska neovisnost, zbog čega će se njegove aktivnosti financirati preko Komore, a po potrebi i sredstvima državnog proračuna i u tom smislu će biti potrebno u državnom proračunu godišnje osigurati oko dvjestotinjak tisuća kuna. Odbor za javni nadzor imao bi i zadatak da surađuje sa srodnim nadzornima tijelima drugih država članica Europske unije, ali i trećih zemalja, naročito po pitanjima utvrđenih nepravilnosti u radu stranih ovlaštenih revizora i revizorskih tvrtki. Ovo su najznačajnija usklađenja sa europskim zakonodavstvom, no osim tih značajnih provode se i ona manje značajna ili se bar takvima pokušavaju prikazati. Naime, pod krinkom manje značajne promjene mijenja se sastav i broj članova Upravnog vijeća Komore na način da se broj članova smanjuje s 11 na 7, a ukida se i regionalna zastupljenost članova uz davanje prednosti predstavnicima velikih revizorskih tvrtki. Razlog za ovu promjenu, prema riječima predlagača jest lakše obavljanje posla i mogućnost da u radu Upravnog vijeća sudjeluju predstavnici velikih revizorskih tvrtki umjesto revizorskih tvrtki iz različitih hrvatskih regija kao što je do sada bio slučaj. Ovo po meni uopće nije nevažna promjena pogotovo ako se zna da u nadležnosti upravnog vijeća imenovanje ovlaštenih revizora koji obavljaju provjeru kvalitete rada revizorskih društava i samostalnih revizora i pogotovo ne u zemlji s visokom razinom korupcije, kakva je Hrvatska. Naime, ova odredba je dvostruko diskriminatorna. Jednom jer favorizira Zagreb, znamo naime da samo u Zagrebu postoje velike revizorske tvrtke i drugo put jer opet favorizira Zagreb budući da revizorske tvrtke iz drugih hrvatskih regija više neće moći utjecati, bojim se ni na što. Ovakva odredba u potpunoj je suprotnosti s potrebom decentralizacije Hrvatske, odnosno nažalost i na primjeru ovog zakona vidimo da je decentralizacija zapravo obmana, odnosno mrtvo slovo na papiru. Nema decentralizacije Hrvatske bez decentralizacije njenih resursa, a stručni ljudi su svakako najvažniji resurs. U manjim lokalnim sredinama nema ni jačih revizorskih društava, ni odvjetničkih društava, ni društava za porezno savjetovanje, ni zavoda, ničega što bi jamčilo brži razvoj. Sve se koncentrira u Zagrebu. Kako da se mali nose s velikima, odnosno konkretno, zamislite situaciju da mali revizor stane na žulj velikome, zamjeri mu se, odmah će biti eliminiran s revizorskog tržišta. Nestati će ili će biti najamna radna snaga velikoj revizorskoj kući koja će, naravno ubirati vrhnje, a malima ostaju mrvice. Jednostavno mislim da to nije dopustivo. Osim toga, ovakvo zakonsko rješenje smanjuje kvalitetu revizorskog posla, velike revizorske kuće radi ostvarenja većeg profita, zapošljavaju velik broj mladih ljudi bez iskustva jer do ovlaštenih revizora je doista teško doći. A da je teško naći iskusnog revizora vidi se i po odredbi iz ovog Prijedloga zakona kojim se dosadašnji kriterij da ovlašteni revizor za obavljanje provjere kvaliteta rada revizora i revizorskih društava mora imati 10 godina staža, dakle taj se kriterij bitno ublažava tako da je sada dovoljno samo pet godina radnog iskustva. Dakle ti mladi ljudi pregledavaju samo jedan uski segment poslovanja revidiranog subjekta i na tome se zapravo praktički temelji revizorsko mišljenje, sve ostalo poznato je iz prijašnjih godina, jer znamo da je revizorski poslovni odnos višegodišnji i za sve to se naplaćuje velik novac. Novost u prijedlogu zakona je i izvješće o transparentnosti o čemu smo dosta čuli, koje će se izrađivati za trgovačka društva čije dionice kotiraju na burzi za banke i i trgovačka društva od posebnog državnog interesa čiji temeljni kapital prelazi 300 milijuna kuna. Ova izvješća također će izrađivati samo velike revizorske tvrtke, a odredba da se ovlašteni revizori koji potpisuju ta izvješća moraju rotirati, neće u suštini ništa promijeniti jer će se rotirati samo ovlašteni revizor, ali u okviru iste revizorske kuće. Dakle ne mijenja se revizorska kuća samo ovlašteni revizori unutar nje. Dakle da zaključim, moja osnovna zamjerka na ovaj prijedlog zakona je centralizacija revizorske struke, izuzetno važne struke, ugledne struke, do sada nekompromitirane struke što je u Hrvatskoj rijetkost, dakle ta jedna centralizacija na štetu malih tvrtki izvan Zagreba. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik Vlade uzeti riječ? Da. Uvaženi Zdravko Marić, državni tajnik u Ministarstvu financija. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici, evo ja bih prije svega želio se zahvaliti svima koji su se danas javili za riječ i sudjelovali u raspravi. Neka od pitanja i komentara koje sam čuo u svakom slučaju mogu potvrditi da su i u okviru radne skupine koja je radila na izradi ovoga zakona zapravo i bila i tada spomenuta. Ja bih se kronološki osvrnuo na neke od točaka koje sam čuo i ukratko ih iskomentirao. Što se tiče novina ovim zakonom o davanju mogućnosti i stranim državljanima da obavljaju reviziju u Republici Hrvatskoj, u svakom slučaju mislim da su i neki od kolega zastupnika i odgovorili na to pitanje. Dakle isključivo je namjera bila u svakom slučaju dakle usklađivanje sa europskim direktivama. Ono što je vrlo važno za reći, dakle od takvih osoba mi ne možemo tražiti diplomu poznavanja hrvatskog jezika, ali možemo od njih tražiti provjeru znanja hrvatskog zakonodavstva u zakonu u članku 3. točno piše, dakle na području računovodstva i revizije, trgovačkog prava, poreznog prava i radnog prava. Isto tako komentar i sugestija vezano za odgodu primjene Izvješća o transparentnosti i rotaciji revizora, ja bih tu se referirao upravo na nešto što nas je zapravo i struka zamolila i tražila, to je nešto što je europskom direktivom, osmom direktivom zapravo na snazi u zemljama članicama Europske unije, ali u svakom slučaju njihova iskustva nam pokazuju koliko je njima potrebna određena prilagodba da je možda u tom kontekstu bolje ipak malo pričekati. Što se tiče ukidanja tarifa one idu praktički sa danom stupanja na snagu ovog zakona. Što se tiče odbora za javni nadzor i imenovanja, čuli smo u komentarima koristila se upravo ključna riječ: "neovisnost". Međutim ja bih ovdje spomenuo, dakle osnovna poruka neovisnosti je neovisnost od struke u smislu da se nadzire kvaliteta i provodi kvaliteta rada struke revizorske, a manje je tu naglasak na neovisnosti od Vlade. Jer vi točno, jer i citiran je članak zakona 42.d gdje točno kaže da će Vlada Republike Hrvatske na prijedlog ministra financija imenovati odbor koji ima sedam članova, a njega čine predstavnici nadzora financijskog sustava, … tržišta vrijednosnih papira Hrvatske narodne banke, Hrvatske gospodarske komore, Ministarstva financija, Akademske zajednice te ovlaštenih revizora. Dakle u svakom slučaju tu je veći naglasak i zapravo pravi naglasak na neovisnosti od komore. Što se tiče proširenja vremenskog obuhvata rotacija, a i samog proširenja u smislu toga da se ne odnosi samo na ovlaštenog revizora nego na cijelu pravnu osobu, odnosno da li samostalnog, da li revizorskog društva, tu treba zapravo reći da u svakom slučaju ćemo razmotriti i tu sugestiju, međutim u ovom trenutku to zapravo i nije potrebno, jer ovlašteni revizor je taj koji potpisuje izvješće o reviziji i on ima zapravo povrh svega toga zapravo ovaj odbor za javni nadzor, ipak je to krovno tijelo koje zapravo ima još u krajnjoj instanci mogućnost kontrole kvalitete rada. Što se tiče smanjenja broja i ukidanje regionalne komponente u Odboru za javni nadzor, odnosno u komori, ja bih svakako rekao da namjera ni u kojem slučaju nije bila nikakva centralizacija, nego dapače u konzultacijama i zapravo sugestije i struke i članova i komore zapravo su nam pokazali i ukazali da bi bilo potrebno zapravo smanjiti i broj tih članova upravnog vijeća kako bi se efikasnost poslovanja zapravo poboljšala, pospješila, ali u svakom slučaju nije bilo nikakve namjere da bi se tu u ikojem slučaju zapravo kočio proces decentralizacije, odnosno oda bi išlo u smislu centralizacije. Što se tiče pitanja, odnosno komentara vezano za godine rada, odnosno godine iskustva potrebno kod ovlaštenog revizora, ja mislim da u svakom slučaju tu trebamo gledati o kvaliteti i efikasnosti posla i ponavljam još jedanput upravo to jedno takvo tijelo kao Odbor za javni nadzor zapravo će služiti upravo svrsi da se ocijeni da li je, pa i mlađi ili stariji revizor, ovlašteni revizor napravio svoj posao kako treba. Evo još jedanput ja vam se svima zahvaljujem u svakom slučaju na komentarima i sugestijama. Uzeti ćemo u obzir sve što je ovdje rečeno u tijeku ove rasprave. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa zapravo bih htjela kroz ispravak ukazati da mi zapravo ne omogućavamo da strani revizor ne mora poznavati hrvatski jezik. Naime provjera njegovog poznavanja hrvatskog zakonodavstva vrši se na hrvatskom jeziku. Kako će on položiti takvu provjeru ako ne poznaje jezik. To sam ja i u svom izlaganju upozorila.
To baš i nije bio pravi ispravak, ali dobro, prošlo je. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se steknu za to potrebni uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reviziji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 99, rasprava je zaključena. Nakon što je rasprava zaključena, Vlada je podnijela amandmane i predložila da se u skladu sa člankom 158. stavak 2. o ovom zakonskom prijedlogu provede treće čitanje. Dajem na glasovanje sukladno prijedlogu Vlade sljedeći zaključak: O Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reviziji provest će se treće čitanje. Molim uključimo se i glasujmo o ovom prijedlogu zaključka. Rezultat. Zaključak je prihvaćen većinom glasova, 131 glas za i 3 suzdržana.
Prelazimo na 4. točku dnevnog reda, to je - Prijedlog zakona o preradi i uporabi drva i proizvoda od drva, prvo čitanje, P.Z. br. 86 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Kod donošenja ovog zakona, primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona, članak 144. do 150. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Herman Sušnik, državni tajnik u Ministarstvu regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe i gospodo saborski zastupnici. Pred vama se nalazi Prijedlog zakona o preradi i uporabi drva i proizvoda od drva. Drvna industrija Republike Hrvatske predstavlja značajan gospodarski potencijal koji je započeo programsku i tržišnu reformaciju sa fokusom stvaranja tržišta orijentirane gospodarske politike. Važnost drvne industrije ogleda se u prerađivačkom potencijalu. Korištenje sirovinske osnove, domaća sirovina koja je kvalitetna, certificirana i dostupna, izvozna orijentiranost, iskustvo i tradicija te kadrovi. U drvnoj industriji prema statističkim podacima djeluje 1381 gospodarski subjekt. Zaposleno je oko 25 tisuća radnika direktno, no uz Hrvatske šume i razne kooperante taj broj se penje na preko 45 tisuća radnika. 2004. godine Vlada Republike Hrvatske usvojila je Strategiju razvoja industrijske prerade drva i papira čime je potvrđena orijentacija prema poticanju finalne proizvodnje i povećanju izvoza. U 2006. godini usvojila je također i Operativni program razvoja industrijske prerade drva za period 2006. do 2010. godine sa svrhom poboljšanja i unapređenja sektora. Od presudne su važnosti da su budući strateški razvoj i investicije dobro usmjereni. Operativnim program izdvojila su se po prvi puta bespovratna financijska sredstva za drvni sektor, a uz dodatak kvalitetne suradnje sa Haburom neupitan je konkurentan razvoj industrijske prerade drva. Temeljem strategije izrađen je Prijedlog zakona o preradi i uporabi drva i proizvoda od drva. Takav dokument do sada nismo imali i želja nam je da cjelokupni ciklus prerade drva, počevši od drvne sirovine pa do finalnog proizvoda, bude sustavnije organiziran čime će se postići još značajniji ekonomski i socijalni učinci drvnoga i šumarskoga sektora. Kratko da kažem što se ovim zakonom planira uvesti. Minimalni tehnički uvjeti za proizvodne pogone prerade drva i namještaja. Događa se da dio proizvodnih pogona ne zadovoljava minimalne tehničke uvjete da bi se bavili proizvodnjom, čime se ne može racionalno koristiti drvna sirovina. Reguliranje kvalitete proizvoda drva i proizvodnih procesa, tehnički propisi, tehnička dopuštenja. Svjesni smo da na našem tržištu se pojavljuje roba loše kvalitete iz uvoza i da tu treba kontrola na temelju donesenih propisa reagirati i omogućiti kupcima da kupuju kvaliteta proizvod od drva. Upravni i inspekcijski nadzor. Znači osnovat će se drvoprerađivačka inspekcija. Formirat će burza drva sa zadaćom unapređenja trgovine drvom i proizvodima primarne prerade drva odnosno željelo se pristupiti problemu rješavanja raspodjele sirovine tj. omogućiti domaćim drvoprerađivačima da kupe deficitarne sirovine te da istu potom prerade u čim veći stupanj dodane vrijednosti. Raspoloživa sirovina je dovoljna da zadovolji potrebe hrvatskih finalista. Tvrtke koje su kupovale sirovinu po ugovoru od Hrvatskih šuma biti će dužne sve svoje tržišne viškove ponuditi putem burze, odnosno prodati direktnom ponudom tek ako za to ne pokažu interes domaće tvrtke. Osnovat će se Centar za istraživanje proizvoda od drva i razvoj namještaja. Ovaj centar trebao bi predložiti okvir djelovanja koji će postupno ali trajno raditi na tehnološko-tehničkom unapređenju razvoja gospodarstva u području prerade i uporabe drva. Drvna industrije u zadnjih nekoliko godina ostvaruje pozitivan odnos izvoza spram uvoza. Tako je u 2007. godini izvoz drva, drvnih proizvoda i namještaja bio 932 milijuna dolara dok je uvoz bio 836 milijuna dolara. Znači ostvarena je pozitiva od 96 milijuna dolara. U prva četiri mjeseca 2008. godine izvoz je iznosio 369,7 milijuna dolara dok je uvoz 301 milijun dolara odnosno evo za četiri mjeseca je već ostvarena pozitiva od 68 milijuna dolara. Očekuje se izvoz u 2008. godini od 1,2 milijarde dolara. Veseli što je finalni proizvod u izvoznoj strukturi zastupljen sa 75%, odnosno namještaj sa 45%, a ostali finalni proizvodi od drva 30%. Učešće u izvozu Republike Hrvatske u ovoj godini za prva četiri mjeseca 2008. iznosi 8,22%, a u uvozu 2,92%. Izvoz trupaca kao sirovine u 2007. godini činio je svega 2% od ukupno proizvedene količine trupaca u Hrvatskim šumama d.o.o. koji su snabdjevači drvne industrije sa sirovinom od preko 97%. U 2007. godini proizvedeno je 2,2 milijuna kubika trupaca. U 2008. godini prodaja trupaca u izvozu bit će približna tj. prodat će se ono što se ne može preraditi u domaćim tvrtkama. Navedeno ukazuje na pozitivan trend smanjenja izvoza drvne sirovine tako da se gotovo sav namještaj proizvede iz domaće sirovine. Hrvatska ima godišnji rast proizvodnje namještaja po stopi 9% dok istovremeno rast potrošnje iznosi 11%. Sve sam ovo rekao kako bi se vidjelo da je ovo značajan gospodarski potencijal. Sigurno da tu ima još dosta posla koji treba obaviti, no treba razmišljati i o budućnosti kao bitan temelj ove industrije kako bi ona postala međunarodno konkurentna. Važno je racionalno koristiti prirodni drvni resurs, očuvati okoliš, povećati broj zaposlenih u sektoru, pogotovo što se radi u većini firmi na ruralnome području. Omogućiti približavanje naše prerade drva europskom tržištu kroz poticanje ulaganja u proizvodnju višeg stupnja obrade i veće dodane vrijednosti, a sve na načelima ekološki prihvatljivog gospodarenja kroz maksimalno korištenja biomase … [[Govornik se ne razumije.]] kao izvora, prirodnog izvora sirovine za dobivanje energije. S obzirom da je ovo prvo čitanje evo je očekujem konstruktivnu raspravu kako bi sam prijedlog zakona mogli poboljšati do drugoga čitanja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Uvaženi predsjednik Odbora za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo Kelić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo Hrvatskoga sabora raspravio je na 3. sjednici održanoj 17. lipnja 2008. godine Prijedlog zakona o preradi i uporabi drva i proizvoda od drva koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 29. svibnja 2008. godine. Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo Hrvatskoga sabora je navedeni prijedlog zakona sukladno odredbi članka 88. Poslovnika Hrvatskoga sabora raspravio u svojstvu matičnog radnog tijela. Predstavnik predlagatelja je u uvodnom izlaganju istaknuo da će se predloženim zakonom omogućiti stvaranje normativne podloge za reguliranje cijeloga ciklusa prerade i uporabe drva od šume do krajnjeg korisnika te poboljšati kontrole prometa i kvalitete proizvoda prerade drva i namještaja. U cjelovitoj raspravi u kojoj su sudjelovali i predstavnici udruga i drvoprerađivačke industrije, članovi odbora su podržali prihvaćanje navedenog zakona budući će isti omogućiti brži razvoj ove djelatnosti koja konstantno bilježi izvozni suficit, a po korištenju kapaciteta značajno pridonosi regionalnom razvoju. U daljnjoj raspravi je izneseno da je proizvodnja energije iz biomase kad se koristi drvo kao osnovna sirovina ima značajne potencijale kod povećanja zaposlenosti i prihoda koji se mogu ostvariti kod te proizvodnje, stoga je potrebno u zakonu to područje detaljnije razraditi. Predstavnici proizvođača su podržali odredbe o inspekcijskom nadzoru, ali su upozorili na potrebu certificiranja uvezenog namještaja jer će u protivnom inspekcijske kontrole samo dodatno opteretiti naše proizvođače, dok će kvaliteta uvezenog namještaja i dalje ostati upitna. U raspravi je izneseno i mišljenje kako bi u cilju zaštite domaćih proizvođača namještaja trebalo razmisliti o načinu koji bi velike trgovačke lance obvezao na prodaju namještaja hrvatskim proizvođačima. Također je ukazano da bi zbog značajnih površina šuma koje su u privatnom vlasništvu, trebala i osobe koje prodaju ili kupuju proizvode primarne prerade drva, a koje nisu kupljene od Hrvatskih šuma d.o.o., također vezati da proizvode koje prestanu ili višak ponude burzi. Na temelju provedene rasprave Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo Hrvatskog sabora jednoglasno je odlučilo predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak. Jedan, prihvaća se Prijedlog Zakona o preradi i upravi drva i proizvoda od drva. I dva, sve primjedbe i prijedlozi izneseni u raspravi dostavit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Prvo klubovi. U ime kluba HDZ-a, uvaženi zastupnik Branko Kutija.
Štovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Prirodno bogatstvo kao što je drvo, važan su materijal koji treba racionalno staviti u funkciju ukupnog razvoja. Pod pojmom racionalno, prije svega smatra se razvijati one proizvode i usluge kod kojih se mogu maksimalno realizirati usporedive prednosti u odnosu na okruženje, odnosno zemlje u regiji ili u odnosu na cijelo tržište Europe. Dosadašnja proizvodna neusmjerenost ili nastojanje da se ostvare što veći kratkoročni učinci, zapravo vode u devastaciju prirodnog potencijala. Iz tih razloga potrebno je provesti cjelokupni preustroj u smjeru razvoja proizvodnje, proizvoda visoke kvalitete, visokog stupnja obrade uz podršku sofisticirane tehnologije. U suprotnom izlažemo se klasičnim opasnostima razvoja, ovisnog o vanjskim činiteljima na koje ne možemo utjecati. Industrijska prerada drva Republike Hrvatske ima mnoge usporedive prednosti koje se koriste u postojećim aktivnostima u okviru operativnog programa razvoja industrijske prerade drva Republike Hrvatske od 2006. do 2010. godine u svrhu poboljšanja i unaprjeđenje sektora sa osobitim naglaskom na vlastite prirodne prednosti, dugogodišnju tradiciju prerade drva i plasmana na određena tržišta, visku razinu privatizacije i kvalitetne ljudske potencijale. Da bi se iskoristili navedeni potencijali, te odgovorila na ključne izazove, kao što su nezadovoljavajuće programsko opredjeljenje i konkurentnost, te opadanje ili stagniranje broja zaposlenih, od presudne je važnosti da su budući strateški razvoj i investicije dobro usmjereni. Cjelokupna klima u sektoru bila je zrela za strukturne promjene, jer većina proizvođačkih subjekata je svjesna krhkosti tržišnog položaja u vremenu rastuće globalne konkurencije i potrebi da se pristupi promjeni poslovene politike. Jačanje institucionalnog okruženja također je bio jedan od izazova, jer do tadašnja praksa pokazala je nedostatak istih u industrijskoj preradi drva, što je ukazivalo na potrebu senzibiliziranja stavova svih relevantnih institucionalnih čimbenika. Stoga je Vlada Republike Hrvatske odlučila ustrojiti upravu za drvnu industriju u okviru bivšeg Ministarstva poljoprivrede u proljeće 2004. godine. Nedugo potom usvojila je Strategiju razvoja industrijske prerade drva i papira, kojim je ovaj sektor određen kao prioritetniji za cjelokupan gospodarski, ekološki i socijalni razvoj Republike Hrvatske. To je bila svojevrsna nagrada i priznanje za veliki napor koje je uložilo ministarstvo zajedno s ljudima iz drvne i šumarske struke, te znanosti. Drvni sektor je prije rata zapošljavao više desetaka tisuća ljudi, a što je još važnije mahom u ruralnim područjima i slabije razvijenim hrvatskim regijama. A upravo te regije najviše su pretrpjele u Domovinskom ratu, ne samo u materijalnom smislu. Razrušeni su i devastirani mnogi industrijski pogoni za preradu drva koji su uglavnom bili nositelji razvoja lokalnog područja ili čak i cijele regije, te je došlo do odlaska kvalitetne i educirane radne snage u druge dijelove Republike Hrvatske ili inozemstvo. Ovako teško stanje u devedesetim godinama prošlog i početkom ovog stoljeća iscrpilo je domaću preradu drva, a posebno proizvodnju namještaja bez obzira što Hrvatska ima tradiciju proizvodnje proizvoda drva i namještaja temeljeno na domaćoj drvnoj sirovini i kvalitetnim kadrovima školovanim u hrvatskim srednjim i visokim školama. Kao posljedica svega toga Hrvatska je u tom periodu imala deficit razmijene drva i proizvoda od drva i namještaja mjeren u stotinama milijuna dolara. Još nepovoljnija je bila struktura robne razmjene, jer mahom su se izvozili drvo kao sirovina ili proizvodi primarne prerade drva, odnosno piljenice i elementi, a uglavnom se uvozio namještaj. Drvoprerađivački sektor, jedan je od dijelova gospodarstva koji je Vlada Republike Hrvatske zacrtala kao perspektivan i važna za daljnji gospodarski razvoj zemlje. Drvni sektor Republike Hrvatske, a to je prvenstveno proizvodnja namještaja i ostalih finalnih proizvoda od drva, doživljava snažan rastući trend. Glavni razlozi za to su mjere koje Vlada Republike Hrvatske postavila kako bi se ekonomski položaj proizvođača podigao na razinu koja omogućava porast konkurentnosti jačanja izvoza, interesno povezivanje, te partnerski odnos drvnog i šumarskog sektora. Drvni sektor pripada redu rijetkih gospodarskih grana koje ostvaruju konstantan vanjsko-trgovinski suficit. Prema službenim podacima, izvoz se u 2007. godini u odnosu na 2006. povećao 29,4%. Istodobno uvoz je rastao sporije 21,5%. Pokrivenost uvoza izvozom u uzlaznom je trendu, te je 2007. bila 111,51%. Sudjelovanje izvoza drvnog sektora u ukupnom izvozu Republike Hrvatske, također je porastao sa 6,95 u 2006. na 7,54 u 2007. godini. Pozitivan trend nastavljen je u prva četiri mjeseca 2008. godine. Finalni proizvod u izvoznoj strukturi zastupljen je sa 75, odnosno namještaj 45, a ostali finalni proizvodi od drva 30%, dok izvoz drvne sirovine u obliku trupaca čini praktički zanemariv dio. Vlada Republike Hrvatske prije navedene objektivne teškoće, te važnost domaće drvno-prerađivačke industrije, odnosno svih industrija baziranih na šumarstvu za ukupni gospodarski razvoj Republike Hrvatske. Postoje tri temeljna razloga zašto je tomu tako. Domaća drvna industrija, odnosno sirovina, rasprostranjenost pogona za preradu drva i proizvodnju namještaja, te obrtništva na bazi drva od Vukovara praktički sve do Dubrovnika, znanje i tradicija. Da se dobro radilo i da je strategija s pravom usvojena, pokazivali su statistički podaci sve do 2004. godine. Hrvatska je imala deficit robne razmjene drva, proizvoda od drva i namještaja. Tada je prvi put ostvaren suficit od 17 milijuna dolara u odnosu na deficit od 15 milijuna dolara iz 2003. godine. Trend rasta robne razmjene drvnog sektora kao što se prije pokazalo, nastavljen je sve do danas. Istovremeno usvajanje strategije bio je snažan poticaj za daljnji rad na njenoj implementaciji, odnosno operacionalizaciji, što je rezultiralo stvaranjem dokumenta operativni program razvoja industrijske prerade drva Republike Hrvatske od 2006. do 2010. godine. S tim dokumentom Vlada je izdvojila značajna financijska sredstva za poboljšanje i unapređenje drvnog sektora. Naime, u narednih 5 godina sufinancirati će razvoj sektora sa ukupno 201 milijun 400 tisuća kuna, a kroz povoljne kreditne lige predviđa se plasirati milijardu 784 milijuna kuna. Kontinuirano dodjelom nepovratnih sredstava državne potpore sve do 2010. godine prilagođenih razvojnim prioritetima dinamičnog operativnog progama uz dodatak kvalitetne suradnje sa HABOR-om neupitan je konkurentan razvoj industrijske prerade drva. Zaključno, sve aktivnosti i mjere koje poduzima Vlada Republike Hrvatske putem Ministarstva regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva u smjeru su poboljšanja konkurentnosti proizvoda državnog sektora na način stvaranja preduvjeta za postizanje prepoznatljivosti sektora i približavanje naše prerade drva europskom tržištu kroz poticanje ulaganja u proizvodnju proizvoda visokog stupanja obrade i veće dodatne vrijednosti. A na načelima ekološki prihvatljivog gospodarenja kroz maksimalno korištenje bio mase kao obnovljivog prirodnog izvora sirovine za dobivanje energije. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržati će donošenje ovoga zakona. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a, uvaženi zastupnik Vlatko Podnar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Prije svega da kažem da Klub SDP-a pozdravlja ova Zakon o preradi i uporabi proizvoda od drva. U ocjeni stanja o drvnoj industriji apsolutno se slažemo da ovaj sektor može i mora biti pokretač razvoja Republike Hrvatske. Sami podaci … [[Govornik se ne razumije.]] u vanjsko trgovinskoj razmjeni govore tome u prilog. Na ovaj suficit prvenstveno je u izvozu piljene građe i elemenata dok je uvoz gotovog namještaja već od izvoza istog. Sudjelovanje drvnog sektora u ukupnom izvozu za 2006. godinu iznosi 6,95, dok u ukupnom uvozu učestvuje sa 3,50%. Tako da je za 2006. ostvaren suficit od 32,3 milijuna dolara. Zaposlenost u ovom sektoru je u primarnoj preradi drva oko 11,5 tisuća, proizvodnja namještaja oko 11,5 tisuća, industrija celuloze i papira oko 6,5 tisuća, što onda iznosi negdje oko blizu 30 tisuća, što je u odnosu na stanje prije Domovinskog rata oko 50%. Zasigurno da je proces privatizacije i nesnalaženja u novonastalim tržišnim uvjetima uništilo vodeće finaliste. Samo na području moje izborne jedinice … [[Govornik se ne razumije.]] kao primjer lošeg upravljanja državnom imovinom ili jedan … [[Govornik se ne razumije.]] dobar primjer privatizaciji i nastavka rada i proširenja proizvodnje. Zato postoje određeni razlozi, prije svega trgovačko razmišljanje o što većoj i bržoj zaradi prodajom trupaca na inozemno tržište. Poslije toga otvaranje pilana kojih u Hrvatskoj ima preko 500. Izvoz piljene građe a potom i elemenata. Sve ovo potpomognuto je i ukidanjem izvoznih pristojbi. Kapacitet pilana u Hrvatskoj je oko 6 milijuna kubika a mogućnost proizvodnje trupaca je oko 2 milijuna kubika, što znači svega jedna trećina Hrvatske šume mogu proizvesti trupaca. Početkom ovog desetljeća počinje promišljanje o što većoj finalizaciji drvenih proizvoda i uvođenja reda na tržištu drva. Pa je tako uvedeno da prerađivači u primarnoj preradi moraju imati sušare i finalizaciju barem do elemenata. Ovaj dijelom ograničen izvoz piljene građe i elemenata ali još uvijek nedovoljno. Tako da je prema podacima Državnog zavoda za statistiku u 2006. godini izvezeno ogromnog drveta 385 tisuća tona, u vrijednosti 21,7 milijuna dolara, neobrađenog drva 452 tisuća tona, u vrijednosti 36,7 milijuna dolara, drvo obrađeno 471 tisuća tona u vrijednosti 181 milijun dolara. Kada se uzme u obzir da Hrvatske šume, d.o. prodaje oko 100 tisuća kubika, odnosno a to je negdje jedna tona oko jedan kubični metar, na međunarodnim licitacijom jer toliko dobiju odobrenje od Ministarstva gospodarstva, postavlja se pitanje tko i na koji način odobrava preostalu količinu od 352 tisuće kubika, odnosno tona. Obrađeno drvo u iznosu preračunato u trupce kao temeljna sirovina iznosi oko 1 milijun i 170 tisuća kubika. Kada tome pribrojimo i neprerađene trupce, proizlazi da iz Hrvatske se izveze oko milijun i 600 tisuća kubika trupaca a da za finalnu preradu preostane onaj ostatak znači negdje do 500, 600 tisuća kubika. Zašto je tome tako? Razloga ima više ali onaj osnovni nalazi se u nacionalnoj šumarskoj politici i strategiji koju je donijela Vlada 2003. godine i strategiji razvoja industrijske prerade drva i papira koje je donijela Vlada 2004. godine. U šumarskoj politici i strategiji kao prioritet rješavanja problema u drvnoj industriji navodi se ukidanje državne kontrole cijena drvnih sortimenata, razvoj sustava prodaje drva prilagođenog potrebama slobodnog tržišta i domaće proizvodnje, promicanje i razvoj proizvodnje sa svrhom optimalizacije korištenja sirovine. Mjere poticaja izvoza finalnih proizvoda. A u strategiji razvoja industrijske prerade drva i papira uspostaviti europske norme u funkciji izvoza i zaštiti hrvatskih proizvoda, uspostaviti kontrolu kvalitete uvoznih proizvoda uvođenjem europskih normi, obveza certifikata i atesta za proizvode i procese u industrijskoj preradi drva, uspostaviti odgovarajuće ustanove za provođenje kontrole proizvoda, potrebno je uvesti tržišni odnos u formiranju cijena roba i usluga, potrebno je definirati uvjete i načine prodaje roba i usluga Hrvatskih šuma, potrebno je stvoriti ovi model prodaje šumskih proizvoda u funkciji izvoza finalnih proizvoda. Iz strategije koje su donijele različite Vlade, kada znamo da je jedna 2003., jedna je 2004. proizlazi osnovni problem a to je tržište. A kakvo nam je to tržište danas. I dalje Ministarstvo gospodarstva određuje cijene drvnih asortimenata Hrvatskih šuma, a utrka za konjunkturnim vrstama kao što je hrast, nije na tržišnom principu, odnosno ponude i potražnje i po trajnosti prihoda Hrvatskih šuma. Pa tako oni koji proizvode npr. parket kao polugotovi proizvod a nemaju pilanu, ne dobivaju ugovor, pravo na ugovor sa Hrvatskim šumama, a ponekima kojima je potrebna mala količina za finalni proizvod, dobivaju daleko iznad potrebe. Na taj način sklapaju se ugovori koji prema količinama trupaca nemalo prelazi proizvodne mogućnosti Hrvatskih šuma. Prema tome, da su se poštivale i primjenjivale strategije do ovoga zakona, do ovoga ne bi ni dolazilo, a ovaj zakon mogao je ugledati svjetlo dana još i prije, ali eto, bolje i sada nego nikad. Za nadati se da će ovaj predloženi zakon a i njegovi podzakonski akti napokon riješiti što je to finalni proizvod, tko, kako i gdje proizvodi, licencirati proizvođača kroz sustav praćenja kontrole. Pa onda napokon saznati stvarno potrebne količine za finalnu proizvodnju. Budući da je ovaj prijedlog u prvom čitanju predlažemo da se po donošenju zakona nakon drugog čitanja podzakonski akti donesu u roku od 6 mjeseci, ovim prijedlogom je predviđeno godinu dana. U ovom zakonu propisuje se i što je to bio masa. U korištenju ovog prirodnog i obnovljivog resursa Hrvatska ima velike mogućnosti. Prvenstveno kroz zapošljavanje a potom i kroz uštedu i proizvodnju energije. Stoga molimo predlagača da nam u okviru ukupne energetske strategije, ili ovoga zakona, ovaj dio korištenja bio mase, prvenstveno od drva, predstavi i program razvoja i mogućnosti ovoga resursa. Ovo govorimo iz razloga pomodarstva, jer će onda svi htjeti uz dobre poticaje graditi toplane i energane a postati će upitna količina takvog drveta. Ovim zakonom propisuju se minimalni tehnički uvjeti za proizvodnju primarne prerade drva i namještaja, kontrolu kvalitete proizvoda od drva i proizvodnih procesa, tehnička svojstva proizvoda od drva i namještaja, tehničke propise i tehničko dopuštenje. Sve ovo odobrava ovlaštena osoba, ovlaštena pravna osoba ali ne piše koja? Da li je Centar za istraživanje proizvoda od drva i … [[Govornik se ne razumije.]] namještaja ili Šumarski fakultet ili netko drugi. Smatramo da u ovo treba uvrstiti i kontrolu uvezenog namještaja sukladno hrvatskim odnosno europskim normama. Ovo je potrebno prvenstveno radi zaštite domaćeg potrošača, ali i proizvođača. Ovim zakonom potrebno je propisati i minimalne količine koje i veliki trgovački lanci prvenstveno namještaja moraju otkupiti od domaćih proizvođača ali ne od trgovaca. Također je potrebno regulirati i trgovinu furnirane iverice radi sprečavanja obrta na crno po sistemu sam svačiji majstor. Predloženim zakonom uvodi se i osniva burza prvenstveno radi unapređenja trgovine drvom i proizvodom primarne prerade drva. A njena djelatnost je posredovanje u trgovini putem ponude i potražnje drva i proizvoda primarne prerade drva. Zamisao i ideja je odlična, ali bojimo se da će biti teško provediva iz dva razloga. Burza propisuje da se na burzi objavljuje samo drvo porijeklom iz Hrvatskih šuma. A što je sa drvom od drugih pravnih i fizičkih osoba? Nacionalni parkovi, Ministarstvo obrane i privatnih šumovlasnika. U Hrvatskoj je u postupku povrat nacionalizirane imovine pa tako i šuma. U povratu je oko 150 tisuća hektara šuma što po donošenju programa za gospodarenje šumama pretpostavlja … [[Govornik se ne razumije.]] od oko 600 tisuća kubika odnosno oko 200 tisuća kubika trupaca. Stoga je potrebno sav višak proizvodnje staviti na burzu bez obzira na porijeklo izvornog vlasništva državnog ili privatnog. Ako se na burzi mora prijaviti i tražena cijena a proizvođač ima dogovorene količine za izvoz može staviti i veću cijenu od dogovorene. Ne prodaje je na burzi već svom dogovorenom kupcu. A reklamacijom spušta cijenu na dogovorenu. Poslije toga izvještava burzu o prometu i evidentira se cijena iz ponude. Na taj način umjesto, umjetno se stvara veća cijena od realne. To su zasada još nerazjašnjena pitanja. U prijedlogu zakona stoji da će se osnivač i zainteresirane strane to potonje odrediti, ali mislim da ipak treba neke stvari još zakonski riješiti. Smatramo da se dok se to ne razjasni i burza formira i krene s radom odnosno do ulaska u Europsku uniju razmislimo o uvođenju izvoznih pristojbi, a posebice na neprerađeno drvo odnosno trupce zbog prevelikog izvoza bez dodane vrijednosti. Iz tih sredstva stimulirajmo prave finaliste za uvođenje novih tehnologija. Osnivanje Centra za istraživanje proizvoda od drva i razvoj namještaja je zasigurno potrebno radi usklađivanja kvalitete s Europskom unijom koja će pomoći proizvođačima ali također i potrošačima. Osnivanje nadzora odnosno inspekcije sigurno će uvesti reda u kontroli i proizvodnji, ali i kretanju roba primarno na ulaznu sirovinu bez obzira na njeno porijeklo. Do drugog čitanja molimo predlagača da uvaži ove primjedbe i sugestije a Klub SDP-a podržava ovaj zakon u prvom čitanju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba HSS-a uvaženi zastupnik Zdravko Kelić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. U neki od poznatih kako se to danas voli reći brendova zasigurno se ubraja i hrvatska hrastovina odnosno naš hrast lužnjak čija je kvaliteta nadaleko poznata. Stoga kada govorimo o zakonu o preradi i uporabi drva i proizvoda od drva govorimo o propisu koji će regulirati cjelokupan ciklus prerade i uporabe drva. Od šume do krajnjeg korisnika. Pri tom je važno da ta vrijedna obnovljiva sirovina u procesu prerade dobije dodanu vrijednost. Primjerice kroz izradu prepoznatljivog namještaja koji će kvalitetom ali i modernim dizajnom biti konkurentan ne samo na hrvatskom već i tržištu drugih zemalja. Ovaj zakonski prijedlog u tom smislu donosi i pretpostavke poboljšanju kontrole prometa i kvalitete proizvoda prerade drva i namještaja na načelima koja važe u zemljama Europske unije kao i za poslovno povezivanje zainteresiranih subjekata te osnivanje institucijske potpore. Ujedno štiti i interese potrošača. Drvo je obnovljiva sirovina koja se osim za proizvodnju namještaja i drugih drvnih proizvoda u vidu bio mase ujedno može koristiti i za proizvodnju energije. Ono je ujedno ekološki prihvatljiv materijal te je sukladno razvoju ekološke svijesti za očekivati i pojačanje potražnje. Da je sektor šumarstva i drvne industrije koja se na njega naslanja od iznimnog značenja potvrđuje i činjenica da je preko 40% teritorija Republike Hrvatske prekriveno šumama i šumskim zemljištem i to 95% prirodnog sastava što u smislu biološke raznolikosti predstavlja iznimnu vrijednost koju posjeduje malo koja europska zemlja na čemu trebamo zahvaliti hrvatskim šumarima koji su njima gospodarili na održiv ili kako to oni vole reći potrajan način dva stoljeća prije nego je sintagma održiv razvoj uopće iskovana. O značaju možda bolje rečeno potencijalu hrvatske drvne industrije govori i podatak da je prerada drva i proizvodnja proizvoda od drva te proizvodnja namještaja u 2006. godini ostvarila izvozni suficit što taj sektor svrstava u red rijetkih gospodarskih grana koje ostvaruju vanjskotrgovinski suficit. Prema podacima Državnog zavoda za statistiku domaće tvrtke iz područja prerade i uporabe drva i proizvodnje namještaja su u prvih 7 mjeseci 2007. godine izvezle robe u vrijednosti od 555,6 milijuna američkih dolara što je porast od 32 i pol posto prema istom lanjskom razdoblju kada je izvoz iznosio 419,24 milijuna dolara. Istodobno je uvezeno robe iz istog sektora za 483,3 milijuna što upućuje na pokrivenost uvoza izvozom od 115% i pokazuje dobar izvozni suficit. Sve to ukazuje da prerada drva i proizvodnja proizvoda od drva te proizvodnja namještaja u zadnjih nekoliko godina prolazi kroz značajne pozitivne transformacije pokazuje i to podatak da je pokrivenost uvoza izvozom u ovom sektoru u zadnjih 5 godina u uzlaznom trendu te se kreće u prosjeku oko 103%. Ukupna bilanca razmjene drva, proizvoda od drva i namještaja za 2006. godinu iznosi oko 23 i pol milijuna EUR-a dok u isto vrijeme bilanca razmjene samo namještaja s inozemstvom nastavlja negativan trend povećanja te za 2006. iznosi oko 69 milijuna. Ti nam podaci govore da je proizvodnja namještaja odnosno gotovih proizvoda od drva unatoč negativnoj bilanci poslovanja koja je bila prisutna unazad 15 godina može poslovati s pozitivnim rezultatima. Tako je i sudjelovanje izvoza drvnog sektora u ukupnom izvozu Republike Hrvatske u 2006. godini bilo 6,9% te je ukupan izvoz u istoj godini bio 720,8 milijuna dolara. Udio izvoza, prerade drva i namještaja u ukupnom izvozu za prvih 7 mjeseci u 2007. godini iznosi 8,13% što je značajno povećanje od 1,18% u odnosu na 2006. i dobar znak rasta gospodarske grane. S druge strane sudjelovanje uvoza prerade drva u ukupnom uvozu Republike Hrvatske u 2006. godini bio 3,20% i iznosio je 688,5 milijuna dolara dok je u prvih 7 mjeseci u 2007. godini iznosio 3,33% ili 483,3 milijuna dolara. Odnosno uvoz se u odnosu na isto razdoblje 2006. godine povećao za 0,13%. Međutim pored tih pozitivnih trendova zabrinjava da je prihod zaposlenih radnika u industrijskoj preradi drva i proizvodnji namještaja znatno niži od državnog prosjeka. Primjerice, iznos neto plaće po zaposlenom za 2005. godinu u preradi drva iznosio je 2643 kune, a u proizvodnji namještaja 2741 kunu što je u odnosu na državni prosjek od oko 4300 kuna u 2005. godini znatno niži. Naime, riječ je o znatnom broju radnika čiji je broj u ovom sektoru 2005. godine iznosio oko 23000. Više od 60% tvrtki zapošljava do 5 radnika, što govori da je veliki dio proizvodnje u malim tvrtkama, te da je s daljnjim razvojem tog sektora za očekivati i rast plaća. To je posebice važno jer je riječ uglavnom o tvrtkama koje se nalaze u ruralnom prostoru. Potrebno je istaknuti da Hrvatske šume od godišnje sječe koja iznosi 2,2 milijuna kubika 94% putem ugovora prodaje hrvatskoj drvnoj industriji dok se direktno izvozi tek 2%, a 4% se proda na domaćem tržištu kroz licitacije. Činjenica je da godišnji etat za sječu šuma postaje nedostatan za realne potrebe trenutnog broja proizvođača, te će u dogledno vrijeme biti potrebno razmotriti modele kako to riješiti. Kod nas imamo na stotine prerađivača, a svjesni smo da ne može toliko ih biti kod nas i na tržištu. Ako gledamo susjedne zemlje onda možemo vidjeti kod nas i na tržištu. Ako gledamo susjedne zemlje onda možemo vidjeti koliki je taj broj kod njih u odnosu na onaj broj koji je kod nas. Važno je naglasiti da su Hrvatske šume stjecanjem certifikata koji potrošačima jamči da drvo dolazi iz šume kojim je gospodareno na održiv način poštujući stroge ekonomske, socijalne i ekološke standarde domaćoj drvnoj industriji osigurale komparativnu prednost na stranim tržištima. Naime, svijest potrošača o vlastitoj ulozi u zaštiti okoliša raste, te su takvi standardi nastali kako bi postojala neovisna potvrda da izborom proizvoda koji ih posjeduje svojim novcem neće sudjelovati u uništavanju okoliša. Uz to tržište tzv. ekoloških proizvoda brzo se razvija, pa tako osim certificirane hrane koja je proizvedena u ekološkoj poljoprivredi sada već u nekim nama susjednim zemljama postoje i standardi za ekološki namještaj koji je sve traženiji. U Italiji primjerice takav namještaj koristi se za opremanje vrtića. Stoga bi bilo dobro kada bi se, ako ne sva, a onda barem dio hrvatske drvne industrije odlučio za uvođenje takvih standarda u vlastitu proizvodnju kao i eko dizajna, jer prostor za plasman eko namještaja na tržištu postoji. Time bi drvo iz Hrvatskih šuma certifikatom dobilo dodatnu vrijednost kroz certificiranu proizvodnju ekološkog namještaja. Hrvatska hrastovina poznati je brend i šteta bi bilo propustiti mogućnost stvaranja novoga brenda hrvatskog ekološkog namještaja. Također u HSS-u pozdravljamo regulaciju korištenja bio mase kao obnovljivog izvora energije budući da je u situaciji kada cijena nafte stalno raste, ali još više zbog zabrinjavajućih posljedica klimatskih promjena kao i obveze preuzetih iz Kyotskog protokola u smislu smanjivanja emisije stakleničkih plinova, korištenje obnovljivih izvora energije izuzetno značajno. Klub HSS-a stoga će podržati ovaj zakonski prijedlog.
