Kolegice i kolege, želim vam dobar dan. Nastavljamo sa 8. sjednicom Hrvatskoga sabora i počinjemo. Izvolite kolega Jandroković.
Poštovana gospođo potpredsjednice, u ime Kluba zastupnika HDZ-a molim stanku od 15 minuta zbog nedopustivih izjava ministra Jovanovića o radu Ustavnog suda.
Određujem stanku do 14 i, od deset minuta, do 14 sati i 12 minuta. STANKA U 14,02 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 14,12 SATI]] U ime Kluba zastupnika nakon zatražene stanke kolega Gordan Jandroković.
Poštovana gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice ponukan učestalim i neprimjerenim izjavama visokih dužnosnika Vlade Republike Hrvatske, a posebice nedopustivom izjavom ministra znanosti, obrazovanja i športa Jovanovića o Ustavnom sudu zatražio je stanku. Smatramo da smo upravo ovdje u Hrvatskom saboru kao najvišem predstavničkom i zakonodavnom tijelu dužni provesti raspravu o tim pitanjima, a naročito o zabrinjavajućim napadima na državne institucije. Zadnjih nekoliko mjeseci, a posebice zadnjih tjedana svjedoci smo kako iz Vlade Republike Hrvatske stižu poruke podjela, netrpeljivosti, pa i prezira prema svima koji iznose drugačije stavove od vladajućih. Podsjećam na izjave predsjednika Vlade, o crnokošuljašima, crnom Bizantu, kulturnom ratu, o biračima koji biraju najgore od najgorih. Podsjećam i na izjave ministra Jovanovića o podjeli Hrvatske na mračni srednji vijek i modernu Hrvatsku 21. stoljeća. Podsjećam na izjave ministra Linića o ratu u kojem će biti i poginulih, a u tom ratu on sebe naziva opasnim čovjekom. Istovremeno Vlada je ušla u konflikt sa socijalnim partnerima, sindikatima i poslodavcima, s crkvom, sa nevladinim udrugama drugačijeg svjetonazora i pritom Vlada vrlo agresivno, arogantno obračunava sa svima onima koji se usude drugačije misliti, govoriti i djelovati. No, zadnja epizoda da citiram premijera doista je najgore od najgoreg. Izravni atak ministra znanosti, obrazovanja i športa na instituciju Ustavnog suda. Izazvan jednoglasnom odlukom, naglašavam jednoglasnom odlukom suda koja mu nije bila po volji doveo je u pitanje tu odluku i najavio da je čak namjerava zaobići. Presedan je da jedan ministar uopće komentira odluku Ustavnog suda, a kamoli da je ne provodi. Samu instituciju suda i vjerodostojnost njegove predsjednice i nekih članova suda doveo je u pitanje. Dakle, jednostavno rečeno ministar, odnosno Vlada Republike Hrvatske dovodi u pitanje legitimitet Ustavnog suda. Ovakav ispad se ne pamti. Ne sjećam se da je neki predstavnik izvršne vlasti ikad na sličan način, da se na sličan način obrušio na instituciju koja je čuvar ustavnosti, zakonitosti, a time i stabilnosti ustavno-pravnog poretka u Republici Hrvatskoj. Ako mi u Hrvatskom saboru prihvatimo takvo ponašanje dovest ćemo u pitanje, a i biti suodgovorni za funkcioniranje državnih institucija u cjelini. Podsjećam i na nedavne komentare premijera na odluku Povjerenstva za sprječavanje sukoba interesa i usudio bih se reći izrugivanje s tim tijelom od strane ravnatelja tzv. javne televizije. Podsjećam i na izjavu našeg kolege Grbina, predsjednika Odbora za Ustav da neće dići ruku za odluku na referendumu ako će biti drugačija od njegova stava. Zar se i tu ne radi o izravnom udaru na demokratske institucije, demokratska načela, na stabilnost ustavno-pravnog poretka Republike Hrvatske. Mi u Klubu zastupnika Hrvatske demokratske zajednice očekujemo i reakciju predsjednika Republike, gospodina Josipovića koji kao pravnik jako dobro zna kakve su posljedice ovakvih izjava najviših vladinih i saborskih dužnosnika. A i kolegice i kolege iz vladajuće koalicije volio bih znati i čuti i žao mi je što se niste javili za riječ da li i vi dijelite stavove vaših stranačkih kolega, jeste li zaista spremni ići tako daleko da svoje uske, stranačke interese stavite ispred stabilnosti državnih institucija i društva u cjelini. Ja vjerujem da većina zastupnika Hrvatskog sabora takvo što ipak neće dozvoliti. Hvala vam lijepo.
Hvala. Kolegice i kolege, danas bismo odradili prvih 6 točaka. Počinjemo sa - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom odvjetništvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 368. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona članci 155. do 157. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. U ime predlagatelja prijedlog će obrazložiti ministar pravosuđa, gospodin Orsat Miljenić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Dame i gospodo, znači pred vama je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom odvjetništvu. Ja bih ga podijelio na tri segmenta koja se njime mijenjaju. Prvi je i to je osnovni razlog zašto idemo po ovakvom postupku. To je prilagodba sa dvije direktive koje će nam zapravo omogućiti bolju borbu protiv kriminala ulaskom u EU. Njima se propisuje i određuje način suradnje državnih odvjetništava zemalja članica, propisuju se načini njihovog postupanja, zajedničke istrage. Posebno se to odnosi na djela koja se tiču terorizma, organiziranog kriminala, šverca droge. Također, ono zašto nam je važno i zašto tražimo ovakvu ubrzanu proceduru, zato što smo dosada imali Sporazum o EUROJUST-u, međutim bez ovog zakona zapravo mi ne bi mogli sudjelovati u toj organizaciji od 01.07. Dakle, to je jedan segment. Drugi segment se tiče prilagodbe statusa Državnog odvjetništva, odnosno državnih odvjetnika u onome što ste izglasali, a mi vam predložili a tiče se sudbene vlasti. Dakle, čitav niz odredbi koje su ovdje postavljene naravno uvažavajući razliku koja postoji između sudbene vlasti i Državnog odvjetništva je zapravo ovdje pred vama kako bi se izvršila prilagodba. Neke stvari je trebalo i davno prije napraviti. Recimo dosada u zakonu uopće nije bila predviđena Državna škola koja postoji već nekoliko godina. Sad i to stavljamo. Zašto nije bilo neću ulaziti, ali nije bilo. Bile su neke odredbe koje su bile potpuno izvan vremena i prostora, također ih korigiramo. Treći segment, ja neću reći najvažniji ali mislim da je vrlo važan, se tiče zapravo postupanja konkretno u građanskim predmetima. Ono što je naš problem, što smo mi zatekli je da nismo imali evidenciju koga tuži država i tko tuži državu. To ne postoji. Mi smo uspjeli u Ministarstvu pravosuđa evo u ovu godinu dana, godinu i pol doći do možda 90% podataka i sad ih imamo na jednom mjestu, ali evidencije nema. I to je apsurd! Znači, vi vodite ministarstvo, a zapravo ne znate gdje ste tuženi i gdje tužite. To možete dobiti samo papirnato da tražite podatke pa to dugo traje pa nisu ažurirani itd. Dakle, što mijenjamo s ovim? Uvodimo obvezu vođenja evidencije. Znači, sva evidencija o svim sporovima gdje je država stranka će biti na jednom mjestu i svi će moći Vlada i pojedino državno tijelo doći do toga. To nam je bitno ne samo kod upravljanja već i kod donošenja proračuna. Znate i sami da tu onda se postavlja pitanje troškova i kamata. Jednostavno moći ćemo imati pregled i bolje upravljati tim stvarima. Druga stvar, vrlo važna, se također tiče građanskog postupanja a to je uvođenje obveze da se da od strane Državnog odvjetništva procjena vjerojatnosti uspjeha u sporu. Prečesto mi naše građane smo izlagali, pogotovo u prošlosti, postupcima koji su zapravo išli prema svom kraju da će biti izgubljeni. Ali procjene nije bilo pa smo se onda sporili do kraja. Sporili smo se, gubili kamatu, gubili sudski trošak. Netko je zarađivao na tome, ali su zapravo svi gubili. Gubili su građani, a gubio je i proračun. Dakle, s ovom procjenom će se moći donijeti informiranija odluka kako i što dalje u pojedinom predmetu. I to je ono što ovdje postavljamo. Istovremeno jedan od razloga zašto se to tako nije radilo je bila često inertnost državnih tijela. Dakle, mi ovdje ustanovljujemo obvezu da će državna tijela morati imati koordinatora za ove poslove i morat će dostavljati svu dokumentaciju i svoje mišljenje o tome što se stvarno događa u nekom sporu Državnom odvjetništvu da bi ono moglo donijeti ovu procjenu i dati. Dakle, mi s tim zapravo zatvaramo taj jedan paket i cijeli proces donošenja odluka. I vjerujemo da ćemo dignuti kvalitetu zastupanja. Ono što je možda čisto jedna odmah da se ogradim, mi smo ovdje stavili da će državno tijelo davat uputu. To ćemo promijeniti u amandmanu, neće bit uputa biti će mišljenje. Ali evo to je jedna promjena koja će biti u odnosu na tekst koji je pred vama. Dakle, kažem jedan paket su direktive, drugi paket je prilagodba znači ovog organizacijskog dijela i treći je ovo postupanje u građanskim predmetima za koje vjerujemo da će s jedne strane smanjiti kad postoji obijesno parničenje države, s druge strane pomoći našim građanima da utvrde svoju pravnu situaciju, ali zapravo zaštiti proračun i opće interese RH. Evo, hvala lijepo.
Hvala lijepa. Žele li predstavnici odbora uzeti riječ? Ne. Hvala. Otvaram raspravu. Na redu su klubovi. U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista kolega Branko Vukšić. Izvolite.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnikom. Evo kada gospodin ministar Miljenić to govori izgleda sve lako, jednostavno pa čak smo mu počeli i vjerovati da je tako. I pred nama je još jedna izmjena zakona koji bi trebao osigurati pravdu i pravednost građanima RH. Zakon koji dolazi iz radionice Ministarstva pravosuđa, odnosno ekipe ministra Miljenića, sudeći po dosadašnjoj praksi jest jamstvo da je riječ o dobrome tekstu. Uostalom sve ono što je dolazilo iz Ministarstva pravosuđa čini mi se da smo ovdje u Hrvatskome saboru prihvatili jednoglasno dosada. No, ni dosada nije u tekstovima, odnosno zakonima koji reguliraju hrvatsko pravosuđe bilo toliko loših rješenja koliko ih je iznjedrila pravosudna praksa. Svaki je hrvatski zakon i onaj prije ovih izmjena zakona bolji od pravosudne prakse. Kada je Državno odvjetništvo napokon počelo raditi dio svojega posla, hvatati kriminalce, rečeno je da su im to omogućile promjene zakona. Sasvim sigurno da je to isto tako jedan od uvjeta bio da se počne Državno odvjetništvo ponašati onako kako treba. Izgleda da su svi dotadašnji zakoni dopuštali lopovluk, pljačku i korupciju. Je li to točno? Naravno da nije točno. Daleko je bio iskreniji predsjednik RH dr. Ivo Josipović koji je rekao da bi Glavni državni odvjetnik g. Mladen Bajić, da je ranije kukurikao završio u loncu. Nisu bili krivi zakoni, bila je kriva inercija, bilo je krivo povinovanje politici i političkim moćnicima. Dakle riječ je o političkoj volji ali i o hrabrosti glavnog državnog odvjetnika, o hrabrosti svih onih koji u državnim odvjetništvima rade. Riječ je o spremnosti društva da bude pravedno i pravno. Za sada se zadovoljavamo samo tekstovima. Moglo bi se slobodno reći da smo uspješni literati u pravosuđu. Izvedba nam je malo bolja od jedinice jer naravno najveći dio svih korupcijskih afera ne samo da nije završen već nije pravo ni započeo. Još uvijek se stječe dojam da Državno odvjetništvo ganja jedino političke mrtvace, sitne i nezaštićene ribe. Krupne, moćne ribe bez obzira jeli riječ o podzemlju, politici ili kombinaciji podzemlja i politike te krupne moćne ribe upletene u brojne afere i dalje tretiramo kao stupove društva. Što se to izmjenjuje i dopunjava u Zakonu o Državnom odvjetništvu? Više promjene od onih nomotehničkih do onih suštinskih. Najvažnija promjena tiče se suradnje među nadležnim tijelima dviju ili više država članica EU u koju samo što nismo, dobro znamo, i formalno stupili. Znači onih članica EU koje vode kaznene postupke. Ovim se izmjenama i dopunama omogućuje osnivanje timova za provođenje zajedničkih istraga. Kojih istraga? Prije svega onih kojima će se sprečavati terorizam, trgovina drogom i trgovina ljudima. S terorizmom na sreću nismo imali velikih doticaja, a nadam se da ih nećemo imati niti u budućnosti. Trgovina drogom i trgovina ljudima jest velika, opasna pošast svih država EU pa onda i Hrvatske. No ruku na srce Hrvatskoj je najveća pošast, najveći teror, teror korupcije. Teror koji su zaveli politički moćnici, tobožnji menadžeri i podzemlje koje političkim moćnicima asistira. Hrvatsku je najviše uništila, unakazila pljačkaška pretvorba te postpretvorbena korupcija. Ono što se nije uspjelo uništiti, oteti u vrijeme a pod krinkom uklapanja u neoliberalni kapitalizam i slobodno tržište, krčmilo se 2000.-ih. Treba se podsjetiti riječi Brune B8šića, neki osporavaju da su njegove originalne ali ako nisu onaj tko je to napisao dobro je napisao. Svak nas je stoljećima krao i potkradao, a najteže i najgore će biti kada nas naši budu krali te prodavali … sad će biti tri točkice, makrolopovima. Navalit će na nas kao velike ptice grabljivice, tada će biti nerješivo pitanje kako nas tada spasiti od nas samih. Onu Bušićevu tada je upravo sada. Dakle izmjene i dopune Zakona o Državnom odvjetništvu predviđaju zajedničke istražiteljske timove država članica EU. Vjerujem i u slučajevima kada se događaju prljave bankarske rabote, kao što smo imali prilike jedna velika istraga se radi u nekoliko zemalja EU, kada se udružuju tzv. menadžeri ne bi li građanima uzeli što više novca kamatama, lihvarskim ugovorima, napuhanim cijenama usluga. Veliku većinu građana i onih u Hrvatskoj i onih u ostalim dijelovima EU brinu te egzistencijalne brige. Koja državna odvjetništva itekako mogu svojim pravodobnim kukurikanjima ublažiti? Ovo što je rekao na početku ministar Orsat Miljenić sasvim sigurno treba voditi računa, treba voditi računa o tome tko koga tuži. Kada država tuži građanina i kada građanin tuži državu. Trebamo imati tu evidenciju, ovaj zakon ove izmjene i dopune to omogućavaju. Još je jedna velika novina ovoga zakona koja sasvim sigurno treba pozdraviti, a to je procjena isplativosti treba li se ući u pravni spor ili ne. U svakom slučaju još jedan dobar tekst. Mi ovdje u Hrvatskom saboru trebamo inzistirati da i praksa bude shodna ovom tekstu. Hvala.
Hvala. Dvije replike na vaše izlaganje. Kolegica Ana Lovrin izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa kolega Vukšiću malo se kontradiktorni u ovom izlaganju kada ste govorili o tome da nije bio potreban novi zakon. mi smo govorili naime da je novi Zakon o kaznenom postupku omogućio učinkovitiju borbu protiv prije svega korupcije i organiziranog kriminala. Vi ste to osporili govoreći o tome da nije to važno nego je važna politička volja, važna je hrabrost državnog odvjetnika i citirali ste izjavu predsjednika da je počeo ranije kukurikati da bi završio u loncu, pa mi je tu neka kontradikcija. A sada kažete daje Državno odvjetništvo odnosno državni odvjetnici su hrabri i rade itd. Kako to onda nisu bili hrabri? Dakle ono što je točno jest zaista da i prijašnji Kazneni zakon nije dopuštao naravno kriminalu niti korupciju imao je zapriječeno ta kaznena djela ali Državno odvjetništvo jednostavno nije imalo alate za njihov progon, a jednako tako nisu ni neki instituti potrebni za otkrivanje bili obuhvaćeni učinkovito u zakonu. Prema tome, novi zakon jest otvorio mogućnosti, dao aktivniju ulogu Državnom odvjetništvu i dao mu alate za učinkovit, učinkovit progon, poglavito u dijelu onome koji je najteže otkriti i najteže progoniti a to je korupcija i organizirani kriminal.
Odgovor na repliku Branko Vukšić.
… [[Govornik se ne razumije.]] kolegice Lovrin niste me dobro slušali. U prvom redu nisam rekao da su, da je državni odvjetnik hrabar, jer nije bio hrabar do sada pa ne može biti, početi biti hrabar nakon 8 ili 10 godina svoga rada, da radi, hvata samo političke mrtvace sam rekao, prema tome, nije točno, nije bio hrabar, neće biti hrabar je to njegova karakterna osobina. Drugo, nisam rekao da je bio zakon nepotreban, moglo se i sa starim zakonom raditi, da, to su novi alati. Moglo se i sa starim zakonom. … [[Govornike se ne razumije.]] prije svega je trebala biti politička volja, pa i politička volja da se promijeni taj zakon. A druga stvar, državni odvjetnik je trebao djelovati i po onom starom zakonu i mogao je djelovati. Čekao je mig politike a izgleda da politika još uvijek je ona koja diktira i pravosuđu i da politika Vlada u svim područjima zato što nema društva. A da se, da je pravosuđe daleko ispod tekstova, odnosno zakona koje uređuju pravosuđe, to sam rekao nekoliko puta u izlaganju. Prema tome, mislim da me niste dobro čuli.
I kolegica Jadranka Kosor, replika.
Hvala lijepa poštovan gospođo potpredsjednice. Kolega Vukšić je … [[Govornik se ne razumije.]] malo prije citirao, spominjao DORH u kontekstu progona, isključivo političkih mrtvaca. Ne slažem se sa time, predlažem da dobro promislite još jedanput o postupcima zadnje 3, 4. godine. Ali svakako ne samo na državnoj razini nego i na lokalnoj razini jer moćnici su ne samo oni koji su na najvišim državnim razinama u Saboru, Vladi, itd., nego naravno i na lokalnim razinama. Itekako moćni politički šerifi često puta vladaju i na lokalnim razinama. Mi smo suočeni i s činjenicom da evo imamo i već neke presude koje su izrečene političarima, prije svega u borbi protiv korupcije i kriminala. Ali mi se čini da je nešto drugo veći problem oko čega posebno ne raspravljamo baš u ovome Domu. A to je, postaje s jedne strane jedan fenomen, znači presude sudova a s druge strane kao da nema osude javnosti, kao da nema osude građana što vam pokazuju i rezultati lokalnih izbora. Pogledajte, neki protiv kojih su podignute optužnice, ljudi protiv USKOK vodi istrage. Ljudi neki protiv kojih su izrečene i prvostupanjske presude pobjeđivali su već u prvom krugu na lokalnim izborima a neki imaju i dobre šanse pobijediti u drugom krugu. O tome se radi. Dakle, o jednoj vrsti fenomena koju naravno mnogi češće i bolje vide izvan Hrvatske nego što mi to u Hrvatskoj katkada vidimo. I o tome bih voljela da više razgovaramo i da oko toga postignemo neku vrstu konsenzusa. Prije svega kada se sastavljaju iste, mogu li na liste ići ljudi protiv kojih se vodi istraga. Moje mišljenje je da ne. Hvala.
Odgovor na repliku Branko vukšić.
Uvažena kolegice Kosor slažem se sa vama s ovim dijelom. Ali zbog čega nema osude javnosti? Ja sam o tome govorio da su kriminalci ili oni koji su sumnjivi da su kriminalci stupovi društva. Upravo zbog Hrvatskog sabora. Mi ovdje dozvoljavamo zakonima da sjede u saborskim klupama oni koji su osuđeni do 6 mjeseci, oni koji su pod istragama. Mi ne osuđujemo svoje kolege pa nam onda drže iz prvih klupa su nam držali lekcije a bili su pod istragama i dobili su zatvorsku kaznu a drže nam lekcije o moralu. Kako da reagira društvo kada vidi da političari daju loš primjer. Kada ćemo mi ovdje u Saboru se postaviti prema kriminalu, kada ćemo ga osuditi onako kako treba ga osuditi, kada ćemo izopćiti one ljude koji su se bavili kriminalom ili koji su upetljani ili koji imaju 200 kaznenih prijava, a taj kao što kaže kolegica prije, hrabri odvjetnik, državni odvjetnik ne reagira na te, godinama se to vuče, godinama priča o tome na sve te kaznene prijave, tada nitko ne osjeća zapravo da oni koji kradu ili oni koji se bave mutnim poslovima da su to loši ljudi. Zapravo kod nas, mi dajemo primjere da se još uvijek isplati krasti, da se uvijek još isplati zemljište koje je sto puta manje vrijedno mijenjati za zemljište koje je sto puta vrjednije a da se za to ne odgovara. Kada je došla osuda iz ovih saborskih klupa? Kada se itko odrekao osim, kažem političkih mrtvaca, kada ga se, politika odgurne, ali ne zbog toga što je netko kriminalac nego zbog toga, zbog bitke u vlastitim političkim redovima.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Vesna Fabijančić-Križanić.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, poštovani ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Pred nama su Izmjene i dopune Zakona o državnom odvjetništvu. Ovim zakonskim prijedlogom usklađuje se zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije pa smo uz zakonski prijedlog naravno dobili i izjavu o njegovoj usklađenosti sa pravnom stečevinom Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe. No uz navedeno usklađivanje pravnih poredaka Republike Hrvatske i Europske unije ovim tekstom se odredbe Zakona o odvjetništvu usuglašavaju i sa već donesenim Zakonom o sudovima i Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o državnom sudbenom vijeću. Radi ujednačavanja ponajprije statusa odnosno prava i obveza svih pravosudnih dužnosnika te statusa državnih službenika zaposlenih u sudovima i državnom odvjetništvima. Proširene su i obveze državnih odvjetnika kao čelnika pravosudnih tijela u odnosu na Ministarstvo pravosuđa kao najviše tijelo pravosudne uprave. Uz naravno potrebitost usklađivanja pravnih normi Republike Hrvatske i Europske unije smatramo izuzetno važnim i usuglašavanje svih prava i obveza svih pravosudnih dužnosnika. Dio ovih izmjena i dopuna Zakona o državnom odvjetništvu odnosi se na prenošenje u pravni poredak Republike Hrvatske dviju odluka vijeća Europske unije i to okvirne odluke Vijeća Europske unije o zajedničkim istražiteljskim ekipama iz 2002. godine i okvirne odluke Vijeća Europske unije o sprečavanju i rješavanju sporova o izvršavanju nadležnosti u kaznenim postupcima iz 2009. godine. Prema ovom prijedlogu državno odvjetništvo će u skladu sa Zakonom o međunarodnoj pravnoj pomoći u kaznenim stvarima pružati suradnju među nadležnim tijelima dviju ili više država članica koje vode kaznene postupke implementacijom okvirne odluke Vijeća Europske unije iz 2009. godine. Zahtjev za uspostavom kontakta smatra se hitnim ako se primjerice osumnjičenik ili optužena osoba uhićena ili se nalazi u istražnom zatvoru, a propisane mjere izuzetno su važne kako bi se sprečavali slučajevi u kojima se protiv iste osobe vode usporedni kazneni postupci u različitim državama u odnosu na iste činjenice što bi naravno moglo dovesti do pravomoćne odluke u tim postupcima u dvjema ili više država članica. Time je implementirana i Konvencija o provedbi Schengenskog sporazuma kako bi se spriječila povreda načela ne bis in idem. Implementacija okvirne odluke Vijeća Europske unije iz 2002. koja se odnosi na zajedničke istražiteljske ekipe bitna je prvenstveno radi učinkovitog rješavanja teških i složenih kaznenih djela počinjenih na teritoriju Republike Hrvatske ili druge države članice kao što su trgovina drogom ili ljudima kao i kaznena djela terorizma. Propisani uvjeti koji su predviđeni ovim prijedlogom s jedne strane omogućavaju veću efikasnost, a s druge strane štite pravni poredak Republike Hrvatske. Stoga se predviđa da se u slučaju kada se istraga provodi u Republici Hrvatskoj voditelj bude predstavnik nadležnog županijskog odvjetništva ili ureda za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta, da državni odvjetnik ili ravnatelj ureda postupa u skladu sa zakonima Republike Hrvatske, da članovi zajedničkog istražnog tima izvršavaju zadaće po nalozima voditelja i da Republika Hrvatska osigurava uvjete za rad tima. Odredbe kojima se uređuju prava i obveze članova istražiteljskog tima postavljaju jasna pravila s jedne strane, a s druge strane vode računa o efikasnosti istražiteljskog tima što je izuzetno važno u procesuiranju kaznenih djela, posebno onih teških. Tako npr. članovi zajedničkog istražiteljskog tima iz drugih država, tzv. sekundarni članovi na čijem području se ne provode radnje, recimo u slučaju terorizma, pripadnici su specijalnih istražnih tijela koji se bave suzbijanjem terorizma koji mogu pomoći ili svojim iskustvom ili podacima iz svojih baza podataka i slično. I da sumiram, ovaj dio izmjena i dopuna Zakona o odvjetništvu kojim se u pravni poredak prenose odredbe iz okvirnih odluka vijeća Europske unije su nužne i s aspekta usklađenosti zakonodavstva Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije i s aspekta pravne sigurnosti. Drugi dio izmjena i dopuna Zakona o odvjetništvu, a koji se odnosi na usuglašavanje s ranije donesenim Zakonom o sudovima i Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom sudbenom vijeću nužan je jer naravno pravosudni dužnosnici moraju imati ujednačen status, odnosno ujednačena prava i obveze. Podržavamo i proširenje obveza državnih odvjetnika kao čelnika pravosudnih tijela u odnosu na Ministarstvo pravosuđa kao najvišeg tijela pravosudne uprave. Osvrnut ću se na neke odredbe koje smatramo izuzetno važnim ne samo radi ujednačavanja statusa pravosudnih dužnosnika, već i radi samog funkcioniranja te važne institucije. Tako se primjerice briše mogućnost i postoji obveza Republike Hrvatske da od državnog odvjetnika ili zamjenika državnog odvjetnika zatraži povrat isplate naknade štete koju su nanijeli građanima ili pravnoj osobi svojim nezakonitim ili nepravilnim radom. Dakle, ne da Republika Hrvatska može i da po diskrecijskoj ocjeni odlučuje da li će zatražiti povrat isplaćene štete od državnog odvjetnika ili zamjenika državnog odvjetnika koji je tu istu štetu i prouzročio, već je u obvezi regresirati tu štetu. Također smatramo ispravnim da je za odlučivanje o nespojivosti određene službe i posla glavnog državnog odvjetnika s njegovom državno-odvjetničkom dužnošću nadležan kolegij državnog odvjetništva, a ne Vlada Republike Hrvatske. S druge strane, podržavamo proširenje obveza državnih odvjetnika kao čelnika pravosudnih tijela u odnosu na Ministarstvo pravosuđa kao najviše tijelo pravosudne uprave. To se odnosi prvenstveno na izbor županijskih i općinskih državnih odvjetnika za koje se prema ovim odredbama, uz mišljenje kolegija državnog odvjetništva, odnosno uz mišljenje kolegija županijskog odvjetništva uvodi institut mišljenja ministarstva nadležnog za poslove pravosuđa. Nadalje, smatramo izuzetno važnim i potrebnim da Državno odvjetništvo Republike Hrvatske je dužno voditi jedinstvenu evidenciju o svim postupcima u kojima državni odvjetnik zastupa Republiku Hrvatsku pred sudovima, upravnim i drugim tijelima te propisivanje rokova i način postupanja vezano za takve predmete. Dostavljanje godišnjeg rasporeda poslova državnog odvjetništva Ministarstvu pravosuđa potrebna je obveza državnog odvjetništva prema najvišem tijelu pravosudne uprave. Jednako tako smatramo sasvim logičnim rješenje prema kojem Ministarstvo pravosuđa određuje način korištenja zgrada i nekretnina dodijeljenih državnom odvjetništvu na korištenje, a pozdravljamo i otvaranje mogućnosti do izgradnje kapitalnih objekata za potrebe državnog odvjetništva mogu sudjelovati i županije, odnosno općine i gradovi. Nadalje, ovim izmjenama otvara se i mogućnost da uz pravosudnu policiju, zaštitu i osiguravanje osoba, zgrade i imovine državnog odvjetništva te održavanje reda u državnim odvjetništvima, pruža i pravna osoba ovlaštena za poslove zaštite i osiguranja. I na kraju rad Državnog odvjetništva kako građanskog, tako i kaznenog dijela izuzetno je važan segment u ostvarivanju istinske pravne države i stoga rad državnog odvjetništva mora biti podložan ocjeni javnosti. Stoga podržavam odredbu prema kojoj svatko ima pravo ministarstvu nadležnom za poslove pravosuđa ili nadležnom državnom odvjetništvu pisano ili usmeno podnositi predstavke i pritužbe na rad tog ili nižeg državnog odvjetništva i zato dobiti odgovor najkasnije u roku od 30 dana. Zbog svega ovog što sam navela klub SDP-a će podržati ove izmjene i dopune. Ali dopustite da se još kratko rečenicom, dvije osvrnem na dio koji sam čula na današnjoj sjednici Odbora za pravosuđe i to upravo iz rasprave predlagatelja, odnosno ministra pravosuđa, a to je najava amandmana. Naravno toga nema u ovom tekstu. Najava amandmana prema kojoj će obveza državnog odvjetništva biti izrada procjene i vjerojatnosti uspjeha u sporu. To me posebno veseli što će do toga doći. Prisjećajući se dosadašnjih izvješća državnog odvjetnika posebno u onom građanskom dijelu gdje sam čak i u svojoj raspravi nekoliko spomenula tzv. obijesno parničenje, a posebno kad smo vidjeli podatke o broju tužbi koje određena ministarstva vode, o broju izgubljenih sporova tih istih ministarstava mislim da je dobrim dijelom u vrhu Ministarstvo pravosuđa pa veseli činjenica da Ministarstvo pravosuđa evo upravo od sebe prvi kreće u sređivanje tog dijela i vjerujem da će to u mnogome poboljšati kvalitetu i uštediti mnoga sredstva iz državnog proračuna. Hvala vam lijepo.
Hvala. Replika Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolegice Fabijančić, vi ste rekli da je ovaj prijedlog zakona u svezi sa usklađivanjem sa zakonodavstvom EU. Je li vama poznato da u EU odnosno u zemljama EU njih 27 postoji definicija kaznenog djela koji se zove pljačka. Kod nas to ne postoji. Kod nas je to povreda gospodarskog poslovanja. I još nešto, u prijašnjem kaznenom zakonu one bivše države postojala su dva oblika kaznenog djela. Bila je krađa i teška krađa. Danas postoji samo krađa kao da je netko tko ukrade kilu kruha potpuno jednak u definiciji kao i onaj koji ukrade desetak milijuna mazne ili itd. E sad, ako je to usklađivanje sa zakonima EU ja ne znam što je. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku Vesna Fabijančić-Križanić.
Kolega Grubišić, naravno da znam da je postojalo kazneno djelo krađe i teške krađe, bila sam 20 godina u pravosuđu. Isto tako mi je poznato da postoji kaznena djela pljačke, da sada u kaznenom zakoniku tog obilježja, ima obilježja ali nema tog naziva kaznenog djela. Ali to svakako je spadalo u raspravu kada se donosio Kazneni zakon i tada ste trebali intervenirati. U ovom zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom odvjetništvu nećemo uvoditi nova kaznena djela, jer jednostavno to ne spada u djelokrug ovog zakona. Hvala vam lijepo.
U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo još jednoga primjera iz kojega je vidljivo da ono što smo već ranije uskladili sa europskom pravnom stečevinom konstantno doživljava svoje promjene i unapređenja, pa tako evo dakle i u ovome slučaju konkretan povod za izmjene i dopune Zakona o Državnome odvjetništvu jesu dvije, dva važna pravna akta odnosno odluke Vijeća EU kojima se pokušava i nadamo se uspjet će integrirati postupanje državnih odvjetništava na razini članica u slučajevima koji su trans granične prirode. Prije svega kao što reče ministar radi se o postupanjima kod terorizma, organiziranog kriminala, trgovine narkoticima i sličnim djelima koja u načelu ne poznaju i ne priznaju granice i ne priznaju nacionalne pravne poretke, pa je onda i inicijativom Vijeća EU posvećena posebna pozornost tome da se i na razini državnih odvjetništava podigne razina suradnje, koordinacije, suzbijanja, odnosno zaprječivanja nastavka počinjenja najtežih oblika kaznenih djela o kojima je ovdje riječ. Međutim, dobro je i pozdravljamo mi iz kluba Hrvatske narodne stranke liberalnih demokrata namjeru Ministarstva pravosuđa i Vlade Republike Hrvatske da ove izmjene iskoristi i za neka usklađenja postojećega teksta kako sa praksom, tako i sa potrebama i očito je da je u dosadašnjem zakonskom tekstu kad je riječ o državnome odvjetništvu primijećen jedan dio zastarjelih rješenja, a ono što je mnogo važnije nepostojanja adekvatnih rješenja za konkretne situacije. Naravno da se ova prigoda može iskoristiti i za općeniti govor o državnome odvjetništvu i njegovu radu, ali bit će uskoro prigoda kada državni odvjetnik podnese izvješće za 2012. godinu da se govori i konkretno o tome koliko je Državno odvjetništvo zapravo uznapredovalo i po tehnici i po tehnologiji i po postupanju i po svojoj praksi obzirom na izmjene zakona koje su se dogodile prije tri godine koje su omogućile državnome odvjetništvu neposredniji i angažiraniji rad na čitavom nizu slučajeva progona kaznenih djela. Ono što je ovdje za pozdraviti je da se dakle i Državnome odvjetništvu uvodi obveza da s jedne strane građanima koji im se obraćaju s predstavkama i pritužbama moraju odgovoriti i očitovati se u roku od 30 dana jer i praksa kojoj sam sam svjedočio kazuje da i mi iz Sabora kad se obraćamo po nekim pitanjima Državnom odvjetništvu trebamo čekati višestruko duže. Evo posljednji slučaj takvoga tipa je kad se odbor kojemu predsjedavam obratio u siječnju Državnom odvjetništvu, dobili smo odgovor koji je na sebi nosio nadnevak 29. travnja. Nadalje, mislim da je dobro da se ovim izmjenama i dopunama također uvodi reda i u gospodarenju ne samo nekretninama kojima raspolaže Državno odvjetništvo nego i onim nekretninama kojima raspolaže ili koje može graditi područna odnosno lokalna samouprava kako bi unaprijedila uvjete rada državnih odvjetništava na svome području. Ono što je iskorak također vrijedan pozdrava i potpore je činjenica da se konačno želi ustrojiti evidencija svih postupaka u kojima Državno odvjetništvo zastupa RH i pravne osobe u vlasništvu ili pretežitom vlasništvu RH. Naprosto je nevjerojatno da tako nešto dosada nije postojalo jer se onda postavlja pitanje na temelju čega smo dobivali određene statističke podatke u izvješćima kad se radi o interesima RH i pravnim osobama koje su u vlasništvu RH. Dobro je jer se neke stvari očito će se lakše moći planirati i što reče ministar i u financijskome ali i u organizacijskome smislu, a s druge strane dobro je vidjeti i stanje svih tih predmeta u evidencijama da se vidi da li se RH također u nekim situacijama obijesno parniči ili joj je pametnije pristupiti nagodbi, odnosno dogovoru ili vansudskim oblicima dogovaranja oko zajedničkih interesa kad je njen pravni interes u pitanju. Činjenica dakle da se traži i ovim izmjenama i dopunama zakona decidirano procjenjivanje mogućega ishoda pravnih postupaka, odnosno sporova također je nešto što želimo pozdraviti jer u mnogim situacijama radilo se očito o vrlo komotnome pristupu gdje se pod svaku cijenu išlo zapravo na formalnu zaštitu interesa bez stvarne procjene mogućega sudskoga učinka, odnosno ishoda pravnih postupaka u kojima je Državno odvjetništvo zastupalo RH. Sada, ova razina odgovornosti kazuje da dakle država traži da onaj tko je zastupa ujedno i snosi dio rizika za donošenje konačne odluke o tome da li ući u određeni pravni postupak ili ne jer svakako će procjena utjecati na konačnu odluku onoga koga se zastupa. Pozdravljamo također i namjeru da se ovim izmjenama i dopunama riješe i određene dvojbene situacije ili neusklađenosti obzirom na druge pravne propise koji tretiraju pravosudni sustav gdje se dosada moglo dogoditi da je državnoodvjetnički milje zapravo imao prava ili obveze po jednome, a drugi pravosudni dužnosnici po drugim kriterijima. Ovdje se sada ta praksa odnosno čitav niz kriterija i uvjeta ujednačuje i nadam se da će i ove odredbe koje definiraju mogućnost privremenog mirovanja državnoodvjetničke dužnosti na način da se državnoodvjetnički kadar može privremeno angažirati i na drugim poslovima unutar pravosudnog sustava ali i Ministarstva pravosuđa također doprinijeti i boljoj organizaciji, ali i fluktuaciji. Pojačanje odgovornosti, odnosno definiranje uvjeta pod kojima je moguće i zamjenike Glavnog državnog odvjetnika razriješiti također je nešto što je vrlo važno jer se stječe dojam u javnosti da su praktički zamjenici kao i županijski državni odvjetnici gotovo pa neupitni i da se u njihovim slučajevima efikasnost ne može na pravi način propitivati, odnosno da ona ne utječe u konačnici na njihov status. To nije dobro jer se od Državnoga odvjetništva osobito u tranzicijskome vremenu očekuje organizacijska usklađenost, rekao bih čak i jedinstvo, odnosno visoka razina efikasnosti. U svakome slučaju klub HNS-a pozdravlja i poduprijet će ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona vjerujući da u tom pravcu upravo idu ove izmjene kako bi se postigla viša razina učinkovitosti isto tako i koordiniranosti Državnoga odvjetništva unutar čitavoga sustava. Hvala lijepo.