Zahvaljujem. I u ime kluba HNS-a uvaženi zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Pred nama je prijedlog zakona koji je definitivno novi u našem zakonodavstvu kojeg do sad, dakle nismo imali i koji je očito potreban kako bi se normativno uredila ova djelatnost za koju Hrvatska ima značajne komparativne prednosti. Prije svega značajne površine pod šumom i koja prema podacima bilježi i značajne izvozne rezultate, odnosno kako bi se uveo red na tržištu. Međutim, dozvolite da na početku u ime kluba HNS-a kažem nekoliko općenitih opservacija vezanih za tematiku gospodarenja šumom. Treba reći da je raspolaganje šumskim bogatstvom pitanje od osobita značenja, jer se radi o prirodnom resursu čija eksploatacija, čije gospodarenje je važan element novog poimanja suvereniteta. Ako dakle, mi u Hrvatskoj ne budemo gospodarili, raspolagali šumskim bogatstvom nego nam to bude činio netko drugi jednako tako i prirodnim ostalim izvorima kao što su voda, more, priobalje, izvori energije teško da ćemo moći govoriti o onim sadržajima suvereniteta koji dolaze na dnevni red nakon što se iscrpi nacionalno-romantičarska priča o starim oblicima i simbolima suvereniteta iz 19. i 20. stoljeća. Na žalost, kod nas je gospodarenje šumskim bogatstvom prije svega sukladno interesima izvoznika i drvoprerađivača. Nerijetko se pojavljuju informacije da je to sektor u kojemu ima i mnogo korupcije. Ja ću reći nekoliko primjera iz kojih je vidljivo da bi bilo vrlo dobro da netko ozbiljno povede računa o tzv. gospodarskoj osnovi Hrvatskih šuma. Nikada i nigdje se u povijesti Hrvatske osim kod krčenja slavonskih močvara nakon doseljenja kolonista u 17. i 18. stoljeću nisu šume sjekle pod kosu. Tako naime narod naziva sječu kada se čitave plohe posijeku bez osiguranja stalne obnove šumskoga fonda. Naime, gospodarska osnova je svugdje i uvijek podrazumijevala postupno i kriterijima fundirano izvlačenje drvne mase, ali isto tako i obnavljanje, a danas, ja ću vam reći u prstenu oko grada Zagreba, dakle u Zagrebačkoj županiji možete vidjeti k ako to izgleda u praksi ako odete u Turopolje. Šiljakovačka dubrava, Mraclinska dubrava su velike šume uglavnom hrasta. Na obodima imaju šumsku masu, a kad uđete u šume naći ćete ogromne površine, desetine hektara potpuno posjećene koji izgledaju kao mjesečeva kora. Kaže se, navodno se pošumljavaju te površine. Ali kada će ta površina koja je sada šikara biti osposobljena proizvesti drvo one veličine koje je bilo do prije nekoliko godina tamo. To je pitanje desetljeća. Jednako tako ono što je napravljeno u devastaciji Turopoljskog luga ravno je ekocidu. Naime, Turopoljski lug je zaštićeni prostor zbog hrasta lužnjaka sa zaštićenom vrstom turopoljskom svinjom koja ne može živjeti i opstati kao zaštićena hrvatska pasmina bez žirovine. Netko je čini mi se gospodin Grubišić danas spomenuo da je Republika Hrvatska jedna od rijetkih kad se govorilo o proizvodima sa zaštićenim obilježjima u kojoj se žiruje odnosno svinje napasaju u hrastovim šumama. Kako stvari stoje i to će vrlo kratko trajati. I napomenimo još jednu stvar, nemojmo zaboraviti zemljišne zajednice u Republici Hrvatskoj potražuju 450 tisuća jutara šumskoga zemljišta. Upravo su oni ti koji promatraju kako se gospodari, odnosno kako se eksploatira i uništava ono što su njihovi preci desetljećima i stoljećima stvarali i to marom dobrog gospodara i zahvaljujući čemu su mnogi krajevi podigli svoju gospodarsku uspješnost i socijalnu solidarnost. Podsjećam, ta im je imovina oduzeta 1947. godine bez ikakvoga prava na naknadu. U Sloveniji im je ta imovina vraćena. Hrvatska nema sluha za taj problem. Nadalje, bilo bi bolje da je predlagatelj u ocjeni stanja dao nešto novije statističke podatke, a ne one iz 2006. godine. Navodi se da se ovim zakonom stvaraju preduvjeti za donošenje nacionalne drvno-tehnološke platforme, a niti jedna odredba u prijedlogu ne govori o donošenju te platforme, tko ju donosi, u kojem roku se mora donijeti i zato bi bilo dobro da se negdje u zakonu propiše ovlaštenje za donošenje te platforme ako je ona potrebna. Što se konkretnih primjedbi tiče za koje bismo mi u HNS-u voljeli da ih predlagatelj razmotri za drugo čitanje, odnosno za konačni prijedlog, to su prije svega odredbe koje se odnose na tehničko dopuštenje obuhvaćene člancima 15., 16. i 17. ovoga prijedloga zakona jer mi smatramo da bi trebalo jasnije razraditi, kako pojmovno, tako i sa stajališta postupka. Naime, tehničko dopuštenje nosi naziv odluka. Kao da ga izdaje državno tijelo, a ne pravna osoba i još se k tome ima objaviti u "Narodnim novinama". Što se postupka tiče, tehničko dopuštenje izdaje ovlaštena pravna osoba, a ako proizvod nema potrebna tehnička svojstva, tehničko dopuštenje stavlja van snage ministra. Predlagatelj se mora odlučiti što zapravo želi. Da li u ovaj postupak izdavanja, odnosno oduzimanja tehničkoga dopuštenja uključiti ministarstvo ili ne. Inače, ovako kako je predloženo, na neki način je u suprotnosti jedno s drugim. Drugo, što se burze drva tiče, za kojom očito postoji potreba u ovoj branši, odredbu članka 18. bi trebalo pojasniti i doraditi. Čini se da je namjera predlagatelja da burza drva bude udruženje jer se osniva radi unaprjeđenja trgovine drvom, a predlaže se da se osnuje kao trgovačko društvo u statusu društva s ograničenom odgovornošću. Nadalje bi trebalo u stavku 2. dodati da su osnivači pravne osobe registrirane prema nacionalnoj klasifikaciji djelatnosti jer to nedostaje. Generalno uzevši, možemo prihvatiti ovaj prvotan prijedlog u prvom čitanju jer je ono novi okvir kojim se normativno uređuje jedno područje koje do sada nije bilo riješeno. Radi se o profitabilnoj djelatnosti, dakle mislimo da tu treba uvesti pravila igra, ali molimo da nam se daju odgovori na ova otvorena pitanja te da se sadržajno i nomotehnički neki propusti isprave do drugoga čitanja. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Time smo završili raspravu po klubovima. Prelazimo na pojedinačnu raspravu i prvi je uvaženi zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, poštovane dame i gospodo. Naime, donošenje Zakona o preradi i uporabi drva i proizvoda od drva smatram da je jedan od ključnih dokumenata koji bi dugoročno trebao osigurati povećanje standarda kvalitete naših proizvoda i općenito povećanje konkurentnosti drven industrije. Naime, tržište je sve zahtjevnije, standardi kvalitete i dizajn postaju glavni parametri konkurentnosti na globalnom tržištu i zato i naša drvna industrija treba uložiti dodatne napore kako bi što bolje kapitalizirali naše strateške prednosti od tradicije u proizvodnji, dobre sirovinske osnove do iskustva i kadrovskog potencijala, dakle struke. Ovaj zakon u funkciji je jačanja domaće drvne industrije i njezine konkurentnosti, ali i standardi kvalitete koje propisuje, dakle koji su propisani i za proizvodnju i za trgovinu i za uvoz itd. trebaju biti u funkciji zaštite domaće proizvodnje i zaštite našeg tržišta od nelojalne konkurencije iz uvoza. Ovaj zakon također trebao bi biti izazov i poticaj drvnoj industriji da što manje izvozimo neobrađenog drva, a što više umjesto trupaca izvozimo skupi dizajnirani namještaj, dakle visoko finalizirane proizvode u koje je ugrađena dodatna vrijednost kroz tehnologiju, kroz znanje naših stručnjaka, posebice dizajnerskih jer ne možemo se oteti dojmu u javnosti da je još uvijek takva percepcija, dakle neovisno o ovom suficitu izvoznom kojeg imamo, dakle nije problem visina izvoza i tog suficita nego njegove strukture, tako da smo još uvijek samo dobra sirovinska baza i da nam je u tom smislu veći izvozni brend sam hrast i trupac hrasta nego visoko dizajnirani namještaj od hrasta. Prema tome, tu i percepciju, ona se mijenja, dakle iskoraci u ovom sektoru su napravljeni. Tu posebice treba pohvaliti napore Vlade koja je prije par godina krenula i sa nizom poticajnim mjera i sa angažmanom preko stotinu milijuna kuna subvencija koje odlaze u drvnu industriju, industriju namještaja i gdje se posebno gađalo onaj segment, dakle oko dizajna, oko marketinga jer mislim da tu nismo dovoljno koristili niti vlastiti potencijal, niti potencijal vlastitih stručnjaka. Dva su važna noviteta u ovom zakonu, dakle to je osnivanje burze i osnivanja centra za istraživanje proizvoda od drva. Mislim da je to ključni kvalitativni pomak. Osnivanje burze drva i centra za istraživanje proizvoda od drva i razvoj namještaja trebao bi biti ta glavna dodana vrijednost. Dakle, glavni motor razvoja i na određeni način je pokazatelj da ova industrija nije prepuštena samo tržištu, već da država nastoji ovo područje i sustavno urediti, ali se i sustavno o njemu brinuti, poticati ga, dakle u funkciji razvoja. Bez znanja i struke koja bi se za potrebe cijele industrije koncentriralo i stavilo u funkciju drvne industrije svih proizvođača putem centra za istraživanje nije moguće konkurirati dizajnerskim velesilama. Naša je izvozna šansa, prije svega u visokofinaliziranim proizvodima u koje je ugrađeno znanje i naša je šansa u visokoj finalizaciji i u stvaranju dizajnerskih brendova u proizvodnji namještaja. Sve to trebalo bi biti ostvareno u sinergiji centra za istraživanje i naših proizvođača. Osnivanje burze s druge strane, a posebno njezino stavljanje u funkciju regulacija tržišta, regulacija ponude i potražnje, cijena, standarda kvalitete iznimno je zahtjevan posao i treba vjerovati da će burza kako je i propisano, ustrojiti se i profunkcionirati u što kraćem roku, jer ona je ne samo važan regulator tržišta već je na određeni način i mjera za restrukturiranje ove gospodarske grane i ona bi trebala potaknuti naše proizvođače na udruživanje i na povećanje proizvodnih industrijskih kapaciteta. I na kraju iskazujem potporu ovom zakonu i isto tako potporu svim onim mjerama koje je Vlada uložila u restrukturiranje i općenito promjenu strukture drvne industrije, dakle i sve one potpore koje su angažirane posebice u intenziviranje, dakle suradnje sveučilišta akademske zajednice, a ono je rezultiralo znači i kroz dizajn, znači i kroz na neki način novo gledanje i nove poglede na razvoj ove industrije. Hvala lijepa.
Predvidjelo mi je propušteno dati riječ za ispravak gospodinu Podnaru. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ma ja bih ispravio samo jedan netočan navod kolege Gorana Beusa u vezi toga da Hrvatske šume sijeku prema izvoznicima i treba preispitati gospodarske osnove. Hrvatske šume prvenstveno gospodine sukladno Zakonu o šumama i sukladno Pravilniku o uređivanju na temelju kojih donose osnove gospodarenja za gospodarske jedinice odnosno šumskog gospodarskog … osnovu područja. Normalno da se siječe ono što je prije 150 godina bilo pomlađeno, odnosno posječeno je i sada je ponovo došlo u jedu fazu zrelosti, a zbog utjecaja i klime i nivoa, spuštanja nivoa podzemnih voda da mora doći i do sušenja i da se onda taj proces siječe ubrzao. Hvala.
Hvala. Na redu je gospođa zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Vlada Republike Hrvatske donijela je Strategiju razvoja industrijske prerade drva i papira 2004. godine s ciljem rješavanja gospodarske krize u tom segmentu i da potakne te sa određenim ciljevima i mjerama, ali i instrumentima omogući promjene i učinkovitost ove gospodarske strukture tog sektora. Trebalo je riješiti organsku strukturu, organski strukturni nesklad i osigurati novo dimenzioniranje rasta i razvoja kroz izvoz i konkurentnost proizvoda. Cjenovna nekonkurentnost bila je najveća prepreka hrvatskog izvoza proizvoda od drva. Poticajne mjere Vlade Republike Hrvatske radi smanjivanja troškova proizvodnje, ali povećanja mogućnosti ulaganja u programe izvoza, bila su tada osnova strategije. Prerada drva i proizvoda od drva značajan je segment gospodarstva Republike Hrvatske. Ovaj segment razvoj zasniva na korištenju domaćih prirodnih resursa i tradicionalno je izvozno usmjeren. Značajke ove grane su visok udjel domaće sirovine i izvozna orijentiranost, trajna tendencija porasta potražnje drva, disperzija poduzeća i profitnih centara, mogućnost zapošljavanja u malim mjestima, ali ekološki prihvatljiva proizvodnja te relativno niska ulaganja. Posjetiti ću ovdje na viziju iz navedene strategije koja je definirala ovaj segment kao modernu, organiziranu međusobno povezanu složenu asocijaciju proizvođača, trgovaca, uslužnih i konzultantskih društava. Ovaj segment zauzima značajno mjesto prema udjelu u bruto društvenom proizvodu Republike Hrvatske. Izvozno je orijentirana s konkurentnim proizvodima visokog stupnja obrade, natprosječno profitna, zasnovana na jakom razvoju proizvoda, tehnologije i vođenja proizvodnje, ekološki prihvatljiva i učinkovita u eko gospodarenju kao općoj koncepciji održivog razvoja, a osnovni ciljevi te strategije su bili promjena strukture u korist izvoza finalnih proizvoda, povećanje konkurentnosti finalnih proizvoda, povećanje zaposlenosti i osiguranje zadržavanja stanovnika u manje naseljenim područjima Republike Hrvatske, ali i poticanje razvoja i zaštita prerade drva i proizvodnje namještaja i dr. Evo kakvi su rezultati danas u ovom segmentu nakon provedenog jednog dijela te strategije? Prerada drva i proizvodnja proizvoda od drva i proizvodnja namještaja ostvarila je u 2006. godini izvozni suficit što je svrstava u skupinu rijetkih gospodarskih grana sa vanjskotrgovinskim suficitom. U strukturi bruto društvenog proizvoda Republike Hrvatske sektor sudjeluje sa ukupno 0,9%. Pokrivenost uvoza izvozom u uzlaznom je trendu, a ukupna bilanca proizvoda znači od drva i namještaja za 2006. iznosi 23,5 milijuna dolara. U ukupnom izvozu Republike Hrvatske čini 6,95%. Ukupan izvoz 720 milijuna dolara. Svi ovi podaci znak su rasta ove gospodarske grane. Zaposlenih je skoro 12 tisuća u ovom segmentu, a najveći broj zaposlenih je u malim tvrtkama, znači samo 15% tvrtki zapošljava između 20 i 200 radnika, a preko 200 zaposlenih radnika je 6 tvrtki. Temeljem napravljene svote analize ovog sektora prerade i uporabe drva i proizvodnje namještaja određeni su i ciljevi i mjere koje će se regulirati ovim zakonom. Tako su kao prednosti istaknute veliki prerađivački potencijal, sirovinska osnova koja je kvalitetna, certificirana i dostupna, izvozna orijentiranost gotovih proizvoda, iskustvo i tradicija i izvrstan potencijal rasta. Kao nedostaci su istaknuti dezintegriranost, stručna infrastruktura, nerazvijen sustav osiguranja kvalitete, ali i niska tehnološka razina još uvijek. Mogućnosti su povećanje konkurentnosti izvoza gotovih proizvoda visoke kvalitete i dizajna. Ograničenja koja su još uvijek prisutna i loša strukturiranost, obrazovna struktura koja se tretira kao potrošnja, znači kao potrošnja, a ne kao investicija, ali nepostojanje brendova. Ovim, upravo ovim prijedlogom zakona se stvaraju, stvara se zakonska podloga znači za reguliranje cijelog ciklusa prerade i uporabe drva, ali poticanje ekološki prihvatljivog gospodarenja i iskorištavanja obnovljivih prirodnih izvora sirovina kroz korištenje bio mase za dobivanje energije. Također za uvođenje sustava upravljanja kvalitetom procesa i proizvoda, ali i poboljšanje kontrole, prometa i kvalitete ovih proizvoda. Zatim usklađivanje statističke klasifikacije sa istima u Europskoj uniji, ali i stvaranje okvira za ulaganje s ciljem povećanja konkurentnosti. Sa ovim zakonskim prijedlogom znači stvaraju se preduvjeti za kvalitetno institucionalno organiziranje za nadzor i kontrolu kvalitete proizvoda i proizvodnje, za izvoz i uvoz polugotovih i gotovih proizvoda radi zaštite kupaca od nekvalitetnih proizvoda, ali i za lakše implementiranje europskih normi i propisa. Ali isto tako, ovaj zakonski prijedlog treba osigurati i da prerada drva ostane izvozno orijentirana konkurentno sa visokokvalitetnim dizajniranim proizvodima zasnovanim na jakom razvoju proizvoda. Zatim da se osigura eko učinkovitost, ali i da potvrdi svoje mjesto u gospodarstvu Republike Hrvatske, da se donese nova strategija odnosno nacionalno drvno-tehnološka platforma utemeljena na istraživanju i razvoju, zašto se i osniva Centar za istraživanje i razvoja namještaja i proizvoda od drva, dakle međutim je još i burza drva, ali i jačanje drvoprerađivačke inspekcije. Sve su ovo preduvjeti, ali i za sve navedeno su osigurana i dodatna sredstva u državnom proračunu što jamči da će se vizija i ciljevi iz one navedene naprijed strategije u potpunosti i ostvariti. I stoga ću podržati ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju.
Hvala. Gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Dakle, stanje u drvno-prerađivačkoj industriji u Hrvatskoj ne valja. To svi znamo i to se ovdje dobro konstatira i sve je to jedna stara boljka i duga priča koja traje već eto desetljećima. Što tu ne valja? Izvozimo sirovinu, a uvozimo uglavnom finalni namještaj. Talijanski namještaj je lakši od hrvatskoga, što znači u njemu ima manje prirodnoga drva, ali je skuplji. Zašto? Jer je u njemu ugrađena dodana vrijednost, dizajn, tehnologija itd. I sad mi bismo svi to htjeli promijeniti i zato svi podržavamo ovaj zakon, svi klubovi, svi zastupnici i sve je to u redu. Pitanje je samo da li će se to ovakvim konceptom zakona moći. Intencija je dobra. Nisam baš siguran da će ostvarenje biti jednako. Evo zašto. Koje su tu sad dvije bitne inovacije? Osniva se dakle burza drva i osniva se Centar za istraživanje. Ali već kod burze stvari nisu potpuno jasne. Burza drva vrijedit će za one koji drvo kupuju od Hrvatskih šuma. I ni za koga drugoga, jer stavak 7. jasno kaže da se to neće odnositi ni na koga drugoga, nego samo na one koji trguju sa Hrvatskim šumama. A zakon recimo tretira i biomasu što je inače dobro. Ali pazite, imate Hrvatske vode koji se brinu o tim slivovima, to moraju čistiti, to je sve biomasa. Pa imate HEP koji mora održavati ispod tih dalekovoda, pa to su vam hektari i hektari toga. E sad, meni nije jasno zašto Hrvatske šume da, a recimo javna poduzeća u vlasništvu Republike Hrvatske kao što su HEP ili Hrvatske vode, oni ne. Nema logike. Nema logika. Što je sa ostalim vlasnicima šuma koje nisu dakle u državnom vlasništvu, vlasništvu Republike Hrvatske? To eto, trebalo bi isto domisliti da li i njih uključiti u zakon, da li i njih obavezati da trguju preko burze ili njih ostaviti na slobodnom tržištu, jer onda vam oni neće biti tako konkurentni znate onda ćemo već stvoriti nejednakost među njima. Ali, do drugog čitanja predlažem predlagatelju, ne nudim rješenja, samo upućujem na moguće probleme i na moguće zamke. Druga velika zamka je obaveza ponude prodaje na burzi, pa ako nema zainteresiranih u roku od osam dana, nakon isteka osam dana on to može prodati kome hoće. E a sad pazite, po kojoj cijeni? Jer ako on jednu cijenu istakne na burzi, a onda proda duplo jeftinije onda mi nećemo spriječiti ono što se događa, da trupci idu van u izvoz. Nećemo to spriječiti. Prema tome, moramo o tome razmisliti. Znači, pitanje je da li ovako napisan zakon da li je dobar instrument. Nije dobar alat. Čini mi se da nije dobar alat, da bi to trebalo preciznije opisati. Osniva se taj Centar za istraživanje. 'Ajde dobro. Centar za istraživanje iako je to, imate jako puno nespretno toga napisano. To bi sve trebalo najprije dobro lektorirati, negdje i prevesti na hrvatski, jer gledajte što vi tu u centru, što mu je jedna od zadaća - organiziranje seminara i savjetovanja od općeg značaja za proizvode od drva. Pa valjda seminari za proizvođače. Pa neće proizvodi od drva ići na seminar. Ali toga ima puno u zakonu, neću ja sad to sve vaditi van, ali to treba urediti, napisati tako da to izgleda logično. I sad, koja bi sad bila osnovna, koliko ja shvaćam vašu ideju, osnovni smisao osnivanja ovoga centra da pomaže, znači da pomogne kod uvoza tehnologije, dobave tehnologije, kod pronalaženja dizajnera. Znači da tim proizvođačima omogući da taj finalni proizvod ima što veću dodanu vrijednost. Ako je to intencija, onda je to dobro. Onda je to dobro. Samo ne čini mi se da je to tako dobro i precizno ovdje razrađeno i napisano. Ako je to ideja to bi trebalo razraditi. I onda, ne zna se hoće li taj centar, pazite on je u vlasništvu Republike Hrvatske, hoće li on raditi na komercijalnoj osnovi ili će biti na neki način besplatan za te male proizvođače. Ako će raditi na komercijalnoj, pitanje je, gledajte najveći broj njih ima pet zaposlenih, znači mali su to proizvođači. Ima nekakvu malu pilanicu, nešto proizvodi. Sad ako on bude morao to sve skupa dodatno još nešto plaćati, neće on koristiti usluge toga centra. Znači tu bi trebalo nekakve kriterije još razraditi. Puno toga dakle u zakonu fali, ali ušle su i neke stvari koje u zakon ne idu i koje kvare zakon. To vam je recimo članak 5. pa onaj stavak 5. zadnji. Sad ste htjeli tu opisati što sve ulazi u taj zakon, pa ste napisali da tu je i proizvodnja nakita, glazbenih instrumenata, sportske opreme, igara i igračaka, medicinske i stomatološke opreme i pribora i onda metala i četaka, a sve od drva. Pa baš da metle ulaze u zakon, ne znam koliko je zgodno. A imate tu drugih većih stvari, npr. nemate burad, bačve, alat, obuću, klompe, kolarski pribor. Ali ne može sve ući to u zakon, ne može. Pa kad nisu ovi ušli onda izbacite i te metle, pogotovo u ovom obliku plurala, genitiva plurala gdje niste napisali metli, nego metala, a metal onda se može stvoriti zabuna, jer to netko pročita kao kovinu, a kovina opet ne može biti od drveta i tako, prema tome to je ovako nespretno napisano, nespretno napisano i ne spada u zakon. Ono što je ozbiljna zamjerka, najozbiljnija možda, to je stupanje na snagu, odnosno prijelaz cijene, prijedlozne i završne odredbe. Što se tu sada predviđa? Godinu dana, rok od godinu dana za osnivanje burze i rok od godinu dana za pravilnike, i šta još, za sve zapravo, godinu dana, a zakon stupa na snagu osmog dana od dana objave u "Narodnim novinama". I sada će on stupiti na snagu kada mi njega u petak izglasamo, a nema on ne može, on je neprimjenjiv potpuno. Potpuno je neprimjenjiv, niti ima burze, niti ima cendra, niti ima pravilnika, nema ničega, jel' prema tome on će biti jedan mrtav zakon. Bit će mrtav zakon. Prema tome, to bi ste trebali nekako drugačije u tim prijedloznim i završnim odredbama opisati ili kada će se zakon primjenjivati ili odgodite stupanje na snagu, jel' dok se ovo ne usvoji, jer bojim se da nećemo moći ovako, ovako će nam biti neprimjenjiv potpuno zakon i napravit ćemo više pravnu zbrku nego što bismo htjeli urediti to područje, a to nam je intencija. Evo, posve dobronamjerno, ovo su neki od najvažnijih mojih primjedbi na ovaj zakon. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Jedan ispravak, gospođa Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, ispravljam netočan navod kolege Stazića, koji je rekao da u prijedlogu zakona stoji množina imenice metala, koja se može pročitati i u značenju kovine, odnosno metala. Kolega Staziću, ne može se to pročitati kao kovina ili metal, jer u hrvatskome jeziku imenice ženskoga roda, koje imaju promjenu ge, a, u genitivu množine završavaju na a, a ne kako je nekada do devedesete godine bilo da završavaju na i. Prema tome, ovo metala, pohvaljujem ministarstvo koje je u ovom segmentu vodilo brigu o čistoći hrvatskoga jezika. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ja bih iskoristio ovu prigodu upozoriti na jedan problem, čije rješenje na žalost ne mogu isčitati iz ovakvog prijedloga zakona. Naime, ne spada na žalost niti u preradu, niti u uporabu, nego na neki način u oporabu. O čemu se radi? Poznato je da je kontinentalni dio Republike Hrvatske, ambijentalno gledano izrazito bogat drvenom arhitekturom. Područje Korduna, Banije, Posavine, Turopolja, Prigorja, pa i Zagorja, područje na kojemu postoje tisuće drvenih objekata, od kojih su neki vrhunske umjetničke i povijesne vrijednosti, pa su tako i zaštićeni, poput nekih kurija, crkava, kapela, spomenut ću samo najblistavije poput kurije "Modić", "Bedeković", "Crkve sv. Barbare" u Velikoj Mlaki. Međutim, samo jedan dio takvih objekata zaštićen je pojedinačno. Dio takvih objekata kao što je slučaj, recimo sa europskim selom roda u Čigoču, zaštićen je ambijentalno. Međutim, postoji veliki broj drvenih objekata koji spadaju u kulturno-povijesnu baštinu hrvatskoga naroda i Republke Hrvatske, koji nemaju pojedinačnu razinu zaštite i na djelu je jedna nevjerojatna devastacija toga kulturnog blaga. Radi se uglavnom o objektima od hrastovine, od hrasta lužnjaka, za kojega je poznato da je kao građevinski element, izrazito postojan, tako u eko selu "Kravaščica" na tromeđi Velike Gorice, Pokuposkoga i Pisarovine, to je etno selo u nastajanju, možete vidjeti jedan štagalj na kojemu su oblice stare 500 godina. Na jednoj od njih je još uvijek očuvana kora. Mi na našem području imamo jednu od najstarijih kuća koja uopće nije zaštićena kao kulturno-povijesni spomenik, a potiče iz vremena prije bitke Hrvata i Turaka kod Siska, vjerovali ili ne. Što se zapravo događa? U tim selima ima mnogo staračkih domaćinstava, jednočlanih domaćinstava, gdje se radi o starijim, manje ukim ljudima, neukim ljudima, gdje organizirane bande hodočaste sa specijalnim vozilima, sa kranom na kojemu je pričvršćena dizalica, s nekoliko radnika koji su u stanju doći ponuditi vrlo sitan novac, baki ili djedu, za njihov štagalj ili možda štalu, klijet. Za male novce se domognu nečega što ima vrhunsku vrijednosti i u roku od 2 sata, pila prepili čitav objekt na planjke od 2 metra dužine i u roku od 2 ili 3 sata to nestaje u nepoznatom pravcu. Postoje indicije da veliki dio te građe, govorimo o drvnoj građi, u roku od nekoliko sati završava na izvoznome gatu riječke luke, i vjerovali ili ne, ta je drvna građa, dakle radi se o hrastovini, staroj 100, 200, pa i 300 godina, nevjerojatno cijenjeni građani i dekorativni element, ni manje, ni više u Egiptu, Sjevernoj Italiji i još nekim zemljama. Grade se artificijelne vile rustike po Sjevernoj Italiji, hrvatskim građevinskim materijalom, kojega se podvodi pod najobičniju građevnu masu. A ona to nije. Em što se devastira naše kulturno blago, em što nema propisa koji bi tumačili kako će se dozvoliti oporavak takvoga građevnog elementa. Podsjetit ću, ne tako davno na granici Republike Hrvatske i Republike Slovenije uhićen je, zaopćen je šleper u kojemu je bila turopoljska kuća vrhunske vrijednosti. Jedan šleper s jednom kućom, a mi bilježimo Ministarstvo kulture bilježi, Uprava za zaštitu spomenika kulture bilježi, desetine i stotine nestanaka drvenih kuća s područja središnje Hrvatske. Ja sam osobno lani na Međunarodnome sajmu namještaja u Zagrebu, raspitujući se kako je nastao namještaj koji se nudi na štandu jednoga od proizvođača doznao da se zapravo radi o starim turopoljskim drvenim hrastovim kućama koje se pretvaraju u rustikalni, seoski, kvaziseoski namještaj. I očito među onima koji to kupuju nisu samo zaljubljenici nego i mnogi Skorojevići koji će već sutra odlučiti da im kakav rustikalni namještaj više u vikendicama ne treba pa će ga baciti na smeće, a baciti će zapravo dio naše povijesti. To je pitanje koje očito nije obuhvaćeno ovim zakonom. Radi se o dokumentima koji nisu novo proizvedeni. Molim vas ako ikako možete razmislite da li je i ovaj problem moguće obuhvatiti ovim zakonom kako bi se uvelo reda u taj banditizam koji razara srce hrvatske kulturne drvene arhitekture. Siguran sam da svatko od vas kada vidi dobro zaštićenu i obnovljenu drvenu kuću, staru s dušom, a svaka ima svoju priču, svaka ima svoj povijesni talog, je sretan zbog takvih objekata jer ih imamo, jer ih čuvamo i znademo da oni koji dođu kao naši gosti, kada vide tu baštinu, priznaju nam taj dio kulturne povijesti kao jedan od neponovljivih. Ako je to već tako združimo snage i s razine Ministarstva kulture i sa razine županija i sa razine lokalne samouprave da se zaštiti ta graditeljska baština ali isto tako spriječimo zlouporabu, spriječimo rušenje tih kuća, spriječimo njihovo pretvaranje u ogrjev i jeftini građevinski materijal koji će se skupo preprodati Skorojevićima bez obzira gdje oni bili u nekoj stranoj zemlji ili kod nas samih. Hvala lijepo.