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo uvažena potpredsjednice Sabora, ministre, zamjeniče, pomoćniče zamjeniče ministra, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo i ovo je jedno od područja gdje se sigurno svi klubovi zastupnika u Hrvatskom saboru trebaju složiti, a u većini slučajeva se i slažemo kada su u pitanju ovakvi prijedlozi zakona koji su dakle prije svega oni od interesa pred sami evo gotovo mjesec dana ulazak RH u EU. Stoga smo i evo ja sam danas sudjelovao u raspravi na Odboru za pravosuđe, podržali dakle jedinstveno ovaj prijedlog zakona. Prije svega jer se u ovom prvom dijelu ovaj zakon usuglašava sa predloženim izmjenama i dopunama zakona, o implementiranju okvirnih odluka Vijeća EU o zajedničkim istražiteljskim ekipama i okvirna odluka Vijeća o sprječavanju i rješavanju sporova, o izvršavanju nadležnosti u kaznenim postupcima. Dakle, dosadašnje zakonodavstvo Republike Hrvatske je imalo rješenja koje se tiču zajedničke suradnje kada su u pitanju kaznena djela koja imaju međunarodno pravni karakter, ali ovo je konvencija koja je naša obveza da se implementira u naš zakonodavni sustav koji bi prije svega povećao i sigurnost građana RH u kontekstu ulaska naše zemlje u EU ali i zajednička borba sa državama članicama i sa susjednim državama kada je u pitanju organizirani kriminal i sprečavanje kriminala počinjenja kaznenih djela trgovine ljudima, drogama i slično dakle to je nešto što je obveza RH, a kažem do sada smo u našim zakonima imali rješenja kada su … pitanje takve suradnje ne, ne na ovaj način kao što jer riješeno našim ovim konvencijama i obvezama da se preuzme u hrvatski pravni sustav. Dakle to je u ovom dijelu i potreba hitnosti postupka što je obrazložio ministar. Inače smo ovdje u Saboru uvijek imali kada su prijedlozi zakona koji dolaze iz ministarstva pravosuđa uvijek smo imali u dva čitanja što je bolje kada se provodi šira rasprava i donose možda bolja kvalitetnija rješenja. U ovom drugom dijelu zakona usuglašavanja ovog prijedloga zakona sa Zakonom o sudovima koje smo donijeli u međuvremenu, Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom sudbenom vijeću, dakle to su tehničke, nomotehničke i poboljšanje inačice postojećih zakona. Dakle u praksi se pojavljuju problemi koji se boljim zakonskim rješenjima izmjenama i dopunama zakona u praksi pokazuje da je potrebno izmijeniti. Ono što i posebno u ovome prijedlogu zakona podržavamo to je ova procjena učinkovitosti dakle procjena vjerojatnosti uspjeha u sporu i izvještavanje o stanju predmeta te obavještavanje o tome nadležno Ministarstvo pravosuđa. Vidjeli smo da su se i po izvješćima Državno odvjetništva mnogi postupci vodili nažalost i gubili postupci i trošio novac iz državnog proračuna, a već se unaprijed znalo da ti postupci nemaju svrhu da će kao takovi biti izgubljeni na sudovima i ovo je dobro rješenje da se da procjena. Time se preuzima odgovornost, a štite interesi RH prije svega financijski interesi jer čemu uzaludno trošiti financijska sredstva iz državnog proračuna ako već vidljivo u startu a to pravnici i odvjetnici, a i Državno odvjetništvo treba prepoznati ima li smisla sudjelovati u takvom postupku. A vidjeli smo u izvješćima da negdje oko 65% postupaka Državno odvjetništvo u ime RH izgubi pa onda ovo jedno dobro zakonsko rješenje i uz ove međunarodno pravne obveze koje preuzimamo sigurno nešto što je dobar zakonski prijedlog što treba podržati. Što se tiče ovih ostalih rješenja zakona kada je u pitanju Državno odvjetništvo dakle to su tehničke izmjene i popravke dosadašnjih zakona koje imamo. Ono što ja posebno u ime kluba HDSSB-a ističem, sam sam bio član Državnog sudbenog vijeća pa i Državno-odvjetničkog vijeća potreba stalnog usavršavanja u kontekstu ulaska naše zemlje u EU, a i potreba da se i državni odvjetnici i zamjenici državnih odvjetnika preko Pravosudne akademije stručno usavršavanju da dalje uče i da dalje napreduju u svom znanju. To je sigurno jedan od preduvjeta za kvalitetu i samih zakona koje mi donosimo ali i kvalitetu osoba koja stručno savjesno i pošteno, a prije svega uz velike napore trebaju provoditi ove zakone koje smo mi u Hrvatskom saboru podržali. Kada RH postane punopravnom članicom EU 1.7. sve ovo što smo mi u ovom paketu niza pravosudnih zakona i novih rješenja u pravosudni sustav RH unijeli sigurno će naići na određenu težinu jer nije isto donijeti zakon, dakle raspraviti ga u Saboru, poboljšati zakonska rješenja od onoga što treba zaista u praksi raditi. tako da ova potreba za stalnim stručnim usavršavanjem to je nešto što svakako treba podržati ali i u financijskom dijelu u državnom proračunu RH pratiti osigurati financijska sredstva i za Državno odvjetništvo i za Pravosudnu akademiju i za Državnu školu za pravosudne dužnosnike, a i za samo Državno-odvjetničko vijeće, Državno sudbeno vijeće tu su novi izazovi pred RH, a i novi neki okviri koji će se otvoriti i problemi koji će se otvoriti kada mi zaista počnemo provoditi ovo što je naša obveza ulaskom Hrvatske u EU. Čuli smo od ministra da će doći do još jedne izmjene ovoga zakona kada se Zakon o kaznenom postupku uskladi sa odlukama Ustavnoga suda tako da se nema što zamjeriti ovom prijedlogu zakona, treba samo težiti tome da sve ono što smo implementirali donijeli u hrvatski pravosudni sustav zaista u praksi bude provedivo i da ovi zakoni koji su prije svega pravnički dobro stipulirani imaju svrhu za građane i građanke RH. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolegica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, gospodine ministre sa suradnikom. Evo pred nama je opet jedna izmjena i dopuna Zakona o Državno odvjetništvu. Ovo je od 2009.kada je zakon donesen 7.izmjena danas, ministar nam najavljuje novu koja će biti nužna obzirom na to da će se morati mijenjati Zakon o kaznenom postupku sukladno odluci Ustavnoga suda. I mislim radi onih koji će primjenjivati ovaj zakon u praksi bi zaista bilo korisno predložiti onda možda i novi Zakon o Državno odvjetništvu, pri tome razmisliti da li uskladiti to i sa ovom sudbenom granom pravosuđa dakle da se onda razdvoji Zakon o Državnom odvjetništvu i Zakon o Državno-odvjetničkom vijeću kako je to urađeno kako je tu okviru sudske nadležnosti dakle da imamo Zakon o sudovima i Zakon o Državnom sudbenom vijeću. Nije nužno ali bi metodologija na neki način bile ujednačene. Evo uglavnom su od strane klubova podržane ove izmjene i dopune. Ja bih samo izrazila žaljenje o čemu često govorimo u ime kluba HDZ-a da se zakoni donose ipak u Hrvatskom saboru u proceduri koja je previđena Poslovnikom Hrvatskoga sabora. Naravno ovaj zakon ide u hitnu proceduru jer se on nazvao europskim zakonom i usklađivanjem sa europskom pravnom stečevinom. Međutim, od 61 članka, dobro 60, da ne računam ono stupanje na snagu, točno dva članka se odnose na materiju usklađenja, ona doduše u sebi imaju nekoliko novih članaka kojima se zakon dopunjuje ali sve ostalo, dakle, ostalih preko 50 članaka se odnosi na drugu materiju koja nije usklađenje o kojemu bi bilo dobro da imamo prigodu raspravljati u dva čitanja. Danas predlagatelj čuje i da, eventualne dileme, dvojbe ili sugestije ugradi u konačan tekst. Ovako pod izgovorom usklađenja zapravo imamo sasvim drugu materiju. No, evo u ovom dijelu u kojem donosimo zakon po hitnom postupku jer se on usklađuje sa pravnom stečevinom Europske unije, možemo reći da se ovim člankom 12 implementira okvirna odluka vijeća od 30. studenog 2009. godine o sprječavanju i rješavanju sporova o izvršenju iz nadležnosti u kaznenim postupcima. A člankom 13. implementiraju se okvirne odluke Vijeća Europske unije od 13. lipnja 2002. godine o zajedničkim istražiteljskim timovima. Ova materija je već duže vrijeme da tako kažem u zraku, dakle, već se duže govori i traži se stvaranje zajedničkih istražiteljskih timova još od 1999. godine. Ono je nužno i radi prihvaćanja konvencije. Ali evo ti istražiteljski timovi tražili su se od strane Europskog vijeća prije svega radi učinkovite borbe protiv prekograničkog kriminala, prije svega terorizma, trgovanja ljudima, trgovanja drogom, krijumčarenja, korupcijskih kaznenih dijela i slično. Ta mogućnost je otvorena i jednom odredbom koja sada stoji u Zakonu o državnom odvjetništvu ali naravno funkcioniranje tih zajedničkih istražiteljskih timova valja urediti zakonom kao zakonsku materiju. Jer članak 201. dosadašnjega zakona zapravo predviđa mogućnost provođenja zajedničkih istraga. Tako se nizom članaka u ovim dopunama uređuje materija kada državno odvjetništvo može tražiti osnivanje zajedničkog istražiteljskog tima, određuje se sadržaj toga zahtjeva, ovlasti zajedničkog tima kada djeluje u Republici Hrvatskoj i to je izuzetno važno i zakon je to i uredio da kada oni postupaju u Republici Hrvatskoj uvijek moraju postupati prema zakonima Republike Hrvatske. To je do sada tako i rađeno jer je i bilo nekoliko slučajeva da je, se to radilo u okviru USKOK-a. Dakle utvrđuju se također prava i obveze tzv. sekundarnih članova a to su članovi iz onih država, drugih država na području kojih se ne vrše istražne radnje ali oni sudjeluju u tom istražnom timu. Važna je i odredba kojom se uređuje čuvanje podataka koji su prikupljeni tijekom rada toga tima i na način kako se tim podacima može raspolagati, odnosno kako pripadnici drugih država mogu stavljati na raspolaganje svojim državama te podatke, odnosno da ih mogu samo u svrhu dotične istrage koristiti. Također su odredbe važne da, o kojima se uređuje sudjelovanje Europol-a i Eurojust-a. I još jedna važna odredba koju je zakonom trebalo također utvrditi a to je da se utvrđuje vrijednost dokaza koji su prikupljeni radom zajedničkog istražiteljskog tima koje je prikupilo strano tijelo i oni će pod uvjetima uzajamnosti se smatrati zakonitim dokazima naravno uz uvijek onu istu ogradu ako se oni ne protive načelima domaćeg pravnog poretka. I jednako tako utvrđena je i građanskopravna odgovornost Republike Hrvatske za štetu državnog odvjetnika u takvim zajedničkim timovima. Evo, to bi bilo ono najglavnije u dijelu u kojem ova zakon jest europski zakon i u kojem se usklađuje sa pravnom stečevinom i po kojem je valjalo postupiti. Međutim, niz je još daljnjih odredaba. O odredbama kojima se zapravo usklađuju odredbe Zakona o odvjetništvu sa Izmjenama Zakona o sudovima i Zakona o Državnom sudbenom vijeću. Dakle, naravno da mislimo da treba ujednačiti ova dva segmenta, državno odvjetništvo, dužnosnike u državnom odvjetništvu i dužnosnike u sudovima. Tu se prije svega radi o odredbama o dostupnosti imovinskih kartica, radi se o odredbama o službenicima u državnim odvjetništvima. Radi se o tome da budući da je, postoji odredba da i na, kod imenovanja predsjednika Sudova Državno sudbeno vijeće traži i mora dobiti mišljenje ministra pravosuđa, sada se to proširuje i na imenovanje državnih odvjetnika. Pa prema tome, ministar pravosuđa daje mišljenje o izboru državnog odvjetnika na županijskoj i općinskoj razini. Čemu je opravdanje da ipak u jednom dijelu državni odvjetnik kao i predsjednik suda radi poslove sudske, sudske uprave koji bi, za koje je nadležno i koje nadzire Ministarstvo pravosuđa. Također je u smislu ovlasti za imenovanje vršitelja dužnosti ukoliko istekne iz bilo kojeg razloga, državni odvjetnik prestane obnašati dužnost se ograničava na najviše godinu dana. Međutim, moj je prijedlog da se to jasnije stipulira da ne bi moglo biti još godinu dana jer smo imali slučajeve kod predsjednika sudova da se onda ta odredba izigrala na način da se nakon godinu dana imenuje netko drugi na godinu dana. Dakle, odredba bi morala biti jasna. Nešto ću reći o prijedlogu zakona koji su svi ovdje pohvalili, ja bih također rekla da je on koristan. I bilo bi dobro da ga možemo detaljnije raspraviti kroz dva čitanja jer napominjem da smo ovaj zakon dobili prošli tjedan, da je Odbor za pravosuđe o njemu raspravio dva sata prije plenarne sjednice i još je to konačan prijedlog. Dakle svakako je dobro da državno odvjetništvo kao tijelo koje je neovisno, samostalno i po Ustavu je dužno štititi imovinu Republike Hrvatske da vodi evidenciju o svim postupcima koje vodi u ime državnih tijela ili koje vodi po punomoći, da mora davat procjenu vjerojatnosti uspjeha u sporu, apsolutno. Međutim, ja postavljam pitanje gdje je odgovornost i što će se dogodit ako i dalje državna tijela budu se objesno parničila i vodila postupke. Sada smo vidjeli da je ministar rekao da će amandmanom intervenirat na način da će reći da neće državna tijela davat upute nego mišljenja državnom odvjetništvu. Naravno to je u skladu sa ustavnom pozicijom državnog odvjetništva kao neovisnog i samostalnog tijela. Međutim ono o čemu smo govorili dugi niz godina, ja osobno barem, a to je da bi državno odvjetništvo moralo imat aktivnu ulogu u tim sporovima i ne samo pasivno pitat državna tijela hoće li oni dalje da se vodi ili ne, nego na neki način imat utjecaj i ono odlučivat hoće li vodit postupke koji nemaju nikakvoga izgleda za uspjeh, hoće li se žaliti onda kad se žalit treba jer nema izgleda za uspjeh u žalbi itd. Prema tome, tu se mora jasno reći tko je taj tko odlučuje o nastavku postupka jer često je na taj način država izbjegavala platit svoje obveze odugovlačenjem postupka. Rekao je ministar da će se na ovaj način zaštitit državni interesi i proračun, ali ja mislim da prije svega treba zaštitit građane Republike Hrvatske protiv nasilnog ponašanja države sa pozicije moći. Naime, iz izvješća državnog odvjetništva niz godina vidimo da u slučajevima kada je država tužitelj onda državno odvjetništvo uspijeva u sporovima. Međutim, često kada je država tužena onda je taj uspjeh u sporovima izuzetno malen, odnosno građani uspijevaju u 70-tak posto slučajeva. Šta iz toga iščitavamo, iščitavamo da država namjerno ne da građanima ono što je njihovo pravo i ide u sporove da bi to plaćanje odgodila za nekoliko godina i dakle treba ovime zaštitit građane protiv države, da se nijedno državno tijelo ne može bahatiti i ne ispunjavati ono što po zakonu prema građaninu mora izvršiti. Nadalje, u ovim izmjenama također je uvedeno, posebno se propisuje obveza državnih odvjetnika za stalno stručno usavršavanje i pravo državnim odvjetnicima da mogu sudjelovati u nastavi kao nastavnici ili suradnici u nastavi. Ovdje mene zanima nešto drugo, a to je obzirom da prema mojem saznanju i u odnosu na suce i u odnosu na državne odvjetnike ima interesa više nego mogućnosti za edukaciju, a možda i interesa više nego otvorenih prilika da se sudjeluje u nastavi ili kao podučavatelj u Pravosudnoj akademiji. Zanimljivo bi bilo, a mislim da nema nikakvih kriterija zapravo, jasnih kriterija kako se do edukacije dolazi ili kako se dolazi do mogućnosti da netko bude predavač u Pravosudnoj akademiji ili nastavnik i mislim da bi i taj dio kao jedan neuređeni dio valjalo na neki način utvrdit neke kriterije. Samo još nešto, koliko mi vrijeme dopušta, o mandatu članova Državno-odvjetničkog vijeća, o tome smo također govorili. Trebalo bi to urediti pozivom da se u sljedećim izmjenama to uredi, dakle kako zakon kaže da nitko više od dva puta ne može biti članom Državno-odvjetničkog vijeća sada je i zakon usklađen sa ustavnim tekstom, dakle nije više da ne može biti zamjenik državnog odvjetnika više od dva puta uzastopno nego ne može bit više od dva puta. Međutim, tu ukazujem na odredbu mandata Državno-odvjetničkoga vijeća, dakle početak i kraj mandata Državo-odvjetničkoga vijeća ne prati početak i kraj mandata Hrvatskoga sabora. Kako su dva člana u Državo-odvjetničkom vijeću zastupnici u Hrvatskom saboru onda se postavlja pitanje njihovih mandata koji istječu negdje u pola mandata tijela i šta će se onda smatrat dva puta, je li dva puta puni mandat i mislim da bi to bila prigoda da se ovdje u ovom zakonu i taj dio uredi. Evo mi smo stavljeni opet i ne prvi puta pred gotov čin iz razloga što s jedne strane raspravljamo o zakonu koji ima odredbe europskog zakona jer se usklađuje sa stečevinom Europske unije, ali to u samo jednom manjem dijelu. A u većem dijelu je zapravo prijedlog zakona koji bi po Poslovniku Hrvatskoga sabora morao ići u drugo čitanje. I zato smo stavljeni pred gotov čin jer ne možemo glasat protiv usklađenja, a zapravo bismo glasali protiv toga jer zakon ne ide u proceduru sukladno Poslovniku. Hvala.
Replika, Andrej Plenković.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolegice Lovrin, sa metodološkog aspekta vi ste jako dobro primijetili da je ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnom odvjetništvu unatoč tome da ima svoju europsku dimenziju i poziva se na dvije važne okvirne odluke Vijeća Europske unije ipak na mala vrata jedan ozbiljan daljnji korak u reguliranju odnosa između državnog odvjetništva i u ovom konkretnom slučaju prije svega Ministarstva pravosuđa što smatramo u načelu jednim dobrim putem. Međutim, da li je bilo korisno i baš potrebno da to sve objedinimo u ovako kratkoj proceduri to je ono što ostaje Vladi da razmisli. Ali budući da je ministar evo i na odboru a i malo prije najavio nove izmjene zakona vjerujemo da će se u drugom kontekstu ipak uz malo više vremena moći provesti jedna sadržajnija i kvalitetnija rasprava. Kada je riječ o samom sadržaju, ono što je važno kada se uzimaju u obzir ove dvije okvirne odluke potrebno je staviti naglasak i na Konvenciju o uzajamnoj pomoći u pravnim stvarima između država članica EU. Dakle, Konvenciju koju je Vijeće donijelo kao produbljenje suradnje na onu okvirnu konvenciju još iz 1959. Vijeća EU i na temelju koje su i donijete ove dvije okvirne odluke koje vrlo detaljno reguliraju pravnu suradnju u kaznenim stvarima između država članica i koja će biti Hrvatskoj također otvorena za pristupanje nakon članstva. To govori i članak 28. te Konvencije o čemu također Ministarstvo pravosuđa siguran sam će voditi računa. A drugi element koji mi se čini bitan je dakle u zastupanju Državnog odvjetništva u inozemstvu bilo bi dobro da nam ministarstvo uz ovu evidenciju da možda u nekoj kasnijoj fazi analize jedan pregled kako stojimo sa građanskim postupcima u inozemstvu, jer mi se to čini jedna tema koja prolazi ispod radara čitav niz godina. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku Ana Lovrin.
Kolega Plenkoviću, da kao što sam i govorila. Ali ministar pravosuđa je nama na odboru najavio novu izmjenu zakona i utješio nas je da je tako danas ne budemo mogli raspravljati, odnosno ne možemo intervenirati amandmanski jer je to nemoguće u ovoliki tekst, da ćemo imati prigodu o tome raspravljati jer će eto ubrzo ići nova izmjena i dopuna Zakona o Državnom odvjetništvu. Zato ponovo pozivam ministra da onda kad namjerava ići s novom izmjenom i dopunom da ide s cjelovitim novim zakonom da bismo imali priliku raspravljati. Jer nemojmo se zavaravati, nećemo imat mi nikakvu priliku za raspravljat o onome što smo danas ovdje raspravili jer će to postat zakon, a izmjene i dopune zakona će ići ciljano samo na one članke koji će se trebat usklađivat sa izmjenama Zakona o kaznenom postupku. Dakle, teško da ćemo imati prigodu ponovo raspravljati o ovome o čemu danas odlučujemo. A vidjeli ste, lijepo ste elaborirali ovaj europski dio i šire i on je dovoljno obiman i dovoljno zahtjevan i dovoljno ima materije da bi u 15 minuta itekako mogli raspravljat o odredbama o zajedničkim istražiteljskim timovima, o njihovim ovlastima, odgovornostima, načelima kako rade itd. a ne još hrpu ovih drugih 50 članaka koje usput, zaista sad usput o kojima raspravljamo a nisu nevažni. Neki su izvanredno došli i dobro su došli, ali nam je žao da ne možemo više raspravljati. Pa onda i o ovome jer po zakonu Državno odvjetništvo zastupa i Republiku Hrvatsku u inozemstvu. Naravno ono pritom odabire preko koga će nas zastupati u inozemstvu, kojeg odvjetničkog tima ili ureda i u tom smislu ono predlaže Vladi da Vlada to i potvrdi. Ali dobro bi bilo imati jedan podatak o tome. Hvala lijepo.