Hvala. Da imam poslovničke mogućnosti izašao bih za govornicu pa bih podržao ovaj prijedlog, ali evo, mogu ovako reći, nećete mi zamjeriti. A sada molim državnog tajnika Sušnika, da se kratko osvrne.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, uvažene gospođe i gospodo saborski zastupnici. Meni je evo drago da je danas ovaj prijedlog zakona probudio ovako kvalitetnu raspravu, to ova grana gospodarstva u svakom slučaju i zaslužuje. Mi ćemo proučiti sve ove diskusije i prijedloge koje smo danas čuli, oni su stvarno bili konstruktivni i na jednom visokome nivou. I u konačnom prijedlogu zakona uvažiti ćemo pretpostavljam većinu, ono što je moguće, što se ovdje danas čulo. Isto tako održati ćemo nekoliko sastanaka sa drvoprerađivačima koji djeluju pri Hrvatskoj gospodarskoj komori koji su direktno zainteresirani za ovaj prijedlog zakona kako bi razmotrili pojedina ova rješenja a da stvarno taj zakon bude na kraju i primjenjiv u praksi. Ne bih volio da napišemo zakon koji, što je danas malo i rečeno, ne bude primjenjiv u praksi. To je novi materijal koji po prvi puta ga prezentiramo. I ja se nadam da do drugog čitanja će on biti daleko kvalitetniji uvažavajući ove vrlo dobre i kvalitetne primjedbe koje smo danas tu čuli. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Nastavljamo u 15 sati sa točkom dnevnog reda Konačni prijedlog zakona o novčanoj naknadi žrtvama kaznenih dijela. I tako redom, svima u slast. Prijedlog Zakona o preradi i uporabi i drva i proizvoda od drva, prvo je čitanje P.Z.E br. 86. Rasprava zaključena. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prihvaća se prijedlog Zakona o preradi i uporabi drva i proizvoda od drva. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesenog u raspravi uputit će se predlagatelju radi konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 92 glasa za i 6 suzdržanih prihvaćen prijedlog ovog zakona.
Kolegice i kolge nastavljamo sa popodnevnim radom sjednice. Na redu je točka 5. - Konačni prijedlog Zakona o novčanoj naknadi žrtvama kaznenih djela, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 107 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Hitni postupak primjenjuje se u skladu s člankom 161. Poslovnika. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo i Klub zastupnika HNS-a. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Gospođa Tatjana Vučetić, državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Poštovani gospodo i gospođe. Hrvatski sabor 16. svibnja 2008. godine je ratificirao Europsku konvenciju o naknadi šteta žrtvama kaznenih djela nasilja od 24. studenoga 1983. godine. Nacionalnim programom Republike Hrvatske za pristupanje Europskoj uniji za 2008. godinu u poglavlju 24. pregovora - Pravda, sloboda i sigurnost kao ključni prioritet Hrvatski sabor odredio je donošenje zakona kojim će u nacionalno zakonodavstvo implementirati odredbe direktiva vijeća o naknadi šteta žrtvama kaznenih djela. Sukladno direktivi vijeća žrtve kaznenih djela u Europskoj uniji trebale bi imati pravo na pravičnu i primjerenu naknadu štetu koju su pretrpjele bez obzira gdje je u Europskoj uniji počinjeno kazneno djelo. Sukladno direktivi države članice moraju osigurati da kada je namjerom počinjeno kazneno djelo nasilja u državi članici koja nije država u kojoj podnositelj zahtjeva za naknadu ima svoje stalno prebivalište, podnositelj zahtjeva ima pravo predati zahtjev nadležnom tijelu u državi članici stalnog prebivališta. Naknadu štete plaća nadležno tijelo države na čijem teritoriju je počinjeno kazneno djelo. Svrha europske konvencije kako je navedeno u njezinoj preambuli je stvaranje okvira kako bi se iz razloga pravičnosti i društvene solidarnosti riješio položaj žrtava kaznenih djela nasilja počinjenih s namjerom koju su pretrpjele teške tjelesne ozljede ili narušenje zdravlja, te uzdržavanih članova obitelji žrtava koje su umrle od posljedica takvih kaznenih djela i uvođenje ili razvijanje sustava za naknadu tim žrtvama od strane države na čijem su području takva kaznena djela počinjena osobito ako počinitelj nije otkriven ili ako nema sredstava. Prema europskoj konvenciji naknade štete koju plaća država, treba obuhvatiti barem izgubljenu zaradu, troškove liječenja i bolničke troškove, troškove pogreba a u odnosu na uzdržavane članove obitelji gubitak uzdržavanja u sustavu naknade može se i utvrditi. U Republici Hrvatskoj žrtve kaznenih djela mogu ostvarivati naknadu štete od počinitelja prijedlogom u kaznenom postupku ili tužbom u parničnom postupku. Međutim, u hrvatskom zakonodavstvu nije utvrđeno pravo na novčanu naknadu koju bi davala Republika Hrvatska. Stoga se predloženim zakonom uvažavajući načela europske konvencije i odredbe direktive vijeća uređuje pravo na novčanu naknadu žrtvama kaznenih djela nasilja počinjenih s namjerom, pretpostavke i postupak za ostvarivanje prava na naknadu tijela koja donose odluku i sudjeluju u postupku odlučivanja o ovom pravu te se određuju tijela i postupak koji se primjenjuje u prekograničnim slučajevima. Ovim zakonom nije obuhvaćena naknada štete nastala usred terorističkog djelovanja jer je ona uređena posebnim zakonom, a sukladno navedenoj konvenciji niti kaznena djela iz oblasti prometa, jer su ona također obuhvaćena posebnim propisima. Novčanu naknadu žrtvama kaznenih djela nasilja počinjenih s namjerom daje Republika Hrvatska na načelima društvene solidarnosti i pravednosti. Ovlaštenici prava na naknadu su neposredna i posredna žrtva. Neposredna žrtva je osoba koja je pretrpjela teške tjelesne ozljede ili teško narušenje zdravlja kao posljedicu kaznenog djela nasilja. Kaznenim djelom nasilja smatra se kazneno djelo počinjeno s namjerom uz primjenu sile ili povredom … integriteta te kazneno djelo dovođenja u opasnost života i imovine opće opasnom radnjom ili sredstvom kojim je prouzročena smrt, teška tjelesna ozljeda ili teško narušavanje zdravlja jedne ili više osoba, a propisano je kaznenim zakonom kao teži oblik temeljnog kaznenog djela počinjenog s namjerom. Kada spomenuta kaznena djela prouzroče smrt neposredne žrtve, pravo na naknadu ima posredna žrtva. U krug tih osoba ulaze bračni drug, izvanbračni drug, dijete i roditelj, posvojenik, posvojitelj, maćeha, očuh, pastorak, neposredne žrtve i osobe s kojima je neposredna žrtva živjela u istospolnoj zajednici. Uvjeti za ostvarivanje naknade prema predloženom zakonu su sljedeći. Naknada se može ostvariti samo ako su naprijed navedena kaznena djela počinjena prema neposrednoj žrtvi na području Republike Hrvatske, na hrvatskom brodu ili hrvatskom zrakoplovu bez obzira gdje se žrtva nalazi i u trenutku nastupanja posljedice kaznenog djela. Daljnji je uvjet da je kazneno djelo evidentirano ili prijavljeno policiji ili državnom odvjetništvu kao kazneno djelo. Pri tome valja istaći da ovlaštenici imaju pravo na naknadu neovisno o tome je li počinitelj kaznenog djela poznat i bez obzira na pokretanje kaznenog postupka. Naknada se priznaje žrtvama koji su državljani Republike Hrvatske ili imaju prebivalište u Republici Hrvatskoj te žrtvama koji su državljani države članice Europske unije ili imaju prebivalište u državi članici Europske unije. Sukladno osnovnim načelima europske konvencije prema predloženom zakonu naknada se priznaje za troškove zdravstvene zaštite, za izgubljenu zaradu, zbog gubitka uzdržavanja i za pogrebne troškove pod uvjetom propisanim zakonom. S obzirom da se ne radi o naknadi štete nego o naknadi koju država daje na načelima društvene solidarnosti i pravednosti, naknada se priznaje u pravilu u ograničenoj visini i samo onda ako osoba koja ostvaruje pravo na naknadu nema pravo na naknadu iz drugih izvora kao što je zdravstveno osiguranje, mirovinsko ili zbog drugih osnova. Predloženo je da tijelo nadležno za odlučivanje o pravu na naknadu bude odbor za novčanu naknadu žrtvama kaznenih djela kojeg će imenovati Vlada Republike Hrvatske. Sastav tog tijela prema predloženom zakonu je sljedeći. Predsjednik odbora bio bi sudac Vrhovnog suda Republike Hrvatske, a članovi odbora, zamjenik glavnog državnog odvjetnika Republike Hrvatske, predstavnik civilnog društva iz područja zaštite žrtava kaznenih djela, predstavnik ministarstva nadležnog za poslove pravosuđa i stručnjak iz područja zdravstva ili socijalne skrbi. Prema predloženom zakonu Ministarstvo pravosuđa obavljalo bi administrativno stručne poslove. Osim toga, prema predloženom zakonu Ministarstvo pravosuđa nadležno je za obavljanje poslova u prekograničnim slučajevima. Informiranje žrtava o pravu na naknadu i tijelu kojem se mogu obratiti radi ostvarivanja tog prava važna je komponenta predloženog zakona prema kojem u informiranju žrtava sudjeluje policija, državno odvjetništvo, sudovi, Ministarstvo pravosuđa i Ministarstvo unutarnjih poslova. Zakonom se uređuje postupak za ostvarivanje naknade, te u skladu sa direktivom Vijeća i postupci u domaćim i stranim prekograničnim slučajevima. Domaći prekogranični slučaj je slučaj kada je kazneno djelo počinjeno na području Republike Hrvatske i o pravu na naknadu po tom zakonu odlučuje odbor, a zahtjev za naknadu je podnesen nadležnom tijelu u drugoj državi članici Europske unije u kojoj žrtva ima prebivalište. Strani prekogranični slučaj je slučaj kada je kazneno djelo počinjeno u drugoj državi članici Europske unije i za odlučivanje o pravu na naknadu je nadležno tijelo te države, a zahtjev za naknadu podnosi osoba koja ima prebivalište u Republici Hrvatskoj. Također se uređuje i prijelaz prava žrtve prema počinitelju kaznenog djela na Republiku Hrvatske, vraćanje neosnovano stečenog od žrtve, postupanje u situacijama u kojima je žrtva ostvarila naknadu štete od počinitelja kaznenog djela, financiranje naknade žrtvama kaznenih djela i evidencija o podnositeljima zahtjeva i donesenim odlukama. Donošenjem predloženog zakona omogućit će se ostvarivanje pravične primjene naknade žrtvama nasilnih namjernih kaznenih djela uz uvažavanje standarda i načela propisanih europskom konvencijom te sukladno direktivi Vijeća. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Riječ imaju predstavnici odbora. Odbor za pravosuđe, predsjednik Odbora Ivo Grbić.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskoga sabora, poštovana državna tajnice, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Odbor za pravosuđe Hrvatskoga sabora na 8. sjednici održanoj 18. lipnja 2008. godine razmotrio je Prijedlog zakona o novčanoj naknadi žrtvama kaznenih djela, s konačnim prijedlogom zakona, koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 12. lipnja 2008. godine, s prijedlogom da se zakon donese po hitnom postupku. Odbor je prijedlog zakona raspravio u svojstvu matičnog radnog tijela, sukladno članku 73. Poslovnika o radu Hrvatskoga sabora. U uvodnom obrazloženju predstavnica predlagatelja istaknula je da se ovim prijedlogom naše zakonodavstvo usklađuje s pravnom stečevinom Europske unije. Prijedlogom se uređuje pravo na novčanu naknadu žrtvama kaznenih djela nasilja počinjenih s namjerom, uređuje se pretpostavke i postupak za ostvarivanje prava na naknadu, uređuju se tijela koja donose odluke i sudjeluju u postupku odlučivanja, propisuju se postupci u prekograničnim slučajevima. U raspravi su članovi Odbora podržali donošenje predmetnog zakona i istakli su da će zakon omogućiti ostvarivanje pravične i primjerene naknade žrtvama nasilja namjernih kaznenih djela, uz uvažavanje standarda i načela Europske unije te osigurati sustav suradnje radi ostvarivanja naknada štete u prekograničnim slučajevima, proširenju djelokruga rada Ministarstva pravosuđa. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe je sa 7 glasova za i 3 suzdržana glasa odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o novčanoj naknadi žrtvama kaznenih djela. Hvala.
Hvala lijepo. Odbor za zakonodavstvo? Odbor za europske integracije? Nema nikoga. Neće govoriti. Dobro. Otvaram raspravu. U ime kluba zastupnika SDP-a riječ ima zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice, predstavnici i predstavnice Vlade, kolegice i kolege. Nema sumnje da je svekolika javnost s velikim iščekivanjima očekivala ovakav prijedlog zakona, a jednako tako i s velikim i prevelikim nadama. Tim više što smo mi evo, kao što reče državna tajnica, nedavno dakle 16. svibnja 2008. godine donijeli Zakon o potvrđivanju Europske konvencije o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja koja još datira iz daleke 1983. godine. I nema sumnje da je to nešto što je hrvatskom zakonodavstvu odnosno hrvatskom pravosuđu kojeg će primjenjivati u najširem smislu riječi, a i administraciji da bi se ostvarila pravda, potrebno. Vrlo je obećavajući naslov. Zakon o novčanoj naknadi žrtvama kaznenih djela. Zakon dakle i da li je sadržaj takav da će zaista žrtve dobiti pravednu i pravičnu zadovoljštinu bar što se tiče novčane naknade. Drugo načelo je načelo društvene solidarnosti i pravednosti. Je li pravedno, odmah ću upitati, da netko za smrt dakle te povezane osobe dobije za izgubljenu zaradu ukupan i jedini iznos od 35 tisuća, da sve povezane osobe, svi oni koji su iza ubijenog ostali dobiju 70 tisuća kuna? Toliko, daleko ispod onoga što dobije svaki političar za uvredu i klevete. I bolje je bilo onda ne donositi ovakav zakon ako nemamo sredstava, jer ovo je zakon koji iziskuje značajna materijalna sredstva. Ja mislim da i ova Hrvatska u ovom trenutku i to hrvatski proračun može podnijeti, ali na ovakav način mislim da se mi rugamo žrtvama. Dodatno ih viktimiziramo sa ovakvim prijedlogom da ćemo im dati pet tisuća naknade za pogrebne troškove. Pet tisuća kuna naknadu zbog gubitka uzdržavanja, maksimalno svi koliko god ih ima da podijele 70 tisuća i 35 tisuća za izgubljenu zaradu. To je nešto što u ime kluba evo mogu reći da SDP stavlja ozbiljnu primjedbu i generalno sada pošto se radi o konačnom čitanju osvrnut ću se i na pojedinačna rješenja koja odudaraju od osnovnih postavki koje su zagarantirane u kaznenom pravu a i u civilu, iako se radi o specifičnom zakonu, lex specialis, on takva generalna načela ovaj zakon ne može negirati, on ih može još razraditi, a ne ukinuti. Naime, u ocjeni izvora potrebnih sredstava za provođenje zakona već je razvidno da predlagatelj računa, dakle i za ovakav minoran iznos koji se obistinjuje, računa da će tek 50% žrtava tražiti takvu naknadu štete. A znamo o kakvim kaznenim djelima ovdje je riječ i tko može dobiti. Dakle, radi se o žrtvama koje su bile izvrgnute najtežim kaznenim djelima, ubojstvima, teškom tjelesnoj povređivanju i svim kaznenim djelima nasilja. A nema sumnje da upravo ova kaznena djela narušavaju osnovne vrijednosti čovjeka i zajednice u najvećoj mogućoj mjeri, elementarne uvjete zajedničkog života i teško i preteško pogađaju obitelj koju to zadesi, odnosno u kojoj se nađe takva žrtva. Prema tome, s puno više obzira trebao je predlagatelj krenuti u izradu ovog zakona i osigurati sredstva. Na ovakav način samo da kažemo, da mi imamo takav zakon, koji ne rješava praktički ništa, odnosno malo toga i stvara dodatne nepravde i bijes takvih, mislim da je onda ili trebalo pričekati, prije svega sa određenjem ovih sredstava, a druga je stvar što ima čitav niz odredbi koje nisu pravedne, koje nisu pravične, a nisu i na tragu demokratskih načela koje važe u našem civilu i u kaznenom sudovanju. Zbog toga evo mi u SDP-u predlažemo da predlagatelj razmisli bez obzira što se radi o europskom zakonu, dakle o zakonu koji nosi oznaku P.Z.E. Mi moramo imati kvalitetan zakon, kako bi mogli zaista obistiniti ovu naknadu koje žrtve kaznenih djela zavrjeđuju i kako bi se u punini mogla ostvariti Europska konvencija o naknadi štete koju smo evo mi izglasali 16. svibnja. Ovako stanke će, odnosno žrtve često dobiti golo pravo, a pitanje i način na koji će ga ostvariti i u kojem obimu će ga moći ostvariti. Pa da krenemo redom. Prije svega, sasvim neosnovano predlagatelj, dakle da još jednom ponovim, računa na sasvim nerealnu računicu, da će samo 50% žrtava tražiti ovu naknadu štete. Ako vidimo u okrivljenicima o kojima se radi, da su najčešće osobe, često budu to osobe koje nemaju nikakvih sredstava ili imaju sredstva koja nisu na njima, tako da je oštećenik vrlo teško, odnosno žrtva teško mu je doći i namiriti se od počinitelja. Dakle, u pravilu njegov zahtjev će biti uperen prema državi. Takvih je najviše, prema tome ponavljam, nije realno da je predlagatelj procijenio da će samo 50% žrtava tražiti ovakvu naknadu štete. Iz toga dakle, vidljivo je kojim sredstvima se i raspolaže. Sasvim neosnovano i ne zna se zbog čega, protivno svim mogućim zakonima i odredbama koje rješavaju pitanje naknade štete i osoba koje imaju pravo na naknadu štete, ovdje u ovom zakonu u članku 5. sužava se krug osoba koje imaju pravo na naknadu štete. Tako su iz tog kruga u članku 5. stavak 6., eliminirani braća i sestre koji su živjeli u zajedničkom domaćinstvu sa žrtvom i bili upućeni jedan na drugog. Jednako tako, eliminirani su i unuci, iako zakon priznaje naknadu štete i kazneni i građanski naš, ukoliko je postojala posebna emotivna veza između bake i djeda bez obzira jesu li s njima živjeli ili ne, što se apostrofira samo u stavku 7. Dakle, sužen je već sada, iz ovoga vidimo da je zakon vrlo restrektivan, umjesto da on proširi tu mogućnost, on je vrlo restrektivan i prema krugu osoba koje će moći ostvariti ovdje naknadu štete kada je riječ o posrednim žrtvama, tj. onim ljudima koji su ostali iza ubijenog. U članku 8. ima nešto što još se nije nikada pojavilo u našem prijedlogu zakona, da bi netko mogao ostvariti naknadu mimo utvrđenje krivnje u kaznenom postupku. Kaže ovdje predlagatelj u svom članku 8. stavak 1., da je dovoljno da je kazneno djelo evidentirano i prijavljeno policiji. Dakle, što iz ovog prijedloga zakona proizlazi? Da će moći netko varati državu, vrlo efikasno, a oni koji su zaista žrtve teških kaznenih djela bit će namireni vrlo restriktivno u malom iznosu, a pitanje je da li će se i sve one osobe koje su inače pozvane i imaju pravo na naknadu, moći odnosno neće moći postaviti takav zahtjev. Dakle, ovo je nešto što je neviđeno, da bi već sama evidencija u policiji da je počinjeno kazneno djelo, odnosno to su uvijek sumnje u kazneno djelo, da bi već takva osoba mogla zahtijevati i dobiti naknadu od države. Ne znam čime je predlagatelj bio motiviran, da tako nešto uopće uglavi i stipulira i predlaže. Jedino, sasvim je opravdano, kada je počinitelj neko vrijeme nepoznat. Evo imamo u slučaju, možda evo sada najrazvikanijeg slučaja i s pravom, novinara Dušana Miljuša, ali tu također treba pustiti mogućnost državi jedno izvjesno vrijeme da vidi da li je našla počinitelja. Dakle, jedan primjeren rok od 6 mjeseci, ukoliko nadležna tijela nisu pronašla počinitelja, žrtvu imamo, sasvim je pravedno i društveno opravdano da država reagira i naknadi štetu. Ali molim vas, ondje gdje je počinitelj poznat u takvom jednom razdoblju, gdje se vodi kazneni postupak, gdje joj ne znamo što će biti ishod, jer mi imamo iz sudske prakse koliko puta su se pojavile kao žrtve, a postupak je pokazao nešto sasvim drugo, ili da se radilo o nužnoj obrani, ili dapače da je žrtva bila napadač i obrnuto, što ju na početku figuriralo kao žrtva. To se može razjasniti jedino u kaznenom postupku. Prema tome, ovo je nešto što ne trpi načelo ustavnosti i kao da se eto je li država rasipa novac, ali u svakom slučaju nije na tragu osnovnog načela krivnje i da se krivnja može utvrđivati samo u kaznenom postupku. Daljnja restrikcija i to neviđena restrikcija u članku 9., da pravo na naknadu prema ovom zakonu ne mogu ostvariti one osobe, koje su pretrpjele štetu uslijed posljedica kaznenih djela protiv sigurnosti prometa. Svjedoci smo da ljudi vode, neki ljudi voze bezobzirno, da se zbog toga nalaze pred tijelima kaznenog progona, da voze u pijanom stanju, da se radi o bezobzirnoj vožnji, da postupaju sa neizravnom namjerom, dakle trebalo bi to obuhvatiti ovdje, dakle to je nekad što smo zvali pristaje na posljedicu, neizravni umišljaj i zašto je ovdje predlagatelj izostavio ova djela, jer ova djela su brojna djela u praksi. A osim toga, u izravnoj suprotnosti ovaj članka 9. sa člankom 5., gdje sami predlagatelj kaže u članku 5. stavak 3. alineja 2., gdje doslovno kaže: Kazneno djelo dovođenja u opasnost života i imovine opće opasnom radnjom ili sredstvom, kojim je prouzročena smrt, teška tjelesna ozljeda i teško narušenje zdravlja jedne ili više osoba, koje je propisano kaznenim djelom kao teži oblik temeljnog kao kaznenog zakona počinjenog s namjerom. Dakle, upravo ovo što je predlagatelj ovdje predvidio i detaljno opisao, iako dobro opisao u članku 5. stavak 3. točka 2., negira u članku 9. dakle, zakon je u suprotnosti sa samim sobom, jer teško je zamisliti, ovo je plakatni primjer upravo prometni delikti sa teškim posljedicama, njih Zakon kazneni posebno i kažnjava posebno teškom kaznom. I onda odjedanput nastupa isključenje u članku 9. Već sam napomenula da naknada za izgubljenu zaradu u tom kapitaliziranom, jednokratnoj isplati od 35 tisuća kuna ako je ubijen čovjek u naponu snage gdje je ostala čitava obitelj da zaista je ovo besprizorno niski iznos. Jednako tako kod naknade zbog gubitka uzdržavanja, dakle, da se može raditi samo o jednokratnoj svoti i to u maksimalnom iznosu za sve oštečenike, za sve žrtve, odnosno nakon smrti za sve te neposredne žrtve samo 70 tisuća kuna. I naknada za pogrebne troškove dakle, 5 tisuća kuna, to je par vijenaca. A gdje je sve ostalo. Okolnosti koje utječu na visinu naknade, ovdje je predlagatelj sebi dao truda da u članku 14. u pet stavaka razmotri sve one okolnosti koje utječu na visinu naknade i mislim da mu je trud bio bezrazložan a nije bio do krajnjih granica ni učinjen, jer je sve to lijepo riješeno Zakonom o obveznim odnosima, Zakonom o naknadi štete, a postupovne odredbe riješene Zakonom o parničnom postupku kojim se onda može rukovoditi i ono tijelo. Prema tome, na ovakav način u težnji da on sve stipulira nije bio dosljedan pa je čitav niz odredbi koje su vrlo vrlo značajne ispustio. Prema tome, ovdje bi trebalo uputiti samo na pozitivne, pozitivni propis, da se po pozitivnom pravnom propisu, svim propisima rješavaju te okolnosti jer one su kod nas, u našem pravnom poretku itekako dobro riješene. Zašto posebno tijelo? Zašto ponovo suci Vrhovnog suda? Već ih imamo kod izbora, imamo ih ovdje. Hoće li oni uopće stići rješavati svoj osnovni posao, a vidjeti ćemo Zakonom o parničnom postupku proširujemo reviziju i dajemo im postupke revizije. Mislim da to nije dobar način, da je ovdje bilo najbolje reagirati o Zakonu o kaznenom postupku i … [[Govornik se ne razumije.]] narediti sudu, dakle, već da nema tu fakultativnu mogućnost da rješava o athezionom postupku, nego da obvezno mora riješiti i ovdje o naknadi štete a tu naknadu će isplatiti država. To je bio najefikasniji i najčišći i najpravedniji način. I još nešto. Nemoguće je i apsolutno neprihvatljivo da je rok taj samo 6 mjeseci jer liječenje tih teških povreda traje puno dulje, kakve su posljedice to se ne može u kratkom roku od 6 mjeseci moći riješiti. To svatko onaj koji zna, koji je sudjelovao u takvim postupcima, koji ima uopće predodžbu što se događa sa teško tjelesnom povrijeđenom osobom, da on u roku od 6 mjeseci od prekluzijom, dakle, pravo da uopće više nema takvog prava, da mu utrne takvo pravo zahtjeva podnošenje, odnosno naknadu štete od države. I apsolutno je neprihvatljivo da su iz ovoga zakona isključene osobe koje mogu ostvariti pravo po zakonu odgovornosti za štetu usljed terorističkih akata. Jer teroristički akti su pitanje nasilja par exellence. I ovo je apsolutno neprihvatljivo i suprotno Europskoj konvenciji da ste isključili ova kaznena djela. To je neprihvatljivo. I evo klub SDP-a upozorava na to. Pa tek ovisno o tome kako će reagirati predlagatelj tako će i SDP se odlučiti o glasovanju.
Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Zastupnik Emil Tomljanović.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskoga sabora. Pa uvaženoj kolegici ispravio bih onaj navod ili one navode, a bilo ih je više kada citirajući zakonske odredbe navodi izraz naknade štete, primjerice, citiram: "…članak 5. ovoga Zakona koji regulira naknadu štete.". To je netočan navod. Ovaj zakon ne regulira naknadu štete, već novčanu naknadu žrtvama kaznenih dijela. I u tom smislu treba gledati novčana obeštećenja. Jer materijalnu, odnosno naknadu štete, bez obzira bila ona materijalna i nematerijalna ostvaruje se po posebnim propisima, dakle, Zakon o naknadi štete i u jednom i u drugom smislu, tako da ga uopće, pogotovo ne u smislu bagatelizirana novčanih iznosa ne treba dovoditi u svezu sa ovim zakonom. Hvala.
Hvala lijepo nastavljamo sa raspravom. U ime Kluba zastupnika HDZ-a, zastupnik Damir Sesvečan.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskoga sabora, državni tajnici, kolegice i kolege. Nakon rasprave koju smo vodili prije nešto više od mjesec dana kada smo ratificirali Europsku konvenciju o naknadi štete žrtvama kaznenih dijela nasilja, danas je pred nama Konačni prijedlog zakona o novčanoj naknadi žrtvama kaznenih dijela. Donošenje ovoga zakona Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice u potpunosti podupire. Ovim se zakonom usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe te je to isto tako jedan od zakona predviđenih u planu usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnom stečevinom za 2008. godinu. U Poglavlju 24. pregovora za pristupanje Europskoj uniji, pravda, sloboda i sigurnost, kao jedan o prioriteta navodi se usklađivanje sa odredbama Direktive Vijeća Europske unije od 29. travnja 2004. o naknadi štete žrtvama kaznenih dijela, utemeljenih na spomenutoj europskoj konvenciji. Od 24. studenog 1983. koju je Hrvatski sabor ratificirao 16. svibnja ove godine čime je ona postala dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Konvencija pretpostavlja uključivanje države u nadoknađivanje štete na načelima društvene solidarnosti i pravičnosti, žrtvama kaznenih dijela nasilja koji su pretrpjeli tjelesne ozljede ili narušenje zdravlja kao izravnu posljedicu namjernog akta nasilja kao i osobama koje su bile uzdržavane od osoba koje su umrle kao žrtve nasilja, kada naknadu štete nije u potpunosti moguće ostvariti potraživanjem od počinitelja jer nije otkriven ili nema sredstava, potraživanjem od osiguranja ili iz drugih izvora. Naknada štete prema konvenciji ovisno o konkretnom slučaju obuhvaća izgubljenu zaradu, troškove liječenja, bolničke troškove, troškove pogreba, a u odnosu na uzdržavane članove obitelji gubitak uzdržavanja. Spomenutom direktivom vijeća za zemlje Europske unije, uređeni su sustavi i utvrđeni minimalni standardi za nadoknadu štete žrtvama kaznenih dijela nasilja, te mehanizmi za suradnju u omogućavanju naknade u prekograničnim situacijama. Naime, kao i nastojanjem za ukidanjem prepreke slobodnog kretanja osoba, roba i usluga na području Europske unije, želi se uspostaviti i ista zaštita građana zemalja Europske unije na području određene države članice koja vrijedi za njezine državljane. To znači da za pretrpljeno kazneno djelo na području Europske unije žrtva mora imati pravo na pravičnu naknadu štete. Direktiva također pretpostavlja mogućnost obraćanja žrtve kaznenog djela nasilja nadležnom tijelu svoje države u kojoj ima prebivalište kako bi se u takvim prekograničnim slučajevima žrtvi olakšalo ostvarivanje prava. S obzirom da u hrvatskom zakonodavstvu do sada nije bilo uređeno pravo na novčanu naknadu žrtvama nasilja niti je uređen sustav suradnje radi olakšavanja ostvarivanja naknade štete u prekograničnim slučajevima ovim se zakonom sukladno već spomenutoj direktivi vijeća uređuje pravo na novčanu naknadu žrtvama kaznenih djela nasilja počinjenih s namjerom na području Republike Hrvatske. Zatim pretpostavke i postupak za ostvarivanje tog prava, utvrđuju se tijela koja sudjeluju u postupku i odlučuju o pravu na naknadu te tijela i postupak koji se primjenjuje u prekograničnim slučajevima. Kaznenim djelom nasilja u smislu ovog zakona smatra se kazneno djelo počinjeno s namjerom uz primjenu sile ili povredom spolnog integriteta te kazneno djelo dovođenja u opasnost života i imovine uopće opasnom radnjom ili sredstvom kojim je prouzročena smrt, teška tjelesna ozljeda ili teško narušenje zdravlja jedne ili više osoba, a propisano je Kaznenim zakonom kao teži oblik temeljnog kaznenog djela počinjenog s namjerom. Ovlaštenici prava na naknadu su neposredna i posredna žrtva. Neposredna žrtva je osoba koja je pretrpjela teške tjelesne ozljede ili teško narušenje zdravlja kao posljedicu počinjenja namjernog kaznenog djela nasilja ili osoba koja je slučajni sudionik ali je pružala pomoć žrtvi ili je pokušala spriječiti počinjenje kaznenog djela. Kad počinjenje kaznenog djela prouzroči smrt neposredne žrtve pravo na naknadu ima posredna žrtva tj. bračni ili izvanbračni drug, dijete, roditelj, posvojenik, posvojitelj, maćeha, očuh, pastorak, neposredne žrtve i osoba koja je, s kojom je neposredna žrtva živjela u istospolnoj zajednici te u posebnim slučajevima djed, baka i unuk. Pravo na naknadu imaju žrtve s prebivalištem ili državljani Republike Hrvatske ili države članice Europske unije s time da je kazneno djelo evidentirano, prijavljeno policiji ili Državnom odvjetništvu neovisno o tome da li je počinitelj kaznenog djela poznat i da li je pokrenut kazneni postupak? Važno je naglasiti da novčana naknada žrtvama kaznenih djela nasilja počinjenih s namjerom nije naknada štete nego je to naknada koju država daje na načelima društvene solidarnosti i pravednosti. Zato je i visina naknade ograničena pa tako prema prijedlogu ovog zakona žrtva ima pravo na naknadu troškova zdravstvene zaštite u visini vrijednosti zdravstvenog standarda prema propisima obveznog zdravstvenog osiguranja. Naknadu za izgubljenu zaradu u jednokratnom iznosu od najviše 35 tisuća kuna. Naknadu zbog gubitka uzdržavanja koja se utvrđuje posrednoj žrtvi u jednokratnom iznosu, prema aktuarskoj računici iznosa najniže obiteljske mirovine određene na temelju 5 godina staža osiguranja i očekivanog trajanja razdoblja uzdržavanja posredne žrtve od strane neposredne žrtve uz ograničenje naknade do najviše 70 tisuća kuna za sve posredne žrtve koje je neposredna žrtva uzdržavala. I naknadu za pogrebne troškove osobi koja ih je platila u iznosu do najviše 5 tisuća kuna. Ovim zakonom kao nadležno tijelo za odlučivanje o pravu na naknadu uvodi se Odbor za novčanu naknadu žrtvama kaznenih djela kojih bi imenovala Vlada Republike Hrvatske u sastavu kako to predviđa članak 18. a stručne i administrativne odnosno tehničke poslove za odbor obavljalo bi Ministarstvo pravosuđa. Na kraju želim također ukazati na značajan iznos financijskih sredstava koja će biti potrebno osigurati u državnom proračunu za provođenje ovog zakona u trenutku kada on stupi na snagu a to je danom pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Najveća stavka predviđenih izdataka je za isplatu novčanih naknada žrtvama koje ostvare pravo na naknadu. U obrazloženju ovog zakona napravljena je analiza i procjena troškova na temelju broja kaznenih djela počinjenih 2007. godine pretpostavljam od broja podnositelja zahtjeva i pretpostavljene visine ostvarenih naknada. Rezultat procjene je da bi ukupni iznos naknada po ovoj osnovi iznosio cirka 15 milijuna kuna. Uz to će trebati osigurati sredstva za nabavu informatičke opreme, razvoj i implementaciju programskog rješenja za vođenje različitih evidencija, za troškove prevođenja i vještačenja, za edukaciju osoba zaposlenih u tijelima koja će biti obvezna pružiti, pružati informacije žrtvama kaznenih djela, za isplatu naknade za rad članova, članovima odbora za novčanu naknadu žrtvama kaznenih djela. Osim toga će zbog proširenja djelokruga rada Ministarstva pravosuđa s obzirom na složenost poslova i procijenjeni broj zahtjeva biti potrebno zaposliti više od 10 novih službenika. Slijedom navedenog za provedbu predloženog zakona u državnom proračunu će biti potrebno osigurati i dodatna sredstva u ukupnom iznosu od gotovo 21 milijun kuna. Na kraju ću reći da će Klub Hrvatske demokratske zajednice iz navedenih razloga podržati donošenje Zakona o novčanoj naknadi žrtvama kaznenih djela kao i predloženi hitni postupak. Hvala.
U ime Kluba zastupnika HSS-a zastupnica Marijana Petir.
Poštovana gospođo potpredsjednice, gospođo i gospodine državni tajnici, dame i gospodo zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će Prijedlog zakona o novčanoj naknadi žrtvama kaznenih djela. Mi u HSS-u pozdravljamo donošenje ovog zakona kao što pozdravljamo i to da se u pravni sustav Republike Hrvatske implementiraju načela Europske konvencije o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja. Isto tako odredbe direktive Vijeća Europe 2004./80. Konačni prijedlog zakona o novčanoj naknadi žrtvama kaznenih djela prepoznajemo kao važan korak kojim država iskazuje društvenu solidarnost i pravednost prema žrtvama kaznenih djela nasilja počinjenih sa namjerom. A da takvih djela u Hrvatskoj nažalost ima puno govore i primjeri koje svakodnevno možemo pronaći u medijima ili ih možemo vidjeti u svojoj neposrednoj blizini. Sigurno je da ne samo danas nego i proteklih godina bilježi se porast najtežih kaznenih djela zbog kojih društvo ostaje nedovoljno zaštićeno i zbog toga je važno donijeti adekvatnu zakonsku regulativu koja će stvoriti pravi institucionalni okvir kako bi se takvo stanje saniralo. Ako se prisjetimo primjera koji su nam još uvijek svježi onda postajemo svjesni da sigurno da smo pozvani na hitnu akciju. Primjerice Srđan Mlađan, sisački monstrum, dvostruki je ubojica u Sisku i Petrinji, pljačkaš banke i provalnik, a potom ubojica policajca na službi, pa ponovno pljačkaš banke u Zagrebu, otmičar cijele obitelji umalo je izmakao najtežoj mogućoj osudi i kazni dugotrajnog zatvora zbog toga što je bio maloljetnik. Ako pratimo njegovu genezu onda vidimo da je on u svojoj najranijoj mladosti počeo prije svega sa teškim krađama, pa potom sa malo težim kaznenim djelima, a eksplodirao je 1998. godine sa nepunih 17 godina kad je ubio 16 godišnju Elizabetu Šubić u Petrinji. Skandalozna je bila njegova izjava u kojoj je on naveo da u stvari bi ubio bilo koga da se pojavio u to vrijeme pred njegovim očima. Potom je naravno ponovio crnu seriju ubojstava kad je u požeškoj kaznionici dobio izlaz i nakon tog izlaza nije se vratio već je iskoristio priliku da nabavi pištolj, unajmi stan u Zagrebu i opljačka Sisačku banku u Zvonimirovoj ulici, a kad je shvatio da mu je policija na tragu sa 3 metka ubio je policajca. Držao je kao taoce jednu obitelj, da bi se kasnije, naravno spektakularno predao novinarima. Postoje slični slučajevi kao što je slučaj umirovljenog policajca Vlastimira Kihalića koji je također ubio svoju suprugu, njene prijateljice i za posljedicu imamo ne samo tri mrtve žene već šestero djece koje je ostalo bez majki. Ili slučaj Relje iz Rijeke koji je sa svojih 19 godina ubio 14 godišnju susjedu. Osuđen je na 14 godina robije i tijekom 4 godine apstinencije, uzornog vladanja liječnici su ga loše procijenili, pustili na slobodan vikend i nakon dva dana slobode i malo ljepila u nezgodnom trenutku pred njim se našla 12 godišnja djevojčica koju je on zadavio i silovao. Iz ovih primjera koji su poznati u široj javnosti i o kojima se puno raspravljalo vidljivo je da upravo ovakav zakon koji nam danas, koji danas donosimo je nešto što definitivno je nužno, što je potrebno i sa stajališta žrtava kriminala moram reći jer nam se obratila Udruga za pomoć i prava obiteljima žrtava kriminala je ovaj zakon itekako potreban. Oni smatraju da će upravo ovaj zakon poboljšati njihov položaj u osnovnim i životno važnim situacijama, a to su naknade troškova zdravstvene zaštite, naknade za izgubljenu zaradu, naknade zbog gubitka uzdržavanja i naknade za pogrebne troškove. Dakle, te četiri životne situacije uzrokovane kaznenim djelom namjernog nasilja kada je došlo do teške tjelesne ozljede ili teškog narušavanja zdravlja i smrti jesu bitan napredak u valorizaciji položaja žrtve kriminala, ali istodobno ne rješavaju kompleksnu materiju naknade štete od počinitelja kaznenih djela. I stoga ovaj zakon treba tretirati kao kvalitetnu nadopunu drugim pravnim aktima naročito Zakonu o kaznenom postupku. Obzirom da je ovdje riječ o široj, opsežnoj reformi Zakona o kaznenom postupku koji tek dolazi u proceduru nadamo se da će i njime biti učinjeni daljnji koraci, a to se prije svega odnosi na kvalitetno i brzo rješavanje naknade štete od počinitelja kaznenih djela u imovinsko-pravnom zahtjevu. Iz tog razloga mi u Klubu HSS-a pozivamo predlagatelje ovog zakona, ali i cijelog paketa kaznenih zakona da u izradu uključe Udrugu za pomoć i prava obiteljima žrtava kriminala. Jer članovi te udruge su ljudi koji su neposredno dakle pogođeni različitim situacijama u životu u kojima su ostali bez svojih najmilijih i sigurno da mogu bitno doprinijeti donošenju kvalitetnih zakona, jer mislim da nam svima treba biti cilj da doista donesemo kvalitetne zakone. Naravno da u državnom proračunu treba planirati sredstva za provedbu ovog zakona i za naknade koje se odnose na posredne žrtve. Ako uzmemo u obzir podatke koji nam govore da je u 2007. godini zabilježeno 3139 kaznenih djela za koje bi se mogla ostvariti naknada onda vjerojatno na temelju neke procjene u 2008. odnosno 2009. godini ukoliko se javi 50% podnositelja zahtjeva, dakle 1569 osoba bilo bi potrebno osigurati preko 17 milijuna kuna. Ako tome dodamo i one potrebe novog zapošljavanja, zatim troškove vještačenja, same informatizacije rada odbora onda je zasigurno za provedbu ovog zakona potrebno osigurati preko 20 milijuna kuna. Također želim naglasiti da značajne kvalitete prijedloga zakona jesu u tome što se urgentno reagira na kaznena djela prema žrtvama i prije pokretanja samog kaznenog postupka što u skladu sa dosezima novog vremena jednako tretira građane Republike Hrvatske, ali i građane drugih članica zemalja Europske unije. Najveći će učinak imati prema žrtvama kaznenih djela nasilja koja nemaju sredstva za najteže trenutke u kojima se nađu kad se dogodi nasilje. S obzirom na samu svrhu zakona predlažemo dopunu članka 5. stavka 7. koji regulira tko je posredna žrtva. U prijedlogu zakona stoji da posredna žrtva može biti djed, baka i unuk uz uvjet da je jedan od njih neposredna žrtva. Smatramo da pojam posredne žrtve iz članka 5. stavak 7. treba proširiti tako da obuhvaća djeda, baku i unuka, odnosno skrbnika i u situacijama kad oni nisu neposredna žrtva, a ne postoji posredna žrtva iz članka 5. stavak 6. Klub zastupnika HSS-a evo uz ovu nadopunu za koju bih molila da ju predlagatelj zakona usvoji, jer smo do nje došli zajedno u suglasju sa Udrugom za pomoć i prava obiteljima žrtava kriminala. Mi ćemo podržati ovaj Zakon o novčanoj naknadi žrtvama kaznenih djela i svakako pohvaljujemo napore koji se čine da bi se ovo područje na adekvatan način reguliralo i da bi se onima koji su doista oštećeni bar evo kroz ovu zakonsku regulativu na neki način ublažile njihove boli. Hvala lijepo.