Hvala. U ime Kluba zastupnice Jadranke Kosor i zastupnika HGS-a kolegica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa poštovana gospođo potpredsjednice Hrvatskoga sabora, gospodine ministre sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Svaka izmjena i dopuna zakona ili izvješća državnoga odvjetnika ovdje u Hrvatskome saboru naravno uvijek je prilika da ponešto kažemo o uspješnosti hrvatskih institucija prije svega u borbi protiv korupcije i protiv kriminala, ali da se evo ponovo u prvom srpnju koji nam je tako blizu i ulasku Republike Hrvatske u EU prisjetimo teškoga posla kojeg smo obavili osobito u poglavlju 23. hrvatskih pristupnih pregovora, poglavlja koje je bilo jedinstveno za Republiku Hrvatsku i kroz koje smo se uspješno i borili protiv rekla bih zala, ali isto tako jačali neovisne institucije. Tu prije svega mislim na Državno odvjetništvo, na USKOK, ali isto tako i hrvatske sudove u učvršćivanju onoga što se zove hrvatsko pravosuđe u punom smislu te riječi. Upravo zbog toga što ove izmjene i dopune zakona nisu samo usklađivanje i ne odnose se samo na ono na što smo se ugovorom o osnivanju EU obvezali jer je predviđeno osnivanje zajedničkih istražiteljskih ekipa nego izmjene i dopune zakona zadiru i u samo funkcioniranje državnih odvjetništava. Apeliram gospodine ministre da do kraja rasprave a vi to možete skinete hitnu proceduru, da ove izmjene i dopune zakona ipak idu u redovitoj proceduri. Do 1. srpnja mi stignemo obaviti i prvo i drugo čitanje. Prije svega mislim to zbog ovih novosti koje unosite ovim prijedlogom izmjena i dopuna Zakona o Državnom odvjetništvu, dakle davanja mišljenja ministra pravosuđa o kandidatima za općinske i županijske državne odvjetnike, ali i mogućnosti kako piše u izmjenama i dopunama zakona, prijedloga za razrješenje županijskog odnosno općinskog državnog odvjetnika koje može podnijeti ministar pravosuđa. Čini mi se da ove izmjene o kojima govorim nisu u potpunosti u skladu sa onom intencijom, a svi smo se ovdje, odnosno konsenzusom smo donijeli izmjene Ustava Republike Hrvatske 2010. godine sa jednom od intencija da dodatno jačamo neovisnost hrvatskoga pravosuđa i institucija kao što je Državno odvjetništvo. Dakle, uvođenje mogućnosti i davanja mišljenja ali posebice prijedlogom ministra pravosuđa za razrješenje županijskog, odnosno općinskog državnog odvjetnika mi otvaramo mala vrata za utjecaj politike na rad državnih odvjetništava. Tu naravno ne mislim gospodine ministre na vas osobno nego mislim općenito na tu mogućnost koja se svakoj politici bez obzira na stranačku pripadnost u nekom određenom trenutku naravno kad su na vlasti određene političke stranke na neki način čini primamljivom. Dakle, to je jedan od razloga zbog kojih predlažem da ipak pristanete na dva čitanja i da do kraja lipnja, dakle do ulaska RH u EU omogućimo još jedanput raspravu među ostalim i o ovim novim mogućnostima koje otvarate izmjenom i dopunom zakona. I drugi razlog zbog kojega to predlažem jest jedna dobra namjera koju ja apsolutno iščitavam iz prijedloga izmjena i dopuna zakona u članku 7., dakle gdje se kaže da Državno odvjetništvo daje na zahtjev državnih tijela mišljenja o nacrtima prijedloga zakona i drugih propisa. Ja potpuno razumijem ovo nastojanje jer sam i sama bila suočena dosta puta da kod donošenja zakona Vlada želi unaprijed biti sigurna da je stajalište oko posebno osjetljivih pitanja ispravno i da poslije neće biti problema, pojednostavljujem. Međutim, ovakva stipulacija je jako, jako široka. Dakle, državna tijela što državna tijela, državna tijela je jako kolegice i kolege široki pojam. Dakle, koja sve to državna tijela će moći tražiti od DORH-a očitovanje i o nacrtima kojih prijedloga zakona i drugih propisa kako se ovdje kaže? Dakle, praktički onda se može dogoditi da se mišljenja od Državnog odvjetništva traže o svim prijedlozima zakona, o svim propisima. Govorim to zbog toga što je praksa ionako pokazala da otkako smo zaista stvorili čvrsti, beskompromisni politički okvir kroz zakone prije svega za borbu protiv korupcije i kriminala da smo suočeni često puta da određene institucije teško donose odluke, da ljudi u određenim tijelima, agencijama, upravama itd. ne potpisuju odluke, ne donose odluke. Dakle, nisu odlučni u onom što je njihov posao bojeći se naravno kaznenoga progona. Bojim se da ova izmjena u članku 7. može otvoriti prostor da se doslovce Državno odvjetništvo zatrpa zahtjevima za procjenom zakona, odnosno mišljenja o nacrtima prijedloga zakona i drugih propisa. Dakle, s obzirom da razumijem što zapravo želite ovim prijedlogom predlažem da možda taj dio specificiramo. Dakle, da se dogovorimo koje se to odluke zapravo prethodno daju na mišljenje ili mogu dati na mišljenje Državnome odvjetništvu. Tako ćemo biti ja mislim puno učinkovitiji i postići ono što predlagatelj zakona želi i što evo i u ime svojega kluba apsolutno podržavam. Naravno, što se tiče ovih mogućnosti oko osnivanja zajedničkih istražiteljskih ekipa puna potpora. Mi smo i dosada bili vrlo učinkoviti u borbi protiv trgovanja ljudima kao država, u borbi protiv trgovine drogom i zaista u tom smislu imamo odlične rezultate i uspjehe, a svakako ulaskom, odnosno sjedanjem za stol europskih država i naroda mi se moramo još aktivnije uključiti i u borbu protiv terorizma. Ali i kao članica NATO saveza naravno da smo itekako i aktivni i plodonosni i da imamo rezultate. Evo, uz ovih nekoliko primjedaba, posebno evo sa isticanjem ove nove mogućnosti davanja mišljenja i zahtjeva za razrješenjem županijskog, odnosno općinskog državnoga odvjetništva dajemo dakako potporu izmjenama i dopunama zakona ali mislim i dalje da bi bilo dobro ostaviti još jednu mogućnost kako bismo ovim izmjenama raspravljali. I što se tiče novog cjelovitog prijedloga Zakona o državnom odvjetništvu puna potpora što prije to bolje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime predlagatelja ministar pravosuđa gospodin Orsat Miljenić. Izvolite ministre.
Hvala lijepa. Ma samo zbog preciziranja nekih stvari da ne bi možda dalje u tome se išlo. Dakle, ovo o davanju mišljenja o nacrtima prijedloga zakona to je identična odredba koja postoji i sad. Mi smo je samo iz jedne glave stavili u drugu zbog jasnoće. Dakle, ni točka ni zarez se tu ne mijenja. To je ono što imate u sadašnjem zakonu. Dakle, to nije novo. Što se tiče mišljenja na imenovanje i prijedloge za razrješenje to smo uskladili sa Zakonom o sudovima. Nelogično je da ako smo tamo izglasali da se u to može ići da ne bi se moglo ići u ovom slučaju. Dakle, to se tiče isključivo u segmentu uprave, znači ne donošenja odluka, i to je samo prijedlog o kojem opet odlučuje … [[Govornik se ne razumije.]] Dakle, isključivo samostalno tijelo u … Državnog odvjetništva. Ali, ponavljam to smo uskladili sa Zakonom o sudovima. Još jedna stvar, iz prethodne isto možda da ne bi bilo nerazumijevanja, isključivo odluku o zastupanju i o odustajanju donosi Državno odvjetništvo samostalno. To je u sadašnjem rješenju, to je po Ustavu i to se ne dira. Dakle, tu nitko nema što govoriti, može samo dati mišljenje ali to je ustavna i zakonska odredba. Dakle, tu ne donosi odluku nitko osim DORH-a. To imate u Ustavu, a imate evo i u članku 88. gdje Vlada može eventualno dati mišljenje koje ni na što ne obvezuje. Dakle, to je samostalno postupanje Državnog odvjetništva. Mislim samo ovo da se ne bi dalje, da znamo. Hvala.
Hvala. Replika, Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Gospodine ministre da, glede ovog davanja mišljenja tj. stipulacija identična postojećem zakonu. Međutim bez obzira na to ona je u tekstu ovih izmjena i dopuna i svako ju ima pravo komentirati i zaista donekle ja se slažem sa kolegicom da je često Državno odvjetništvo zatrpano upravo zato jer se boje donošenja odluka i samo Državno odvjetništvo često kaže da ne može više odoljeti tolikim zahtjevima za mišljenje. A što se tiče ovoga nema nikakvog nerazumijevanja. Ja itekako dobro razumijem da državno i znam šta piše u Ustavu i zakonu da Državno odvjetništvo samostalno o tome odlučuje. Govorim o praksi dugogodišnjoj praksi da Državno odvjetništvo umjesto da sa državnim tijelima to uskladi pošalje njima pismo, šta vi mislite daje nam tu podatke šta vi mislite. Ovi naravno ne misle ništa i neće da se to završi jer će se s njihove pozicije morati isplatiti, dakle bolje da traje što duže i Državno odvjetništvo nakon toga ne nastupa aktivno da kaže nećemo se više sporiti jer to je izgubljen slučaj. Nego upravo ne postupi tako pa često se i ide žaliti. I još jedno opravdanje, zašto se možda ide žaliti jer imamo s druge strane prigovore Državne revizije koje sam ja osobno doživjela gdje se u sporu koji nije imao nikakvog izgleda za uspjeh nakon prvostupanjske presude kada se nismo žalili jer revizija prigovor stavila da nisu sva pravna sredstva iskorištena za zaštitu javne imovine. Evo to je malo isprika.
Odgovor na repliku ministar Orsat Miljenić.
Evo hvala lijepa. Zapravo sukladni smo tom dakle što se tiče upravo zato služi ova procjena da bi onda i kod Državne revizije bilo drugačiji stav. i ono što sam rekao i državna tijela sada po ovoj zakonskoj izmjeni moraju dati Državno odvjetništvu sve elemente predmeta da bi ono moglo što kvalitetnije zastupati. To i je duh ovih izmjena. Hvala.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi na redu kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Gospodine ministre sa suradnikom. Evo ovaj zakon 368 nosi oznaku E ili je europski iako je u njemu u osim onoga što je usklađivanje sa zakonodavstvom EU nabrojano i još nekoliko drugih stvari koje nemaju gotovo nikakve veze sa zakonodavstvom EU. Radi se o tome da se ovaj zakon usklađuje u svezi zajedničkih istražiteljskih timova i zajedničkim istragama u skladu sa odlukama EU u slučaju posebno teških kriminalnih djela kriminala, šverca drogom, ljudima itd. pri tome se uključuju osobe iz drugih zemalja koje su zainteresirane u pojedinim slučajevima pa se spominje ovdje i SAD čak. Ono što nije u svezi sa nikakvim direktivama ili uredbama EU to su npr. korištenje zgrada i nekretnina dodijeljenih Državno odvjetništvu te da u izgradnji kapitalnih objekata za potrebe državnih odvjetništava mogu sudjelovati županije, gradovi i općine. Dakle to nema nikakve veze. Drugo, da je Državno odvjetništvo dužno voditi jedinstvenu evidenciju o svim postupcima u kojima Državno odvjetništvo zastupa RH. Ja sam bio mišljenja da to već i sada postoji da je to već i sada u praksi. Međutim kako i sami klimate glavnom očito da nije i to je šteta da nije da točno vidimo u kojem opsegu je i uspješnost zastupanja države Hrvatske u odnosu na tužbe i na pravne akte koje poduzimaju pravne i fizičke osobe prema RH. Točno je rekla i gospođa Lovrin u toj raspravi da je u onim predmetima u kojima je država tužena od strane fizičkih ili pravnih osoba uspješnost tih ili inih više od 75% dakle ¾ su uspješno okončane tužbe. Nadalje, sam postupak imenovanja državnih odvjetnika, zatim okvirna mjerila za rad državnih odvjetništava itd. sve je to ono što zapravo izvan ili onako onkraj tematike koju određuje EU, a zapravo je i izvan onoga zbog čega i tvrdimo da je ovaj zakon nosi oznaku E, a to je odluka iz TAmperea 15.i 16.listopada '99.donešena kada je određeno da se zemlje EU jednostavno osnivaju zajedničke istražiteljske timove i vode zajedničke istrage u skladu s tom okvirnom odlukom iz Tamperea iz '99.-te godine. Zanimljivo je da je u dnevnom redu ovog zasjedanja Sabora i zakonski prijedlog pod rednim brojem 255 koji nije europski nego je hrvatski. A prijedlog je podnio klub HDSSB-a. U tom prijedlogu koji je podnio klub HDSSB-a kao dopunu Zakona o Državnom odvjetništvu, a hoćemo li o tome raspravljati ili nećemo zavisi od procedure koja teče u Hrvatskom saboru ali moram reći da je u toj dopuni Zakona o državnom odvjetništvu zatraženo da državni odvjetnik glavni državni odvjetnik, dakle osoba koja se bira za glavnog državnog odvjetnika ne može više od dva puta uzastopno obavljati tu dužnost. Zanima me ako je već tako da kažem, već ovako možda, ovako općenito imamo niz stvari koje su ovdje uključene u ovaj zakonski prijedlog, zašto i ovaj zakonski prijedlog nije razmotren ili se pak smatra da državni odvjetnik može biti doživotno jedna te ista osoba. Koji su razlozi da se državni odvjetnik bira samo dva puta i to uzastopno. Dakle osnovni racijo je onemogućiti koncentraciju moći koja je podložna pritiscima, dnevno političkim zbivanjima i postupcima koji sugeriraju arbitrarno, selektivno i iznimno diskrecijsko postupanje u pogledu progona počinitelja kaznenih dijela. Rješenja suprotna od stava da kažem političke elite omogućuju dakle poslušnički odnos u kojem rad glavnog državnog odvjetnika može biti izložen pritiscima i rezultirati neučinkovitošću rada što smo i imali priliku vidjeti u ovih proteklih, onih proteklih 8 godina o kojima je već bilo riječi. Dakle, uspješnost mandata se može mjeriti u iznimno dugom vremenskom periodu, to je dovoljno 8 godina ali se može rezultirati i odgodama progona ili njihovim zlouporabama u političke i druge svrhe. Evo taj zakon koji nosi oznaku 255, ili broj 255 dakle, je isto dopuna Zakona o državnom odvjetništvu kao i ovaj, doduše ovaj nosi oznaku E samo zbog evo one prve moje, mog zapažanja da se radi o zajedničkim istražiteljskim timovima i zajedničkim istragama u skladu sa odlukom iz Tamperea. Klub HDSSB-a će zbog svog dakle zakonskog prijedloga o dopuni Zakona o državnom odvjetništvu uložiti amandman na članak 20., na članak 20. koji kaže da se u članku 99. stavak 1. mijenja i glasi: da državnom odvjetniku prestaje dužnost prestankom državno odvjetničke dužnosti danom prestanka dužnosti i spajanjem državnih odvjetništava, danom spajanja državnih odvjetništava, izricanjem stegovne kazne, danom pravomoćnosti odluke i razrješenjem. I peto, ja bih tako rekao, i nakon isteka dva uzastopna mandata. Ne vidim razloga ako je u većini, u velikoj većini europskih zemalja upravo takva praksa da glavni državni odvjetnik, dakle, ima dva uzastopna mandata da se u Hrvatskoj također to ne primjeni ili smo mi pak uveli instituciju doživotnog državnog odvjetnika. Ponavljam doživotnog državnog odvjetnika koji radi, jedno vrijeme radi, 8 godina, 2 godine, 3 radi a 8 godina nije radio i tako dalje. Upravo iz onih razloga koje sam pročitao maloprije kada sam govorio o tome zbog čega je Klub HDSSB-a uložio također Prijedlog zakona o dopuni Zakona o državnom odvjetništvu. E sada, s obzirom da je naslovljen zakon kao E, dakle, kao europski, za očekivati je da ćemo ga prihvatiti, je li, iako u njemu veliki dio kažem materijala se ne odnosi na europsku praksu, niti je on nikakvim direktivama, pogotovo ne evo izgradnja sudova, odnosno, pardon, zgrada državnih odvjetništava i kapitalnih objekata za potrebe gdje mogu sudjelovati županije, gradovi i općine. Pa dobro, neka sudjeluju ili ne sudjeluju, to je Europa, to se Europu uopće nimalo ne dotiče. Prema tome nema ni potrebe za tim. Zbog toga kažem teško je reći hoćemo li glasovati za ili protiv. I ova prva i osnovna namjena ovoga Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona dakle zajednička, zajednička istraga, istražiteljski timovi, zajedničke istrage u skladu sa direktivom je u redu. Ali neke druge stvari smo pomalo skeptički, za neke druge stvari smo pomalo skeptični. Čak i u ovom zakonskom prijedlogu imamo nekakve naznake da zamjenici državnog odvjetnika, dakle, kažem ne može biti član državno odvjetničkog vijeća više od dva puta [[Upadica: Privedite kraju raspravu.]] Dakle, zamjenik državnog odvjetnika, ali sam državni odvjetnik, glavni državni odvjetnik njega se ne dira kao da je sveta, ne znam kako se to kaže, sada da ne bi ja bio prost, ono što u indiji, sveta, jel'.
Hvala lijepa [[Upadica: Hvala lijepa i vama.]] Replika, Ana Lovrin replika.
Ma kolega Grubišiću baš ste me dobro podsjetili da, tako je. Da stoji jedan prijedlog HDSSB-a o dopuni Zakona o državnom odvjetništvu, ali on nije Vladi bitan. Ja ne znam je li uopće stiglo mišljenje Vlade na taj zakon, vjerojatno je, pretpostavljam ako je stiglo da je Vlada rekla da će i tako i tako mijenjati, ići u izmjene i dopune zakona pa onda će i to obuhvatiti. Međutim, obuhvatila nije. Ali evo podsjetilo me i to da je hvala Bogu imamo prijedlog Poslovnika Hrvatskoga sabora, hvala Bogu u dva čitanja, pa ćemo i o tome raspravljati da se u Poslovnik uvede jedna odredba po kojoj se ne može samo tako ubacivati nove točke dnevnog reda, prioritetno u redoslijedu dnevnog reda a one već postojeće gurati na zadnje, na zadnje mjesto. Jer evo vaš prijedlog zakona koji nosi oznaku 255 je sada na 43 mjestu. A hitno danas je na prvom mjestu zakon koji nosi broj 368 jer je on prioritetan, jer je on europski zakon premda niti 20Ž% se ne odnosi, to sam puno rekla, na usklađivanje sa stečevinom Europske unije. I ne znam ima li ikakvoga argumenta po kojem su ove izmjene hitne da smo ih morali u roku od prošlog tjedna već evo u ponedjeljak uvrstit u dnevni red, a vaš prijedlog nije hitan. Dakle, u svakom slučaju bilo je pristojno u najmanju ruku da se onda objedinila rasprava o ova dva prijedloga zakona, da se Vlada i predlagatelj vladinog prijedloga očitovao i o tim prijedlozima, da smo to raspravili i zajednički odlučili. Na ovaj način zaista neće vaš prijedlog doći nikada na red ako ne promijenimo Poslovnik jer će Vlada uvijek imat hitnijih stvari. Hvala.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Hvala gospođo Lovrin da ste primijetili ovo, bilo je za očekivati da bar netko primijeti, ali evo imate dobru moć zapažanja pa je to dobro. Naime, radi se o tome da je točno, ajde rekli ste u postotku 20% se odnosi na usklađivanje sa zakonima Europske unije i sa direktivama Europske unije, dakle ovaj zakon. No s obzirom da nam se pruža prilika da u članku 20. koji se odnosi na članak 99. postavimo amandman. Mi ćemo i povući svoj zakonski prijedlog ukoliko ministar bude taj amandman usvojio. Hvala lijepo.
Nastavljamo raspravu. Kolega Draženko Pandek.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora. Poštovani ministre, uvažene kolegice i kolege. Ovim izmjenama i dopunama zakona u prvom se redu dakle implementira okvirna odluka vijeća o sprečavanju i rješavanju sporova, o izvršavanju nadležnosti u kaznenim postupcima te o zajedničkim istražiteljskim ekipama. Te odredbe jasno treba samo pozdraviti, one će osigurati suradnju tijela Republike Hrvatske i drugih država EU, dakle ne samo državnog odvjetništva i njegovih pandana prilikom istraživanja dakle teških i složenih kaznenih djela počinjenih na području Republike Hrvatske ili teritoriju zemalja članica. Jasno je da kriminal ne poznaje granice. Administrativne, jezične barijere kriminal ne poznaje i države moraju naći instrumente kojima će se međunarodni kriminal moći efikasno suzbijati. Ove izmjene daju neke instrumente upravo za tu namjenu. Daljnja većina odredbi kojima se mijenjaju i dopunjuju odredbe Zakona o državnom odvjetništvu predstavljaju ocijenio bih poboljšanje postojećeg teksta, racionalizaciju i dobru doradu. Tako bi primjerice istaknuo pohvalnim izmjene članka 5. u kojima se dakle propisuje da sada određeni rok od 30 dana za odgovor na predstavke i pritužbe na rad državnog odvjetništva se dakle određuje egzaktno što je značajno bolja formulacija od dosadašnjeg termina primjeren rok. Istaknuo bih izmjene i članka 16. kojima se propisuje dakle da je Državno odvjetništvo Republike Hrvatske dužno voditi jedinstvenu evidenciju o svim postupcima u kojima zastupa Republiku Hrvatsku u građanskim i upravnim stvarima, odnosno u kojima zastupa određene pravne osobe. No jasno, na ovu raspravu nisam se javio da bih samo hvalio dobra rješenja u predloženom tekstu nego prvenstveno da bih dao i određene primjedbe koje bi mogle dakle u prvom redu u budućnosti, budući da je sad zakon u hitnom postupku, u najavljenim novim izmjenama i dopunama zakona pridonijeti po mom mišljenju boljem rješavanju ove materije. Prvenstveno imao bih određenu terminološku primjedbu na članak 87. stavak 1. i to u dijelu dakle u kojem se govori o pravnim osobama u vlasništvu ili pretežitom vlasništvu Republike Hrvatske. Naime, ta odredba terminološki, dakle nomotehnički ocijenio bih nije usklađena sa Zakonom o trgovačkim društvima, ali niti sa Zakonom o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Dakle ovdje se očito u prvom redu mislim na trgovačka društva, no u pravnom smislu, u smislu Zakona o trgovačkim društvima vlasništvo nad trgovačkim društvima jednostavno nije moguće. Naime, u smislu tog zakona ZTD-a koji je leg specialis u toj materiji, moram istaknut da ne postoje vlasnici društva odnosno vlasnici pravne osobe. Postoje dakle samo članovi društva, odnosno imatelji udjela ili imatelji dionica. A kad govorimo o ustanovama tada govorimo naravno o osnivačima, nikako ne vlasnicima. Također člankom 5. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima određeno je da je objekt vlasništva pojedinačno određena stvar, dakle ne osoba, stvar. Stoga doslovnim tumačenjem zakona kako se inače zakoni moraju tumačiti došli bi do zaključka da državna odvjetništva mogu zastupati samo nepostojeće pravne osobe jer ne postoji u biti de facto nijedna osoba u vlasništvu Republike Hrvatske. Ovo inzistiranje na ovoj terminologiji koja je po meni pogrešna i neusklađena sa Zakonom o trgovačkim društvima, može izazvati i izaziva određene pravne i faktične zavrzlame i u stvarnom životu. Dakle ovdje govorimo u ekonomskom smislu, a u pravnom smislu je po meni to krajnje dvojbeno i mislim da bi to u čitavom nizu zakona, a mislim da je trebalo početi i s ovim, bi te odredbe koje govore o vlasništvu nad trgovačkim društvima, da bi trebalo mijenjati. Nadalje, za ovu raspravu prijavio sam se i ponukan činjenicom da na postupanje, odnosno nepostupanje državnog odvjetništva u javnosti postoje određene vrlo ozbiljne zamjerke, dakle kad govorimo o problematici rješavanja, odnosno nerješavanja kaznenih prijava. Naime, članak 68. ovog Zakona o državnom odvjetništvu propisuje da se odluka o prijavi za kaznena djela za koja se dakle vodi redoviti postupak donosi u roku određenom Zakonom o kaznenom postupku ili u drugom zakonu. Ta odredba upućuje dakle na druge zakone, međutim drugi zakoni po meni to ne čine na dovoljno dobar i jasan i određen način. U prvom redu prvi i najvažniji zakon koji regulira tu tematiku je ZKP. Tako je člankom 217. stavak 1. tog zakona propisano da je dakle državni odvjetnik dužan donijeti nalog o provođenju istrage u roku od 90 dana od dana upisa prijave u upisnik, ukoliko se dakle radi o kaznenim djelima za koja se ima provesti istraga. Iz tog bi mogli ovako na prvu ruku zaključit da se u redovitom postupku mora odlučiti o prijavi. Međutim, premda obveza odlučivanja o prijavi postoji tumačenje zakona dolazimo do zaključka da je to u biti instruktivni rok. I nakon proteka tog roka u biti nema nikakvih procesno-pravnih prepreka da se istraga ne pokrene i kasnije, odnosno nema apsolutno, pogotovo nikakvih procesno-pravnih pretpostavka da se neposredno podigne optužnica bez pokretanja istrage. Takva situacija mišljenja sam nije dobra, nije dobra u prvom redu za podnositelje kaznene prijave jer njegova kaznena prijava visi u zraku i doprinosi osjećaju pravne nesigurnosti i neefikasnosti tijela državnog progona. Nadalje, mislim da takva situacija nije dobra niti za osobe protiv kojih se podnosi kaznena prijava jer tada ta prijava visi kao nekakav svojevrsni damoklov mač i kao nerazriješena situacija, šteti ugledu te osobe i njegovom normalnom životu i obavljanju određene djelatnosti ukoliko je obavlja. Da je tome tako, da ne postoji određeni obvezatni rok za postupanje nego je postupanje po kaznenoj prijavi moguće sve do isteka zastarnog roka potvrđuje odredba članka 55. ZKP-a kojim se propisuje da je državni odvjetnik dužan, dakle u roku od 8 dana kad utvrdi da nema osnova za kazneni progon po službenoj dužnosti o tome izvijestiti oštećenika da bi ovaj mogao podnijeti, da bi ovaj mogao nastupiti dakle kao privatni tužitelj. To bi značilo ukoliko takvog izvještavanja nema da se još nije ustanovilo da li je osnovan progon postoji ili ne postoji, da je situacija dakle u pogledu kaznene odgovornosti osobe protiv koje je kaznena prijava podnesena još viseća, bedentna, neriješena. Stoga smatram evo da se, možda i u ovim izmjenama i dopunama zakona trebalo razmisliti o uvođenju odredaba kojima bi se propisao određeni obvezatni rok u kojem bi Državno odvjetništvo bilo dužno odlučiti da li prema trenutnom stanju spisa postoji osnova za progon za kazneno djelo za koje se progoni po službenoj dužnosti i onda o tome donijeti odgovarajuće obrazloženo rješenje koje bi onda bilo dostupno javnosti. Drugačije na primjer popisano u odnosu na skraćeni kazneni postupak. U skraćenom kaznenom postupku sukladno članku 68. stavak 2. Zakona o Državnom odvjetništvu Državni odvjetnik je dužan, dakle u roku od 6 mjeseci od upisa kaznene prijave, upisnih kaznenih prijava donijeti odluku o kaznenoj prijavi. Mišljenja sam da bi na sličan način trebalo odrediti rokove i kad je riječ o redovnom postupku. Pritom ne bi dolazio argument da postoji opasnost, ne bi dakle dolazio u obzir argument da postoji opasnost da se ugrozi efikasno provođenje radnji odvjetništva zbog nedostatka vremena, da se provedu sve radnje. Jer i u istrazi se na primjer rokovi mogu pod određenim uvjetima produživati i dakle, takva bi se odredba mogla navesti i kad govorimo o odlučivanju uopće da li da se pokreće istraga ili da se odbaci kaznena prijava. Odlučivanje o kaznenom djelu u nekom roku ne bi značilo da se kasnije ukoliko se naknadno dođe do saznanja o činjenicama koje opravdavaju pokretanje istrage ili podizanje optužnice te radnje ne mogu provesti. Dakle, ovdje ne bi dolazila po meni u obzir primjerena načela ne bis in idem ali bi se u odnosu na trenutno činjenično stanje dolazilo do tako kažem zatvaranja određene dvojbene situacije. Sada po meni imamo situaciju koju nije jasno još godinama od podnošenja kaznene prijave da li osnovana sumnja da je kazneno djelo počinjeno postoji ili pak ne postoji. U sadašnjoj situaciji sada moram konstatirati u javnosti se javlja sumnja da se s pojedinim kaznenim prijavama špekulira, da ih se eto drži u ladici dok se ne razbistre okolnosti koje nisu pravno relevantne za odlučivanje o odbacivanju kaznene prijave, odnosno pokretanju istrage i podizanju optužnice. Dakle, javlja se sumnja po meni da se ovisno o, dakle razbistravanju tih pravno ne relevantnih okolnosti inicira određeno postupanje ili se postupanje odgađa i nadalje sve dok ne nastupi zastara kaznenog progona. Bez obzira na to da li ta sumnja odgovara istini ili ne stvaranje klime koje omogućuje uopće postojanje takve sumnje u društvu nikako nije dobro i ka razrješenju te situacije mišljenja sam trebali bi se poduzeti određeni koraci. Hvala.
Hvala. I još kolega Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice, poštovani gospodine ministre, cijenjeni kolegice i kolege. Na ovu raspravu me ponukala jedan dio jedne rečenice gospodina ministra koji je kazao da će ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom odvjetništvu pridonijeti zaštiti državnog proračuna. Najbolje se državni proračun štiti ako se brine o imovini Republike Hrvatske bez obzira u kojem se obliku ona vodila ili u novčanim potraživanjima ili u nekretninama ili u vlasničkim udjelima. Međutim, imali smo do sada prigodu na žalost u proteklih godina vidjeti da su nemar i neodgovornost nisu nepoznate riječi kada je u pitanju briga o državnoj imovini. Jednom prilikom predsjednik Sabora gospodin Leko je ovdje kazao da nije samo problem što i kako Državno odvjetništvo radi nego i što Državno odvjetništvo ne radi. Ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona može pridonijeti još učinkovitijoj brizi o imovini Republike Hrvatske, ali i do sada a to ne samo da omogućuje, nego i nalaže Ustav članak 125. Ustava koji kaže da je Državno odvjetništvo dužno poduzimati pravne radnje radi zaštite imovine Republike Hrvatske. Prisjetimo se samo neugodne priče o Ljubljanskoj banci koja traje već 23 godine. 31.12.1991. godine utvrđeno je da je štednje ukupno devizne bilo u Ljubljanskoj banci, glavnoj filijali Zagreb 533 milijuna američkih dolara. Tada su, tada je oduzeto legitimno pravo hrvatskog štediše podizati svoj depozitni novac od banke. Na to nitko nije intervenirao već pune 23 godine. Uredbom Vlade RH o pretvaranju deviznih depozita u javni dug omogućeno je bilo svim štedišama da prebace svoje devizne uloge na neke domaće banke iz Hrvatske. I to je učinjeno tako da je ukupno 338 milijuna prenešeno na banke devizne štednje, ali nije prenijeto 165 milijuna dolara koje su ostavili vjerovnici hrvatski građani. Ljubljanska banka time nije prestala biti vjerovnik ni Republika Slovenija, nije prestala biti dužnik, samo je vjerovnik promijenit. Umjesto dijela štediša vjerovnik je postala RH. gdje je 20 godina bilo Državno odvjetništvo kada je u pitanju RH i imovina njena u potraživanju u odnosu na Republiku Sloveniju i Ljubljansku banku? Kako je moguće temeljem kojeg zakona, kojih ovlasti da privatne banke zastupaju RH u sudskim procesima? Ako je to temeljem preuzetih potraživanja, to je protuzakonito i nemoguće jer ne potražuju banke već potražuje RH i RH je sanirala banke ne samo za iznos prenesene štednje nego čak jednu banku mislim i nekoliko stotina milijuna više nego što je trebalo. Po kojoj punomoći kada ni odvjetnički ured nijedan ne može zastupati RH mogu zastupati privatne banke u inozemnom vlasništvu? Nadam se da će ovaj zakon barem razjasniti tu situaciju ili da će ponukati razjašnjenje takve situacije. Gdje je Državno odvjetništvo bilo kada su se bezvrijedne dionice velikih poduzeća za nominalnu vrijednost mijenjale drugih poduzeća znatno većih vrijednosti? Državno odvjetništvo je imalo kontradiktorne stavove kada su u pitanju šume i korištenje šuma, kada je u pitanju pojedini hoteli i korištenje imovine RH u privatne svrhe, 20 i nešto godina bez ikakve naknade Državno odvjetništvo je zasigurno prenatrpano predmetima i ne može odgovoriti svemu onome što se dogodilo u proteklih dvadesetak godina jer to bi trebalo 10 takvih odvjetništava. Ali trebalo bi znati prioritet. Bez zateznih kamata RH potražuje 368 milijuna dolara sa zateznim kamatama negdje danas oko 2 milijarde eura samo po jednom slučaju. Koja je bila uloga Državno odvjetništva kada je bila kuponska privatizacija i pretvaranje PIF-ova u otvorene investicijske fondove početkom 2000.godine? gdje je bilo Državno odvjetništvo kada se vidljivo iz nalaza Državne revizije da su se pojedini hoteli vlasnički mijenjali umjesto vlasnika RH i postali privatni vlasnici za nekoliko kuna? Vrlo često u tim slučajevima izostala je reakcija Državno odvjetništva. Kako je moguće da nakon presude općinskog suda po privatnom tužitelju da RH postaje vlasnik dijela jedne banke Državno odvjetništvo žali se na takvu odluku i ne prihvaća da je RH vlasnik onoga što je sud hrvatski dosudio. Najlakše je bilo proteklih godina procjenjivati kakva će sudbina biti imovine RH. i kolegica Lovrin je napomenula da kada je tuženik RH da skoro u pravilu gubi spor. Kada je tužitelj skoro da u pravilu ne dobiva spora. Nadam se i podržavam ovaj prijedlog izmjena i dopuna Zakona o Državnom odvjetništvu da se podigne zaštita imovine RH na višu razinu i da tu pridonesemo svi ali najviše Državno odvjetništvo jer je to njegova ustavna obveza. Prošla su vremena kada nije trebalo ništa znati, a moglo se predvidjeti kakva će biti sudbina imovine RH. najlakše je bilo biti prorok u procjeni sudbine hrvatskih potraživanja, potraživanja RH. dovoljno je bilo samo biti pesimist. Ne bih želio biti pesimist i ubuduće kada je u pitanju imovina RH. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Repliku ima Boro Grubišić.
Hvala lijepa. Kolega Mariću s obzirom da ste u prvom svom dijelu izlaganja govorili o Ljubljanskoj banci i o štedišama Ljubljanske banke onda je praksa koja se danas provodi u gotovo svim bankama nevjerojatna, gotovo da dolazi do toga da bi gotovo svaki ne štediša nego onaj tko ima posla sa bankom morao uložiti tužbu Državno odvjetništvu ili ne znam ni ja kome. Evo kredit od 100 tisuća neću govoriti ime banke namjerno, 3,5% obrada kredita ili 3,5 tisuće. To vam uđe u ukupnu masu dakle 103,5 i onda na to idu kamate od 6,99% Umjesto da je 3,5 tisuće obrada kredita, ona kasnije iziđe na 5,5 tisuća, s obzirom da je to ušlo u ukupnu masu duga. Dalje, obavijest da nemate ništa na žiroračunu košta 20 kuna. Prebacivanje bilo kojeg novčanog iznosa s jednog na drugi žiroračun košta 10 kuna. Dakle, banke, a vi ste govorili o Ljubljanskoj su stvorile nevjerojatan jedan okvir poslovanja u kojem jednostavno pljačkaju hrvatski, moram reći doslovce, to nije povreda gospodarskog poslovanja, to je čista pljačka hrvatskih građana i hrvatskog naroda. Evo samo toliko.
Odgovor na repliku Goran Marić.
Hvala lijepa kolega Grubišiću malo ste odmaknuli od izvorne teme ali ja ću se zadržati na Zakonu o državnom odvjetništvu. Istina je i to je posebna priča poslovanje banaka u Hrvatskoj, ali ovdje ću se zadržati na onaj dio koji ste govorili o Ljubljanskoj banci. Činjenica je da u Hrvatskoj 144 tisuće hrvatskih građana kada je u pitanju potraživanje od Ljubljanske banke. Činjenica da Republika Hrvatska nije zaštićena kada je u pitanju potraživanje 368 milijuna dolara bez obračunatih kamata u 23 godine od Ljubljanske banke glavne filijale Zagreb. I činjenica da te, zaštitu interesa ne mogu raditi u ime Republike Hrvatske poslovne banke. Ali kod nas ni ministri ne znaju kod kojih sudova se vodi spor i tko zastupa Republiku Hrvatsku u tim sporovima. Pitao sam aktualnu ministricu kod kojeg suda i tko zastupa Republiku Hrvatsku odgovoreno mi je da se ne zna. Pa i danas je veo tajne nad tim. Pa bih i volio čuti od gospodina ministra tko to zastupa Republiku Hrvatsku temeljem čega zastupa Republiku Hrvatsku i kod kojih sudova se vodi spor protiv Ljubljanske banke i Republike Slovenije. Hvala lijepa.
Zaključujem raspravu, o prijedlogu zakona glasati ćemo naknadno.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnom odvjetništvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 368. Rasprava o tekstu Konačnog prijedloga zakona je završena. Vlada je podnijela amandmane nakon roka utvrđenog Poslovnikom Hrvatskoga sabora. U skladu sa člankom 166. Poslovnika dajem na glasovanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade Republike Hrvatske. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Hvala lijepa. Utvrđujem da smo jednoglasno sa 102 glasa za prihvatili Prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade Republike Hrvatske. Molim predstavnika predlagateljice da obrazloži amandmane Vlade Republike Hrvatske. Poštovana potpredsjednica zamjenica ministra pravosuđa, poštovana Sandra Artuković-Kunšt. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Sabora. Poštovane gospođe zastupnice i gospodo zastupnici. Vlada predlaže amandmane na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnom odvjetništvu i to u odnosu na članak 16., a radi se o članku 80.a u stavku 3. i 5. teksta zakona na način da se riječi: podatke i upute za zastupanje razjasne i preciziraju tako da se navede što je sadržaj podataka koje su državna tijela koje zastupa državno odvjetništvo dužna dostaviti, a to su očitovanja o činjeničnim navodima tužbe ili prijedloga, dokazni prijedlozi, dokumentacija kojom raspolažu te mišljenja tijela o osnovanosti zahtjeva. U stavku 5. predložili bi da se riječi: dužno je, zamijene riječi: može tako da bi time omogućili samostalno donošenje odluke državnom odvjetništvu, a što je u skladu sa njihovom funkcijom.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu Vlade Republike Hrvatske broj 1. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman broj 1 Vlade Republike Hrvatske. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Hvala lijepo. Utvrđujem da smo većinom glasova, 77 glasova za i 25 glasova suzdržanih prihvatili amandman broj 1 Vlade Republike Hrvatske i postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 2 Vlade Republike Hrvatske. Poštovana zamjenica ministra izvolite.
Hvala lijepo. Amandman 2 se odnosi na dodavanje članka 61., a time se uređuje stupanje na snagu, odnosno primjena ovih izmjena o kojima smo prethodno govorili u amandmanu 1, dakle da bi se ove izmjene primjenjivale na predmete koji započinju nakon stupanja na snagu ovog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnom odvjetništvu.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu broj 2 Vlade Republike Hrvatske. Nema potrebe za raspravom. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman broj 2 Vlade Republike Hrvatske. Molim da se izjasnimo tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Hvala lijepo. Utvrđujem da smo većinom glasova, 78 glasova za i 27 suzdržanih prihvatili amandman broj 2 Vlade Republike Hrvatske i time postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Molim, amandman broj 3, poštovanu zamjenicu ministra.
Hvala lijepo. Amandman broj 3 je nomotehničkog karaktera. S obzirom da smo promijenili redoslijed članaka u amandmanu broj 3 predlažemo da se odredi da članak 61. postaje članak 62.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu broj 3 Vlade Republike Hrvatske. Nema interesa. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman broj 3 Vlade Republike Hrvatske. Molim da se izjasnimo tko je za? Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Hvala lijepa. Utvrđujem da smo većinom glasova, 105 glasova za i 1 suzdržanim glasom, prihvatili amandman broj 3 Vlade Republike Hrvatske i time postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Prelazimo na amandmane Odbora za zakonodavstvo. Poštovana zamjenica ministra Sandra Artuković-Kunšt. Amandman broj 1 na članak 1.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 2 na članak 15.
Prihvaća se.
Amandman broj 3 na članak 23.
Prihvaća se.
Amandman broj 4 na članak 36.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Obrazloženje na amandman 1, 2, 3 i 4, ništa, to nema ništa. Hvala lijepa. Imamo još jedan amandman Kluba zastupnika HDSSB-a, to su Boro Grubišić i Josip Salapić, zastupnici tog kluba. Molim poštovanu zamjenicu ministra da se očituje o amandmanu poštovanih zastupnika Bore Grubišića i Josipa Salapića.
Hvala lijepo. Pa Vlada ne prihvaća navedeni amandman iz razlog što je koncepcija zakona ovako složena kako je i sad ja ne znam…
Odlučite se kako hoćete.