U ime kluba HDSSB-a, zastupnik Vladimir Šišljagić.
Poštovana gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Dakle i ovaj prijedlog zakona treba tako i shvatiti da on nije onaj maksimalni domet koji Republika Hrvatska u ovom trenutku može osigurati žrtvama, a vezano za novčanu naknadu, ali ga treba prihvatiti da se ovakva regulativa po prvi puta pojavljuje, a pojavljuje se naravno jer je ključni prioritet Republike Hrvatske poglavlje 24 –Pregovor za pristupanje Europskoj uniji i poglavlje – Pravda, sloboda i sigurnost i upravo je Republika Hrvatska i ranije odredila ovo kao prioritet, dakle donošenje ovog zakona kojim se implementiraju odrednice direktive vijeće od travnja 2004. godine o naknadi štete žrtvama kaznenih djela. Nedavno smo, prije nešto više od mjesec dana u svibnju, ovaj Hrvatski sabor je ratificirao Europsku konvenciju o naknadi štete žrtvama kaznenih djela, Europsku konvenciju, čak tamo negdje iz studenog 1983. godine. Ono što mislim da je još jednom važno ponoviti da ovaj predloženi zakon, naravno onda kada ga ovaj Hrvatski sabor usvoji da on stupa na snagu tek na dan pristupanja Hrvatske Europskoj uniji. Dakle, ovo ponavljam iz razloga jer je bilo u prethodnim raspravama pitanje vezano za ratna događanja i naknade štete eventualno u ratnim događanjima, ma da se slažem sa onima koji su za ovom govornicom spomenuli promet, koji su spomenuli i terorizam i HDSSB smatra da su upravo i ova djela, odnosno naknade, novčane naknade žrtvama iz djelokruga prometa, ali i terorizma trebali se naći u ovom zakonu. Dakle, sve žrtve kaznenih djela trebaju imati u državama članicama Europske unije pravo na pravičnu i primjerenu naknadu štete, znači bez obzira gdje je kazneno djelo počinjeno, naravno na teritoriju, na području Europske unije i onda se nabraja koje, da su to osobe koje su pretrpile tjelesnu ozljedu, koje imaju za posljedicu narušavanje zdravlja, koji ima za posljedicu kao smrt uzdržavanim članovima obitelji umrle žrtve, ali uz preduvjet da kazneno djelo mora biti evidentirano ili prijavljeno policiji i Državnom odvjetništvu kao kazneno djelo. Dakle, nisam pravnik, ali prema logici se mogu složiti da je ovo možda prejudicirano jer da je pitanje utvrđivanja zapravo kaznenog djela i konačne presude u kaznenom postupku, mislim da je to preduvjet da bi se novčana naknada u ovom slučaju žrtvama kaznenih djela mogla isplatiti. Moram priznati da mi nije baš najjasnija formulacija ono namjerno, namjerno učinjena namjerna šteta. Što kada se radi o žrtvama koje su stradale nenamjerno? Ne znam, opali primjerice pištolj u kavani pa žrtva strada. Da li se ovaj zakon odnosi na takve žrtve? To je zapravo pitanje za predstavnika predlagatelja, dakle one žrtve koje su stradale i nenamjerno, a dopustiti ćete da je nenamjeran pucanj, hitac, metak imali smo takvih slučajeva gdje je čak nastupila i smrtna posljedica, a gdje je počinitelj ostao i dan danas nepoznat. Da li takve i slične slučajeve i ovaj zakon bi trebao obuhvatiti? Naravno da su naknade, novčane naknade žrtvama kaznenih djela male, ali ja se ne bih složio sa izrečenim konstatacijama da bi to trebao biti uzrok da se ovaj zakon ne prihvati. Mislim da su one onakve kakve u ovom trenutku Republika Hrvatska može osigurati svojim proračunom, međutim da su one neujednačene na području Europske unije, to sasvim sigurno. Dakle, u zemljama članicama šteta se isplaćuje, naknada naime, novčana naknada da budemo precizniji isplaćuje se prema pravilniku, odnosno pravilu o naknadi štete za žrtve kaznenih djela, a ta pravila trebaju postojati u svim državama članicama Europske unije. Međutim činjenica da novčana naknada za, hajmo tako kazati isto načinjenu štetu nije ista primjerice u Italiji, u Austriji, u Hrvatskoj, konačno nije isti ni standard, nije isti ni bruto nacionalni dohodak, prema tome mislim da u ovom trenutku, a vjerujem da su predlagatelji imali u vidu i državni proračun i mogućnosti Republike Hrvatske, da je kako se ono kaže bolje išta nego ništa, s tim da moram naglasiti da naravno da je 35 tisuća kuna, odnosno 70 tisuća kuna i u većini slučajeva, ako ne kažem u gro slučajeva sasvim sigurno mali iznos koji ne može nadoknaditi onu stvarnu štetu. I konačno, ovaj Prijedlog zakona o novčanim naknadama žrtvama kaznenih djela, mislim da će nakon nastavka ove rasprave biti još dodatnih primjedbi ili prijedloga, ja vjerujem da će predlagatelj uvažiti prijedloge koji su već i koji će biti izrečene i klub Hrvatskog demokratskog saveza Slavonije i Baranje na isti način će se i odnositi prigodom glasovanja o ovom zakonu, ali evo najavljujem da vjerujem da ćete određene primjedbe uvažiti, da ćete inkorporirati ovaj prijedlog zakona i da će klub HDSSB-a u tom slučaju glasati za ovaj prijedlog zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. U ime kluba IDS-a, kolega Marin Brkarić.
Gospođo potpredsjednice, gospođo državna tajnice. Evo kratko bih rekao o Zakonu o novčanoj naknadi žrtvama kaznenih djela. Prije svega, podržao bih dobru namjeru predlagača da se ide u proceduru sa prijedlogom jednog takvog zakona iz razloga što svakako se želi nacionalno zakonodavstvo uskladiti sa direktivama Vijeća Europe o naknadi štete žrtvama kaznenih djela. Svakako ovo što je već i rečeno da smo prije mjesec dana ratificirali zakonom Europsku konvenciju o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja i ono što je osnovno je da se jamči žrtvama kaznenih djela nasilja pravo na pravičnu i primjerenu naknadu štete koje su pretrpjele, bez obzira gdje je kazneno djelo počinjeno. Ovo kad govorimo o pravičnoj i primjerenoj naknadi, novčanoj naknadu, svakako vrijedi reći ovo što je do sad rečeno, da su te naknade određene u iznosu kao što stoji u obrazloženju do 30% od najviših iznosa i one su takve kakve su predviđene u zakonu. Ja bih volio znati upravo to što je rečeno kako je to posebno u državama članicama Europske unije iz našeg okruženja, koliko se kreću te naknade jer onda bi imali usporedne parametre, jer ovako proizlazi da je to prema određenoj sudskoj praksi koja je u Republici Hrvatskoj. A vrijedilo imati i saznanja kakve se naknade isplaćuju u ostalim zemljama Europske unije, da li su one vezane na ekonomsku snagu ili na određena pravila. Evo i treće što bih rekao jeste da naše nacionalno zakonodavstvo ne predviđa mogućnost znači isplate novčane naknade koju bi Republika Hrvatska davala žrtvama kaznenih djela nasilja počinjenih s namjerom na njenom području. Znači, to nije regulirano našim nacionalnim zakonodavstvom. I ono što je isto tako bitno je u zadnjem članku. Zakon stupa na snagu danom pristupa Republike Hrvatske Europskoj uniji. Evo nama danas ne da nije poznat dan, nego nije poznata ni godina pristupa Europskoj uniji. S obzirom na najnovija događanja rekli bi pa i izjave predsjednike europskih država gdje se govori da nema pristupa nijedne nove članice bez ratificiranja Lisabonskog ugovora, tako da stoji isto tako obaveza na nama da vidimo što u tom periodu, znači reći ćemo od 2008. do dana stupanja na snagu ovog zakona. Vjerujem da će se ovaj zakon i kroz raspravu sa strane predlaganja u jednom dijelu popraviti, ali sigurno da bi bilo dobro razmisliti i što prema državljanima Republike Hrvatske koji u tom periodu budu žrtvama kaznenih djela nasilja počinjenih sa namjerom, a počinitelj je nepoznat odnosno ne postoji mogućnost da se od njega izvrši regres. Mislim da bi bilo dobro razmisliti posebno u kontekstu, ja bih rekao, situacije da tako kažem u kojoj se Republika Hrvatska nalazi, a vezana je za pristupanje. Vjerovali smo da će to biti 2009. odnosno 2010., sada normalno ovisiti o ratifikaciji Lisabonskog sporazuma sa strane ostalih europskih zemalja. Evo, u tom dijelu što se tiče visine naknade, ja bih volio dobiti jedno očitovanje u kontekstu ostalih europskih zemalja i u kontekstu ove visine koja je ovdje određena sa 30%, a vezuje se na najviše limitirane iznose. Vjerujem da je to vezano uz ekonomsku snagu odnosno proračunsku moć Republike Hrvatske, s obzirom da je i predviđeno da će provedba ovog zakona koštati ili biti u proračunu za to rezervirano 20,8 milijuna kuna. U drugom dijelu mislim da ovaj zakon možemo podržati. Hvala.
Hvala lijepo. Iscrpili smo raspravu po klubovima. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je na redu zastupnica Nedjeljka Klarić.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajnici, poštovane gospođe i gospodo kolege u Hrvatskom saboru. Pa evo, ja ću također reći za početak da je Europska konvencija o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja do sada potpisalo 30 država, a ratificiralo ju je 21 država. Hrvatska ju je potpisala u Helsinkiju 2005. godine, a Hrvatski sabor potvrdio Zakon o potvrđivanju Europske konvencije o naknadi štete žrtvama kaznenog djela nasilja donesenim nedavno na sjednici od 16. svibnja ove godine, kako je i na samom početku rekla gospođa državna tajnica. Svrha je dakle omogućiti pravičnu i primjerenu naknadu žrtvama nasilnih namjernih kaznenih djela u skladu sa standardima konvencije, dakle prema osobama pretrpjele tjelesne ozljede ili je došlo do narušavanja njihovog zdravlja. Uzdržavani članovi obitelji žrtava koje su umrle od posljedica kaznenog djela i uvođenje sustava za naknadu tim žrtvama od strane države na čijem je teritoriju to kazneno djelo počinjeno, naročito ako počinitelj nije otkriven ili ako nema sredstava, bez obzira gdje se unutar Europske unije to kazneno djelo počinjeno. Sustav treba osigurati da se žrtva uvijek može obratiti nadležnom tijelu u svojoj državi članici Europske unije i da joj se olakša premostiti sve eventualne praktične i jezične poteškoće koje mogu biti problem u prekograničnim slučajevima, osigurati sve potrebne informacije za podnošenje prijave i definitivno osigurati suradnju među uključenim tijelima. Ovlaštenici prava na naknadu, već smo čuli, su neposredne i posredne žrtve. Neposredna žrtva se definira kao osoba koja je pretrpjela teške tjelesne ozljede ili joj je teško narušeno zdravlje kao posljedica kaznenog djela nasilja. Neposredna žrtva ima ista obilježja, međutim i kada nije sudjelovala u počinjenju kaznenoga djela, ali koja se slučajno našla u događaju i u prekršaju pokušala spriječiti nastajanje tog kaznenog djela pomažući policiji pri uhićenju počinitelja ili prilikom pružanja pomoći drugoj žrtvi kaznenog djela. Da kazneno djelo prouzroči smrt neposredne žrtve, pravo na naknadu ima posredna žrtva. Naknada se može ostvariti ako je kazneno djelo počinjeno na teritoriju Republike Hrvatske, na hrvatskom brodu ili zrakoplovu bez obzira gdje se žrtva nalazi u trenutku nastajanja posljedice. Dopunski uvjet je evidentirano kazneno djelo ili prijavljeno policiji ili državnom odvjetništvu kao kazneno djelo bez obzira na pokretanje kaznenog postupka. Informiranje žrtava o pravu na naknadu i tijelu kojem se u konačnici može obratiti je vrlo važna komponenta zakona u kojem sudjeluju policija, Državno odvjetništvo, Ministarstvo pravosuđa i Ministarstvo unutarnjih poslova. Naknada se priznaje za troškove zdravstvene zaštite, za izgubljenu dobit, zaradu, izgubljeno uzdržavanje, za pogrebne troškove. U pravilu u ograničenoj visini također smo čuli i onda kada žrtva nema pravo na naknadu iz drugih izvora kao što su zdravstveno osiguranje ili pak mirovinsko osiguranje. Zakon će naravno stupiti na snagu danom prijama Hrvatske u Europsku uniju stoga će u državnom proračunu se planirati sredstva, dodatna sredstva za isplatu ove naknade kao i sredstva za nove službenike koji će se trebati zaposliti u Ministarstvu pravosuđa naravno radi proširivanja djelokruga rada ovoga ministarstva. Troškove prevođenja i vještačenja, edukacije u tijeku koje će provoditi zapravo zakon. Podržati ću naravno donošenje ovakvog zakona koji ukida između ostaloga i prepreke slobodnog kretanja roba, usluga i ljudi među državama članicama Europske unije. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa kolegice Klarić. Riječ ima zastupnik Vladimir Ivković.
Hvala lijepa potpredsjednice. Poštovani državni tajnici, kolegice i kolege zastupnici. Pred mjesec dana, odnosno na prošloj sjednici bili smo svjedoci s kim će, da li ćemo i kada ćemo dobiti ovaj tekst zakona pred, na naše klupe. Naime, u to vrijeme kada smo potvrđivali konvenciju o naknadi štete žrtvama kaznenog djela nasilja, bilo je za ovom govornicom rečeno i da će to možda biti ove godine ili uopće neće biti ove godine pa s tog osnova pohvaljujem ministarstvo što je tako brzo i tako predložilo tekst s kojim se rješava jedno od tih pitanja koja su u svakom slučaju kao što sam prvi puta rekao, ustvari rješenje samo za one situacije kada žrtva je nepoznata ili kada žrtva nema sredstava za naknadu štete. Dakle ja to i dalje doživljavam tako, naime onda je u obrazloženju pisalo, to je samo pomoć u onim situacijama u kojima redovnim putem se ne ostvaruje pravo na naknadu štete, a koje imaš pravo isključivo zbog te dvije manjkavosti, dakle zbog toga što žrtva nema novaca ili zbog toga što je nepoznata. E sada gledajući s tog osnova onda žrtve kaznenog djela u Europskoj uniji trebale bi imati adekvatnu naknadu. Ova je ja bih je poistovjetio s nekom paušalnom naknadom štete. Naime, ona se isplaćuje u tim situacijama kada se može isplatiti od počinitelja, kada se ne može isplatiti od počinitelja samo s jednim elementom, a to je kada je djelo učinjeno namjerno. Dakle kada gledamo samo krivnju, ja i to smatram da je naravno to i institut onaj koji govori o krivnji u našem hrvatskom smislu, a to je da su uključene samo izravna namjera i neizravna namjera. Izravna namjera je situacija kada je počinitelj svjestan svog djela i hoće njegovo počinjenje, a neizravna je kada je svjestan djela, odnosno da može počiniti djelo pa na to pristaje. Dakle djelomično i ove rasprave koje su prije bile se treba razlučiti ovu drugu situaciju kada je u pitanju nehaj, a nehaj nije obuhvaćen sa naknadom štete. Dakle imamo situaciju svjesnog nehaja, svjestan da može počiniti djelo, ali lakomisleno smatra da se to neće dogoditi ili da će moći spriječiti, odnosno nesavjesni kada počinitelj nije svjestan djela, ali je mogao i bio dužan biti svjestan s obzirom na svoja osobna svojstva. Dakle to su dvije kategorije, prva ima pravo, drugo nema pa ne možemo onda ni govoriti u potpunosti o naknadi štete za sve slučajeve koji bi bili. Isto tako analogno primjenjujući pravila iz prometa koja su kroz osiguranje i sustav nadoknade štete u međunarodnim odnosima već riješene onda je logično zbog čega nisu obuhvaćena prometna djela, jer i tamo znamo da imamo institut kada je nepoznati i kada nije registrirano ili kada je nepoznati počinitelj da se ima pravo od osiguravajućeg društva osiguranja te države prema onim postocima kako je već gdje uređeno, naplatiti i kasnije od njih ako se nađe počinitelj refundirati. Dakle po meni je to isti institut koji smo prije imali kod znači metalnih ljubimaca, a sada i na ljude prenosimo i zaštićujemo ih i na neki način omogućavamo da dobe naknadu u tim slučajevima kada počinitelj nema sredstava. Jedno poglavlje od tih smo rekli regulira postupovna pravila i u tim pograničnim slučajevima, prekograničnim slučajevima, direktiva članica mora osigurati da kada se namjerno počini kazneno djelo nasilja u državi članici koja nije država u kojoj podnositelj prima naknadu i ima prebivalište, odnosno podnositelj zahtjeva ima pravo predati zahtjev nadležnom tijelu državi članici stalnog prebivališta pa je dakle naša obaveza države članice moraju urediti jedno ili više, odrediti jedno ili više tijelo nadležno za odlučivanje o zahtjevu. Drugo poglavlje uređuje ostvarivanje prav na naknadu štete, a treće poglavlje samo provedbu odredbe. Osnovna načela su slična onima kod redovne naknade štete, samo što se nešto razlikuju i kada naknada štete nije u potpunosti raspoloživa iz drugih izvora, država će dati doprinos kako bi nadoknadila štetu onima koji su pretrpjeli teške tjelesne ozljede ili narušenje zdravlja, kao izravnu posljedicu zloće na nasilja počinjenog s namjerom i uzdržavanima članovima obitelji, osoba koje su umrle od posljedica kaznenog djela s tim da se šteta, naprijed navedeni slučajevima nadoknađuje čak i kada počinitelj ne može kazneno progoniti ili kazniti. Dakle, radi se o kaznenom progonu, a ne nepostojanju kaznenog djela. Državna činjenica u području kaznenog djela počinitelj treba uplatiti naknadu štete državnim stranaka konvencije, te državljanima svih članica Vijeća Europe koje imaju stalno prebivalište na području kaznenog djela počinjenog. Naknade šteta ovisi o konkretnom slučaju, treba obuhvatiti izgubljenu zaradu i troškove liječenja i bolničke troškove, ali ako se dobije redovna naknada štete, onda se ona umanjuje i vraća. Naknadno se može umanjiti ili odbiti itd. Dakle, mi smo u Hrvatskoj imali još jedan institut prije, a to je da žrtve nasilja nisu same po sebi imale pravo na naknadu štete, ali u Adhezijskom postupku su se u kaznenom mogle uvoditi i odštetni zahtjevi, pa ako je djelo bilo i ako je šteta bila u tom slučaju se moglo i ostvariti pravo na naknadu, ako štete nije bilo ili ako počinitelj nije imao, sada dolazi država i za naše područje rješava tu problematiku na način koji je predviđen ovim zakonom. Ovlaštenici prava na naknadu su dakle, neposredne i posredne žrtve. Kod spomenutih kaznenih djela, prouzročene smrti neposredne žrtve, pravo na naknadu imaju članovi obitelji, koji su definirani na način kako jesu. Predloženo je tijelo nadležno za odlučivanje o pravu na naknadu bude Odbor za novčanu naknadu žrtava kaznenog djela, kojeg će imenovati Vlada Republike Hrvatske. Dakle, to tijelo će u tom specijalnim slučajevima odlučivati. Preduvjet za ostvarivanje prava je i prijavljivanje policiji kaznenog djela, a što se tiče ukupnog iznosa, to je predviđen u ovom, on je u stvari procjena koji sa realnim nema nikakve veze i nije predviđeno zakonom, nego u obrazloženju gdje se tumači koliko bi nas moglo koštati u jednoj situaciji, a s obzirom da znamo da stupa na snagu ulaskom u Europsku uniju, mi u ovome trenutku o tome ne bi mogli govoriti. Dakle, zakon uz održava sa svim njegovim odredbama koje jesu, jer mislim da u bitnome će poboljšati i stvarati sigurnost i nas u inozemstvu i na nogometnim utakmicama i njih kada dolaze k nama na nogometne utakmice, jer mislim da su to situacije u kojima jako dobro ova uredba dolazi. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Obavještavam da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta, a sada je na redu zastupnik Emil Tomljanović [[Upadica: Replika.]] Replika. Ispričavam se kolegi Tomljanoviću. Replika, Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala poštovana potpredsjednice. Evo, kolega kada ste govorili o nehaju i tumačeći ovdje i nama, nas svih podsjećajući skupa o svjesnom i nesvjesno, stoga nema mjesta ovdje, jer kao što znamo Europska konvencija o naknadi štete govori o kaznenim djelima nasilja koja su učinjena s namjerom, ali ima mjesta ovdje govoriti o neizravnoj namjeri. To je ono što smo nekada zvali, neizravni. I zbog upravo, što se ima ovdje raspravljati i ovdje se imaju naći i kaznena djela, učinjena iz neizravne namjere, dakle općenito s namjerom, onda tim više ima mjesta ovdje govoriti i o kaznenim djelima, teškim kaznenim djelima u prometu. Jer iza tih kaznenih djela počesto ostaju obitelji zavijene u crno. I to su najčešća kaznena djela i najčešće će se biti takve žrtve, a one sada ostaju izvan ovakve nadoknade. I nije umjesno govoriti o tome da će imati pravo tražiti od osiguravajućeg društva, pa oni imaju pravo i od štetnika tražiti, ali to je intencija zakona, odnosno osnovno načelo nije po tome da se imaju naknaditi žrtve ako se ne mogu od štetnika, odnosno počinitelja i na drugi način namiriti. One prvenstveno se imaju namiriti po ovom zakonu, to je izravna odredba, izravno načelo Europske konvencije o naknadi štete žrtvama kaznenih djela, a druga je stvar naravno da nitko ne može kumulirati štetu, odnosno naknadu po više osnova, ako se naplatio kazneni, onda ima pravo država regresom, odnosno taj je dužan vratiti državi. Ali dakle, on neovisno o ostalima kojima može uperiti svoj zakon, može se izravno obratiti državi i zato je vrlo čudno, evo apeliram da još jednom, ja vjerujem da ćete se s time složiti, jer kao pravnik sigurno znate za brojne tragedije iz prometa, kada su počinitelji bili pijani, pobili po nekoliko osoba, dakle da na neki način moramo pokazati brigu za takve žrtve.
Odgovor na repliku, zastupnik Ivković.
Pa namjera je namjera. Dakle, i izravna i neizravna … [[Govornik nije uključen.]]
Kolega, uključite se.
Da je u stvari i izravna i neizravna namjera su obuhvaćene su namjerom, da ponovim, ali ono što želim ponovno istaknuti, a to je da po meni ovaj zakon samo rješava samo one situacije u kojima na drugi način nisu osigurane žrtve, a ne da to bude prioritet, a država bi po ovom trebala prvo platiti, pa onda tražiti. Ne ona uskače u onim situacijama u kojima po drugim osnovama ne možemo dobiti naknadu šteta. Hvala.
I sada, ponavljam još jedanput, zastupnik Emil Tomljanović, vaših 10 minuta.
Hvala lijepo, poštovana gospođo potpredsjednice, uvaženi predstavnici Ministarstva pravosuđa, kolegice i kolege. Pa evo, ja ću apsolutno u svojoj raspravi podržati ovaj prijedlog zakona kao Konačni prijedlog Zakona o novčanoj naknadi žrtvama kaznenih djela i dopustite mi da u uvodu istaknem i to, a i o tome su nešto moji prethodnici govorili, da svakako međunarodni pravni okvir u ovom propisu pronalazimo u Europskoj konvenciji koja regulira upravo ovu materiju, dakle naknadu štete žrtvama kaznenih djela nasilja, koja još dakle iz 1983. godine koje Republika Hrvatska potpisala 2005. godine, a naravno treba podvući i to da je Hrvatski sabor i potvrdio na sjednici od 16. svibnja 2008. godine. Svrha, cilj same konvencije jest uistinu stvaranje preduvjeta kako bi se iz razloga pravičnosti i društvene solidarnosti riješio položaj žrtava kaznenih djela nasilja počinjenih s namjerom. Ovu novčanu naknadu daje dakle Republika Hrvatska poštivajući načela solidarnosti i pravednosti a ovlaštenici prava na ovu naknadu su naravno neposredne i posredne žrtve koje su u tom smislu na poseban način i definirane samim zakonom. Po mom mišljenju vrlo je bitno istaknuti način na koji se upravo ovim zakonom definiraju ključni pojmovi u smislu ove specifične vrste naknade. Dakle prvi pojam dakle kao kazneno djelo nasilja i naravno drugi pojam, pojam neposredne odnosno posredne žrtve. Naime kazneno djelo nasilja ili njegova definicija bi glasila da je ono kazneno dakle djelo počinjeno s namjerom uz primjenu sile ili povredom spolnog integriteta te kazneno djelo dovođenja u opasnost života ili imovine opće opasnom radnjom ili sredstvom kojim je prouzročena smrt, teška tjelesna ozljeda, narušeno zdravlje jedne ili više osoba a propisano je kaznenim zakonom dakle propisano je kaznenim zakonom kao teži oblik temeljnog kaznenog djela počinjenog s namjerom. I u tom smislu dakle pojam neposredne žrtve osobe koja je upravo pretrpjela te teške tjelesne ozljede ili je teško joj je narušeno zdravlje kao posljedica ovog kaznenog djela dakle kaznenog djela nasilja u izloženom smislu. Samim zakonom dakle ne uređuje se samo pravo na novčanu naknadu već se i detaljno propisuju dakle i pretpostavke i postupak ostvarivanja tog prava zatim tijela koja donose odluke i sudjeluju u postupku odlučivanja o pravu na ovu specifičnu vrstu naknade. I naravno određuju se i tijela i postupak koji se primjenjuje u pojedinim ili ne u pojedinim nego u tzv. prekograničnim situacijama odnosno prekograničnim slučajevima. Ovdje treba naglasiti i to da pravo na naknadu ostvaruje žrtva i da je to precizno propisano ovim zakonom i državljani Republike Hrvatske ali i državljani članice Europske unije uz uvjet prebivališta bilo u Republici Hrvatskoj ili u jednoj od zemalja članica Europske unije. Sam postupak, on je uistinu specifičan i razliku je se od svih drugih sličnih postupaka. Pokreće se pisanim zahtjevom prema Ministarstvu pravosuđa i to u roku od 6 mjeseci od dana kada je počinjeno predmetno djelo. Ona mora točno taj zahtjev u formalnom smislu mora sadržavati točno zakonom definirane elemente. Međutim mišljenja sam da ovdje s obzirom na prethodne rasprave treba naglasiti dvije stvari. Prva je da izričitom odredbom zakona odnosno člankom 9. samog zakona pravo na naknadu se ne može ostvariti kada je šteta posljedica kaznenih djela protiv sigurnosti prometa, prometnih delikata i dakako da na prijenos i nasljeđivanje prava na naknadu po ovom zakonu na odgovarajući se način primjenjuju odredbe zakona o obveznim odnosima. Da se ne ponavljam ja ovaj propis apsolutno u ovom smislu podržavam. Zaključno bih kazao da ovaj zakon treba upravo podržati jer njegovim prihvaćanjem Republika Hrvatska ulazi u krug onih zemalja koji dijele iste ili slične vrijednosti kada se radi o primjeni načela društvene solidarnosti. Dakle društvene solidarnosti prema pojedincima koji su žrtve specifične vrste kaznenih djela dakle specifičnog kaznenog djela koje se događa u specifičnim uvjetima kaznenih djela nasilja počinjenih sa namjerom. Shodno svemu izloženom ja dakako ovaj propis podržavam. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Nema više prijavljenih za pojedinačnu raspravu od 10 minuta. Ima jedna prijava Klub SDP-a, završna riječ. U ime Kluba zastupnika Ingrid Antičević-Marinović, 5 minuta.
Hvala lijepa poštovana gospođo potpredsjednice, poštovane kolegice i kolege, predstavnici Vlade. Kad sam govorila u ime Kluba i kada sam napomenula kako je mala naknada štete koju bi država priznavala oštećenicima tj. žrtvama bila sam upozorena evo od prethodnog govornika mog uvaženog kolege Emila Tomljanovića koji je lijepo rekao ali kolegice ne radi se ovdje o naknadi štete. Ovdje se radi o naknadi. On je u pravu. On je u pravi ali Vlada onda nije u pravu jer iako je davno zabranjeno čarobiranje kao nešto štetno ali ne može se iščarobirati nakon što smo donijeli Europsku konvenciju o naknadi štete. Tu naknadu štete samo zato što ne želimo obeštetiti žrtvu u onom punom iznosu i po europskim načelima odnosno sada našim zakonskim načelima jer smo mi zakonom prihvatili tu konvenciju za koju vrijedi onda apsolutno kao pozitivno naše pravo e sada tu naknadu štete jer nemamo novca a želimo figurirati da nešto dajemo sada to pretvaramo ovdje kao čarobnjaci i magičari kao vlasti se neće dosjetiti da smo mi tu naknadu štete pretvorili ovdje u naknadu. Ali to onda nije primjena Europske konvencije o naknadi štete. Jer Europska konvencija govori o naknadi štete. Načela govore o naknadi štete. Predlagatelj u direktivama u ocjeni stanja govori o naknadi štete, govori o načelima o naknadi štete. I onda se u tom zakonu odjedanputa šteta nestala, izrodila se u naknadu i budi sretan da si dobio i to. I točno je što je rekao kolega Tomljanović razlika je između štete i naknade. Naknada ne ide po onim načelima kojima sam ja govorila u dobroj vjeri da je primijenjena Europska konvencija i da mi na temelju te Europske konvencije što smo se zakonom obvezali donosimo takav zakon. Što kaže Europska konvencija odnosno kaže Zakon o potvrđivanju te Konvencije koji smo nedavno donijeli. Molim vas lijepo to vam stoji evo ovdje po, predlagatelj sam piše u, na stranici 5. Trebaju u zakonu biti primijenjena koja načela? Načelo naknade štete i to ovisno o konkretnom slučaju treba obuhvatiti barem izgubljenu zaradu po naknadi štete a ne po vašoj milosti naknade nego naknade štete, naknada šteta. Primjerice ako je ubijen čovjek od 30 godina znamo kako se izračunava naknada štete za izgubljenu zaradu pod pretpostavljenim životom koliko će, radnim vijekom koliko će živjeti i prosječnu plaću koju će ostvariti. A to nije gospodo draga 35 tisuća kuna. Jer za, koliko god je radnik kod nas slabo plaćen nema tog radnog mjesta odnosno koje je plaćeno tako slabo gdje je ubijen mladi čovjek. Dakle suprotno načelima, protivno načelima. Isto tako i za izgubljenu zaradu odnosno za uzdržavanje. Za uzdržavanje imaju pravo nasljednici dakle svi ovi koji su krugom obuhvaćeni a doduše puno ih je eliminirano, to sam već rekla prije pa da se ne ponavljam. Ali jednako tako pravo na uzdržavanje imaju dakle te osobe ne po milosti, nego točno se zna kako se izračunava izračunava uzdržavanje onaj koji je do sada primao. Može biti isplaćeno jednokratno u kapitaliziranom iznosu, ali onda je to ogroman iznos. Treba ga izračunati, a ne toliko da maksimalno prijeđe, odnosno dosegne 70000 kuna. Direktiva, odnosno načela u toj, u Europskoj konvenciji, odnosno u zakonu o našem potvrđivanju te konvencije izrijekom stoji da se može označiti gornji iznos. Ali znamo kako se dolazi do gornjeg iznosa. Ovo bi nešto bilo prihvatljivo da se radi o naknadi, ali ovo nije Zakon o naknadi koji smo nekada donijeli kako bi ispravili koliko takve nepravde o oduzetoj imovini za vrijeme jugoslavenske komunističke vladavine ili zakon koji je supstituirao nekadašnju onu odredbu suspendiranu iz Zakona o obveznim odnosima, zakona kojeg počine, odnosno protiv terorističkih akata i dijela koje počine naše vojne i redarstvene snage. Tu je govora o naknadi. Tu nema prave pravične, pravičnog obeštećenja. Ali to nije slučaj ovdje. Vi onda niste. Vi ste onda ovdje oprostite na izrazu podmetnuli ovdje kukavičje jaje, jer ovdje se ne radi o naknadi štete nego o naknadi. Da je riječ o naknadi onda bi se mi mogli složiti. Mi bi mogli politički govoriti dajte više i tako, a vi biste imali pravo o tome odrediti naknadu. A ovdje ste vi pod firmom, odnosno pod europskom konvencijom tobože da je poštujete i donijeli smo zakon ovdje naknadu štete pretvorili u Zakon o novčanoj naknadi, a ne o naknadi štete i time u biti izigrali i europsku konvenciju i zakon naš o potvrđivanju konvencije. Ovdje onda nema mjesta oznaci P.Z.E. Mi taj zakon možemo reći još nemamo niti raspravljamo o njemu. Dakle, ozbiljno treba razmisliti o ovim stvarima i ovo je možda tek zrelo za nekakvu prethodnu raspravu, pa evo predlagatelj dajmo mu nešto vremena pa možda i kraćeg da se ovo popravi. On se može vrlo i brzo popraviti. Ovo je mali zakon. Ako ima dobre volje i ako zaista želite imati efikasan zakon, odnosno ovo će nas naći kad dođemo u Europsku uniju. A zašto bi fingirali da imamo nešto. Budimo pošteni prije svega prema sebi i otvorena čela [[Upadica Antunović: Vrijeme kolegice.]] prema Europskoj uniji. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Želi li predstavnica predlagatelja uzeti riječ? Državna tajnica Tatjana Vučetić.
Hvala gospođo potpredsjednice. Prije svega, željela bih se zahvaliti svim sudionicima na današnjoj raspravi i još jedanput istaknuti da je ovo veliki iskorak u Republici Hrvatskoj, jer se ovim zakonom apsolutno prvi puta u hrvatskom zakonodavstvu daje mogućnost oštećeniku i žrtvi da dobije novčanu naknadu kada je kod počinjenja kaznenog djela nepoznat počinitelj ili je lošeg imovnog stanja, odnosno i onda. Pravilno su istaknuli saborski zastupnici da se ovdje ne radi o naknadi štete u onom klasičnom smislu te riječi, jer država u ovom slučaju nije štetnik. Država nadoknađuje novčanu naknadu, a oštećenik i dalje ima apsolutno pravo da u kaznenom postupku ili posredno u parničnom postupku imovinsko-pravnim zahtjevom ostvaruje pravu imovinsku materijalnu i nematerijalnu štetu. Dakle, još jedanput želim napomenuti da je donošenje ovog Zakona o novčanoj naknadi doneseno na temelju načela solidarnosti i pravičnosti i da stoga nije riječ o naknadi štete u klasičnom pravnom smislu te riječi. Željela bih se još možda osvrnuti na par stvari koje su rečene vezane uz iznose koji su utvrđeni zakonom. Kad se stvarao prijedlog o ovom zakonu, onda su se napravila kompletna komparativna analiza svih članica Europske unije koje imaju ovakav zakon i moram reći da recimo Republika Slovenija ima niže utvrđene iznose, a većina drugih zemalja tu negdje kao i Republika Hrvatska u ovom prijedlogu. Dakle, nismo ispod nekakvog standarda koji je utvrđen. I naravno, treba uvijek istaknuti da sve to ovisi o standardu pojedine države. Zašto kaznena prijava kao element dovoljan za utvrđivanje da li netko ima pravo ili ne na ovu novčanu naknadu. Pa i tu smo se vodili komparativnim prikazom u svim zemljama država, članicama Europske unije koje imaju taj zakon. Dakle, sve zemlje osim Bugarske imaju kaznenu prijavu kao dovoljan polazni element za prihvaćanje, za podnošenje zahtjeva za kaznenu prijavu. Zašto ne kaznena djela iz domene sigurnosti prometa na cestama? Radi toga što ih konvencija ne predviđa kao mogućnost, a isto tako zato što su regulirana drugim pravnim propisima. I na kraju željela bih reći da ćemo o svim amandmanima kao i o prijedlozima do izglasavanja zakona voditi računa i uvrstiti ih u, i raspravljati o njima. Hvala vam lijepa.
Hvala. Ispravak navoda, gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Ovo što je rekla gospođa državna tajnica glede kaznene prijave u nekim drugim zemljama to jednostavno nije točno. To je jedan drugi institut koji mi često poistovjećujemo sa kaznenom prijavom. Kod nas svaka osoba može podnijeti kaznenu prijavu. To je bitno različito i možete zamisliti situaciju da dvije osobe koje su se potukle imaju teške tjelesne povrede. Nesumnjivo jedna je žrtva, a jedna je napadač. A tko će to utvrditi? I one će obje prijaviti policiji da su žrtve i vi ćete, i država će, možete li zamisliti u koju suludu situaciju stavljate državu poslije, da će morati isplatiti i jednoj i drugoj osobi, jer obje su prijavile kazneno djelo i teško tjelesno su povrijeđene.
Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog zakona o novčanoj naknadi žrtvama kaznenih dijela, hitni je postupak, P.Z. br. 107. Rasprava je zaključena, amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, Klub zastupnika SDP-a i Klub zastupnika HNS-a. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanima. Izvolite. Gospođa Tatjana Vučetić, državna tajnica. Izvolite. Prvo amandman Odbora za zakonodavstvo na članak 5.
Amandman se prihvaća. Radi se o nomotehničkom uređenju teksta.
Dobro, hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. 2. na članak 50.
Prihvaća se.
Hvala. Kluba zastupnika HNS-a na članak 50.
Amandman se ne prihvaća.
Ne prihvaća se. Obrazloženje.
Budući da do 1. 1. 2009. godine nije moguće osigurati sve potrebne uvjete za primjenu ovoga Zakona. Naime, osim što je za primjenu ovoga zakona potrebno donijeti podzakonske propise potrebno je stvoriti materijalne i kadrovske uvjete za njihovu primjenu za što je potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu. Primjerice za primjenu zakona potrebno je ustrojiti organizacijsku jedinicu u Ministarstvu pravosuđa, zaposliti službenike, ustrojiti evidencije za što je potrebna nabava informatičke opreme. Isto tako potrebno je u skladu sa člankom 23. ovoga Zakona na hrvatskom i engleskom jeziku izraditi letke i knjižice koje sadrže informacije o pravu na naknadu. Također za primjenu ovoga zakona potrebno je u državnom proračunu osigurati dodatna sredstva za isplatu novčanih naknada propisanih ovim zakonom.
Hvala. U ime Kluba HNS-a, izvolite gospodin Richembergh.
Poštovani gospodine predsjedniče, ne mogu vjerovati da smo čuli ovo što smo sada čuli. Naime, da mjeseci nije dovoljno da se osiguraju preduvjeti za primjenu ovoga zakona a radi se zapravo o preduvjetima koje je moguće riješiti unutar ministarstva, provesti jedan javni natječaj, u međuvremenu preseliti nekoliko kompjutera koji su ionako na lageru ili na otpisu i u državnom proračunu za sljedeću godinu kojemu ćemo odlučivati tek koncem godine osigurati sredstva za naknade šteta. Podsjećam ovdje se radi o tome da dobrobit ovoga zakona građani odnosno državljani Republike Hrvatske osjete što je moguće prije. Ovako ne mogu se oteti dojmu da predlagatelj mnoge zakone koji nose oznaku P.Z.E. zapravo donosi misleći na druge, a ne na vlastite građane i to je naprosto jedan pogrešan pristup koji je očito dokaz da se ti zakoni donose pod pritiskom a ne sa sviješću da te stvari treba najprije urediti zbog naših vlastitih interesa i probitka i dobitka vlastitih naših građana. Tražim da se glasuje o ovome amandmanu. Hvala.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. I prelazimo na amandman Kluba zastupnika SDP-a, na amandman na članak 5. Izvolite.
Amandman se ne prihvaća. Posredne žrtve određene stavkom 6. članka 5. imaju pravo na naknadu kada kazneno djelo propisano ovim člankom prouzroči smrt neposredne žrtve. Naknada koja se ovim zakonom priznaje posrednim žrtvama koje je neposredna žrtva uzdržavala je naknada zbog gubitka zakonskog uzdržavanja. Unuci kao posredne žrtve obuhvaćeni su odredbama stavka 7. ovog članka te ih stoga nije potrebno navoditi i u stavku 6. istog članka. U odnosu na dopunu stavka 6. navođenjem braće i sestara kao posrednih žrtava amandman se ne prihvaća budući da se ne radi o krugu srodnika koji prema važećim propisima imaju pravo na zakonsko uzdržavanje te je stoga ocjenjeno da ovaj stupanj srodstva ne opravdava pravo na davanje naknade na gubitak uzdržavanja niti prema ovom zakonu.
Hvala. U ime Kluba SDP-a gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Vi kažete da unuci ne trebaju ući u ovih, ovaj krug ljudi koji trebaju dobiti naknadu kao posredne žrtve. A s druge strane baka i djed su dužni unučad uzdržavati jer nema alimentacijskog fonda. Pa kakva je tu pravda? Dakle neodgovorni roditelji nikome ništa. Baka i djed sa malom mirovinom moraju plaćati uzdržavanje unuka što do sada nikada nije bilo, ali umjesto alimentacijskog fonda baka i djed su postali alimentacijski fond. A s druge strane kad ovdje baku i djeda, baka ili djed stradaju unuci tada iako je postojala među njima emotivna veza i to zakon priznaje u onim općim odredbama o naknadi štete, ali ovdje čitav niz osoba koje druge, drugi naši pravni odnosno pozitivni propisi priznaju vi ih ovdje isključujete. A figurira se eto da se daje naknada žrtvama kaznenih djela gdje ste sasvim neosnovano suzili krug osoba koje po drugim odredbama imaju pravo. Molim da se glasuje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrebnu većinu. U međuvremenu se ispričavam. Predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav obavještava da je sjednica odbora koja je predviđena bila u 13 i 30 se odgađa do završetka glasovanja pa će se onda tada nastaviti. I sad nastavljamo, oprostite. Amandman 2. na članak 8.?
Amandman se ne prihvaća. Ovaj amandman se ne prihvaća jer je osnovno načelo predloženog zakona pružanje efikasne i brze novčane pomoći žrtvama kaznenih djela koje su pretrpjele teške tjelesne ozljede ili oštećenja zdravlja neposredno nakon počinjenja kaznenog djela. Bez obzira je li počinitelj kaznenog djela poznat i bez obzira na postojanje kaznenog postupka. Zbog ostvarivanja ovog načela pošlo se od opredjeljenja da za ostvarivanje prava na naknadu nije potrebno čekati pravomoćno okončanje kaznenog postupka nego da se žrtvi kaznenog djela radi pomoći i olakšanja njenog položaja omogući ostvarivanje prava na naknadu uz uvjet da je počinjenje kaznenog djela evidentirano ili prijavljeno policiji ili Državnom odvjetništvu kao kazneno djelo. Takvo opredjeljenje temelji se i na preporuci Vijeća Europe dvije i šest, osam iz 2006. godine o pomoći žrtvama kaznenih djela. Čekanje da se donese pravomoćna presuda poništio bi se efekt ovog zakona kojem je cilj novčano pomoći žrtvi kad joj je to najpotrebnije što prije nakon počinjenja kaznenog djela.
Hvala. U ime odbora, u ime Kluba SDP-a izvolite gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Zaista čudno objašnjenje i uopće na ovu odluku o kojoj se odnosno preporuku na koju se vi pozivate. Pravno uređenje je sasvim drugo glede uopće kaznenih prijava. Pa to nije identična situacija sa zakonodavnim rješenjem, pozitivnim zakonodavnim rješenjem kod nas. Sasvim je moguće naći situaciju gdje će počinitelj kaznenog djela doći policiji i prijaviti da je njega netko napao. Hoćete vi njemu onda dati štetu po ovome, vašim odredbama, izričitom odredbi članka 8. na što mi i reagiramo iz Kluba SDP-a amandmanom da se sačeka sa efikasnim kaznenim progonom odnosno sa sudskom odlukom s tim da bi se sudac onda obvezao da i riješi o naknadi štete neovisno i o ovoj pripomoći koju daje, skromnoj, država. Prema tome doći ćemo u apsurdne situacije a osim toga širimo mogućnost i korupcije. Netko će dobiti, netko neće. Imate slučajeve međusobnog obračuna. I jedan i drugi će prijaviti da je počinjeno kazneno djelo na njegovu štetu. I jedan i drugi možda imaju povrede. A nesumnjivo je možda da je, ne možda nego nesumnjivo je da je samo jedan napadač a drugi je žrtva. Kako ćete vi to prosuditi? Policajac će prosuditi nešto što sudsko vijeće godinama raspravlja što u jednom što u drugom postupku. Krasno! Molim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 3. istog kluba na članak 9.
Amandman se ne prihvaća. Amandman se ne prihvaća. Naime prema odredbama Europske konvencije država je dužna dati doprinos kako bi naknadila štetu kad ta naknada nije u potpunosti raspoloživa iz drugog izvora. Štete koje su posljedice kaznenih djela protiv sigurnosti prometa pokrivene su osiguranjem te se zbog toga ovim zakonom propisuje da se za štete koje su posljedice tih kaznenih djela ne može ostvariti pravo na naknadu propisane ovim zakonom.
U ime Kluba gospođa zastupnica Antičević-Marinović.
Kažete da su ove štete pokrivene osiguranjem. A kada se do takve štete i naplate dolazi? Sigurno nakon nekog mukotrpnog parničenja. Kako sada država tolerira da odmah ne reagira isplatom? Nego čak prepušta osiguranju a pitanje je hoće li iz tog, hoće li se nagoditi stranka sa osiguravajućim društvom i da li će to proizvesti do nekakve dugotrajne parnice. Dakle nema logike. Izvlačite kao iz samoposluge obrazloženje. Za ovo je jedno obrazloženje. Za ovo je drugo obrazloženje. Ali to je manji problem. Drugi je problem što vlast neće da prizna da je osoba koja vozi u alkoholiziranom stanju, koja vozi bjesomučno i bezobzirno ubojita osoba i da su to elementarna djela nasilja. Direktno ste ta djela ovdje spomenuli u članku 5. pa prema tome u suprotnosti je sa člankom 9. jer govorite ovdje da pravo na naknadu imaju i osobe odnosno da se djela nasilja smatraju i one izazvane ugrožavanjem opće sigurnosti. A to su elementarna djela. Prometna djela sa teškim posljedicama upravo spadaju u tu vrstu djela. Prema tome, evo objasnite javnosti da onaj koji vozi u pijanom stanju ubije dvoje, troje djece, da su to osobe, da su to žrtve koje ne zaslužuju pozornost ove države. To im objasnite. Molim glasovanje.
Molim tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Opet se ispričavam, predsjednik Odbora za lokalnu samoupravu gospodin Zvonimir Mršić također odgađa početak sjednice zbog glasovanja pa će naknadno. Ponovo se vraćamo na amandman 4. Izvolite.
Amandman na članak 14. se ne prihvaća. Okolnosti koje utječu na ostvarivanje prava na novčanu naknadu žrtvama kaznenih djela i njenu visinu nisu propisane drugim važećim propisima Republike Hrvatske. Naime, ovaj zakon je poseban propis koji uređuje pravo na novčanu naknadu žrtvama kaznenih djela. Zbog toga je odredba članka 14. kojom se propisuju okolnosti koje utječu na ostvarivanje prava na naknadu i na njezinu visinu neophodne u ovome zakonu, a te okolnosti propisane su i u skladu sa odredbom članka 8. Europske konvencije.
Hvala. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Kažete vi da ovim zakonom propisuje se naknada žrtvama, ali vi ste onda prevarili javnost i sve nas ovdje, jer ovaj zakon donesen na temelju Europske konvencije o naknadi štete, što znači da se žrtva mora u potpunosti obešteti, a naknada je samo eto nekakva milostinja koja se daje takvim osobama. Prema tome, ovaj zakon nije izvedenica i obveza Europske konvencije o naknadi štete žrtvama kaznenih djela, nego o nekoj naknadi, pa zbog toga eto vi si onda dajete sebi i za pravo da sami stvarate uvjete o tome o čemu će ovisiti ta naknada. Kad bi zaista i da ste zaista donijeli zakon što ste se i obvezali, a tako i figurirate da podnosite prijedlog na temelju Europske konvencije o naknadi štete da bi sada eto ta naknada štete izrodila se u nekakvu novčanu naknadu, pa onda eto razumljivo je, odnosno u skladu sa takvom jednom nelogičnosti da sami onda stvarate uvjete koje će i okolnosti određujete mimo općih odredbi Zakona o obveznim odnosima, mimo Zakona o parničnom postupku, mimo Zakona o naknadi štete. Koje će to okolnosti biti koje će biti odlučujuće o visini i o osnovama za naknadu štete, odnosno za naknadu koju eto država daje. Molim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Amandman 5. na članak 25.
Se ne prihvaća, budući da je upravo odredbom stavka drugog istog članka propisana iznimka od odredbe stavka prvog tog članka koja omogućava žrtvama koje zbog zdravstvenih razloga nisu mogle podnijeti zahtjev u roku od 6 mjeseci koji je propisan stavkom 1., da podnesu zahtjev u roku od 3 mjeseca od dana kad su prestali postojati razlozi zbog kojega nisu mogli podnijeti. S tim da zahtjev mogu podnijeti najkasnije u roku od tri godine od dana kada je počinjeno kazneno djelo. Prema tome, žrtve koje se nalaze na liječenju i ne mogu podnijeti zahtjev u roku od 6 mjeseci od počinjenja kaznenog djela neće izgubiti pravo na podnošenje zahtjeva, jer ga mogu podnijeti u roku od tri mjeseca od kad prestane postojati okolnost zbog kojih nisu mogle podnijeti zahtjev s tim da je objektivni rok za podnošenje zahtjeva 3 godine od počinjenja kaznenog djela.
Hvala. Gospođa Antičević-Marinović.
Povlačim amandman.
Ovaj amandman je povučen. I amandman 6. na članak 48.
Ne prihvaća se. Žrtve terorističkih akata imaju pravo na naknadu štete po posebnom propisu, Zakonu o odgovornosti za štetu nastalu uslijed terorističkih akata i javnih demonstracija, te su tim zakonom propisane vrste šteta koje se nadoknađuju i visina naknade šteta na drugačiji način nego što je to propisano ovim zakonom. Prema tom posebnom propisu žrtve terorističkih akata imaju pravo na naknadu štete koja je posljedica smrti, tjelesne povrede ili oštećenja zdravlja kako imovinske tako i neimovinske štete nastale zbog tih posljedica. Obveza naknade postoji neovisno o tome je li štetnik utvrđen kazneno progonjen ili je oglašen krivim. Dakle, oštećenici imaju pravo na naknadu i kada je počinitelj nepoznat. Upravo zbog toga što je naknada štete žrtvama terorističkih akata uređena posebnim propisom na drugačiji način od predloženog zakona odredbama članka 48. potrebna je radi rješavanja odnosa ova dva propisa, te radi izbjegavanja dvostrukog obeštećenja.
Hvala. Gospođa Antičević-Marinović. Izvolite.
To nije obrazloženje na ovaj članak i to je suprotno, vaše obrazloženje je suprotno uopće smislu ovog zakona kojeg predlažete i kojeg branite ovdje pred, u ime Vlade pred Hrvatskim saborom, jer se ovaj zakon i donosi unatoč tome što svaka od ovih žrtava ima pravo na naknadu prema već postojećim propisima. Ali država, Vlada, mi svi ovdje želimo figurirati kao oni koji odmah hoće obeštetiti bez obzira na postojeće norme. A vi sada kažete počinitelji kaznenih djela, terorističkih akata da takve žrtve, njihove žrtve imaju pravo na naknadu po posebnim odredbama. To je točno. To smo mi omogućili 2002. godine nakon one dugotrajne suspenzije kad žrtve čije su kuće letjele u zrak nisu imale pravo nikome se obratiti, nego čak su bili anonimni, da ne bi se doznalo uopće tko je vlasnik da ne ode on skupa s kućom. Prema tome, ovakvo obrazloženje apsolutno je neprihvatljivo iz tog jednog razloga, a i iz drugog, ali iz nekakve političke poruke koju šaljemo, jer kaznena djela koja su nastala uslijed terorističkih akata ona su najpogibelnija djela, najopasnija su kaznena djela. A na žalost najbrojnija su takva djela kod kojih su počinitelji ostali nepoznati. Dapače, ja ne znam da li je ikad itko otkriven i da li će ikad itko biti otkriven. Prema tome, ako je ovaj zakon bilo potrebno donijeti, bilo ga je potrebno donijeti upravo radi zadovoljenja kakve takve uspostave, kakve takve pravde ovih osoba. Još jednom ponavljam obrazloženje da postoji poseban zakon. To je točno. Ali postoji i poseban Zakon o naknadi štete za sve ove druge žrtve. Prema tome, to vam nije obrazloženje. Dakle, obrazloženja uopće nema, nego ne znam zbog čega odbijate. To je ipak jedna politička poruka zašto se odbija ovakvim žrtvama ako znamo tko su najčešće oštećenici ovakvih monstruoznih kaznenih djela, najpogibelnijih kaznenih djela odbijate im dati bilo kakvu naknadu. To je poruka. Molim glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o novčanoj naknadi žrtvama kaznenih djela. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj je zakon prihvaćen sa 80 glasova za i 13 suzdržanih zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Idemo na slijedeću točku - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 108 Predlagatelj je Vlada. Amandmani do kraja rasprave koji su proveli Odbori za zakonodavstvo, europske integracije i pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa Dražen Bošnjaković će dodatno obrazložiti prijedlog.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo. Pred vama je Nacrt prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku s Konačnim prijedlogom zakona. Vrlo bitan zakon koji je u proceduri i mislim da ga treba gledati u kontekstu s ovom sljedećom točkom, to je Zakon o novoj mreži sudova u Republici Hrvatskoj. Namjera nam je napraviti i kvalitetniju mrežu sudova, ali namjera nam je zapravo i ubrzati parnične postupke i dati našim sudovima one alate kako bi parnični postupak tekao brže, kako bi bio učinkovitiji, kako bi zapravo naši građani u konačnici svoja prava i interese u tom postupku što prije ostvarili. Nije sporno da smo 2003. godine mijenjali Zakon o parničnom postupku i to su bile kvalitetne i dobre izmjene zakona koje su pružile našim sudovima određene mogućnosti za ubrzanje postupka, jedan dio instituta, moramo priznati to da se nije koristio i ne koristi se na pravi način i stoga prilezimo ovim izmjenama sa željom i namjerom da nam postupak bude što je moguće brži i efikasniji. Činjenično stanje svi znamo. Postupci nam traju i nadalje dugo, postupci nam na županijskim sudovima u žalbenim postupcima također traju dugo, vrlo često se te prvostupanjske odluke ukidaju, vraćaju se na ponovni postupak, a vrlo često i bez prave upute kako ti prvostupanjski sudovi da postupe, vrlo često su one nejasne i, naravno to bude i po nekoliko puta, dva ili tri puta i na koncu građanin i ostvari svoje pravo, zaštiti svoj pravni interes, međutim to sve dođe prekasno, a kada dođe kasno, onda zapravo to ispadne na koncu i nepravedno. Što mijenjamo i što predlažemo da se promijeni u ovim izmjenama Zakona o parničnom postupku? Predlažemo, znači i u samom postupku, predlažemo i u prvostupanjskom i u drugostupanjskom, ali i u revizijskom postupku. Mogu reći kao vrlo značajnu izmjenu predlažemo zapravo otvaranje vrata Vrhovnog suda ipak malo šire nego što je to do sada i, kao što i sami znamo, Ustavni sud nam je po prilici preuzeo ulogu Vrhovnog suda jer smo određenim odredbama i normama Zakona o parničnom postupku prilično zatvorili vrata Vrhovnom sudu. Upravo ovim izmjenama želimo to učiniti puno otvorenije. U pogledu prvostupanjskog postupka šire se mogućnosti sudova za sankcioniranjem osoba koje se nesavjesno koriste procesnim ovlastima i na takav način opstruiraju vođenje postupka. Jasno nam je da vrlo često i vještaci ne izrađuju svoje nalaze onako kako je to sud odredio rokovima, sada po prvi put uvodimo odredbu da i vještak može biti kažnjen ukoliko ne izradi nalaz u roku. Jasno nam je da sud i po sadašnjoj regulativi može sankcionirati opstrukciju postupka, može izreći kazne, međutim kada izrekne kazne, onda je to vrlo često i teško naplatiti. Izmjenama određujemo da se te kazne naplaćuju po pravilima Poreznog zakona, prenosimo tu nadležnost na poreznu upravu i na taj način bi ta stvar trebala efikasnije funkcionirati. Također, mijenjamo i stvarnu nadležnost da sporovi između pravnih osoba, pravih osoba i obrtnika, sporove između obrtnika te sporove između trgovaca pojedinaca, tako da je za iste sada propisana nadležnost trgovačkog suda. Uzimajući u obzir preopterećenost naših općinskih sudova, ova izmjena će sasvim sigurno polučiti njihovo rasterećenje, a samim time i brže i efikasnije postupanje. Također polazeći od uočenih nedostataka dosadašnjeg procesnog uređenja, prvostupanjskim sudovima je olakšano postupanje u odnosu na podneske koji nisu dostatni za postupanje sudu. Sadašnja regulativa kaže sud će pozvati podnositelja pa će ga na neki način poučiti kako to treba napraviti i to se vrlo često desi zapravo da se pozivaju odvjetnici da sud educira odvjetnike kako treba određeni podnesak napraviti. Prema predloženim izmjenama sud će točno naznačiti na koji način je i kako je potrebno zapravo promijeniti taj podnesak i neće biti potrebe, znači da nekoga poziva u sam prostor suda i na taj način ćemo uštediti nekakvo dodatno vrijeme. Također predviđa se da prvostupanjski sudovi više ne bi bilo dužni izvoditi dokaze po službenoj dužnosti u radnim sporovima, što je bio ostatak inkvizitorskog načela u procesnom uređenju, a koja mjera također će dovesti do ubrzanja postupka. Postoji tužitelj, postoji tuženik, svaki ima svoj pravni interes u tom sporu, svaki je educiran i svaki treba u sporu voditi računa o svim onim svojim procesnim mogućnostima i predlagati zapravo potrebne dokaze kako bi se utvrdile činjenice na temelju kojih bi ostvario svoje pravo ili interes. Vrlo bitno je što se uvode nove procesne mogućnosti koje se tiču instituta dostave. Svi znamo da je dostava jedna bolna točka našeg cijelog sustava. Netko neće primiti podnesak, netko neće primiti odluku suda, onda se to piše, ne znam nije želio primiti i takve stvari, vrlo često je problem i sa samim adresama i zato ovdje zaista uvodimo vrlo bitne izmjene i to na način da se vežemo ponajviše na važeće registre, kod pravnih osoba i kod fizičkih osoba koje obavljaju određenu trgovački djelatnost, vežemo se za upisnike, znači tamo gdje je sjedište pravne osobe, za fizičku osobu, konkretno obrtnika također ono mjesto gdje je on prijavljen da obavlja tu djelatnost, na te se adrese vrši dostava dva puta, ako ne bude bila uspješno izvršena, tada će se to objaviti pismeno na oglasnoj ploči suda i smatra se da je dostava izvršena. Isto tako i za same fizičke osobe, dakle ove kolokvijalno obične koji ne obavljaju djelatnost, njima će se dostava pokušati obaviti u dva puta na adresu prebivališta ili boravišta koje se vodi u registru Ministarstva unutarnjih poslova, ako ne bude uspjela dostava, opet se vrši objava na oglasnoj ploči suda i smatra se da je dostava izvršena. Smatramo da svi moramo imati određenu administrativnu kulturu i voditi brigu o svojim pravima i interesima i stoga uvodimo i jedan novi institut, a to je zapravo da sama stranka ukoliko odlazi negdje, ne znam pa je neće biti određeni broj mjeseci može Ministarstvu unutarnjih poslova dostaviti podatke na koju adresu da joj se eventualna pismena dostavljaju, može odrediti osobu, ovlastiti koja će umjesto nje primati takva pismena i to je nešto što je jedna novost i vjerujemo da bi to ljudi trebali koristiti jer, naravno svi smo zainteresirani da nam dostava uredno dolazi i da vodimo računa o svim svojim pravima i obvezama koje imaju. Novo procesno uređenje je također predvidjelo i značajnu novinu u posebnim parničnim postupcima koji se odnose na sporove male vrijednosti. Takvih sporova ima dosta, one opterećuju naš pravosudni sustav i ovaj puta nakon duže vremena pomičemo tu granicu i taj iznos, do sada se je spor male vrijednosti smatrao spor do 5 tisuća kuna, a sada ta granica iznosi 10 tisuća kuna. Ovdje vrijede pravila o jednom efikasnijem postupanju, uvodimo znači obveznu prethodnu raspravu, prethodni postupak. Ovdje u tom prethodnom postupku i tuženik i tuženik iznijeli bi sve dokaze, sve prijedloge koje imaju u tom postupku i mogli bi istaći sve one procesne i materijalno-pravne prigovore, a nakon toga ide glavno ročište i to je moguće isti dan i postupak se završava. Smatramo da bismo time također ubrzali cijeli jedan niz postupaka koji prilično opterećuju naše sudove. Učinjeno je također jedno veli procesno izjednačavanje Republike Hrvatske i drugih pravnih subjekata. Današnju imamo situaciju sljedeću, ako netko namjerava tužiti Republiku Hrvatsku tada je dužan podnijeti zahtjev, znači prvo za mirno rješavanje spora, a u obrnutom znači procesu toga nije bilo. E sada ovdje uvodimo malo i stroži režim, znači za samu Republiku Hrvatsku ukoliko Republika Hrvatska namjerava nekoga tužiti, tada je i ona dužna znači najprije ponuditi mogućnost mirnog rješavanja spora. Ovaj institut mirenja također ugrađujemo i omogućavamo da se mirenje može provesti tijekom cijelog postupka, naravno još ćemo sagledati i sa aspekta Zakona o mirenju i Zakona o arbitraži, sada je prošlo jedno već prilično veliko vremensko razdoblje od kada ti instituti funkcioniraju u Republici Hrvatskoj i možemo ocijeniti u kom smislu su izmjene potrebne, ali to su već neke teme koje će tek doći. Što se tiče drugostupanjskog postupka, učinjene su također značajne izmjene i uzimajući u obzir činjenicu velikog broja ovo što sam već u ranijem dijelu izlaganja rekao, velikog broja olakog ukidanja prvostupanjskih presuda, predloženim izmjenama drugostupanjskim sudovima je pružena mogućnost da neovisno o obrazloženju prvostupanjske presude čiju pravilnost i zakonitost ispituju, svoju odluku mogu donijeti temeljem isprava i posredno izvedenih dokaza sadržanih u parničnom spisu. Dakle normirali smo i obvezatni minimalni sadržaj ukidne drugostupanjske presude, imamo vrlo često situaciju ukida se prvostupanjska presuda, navede se samo uputa nižem sudu da je dužan utvrditi relevantno činjenično stanje, ne kaže se niti koje, niti koje dokaze provesti, sada vrlo precizno govorimo da ako se presuda ukida tada je potrebno vrlo precizno i jasno navesti koje radnje je taj sud dužan provesti, ali drugostupanjski sud dužan se je i odrediti vezano za materijalno pravno gledište o samom predmetu. Otvaramo također onu mogućnost koja je bila i prije, ali se nije koristila, a to je otvaranje rasprave na drugom stupnju. To je bilo da se razumijemo i prije 2003. godine, međutim to je institut koji naprosto nije korišten. Zašto ga mi vraćamo? Mi ga vraćamo zato što smatramo da je na drugom stupnju moguće provesti te rasprave, da je moguće određene dokaze koji su provedeni pred prvostupanjskim sudom, njihovim ponovnim provođenjem, znači boljem sagledavanjem stvari da je moguće riješiti spor bez da se predmet vraća na ponovno suđenje zato da bi se jedan svjedok ponovno saslušao pred sudom drugog stupnja. I ono na čemu ćemo inzistirati, a to je i putem okvirnih mjerila i putem nadzora da se taj institut u budućnosti doista i provodi, a ne da to bude mrtvo slovo na papiru. To je ono što nam je značajno, jer sada kada pogledamo ove izmjene koje su, de facto mi smo dali alate drugostupanjskim sudovima da nemaju potrebe više vraćati enorman broj puta na ponovno suđenje sudovima prvog stupnja osim u situacijama ako prvi stupanj nije proveo neke radnje koje je tražio tužitelj ili tuženik, e tada ima smisla zapravo da se vrate na ponovno suđenje opet radi opstojnosti onog načela neposrednosti izvođenja dokaza. Smatramo da će ove mjere bitno poboljšati rad drugostupanjskih sudova i da ćemo na ovaj način zapravo riješiti ona ukidanja dva ili tri puta pa vraćanje na ponovni postupak. Smatramo da je ovo dobro rješenje. Što se tiče revizijskog postupka također su učinjene vrlo bitne izmjene. Znamo svi za odluku Ustavnog suda i vezano za to također predlažemo određene izmjene. Pored dosadašnjeg ograničenja prava na podnošenje revizije, vrijednošću predmeta spora od 100 tisuća kuna i određenom vrstom spora, spor koji je pokrenuo radnik protiv odluke o prestanku ugovora o radu, pravo na podnošenje revizije sada je predviđeno znači i za stranke u sporovima koje je pokrenuo radnik protiv odluke u postojanju ugovora o radu, odnosno o prestanku ugovora o radu. Dakle u radnim sporovima smo proširili spektar razloga kada se može podnijeti revizija. Također i za stranke u sporovima u kojima je drugostupanjska presuda donijeta temeljem ove rasprave pred drugim stupnjem, neovisno o ovim uvjetima uvijek je otvorena mogućnost revizije što je mislim sasvim korektno. Također posljednje navedeno normiranje značajno iz razloga što se istim pruža mogućnost ispitivanja pravilnosti i zakonitosti takvih odluka. Napušten je onaj institut izvanredne revizije prema određenju drugostupanjskog suda, jer de facto kada je drugostupanjski sud donosio odluku vrlo vrlo rijetko se u praksi koristio taj institut da je on sam otvarao mogućnost da se protiv takve odluke podnosi revizija. Također otvaramo mogućnosti vezane za jedinstvenu primjenu zakona na području Republike Hrvatske pa se sada revizija uvijek može podnijeti ukoliko postoji neka drugačija rješidba drugostupanjskog suda na području Republike Hrvatske ili ukoliko u određenom pravnom pitanju nema sudske prakse, dakle Vrhovni sud još uvijek nije zauzeo nikakvo stajalište tada je opet moguće podnijeti reviziju kako bi se praksa odredila, probila i kako bi to bile određene smjernice. I na kraju još da kažem, izvršeno je naravno i usklađenje našeg Zakona o parničnom postupku s pravnom stečevinom zemalja Europske unije gdje su ugrađene i ove odredbe važećih uredbi koje smo dužni primijeniti, a neke smo već i ugradili primjerice u izmjene Ovršnog zakona i ostalo. Hvala lijepo.