Evo hvala.
Hvala lijepa. Očitovanje predstavnika predlagatelja, izvolite. Poštovani zastupniče Josip Salapić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Sabora. Pa obrazloženje je iskreno rečeno u pravničkom kontekstu pomalo totalno bezveze. Prijedlog amandmana nije u kontekstu zakona. Prijedlog amandmana je u kontekstu zakona jer smo ga dali sukladno predloženim izmjenama i dopunama zakona, a razlog zašto smo ga dali je da je naš prijedlog zakona Kluba zastupnika HDSSB-a oko dopune Zakona o državnom odvjetništvu u proceduri Sabora već punih 6 mjeseci. Naš amandman se odnosi na to da smo prijedlogom zakona htjeli ograničiti dužnost glavnog državnog odvjetnika ne aludirajući na trenutno obnašajućeg gospodina Bajića, nego na buduće slučajeve da glavni državni odvjetnik u Republici Hrvatskoj može samo dva mandata uzastopno obnašati dužnost glavnog državnog odvjetnika. Tako da obrazloženje zakona da nije u kontekstu zakona totalno nema veze sa ničim pa tražim glasovanje. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Molim da se izjasnimo o amandmanu poštovanih zastupnika Bore Grubišića i poštovanog zastupnika Josipa Salapića kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Prelazimo na glasovanje o konačnom prijedlogu zakona. Molim da se izjasnimo tko je za konačni prijedlog zakona? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala lijepa. Molim rezultat? Hvala lijepa. Utvrđujem da je većinom glasova 79 glasova za, 2 glasa protiv i 25 glasova suzdržanih donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom odvjetništvu u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Idemo na sljedeće.
I sada ćemo raspraviti – - Konačni prijedlog Zakona o radnom vremenu, obveznim odmorima mobilnih radnika i uređajima za bilježenje u cestovnom prijevozu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 361; Doviđenja ministre. Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Na redu su klubovi. U ime Hrvatskih laburista, Stranke rada kolega Mladen Novak.
… [[Govornik naknadno uključen.]] poštovana potpredsjednice. Ovdje je riječ o Prijedlogu Zakona o radnom vremenu, o obveznim odmorima, mobilnih radnika i uređajima za bilježenje u cestovnom prijevozu sa konačnim prijedlogom zakona koji ima oznaku E i nešto je malo više od ovoga što je prethodni zakon se odnosi na prilagodbu sa propisima Europske unije. No, međutim, nisam mogao odoljeti a da ne ukažem na neke nelogičnosti koje su se iako je navodno u pitanju samo usklađivanje se desile u ovom zakonu. Pa tako imamo recimo u članku 4. se spominje noćni rad, odnosno definicija noćnog rada koja po ovom zakonu glasi da je, se noćni rad obavlja u razdoblju između 00 i 05 sati odnosno od ponoći do 5 sati ujutro. To je u suprotnosti sa Zakonom o radu konkretno člankom 48. Zakona o radu. Znam, svjestan sam da u takvim slučajevima se primjenjuje ono što je za radnika povoljnije. No međutim, u uvodnom dijelu stoji kako bi se izbjegao paralelizam, vodilo se računa da se odredbe uredbi Europske unije ne prenose u ovaj prijedlog zakona a ovdje recimo zadiremo u neki dio Zakona o radu pa se navodi dio koji je u direktnoj suprotnosti s time. Dalje ima ovdje nekih čudnih za mene barem čudnih, volio bih da je ovdje netko tko mi može odgovoriti ali nije sada ni nužno. Potvrda o aktivnostima vozača je potvrda koju izdaje pravna ili fizička osoba za razdoblje dok vozač nije upravljao vozilom. Pa ja se pitam kome uopće treba ta potvrda, u koje svrhe se to može koristiti, mislim to je, ili je promašena definicija ili je tu nešto čudno ili postoji još nešto što barem meni nije jasno. Zatim imamo u tom istom članku 4. imamo točke 8 i točke 9.. Točka 8. definira radno vrijeme i ona je taksativno pobrojala što se sve ubraja u radno vrijeme. A točka 9. taksativno nabraja što se sve ne ubraja u radno vrijeme. Pa onda imate da se recimo u radno vrijeme ne ubraja ono vrijeme dok je vozač na raspolaganju svom poslodavcu, pa između ostalog dok se vozi u trajektu, je li, trajekt se, trajektom se prevozi njegovo vozilo. A recimo suprotno je to točci 8. znači sam sa sobom u istom članku ovaj zakon je kontradiktoran. Ima nekih detalja za koje ja nisam siguran da li su uopće moguće u praksi pa između ostalog raspored radnog vremena, poglavlje raspored radnog vremena, članak 5. kaže: Ako mobilni radnik obavlja poslove za različite poslodavce. Pa ja baš nisam siguran da li je to moguće s obzirom da se ovdje prvenstveno radi za, o vozačima na koji način on može raditi za dva poslodavca, nisam baš siguran da li je ovo u praksi uopće moguće. Zatim se u tom istom članku spominje obaveza poslodavca da je dužan od mobilnog radnika koji radi kod više poslodavaca pisanim putem zatražiti evidenciju, evidenciju radnog vremena. No, međutim, nigdje ne obrazlaže što ukoliko taj poslodavac to ne želi dati. U tom slučaju ispada, a pazite, obaveza je radnika da ju dostavi drugom poslodavcu. Ispada da je radnik u prekršaju za nešto što mu drugi poslodavac ne želi izdati ali nije nigdje predviđena sankcija za tog drugog poslodavca pa je to malo čudno. Noćni rad kojeg sam već jedanput spomenuo je također po meni vrlo diskutabilan odnosno članak 7. i definiranje plaćanja noćnog rada, pa veli: naknada za noćni rad mobilnim radnicima se isplaćuje sukladno posebnom propisu o radu, odnosno sukladno kolektivnom ugovoru uz uvjet da takva naknada ne smije poticati ugrožavanje sigurnosti cestovnog prometa. E sada, ovo definitivno lijepo zvuči. Znači kolektivnim ugovorom je omogućeno da se radniku ugovore veća prava. Ali uz uvjet da takva naknada ne smije poticati ugrožavanje sigurnosti cestovnog prometa. To znači da se radnika stimulira da vozi noću više. Ne može voziti više nego što može ako mu je limitirano radno vrijeme. Koja to naknada, mislim da ovo nije najsretnije rješenje da je definicija sama po sebi malo čudna. Ispada da je, čim je radio noćne sate, vozio po noći da je, da ga se stimulira da ugrožava sigurnost cestovnog prometa. To baš i, vjerujem da se svi možemo složiti da to baš i ne drži vodu. Još jedna moja sugestija, članak 27. ukidanje javnih ovlasti nije u kaznenim odredbama niti jedna točka ali mislim da ima stvarno dosta prostora da se taj dio obradi, odnosno obuhvati kaznenim odredbama jer što vrijedi ako je nešto protuzakonito, protupropisno a nije predviđeno da postoji kazna, zato onda kao da i nije. Eto, hvala lijepo.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a, kolega Josip Borić.
Hvala lijepo potpredsjednice, predstavnik ministarstva. Pa evo, Prijedlog Zakona o radnom vremenu, obveznim odmorima mobilnih radnika i uređajima za bilježenje u cestovnom prijevozu postoji. Imamo ga iz 2008. godine i mi na klupama imamo novi Zakon a taj novi Zakon je preslikao gotovo sve iz tog postojećeg zakona. I umjesto da imamo moguće nekakve izmjene i dopune zakona jer je bilo, bile su dvije direktive i dvije uredbe donesene 2009. i 2010. godine koje bi se onda mogle staviti i u ovaj prijedlog zakona, mi imamo potpuno novi zakon u prijedlogu ne znamo zbog čega. Evo volio bih da nam predlagatelj objasni zbog čega su išli na novi zakon kada je 90% odredbi iz 2008. godine već obuhvaćeno prethodnim zakonom a nalazi se i u ovom zakonu. Međutim, s obzirom da je europski zakon mi u Klubu HDZ-a ćemo ga podržati jer je i vrlo važan. Važan je sa dva aspekta i socijalnog i sigurnosnog jer se donosi u cilju poboljšanja uvjeta rada mobilnih radnika, podizanja razine sigurnosti cestovnog prijevoza, izjednačavanja uvjeta tržišnog natjecanja u prijevozničkoj djelatnosti i poboljšanja nadzora komercijalnog prijevoza. Njime se uređuje radno vrijeme i obvezni odbori mobilnih radnika u cestovnom prijevozu, vremena vožnje vozača koji obavljaju cestovni prijevoz putnika i tereta. Uređuje se područje tahografa, potpuno se uređuje rad radionica za poslove provjere i pregleda, ugradnje, ispitivanje, te popravak i demontaža tahografa, postupci kontrole, nadležnost tijela nad provedbom zakona kao što se propisuju i prekršajne i kaznene odredbe. Moramo znati da ovo je vrlo važan Zakon jer se odnosi na gotovo 50 tisuća vozila koja imaju ugrađeni tahograf. Što znači da imamo i 50, negdje oko 50 tisuća vozača koji voze teška teretna motorna vozila i autobuse. Naravno da postoji i velik broj malih gospodarstvenika koji nemaju tahograf ali također tim vozilima upravljaju vozači. Neki nam vozači voze i po 300 sati mjesečno. To su činjenice koje treba ispravljati i ovakav prijedlog zakona. Zasigurno kada bi se doslovno u skladu sa onim što piše i provodio i od policije i od inspekcije, naravno da bi se našao prostor i za moguća nova radna mjesta. A s obzirom da na zavodu za zapošljavanje imamo preko 8 tisuća vozača jasno je da bi se doslovnom primjenom ovoga zakona koji je u protekle 4 godine donio puno više sigurnosti u cestovnom prijevozu, puno više i prava radnicima, moglo naći mjesta kažem i za nova radna mjesta. Međutim, ovaj Zakon malo je čudno napisan, to je primijetio i kolega Novak, jer je u nekim odredbama recimo iz prethodnog ispustio gotovo sva izuzeća koja smo imali. Mi smo imali izuzeća koja su se odnosila na vrijeme vožnje, prekid vožnje, dnevne i tjedne odmore. To je bio tada članak 17. a on se odnosio na sasvim opravdane iznimke. Na vozila koja se koriste za poljoprivredne i šumarske aktivnosti u krugu do 50km od mjesta utovara do mjesta istovara. Vozila koja se koriste za obuku vozača i ispite u cilju dobivanja vozačke dozvole ili svjedodžbe o stručnoj osposobljenosti pod uvjetom da se ne koriste za komercijalni prijevoz tereta ili putnika. On se odnosio na specijalizirana vozila za prijevoz opreme za cirkuse i zabavne parkove. Posebno opremljena vozila čija je namjena edukacija u stanju mirovanja, tzv. bibliobusi ili knjižnici. Odnosio se na specijalizirana vozila za prijevoz novca i vrijednosti, na vozila koja se koriste isključivo na cestama unutar prometnih objekata kao što su luke i željeznički terminali, vozila koja se koriste za prijevoz živih životinja s gospodarstava na lokalne tržnice i natrag ili s tržnica u lokalne klaonice u krugu do 50km, na vozila koja se koriste za sakupljanje mlijeka sa poljoprivrednih gospodarstava. Članak 18.tog zakona kojeg ste promijenili odnosio se sa svojim odredbama i na unutarnji linijski prijevoz putnika na linijama ukupne udaljenosti do 50km. Vi ste to sve u ovom prijedlogu zakona izbrisali. Ne znamo razlog zbog čega i žao mi je što se niste kao predstavnik ministarstva obratili i rekli zbog čega ukidamo nešto što je jasno i nedvosmisleno u praksi postoji i naravno da u odnosu na vozače autobusa, na vozače teških kamiona i tereta imaju sasvim drugačiji status. Vi ovaj članak uvodite treću glavu, vremena vožnje, prekidi vožnje i dokumentacija. Vrlo jasno i šturo su obrađena dva članka koje unose dvije uredbe EU komisije i onda navodite u članku 11.evo sada ću ga pročitati koji glasi "Kolektivnim ugovorom i drugim ugovorima između socijalnih partnera mogu se za osobe koje obavljaju mobilnu djelatnost cestovnog prijevoza odrediti povoljniji uvjeti vremena vožnje, prekida vožnje, dnevnih i tjednih odmora od onih propisanih odredbama ovog zakona u cilju zaštite njihovog zdravlja i sigurnosti vodeći računa da se s time ne smanjuje opća razina zaštite radnika". Navodite dnevne i tjedne odmore koje ovaj zakon uopće ne spominje osim u kaznenim odredbama. Prethodni zakon iz 2008.imao je točno razrađeno što je to dnevni odbor, što je to redoviti dnevni odmor, skraćeni dnevni odmor i dnevni odmor člana višečlane posade. Mi to u ovom zakonu ne vidimo osim u kaznenim odredbama znači gdje su propisane kazne. Svaki poslodavac, a mnogo ih je koji se bave prijevozom iz ovog prijedloga zakona saznaju ono što smo saznali iz onoga iz 2008. Koliko nam je radno vrijeme? Prosječno radno vrijeme vozača 48 sati tjedno. Maksimalno do 60 sati, ako prosječno tjedno radno vrijeme nije prekoračeno proteklih 4 mjeseca. Tjedno radno vrijeme mobilnog radnika koji radi za više poslodavaca daje zbroj radnih vremena kod svih poslodavaca ako su zadovoljene ove odredbe od 48 ili 60 sati. Imamo definiciju ukupnog mjernog radnog vremena ako mobilni radnici obavljaju noćni rad on ne smije biti dulji od 10 sati unutar svakog 24-tnog razdoblja. To smo imali i u zakonu iz 2008.godine. U tom zakonu jasno su pobrojane i stanke. Stanke od najmanje 30 minuta najkasnije nakon 6 sati neprekinutog rada i ako ukupni zbroj radnih sati iznosi između 6 i 9 sati. Stanka od najmanje 45 minuta najkasnije nakon 6 sati neprekinutog rada i ako ukupni zbroj ranih sati iznosi više od 9 sati. I imamo kraće stanke od 15 minuta koje se mogu koristiti više puta tijekom radnog vremena. Nigdje nisu obrađeni dijelovi koji se odnose na dnevni odbor još jedanput to spominjem osim u kaznenim odredbama. Nažalost mi u Saboru nemamo uredbe EU komisija, mi ne znamo što u njima piše i mi bi to trebali iščitavati iz kaznenih odredbi. Kako će to tek odraditi menadžment u prijevozničkim poduzećima? Oni su dužni temeljem ovog zakona educirati vozače o radnom vremenu i obveznim odmorima mobilnih radnika, organizirati rad i nagrađivanjem mobilnih radnika sukladno zakonskim odredbama, educirati vozače i operativni menadžment o uporabi tahografskih uređaja. Oni su obvezni također kod prijevoznika ako u vozilu nema ugrađeni tahograf podnositi određene radnje. Oni su obvezni prijenos podataka s vozila koja imaju ugrađen digitalni tahograf te obveze pohrane dokumentacije i uspostave evidencije o radu vozača tj. mobilnih radnika arhivirati. Obvezni su ishodovati i posjedovati memorijske kartice prijevoznika u slučaju korištenja digitalnog tahografa i naravno surađivati s inspekcijskim i drugim službama u postupcima nadzora. Mi ulazimo u jedno područje koje se primjenjuje već gotovo 5 godina, to nije ništa novo niti memorijska kartica niti digitalni tahograf itd. kao niti postupci provjere koji se provode na cesti, gotovo 30% ukupnog broja provjeravanih radnih dana, a 50%-ak se provjerava na dijelu u prostorima tvrtki. Mislim da je sva neozbiljnost ovog zakona onda na kaju sažeta u zadnjem članku koji govori o stupanju na snagu. I onda kaže taj članak 58. "Ovaj zakon stupa na snagu 8.dana od dana objave u NN osim članaka od 1.do 55., te članka 57.koji stupaju na snagu danom pristupanja RH EU", što znači da temeljem ovog zakona mi imamo važeći samo jedan članak, a to je članak 56.u prijelaznim odredbama koji se odnosi na dva pravilnika ili bolje rečeno praktički mi gotovo 20 dana unutar 6.mjeseca nemamo važeći zakon ako ja to dobro iščitavam s obzirom na ovo kako to ovdje piše. Mislim da je to bilo sasvim bespotrebno da smo mogli onda ovaj zakon donijeti uoči ulaska u EU i dati ga na objavu kada uđemo nego izuzeti iz odredbe sve članke ovog zakona, ostaviti samo jedan sa dva pravilnika da bi onda na kraju se upitali imamo li mi uopće onda zakon koji je važeći. Mislim da po ovoj odredbi članka 58.nemamo. Evo volio bih da nam i to predlagatelj objasni. Još ću ga jedanput pitati zašto nemamo priču o redovitim dnevnim odmorima, koliki su ti odmori, koliko je to skraćeni dnevni odmor, koliko on traje i koliko traje dnevni odmor člana višečlane posade da bi nam neke stvari iz ovog zakona bile jasne, a on je samo ne zakon o kojem treba raspravljati sa dvije rasprave jer se odnosi na vrlo zahtjevan dio hrvatskog gospodarstva, a to su prijevozničke tvrtke i vrlo su živo zainteresirane za ono što im država sprema danom ulaska u EU. i vrlo su živo zainteresirane za ono što im država sprema danom ulaska u Europsku uniju. Na ovaj način svjedočimo možda jednoj neozbiljnosti u pripremi. Ja ne znam što radi Ured za zakonodavstvo Vlade koji pušta ovakve zakone. Ne projiducirajući što oni donose u određenom trenutku, ali kažem, s obzirom da je ovo P.Z.E. Zakon, moramo na kraju, bez obzira koliko je primjedbi na njega, mi ćemo ga morati podržati. Ali očekujemo i vaša očitovanja kao predlagatelja. Hvala lijepo.
Hvala. Replika Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa kolega Borić, slažem se s vama da se radi o vrlo važnom zakonu i glede sigurnosti i prometa naravno i brzi o zdravlju onih koji sudjeluju u tome, ali sam primijetio jednu tvrdnju koja mi je zapela za uho gdje ste govorili o onim specijaliziranim vozilima za odvožnju mlijeka sa farmi, mi to, one cisterne koje gledamo sve manje naravno u našim seoskim sredinama. I nameće mi se pitanje sa kojih to farmi, kada ih je tisuće i tisuće propalo, kada ih svaki dan propadne 10 do 15, kada je proizvodnja mlijeka pala i svakodnevno pada. Znači neće trebati niti specijaliziranih vozila, naravno još manje tahografa. A oni svi koji sudjeluju u tom prometovanju će završiti na, i pojačati ovu brojku od 375 tisuća. I sada, još druga stvar koja me još više na neki način intrigira a to je, radi se dakle o usklađivanju sa uredbom, vi ste govorili, ne mogu toliko stručno ulaziti u taj dio, ovom i onom. A ja želim usporediti, pa ima i Uredba 261 Europske unije koja kaže treba ojačati poziciju proizvođača mlijeka. Treba farmeru, hrvatskom seljaku osigurati primjeren životni standard. Evo ovdje može dakle sve, samo za hrvatskog seljaka se ne mari. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku Josip Borić.
Hvala lijepo. Pa uvaženi kolega, evo slažem se sa time, zato sam posebno i naveo dio kojeg smo imali u Zakonu iz 2008. godine a koji je u potpunosti izbrisan a odnosio se na izuzeća od pojedinih vrsta prijevoza na koja se nisu onda odnosili vremena vožnje, prekid vožnje, dnevni i tjedni odmori. Kako smo krenuli sa tim obiteljskim gospodarstvima, sa farmama itd., očito je procjena da tih izuzeća više ne treba biti jer takvih vozača više nema, nema ni tih specijaliziranih onda vozila, ne samo na farmama. Imamo mi ovdje i luke ili željezničke terminale. Imamo mi i druge djelatnosti koje su bile izuzete, međutim, evo ne znamo zbog čega su sada ostavljene sve u istom kriteriju ili u nekakvim … [[Govornik se ne razumije.]] pravilima a znamo da se ne bave djelatnostima niti na način na koji to rade autobuseri ili prijevoznici teških kamiona i teških tereta već se bave specijaliziranim djelatnostima. Tako da mi možemo ovdje u Saboru s obzirom na manjak informacija upravo zaključiti ovo što ste i vi sami rekli.
Zaključujem raspravu. O prijedlogu Zakona glasati ćemo naknadno.