Molim lijepo. Odbor za zakonodavstvo? Odbor za europske integracije? Odbor za pravosuđe? Predsjednik odbora gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Odbor za pravosuđe Hrvatskoga sabora na 8. sjednici održanoj 18. lipnja 2008. godine, razmotrio je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku, s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 12. lipnja 2008. godine, s prijedlogom da se zakon donese po hitnom postupku. Odbor je prijedlog zakona raspravio u svojstvu matičnog radnog tijela sukladno članku 73. Poslovnika o radu Hrvatskog sabora. U uvodnom obrazloženju predstavnica predlagatelja istaknula je da s ovim prijedlogom zakona daje mogućnost sudovima da sankcioniraju osobe koje se nesavjesno koriste procesnim ovlaštenjima, propisuje se mogućnost naplate novčanih kazni putem nadležnih tijela porezne uprave, mijenja se nadležnost trgovačkih sudova, precizno se regulira dostava i način dostave pismena, uvodi se mogućnost mirenja tijekom cijelog postupka, učinjene su zatim i bitne novine u drugostupanjskim postupcima na način da drugostupanjski sudovi neovisno o obrazloženju prvostupanjske presude svoje odluke mogu donijeti na temelju raspravne građe sadržane u parničnom spisu, uvode se značajne novine revizijskog postupka te omogućuje podnošenje revizije samo za to kvalificiranim osobama. U raspravi su članovi odbora jednoglasno podržali donošenje zakona. Mišljenja su da će predložene izmjene u pogledu razloga za podnošenje revizije ovlaštenih osoba za pokretanje revizije, omogućavanje revizije za postupak u parnicama zbog smetanja posjeda i postupaka u sporovima male vrijednosti, novina u pogledu dostave, novina u naplati novčanih kazni, zasigurno ubrzati parnične postupke, podići učinkovitost u rješavanju građanskih parnica. Predstavnik predlagatelja pozitivno se očitovao u pogledu usklađenosti s odlukom Ustavnog suda Republike Hrvatske od 24. siječnja 2007. godine o ukidanju pojedinih odredbi Zakona o parničnom postupku. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe jednoglasno je sa 10 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Kao što znamo, kao što se ovdje u ocjeni stanja i napominje, zadnja izmjena, odnosno donošenje Zakona o parničnom postupku bila je u tom razdoblju uz donošenje Ustava najvažniji naš normativni akt. I kao što ovdje predlagatelj u ocjeni stanja i ocjenjuje i to pravilno, da nema sumnje da je upravo taj Zakon o parničnom postupku iz 2003. godine značajno doprinio ubrzanju postupaka. Takav jedan kvalitetni zakon i ima takve učinke, hoću reći da upravo njegova kvaliteta se i ogleda u tome što njegovi učinci naravno i s obzirom na prirodu zakona nisu mogli biti evidentni odmah, ali nakon nekog vremena nesumnjivo su pokazali ubrzanje postupaka i tomu je tako. To je nedvojbeno. Međutim, treba postaviti pitanje zbog čega se ovaj Zakon o parničnom postupku iz 2003. ne primjenjuje? Zašto suci nisu gospodari u parnici? Jer ako igdje imaju tako efikasno oruđe, onda upravo imaju u parničnom postupku, odnosno kada sude u civilu. I upravo zbog toga očito što u cjelini i u punini svih svojih odredbi iz 2003. godine, iz te intencije da se uklone sve one prepreke i kazne svi oni koji opstruiraju postupak, ovdje su dobro apostrofirani i vještaci. Tomu očito ipak nije bilo tako. Istina je da se je nešto otišlo i u pogrešan smijer, upravo u cilju da se ubrzaju postupci došlo je u jednom dijelu i do neujednačenosti sudske prakse, a dobrim dijelom i iz težnje i želje Vrhovnog suda da se u što većoj mjeri rastereti nekih bezznačajnih slučajeva. Međutim, ako se i u bezznačajnijim slučajevima različito rješava onda to itekako doprinosi pravnoj nesigurnosti građana, pa onda građanin razmišlja ako je ovako u ovim stvarima moguće rješavati raznoliko i različito što bi onda bilo da je u nekim značajnijim sporovima. Dakle, smatraju građani da bi onda bili, te bile razlike još i drastičnije. Dakle ono što, govoreći u ime kluba SDP-a želim posebno apostrofirati, dobro bi bilo da se zatraži primjena, odnosno koje su to norme i zbog čega se neke norme koje se ovdje ne mijenjaju, dakle očito su dobre, a i nema načina da se one više preciziraju jer su savršeno jasne. Ako je u zakonu izrijekom još iz 2003. rečeno da se presuda mora napisati u tom i tom roku, 8 odnosno 15 dana i otpremiti strankama u istom roku, ako se to ne čini i ako nikom se ništa ne događa onda je to nešto što je zabrinjavajuće. Onda za to nitko nije kriv, nego sudac. Nisu tu sad stranke krive, iako su počesto i stranke krive i svi sudionici u postupku. Dakle, dobro bi bilo da konačno, evo ja mislim da kao što je to bilo 2003. godine, da je taj zakon dobio apsolutnu podršku svih i da će to sigurno dogoditi se i sa ovom izmjenom, jer su to kvalitetne izmjene, jer su to izmjene zaista iz jedne opće težnje da se otklone sve opstrukcije u parnici i da ti postupci budu brzi i efikasni i da se sucu kao gospodaru procesa bez obzira što se ne ukida, dapače afirmira na čelu akuzatornosti, ali da svak zna svoju ulogu i da preuzme svoju ulogu dakle, i da spriječi opstrukciju i da je to posljedica zaista jedne kvalitetne, prije svega ja bih rekla kvalitetne i radne skupine koja dugi niz godina radi više-manje u istom sastavu i dobro poznaje one bolne točke u samom procesu što je to što se ne poštuje. Bar ne u svojoj punini. Kada je revizija u zakonu od 2003. godine bila ograničena, dakle to je prije svega išlo na inicijativu Vrhovnog suda da se Vrhovni sud rastereti. Interesantno je to kako kod Vrhovnog suda želimo ga rasteretiti, njegove temeljne zadaće, ali neki sporednim zakonima angažiramo suce pa smo i sada angažirali ovdje i kod ove naknade štete. Dakle, van suđenja, van klasičnog njihovog posla. Ja mislim da je to šteta. Ja mislim da je to šteta za vrhovne suce Vrhovnog suda da se bave nekim sporadičnim stvarima koje bi trebali obaviti čak administracije. To mislim, ne znam kako se to Vrhovni sud slaže s takvom situacijom, dapače nemaju ništa protiv, ja mislim da bi bilo dobro za početak da se ukinu te nekakve naknade koje oni primaju za to, pa onda bi dobili i suce u Vrhovni sud nazad u Vrhovni sud gdje im je i mjesto. I mislim da je sa ovakvom, proširenjem revizije ne samo ograničenjem, odnosno revizijskih mogućnosti, revizijskih osnova, dakle iako je ostao onaj iznos od 100 tisuća kuna, dakle i u drugim slučajevima sada se nabrajaju taksativno koji su to slučajevi gdje je zaista potrebno reagirati na pravomoćnu presudu revizijom, a tu je već i onaj slučaj kada se u istim ili sličnim situacijama, kada su sudovi različito presudili. I dakle, radi te pravne sigurnosti, neophodno je potrebno izazvati reakciju Vrhovnog suda. Međutim, ono što posebno želim napomenuti ovdje je i to bi trebalo popraviti, a na to upozoravaju i sindikati, kada se ovdje govori upravo o institutu revizije, da su vrlo neprecizni odnosi, odnosno termini koji govore o radnim sporovima, odnosno o radnim odnosima, dakle to su arhaični izrazi koje je davno već pregazio Zakon o radu. Naime, radni odnos više nije statusno pitanje, nego je ugovorni odnos, dakle i u tom smislu te modernizacije izričaja treba i ovaj naš Zakon o parničnom postupku, odnosno ove izmjene Zakona o parničnom postupku slijediti, kako bi dakle dobili, jel' je ovo upravo prigoda da se reagira. Vidim da se mijenja i ove odredbe kako ubrzati postupak u onim slučajevima gdje država tužitelj ili gdje je država tužena. To je nešto zabrinjavajuće da država ponovo obijesni parničar i ponovo je u najvećem broju slučajeva tužena i opterećuje naše pravosuđe. Ta ista država koja prigovara pravosuđu da je sporo neefikasna, a sama ga najviše opterećuje, a onda ponovno ulaže sredstva kako bi pravosuđe postalo efikasno, bilo u ekipiranosti, bilo u materijalnim sredstvima. Dakle, to je jedna apsurdna situacija i tu apsurdnu situaciju prije svega taj jedan parnični duh za parničenjem kod države treba suzbiti. Ako ne milom onda silom i to na način da se obvežu oni koji zastupaju državu po sili zakona, da su dužni priznati očigledne tužbene zahtjeve. Često se postavlja pitanje, kako je to moguće označiti što je to očigledno? Svatko tko je sudionik u postupku, pogotovo oni koji vode postupak ili su profesionalci jako dobro znaju što su to očigledni postupci. Prema tome, kod jednog kolektivnog ugovora, ako nije isplaćena naknada, Vlada je potpisala, država se obvezala, kaže neću ti platiti 'ajde, nismo se dogovorili, 'ajde pa tuži. I onda pred sud naš se sliju tisuće i desetine tisuća takvih predmeta. I onda sudovi moraju rješavati odnose koje treba država riješiti, a ne slučajevi zašto su oni rezervirani. I te osobe koje vrlo, ovako ja bih rekla vehementno zastupaju državu, do zadnje instance, državi misle da štede, a državi su prouzročili ogromne troškove. Primjerice, iz '90.-tih godina, neko potraživanje u iznosu od 30, 40 tisuća sa onim zakonskim zateznim kamatama od 18% i dugotrajnim suđenjem koji je prouzrokovao upravo tuženik, vrlo marno ulažući pravne lijekove, a to je država najmarnija, najmarnija je kod onih koji trebaju odmah priznati, dok ne bih rekla da se tako marno zastupaju neki drugi interesi zaštite voda, šuma, koncesija, ali o tom drugi put. Dakle, ondje gdje treba priznati očigledni tužbeni zahtjev, ondje gdje se obijesno parniči, trebalo bi na kraju krajeva pozvati nekoga na odgovornost zašto se to čini ili zašto se to čini, zato što mi još mislimo da propuštanje, odnosno mene će netko pitati zašto ja tu nisam uložio pravni lijek. Ja mislim da netko nekoga treba pitati zašto je uložio pravni lijek, a nije trebao, jer su time prouzročeni značajni troškovi bez ikakve izgleda da se uspije u tome. Ali očito da te ljude koji o tome odlučuju treba ohrabriti u tom smislu. Ne mogu, jer su jednostavno naučili, izjavi par rečenica i onda sam ja miran. Mene nitko ne može pitati u ovom predmetu. Sada bi trebalo okrenuti situaciju i stvar drugačije, ali onda bi prije svega evo za početak, to u ovoj normi, čini mi se da je članak 186. je bio stari da 186., a to je izmjena, samo trenutak novog zakona, odnosno članka 19. koji se ponovo mijenja i trebalo bi dakle, reagirati na način da je država dužna priznati očigledne tužbene zakone. Time bi na neki način stimulirale one koji zastupaju državu u marnom zastupanju onih, gdje se zaista štiti državni fiskus, dakle proračun, ali jednako tako uštedilo bi se ondje gdje je država kriva i gdje brže bolje treba priznati tužbeni zahtjev. S druge strane, na taj način bi država pokazala da je za pravdu i za pravičnost, da nije obijesni parničar. Dakle, pokazuje građanima kako se treba ponašati. Platiti ono što je dužna, ali jednako tako ustrajati u svome pravu da nije dužna kada je netko krivo optuži za nekakvo potraživanje. To je jedna stvar. I ta poruka je možda najvažnija, važnija od novaca kojeg će se zaštediti. Time država pokazuje da su dužnici, na kraju krajeva ponaša se tako i šalje poruku jednog građanskog prihvatljivog, ali i poslovnog morala, kako se treba ponašati. Tomu na žalost nije tako, pa je onda teško za očekivati da će i Zakon o parničnom postupku u smislu tom doživjeti promjene, ali evo to bi bilo jako potrebno. Jednako tako, s druge strane rasteretilo bi se pravosuđe. To je ogroman broj predmeta. Evo samo dovoljno je pogledati zadnju statistiku za prošlu godinu, pa bi ste vidjeli kako je taj broj predmeta u kojima je država tužena, ponovo rapidno porastao. Evo, podržavajući dakle sve ove izmjene, koje se odnose i na kažnjavanje ostalih sudionika, pa i vještaka u postupku, dakle i otklanjanje nekih nedorečenosti i možda malo pojačavanje onih normi koje upravo i zbog nedorečenosti, ali i zbog toga što nisu imali volju od onih koji su ih trebali primijeniti, da se primjene. Na ovakav način s ovim izmjenama s ovih pedesetak članaka izmjena koje doživljava Zakon o parničnom postupku, Klub SDP-a će podržati ove izmjene. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Vladimir Ivković. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane državne tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Ovo je još jedan od napora kojim Ministarstvo pokušava ubrzati postupak u parničnom postupku i na taj način ostvariti načelo, kontra načelo od onog nepoželjnog a to je da je spora pravda najveća nepravda. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će ova nastojanja odnosno ovaj, ove izmjene koje vode u smjeru poboljšanja postojećeg Kaznenog zakona, pardon parničnog postupka. Zakon o parničnom postupku uređuje pravila postupka na temelju kojih sud raspravlja i odlučuje u sporovima o osnovnim pravima i obvezama čovjeka i građanina, u osobnim i obiteljskim odnosima te u radnim, trgovačkim, imovinskim i drugim građanskim pravnim sporovima ukoliko drugim zakonom nije određeno da u takvim sporovima sud rješava po pravilima kojeg drugog postupka. Posljednje izmjene i dopune zakona bile su u smislu poboljšanja postupka od kojih su neke mjere i većina njih je upalila a ostali dio se pokušava ovim izmjenama ostvariti i na neki način skratiti postupak. Odugovlačenja pružanja pravne zaštite imobilizira investirani kapital što može nanijeti štetu čak i onima koji nakon dugotrajnog i skupog parničenja ustvari dobe parnicu a izgube ono zbog čega su parnicu vodili. Zbog toga ovi izuzetni napori zaslužuju u svakom slučaju podršku. Uzimajući u obzir uočene nedostatke u parničnom sudovanju predloženim izmjenama su izvršeni određeni zahvati kako prvostupanjski, tako i drugostupanjski postupak kao i postupak pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske. Što se tiče prvostupanjskog sudskog postupka predložene novine su u bitnome odnose na sankcioniranje osoba koje se ne odazivaju pozivu ali isto tako i većina se odnosi na poboljšanje instituta dostave jer znamo da je dostava baš jedan od problema u samoj raspravi zbog kojih se često puta odgađaju ročišta, zbog kojih se ne mogu pravovremeno izvoditi dokazi i na neki način jedan od bitnih a posebno ako se njima služe parnične stranke u smislu izbjegavanja svojih obveza u tom slučaju su posebno mogu dugo djelovati na sam tok postupka i na neki način ga zavući u nedogled. Pa dakle prvostupanjskim sudovima je olakšano postupanje u odnosu na podneske koji nisu dostatni za postupanje suda. Tako predloženim izmjenama sud više nije dužan pozivati u sud i poučavati podnositelja takvog podneska na ispravak već će mu točno dati nalog odnosno uputiti ga na koji način bi to izjašnjenje trebalo biti, a njegovo neodazivanje i nepoduzimanje pravnih radnji bi ustvari značilo njegov odustanak i na taj način možemo reći da neuredna dostava je u praksi vrlo česta i predstavlja razlog za odgodu ročišta a Zakon o izmjenama i dopunama zakona u bitnome se mijenja pozitivna pravna regulativa preciziranjem načina dostave i uvođenjem novih načina dostave pismeno. Tako je izjednačena dostava za fizičke osobe koje obavljaju registriranu djelatnost. Ukoliko se dostava obavlja u svezi s tom djelatnošću dakle obrtnike ako se obavlja vezano za njihovu djelatnost u obrtu sa dostavom pravnim osobama koja je u ovom trenutku dosta efikasna. Obzirom da su ti rezultati kod pravnih osoba zadovoljavajući za pretpostaviti je da će i kod fizičkih osoba vezano za djelatnost biti učinkovito. Spomenutim fizičkim osobama će se dostava obaviti i stavljanjem pismena na oglasnu ploču suda ukoliko bi ista bila bezuspješno pokušana na adresu upisanog sjedišta takve osobe. Isto tako dodatno se postrožava režim dostave za pravne osobe budući da sudovi više nisu dužni ponavljati neurednu dostavu na adrese upisanog sjedišta pravne osobe već će dostavu obaviti stavljanjem pismena na oglasnu ploču. A za obične fizičke osobe je režim sličan kao i za ove s tim da se to primjenjuje prema prebivalištu koje je prijavljeno i može se tražiti intervencija i dostave putem podataka koji se mogu pribaviti od Ministarstva unutarnjih poslova. Ovo putem Ministarstva unutarnjih poslova je u praksi do sad predstavljalo dosta velike probleme jer u početku iz registra nisu htjeli parničnim strankama dostavljati. Sada je to omogućeno na način da se koristi i njihov registar za dostavu točnih adresa, za prebivalište, za boravište i na taj način se primjenjuje. Isto tako česta primjena je u ovom trenutku da se dostavlja fizičkim osobama preko pravnih osoba u kojima su zaposleni. Propisana ovlaštenja zainteresirane osobe u … [[Govornik se ne razumije.]] da pribave podatke o adresama su isto jedna od mogućnosti koja se otvara ovim izmjenama zakona i dobiva legitimitet. Iduća novota se odnosi na pravno uređenje slučajeva nezakonitog odbijanja prijema sudskog pismena i sastoji se u predviđanju obveze za sud koji je sada pored obveze o stavljanju sudskog pismena na propisano mjesto takva pismena dužna staviti i na oglasnu ploču suda. Novina je naravno kod sporova male vrijednosti podizanjem iznosa koji se diže na 10 tisuća kuna kao limit … [[Govornik se ne razumije.]] na koje se primjenjuje pojednostavljeni postupak u, i uvodi se … [[Govornik se ne razumije.]] postupak u tim sporovima tako da se može praktički cijeli činjenični i dokazni postupak izvesti prije početka rasprave i na taj način se pospješuje efikasnost kasnijeg odlučivanja suda. Naravno tu bi bilo dosta dobro iako to izričito zakonom nije propisano da se i kod ostalih postupaka omogući i na neki način prisili da nakon što tužbu dobije dosadašnji parnični postupak je uredio da je obavezan odgovor na tužbu. U protivnom se dobiva presuda zbog ogluhe. Međutim, sada je uobičajeno postupanje sudaca da onda kad dobe odgovor na tužbu tek na ročištu određuju i vele, daju dodatni rok tuženom da se izjasni o navodima u odgovoru na tužbu, pa bi onda ispalo da se ponovno gubi vrijeme. Bilo bi preporučljivo da nešto slično predviđeno u ovom postupku se i kod ostalih postupaka barem za tu radnju prisili da na odgovor na tužbu se mora dobiti očitovanje prije nego samo ročište fizički krene. Od ostalih novosti koje se pojavljuju mogli bi reći da je bitna i mogućnost mirenja tijekom cijelog postupka. Po prvi put se u procesnom uređenju normira situacija zastupanja u slučaju privremenog obustavljanja ili prestanka obavljanja odvjetničke službe. U drugostupanjskom postupku se uvodi novost što se može donijeti odluka i temeljem raspravne građe iz parničnog spisa, pa se ne mora kao što je sad uobičajeno bilo iako se nije u potpunosti moralo u svim situacijama, ali se ne mora vraćati na prvostupanjski postupak nego se na osnovu raspravne građe može donijeti odluka i na taj način ubrzati postupak. Što se tiče revizije, odnosno izvanrednog pravnog lijeka koji će se primjenjivati tu je u stvari dvostruki, dvostruka situacija jedne strane. Zbog odluke Ustavnog suda se ona ponovno uvodi i šire nego je bila predviđena prijašnjim izmjenama, ali i s druge strane neki dan smo imali u Zakonu o sudovima ukidanje odredbe o sjednicama Vijeća za ujednačavanje sudske prakse pa se na taj način omogućava uvođenjem revizije u više vrsta postupaka ujednačavanje sudske prakse u samoj sudskoj proceduri. Nadalje, napuštena je izvanredna revizija prema određenju drugostupanjskog suda. O tome bi rekli da je preporuka iz prošlog zakona, odnosno norma je bila, je omogućavala da sud drugostupanjski procjenjuje u kojim slučajevima i da to odredi će biti dozvoljena u kojem neće biti dozvoljena revizija, pa je na neki način institut nije saživio u praksi i on se sada u smislu ovog povećanja razloga za reviziju mijenja, odnosno ukida. Po prvi put je uvedena i revizija za postupak u parnicama zbog smetanja posjeda i postupak u sporovima male vrijednosti. Radi zaštite digniteta Vrhovnog suda Republike Hrvatske ovim nacrtom prijedloga zakona predviđeno je da ipak reviziju mogu podnositi samo kvalificirane osobe, a to su odvjetnici, stranke i drugi ovlašteni pomoćnici samo ako imaju položen pravosudni ispit. Dakle, predložene novine bi trebale poboljšati efikasnost i povećati brzinu u samom sudovanju i klub Hrvatske demokratske zajednice podržava takve izmjene.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Posljednje izmjene i dopune Zakona o parničnom postupku iz 2003. godine ubrzale su parnični postupak. Međutim, imajući u vidu svakodnevni napredak društva poglavito na raznovrsnoj činidbi kao i pravne osnove stjecanja dobara sve više se povećava broj parničnih sudskih postupaka koji se vode na sudu. U tom smislu, a zbog bržeg rješavanja sporova, odnosno učinkovitijeg parničnog postupka temeljem dosadašnjeg iskustva i uočenih nedostataka predlažu se izmjene u prvostupanjskom i drugostupanjskom postupku kao i u postupku pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske. Isto tako, predloženim izmjenama i dopunama zakona omogućit će se usklađivanje hrvatskog zakonodavstva sa nizom uredbi Europske unije koji reguliraju ovo pravno područje. U prvostupanjskom sudskom postupku predložene novine u naplati novčanih kazni putem nadležnog tijela Porezne uprave u odnosu na do sada prisilne naplate prema pravilima ovršnog postupka daju šire mogućnosti sudovima za sankcioniranjem osoba koje se nesavjesno koriste procesnim ovlastima i na taj način usporavaju vođenje sudskog postupka. Promjene stvarne nadležnosti za sporove između pravnih osoba, pravnih osoba i obrtnika, sporovi između obrtnika, između trgovaca pojedinaca na način da je za isto utvrđena nadležnost Trgovačkog suda umanjit će opterećenost općinskih sudova i pospješiti brže i efikasnije postupanje. Značajna novina odnosi se na institut dostave. Naime, regulira se precizniji način dostave i uvode novi načini dostave pismena. Tako dostava pismena fizičkim osobama koje obavljaju registriranu djelatnost ukoliko ista bezuspješno pokušava na adresu upisanog sjedišta dostava će se obaviti stavljanjem pismena na oglasnu ploču suda ili kod neuredne dostave na adresu upisanog sjedišta pravne osobe. Više nema potrebe dostavu ponavljati, jer se omogućuje dostava stavljanjem pismena na oglasnu ploču suda. Predloženim izmjenama i dopunama u prvostupanjskom postupku izjednačava se procesno Republika Hrvatska i drugi pravni subjekti u postupku prije donošenja tužbe na način da se i nadležno državno odvjetništvo dužno obratiti zahtjevom za mirno rješenje spora osobi koju namjerava tužiti prije samog podnošenja tužbe sudu. Također, uočavajući prednost mirnog rješenja spora u pravnim porecima zemalja srednjoeuropskog pravnog kruga uvodi se mogućnost mirenja i to tijekom cijelog postupka. U drugostupanjskom postupku značajne izmjene predlažu se kod donošenja odluka suda na način da neovisno o obrazloženju prvostupanjske presude čiju zakonitost i pravilnost ispituju svoju odluku mogu donijeti temeljem raspravne građe sadržane u parničnom spisu. Dok kod donošenja ukine drugostupanjske odluke utvrđuje se obveza navođenja potrebnih radnji i preciznih razloga koje prvostupanjski sud treba izvesti u ponovnom postupku. Isto tako, ponovno se omogućuje rasprava pred drugostupanjskim sudom provođenjem glavne rasprave ako drugostupanjski sud smatra da je to potrebno radi pravnog utvrđivanja činjeničnog stanja. Revizija kao izvanredni pravni lijek doživljava značajne novine. Predlaže se isključenje izvanredne revizije prema određenju drugostupanjskog suda obzirom na dosadašnje različite odluke županijskih sudova o istim pravnim pitanjima bez mogućnosti ujednačavanja sudske prakse. Nadalje, uvodi se mogućnost revizije za postupak u parnicama zbog smetanja posjeda i u sporovima manje vrijednosti te se ograničava podnošenje revizije na samo za to kvalificirane osobe. Radi navedenog vjerujem da će predložene izmjene omogućiti smanjenje broja sudskih spisa i osigurati ujednačenu sudsku praksu. Stoga podržavam donošenje Konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Pred nama se dakle nalazi Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku koji se predlaže donijeti po hitnom postupku. Predloženim zakonom, između ostalog se hrvatsko zakonodavstvo usklađuje s propisima Europske unije. Prije svega, reći ću da se Zakonom o parničnom postupku, znači citirati ću članak 1. "uređuju pravila postupka na temelju kojih sud raspravlja i odlučuje u sporovima o osnovnim pravima i obvezama čovjeka i građanina o osobnim o obiteljskim odnosima građanima te u radnim, trgovačkim, imovinskim i u drugim građansko-pravnim sporovima ako zakonom nije za neke od tih sporova određeno da o njima sud rješava po pravilima kojeg drugog postupka. Ove izmjene i dopune Zakona o parničnom postupku, kao što je već i rečenom, u velikoj mjeri se nastavljaju na posljednje izmjene i dopune iz 2003. godine koje su unijele niz poboljšanja, a koja su doprinijela ubrzavanju parničnog postupka. No, kroz primjenu zakona identificirana su područja koja značajno doprinose nepotrebnom odugovlačenju, što rezultira povećanjem broja predmeta parničkih sudskih postupaka, a umanjuje povjerenje u pravnu državu i vladavinu prava. Predloženim izmjenama omogućava se sudovima još u većoj mjeri sankcioniranje osoba koje zlouporabom i nesavjesnim procesnim postupanjem opstruiraju vođenje sudskog postupka. Prema dosadašnjim odredbama zakona prisilna naplata izrečenih novčanih kazni kao i novčanih tražbina bila je uređena prema pravilima ovršnog postupka, dok se ovim izmjenama predlaže naplate putem porezne uprave prema propisima o prisilnoj naplati poreza. To rješenje je već usvojeno u propisima koje reguliraju prinudnu naplatu sudskih pristojbi. Ukoliko se u propisanom roku na ovaj način ne bi uspjela naplatiti izrečena novčana kazna, u daljnjem postupku primjenjivale bi se odredbe, odnosno propisi kaznenoga prava. Značajna promjena koja će svakako doprinijeti rasterećenju općinskih sudova sadržana je u predloženoj promjeni stvarne nadležnosti i to za sporove između pravnih osoba, pravnih osoba i obrtnika, sporove između obrtnika te sporove između trgovaca pojedinaca iz nadležnosti općinskih u nadležnost trgovačkog suda. Također, dobro je rješenje koje se predlaže ovim zakonom, a vezano je uz dostavu pismena gdje se uz dostavu putem pošte sudskog službenika, nadležnog upravnog tijela, javnog bilježnika ili neposredno sudu omogućava dostava elektroničkim putem, čime se znatno olakšava i ubrzava komunikacija. To je značajan iskorak jer upravo je informatizacija pravosudnog sustava važan čimbenik uspješnosti reforme pravosuđa. Jedno od najznačajnijih procesnih uređenja iz ovog prijedloga zakona je i ono koje se odnosi na institut dostave. Često odgađanje ročišta ili glavne rasprave posljedica je nemogućnosti uredne dostave, što je utjecalo na dužinu sudskih postupaka. Zato se predviđa uvođenje novih načina dostave, odnosno njeno preciznije reguliranje. Predlaže se izjednačiti dostava pismena fizičkim osobama koje obavljaju određenu djelatnost sa dostavom pravnim osobama tako da, ako se dostava ne bi mogla obaviti na adresu upisanog sjedišta, smatrat će se obavljenom stavljanjem na oglasnu ploču. Isto tako, sudovi više neće biti dužni ponavljati neurednu dostavu na adresu upisanog sjedišta pravne osobe, već će se također dostava obaviti stavljanjem pismena na oglasnu ploču suda. Pooštrava se režim dostave i za fizičke osobe, prije svega građani moraju prijavljivati svoje kretanje u zemlji, sukladno propisima o prebivalištu i boravištu građana, pa tako u slučaju neuredne dostave ona bi se pokušala obaviti na adresu upisanog prebivališta ili boravišta tih osoba prema podacima iz evidencije MUP-a i to dva puta u razmaku od 15 dana, a nakon toga stavljanjem pismena na oglasnu ploču. Uz još niz poboljšanja koja se uvode izmjenama i dopunama ovog zakona koji će doprinijeti smanjenju broja predmeta i ubrzanju sudskih postupaka te učinkovitosti sudova u parničnim predmetima kao što su pravno uređenje, slučajeva nezakonitog odbijanja prijema sudskog pismena, novine koje se odnose na sporove male vrijednosti s ciljem smanjenja opterećenosti sudova u tim postupcima, ponovo uvođenje instituta rasprave pred drugostupanjskim sudom, niz usklađivanja sa uredbama Europskog vijeća i parlamenta. Važne novine u ovom zakonu koje posebno želim naglasiti su one koje se odnose na uređenje instituta revizije. Izmjene zakona iz 2003. godine u velikoj mjeri su smanjivale mogućnost podnošenja revizije protiv drugostupanjske presude. Zbog toga je Ustavni sud ukinuo odredbe koje su ograničavale pravo na podnošenje revizije, dakle odredbe članka 382. stavak 1., 2. i 3. Tako se ovim zakonom uz dosadašnje ograničenje prava na podnošenje revizije vrijednošću predmeta spora većem od 100 tisuća kuna i određenom vrstom spora uvodi pravo na podnošenje redovne revizije i za stranke u sporovima koje je pokrenuo radnik protiv odluke o postojanju ugovora o radu ili prestanku radnog odnosa te za stranke u sporovima u kojima je drugostupanjska presuda donijeta postupanjem suda koji je preinačio prvostupanjsku presudu prema stanju spisa kada je našao da bitne činjenice među strankama nisu sporne, odnosno da ih je moguće utvrditi temeljem isprava i posredno izvedenih dokaza koji se nalaze u spisu neovisno o činjenicama koje su navedene u prvostupanjskoj presudi te neovisno o bitnim povredama postupka u svezi nedostataka koje prvostupanjska presuda može imati. Što se tiče izvanredne revizije predlaže se neovisno o ograničenjima da se revizija uvijek može podnijeti protiv drugostupanjske presude ako odluka o sporu ovisi o rješenju nekog materijalno-pravnog ili postupovnog pitanja važnog za osiguranje jedinstvene primjene zakona i ravnopravnosti građana. Pa je tako po prvi puta uvedena i revizija za postupak u parnicama zbog smetanja posjeda te za postupak u sporovima male vrijednosti, predložena rješenja zasigurno će osigurati ujednačenu sudsku praksu što je kroz jedinstvene promjene zakona i uloga Vrhovnog suda kao najvišeg suda. Iz eto ovih navedenih razloga, podržati ću izmjene i dopune ovog Zakona o parničnom postupku.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo. Želim zahvaliti svima koji su sudjelovali u raspravi. Koliko vidim dobili smo jednu podršku i doista se radi o vrlo bitnim izmjenama, izmjenama koje zaista bi morale doprinijeti jednom ubrzanju parničnog postupka, jednom sužavanju mogućnosti zlouporaba procesnih ovlaštenja. Drugostupanjski postupak zaista postavljamo na jedan puno kvalitetniji način nego što je to do sada, a ovim novim odredbama, izmijenjenim odredbama o reviziji širom otvaramo vrata Vrhovnog suda Republike Hrvatske. Naravno da bismo to proveli i da bi to zaživjelo, morati ćemo naš Vrhovni sud pa i županijske i materijalno i u svakom drugom segmentu ojačati kako bi mogli zapravo provoditi ovaj zakon i kako bi on zaživio, a ne kao što smo imali do sada neke institute koji su bili normirani, ali se nisu primjenjivali. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu o ovom prijedlogu zakona.
Deveto, Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničkom postupku, hitni je postupak, P.Z.E. br. 108. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje. Državni tajnik gospodin Bošnjaković. Izvolite prvo, a Odbora za zakonodavstvo, prvi amandman na članak 11., 32. i 33.
Gospodine predsjedniče, predlagatelj prihvaća sve amandmane Odbora za zakonodavstvo.
Hvala, znači 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10. Svi postaju sastavni dio prijedloga.
Zahvaljujem Odboru za zakonodavstvo.
Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničkom postupku. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj je zakon prihvaćen većinom glasova, 93 glasa za i jedan suzdržan. Odbor za zakonodavstvo predlaže Saboru usvajanje sljedećeg zaključka. Ovlašćuje se stručna služba Hrvatskog sabora da obavi redakciju teksta ovog zakona prije objave u "Narodnim novinama". Dajem na glasovanje ovaj zaključak odbora. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zaključak je prihvaćen većinom glasova, 90 glasova za i jedan suzdržani. Obavještavam također da je Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora sazvan za 2. srpnja u 13,30 održati će se nakon glasovanja u dvorani Stjepana Radića. Dakle i Odbor za financije.
Idemo na sljedeću točku. - Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova, drugo čitanje, P.Z.E. br. 30 Predlagatelj je Vlada. Hitni postupak. Amandmani do kraja za rasprave. Koju su proveli odbori za zakonodavstvo, europske integracije i pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo i Klub zastupnika HNS-a. Državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa, Dražen Bošnjaković će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite državni tajniče.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospođe i gospodo, pred nama je Zakon o područjima i sjedištima sudova. Kao što znate i kao što smo već niz puta rekli, mreža općinskih sudova u Republici Hrvatskoj je prilično gusta i zapravo postavljena je na takav način da ne odgovara više potrebama kakve su danas u Republici Hrvatskoj. Imamo cijeli niz malih sudova gdje imamo jedan do tri suca općinskog suda, imamo sudova gdje imamo jedan do pet općinskih sudaca i naprosto taj teret sudovanja nije jednako raspoređen. S druge strane u takvim manjim sudovima niti priljev predmeta nam nije više onakav kakav bi to bio da bi po okvirnim mjerilima svi ti suci ispunjavali nekakvu normu i okvirna mjerila, a opet na drugoj strani imamo nekoliko sudova koji su izrazito opterećeni i gdje zaista suci grcaju pod velikim teretom i velikim brojem predmeta. Što nam je namjera ovim Zakonom o područjima i sjedištima sudova? Naša namjera je spojiti znači ove manje sudove, od njih dobiti veće sudove, relevantnije, znači jedinice u okviru kojih bismo proveli ono temeljno pravilo, a to je specijalizacija sudaca. Živimo u 21. stoljeću i danas je više nemoguće zamisliti da jedan sudac sada sudi parnicu smetanja posjeda, petnaest minuta poslije toga da ide suditi kazneno, sat vremena poslije toga nekakvu imovinsku parnicu. To danas više je nemoguće i ovo je upravo temelj da dođemo do toga da naše suce specijaliziramo, da imamo specijaliste za kazneno, za građansko, za obiteljsko i to je jedan od bitnih preduvjeta da imamo i kvalitetnije suđenje. Takvi suci specijalisti puno brže će provoditi postupke, znači neće im trebati 10 ili 12 ročišta za provesti postupak, to će biti dovoljno četiri eventualno. Presude koje će oni donositi biti će sasvim sigurno kvalitetniji i biti će puno manja mogućnost da ih viši sud ukida i vraća na ponovni postupak. Gospodine potpredsjedniče ako se mogu pozvati na vašu raspravu kada je bilo prvo čitanje, vi ste rekli u ime kluba da ovaj zakon izoliram na način da ne bude podržan i nekim drugim mjerama sam za sebe neće dovesti do nekakvih značajnijih poboljšanja. S vama se potpuno slažem i upravo zato pozivam se na ovu točku prije, znači predložili smo izmjene Zakona o parničnom postupku i ako to sve sagledamo u jednoj cjelini, zaista gradimo i normativni sustav i gradimo institucije, jedan okvir gdje sutra je pravosuđe definitivno će biti uspješnije i efikasnije. S jedne strane imati ćemo te alate da spriječimo zlouporabe postupka, a s druge strane imati ćemo sudove koji će imati suce specijaliste koji će puno kvalitetnije u tim predmetima moći raditi. U odnosu na prvo čitanje ono što mnoge od vas, jer svatko od nas dolazi iz nekog grada i svatko od nas u tom svom gradu i okruženju gleda šta se dešava, da li se njegov sud ukida ili ne. Ja ću i ovdje u drugom reći, nije termin zapravo pravi ukidanje. Jer znate ako nešto ukidate onda više ne bi bilo niti tih sudaca, niti tih službenika, niti tih poslova. Pravi termin je spajanje. Doista je pravi termin spajanje u okviru novih sudova, a svugdje tamo gdje sud više u formalnopravnom smislu neće imati sjedište, svugdje tamo gdje postoji životno opravdanje ostavljamo i zemljišne knjige, znači i gruntovnicu i mogućnost komunikacije građana sa prijemnom kancelarijom, naravno i sudbeni dani sve dok postoji potreba za tim mi ćemo zapravo napraviti reorganizaciju unutar sebe, unutar samog sustava. To je bit. Nije nama bit da mi šaljemo građane 100 kilometara dulje nego je nama bit zapravo da mi dobijemo efikasnije postupke i suce specijaliste koji ako je potrebno njemu nije problem iz jednog Gospića otići u Otočac i provesti jedan postupak. Kriteriji su vrlo jasni i to smo rekli i zadnji puta. Spajamo sudove koji imaju manje od pet sudaca, zapravo točnije priljev predmeta za manje od pet sudaca i da je to u nekakvom prostoru od nekakvih 50-tak kilometara. Toga se evo držimo. Proputovali smo cijelu Hrvatsku, negdje smo bolje prošli, negdje smo lošije prošli, ali otprilike svi oni razlozi koje su gradonačelnici nam isticali, da tu sudovi postoje 100 i 200 godina, to naravno život se promijenio, moramo poštivati, to je temeljna činjenica. Niti mreža sudova u Austriji više nije jednaka onoj mreži koja je bila u Austrougarskoj, tako da ne možemo niti mi zadržati. Centri su nekakvi drugačiji, potrebe su drugačije i mislim da takve razloge nismo mogli prihvatiti. U odnosu na prvo čitanje jedino predlažemo izmjenu, jer cijeli je niz sličnih sudova zapravo. Slične su i udaljenosti tako da smo negdje razmišljali može se ovo spojiti sa ovim i evo jedina izmjena koju mi predlažemo, koju smo ovdje normirali je znači da sud u Orahovici ne bismo spojili sa sudom u Našicama, nego bismo ga spojili sa sudom u Slatini gdje bismo dobili evo tako jedan sud koji prolazi, pa ćemo još analizirati i vidjeti. Evo, gospodine predsjedniče. Hvala lijepo.