Konačni prijedlog zakona o radnom vremenu, obveznim odmorima mobilnih radnika i uređajima za bilježenje u cestovnom prijevozu, bio je to hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZE br. 361. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim predstavnika predlagatelja, zamjenika ministra pomorstva, prometa i infrastrukture Zdenka Antešića da se očituje o predloženim amandmanima. Amandman broj 1 na članak 12., 26. i 27.
Predlagač prihvaća amandman, odnosno prihvaća sve amandmane Odbora za zakonodavstvo.
Postaju sastavni dio zakona. Zaključujem raspravu. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Kolega Hodžiću jeste vi za, protiv, suzdržan? Kolega Hodžić? Molim rezultat. Utvrđujem da je zakon donesen jednoglasno sa 115 glasova za, zajedno sa predloženim i prihvaćenim amandmanima.
Raspraviti ćemo – - Konačni prijedlog Zakona o dopunama Zakona o vanjskim poslovima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 369; Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za vanjsku politiku i Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske. Izvješća ste primili na sjednici. Uvodno će prijedlog obrazložiti zamjenik ministrice vanjskih i europskih poslova gospodin Joško Klisović. Izvolite.
Gospođo potpredsjednice, uvaženi saborski, zastupnice i zastupnici. Pred nama je Prijedlog zakona o dopunama Zakona o vanjskim poslovima kojim se usklađujemo sa pravnom stečevinom Europske unije. Dopune se odnose na pružanje diplomatsko konzularne zaštite građanima Europske unije jedne države članice Europske unije od strane diplomatskih konzularnih predstavništava druge države članice. Riječ je samo o dopunama Zakona, dakle, ne i o izmjenama jer se ni jedan članak niti stavak postojećeg zakona ne briše i ne mijenja. Nego se iza članka 14. i članka 15. dodaju novi članci. Samo da podsjetim, odredbom članka 23. Ugovora o funkcioniranju Europske unije propisano je da svaki građanin Europske unije na državnom području treće zemlje u kojoj država članica Europske unije čiji je on državljanin nema predstavništvo imam pravo na zaštitu od strane diplomatskih i konzularnih tijela bilo koje države članice. Po istim uvjetima kao i državljani te države. Navedeno je opće pravilo potom je u okviru Europske unije dodatno uređeno, u dvama pravnim aktima a to su odluka predstavnika Vlada država članica koja je donesena na sastanku Vijeća 19. prosinca 95. godine, u vezi zaštite građana Europske unije u diplomatskim i konzularnim predstavništvima kao i odluka predstavnika … [[Govornik se ne razumije.]] , članica koja je donesena u vijeću 25. lipnja 96. godine a odnosi se na uspostavu hitne putne isprave. Prvom odlukom utvrđuju se konzularne funkcije koje se pružaju državljanima druge države članice, te se propisuju uvjeti pod kojima diplomatska misija i konzularni ured jedne države članice EU može dati novčanu pozajmicu državljaninu druge države članice. Kako u Zakonu o vanjskim poslovima ne postoji, sadašnjem zakonu odredba koja bi regulirala uvjete davanja novčane pozajmice hrvatskom državljaninu pojavila se potreba i za uređenjem tog pitanja i u odnosu na državljane Hrvatske. Stoga se osim usklađivanja s odredbama odluka iz 95. godine koja se odnosi na pružanje konzularne zaštite i pomoći a iznimno i davanje novčane pozajmice državljaninu druge države članice Europske unije propisuju uvjeti pod kojima se hrvatskom državljaninu može dati novčana pozajmica. Drugom navedenom odlukom određuju se uvjeti pod kojima se državljanima drugih država članica Europske unije izdaje europski hitni putni list za povratak u zemlju. To se pravo odnosi samo na građane Europske unije, znači ostalih država, jer će za hrvatske državljane, naše diplomatske misije i konzularni uredi i dalje izdavati hrvatski putni list. Kada je riječ o samom tekstu zakona dopune su sljedeće. U članku 1.a navode se odluke s kojima se usklađujemo, to su ove dvije odluke koje sam maloprije spomenuo. Iza članka 14.dodaju se dva nova članka koja se tiču hrvatskih državljana. Tako se u članku 14.a načelno propisuje mogućnost za državljane RH da kao građani države članice EU konzularnu zaštitu i pomoć zatraže i u diplomatskoj misiji odnosno konzularnom uredu druge države članice EU pod uvjetima propisanim njihovim nacionalnim zakonodavstvom. Istako tako propisuju se uvjeti pod kojima se olakšava povratak u RH odnosno daje novčana pozajmica državljaninu RH koji se u inozemstvu nađe u nevolji, a takvim se zahtjevom obrati diplomatskoj misiji ili konzularnom uredu RH. Danas u raspravi u Odboru za Hrvate u inozemstvu bila je jedna sugestija što se tiče stavka 2.članka 14.b, a to je da se riječ odlaganje u drugoj alineji koja kaže odlaganje povratka bi moglo uzrokovati ozbiljne posljedice po njegove interese, zamjeni riječju odgađanje. Nakon konzultacija sa lingvistima mislim da možemo prihvatiti prijedlog Odbora za Hrvate u inozemstvu. Sljedeća dopuna je iza članka 15.dodaje se jedan novi članak koji se tiče načina pružanja konzularne zaštite državljana država članica EU. Načelno se određuje da će se pružati zaštita kako je uređeno relevantni9m odlukama, a onda se kao posebni oblici zaštite izdvajaju pomoć kod smrtnog slučaja, pomoć u slučaju ozbiljne nesreće ili ozbiljne bolesti, pomoć u slučaju pritvaranja ili uhićenja, pomoć žrtvama nasilnih kažnjivih djela, pomoć i … državljana država članica EU u nevolji. To su konzularne usluge koje u principu ne trpe odlaganje i treba ih odmah provesti. Člankom 4.zakona je predviđeno da će ministar vanjskih poslova ovdje se slijedila terminologija zakona iz '96.godine, znamo da je danas ministrica donijeti u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona provedbenih propisa. Provedbeni propis bit će pravilnik kojim će se podrobnije propisati sadržaj isprave kojom se državljanima RH kojim se obvezuje na povrat pozajmice zatim uvjete utvrđivanja posebno opravdanih slučajeva, kada glavni tajnik ministarstva može donijeti odluku o djelomičnom ili potpunom oslobađanju obveze povrata pozajmice te postupovna pravila o načinu promjere odluke s kojima se usklađujemo. Člankom 5.zakona određena je da će zakon stupiti na snagu datumom pristupanja RH EU. Hvala lijepo.
Zahvaljujem zamjeniku Klisoviću. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Počet ćemo po klubovima. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani Gordan Jandroković.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani zamjeniče ministrice. Klub zastupnika HDZ-a podržat će donošenje ovog zakona ovih dopuna. Ali prije toga htio bih reći da kada sam vidio u dopunama dnevnog reda da ide Zakon o vanjskim poslovima ponadao sam se kao i većina mojih kolega da se radi o jednom sveobuhvatnom tekstu s obzirom da se radi o novim okolnostima da Hrvatska postaje punopravna članica EU, da će se zbog toga mijenjati vjerojatno i ustroj ministarstva, da će se određene funkcije koje su do sada bile možda na nekim drugim mjestima u Vladi locirati u Ministarstvu vanjskih poslova, neke druge pak iz ministarstva u neka druga državna tijela. S obzirom da postoji nacrt zakona već više od dvije godine, a ide i prema trećoj godini očekivali smo da ćemo zajedno sa Zakonom o suradnji Hrvatskog sabora i Vlade u europskim pitanjima dobiti novi Zakon o ministarstvu vanjskih i europskih poslova. Nažalost, to se nije dogodilo pa evo korisnim ovu priliku da pitam zamjenika ministrice što se događa s tim zakonom da li je on planiran da li će se u nekoj bliskoj budućnosti i naći pred zastupnicima u Hrvatskom saboru. Žao nam je što Zakon o suradnji Hrvatskog sabora i Vlade tek sada mjesec dana prije ulaska u EU ustvari dolazi na naše klupe. Mi smo ga počeli pripremati na Odboru za europske integracije, onda se iznenada taj zakon našao u Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav koji odjednom postaje nositelj tog zakona, tako da se radi o jednoj zbrci. Nadam se da ta zbrka neće dovesti do problema u donošenju toga zakona jer bez njega ne možemo funkcionirati kao punopravna članica EU ali žao nam je u Klubu zastupnika HDZ-a da nismo oko toga radili efikasnije i kvalitetnije. No što je tu je s naše strane nastojat ćemo koliko god je to moguće konstruktivno pridonijeti donošenju toga zakona kako bi bio efikasan ali i iako tako kako bi pomogao Hraskom saboru a ojača svoju ulogu ne samo kako kontrolni mehanizam nego kao i tijelo koje će imati aktivnu ulogu u europskim politikama RH. Što se tiče konkretnog zakona kao što sam rekao Klub zastupnika HDZ-a će ga podržati. Ovo je ustvari vidljiva, konkretna, pozitivna novost koja se tiče RH i naših državljana jer će za konzularne usluge moći potražiti pomoć u misijama diplomatsko-konzularnim misijama zemalja članica EU u svakoj zemlji gdje RH nema svoje diplomatsko konzularno predstavništvo i stoga se radi svakako o unapređenju pravne sigurnosti naših građana u drugim odnosno u trećim zemljama. Isto tako siguran sam poznavajući Ministarstvo vanjskih i europskih poslova da su službe koje su zadužene za tu problematiku u Ministarstvu vanjskih i europskih poslova RH spremne i kapacitirane za provođenje ovog zakona, tako da vjerujem da ćemo i mi biti ti koji će ako bude potrebe naravno pružati pomoć ostalim državljanima zemalja članica EU. Drago mi je da evo polagano usklađujemo svoje dokumente i u ovoj problematici koja se tiče vanjskih i europskih poslova. I u tim, u tom segmentu svakako da će Hrvatska demokratska zajednica svojim iskustvom, znanjem koje smo stekli kroz pregovarački proces nastojati pomoći Vladi koliko god to bude moguće. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom Jandrokoviću. Pozivam kolegicu Melitu Mulić da izloži stajališta Kluba SDP-a.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani zamjeniče ministrice vanjskih i europskih poslova, kolegice i kolege. Kao što je rekao zamjenik ministrice vanjskih i europskih poslova pred nama je Prijedlog zakona o dopunama zakona o vanjskim poslovima. I podsjetiti ću da je trenutni i važeći zakon o vanjskim poslovima na snazi od 1996. godine, dakle HDZ-ova Vlada je imala barem 17 godina i takvih posljednjih 8 da taj zakon promijeni. S obzirom na najave prve potpredsjednice Vlade Republike Hrvatske da vrlo skoro ide u proceduru izmijenjen i kompletan, potpuno novi Zakon o vanjskim poslovima, Klub SDP-a upravo podržava tu najavu jer zaista ukoliko imate jedan zakon već 17 godina a mnoge stvari su se promijenile, dakle krajnje je vrijeme da ga i dobijemo. Iako se ovdje dakle radi o pravnom usklađivanju ja ću iskoristiti ovu priliku da pojasnim i neke stvari o konceptu europskog građanstva jer upravo ove dopune Zakona o vanjskim poslovima tiču se pojedinih segmenata toga a ove godine Europska komisija obilježava europsku godinu građanstva. Zašto je to tako važno? Zato što je važno baš u kontekstu ulaska Hrvatske u Europsku uniju kao i onih pozitivnih posljedica koji će se odraziti na hrvatske građanke i građane jer se često puta pitamo što nam to donosi. A jednako tako niti državljani država članica Europske unije o tome nisu dostatno informirani. Dakle, sam koncept europskog građanstva kako je definiran ugovorom iz Maastrichta, novi institut u europskom pravu. I do sada je bio potpuno nepoznat u međunarodnom pravu. Njime se ne zamjenjuje nacionalni koncept građanstva već se nadopunjuje. Jedna od stvari na koji ovim konceptom europski građani, odnosno državljani imaju mogućnost a sutra i hrvatski upravo pravo na diplomatsku odnosno konzularnu zaštitu na teritoriju tamo gdje država, gdje Republika Hrvatska nema svoju mrežu diplomatsko konzularnih predstavništva. Ali neka druga prava kao što je dakle ovo pravo ulazi i u koncept europskog građanstva i pravo na slobodno kretanje i prebivanje na području država članica, pravo da se podnose peticije Europskom parlamentu, pravo da se potužuje Europskom ombucmanu ali i pravo da se obraća institucijama Europske unije na hrvatskom jeziku te da dobiju odgovore tih istih institucija na hrvatskom jeziku. S obzirom da se hrvatsko zakonodavstvo Prijedlogom Zakona o dopunama Zakona o vanjskim poslovima usklađuju sa temeljnim dokumentima Europske unije što je i naša obveza preuzeta potpisivanjem ugovora o pristupanju odnosno njegovim stupanjem na snagu. Dakle i s obzirom na to da ovim dopunama Zakona omogućavamo kako hrvatskim građanima i građankama uživanje ovih prava ali u skladu sa nacionalnim zakonodavstvima država članica Europske unije ovaj zakon odnosi se i na same državljane, država članica Europske unije i zbog toga će Klub SDP-a podržati ovaj Zakon. Što zapravo to konkretno u praksi znači. Danom pristupanja Republike Hrvatske u Europskoj uniji, Hrvatskoj diplomatskoj misiji i konzularnom uredu mogao bi se dakle sa zahtjevom za pružanjem konzularne pomoći i zaštite obratiti državljanin druge članice Europske unije. U tom smislu postoji potreba za jasnijim određivanjem konzularnih funkcija koji državljaninu druge države članice Europske unije može pružiti hrvatska diplomatska misija. Mi imamo 73 diplomatsko konzularna predstavništva, pri tome ne uračunavam počasne konzule te različite misije po svijetu. I primjerice jedna od njih gdje se one naravno one otvaraju, otvaraju se tamo gdje imamo hrvatsko iseljeništvo dakle u zemljama gdje su hrvati tijekom desetljeća ili čak stoljeća emigrirali, tamo gdje imamo posebno značajne gospodarske, kulturne i političke veze. Jedno od takvih je recimo Čile i ukoliko se u Čileu zatekne državljanin bilo koje druge države članice koja nema svoje rezidentno veleposlanstvo naša diplomatsko konzularna misija dužna je pružiti mu pomoć ali dati mu i novčanu pomoć u slučaju dakle da ostane bez putovnice, odnosno osnovnih dokumenata kao i novaca. S obzirom da naše diplomatsko konzularna predstavništva nisu mogle davati pomoć hrvatskim državljanima ukoliko su ostali bez novca a našli su se negdje u svijetu ovaj prijedlog dopuna zakona popunjava i tu pravnu prazninu. Dakle, osim što ćemo štititi državljane i davati im mogućnost novčane pomoći uz povrat te novčane pomoći državljanima država članica Europske unije, na to će imati pravo i hrvatski državljani. Te stvari je, dakle kada su u pitanju sami kriteriji dodjele novčane pozajmice u prijedlogu zakona je definirano da će se unutarnjim pravilnikom Ministarstva vanjskih i europskih poslova to pobliže urediti i definirati i iz toga jednako tako podržavamo najavu da to budu što kraće vremenskom roku od 30 dana. Kao što sam već uvodno istaknula raduje nas i pozdravljamo najavu novog Zakona o vanjskim poslovima, … [[Govornik se ne razumije.]] ćemo podržati i ove predložene dopune Zakona o vanjskim poslovima. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je Klub HNS-a i poštovani kolega Boris Blažeković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče. Klub Hrvatske narodne stranke Liberalnih demokrata podržati će ovaj Prijedlog izmjena Zakona o dopunama Zakona o vanjskim poslovima. Pred nama je još jedan zakon koji nas približava zajedničkom radu i djelovanju sa svim ostalim članicama Europske unije. Izjednačavaju se prava građana svih građana EU pa tako i RH i mogu slobodno reći da se ovim zakonom povećavaju i građanske slobode građana RH. Proces pristupanja Hrvatske EU bio je vrlo dug i vrlo težak ali je svojim sadržajem učinio Hrvatsku boljom i efikasnijom državom, a njezine institucije učinkovitijim i vjerodostojnijim. Za mjesec i tri dana od danas Hrvatska potaje 28.članicom EU i velika je zasluga odnosno najveća je zasluga hrvatskih građana koji su ako smijem tako reći otrpili najviše sve institucionalne i zakonske promjene, ali isto tako uvjeren sam da će i hrvatski građani od ulaska Hrvatske u EU imati najviše koristi. Ulazimo u zajednicu najbogatijih i društveno najrazvijenijih zemalja na svijetu. Zakonom o potvrđivanju ugovora između svih država članica EU i RH o pristupanju RH EU propisano je da će se stupanjem na snagu ugovora o pravnom sustavu RH preuzeti izvorni ugovori Unije. Odredbom članka 23.ugovora o funkcioniranju EU prepisano je da svaki građanin EU na državnom području treće zemlje u kojoj država članica EU čijom državljanin nema predstavništvo ima pravo na zaštitu od strane diplomatskih i konzularnih tijela bilo koje države članice pod istim uvjetima kao i državljani te države. Dakle danom pristupanja RH EU Hrvatskoj diplomatskoj misiji i konzularnim uredima mogao bi se zahtjevom za pružanjem konzularne pomoći i zaštite obratiti državljani druge države članice EU. Stoga postoji potreba za jasnim određivanjem konzularnih funkcija koje državljaninu druge države članice EU može pružiti Hrvatska diplomatska misija i konzularni ured. Stupanjem na snagu ovog zakona hrvatsko zakonodavstvo uskladit će se s pravnom stečevinom EU u dijelu koji se odnosi na potrebu pristupanja diplomatskih misija i konzularnih ureda RH prema zahtjevima državljana drugih država članica EU za pružanjem konzularne zaštite i pomoći. Tako će se svima koji to zatraže od naših predstavništava pružiti konzularna zaštita i pomagati državljaninu druge države članice EU. Ovim zakonom propisuju se i uvjeti pod kojima diplomatska misija i konzularni ured jedne države članice EU može dati novčanu pozajmicu državljaninu druge države članice. Također pod uvjetima propisanim ovom odlukom državljanima drugih država članica EU izdavat će se europski hitni putni list za povratak. Naime, ovim zakonom se olakšava i pojednostavljuje život svih građana EU pa tako i građana RH. Hvala.
Zahvaljujem vam. Stavove kluba HDSSB-a predstavit će poštovani Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra. Kako je već rekao potpredsjednik da čujemo stavove HDSSB-a, pa nema se što reći osim što ćemo zakon prihvatiti u ovom predloženom obliku odnosno dopune zakona. Jasno je da je EU određena zajednica država njih 28 i da će svaka država u svom konzularnom predstavništvu pripomoći fizičkom licu koje se nađe bilo u nevolji bilo u potrebi da zatraži zaštitu konzularnog predstavništva bilo koje od država članica EU koje ukoliko ne postoji i sam recimo ako je to Hrvat u pitanju ukoliko ne postoji hrvatsko konzularno predstavništvo ili pak obrnuto ako postoji bilo koje drugo. Jasno je da se radi o reciprocitetu potpunom svake od država članica i postoje uvjeti odnosno situacije pod kojima se to događa. Dakle u članku 15.a to je pomoć kod smrtnog slučaja, pomoć u slučaju ozbiljne nesreće, ozbiljne bolesti, u slučaju pritvaranja ili uhićenja, pomoć žrtvama nasilnih kažnjivih djela, pomoć i repatrijacija državljana članica EU u nevolji, gubitak putovnice ili nestanak putovnice. Kada se svako od konzularnih predstavništava izdaje europski hitni putni list za povratak u zemlju odakle potječe tako da se puno govorancije i čitanja ovoga što ovdje piše nema se što o tome govoriti i jasno da će klub HDSSB-a prihvatiti ovaj prijedlog zakona o dopuni Zakona o vanjskim poslovima s Konačnim prijedlogom zakona. Hvala lijepo.