Hvala. Izvjestitelji odbora. Odbor za zakonodavstvo? Odbor za europske integracije? Odbor za pravosuđe, predsjednik Odbora gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora na 8. sjednici održanoj 18. lipnja 2008. godine razmotrio je Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 12. lipnja 2008. godine. Odbor je prijedlog zakona raspravio u svojstvu matičnog radnog tijela sukladno članku 73. Poslovnika o radu Hrvatskog sabora. U uvodnom obrazloženju predstavnica predlagatelja ukratko je obrazložila razloge donošenja zakona i pitanja koja se uređuju zakonom, razlike u odnosu na prijedlog zakona. Posebno se osvrnula na primjedbe da Ministarstvo pravosuđa nije izvršilo analizu postojećeg stanja sudova koji se spajaju, naglasivši da se na statističkim podacima za svaki sud utvrdilo postojanje razloga za spajanje prema utvrđenim kriterijima spajanja. Predlagatelj je prije upućivanja zakona u parlamentarnu proceduru obavio potrebne konzultacije sa predsjednicima sudova koji se spajaju, predstavnicima županija, gradova i općina, te dobio potrebnu podršku u projektu. Na tekst Konačnog prijedloga Zakona o područjima i sjedištima sudova u raspravi su iznijeta slijedeća stajališta, prijedlozi i mišljenja. Mišljenje je članova odbora da predlagatelj nije u dovoljnoj mjeri uvažio nomotehničke intervencije iznijete u prvom čitanju. Županijski ustroj narušen je u nekim slučajevima, primjerice u … [[Govornik se ne razumije.]] sjedište i područje Općinskog suda u Pagu obuhvaća i Grad Novalju, a Novalja nije u Zadarskoj županiji. Županijski ustroj narušen je u glavi 7. Bjelovarsko-bilogorska županija. Stajalište odbora kada je riječ o zakonodavnom uređenju područja i sjedišta sudova da pored kriterija za spajanje sudova Ministarstvo pravosuđa treba uvažiti i određene specifičnosti područje suda, tradiciju sudstva, broj stanovnika, udaljenost od sjedišta suda kome se sud pripaja. U raspravi su iznijeti i neki primjeri u kojima specifičnosti treba vrednovati na adekvatan način. U gradu Pakracu, stradalniku Domovinskog rata, obnovljeni su prostori Općinskog suda, stvoreni tehnički uvjeti rada, postoji tradicija sudstva, stoga bi u glavi 7. Bjelovarsko-bilogorska županija iz područja i nadležnosti Općinskog suda u Daruvaru trebalo brisati … [[Govornik se ne razumije.]] Pakrac, a u glavi 11. dodati Općinski sud u Pakracu za područje gradova Lipika i Pakraca. Isto tako valja vrednovati udaljenost suda od sjedišta suda kome se sud pripaja, geografsku rasprostranjenost županije, vrednujući udaljenost suda iz konačnog prijedloga nije razvidna potreba da Istarska županija ima predloženih 6 općinskih sudova na geografski manjem području od primjerice Ličko-senjske županije za koju se predlaže samo jedan općinski sud. Valjalo bi u glavi 8. Primorsko-goranska županija brisati Senj, te u glavi Ličko-senjska županija dodati Općinski sud u Senju. O značaju tradicije na pojedinim područjima kao primjer možemo uzeti i Grad Prelog gdje sud djeluje preko 150 godina, stoga bi u glavi 20. Međimurska županija trebalo ostaviti Općinski sud u Prelogu. Odbor sugerira predstavniku predlagatelja da se očituje i razmotri prijedloge i primjedbe iznijete na konačni tekst zakona kako bi se poboljšala predložena rješenja do donošenja zakona. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe jednoglasno je sa 9 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o područjima i sjedištima sudova. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova, a uvodno bi svakako trebalo naglasiti iduće. Danas u Republici Hrvatskoj ima 115 općinskih sudova od čega je njih … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] , odnosno radi 108. Uz njih kao prvostupanjski sudovi na području Republike Hrvatske ima funkcije 21 županijski sud i 13 trgovačkih sudova. Sama mreža općinskih sudova, ali i njihov broj pokazao se s jedne strane neučinkovitim, ali s druge pak strane dakle preskupim sustavom. Nužnost pristupanja procesu racionalizacije mreže sudova utemeljen je i na činjenici ili utemeljena je na činjenici da provedba čitavog niza mjera i strategije reforme pravosuđa upravo ovisi o budućoj mreži sudova u Republici Hrvatskoj. Dakle, racionalizacija mreže sudova je nužan proces u okviru kojeg građanima treba osigurati bržu, učinkovitiju i kvalitetniju pravdu. Konkretno, realizacija mreže sudova znači spajanje, ponavljam spajanje, a ne ukidanje sudova iste vrste u kojima dužnost sudaca obavlja manji broj od njih petero, odnosno sudova na međusobnoj udaljenosti do ili od 50 kilometara. Samo spajanje imat će odmah tri vrlo bitna efekta. Prvi je poboljšanje upravljanja sudskim predmetima. Drugi, poboljšanje organizacije i uvjeta rada sudaca, sudskih službenika i namještenika. I treći, vrlo bitan, je mogućnost provođenja specijalizacije i usavršavanje sudaca. Međutim, ona kvaliteta koja se želi postići ovim zakonskim prijedlogom uistinu se svodi na odgovornost, učinkovitost i bolju organizaciju rada, rješavanje predmeta u kraćem roku ili kratkim rokovima, razumnim rokovima, a time i osiguranje građanima kvalitetnije, brže i dostupnije pravde. Ne smijemo zaboraviti da je uz broj neriješenih predmeta, koji se istina iz godine u godinu smanjuje, osnovno problem hrvatskog pravosuđa jest dugotrajnost vođenja pojedinih sudskih postupka. Suđenje, dakle sami postupci koji traju godinama, dugotrajnost tih postupaka proturječja su pojmovima racionalnog pravosudnog sustava, ali i pojmu elementarne pravde i pravičnosti, pravne sigurnosti i vladavine prava. Oni opravdano stvaraju, dakle percepciju koruptivnih zona ili mogućnost koruptivnih ponašanja. Nadalje, dakako da se ovdje radi o nužnosti provedbe i ustavnih odredbi razrađenih u članku 29. da svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud, pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela. Očigledno je da u provedbi reforme hrvatskog pravosuđa ovo postaje imperativ, ali ogledalo u kojem će se zrcaliti uspješnost provođenje pravosudne reforme. Ovaj zakon u tom smislu, treba postati jedna od okosnica, upravo tih procesa i zato ga apsolutno treba poduprijeti. Na posljetku, važno je napomenuti da paralelno s donošenjem ovog zakona naravno treba osigurati i radni prostor, tehnički opremiti sudovi, odrediti osnivanje stalnih službi izvan sjedišta suda, kako bi novi ustroj zaživio što prije. Shodno svemu izloženom, predloženim zakonskim rješenjima Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika IDS-a, gospodin zastupnik Marin Brkarić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo ja ću kratko reći, prijedlog zakona koji je pred nama, svakako klub IDS-a će podržat, ukoliko se prihvati amandman koji smo dali, znači na Prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova u prvom čitanju. Vidimo da to nije ugrađeno u tekst, ali zasigurno u amandmanu tražit ćemo naše glasanje i ono što ovdje želim posebno podvući, jeste da i ovaj zakon temelji se na Strategiji reforme pravosuđa, a jedna od mjera iz Strategije reformi pravosuđa je svakako racionalizacija mreža sudova koju kako stoji u obrazloženju treba provesti na način da se ne ugrozi pravo građana na pristup sudu, da predložena mreža sudova bude ekonomski racionalna i da građanima se osigura brža učinkovita i kvalitetnija pravda. Evo ja mislim da sa ovakvim prijedlogom se ugrožava pravo građanima na pristup sudu, jer ako su to do sada mogli raditi u svom gradu ili u svojoj općini, sada će morati putovati 50 km, neovisno da li govorili o ukudanju ili o spajanju sudova, da predložena mreža ekonomski racionalna, načelo ekonomičnosti, ne znam da li se to u cijelu poštuje jer će građani, svi građani morati putovati znači u neko novo mjesto sa sudom sa kojim se spaja i da će se građanima osigurati brža i učinkovitija i kvalitetnija pravda. Prije bi se priklonio onom što je rekao državni tajnik, da ćemo efikasnost pravosuđa postići upravo izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku, izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku ili izmjenama i dopunama Zakona o ovršnom postupku, znači stvaranjem jedne efikasnije, kvalitetnije zakonske regulative koja će omogućiti bržu i kvalitetniju rješavanje sporova ili nagomilanih predmeta koji su danas na sudovima. Evo iz tog razloga mislim da pojedini sudovi koji su ovdje predviđeni da se spajaju, imaju i svoje povijesno utemeljenje i svoju gospodarsku pravednost i svoj demografski značaj, dio njih nalazi se na brdsko-planinskim područjima, na područjima od posebne državne skrbi. Naznačit ću da se spaja sud u Buzetu, iako je po pokazateljima jedan od efikasnijih sudova u Republici Hrvatsko, iako je to sud koji se nalazi na graničnom području sa Republikom Slovenijo, na području brdsko-planinskom i području od posebne državne skrbi, s obzirom da se tu radi i o općini Lanišća za područje za koje je nadležan Općinski sud u Buzetu, znači ima puno razloga. Isto tako mogu reći da je to i pilot projekt Ministarstva pravosuđa gdje se objedinjavala sa Prekršajnim sudom i isto tako mogu reći da je i rješenje vrhovnog suda dio predmet ustupljen sudu u Buzetu. Evo osobno držim da bi vrijedilo razmisliti o predloženoj racionalizaciji, predloženom ukidanju, odnosno spajanju sudova kako je ovdje naznačeno i u kontekstu amandmana koji su podneseni i sa strane kluba IDS-a, ali i sa strane ostalih zastupnika u ovom Saboru, vidjeti najopitimalniju organizaciju mreža sudova u Republici Hrvatskoj, da oni budu prije svega na korist našim građanima, a svakako i da idu ka poticanju efikasnosti rada sudske vlasti. Mislim da je ovim prijedlogom u cijelosti ispunjeno. Evo, hvala.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici vlade predlagatelja, kolegice i kolege zastupnici. Ma valja priznati da je, da su reforme državnih sustava uvijek bolne i skupe. One u pravilu zadiru u stečena prava i mijenjaju sadašnja stanja, ruše neku tradiciju, a to građani ne vole ili im otežavaju ostvarivanje prava, što također građani ne vole ali državna vlast u ime budućnosti društvene mora poduzimati mjere i koje nisu popularne i mora biti odgovorna za budućnost države i društva. Ali da bi to mogla raditi i odgovorno raditi i predlagati za svaku takvu reformu mora imati dubinsku analizu stanja i simulaciju promjena koje predlaže. Prijedlog ovog zakona kolegice i kolege o područjima sjedišta i područjima i sjedištima sudova kako je rekao uvaženi zastupnik Šeks kod prvog čitanja neće prouzročiti nikakve pozitivne promjene ako ne bude instaliran u ukupnom, ukupnim promjenama i reformama u pravosuđu. I još nešto ovaj zakon po priznanju samog predlagatelja pripremljen je samo na statističkoj analizi stanja u pravosuđu. Zato i imamo primjedbe na konačni prijedlog zakona da nije poštivao kriterije o kojima u uvodu kao razlog za promjenu navodi ih. Sad smo upravo čuli kolegu iz Istre, ima i drugih primjera. Čak i predstavnik Odbora za zakonodavstvo je naveo apsurdne situacije kao što je primjer da je jedna administrativna granica županijska, županijskog područja a drugo je sudsko područje pa se ne poklapa administrativna županijska granica i sudovi koji pokrivaju tu administrativnu granicu. Zato je naveden grad Novalja koji se nalazi u županiji riječkoj i tako dalje a u sudskom području pripada zadarskoj županiji. Razlozi za reformu mreže sudova i sjedišta su nekoliko puta ponovljeni. To je bolja iskoristivost da prosto kažemo potencijala koji sada postoje u sudovima. Bolja iskoristivost, misli se na suce koji sude jer se u većim sudovima navodno mogu specijalizirati u suđenju. Dakle mi u sukobu države i pojedinca opet preferiramo interes globalni državni. Mi zanemarujemo potrebu da građanin dolazi na sud iz svojih potreba. Osim tradicije ovakvim, ovakvom novom mrežom sudova i to je već spomenuto građani će imati puno veće materijalne izdatke ali i puno duže putovanje do sjedišta suda. Nije svejedno i nije Hrvatska baš tako dobro izmrežena da li će putovati do suda 15 minuta tramvajem ili pješice ili će morati 50 kilometara zaputiti se da bi ostvario neko svoje pravo na sudu. To sve nije u analizi uzeto u obzir niti je argumentirano za promjenu ili spajanje kako se kaže u sudovima. Dakle ostaje pitanje da li je mreža sudova najbolje pogođena. Posebno ostaje pitanje je li ona konačna? Prema priznanju samog predlagatelja ova mreža sudova nije konačna. Ona će još trpiti promjene zbog drugih potreba. Mi ćemo, inače šta je konačnost? Ni svi pregovori sa Europskom unijom mada su zatvoreni već sutra mogu biti otvoreni. Nijedno poglavlje koje je sad zatvoreno i nikad neće biti zatvoreno jer se naprosto stvari u Europskoj uniji mijenjaju. I sve zemlje i svi sudionici u Europskoj uniji moraju ponovo pristupiti pregovorima da bi ih uskladili međusobno i da bi u zajedničkoj kući imali ista pravila. Zbog toga mislim da je, naravno ne možemo ne poduprijeti bilo koju mjeru koja doprinosi efikasnosti suđenja jer to i jeste najvažniji zadatak. Ali ne možemo ne primijetiti da se ovakvom mrežom sudova kako je predložena bez dubinske analize i bez ocjenjivanja koja se prava smanjuju građanima zalažemo za nešto što može sutra biti promijenjeno. Ova reforma će koštati građane, ali isto ne znamo koliko. Isto ne znamo koliko. Možda je najbolje za ovu reformu preporuku dao prethodni zakon što je državni tajnik vrlo vješto iskoristio. Zakon o promjeni u parničnom, Zakon o parničnom postupku. Ali bolje bismo voljeli da se rade reforme u suštini kao što je Zakon o parničnom postupku i da vidimo koliko daju rezultate nego fizički objedinjavati, spajati sudove pa čekati koji će nam rezultat proizvesti što ovdje moramo fizički uložiti značajne materijalne kapacitete. Uložiti novac u izgradnju prostora ali i reorganizirati već ustaljenu praksu građana. Zbog toga mislim da je vrijedno ili bi bilo vrijedno za nas saborske zastupnike a i za građane da imamo, reći ću prosto dinamiku poteza u reformi pravosuđa za koje se zalažemo svi, tu smo jedinstveni, ali da znamo kojim redom ćemo donositi koju mjeru, a ne da je donosimo bilo pod pritiskom Europske unije ili pod pritiskom suradnika koji su neki efikasniji, učinkovitiji, a neki sporiji i manje efikasni. Dakle parcijalna reforma u pravosuđu može izazvati loše posljedice, neželjene posljedice kao što vjerujem da će i sama reforma sjedišta sudova ili spajanje sudova u nekim područjima izazvati lošu reakciju građana i manje ili teže ostvarivanje prava građana … [[Govornik se ne razumije.]] u sudu. Zbog tih ocjena koje su već izrečene do sada bez obzira što su izvršene konzultacije kako predlagatelj kaže sa predsjednicima sudova. Pa čak i kaže predstavnicima građana, ne građana nego predstavnicima vlasti u gradovima, općinama i županijama. To još uvijek ne daje legitimitet zbog prava građana. U takvim okolnostima mislim da je teško dati bianco potporu reformi ili promjeni sjedišta ili spajanju sudova kad se ni predlagatelj nije usudio reći da je dubinska analiza pokazala da je ovo jedino rješenje ili najbolje rješenje koje će učiniti efikasnost sudovanja i koje će građani najbolje moći osjetiti kao pozitivnu promjenu. Ali da ne bismo bili kočničari reforme tu opasnost ne želimo prihvatiti. Mi ćemo poduprijeti i ovaj zakon bez obzira na sve rezerve koje smo iskazali. Mi ćemo poduprijeti donošenje ovog zakona, ali iskazujemo želju da za buduću reformu pravosuđa ili buduće poteze u reformi pravosuđa dobijemo neki prijedlog dinamike i redoslijed poteza naprosto da možemo kontrolirati i Sabor, a naša je zadaća da kontroliramo i Vladu. Mislim tu na Parlament kao najvažnije tijelo. Hvala vam lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin Josip Đakić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, ispravit ću samo jedan netočan navod kolege Leke gdje je ustvrdio da je ova racionalizacija mreže sudova i spajanje sudova načinjeno samo na osnovi statističkih podataka, običnih statističkih podataka, a sada je evo u konačnici na kraju svog izlaganja ipak priznao da je, svjestan da su obilaskom terenskim obilaskom svih sudova, županijskih sudova, predsjednika općinskih i županijskih sudova i predstavnika građana na terenu općina i gradova došli do ovoga jedinoga realnoga i racionalnoga rješenja za preustroj i spajanje sudova.
Klub zastupnika HSS-a, gospodin Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Da je postojeća mreža općinskih sudova neučinkovita govori sama činjenica da imamo 115 općinskih sudova, a od toga samo njih 108 radi. Da su neučinkoviti i preskupi i da treba izvršiti određenu racionalizaciju neosporna je činjenica. Osim toga, Strategija reforme pravosuđa odredila je da Ministarstvo pravosuđa u okviru projekta “Podrška reformi pravosudnog sustava“ izradi prijedlog temeljem kojeg će se broj općinskih sudova smanjiti na način da se pojedini sudovi međusobno spoje. Vjerujemo da je analiza stanja u pravosuđu uzela u obzir da su se životni uvjeti bitno promijenili i da su pravni odnosi postali složeniji i ukazuju na potrebu specijalizacije sudaca za određena pravna područja. Usvojena strategija reforme pravosuđa provest će se uspješno, a ako mi pristupimo i provedemo racionalizaciju mreže sudova uspješno. Ali nikako ne smije ugroziti pravo građana na pristup sudu. Vjerujemo da je ovo dobro rješenje i vjerujemo da je ministarstvo pravosuđa uvažilo i prijedloge istaknute u prvom čitanju i da će ovaj Konačni prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudova dati očekivane rezultate. Očekivani rezultati neće izostati. Ako se i posebnim pravilnikom uspješno riješi osnivanje stalnih službi izvan sjedišta suda i dobro odredi dinamika uz osiguravanje uvjeta rada, odnosno radnog prostora i druge tehničke opreme u novonastalim sjedištima sudova. Unatoč toga, nalazimo se u delikatnoj i složenoj situaciji, situaciji kada se pravosudne institucije koje su djelovale, a neki općinski sudovi i preko 200 i više godina, a građani su u njih stekli povjerenje sada ukidaju, odnosno spajaju se u veće sudove. Predloženi zakon podupire zadane ciljeve usklađivanja zakona Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije i sa pravnim aktima Vijeća Europe. Mi u Hrvatskoj seljačkoj stranci podržat ćemo ove zadane ciljeve i time podržavamo predložena rješenja. Vjerujemo da će se uz uložene napore pomiriti interesi i ciljevi racionalizacije mreže sudova sa postojećom i saživjelom praksom, odnosno potrebama građana. Nadamo se da će pravilnikom kojeg prijedlog zakona stavlja kao obavezu kojom će se regulirati osnivanje stalnih službi uvažiti prijedlozi i jedinica lokalne samouprave i pronaći kompromisna rješenja u interesu građana Republike Hrvatske. Pritom prije svega mislimo na dobru efikasnost stalnih službi, njihovu blizinu i dostupnost građanima kao i na povijesnu činjenicu dugogodišnjih djelovanja sudova koji se spajaju u sadašnjim sjedištima sudova, a ne smijemo zanemariti ni gospodarski element koji ima ulogu zemljišno-knjižnih odjela za naše građane, a posebno sada u funkcioniranju privatizacije poljoprivrednog zemljišta kao i sveukupno sređivanje zemljišnih knjiga. Mišljenja smo da se ovim Konačnim prijedlogom zakona može poboljšati efikasnost sudova i time zadovoljiti tražene uvjete racionalizacije mreže sudova kao i uvjete iz pregovaračkog poglavlja broj 23. Ukazujemo i na obavezu osiguranja radnih mjesta prema službenicima i namještenicima sudova koji se pripajaju, jer o njihovoj učinkovitosti, boljoj organizaciji i njihovom radnom iskustvu ovisi da li će se moći riješiti veći broj predmeta u kraćem roku i time građanima osigurati kvalitetniju i brže dostupnu pravdu. Klub Hrvatske seljačke stranke podržat će Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova. Hvala vam lijepa.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga, gubi pravo na raspravu po ovoj točci. Gospodin zastupnik Ivan Hanžek. Nema ga, ista sudbina kao i prethodnika. Gospodin zastupnik Boris Matković.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Ma evo ja bih samo kratko, ja neću zamarati ovaj Visoki dom sa ovim pitanjem jer u prvom čitanju sam iznio određene probleme koji su vezani za pripajanje, odnosno stanja Općinskog suda u Vrgorcu. Ono što je proizlazilo iz tadašnjeg zaključka jeste da smo mi kazali da ako već treba izvršiti pripajanje da to pripajanje ide prema Makarskoj, odnosno Splitko-dalmatinskoj županiji uz koju smo vezani i u kojoj jesmo, a ne da idemo u drugu županiju, odnosno u drugi grad jer to onda izaziva potpuno druge probleme, mislim i posljedice koje proizlaze iz svega toga, a to je da onda više nismo vezani za Split u svim drugim pitanjima, nego smo vezani za Dubrovnik itd., itd., što nama ne odgovara ubiti. Ono što smo mi tražili to je da se uvaži isključivo taj momenat, a to je da se priključimo Makarskoj, a ne Metkoviću. Vidim da to nije prihvaćeno, a u principu nama dolje nije jasno što je to što se dobiva u Metkoviću, a ne može se dobiti u Makarskoj. Ništa drugo, eto to bi bilo otprilike naše stajalište i pitanje pa i moje osobno, ja sam dolje i gradonačelnik, ja moram građanima odgovoriti suvislo što je to. Po meni, isto je što se tiče premještanja, bilo jedno, bilo drugo, dakle nama odgovara Makarska, a sad evo ga ako se može bar ovim putem apelirati na vas gospodine državni tajniče, nekog drugog. To je to. Ja znam da odgovor može biti da ima i drugih koji idu u druge županije, ali ako njima odgovara, neka idu. Nama ne odgovara ići u drugu županiju. Ja bih molio da se ipak povede, ako je moguće računa o tome jer ne vidim, nije mi jasno što se to dobiva u Metkoviću, a ne dobivamo u Makarskoj, a ostajemou svojoj županiji. Nije mi jasno što dobivamo dolje, a ne ovamo. Evo, u tom kontekstu ja ništa ne tražim, nego samo i dići ću ruku za ovaj zakon, ali tražimo da nas se u Makarsku, a ne u Metković.
Hvala. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Ovaj Konačni prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudova nije za podržati. Ne zato što naša mreža sudova ne trpi jednu reviziju, nego ja mislim da još uvijek nije došlo vrijeme. Ima toliko poslova koje treba prije učiniti da bi onda vidjeli kako racionalizirati sudačku mrežu. Istina je da stoji ocjena da je Hrvatska s najvećim brojem sudova, da je Hrvatska zemlja sa najvećim sudaca. Ali nitko ne govori da je Hrvatska zemlja i s najvećim brojem predmeta u odnosu na broj stanovnika koje ima. Dapače, svake godine je broj stanovnika sve manji, a birača i sudskih sporova sve više. Ovo je jedan snažan zaokret HDZ-ove administracije koja je do 2000. godine zagovarala koncept iza svakog gotovog stabla jedan sud i na taj način se tumačilo da je to na takav način da je sud bliži građanima. Pa su tako u tom žaru i maru osnovani sudovi koji do dan danas nikada nisu ukinuti niti nikada nisu proradili. Ali neko vrijeme su čak predsjednici tih sudova imali plaću pa su morali hodajući tim malim mjestima zaobići od snažnog pritiska i agresije opravdane građana jer su ljudi mislili da je taj sudac koji ne radi tamo i tako na takav način izvršna vlast, a i zakonodavna je u tome snažno poduprla dodatno blamirala pravosudnu struku. Možda je ogledni primjer tog vremena kada je u Novalji svečano otvoren sud, bilo je veliko, veliko primanje, okrenuo se jedan pečeni vol i onda sud se otvorio istog trenutka kada su se svjetla pozornice i kamere ugasile, sud se zatvorio. Sutra su dolazili naivni građani u sud, a sud zatvoren i nikad nije proradio. Mogu reći da sam i kao ministrica htjela zatvoriti taj sud jer nije bilo nekakvog opravdanja s obzirom na sud u Pagu zbog te nekakve racionalizacije, međutim to je bio takav snažan otpor i gradonačelnika i s pravom koji je dao tu zgradu, dakle pripomogao da se osnuje taj sud, odnosno otvori taj sud i eto, on nikada nije proradio. Takvih imamo još i u Preku i u Ninu, jer Nin je bio povijesni grad pa je dobro da ima sud, to su bile te onda povjesnice, odnosno povijesna opravdanja. Sada je takav zaokret da iz jedne krajnosti idemo u drugu krajnost i zatvaramo sudove koji zaista imaju opravdanja, pogotovo u aktualnom trenutku ovakvih, još uvijek velikih zaostataka. Primjerice, Sud u Otočcu. On ima sve, dakle one parametre da ostane sud. Pa ne možemo čitavu jednu županiju toliko značajnu i koliki joj značaj i prosperitet, svi ovdje skupa želimo i naglašavamo kad su pojedine teme ovdje na raspravi sada svesti samo na sud u Gospiću i to u pravilu kada se sudi za neka teža djela, onda se delegira po odluci Vrhovnog suda i zajedničkoj odluku državnog odvjetnika, sud najčešće u Rijeci, a velebna je zgrada i zjapi poluprazna. A u Otočcu je to potrebno, pogotovo kada je prošla autocesta, ti su krajevi ostali nepovezani. Tamo živi starije domaćinstvo, stanovništvo koje nema vezu, ono će izgubiti sate i sate, a da ne govorimo koliko je to skopčano s troškovima. Dakle, u ovom sadašnjem aktualnom trenutku to nije vrijeme za to. Ja znam da su to nekakve preporuke i nekakva ocjena koja dolazi iz Europe, ali da smo mi učinili sve ono drugo, onda nas nitko ne bi pitao koliko imamo, oni su tako primjeri, tako nisu prije govorili. Zapravo, njihova je generalna ocjena učinite kako god znate svoje pravosuđe efikasnim, a kad su vidjeli valjda i nezadovoljni sadašnjim stanjem, onda kaže pa vi imate veliki broj sudova, sada ćemo mi ukinuti sudove, a što će se dogoditi, budimo realni, promijeniti će se samo natpisi i table, pa neće biti sud u Otočcu nego će u toj staroj zgradi biti natpis sud u Gospiću, ispostava Otočac pa ćemo, eto figurirati da smo tamo nešto napravili. Dakle, ovo je nešto što radimo, ne znam kome udovoljavamo, ali prije svega činimo štetu vlastitim građanima jer kažem u pravilu to su stanovnici tih manjih mjesta koji još uvijek, dakle tu su sudovi ipak imaju dovoljan broj predmeta, rasprave pred tim sudom su isključivo, dakle vezane za njihovu problematiku. Sudovi dobro poznaju to stanovništvo i to su u pravilu efikasni sudovi. Oni su tijekom ovih reforma ako je igdje reforma pokazala svoj napredak, ona je pokazala upravo kod tih manjih sudova. To su sudovi koji nemaju zaostataka. To su sudovi u čijim zemljišno-knjižnim odjelima ljudi u pravilu odmah dobivaju zemljišno-knjižni izvadak i koji na kraju krajeva imaju i neku svoju povijesnu ulogu i mi se ne možemo tek tako odreći takvog jednog našeg obilježja, evo danas smo govorili o drvu, jednaka takva je stvar i kod sudovima u nekim mjestima. Ja mislim da je evo Otočac odličan primjer za to, gdje ne bi trebalo ukidati sudove. A još osim toga, mi smo donijeli bili zakon kojim smo omogućili manje opterećenim, odnosno odredbu, izmijenili smo Zakon o nadležnosti sudova, o mjesnoj nadležnosti i omogućili smo dakle tim manje opterećenim sudovima da se predmeti sa opterećenih sudova upravo podijele tim manjim. Što će biti sa tim zakonom? Dakle očito je da ni ovaj koncept nije do kraja osmišljen, jer taj zakon i dalje egzistira. Onda on u ovom trenutku postaje nepotreban. Ali taj zakon, evo vidimo da je on bio pripremljen za još one, nije važno koje, već vlast 2002., 2003., da je 2004. tako pripremljen ovdje bio izglasan, podržan od svih zastupnika, da je to bio jedan važan kotačić koji je doprinosio reformi u onom svakodnevnom, nešto što građanin odmah vidi i osjeti. I građani su vrlo dobro prihvatili i nije im bilo teško čak putovati iz manje, iz nekih gradova u manje sredine jer su bili svjesni da idu tamo gdje će se brzo i efikasno riješiti njihov predmet. Prema tome činiti nešto samo zato što imamo pasku od strane Europe, ja mislim da su nam snažniji zahvati ovdje kod nekih drugih stvari, dakle da administracija postane efikasnija, da se manje predmeta slije na sudove, to bi bilo jedan pravni ogledni primjer koliko godišnje predmeta se slije na naše sudove. Alarmantna je situacija da evo sada svaka tročlana obitelj ima jedan predmet pred sudom i da se na naše sudove svake godine slije od 1500 do 1800 predmeta, unatoč tome što smo sudove rasteretili tzv. nesudskim predmetima dajući povjerenicima sudova kao što su javni bilježnici, čitav niz postupaka. Dakle ja i dalje ostajem kod one svoje tvrdnje, da je zaista suludo ukidati sudove ako imamo toliki broj predmeta, kao da ukidamo bolnice, misleći da ćemo na taj način suzbiti epidemiju ili bolest proglasiti zdravljem. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Smatram da je nužno pristupiti procesu racionalizacije mreže sudova sukladno zaključku o započinjanju procesa racionalizacije mreže sudova u okviru CARDS projekta kojim se usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije, obzirom da se postojeća mreža sudova pokazala neučinkovitom i neekonomičnom. Analize u okviru CARDS projekta 2002/2003. pokazale su da se Republika Hrvatska ubraja u jednom od europskim država s najvećim brojem sudova, sudaca i administrativnog osoblja ako uzmemo u obzir veličinu teritorija i broj stanovništva, ali s druge strane i sa velikim sudskim zaostacima. Glavni razlozi koji ukazuju na nužnu potrebu racionalizacije sudova odnose se na sadašnju strukturu sudova gdje upravo neravnomjernost u opterećenosti sudaca sudskim predmetima dovodi do zaostataka u neriješenim predmetima. Pri izradi prijedloga o racionalizaciji mreže sudova, poštovani su određeni kriteriji za spajanje mreže sudova među kojima se uzimaju predmeti primljeni tijekom jedne kalendarske godine i potreban broj sudaca prema okvirnim mjerilima, broj stanovnika udaljenost od najbližeg suda. Isto tako uzimaju se i dodatni kriteriji kao ukupan broj riješenih i neriješenih predmeta na sudu, broj riješenih predmeta po pojedinom sucu, ocjena priliva predmeta, procjena rješavanja starih predmeta, omjer broja sudaca i drugih djelatnika na sudu u odnosu na priliv predmeta i utjecaj na ažurnost predmeta. Prijedlogom se isto tako propisuje koji će trgovački sudovi rješavati sporove koji se odnose na brodove i plovidbu na moru i unutarnjim vodama i sporove na koje se primjenjuje plovidbeno pravo. Nadalje, propisuje se koji će općinski sudovi rješavati predmete u kaznenim postupcima za kaznena djela za koje je propisana kazna zatvora preko 10 godina u građanskim postupcima o utvrđivanju ili osporavanju očinstva ili materinstva iz radnih odnosa za ispravak informacija i naknadu štete nastale objavom informacije, zaštitu od nezakonite radnje te o priznanju izvršenja odluka stranih sudova. Mišljenja sam da će racionalizacija mreže sudova pridonijeti ravnomjernom opterećenju sudaca i sudskog osoblja s predmetima, brže rješavanje zaostalih predmeta kao i donošenje sudskih odluka u razumnom roku. Isto tako, bolja organizacija rada, mogućnost specijalizacije sudaca, veća fleksibilnost u radu i upravljanja sudom i ujednačena sudska praksa dovesti će do učinkovitog, modernog i racionalnog pravosuđa. Na koncu istaknuo bih da je predlagatelj prihvatio moje sugestije izmjene članka 11. i predložio da odredba članka 2. stupa na snagu 1. siječnja 2009. godine. Zbog svega navedenog podržavam Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Pa evo pred nama se u drugom čitanju nalazi Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova. Njima se dakle u skladu sa Strategijom reforme pravosudnog sustava koju je Vlada Republike Hrvatske donijela 20. rujna 2005. godine, predlaže racionalizacija mreže sudova, strategijom se također predviđa stvaranje sustava mreže sudova koji će biti racionalan, ali koji neće umanjivati pravo građana na pristup sudu. Kao što je rečeno, prilikom utvrđivanja ovog prijedloga racionalizacije, vodilo se računa o opterećenosti pojedinih sudova, broj zaprimljenih predmeta s obzirom na vrstu i potrebnom broju sudaca za rješavanje tih predmeta tijekom godine što je precizno određeno okvirnim mjerilima za rad sudaca. Također se vodilo računa o geografskom položaju sudova, broju stanovnika i gustoći naseljenosti na određenom području, udaljenosti do najbližeg suda i prometnoj povezanosti. U prvom čitanju ovog zakona govorio sam o prijedlogu koji se odnosi na spajanje pojedinih sudova na području Zagrebačke županije iz koje dolazim pa sam samim tim i posebno zainteresiran za predložena rješenja. Dakle, ovim zakonom predlaže se spajanje općinskih sudova u Svetom Ivanu Zelini i Dugom Selu na Općinski sud u Sesvetama. Obrazloženo je kako je prilikom predlaganja ovog spajanja utvrđeno da prema utvrđenim mjerilima u sudovima u Svetom Ivanu Zelini i Dugom Selu ima više sudaca od potrebnog broja, četvero, a za rješavanje zaprimljenog broja predmeta potrebno ih je troje, dok u Sesvetama nedostaje dvoje sudaca. U svojoj raspravi ukazao sam na eventualne probleme spajanju suda u Svetom Ivanu Zelini, a posebno na one u Dugom Selu, pa ću ih i ovaj puta ponoviti. Dakle, Dugo Selo prati intenzivno naseljavanje i vrlo pozitivan prirodni priraštaj stanovništva. Prema popisu stanovništva iz 2001. godine područje Grada Dugog Sela brojilo je 14 tisuća 400, a danas je taj broj povećan na gotovo 19 tisuća stanovnika. Sa pripadajućim općinama Rugvizom i Brckovljanima taj se broj penje na 35 tisuća stanovnika na tom području, pa stoga mislim da bi predlagatelj ove činjenice svakako trebao uzeti u razmatranje, dakle uzeti u obzir. Ali bez obzira na ishod spajanja, važno je da i u Dugom Selu i u Svetom Ivanu Zelini ostanu gruntovnice, jer najveći broj građana na sud dolazi upravo zbog podataka iz zemljišnih knjiga. Naravno potreba fizičkog dolaska u gruntovnice s vremenom će opadati, jer će gotovo svi podaci biti dostupni u elektroničkom obliku, a znamo da je do kraja 2007. godine 98% zemljišno-knjižnih uložaka prepisano u digitalnu bazu podatak i do tada ih je verificirano više od 45%. U konkretnim slučajevima spajanja sudova također treba koristiti sukladno odredbama Zakona o sudovima, mogućnost osnivanja stalnih službi ili odjela, kao i određivanje sudbenih dana izvan sjedišta suda. U svakom slučaju želim ponoviti kako mislim da je građanima važnija kvaliteta i brzina sudske zaštite, nego sama udaljenost suda, da li je sud 10 ili 20 kilometara bliže ili dalje. Duljina trajanja sudskih postupaka, odnosno nemogućnost ostvarivanja prava na suđenje u razumnom roku jedan je od glavnih razloga percepcije građana o neučinkovitosti pravosuđa i eklatantan problem na putu ostvarenja pravne države i vladavine prava. Dakle, jedan od ciljeva ove racionalizacije mreže sudova je i specijaliziranost sudaca koja će se odraziti upravo na kvalitetu, a time i kraće trajanje sudskog postupka. Postići će se poboljšanje u upravljanju sudskim predmetima, ravnomjernije opterećenje sudaca, ravnomjernija raspodjela predmeta, brže rješavanje zaostalih predmeta, ujednačenija sudska praksa, kao i bez obzira na veće početne troškove zbog opremanja sudova veća ekonomičnost, odnosno dugoročne financijske uštede. Evo, to su razlozi zbog kojih ću podržati donošenje ovog zakona. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Krešimir Gulić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državnog tajnika nema, evo suradnici, kolegice i kolege zastupnici. Evo pred nama je jedan Zakon o područjima i sjedištima sudova. Politički ovo definitivno nije lak posao, nije popularan jer kad kod drugih stvari ono što stječemo nešto se mijenja, onda to u svakom slučaju nije popularno. Ali ono što je važno reći da ovo nije zakon s kojim se nešto ukida, ili oduzima nekakvo pravo građana, ovo je kvalitetnije sudovanje, brže sudovanje i učinkovitije sudovanje što je svima nama i cilj i želja. Prema sada važećem Zakonu o područjima i sjedištima sudova u Republici Hrvatskoj imamo 115 općinskih sudova, od kojih 107 radi, a 8 sudova Ministarstvo pravosuđa nije donijelo odluku o njegovom radu. Zakonom je osnovljeno još 21 županijski sud i 13 trgovačkih sudova, a ovako veliki broj općinskih sudova i njihova postojeća mreža pokazala se neučinkovitom i ona naravno nije ekonomična. Republika Hrvatska se ubraja među jedne od europskih država sa najvećim brojem sudova, najvećim brojem sudaca i administrativnog osoblja, ali sa druge strane i sa najvećim brojem sudskih zaostataka. Provedena analiza također je ukazala da se uzroci za neučinkovitost hrvatskog pravosuđa mogu naći upravo u sadašnjoj strukturi sudova. Zbog toga je se pokazala i nužna potreba da se mreža općinskih sudova u Republici Hrvatskoj racionalizira. Kriteriji koji su uzeti u obzir za spajanje općinskih sudova su predmeti primljeni tijekom jedne kalendarske godine i potreban broj sudaca prema okvirnim mjerilima, znači najmanje 5 sudaca, zatim broj stanovnika, udaljenost od najbližeg suca cirka 50 kilometara, uz iznimke kao što su geografske specifičnosti sudova koji su na otocima. Ciljevi koji se očekuju racionalizacijom mreže sudova u Republici Hrvatskoj su učinkovito moderno i racionalno pravosuđe, ravnomjerno opterećenje sudaca i sudskog osoblja sa predmetima bez rješavanja zaostalih predmeta, kao i donošenje sudskih odluka u razvojnom roku. Nakon spajanja sudova u njihovom sjedištu te kroz godine odlaska u mirovinu sudskog osoblja očekuje se i veća ekonomičnost sudova. Racionalizacija mreže sudova je naravno višegodišnji proces i svugdje u svijetu gdje se radi to je trebalo određeni broj i niz godina. Kod nas je predviđeno da će se provesti do 31. prosinca 2019. godine, a ovisno o dinamici osiguravanja radnog prostora i tehničke opremljenosti sudova u njihovim sjedištima. Stupanjem na snagu ovog zakona bilo bi 65 općinskih sudova, time bi se sudovi, time bi sud nastavio raditi do njihovog spajanja u sjedištu sudova kao odjeli suda na kojima se spajaju uz bilo mogućnost upravljanja takvim sudovima ili bi se već sad, jer već bi sada bilo jedan predsjednik suda, jedna zajednička pisarnica, jedno računovodstvo i već bi postojala mogućnost za specijalizaciju sudaca po pojedinim vrstama predmeta. Ovo je jedan od nedvojbeno velikih projekata, ovo je jedno veliko preslagivanje unutar mreže općinskih sudova, ali ono što je najbitnije, smatramo da će jednom boljom organizacijom drugčije i puno kvalitetnije raspraviti taj teret suđenja, jer ovo što danas imamo, imamo u velikim gradovima sudove koji su preopterećeni prijavom predmeta, a u manjim gradovima imao sudove koji žive puno komfornije gdje suci naprosto imaju vremena, ako u jednom gradu sudac ima 100 do 200 parničnih predmeta, naravno da može svoju normu ispuniti, a imamo Zagreb kao što ima 700 do 800, te je teško u tom, teško je takvu normu ispuniti. Upravo ovakvom novom mrežom sudova dostići će se da ćemo imati bolju i ravnopravniju opterećenost sudaca i naravno i mogućnost da sucima osiguravamo i specijalizaciju. Specijalizacijom ćemo imati suce koji će znati, znači suditi samo za određene segmentima prava, a to znači imat ćemo i postupke koji će se brže voditi, imat ćemo i kvalitetnije presude koje neće doživljavati ukide na drugostepenskom sudu, imat ćemo ujednačenu sudsku praksu i to sve su oni ciljevi zapravo koji su za reformno pravosuđe i za koje se zalažem. Ono što bih još htio reći, prije 4 godine imali smo cca milijun i 800 ne riješenih predmeta, evo danas hvala Bogu, imamo cca negdje oko 900 tisuća neriješenih predmeta, gdje treba u svakom slučaju odati jedno veliko priznanje Ministarstvu pravosuđa. Ovim će se novim prijedlogom zakona smanjiti, nadamo se održavanje ročišta koji smo sada imali 15 do 20 ročišta, da će se to smanjiti na nekakva 3 do 5 ročišta, a ja mislim da građanima nije bitno koliko je udaljen pojednini sud, nego koliko brzo se njegov predmet može riješiti. Jer kada govorimo o udaljenosti, ako netko hoda na ročišta 15 puta, sud mu je ne znam 15 km, mislim da će ako mu je i sud dalje za 10 ili 20 km imat će manji broj ročišta, da će uštediti ne samo na vremenu, na izostanku s posla, ne samo na odvjetnicima i sve ono kaj slijedi uz taj trošak, mislim da je bitnije da mu taj predmet bude što prije riješen, makar on bio i dalje. Ono što je bitno reći da evo ovim novim prijedlogom izmjene i dopunama, ovim prijedlogom o sudovima, neće biti ukidanja radnih mjesta, znači nitko neće dobiti otkaz, svi će ostati i dalje na svojim radnim mjestima. I ono što je isto bitno reći da je evo Vlada u svom proračunu osigura 40 milijuna kuna, već ove godine upravo za restrukturiranje i novu mrežu sudova. Zbog svega navedenog, podržat ću izmjene, tj. donošenje ovog Zakona o sudovima. Hvala.
Hvala. Gospođa zastupnica, Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, prestanci Vlade, kolegice i kolege. Već prilikom prvog čitanja ovog Zakona o sjedištima sudova, svi zastupnici koji dolaze, koji dolazimo iz Međimurske županije, bili su nezadovoljni predloženom mrežom sudova iz razloga što se Općinski sud u Prelogu pripaja Općinskom sudu u Čakovcu i tako će županija s 23 općine i 3 grada iz preko 120 tisuća stanovnika imati samo jedan Općinski sud, dakle onaj u Čakovcu. Ono čega se u Međimurju bojimo dodatno, jest da će u nekoj od sljedećih racionalizacija biti ukinut i Županijski sud u Čakovcu, budući da Županijski sud kao drugostupanjski sud ne može suditi samo za jedan općinski sud. Ja ću ponoviti neke naše zajedničke argumente, zbog čega bi trebao ostati Općinski sud u Prelogu. Općinski sud u Prelogu osnovan je 1990. godine, zato što je apsolutno postojala potreba za njim. Moram ponovno reći isto tako da je Prelog imao svoj Općinski sud od daleke 1850. sve do 1945. i to kao Kraljevski kotarski sud, a do 1963. kao Kotarski sud u Prelogu. Dakle, sud u Prelogu nije ukinut čak i za vrijeme Mađarske okupacije Međimurja od 1941. do 1945., a danas kada imamo svoju državu eto taj sud se pripaja Općinskom sudu u Čakovcu. Danas Općinski sud u Prelogu pokriva područje 7 jedinca lokalne samouprave s otprilike 30-tak tisuća stanovnika. U njemu radi 15 osoba, od čega su 3 suci. Zemljišno-knjižni odjel ovog suda pokriva 20 katastarskih općina s oko 58 tisuća žalozno knjižnih uložaka, te godišnji izrast oko 10 tisuća zemljišno-knjižnih izvadaka, a da ne spominjemo i ostale sudske predmete. Koje će probleme izazvati pripajanje ovog suda Općinskom sudu u Čakovcu? Prije svega pojaviti će se prostorni problem jer u prostoru Općinskog suda u Čakovcu jedva su stvoreni uvjeti za funkcioniranje tog suda i županijskog suda nakon što je izmješten prekršajni sud. Dakle, trebati će se osigurati dodatni prostor, što će biti jasno novi trošak. Je li to racionalno? A ključna riječ u ovom prijedlogu zakona je racionalizacija. Općinski sud u Prelogu sada ima funkcionalan prostor u zgradi koja je u vlasništvu grada Preloga i koji se prema potrebi može i proširivati i to potpuno besplatno. Ističem, potpuno besplatno. Grad Prelog je lokalna sredina koja se od 1990. vrlo intenzivno razvija u gospodarskom smislu. Preloški poduzetnici bilježe najviše stope gospodarskog rasta u županiji. Štoviše, to je snažno izvozno orijentirano gospodarstvo temeljno na novim tehnologijama i ovakvoj uspješnoj sredini, složiti ćete se poštovane kolegice i kolege treba osigurati sve javne servise potrebne za još brži razvoj i napredak. Ukidanjem općinskog suda izgubiti će se vrlo važan dio javne infrastrukture potreban gospodarstvu i građanima donjeg Međimurja, a izgubiti će se jedan od osnovnih atributa grada. Dakle, Prelog će imati i prekršajni sud i poreznu upravu, državnu geodetsku upravu, policijsku postaju, ispostave mirovinskog osiguranja, zavod za zapošljavanje, ispostavu ureda državne uprave, upravni odjel za prostorno uređenje i gradnju, srednju školu, bankarske institucije, javobilježničke i odvjetničke urede, ali neće imati općinski sud. Vodeći se nizom iznesenih argumenata, Međimurci traže da u novoj mreži općinskih sudova ostane Općinski sud u Prelogu s tim da mu se proširi nadležnost i teritorijalni djelokrug rada na način da mu se uz postojećih 7 općina a to su: Donji Kraljevec, Donji Vidovec, Donja Dubrava, Goričan, Kotoriba, Sveta Marija i naravno sam grad Prelog koje zajedno broje ukupno 30 tisuća stanovnika doda još 6 općina dakle Belica, Dekanovec, Domašinec, Mala Subotica, Orehovica i Poturen s još oko 20 tisuća stanovnika. Na taj način imali bismo u Međimurju dva općinska suda s podjednakom nadležnošću i teritorijem i s ravnomjernijim rasporedom broja stanovnika. Naravno u Općinskom sudu u Prelogu povećao bi se i broj sudaca koji bi jasno mogli asporbirati tada i veći broj sudskih predmeta. Ovakvom organizacijom sudova barem s gledišta Međimuraca usluge pravosuđa učinile bi se dostupnije građanima a to je apsolutno najvažnije i u tom smislu kolegica Zgrebec i ja podnijele smo i odgovarajući amandman i naravno o sudbini tog amandmana ovisi i naša podrška ovom prijedlogu zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče naravno da mi kao saborski zastupnici znači da zaista razumijemo situaciju u kojoj ste se vi našli kao osoba koja je dužna donijeti jedan ovakav prijedlog zakona odnosno konačni prijedlog zakona na način na koji je on predložen nama i sa argumentima koji kada ih neutralno promatramo možemo reći da u svakom slučaju argumenti jesu dobri da se ovim zakonom ustanovljuju općinski, županijski i trgovački sudovi i utvrđuje njihovo sjedište i područja nadležnosti i opća konstatacija koja jeste da u Hrvatskoj zaista imamo previše, previše sudova a da taj višak sudova očito nije donio i onu kvalitetu a to je da su se i sporovi pred tim sudovima brže, efikasnije, kvalitetnije rješavali a sve na zadovoljstvo naših građana. Isto tako bilo je teško i vjerujem da je ovo tek vrh sante budući da i ovi sudovi koji ostaju također će ih biti previše prema broju stanovnika pa je očito da ćemo i u jedno dogledno vrijeme morati također ići u jednu dodatnu restrukciju i ne bih, restrikciju, ispričavam se. Ne bih ništa rekao da onda slijedimo jednu logiku koja se očituje u tome da je prijedlog zakona imao neke kriterije kako smo došli do toga da neke sudove neću govoriti ukidamo nego ih spajamo i pripajamo nekim drugim sudovima i vjerujem da osim statistički podaci koji su se rukovodili predstavnici ovog zakona kako to treba izgledati da su također kao što smo i utvrdili imali razgovore sa predstavnicima jedinica lokalnih samouprava kao što su gradovi i općine i naravno da su razgovarali i sa sucima, županijskim sucima i sucima gradovima kojima se ti sudovi ukidaju odnosno pripajaju i da su mogu samo zamisliti kako je onda ta rasprava i ti prijedlozi kakvi su bili. Ja ću to probati reći na dva ili tri primjera na kojima sam i prošli puta rekao da bih mogao biti zločest, ali nažalost ne želim biti zločest. Želim vidjeti da li postoji nekakva logika i da se neke stvari ipak probaju svesti u neku logičku cjelinu. Prije svega u Primorsko-Goranskoj županiji je sud u Vrbovskom, gradu Vrbovskom koji je takav kakav je jer znamo kakav je sud u Vrbovskom, ali gle čuda taj i takav sud u jednom gradu nota bene kad sam htio reći da bi mogao biti zločest a neću biti zločest, to ćemo koristiti sigurno u predizbornoj kampanji jer sigurno, budite sigurni možda ne ja ali neki drugi će to koristiti da je HDZ-ova vlast na državnoj razini ukinula sudove u gradovima i općinama u kojoj su na vlasti HDZ-ovci. To će svaki normalan oporbeni zastupnik ili onaj koji se bude pojavio u kampanji reći, mislim da je to nepotrebno i da nije dobro, ali u principu to jest tako. I sada objašnjenje zašto se taj sud pripaja, znači ne ukida se, pripaja se Ogulinu jednostavno ne drži vodu. Razgovori koje ste obavili a znam da ste obavili sa sutkinjom ili sucem u Delnicama, sa županijskim sucem gospodinom Miškulinom bojim se da nisu mogli reći, nisu vas mogli odbiti. Dobili su ponudu koju nisu mogli odbiti. Činjenica jeste da je sud u Ogulinu takav kakav je, da su u Delnicama gdje bi bilo logičnije da u istoj županiji građani Vrbovskog gdje sad postojećom autocestom mogu doći zaista brže. Čak ni ona razdaljina više nije toliko bitna i ključna. U Delnice sud koji ima uređen prostor, koji ima dovoljan broj kvalitetnih sudaca i u Delnicama u kojima se ti sudski predmeti rješavaju jednom zavidnom brzinom to je po ocjeni svih koji su u tom sudu bili. Znači tamo već imamo i prostor. Imamo i suce koji to mogu raditi, ali ne selimo znači taj sud u Vrbovskom u drugu županiju. Rekli ste tu na početku da je, ostat će i gruntovnica i katastar. Sad ja to nisam stručnjak … … [[Upadica se ne razumije.]] Gospodine državni tajniče nisam stručnjak, evo ja se ispričavam zaista nisam stručnjak nego kao laiku probajte mi reći ja se susrećem sa sudom isto kao građani pa onda kucam na vrata i kako to izgleda ako katastar i gruntovnica ostaje u Primorsko-Goranskoj županiji. Da li je to u Vrbovskom ili je to u Delnicama? Ali onda moram to nešto izvaditi sa katastra i gruntovnice i onda idem na sud u Ogulin. Mislim da to baš neće tako dobro biti i da to neće biti, da je taj pristup sudu onda bliži i da je to iako se kao što kažete život promijenio ostale su nam i neke navike i neke potrebe koje bi trebale slijediti jednu logiku a to je da Općinski sud u Vrbovskom ako ikakvog smisla ima i logike zar mora biti pripojen? Ako mora biti neka bude pripojen onda u, na Općinski sud u Delnicama. Neću govoriti ono što je po meni također nešto što mi se čini da nije dobro, da u Ličko-Senjskoj županiji postoji samo Općinski sud u Gospiću za jedinice lokalne, za područje općina kako je ovdje navedeno a da je jedan stari hrvatski grad Senj eto dopalo ga je da se tamo taj sud ne ukine nego da se pripaja pa ne Općinskom sudu u Gospiću što bi po meni imalo neku logiku ili po, za Općinski sud kojega više nema u Ličko-Senjskoj županiji što je moja kolegica govorila nego eto moraju ići u Općinski sud u Crikvenici. Bliže im je. Da li će to zadovoljiti građane Senja sumnjam. Tako da mi se čini da je možda trebalo nakon svih ovih rasprava zadovoljstva i nezadovoljstva i s jedne i s druge strane otprilike u podjednakom broju, nešto malo glasnije s ove strane, nešto tiše s one strane da je ipak možda trebalo ovu početnu fazu pripajanja, barem slijediti neku logiku sudova da onda barem ostanu u istoj županiji i neću ponavljati ovo što je kolegica rekla i za moju rodnu Novalju u kojoj sud postoji, ali oni će onda sada biti u drugoj županiji biti će u Pagu pa onda još k tome vezani za neku višu instancu, za Županijski sud u Zadru, a ne negdje drugdje. Mislim da je potreba ovakva kakva je, da se život promijenio, da je trebalo donijeti i teške odluke da se nešto ovakvo, ovakav jedan zakon donese kojim bi se sjedište sudova i pripajanjem nekih drugih sudova sudstvo učinilo efikasnijim, ali mislim da se život nije tako jako promijenio, da nismo mogli slijediti jednu logiku jer mi ne možete reći da će kvaliteta, zbog čega i inače to radimo, da će kvalitetnije suđenje biti građanima grada Vrbovskoga u Ogulinu nego što će to biti u gradu Delnicama gdje, kao što sam rekao imaju i zgradu, imaju i kvalificirane suce koji su do sada dokazali da taj svoj posao mogu raditi i ima mjesta za to. Očito je da je tu prevladalo još nešto drugo osim samo stručne nekakve podloge odluke i razgovora koji ste imali sa županijskim sucima i općinskim sucima, a to mi se čini da nije dobro ako je to nešto drugo prevladalo. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. 18,47. je, isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Sada ćemo prekinuti raspravu i nastaviti sutra jer ne bi doteklo vremena predviđenoga za slijedećeg zastupnika, to je gospodin zastupnik Arsen Biuk, ali ima još jedan. Bauk, ispričavam se. To, pa ima i državni tajnik. Dakle, sutra u 9,30 nastavljamo sa raspravom, a sutra će inače biti radi državnog blagdana, uoči državnoga praznika do 15 sati sjednice.
Gospođe i gospodo zastupnici, svima dobro jutro. Nastavljamo sa sjednicom i točkom dnevnog reda koju smo jučer započeli Konačni prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudova. Na redu je gospodin zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, kolege i kolegice zastupnici, uvaženi državni tajniče. U svojem izlaganju dotaknut ću se samo dva slučaja, odnosno dva amandmana koja sam predložio da se u okviru postojeće mjere sudova, dakle u onome što nam je već zadano pokušaju ispraviti odnosno poboljšati neka rješenja. Nisam imao ambiciju mijenjati osnovu zakonu, dakle da se još dodaju neki općinski sudovi, već samo u okviru postojećeg da se pokuša građanima olakšati dostupnost kvalitetne pravne zaštite. Jer naravno, nadam se da sve što radimo, radimo da građanima olakšamo, a ne da im otežamo situaciju. Dakle, u tom okviru obzirom da smo kao otočani ionako već od strane mora uokvireni i ja ću se pokušati zadržati u tome. Dakle, podnio sam dva amandmana. Jedan je da se Općinski sud u Vrgorcu spoji s Općinskim sudom u Makarskoj, a ne u Metkoviću i vidim da je i gospodin gradonačelnik Vrgorca jučer o tome diskutirao i vidim da je podnio taj amandman. Vrgorac je od davnih dana naslonjen na Makarsku i pripada Splitsko-dalmatinskoj županiji i mislimo da bi bilo bolje rješenje da ako se već mora taj sud spojiti sa nekim sudom da se spoji sa Makarskom, a ne sa Metkovićem. Naravno, najbolje spajanje Vrgorca će biti na autocestu za koji mjesec, a do tada, evo ako se može dakle spojiti sa Makarskom, a ne sa Metkovićem mislim da bi to bilo bolje rješenje. Tamo je zgrada izgrađena prije desetak godina, nova je i čak je bolja od bilo kojeg rješenja da ovaj Sabor donese, bolja je zgrada nego što ima bilo koji od ova dva suda. Ali nema veze. Ako je to potrebno, ja mislim da onda barem da napravimo bolje rješenje. Neki moji kolege diskutirali su i u smislu da su se u nekim slučajevima prelazile županijske granice. Za mene to nije neki naročito veliki problem i mislim da je, dakle barem što se tiče rješenja koja su u prijedlogu zakona za općine i gradove na otocima mislim da su ona dobra, da je i predlagatelj uvažio specifičnosti otoka. Tako primjerice u Primorsko-goranskoj županiji od ukupno 7 sudova 3 su na otocima i ne bi trebalo da ih bude manje. Dakle, Krk, Mali Lošinj i Rab. U Zadarskoj županiji Općinski sud u Pagu obuhvaća doista i dio grada Novalje. Međutim, ukoliko je to volja građana njima je svakako lakše otići u Pag na sud, nego u Gospić, Senj ili gdje bi već bilo moguće drugo rješenje. Također u Dubrovačko-neretvanskoj županiji. Imamo Općinski sud u Korčuli koji također obuhvaća dio poluotoka Pelješca koji je također naslonjen na otok Korčulu i bliže je doći. Prema tome, u tom smislu ne vidim nekih velikih i bitnih promjena što se tiče samih otočnih sudova. Moj drugi amandman bi bio, je produkt razgovora sa jednim dijelom građana općine Lastovo. Dakle, otok Lastovo pripada Dubrovačko-neretvanskoj županiji i stavljen je pod nadležnost Općinskog suda u Korčuli. Moj prijedlog je da se nadležnost Općinskog suda u Splitu definira za općinu Lastovo zbog toga što je, zbog prometne povezanosti iz Lastova puno lakše doći u Split, nego doći u Korčulu, u grad Korčulu. Da je u Veloj Luci bilo bi na neki način lakše. Evo, ja ću dati jedan primjer. Jedina veza u zimskim mjesecima Lastova s kopnom i sa Korčulom i sa otokom Korčulom i sa Splitom je jedan katamaran i jedan trajekt. Trajekt ide u 4,30 a katamaran u 4,55 ili 4,25 nije sad to toliko bitno. I kad građani kojima treba usluga suda dođu do Korčule to je pet ili šest sati u jutro do Vele Luke. I onda trebaju još 54 km se snalaziti za prijevoz do Korčule da bi se također u popodnevnim satima vratili u Velu Luku i sa istim trajektom ili katamaranom koji ide iz Splita vratili se nazad. Za njih je puno jednostavnije rješenje ukoliko već imaju posla na sudu da odlaze u Split. Tamo dolaze u 7 sati u jutro ili u 9, zavisi s kojom vezom idu i ne trebaju čekati 2 sata se po mrklom mraku u zimskim mjesecima tražiti prijevoz 50 km jer odmah dolaze u grad u kojem je sud, mogu obaviti neke druge stvari na sudu i vratiti se isti dan nazad sa istim trajektom koji bi, koji onda pristaje u Vela Luci koja je 54 km od Korčule gdje je sud. Mislim da bi to rješenje za stanovnike općine Lastovo bilo bolje i gospodine državni tajniče ja vas molim da do glasanja da se i konzultirate možda i sa lokalnom samoupravom, jer mislim da je to rješenje u ovom trenutku za njih bolje. Što se tiče drugih rješenja, naravno sve ono što smo rekli u prvom čitanju, sve one primjedbe ostaju. Dakle, mreža sudova. Očito smo dobili nekakvu zadaću u kojoj se pokušavamo pronaći. Vidim da i kolege iz HDZ-a imaju neke amandmane, neki koji su isto u smislu da se građanima olakša, a drugi da se uspostave novi sudovi. Ja se nadam da ukoliko budete prihvaćali takve amandmane da ćete onda biti ravnopravni prema amandmanima neovisno o tome s koje strane ove sabornice dolaze, jer ne bi bilo dobro da sad neki manji grad dobije ponovo općinski sud, a da neki drugi veći ne dobije samo zato što je amandman podnesen s krive strane sabornice. Također, nadam se da ćete ove amandmane koji u okviru postojeće mreže sudova doista, predložene mreže sudova doista olakšavaju građanima pristup pravosuđa, da ćete o njima razmislit i nadam se da ćete ih prihvatiti. A evo ja bih još jednom amandman za otok Lastovo. Lastovo broji oko 800 stanovnika. Dakle, neće se puno, nećemo puno opteretiti sud u Splitu kad smo već dali Kaštela i Solin koji imaju otprilike 50000 stanovnika zajedno, a neće promijeniti nikakve svjetske trendove, neće utjecati na cijenu nafte ni na ulazak u Europsku uniju, a ljudi, tih 800 ljudi će biti u svakom slučaju lakše doći do suda u Split nego u grad Korčulu koji je rekoh 50 km još udaljen od najbliže točke na tom otoku gdje dolazi trajekt, pa vas molim gospodine državni tajniče da o tome razmislite. Zahvaljujem.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Franjo Lucić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, poštovani suradnici, poštovani zastupnici. Doista mi je možda teško govoriti danas kao čovjeku koji dolazi iz Požeško-slavonske županije, a kada su u pitanju sudovi, a pogotovo sud u Pakracu. Teško mi je govoriti iz razloga što znam da i u prijedlogu, da su u Pakracu u prenesenom nekom značenju se briše, no istovremeno znajući da sud ipak u Pakracu ostaje funkcionirati, ali znajući da neće biti sjedišta suda u Pakracu moje zadovoljstvo je tim veće. Pogotovo iz razloga što znam da sud u Pakracu je osnovan 1877. godine i zato što sve ovo vrijeme je funkcionirao i radio. Znamo kakve strahote je Pakrac doživio tijekom Domovinskog rata i znamo da su htjeli uništiti taj isti grad. No istovremeno ljudi, ti branitelji sačuvali su isti taj grad, svoje dostojanstvo, no istovremeno danas želim reći da bez obzira što neće biti sjedište suda u Pakracu, da će sud funkcionirati dalje i da se ništa posebno ne bi trebalo desiti. Naravno da naše zadovoljstvo ljudi koji dolaze iz Požeško-slavonske županije bi voljelo da sud i dalje ima sjedište. No imajući u vidu racionalizaciju sudstva, imajući u vidu druge gradove u Hrvatskoj koji su također nezadovoljni kao i mi, moramo se jednostavno složiti sa time da racionalizacija sudova ispred svega. No jedno je sigurno, da ljudi koji žive u Pakracu neće biti uskraćeni zato što neće biti sjedište suda u Pakracu, neće biti uskraćeni zato da će morati odlaziti u drugi grad. Ovdje je također u prijedlogu da taj grad bude Daruvar, grad u drugoj županiji Bjelovarsko-bilogorskoj, a mi istovremeno želimo da taj sud ako već i nije sa sjedištem u Pakracu, bude pripojen sudu u Požegi. U Požegi zato što je Pakrac u Požeško-slavonskoj županiji i zato što bez obzira na udaljenost gledajući u kilometrima, svakako bude u Požegi zato što je i Pakrac u Požeško-slavonskoj županiji. Ne bi bilo dobro da poslije ovoga ukidanja sjedišta suda, sud jedini u Hrvatskoj bude izmješten i u drugu županiju. Doista teško će to biti objasniti našim građanima, ali ono što je bitno, bitno je da ćemo i mi objasniti upravo da je racionalizacija kao što sam rekao ispred svega, ali nam je cilj i želja da sud ostane u Požeško-slavonskoj županiji i da nikako ne seli na drugu lokaciju, odnosno da ne bude pripojen u Bjelovarsko-bilogorsku nego da bude pripojen u Požeško-slavonsku županiju i da ostane u Požeško-slavonskoj županiji. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Zdravko Ronko. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo i ja bih se pridružio ovoj raspravi vezano za Prijedlog konačnog Zakona o područjima i sjedištima sudova. U članku 2. je dakako predviđeno da bi Županijski sud u Požegi pokrivao samo nadležnost Općinskog suda u Požegi, iz toga dakle proizlazi da bi Općinski sud u Pakracu bio pripojen Daruvaru. Za nas je to apsolutno neprihvatljivo, a i sa naslova one tzv. racionalizacije, jer je racionalizacija mreže sudova, jer su tamo postavljeni navodno i nekakvi kriteriji. Vjerujem da ih se trebamo pridržavati. Jedan od kriterija je udaljenost 50 kilometara, ne veća od 50 kilometara. Broj sudaca, broj spisa, tradicija itd., a Općinski sud u Pakracu je to sve ispunio. Općinski sud u Pakracu ima 5 do 6 sudaca, dakle ima mogućnost i formiranja izvanraspravnog vijeća, ima dovoljan broj predmeta po svakom sucu, a morate znati i da udaljenost Pakraca i Lipika od Daruvara je tolika da bi građanima ipak onemogućavao ili bio bi itekako otežan pristup tom novom sudu. Sudovi u Pakracu i Daruvaru su po broju predmeta podjednaki, ali evo ja bih rekao poznati političari pa sada čujem i zastupnici s našeg kraja, nastoje promijeniti čak i onaj prvotni prijedlog koji je išao za tim da se Novska pripoji Pakracu, a znate i sami da je ministrica Lovrin na sastanku Udruge sudaca izjavila da sud u Pakracu ostaje. Zašto je to promijenjeno, zna se. Osim toga kada je u pitanju županija, županija predstavlja jednu cjelinu, gradovi i općine unutar županije su povezani i po nama je suludo preseljavati sud i spajati ga sa sudom u drugoj županiji, a isto tako mislim da je neprimjereno da se sud iz slavonske regije pripada podravskoj jer opet ponovo po tko zna koji puta otvaramo pitanje statusa naše napaćene Slavonije. Osim toga u Pakracu postoji nekoliko obnovljenih zgrada, za to je potrošeno dosta novca. U njima je smješten dakako i sud. U njemu ili u tim zgradama ima mjesta i za Novsku i za Daruvar i dakle nema nikakve osnove za izmještaj suda u Daruvar, jer u Daruvaru bi morali graditi novu zgradu a svom onom infrastrukturom koja već u Pakracu postoji. Također treba reći da Vlada ima namjeru ukinuti sud u Pakracu iako i taj sud, kao i sud u Požegi postoji od 1741. godine kada Marija Terezija uspostavlja Požešku županiju sa gradovima Kutinom i Daruvarom. Osim toga, treba reći da ovaj i ovakav prijedlog zakona predstavlja jedno loše rješenje za Županijski sud u Požegi jer on ostaje samo viši sud i to samo za ovaj Općinski sud u Požegi i razvidno je dakle da ovakva jedna politička birokratska i stranački obojena odluka koja nema baš puno veze sa stvarnošću, ali ima za cilj na mala vrata progurati velike stvari. Mislio sam pitati i saborske zastupnike s našeg kraja da li će oni možda glasovati za ovakvu odluku. Vjerovao sam da neće, ali iz ovog izlaganja vidjeh da će čak lobirati za to. I ja bih na kraju još rekao da su, evo kolega je govorio, ostali sudovi na otocima, ja to podržavam i to se zna iz kojih razloga. Ali postavljam pitanje zašto ne može ostati sud u Pakracu? On je na području posebne državne skrbi. Pakrac je itekako razoren u Domovinskom ratu. Tamo ćemo ostati sada i bez 15 diplomiranih pravnika, toliko stručne spreme ili će biti na birou ili ćemo ljude tjerati ponovo u mirovine. Ovo nije dobro rješenje. Volio bih da se o ovom razmisli posebno kad je u pitanju Pakrac sa svim onim statusom, atributima koje ima i tradicijom od 1741. godine. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključno, u ime kluba pet minuta, gospodin Damir Kajin, IDS.
… [[Govornik naknadno uključen.]] zastupnici. Ja doista ne razumijem čemu ovaj zakon. Ovaj zakon o tom sjedištu sudova pratio je teritorijalnu podjelu bivših skupština općina i što se tiče znači sjedišta tih područja, to je zasigurno bilo i jedno od najlogičnijih rješenja. Moj dojam da je takav jedan zakon Hrvatskoj u ovom trenutku apsolutno nepotreban. Ja ne vjerujem da će on išta donijeti. Netko će reći da ja tako govorim radi toga jer se u ukida sud u Buzetu, jasno to nije daleko od istine, ali na isti način sam govorio i kada se predlagalo ukidanje suda u Poreču ili u jednom Rovinju. Tvrdim da je jedan od najperspektivnijih gradova možda danas i u zemlji, jedan mali Buzet. Pri tom mislim na sigurnost, na činjenicu da nema nezaposlenih, da uvoze radnu snagu iz Slovenije, koji ima izvoz per capita po stanovniku preko 20 tisuća dolara i to samo kroz obradu metala što je hrvatski unikum, a sve to ne bi bilo da taj grad nije imao svoje institucije. Znači da nije imao svoje sjedište općine ili grada, katastra, policije, suda i što ja znam koga sve ne. E sad, dok drugdje možda i postoje određeni rivaliteti između pojedinih institucija, tu je postignut jedan potpuni konsenzus, jedno suglasje i to se pokazalo jednom perspektivnom politikom. Ja osobno držim da gubitak bilo koje institucije, a kamoli nekoga suda, nije dobro za nikoga. Kako da ja to pokušam objasniti, možda najbolje onom narodnom da tamo gdje se tovar valja uvijek neka dlaka ostane. I zato gospodo nije dobro da gubimo te institucije. Pustimo sada to što je jedan buzetski sud možda jedan od najažurnijih u Republici Hrvatskoj i sad ga spajamo sa jednim drugim, isto tako ažurnim sudom, onim u Pazinu. To po meni nije mudro. Inače da umirim Buzičanima koji misle da će time u cijelosti izgubiti mogućnost korištenja tog suda. Ne, neće. Gotovo neće ništa izgubiti. Pa onda ako je tome tako, ako građani gotovo ništa ne gube, zašto onda mijenjati sjedišta Buzetskog ili bilo kojega drugoga suda? Naime, gruntovnica će i dalje biti u Buzetu tamo gdje je, ZK izvadak će građani vaditi tamo gdje ga vade, rasprave će se i dalje voditi u Buzetu, pa onda se postavlja pitanje što se mijenja? Mijenja se ona tabla na zgradi gdje više neće pisati Općinski sud u Buzetu nego u Pazinu. Općinski sud u Buzetu neće imati više predsjednicu ili predsjednika suda, no npr. s druge strane neka uvjerenja o nekažnjavanju, a za svaki javni natječaj vi to morate danas imati, vi ćete po to morati sutradan u Pazin, a ne tamo gdje ste to uvijek činili. Znači, po meni, troškovi će se povećati za cijelu Hrvatsku, putni troškovi za suce, ona tabla, a drugo će manje-više, kao i učinkovitost, ostati isti. Znači, kažem da ovaj zakon je u ovom trenutku nepotreban, a ono što je možda trebalo učiniti, prekršajne sudove spojiti sa općinskim sudovima. To da li će ova zemlja imati 108 općinskih sudova koliko ih ima danas, 75 ili 55, ja mislim da je to posve irelevantno i za naše građane i za Hrvatsku i za Europsku uniju i za svijet i za čovječanstvo i svemir i ne znam što da još ovdje nabrajam. Ono što međutim pozdravljam u ovom zakonskom prijedlogu je striktna primjena dvojezičnosti u Istri. Ja mislim da bi to trebao biti model vjerojatno i za neke druge sredine u Republici Hrvatskoj, poglavito nakon što se ovdje na nekim koncertima i to u središtu u glavnom gradu Republike hrvatske ponovo počelo skandirati "Ubi, ubi Srbina" itd. Jedino znači primjenom striktne dvojezičnosti možete očuvati jedan suživot, možete očuvati kombivencu, ali jasno bez dvostrukog prava i to će biti farsa. Time se po mom sudu manjine getoizira, asimilira, a stranke koji manjine podržavaju u velikoj mjeri jasno kažnjava. Znači, za kraj još jedanput, klub IDS-a doista ovaj zakonski prijedlog ne drži logičnim. Mislimo da je on nepotreban i da naprosto u tom svijetu sudovanja i "dostupnosti pravde građanima" ništa se suštinski nakon usvajanja ovog zakona neće promijeniti.
Hvala. I zaključno, državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa gospodin Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo. Zahvaljujem svima koji su sudjelovali u raspravi. Još jednom želim naglasiti, ovo je jedan nužan korak u reformi hrvatskog pravosuđa, ovo je jedan korak kojim stvaramo jedan novi i institucionalni i normativni okvir za puno bolje, za puno kvalitetnije sudovanje u Republici Hrvatskoj. Svima onima koji se boje da se ovdje radi o ukidanju nekih sudova želim poručiti još jednom sa ove govornica, nije ovo ukidanje, ovo je spajanje, ovo je stvaranje respektabilnijih, novih sudova u okviru kojih ćemo imati specijalizaciju. Gospodine Ronko, nema bojazni za Pakrac. U Pakracu i dalje će ljudi dolaziti u istu gruntovnicu, u Pakracu će se i dalje voditi rasprave, samo će ih voditi suci specijalisti kojima smo onom točkom prije ove, a to su izmjene Zakona o parničnom postupku, kojima smo dali alate da te postupke vode brže i da vode učinkovitije. Ovaj zakon treba gledati u svjetlu i onih drugih koje smo predložili u ovom Saboru, a to je i izmjene Zakona o sudova i izmjene Ovršnog zakona i izmjene Zakona o parničnom postupku i također ću u tijeku ove rasprave doći i novi, potpuno novi Zakon o kaznenom postupku i doista radimo vrlo odlučne korake u reformi hrvatskog pravosuđa. Ovo je samo jedna u nizu. Već ove godine Vlada Republike Hrvatske osigurala je 40 milijuna kuna za izgradnju, za adaptaciju postojećih zgrada. U ovom ćemo projektu osigurati i bolje uvjete, materijalne uvijete za rad naših sudaca. Stoga svima koji su podnijeli amandmane, još ćemo ih jednom analizirati, pa čak doći i na teren i pogledati još jednom koliko oni imaju smisla i opravdanja i pripremiti se za glasovanja da vidimo da li doista još negdje možemo nešto učiniti. Hvala vam lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Odlučivat će se kada se steknu uvjeti. Sada bih nešto predložio. Predložio bi da danas radimo bez pauze do 15,00 sati, kada bi završili sjednicu, zatim vas želim obavijestiti da je u pretince su materijali stigli još jučer za 14 točaka dnevnog reda, od kojih je 6 tzv. Europskih zakona, kada ćemo u srijedu, dakle za tjedan dana 2.07. nastaviti sa sjednicom i uvrstiti ove točke u dnevni red, pa vas molim, budući da je tjedan dana pauze da se preuzmu materijali i pripremimo se za nastavak sjednice drugoga srpnja. Dakle, to bi bilo. Ako se slažemo, onda nastavimo. Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudova. Drugo je čitanje, P.Z.E. br. 30. Rasprava je zaključena. Pregled amandmana dostavljen vam je na klupe. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanima. Državni tajnik Dražen Bošnjaković. Amandman 1. zastupnika … [[Govornik se ne razumije.]] je povućen. Drugi je amandman Kluba zastupnika HNS-a.
Amandman se ne prihvaća. Naime, kada smo ušli u cijeli ovaj projekt, odredili smo vrlo jasne kriterije, spajamo sudove tamo gdje je priljev predmeta manji od pet sudaca. I da se to kreće u krugu od 50 kilometara. Kada bismo spojili sud u Pakracu i sud u Novskoj, tada ne bismo opet dobili sud koji bi imao dovoljan priljev predmeta za više od pet sudaca. Ali u svakom slučaju što se Pakraca tiče, onaj organizacijski subjektivite na terenu u svakom slučaju, to znači i opstojnost gruntovne i odjel suda, ali naravno i one sudbene dane kako bi se provodile rasprave dalje. Evo toliko.
Hvala. Klub HNS-a, gospodin zastupnik Vincelj, Vincelj Željko.
Pa želio bih konstatirati da Hrvatska narodna stranka smatra za racionalizacije mreže sudova, odnosno ukidanje pojedinih sudova lokalnih, pogotovo onih koji imaju dugu tradiciju i efikasnost u rješavanju sudskih sporova predstavlja doslovce kozmetičku mjeru Ministarstva pravosuđa kojim se Europi želi predočiti privid akcije a neće rezultirati bržim i efikasnijim donošenjem presuda. Samo ćemo sudske spise prošetati u drugu sudsku zgradu u drugom gradu. A vjerojatno istom sucu rečeno je da nitko neće ostati bez posla, nego ćemo morati putovati nekoliko desetaka kilometara, nego će taj sudac morati putovati nekoliko desetaka kilometara dalje na posao kao i oni građani koji će trošiti i vrijeme i novac i živce za odlazak u neki drugi grad sa kojim možda i nisu povezani javnim prijevozom. Ukidanje nekog suda trebao bi biti rezultat i pomne analize učinaka i efekata i razgovora i dogovora sa sudskim djelatnicima i čelnicima lokalne samouprave, smatram da niste pitali za mišljenje odgovorne ljude iz Bjelovarsko-bilogorske, Sisačko-moslavačke, Požeško-slavonske, ali i Krapinsko-zagorske ili bilo koje druge županije jer bi vam oni kao i mi iz HNS-a rekli da ne radite dobro.
Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 3. amandman Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 4. zastupnika Frane Lucića je povućen. 5. zastupnika Emila Tomljanovića je povućen. 6. zastupnika Zdravka Ronka.
Isto je obrazloženje kao i za ovaj drugi amandman s time da bih htio samo dopuniti. Itekako smo mi proveli konzultacije na terenu i sa strukom i gradonačelnicima i načelnicima i napravili dobre analize i vjerujemo da će ovakav sustav kakav predlažemo itekako donesti dobre rezultate.
Gospodina Zdravka Ronka nema, pa ćemo glasovati. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 7. zastupnika gospodina Borisa Matkovića je povuće. 8. zastupnika Arsena Bauka.
Vlada ne prihvaća niti ovaj amandman. Predlažemo općinski sud u Vrgorcu spojiti na općinski sud u Metkoviću na koji ćemo također spojiti općinski sud u Pločama. Izgraditi ćemo jednu dobru infrastrukturu, međutim, obzirom na konfiguraciju terena u svakom slučaju organizacijski subjektivitet na terenu da. Znači i gruntovna i raspravni dani kako se ne bi dogodilo da baš ljudi iz onih najudaljenijih naselja putuju. Evo.
Gospodin Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. U obrazlaganju odbijanja prethodnoga amandmana rekli ste da ste se konzultirati između ostaloga i sa predstavnicima lokalne samouprave. Ja sam ovdje bio prisutan kada je gradonačelnik grada o kojem govorimo i ujedno i podnio isti amandman pa ga je povukao, što mi je jako žao da je stranačka stega iznad interesa građana dao isti amandman. Dakle, radi se jednostavno o tome da većina građana grada Vrgorca lokalna samouprava i svi ostali žele da ako se već moraju spojiti s nekim, a tamo je zgrada ugrađena nedavno, prije možda 10-ak godina i vjerojatno je bolja od zgrade u Metkoviću, zgrade u Makarskoj, da ako se već moraju spojiti da se spoje sa općinskim sudom u Makrskoj. I evo, meni je jako žao da je stranačka stega iznad interesa građana, no međutim, ima još zastupnika koji zastupaju i te građane i ja tražim glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 9. amandman istog zastupnika gospodina Arsena Bauka.
Ne prihvaćamo. Ovdje se predlaže da za otok Lastovo bude nadležan općinski sud u Splitu a ne općinski sud u Korčuli. Općinski sud u Korčuli ima godišnje ukupno oko 900 predmeta, znači ukupno parničnih i kaznenih, od tih 900 od 80 do 90 odnosi se na područje Lastova. Do sada nije bilo nikakvih problema vezano za funkcioniranje tih predmeta koji su vezani za Lastovo. I stoga smatramo da ne treba mijenjati ovaj sustav. Eventualno ako bi se broj povećavao možemo razgovarati o raspravnim danima ili nekom takvom obliku.
Hvala. Zastupnik Arsen Bauk.
Zahvaljujem. Dakle, u obrazloženju ovoga amandmana nisam se vodio brojem predmeta, nego isključivo samo i jedino prometnom povezanošću otoka Lastova i uspoređujući njegovu prometnu povezanost sa Splitom i sa Korčulom. Dopustite mi dakle, evo kada građanin sa Lastova želi otići na sud, on mora krenuti, ukoliko ide trajektom onda ide u 4,30, a ukoliko ide katamaranom u 4,25. Kad dođe u Velu luku, to je 5 sati ujutro ili 6, nije bitno, on se mora brinuti još pedeset i nešto kilometara prijevoza po Korčuli. Kad dođe u Split, to je 7 sati, dakle sud otvara u to vrijeme, nakon toga ode na sud, može obaviti druge stvari i vratiti se s trajektom u 3 sata doma. Dakle, ovo nema veze ni s brojem predmeta ni s ničim drugim nego isključivo sa olakšavanjem građanima da dobiju uslugu na sudu. Dakle, sud u Korčuli je dalje i puno je neudobniji dolazak nego do suda u Splitu. Dakle, radi se o 80, 90 predmeta, na otoku Lastovu živi nekoliko stotina građana, mislim da prihvaćanje ovog amandmana ne bi u mnogočemu narušilo globalne svjetske tokove za tih 90 predmeta. Meni je jako žao što niste pokazali razumijevanje isključivo dakle za mogućnost građana da dođu do suda i tražim glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala, nije dobio potrebnu većinu. 10. amandman zastupnice Dragice Zgrebec i Nadice Jelaš. Izvolite.
Ne prihvaćamo ovaj amandman, nama je opstojnost Općinskog suda u Prelogu doista Općinski sud u Prelogu, ima predmeta ravno za jednog suca i stoga zaista nema uvjeta da bi Općinski sud u Prelogu opstao.
Gospođa Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Naime, taj sud i kada se osnivao prije par godina imao je toliko predmeta, međutim mi predlažemo da taj sud ostane, a amandmanom zapravo proširujemo područje nadležnosti ovoga suda, tako da bi sud u Prelogu i sud u Čakovcu imao približno jednaki broj stanovnika koje njima gravitiraju s obzirom da su sređeni prostorni uvjeti, dakle grad je dao prostore za sud u Prelogu, a da je Općinski sud u Čakovcu u zgradi u kojem se nalazi i županijski sud, da je pretrpan, praktički nema više uopće slobodnih prostora. Dogradnja koja je bila planirana prije 10 godina nikada nije realizirana jer nisu osigurana sredstva u državnom proračunu. Smatramo da bi na ovaj način zapravo se riješio problem i suda, ali i olakšalo građanima koji bi koristili jedan ili drugi sud pa tražim da se glasa.
Tko je za ovaj amandman? Hvala, nije dobio potrebnu većinu. 11. Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaćamo.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudova. Molim, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen sa 76 glasova za, 36 protiv i 5 suzdržanih. Prelazimo na 8. toku po ovom zadnjem dnevnom redu, to je - Prijedlog Zakona o vježbenicima u pravosudnim tijelima i pravosudnom ispitu, s Konačnim prijedlogom Zakona, hitni je postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 113 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Hitni postupak primjenjuje se u skladu sa člankom 161. Poslovnika. Prijedlog akta primili ste u pretince sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici, a amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa, gospodin Dražen Bošnjaković. Izvolite.