Time smo završili raspravu po klubovima. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Za riječ se javio poštovani kolega Andrej Plenković. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora. Poštovani zamjeniče ministra. Vezano za današnji prijedlog izmjena zakona o dopuni Zakona o vanjskim poslovima, mislim da se moram priključiti stavu kolege Jandrokovića koji je u ime kluba govorio o očekivanjima za cjelovitu izmjenu Zakona o vanjskim poslovima, osobito sada samo tridesetak dana prije članstva u EU i budući da znamo da se već nekoliko godina radi na novom nacrtu Zakona o vanjskim poslovima i da je ovo možda bila prigoda da se i taj zakon ne samo ova usklađenja sa dvije odluke koje se odnose na konzularna pitanja stavi na dnevni red Hrvatskoga sabora. Naime, mislim da je važno prepoznati koliku konkretnu koristi ove izmjene zakona, a prije svega članstvo u EU donose za hrvatske građane. Činjenica da je diplomatska mreža Republike Hrvatske, možemo to slobodno to tako reći na globalnoj razini srednje veličine. I konzularna zaštita koju pružaju naše diplomatske misije i konzularni uredi je solidna s obzirom na veličinu Republike Hrvatske. Međutim, članstvom u Europskoj uniji mi dolazimo u jednu povoljniju situaciju za naše građane bez obzira u kojoj zemlji se nalaze. Naime, nekoliko je velikih država članica Europske unije usvojilo politiku tzv. univerzalne diplomatske prisutnosti. To su velike zemlje članice koje imaju diplomatsku mrežu praktički u svim zemljama svijeta. Mi smo do sada mogli bilateralnim ugovorima dogovarati da neke od tih zemalja koje su prisutne u onim zemljama gdje mi nismo pruže odgovarajuću konzularnu pomoć našim državljanima u situacijama koje su često izazvane nekakvim ratnim stanjem, kriznim situacijama, potrebama za repatrijaciju. Bili smo svjedoci u nekoliko navrata u posljednje vrijeme kriznih situacija gdje Hrvatska ili je imala diplomatska predstavništva ili su bila zatvorena potreba za određenim angažmanom za hrvatske državljane je i dalje bila vrlo prisutna od Sirije, pa Libije nakon zatvaranja i sličnih situacija. Ova, ovaj zakonski okvir pruža jednu sigurnost državljanima Republike Hrvatske bez obzira u kojoj zemlji, u bilo kojem trenutku i bilo kakvoj krizi na bilo kojem kontinentu se nalaze. I to je jedna velika dodana vrijednost konzularnoj zaštiti. Mi do sada se sa tim kriznim upravljanjem van granica Republike Hrvatske bavimo prilično ad hoc. Činjenica je da ćemo morati i u okviru sustava suradnje unutar EU razvijati puno stabilniju, redovitiju komunikaciju s onim zemljama koje ovakvu operaciju kriznog upravljanja van njihovih granica vode 7 dana tjedno 24 sata na dan. Mi smo to do sada radili uz puno napora, ja se pri tome zahvaljujem nizu kolega u službi vanjskih poslova koji su odradili sjajne zadatke i pomogli hrvatskim državljanima u nekoliko ranijih situacija jer rijetko imamo prigodu to spomenuti u Hrvatskom saboru a mislim da to oni svakako zavrjeđuju. I zato smatram da su ove izmjene kada je riječ i o zaštiti državljana Republike Hrvatske i o zaštiti državljana članica Europske unije tamo gdje mi imamo predstavništva, možda neke članice nemaju što je isto tako slučaj sa nekim manjim državama članicama. I mislim da će i Hrvatska tu moći dati svoj doprinos konzularne zaštite ovih nekoliko precizno navedenih slučaja u alinejama novoga članka 15.a Zakona o vanjskim poslovima. Međutim, ono što bih također htio danas istaknuti uz ovu generalnu opasku da bi bilo dobro da imamo novi Zakon o vanjskim poslovima što prije na stolu je jedno drugo pitanje koje također povezano sa članstvom u Europskoj uniji a to je pitanje statusa državnih službenika pa i hrvatskih diplomata u slučajevima da oni budu sekundirani u institucije Europske unije. Mislim da je ovo pitanje kod kojeg trenutno postoji praktički jedna pravna praznina. Zakon o vanjskim poslovima o takvoj mogućnosti s obzirom da je on još iz 1996. ne govori praktički ništa. Koliko je meni poznato jedina zakonska odredba koja se referira na mogućnost upućivanja na rad izvan državne službe i to u međunarodne organizacije je članak 81. stavak 1. Zakona o državnim službenicima. Međutim, mislim da je za novu okolnost a okolnost je članstvo u Europskoj uniji i činjenica da će Hrvatska sekundirati ljude evo vrlo je to jasno i u sam kabinet budućega člana Europske komisije da ne govorimo drugim institucijama Europske unije. Mislim da moramo pronaći i definirati puno precizniju pravnu osnovu od ove koja postoji ovdje. I moje je mišljenje da bi to bilo jako dobro uraditi prije članstva da se njihov radno pravni status regulira budući da nitko tamo ne ide zauvijek a svi su oni odabrali put državne službe kao svoj karijerni put. I smatram da ne bi bilo dobro sada donositi rješenja koja će se temeljiti samo na ugovornom sporazumu između dakle djelatnika i institucije. Već da nam je potrebno jedno cjelovito zakonsko rješenje koje će onda omogućiti svojevrsnu mobilnost u karijeri ne samo u ovom trenutku nego gledano u budućnosti gdje su mnoge države niz svojih službenika sekundirale u institucije Europske unije, oni bi se vraćali, odlazili u druge međunarodne organizacije. Mislim da je sada prigoda da na jedan sveobuhvatan način reguliramo taj problem koji sam siguran se već sada postavlja pred dakle vodstvo ministarstva i tajništvo a koje zahtjeva po meni jednu vrlo preciznu i jasnu pravnu osnovu koja će pomoći i međunarodnom pozicioniranju Republike Hrvatske jer smo mi u fazi da nam je sada potrebna jedna precizna politika kadrovskog planiranja u međunarodnim organizacijama. To je jedna tema o kojoj smo u užim krugovima raspravljali tijekom proteklih godina. Međutim, ako gledamo rezultate sve što se dogodilo u smislu pozicioniranja na najvišim razinama dogodilo se više osobno a manje sustavno. A sada kada zaokružujemo međunarodni položaj Republike Hrvatske mislim da je dobro da riješimo prije svega pravni temelj a nakon toga da se jednim sustavnim planiranjem pa onda i angažmanima, političkim kontaktima, lobiranjem stvori jedna mreža hrvatskih hrvatskih međunarodnih službenika koji će sigurno u svojim aktivnostima, odgovornostima koje budu imali i redovito ispunjavali u interesu organizacije ili misije na koju jesu znati biti dodatna vrijednost međunarodnom pozicioniranju Republike Hrvatske. I evo kao i što je rekao kolega Jandroković mi ćemo podržati ovu malu izmjenu zakona budući da je ona nužna premda su ove dvije odluke još iz sredine devedesetih ali to je logično jel je to bilo ono vrijeme kada se nakon ugovora iz Maastrichta naglo razvijala suradnja između država članica u domeni konzularne zaštite i na neki način su se spojile aktivnosti tadašnjega drugoga i trećeg stupa EU i smatram da je dobro da se i sada Zakon o vanjskim poslovima prilagodi ovim novim okolnostima. Hvala.
Na ovo izlaganje imamo prijavljenu jednu repliku poštovana kolegica Ivana Posavec Krivec. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Jandrokoviću složit ću se s vama da je potrebno donošenje novog Zakona o vanjskim poslovima, obzirom da sveobuhvatnost materije koju zakon obuhvaća nije moguće riješiti u kratkom roku. Ja vjerujem da iz onih naznaka koje prva potpredsjednica hrvatske Vlade gospođa Vesna Pusić kao ministrica vanjskih i europskih poslova dala naslutiti možemo očekivati uistinu jedan zakon koji će sveobuhvatno riješiti materiju Zakona o vanjskim poslovima odnosno vanjskih poslova. No vi ste me potakli na ovu repliku u trenutku kada ste rekli da ćete podržati male izmjene unutar ovoga zakona. Mislim da kada ste govorili o direktnoj koristi za državljane RH koje se dobiva ovom dopunom, znači ne govorimo ovdje o izmjenama kao što je rekao zamjenik ministrice nego o dopunama jer samo unosimo nove zakone i do sada ništa u zakonu ne mijenjamo, mislim da unošenjem članka 14.b koji se direktno tiče pomoći hrvatskim državljanima u situaciji kada se nađu u nevolji da im se osigura povratak u RH nije mala izmjena, nije mala stvar. Ja bih primjerice bila sretna da se tako nešto dogodilo ranije jer mi koji smo i članovi Odbora za Hrvate izvan Hrvatske jako dobro znamo da takvih situacija u svijetu dnevno ima. Isto tako znamo da ima i obitelji koje se rade tragedija nisu mogle vratiti u Hrvatsku radi nedostatnih financijskih sredstava za putnu kartu ili za putnu ispravu, da su možda ostali pod navodnicima ću reći "zatočeni u prekooceanskim zemljama". I mislim da kada govorimo o ovim izmjenama svakako trebamo reći da su to velike izmjene koje će dati zaštitu našim državljanima, koji će omogućiti da se obitelji koje su možda doživjele tragediju u svijetu vrate u Hrvatsku kao hrvatski državljani i da ovdje nastave normalno živjeti. Ja smatram da je to velika izmjena i da zbog takvih velikih izmjena i ovih izmjena koje će donijeti pokrivenost kroz DKP-e članova i članica EU za sve hrvatske državljane koji nemaju to gdje mi nemamo naše DKP-e jest uistinu stvar koju treba podržati.
Sada će na ovu repliku odgovoriti poštovani kolega Plenković koji je krivo apostrofiran kao i Jandroković ali to je bilo nenamjerno.
Da, dobro ajde ovo oko prezimena mislim da je lapsus ali čini mi se da kolegice Posavec Krivec niste možda slušali pažljivo cijelo moje izlaganje. Ja sam upravo naglasio kako su ovo krupne izmjene i koje će biti na veliku korist svim hrvatskim državljanima gdje god se oni nalazili zbog univerzalne prisutnosti diplomatskih mreža država članica. I nema nikakve dileme da su one u sadržajnom pogledu i u smislu dosega zaštite prava prije svega konzularne zaštite pa onda i nekakvih drugih slučajeva naročito repatrijacije u kriznim situacijama izuzetno velike. Ja sam koristio riječ male izmjene u smislu da mijenjamo samo dva članka Zakona o vanjskim poslovima o kontekstu šire višegodišnje rasprave potreba za cjelovitom izmjenom zakona. Dakle ovo se nije odnosilo na doseg zaštite prava nego na nomotehnički pristup jednoj fragmentarnoj izmjeni Zakona o vanjskim poslovima koji u ovom trenutku, a to je rekao i sam zamjenik ministra kada su zbog dosljednosti kolege danas 2013.ostavili riječ ministar u jednom od novih zakonskih članaka upućuje na zaključak da su slijedili tekst iz '96.godine. A i vi ste jedno vrijeme koliko se sjećam radili u službi vanjskih poslova pa se sjećate zaista sada već pa ajde petnaestogodišnjih rasprava o eventualnim izmjenama ovog zakona ali u načelu se slažemo o korisnim i krupnim izmjenama ovoga zakona, vjerujem.
Zahvaljujem. Završne minute ove rasprave pripadaju zamjeniku ministrice vanjskih i europskih poslova poštovanom Jošku Klisuoviću.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Poštovani zastupnici. Prije svega da zahvalim klubovima zastupnika za podršku dopunama Zakona o vanjskim poslovima. Bila su postavljena dva pitanja, jedno se ticalo cjelovitog Zakona o vanjskim poslovima i drugo sekundiranja u međunarodnim organizacijama uključujući EU. Što se tiče cjelovitog zakona dakle ono što smo morali danas napraviti do 1.7.su ovi dodaci zakonu koje smo predložili koje ste vi podržali u raspravi i to je bilo nužno napraviti do 1.7. Cjeloviti tekst zakona nije bilo nužno do 1.7.poslati ali mi na njemu radimo i to je znate što do 1.7. nismo poslali da manje intenzivno na njemu radimo. To je jedan složeni zakon koji obuhvaća reguliranje kompletne službe vanjskih poslova i sustava vanjskih poslova ali i masu drugih stvari koje su od interesa građana kao što su ovaj o kojima ste danas raspravljali. Cjeloviti tekst zakona ja vjerujem da će biti dostavljen Saboru na jesenjem zasjedanju tako da ćete moći čim se vratite sa godišnjih odmora početi o njemu raspravljati. Mi svi znamo da ovaj zakon iz '96.spomenuli ste je na snazi, isto tako znamo da 15 kao što je rekao zastupnik Plenković o njemu raspravljamo o njegovoj potrebi da se donese novi i stvarno od 2000.godine koliko ja znam stalno govorimo o novim zakonima, puno je bilo novih nacrta a mi smo u izradi najnovijeg nacrta kojim želimo stvarno sveobuhvatno ovu materiju regulirati koristeći naša iskustva iz dvadeseterogodišnjeg rada praktički kao diplomacije, ali i iskustva drugih europskih država napraviti nešto što stvarno odgovara uvjetima u kojima ćemo se ubrzo naći, a to su uvjeti članstva u EU pri tome svakako jesmo konzultirali zadnji draft zakona koji je prije dvije godine napravljen. No kažem, nitko do sada nije još pustio zakon u proceduru i ja se nadam da ćemo mi to napraviti u jesen ove godine. Hvala.
Zahvaljujem.
Konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o vanjskim poslovima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 369. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo tko je za konačni prijedlog zakona? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Ima li netko suzdržan? Molim rezultat? Utvrđujem da je jednoglasno sa 106 glasova za donesen Zakon o dopunama Zakona o vanjskim poslovima u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Prelazimo na sada na iduću točku dnevnog reda - Godišnji financijski izvještaj HBOR-a za 2012. godinu O izvješću ćemo raspraviti na temeljem članka 22. Zakona o HBOR-u. materijal ste primili u pretince. Vlada RH dostavila je mišljenje. Raspravu je proveo odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predlagatelj dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani predsjednik Uprave HBOR-a gospodin Anton Kovačev. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvažene zastupnice i zastupnici. Ja ću nastojat kratko iznijeti ova naša godišnja financijska izvješća koja su revidirana i reviziju je obavilo društvo Deloit. Revizor je izrazio pozitivno mišljenje na financijska izvješća što znači da financijska izvješća objektivno predstavljaju financijski položaj, uspješnost poslovanja i novčane tokove HBOR-a i grupe HBOR-a. Dakle što se tiče samih financijskih pokazatelja ukupna neto aktiva je na kraju 2012. godine iznosila 25 milijardi i 767 milijuna kuna, ukupna glavnica ili kapital 8 milijardi 111 milijuna kuna, ukupni prihodi 985 milijuna kuna i ukupni rashodi 851 milijun kuna. Dakle završili smo 2012. poslovnu godinu sa 134 milijuna kuna dobiti. Ja moram naglasiti da smo radi obveza prema izdvajanju utrživih osiguranja političko-komercijalnih rizika za izvoz morali osnovati HKO, dakle Hrvatsko kreditno osiguranje i radi toga formirati grupu HBOR. Isto tako naglašavam da HKO čini samo 0,2% aktive matičnog društva, odnosno grupe HBOR te ću ja dalje iznositi podatke za sam HBOR jer kažem utjecaj HKO je samo 0,2% na aktivu matičnog društva. Dakle što se tiče HBOR-a ukupna imovina ili neto aktiva po starom izričaju je 25 milijardi 763 milijuna kuna i zabilježila je rast od 17% u odnosu na prethodnu godinu radi povlačenja sredstava domaćeg sindiciranog kredita za potrebe likvidnosti gospodarstva u iznosu od 3 milijarde i 400 milijuna kuna, dakle za program razvoja gospodarstva, program likvidnosti. Stjecanje preostalog udjela u ovisnom društvu, dakle mi smo do 2012. bili 51% vlasnik HKO, u '12. smo preuzeli 100%-tni udio u HKO grupi i to je plaćeno 2,3 milijuna eura austrijskom partneru OKB. Otplatili smo obveznice koje su nam dospijevale u '12. godini i to 2 milijarde 18 milijuna kuna, zajedno s kamatama od 144 milijuna kuna i to je otplaćeno iz vlastite rezerve likvidnosti te nije bilo potreba za refinanciranjem. Ukupna glavnica, dakle naš temeljni kapital iznosio je 8 milijardi 111 milijuna kuna i uplate iz proračuna Republike Hrvatske u temeljni kapital u izvještajnoj godini je iznosila 600 milijuna kuna kako je Hrvatski sabor i izglasao za 2012. godinu. Ostvarena je dobit u ukupnom iznosu od 134 milijuna kuna i 400 000 kuna i cjelokupna dobit se prebacuje u pričuve, dakle povećanje kapitalne osnovice. Ukupni prihodi su iznosi 979 milijuna kuna što je povećanje od 3% u odnosu na '11. i ukupni rashodi 845 milijuna kuna što je povećanje od 10% na prethodnu godinu. Dakle ako govorimo o ovom povećanju rashoda na to je najviše utjecalo povećano izdvajanje rezervacija s obzirom na svjetsku gospodarsku financijsku krizu koja se prelila i na Hrvatsku zbog poteškoća nekih poduzeća koji su korisnici i naših kredita, izdvojili smo i veće pričuve. Neto prihod od kamata povećan je za 23% i od toga je najveća stavka prihodi od kamata koji su se povećali za 8% zbog povećanja obujma kredita i upravljanja sredstvima rezerve likvidnosti. Dakle oni i dalje sudjeluju kao najznačajniji prihod sa 99% učešća u ukupnim prihodima. Ja moram naglasiti ovdje da se HBOR odrekao dijela dobiti u izvještajnoj godini zbog smanjenja kamatnih stopa za 1% za investiranje u industriji, poljoprivredi, zdravstvu, energetskoj učinkovitosti, obnovljivi izvori energije, kako bi potakli investicije i pomogli gospodarstvenicima za proširenje proizvodnje i otvaranje novih radnih mjesta. Rashodi od kamata su smanjeni za 1% zbog korištenja povoljnih sredstava posebnih financijskih ustanova i kako sam već naveo, otplate obveznica. Oni sudjeluju sa 66% u ukupnim rashodima. Dakle evo ja sam nastojao zaista ukratko iznijeti ove osnovne financijske pokazatelje, a sad ću nastojati isto ukratko kazati nešto o suštini našeg poslovanja u 2012. godini. Dakle naše poslovanje u izvještajnoj godini bilo je usmjereno na tri cilja: omogućavanje poduzetnicima pokretanje novog investicijskog ciklusa, a samim time i povećanjem proizvodnje, povećanjem izvoza i povećanjem zaposlenosti. Nadalje, jačanje poduzetničkih kapaciteta, održavanjem i poboljšavanjem likvidnosti, dakle HBOR kao državna razvojna banka ne bi trebala se uopće baviti financiranjem obrtnih sredstava ni rješavanje likvidnosti, ali s obzirom na poteškoće koje i u 2012. hrvatsko gospodarstvo, odnosno gospodarstvenici su imali. Tad smo zajedno sa poslovnim bankama a u okviru programa Vlade Republike Hrvatske i Hrvatske narodne banke išli sa programom razvoja gospodarstva koji je praktički rješenje ili poboljšanje likvidnosti hrvatskog poduzetništva. I treće omogućavanje financiranja projekata kandidata za sredstva fondova EU kako bi potaknuli što veći broj gospodarstvenika i što bolje iskorištavanje ovih sredstava. Da bi mogli ostvariti ta tri osnovna cilja poduzeli smo i određene mjere prije svega sniženje kamatne stope za jedan postotni bod za sve nove investicije u poljoprivredi i turizmu, industriji, zaštiti okoliša i užem i u širem smislu. Zatim smo produžili gotovo sve rokove otplate i počeka u svim našim kreditnim programima, omogućili smo čisto kunsko kreditiranje. Dakle, ostavili smo gospodarstvenicima mogućnost da izaberu način otplate kredita ili u kunskom kreditu vezanom za deviznu klauzulu prema euru ili čisti kunski kredit. I uveden je novi način financiranja podjelom rizika, dakle posebnim načinom podjele rizika sa poslovnim bankama za mala i srednja poduzeća, zajedno sa HAMAG-om, državnom osiguravajućom agencijom. I model podjele rizika za velike projekte odnosno velika poduzeća također sa poslovnim bankama. Poduzeli smo također niz mjera za poboljšanje ili pomoć poljoprivrednim proizvođačima. I ja moram kazati evo da možemo biti zadovoljni bar mi u HBOR-u, ali kad govorim o HBOR-u onda mislim i na upravu i na nadzorni odbor koji je usvojio ovo izvješće sa našom kreditnom i poslovnom aktivnošću u 2012. godini. Dakle, odobrili smo preko 10 milijardi i 200 milijuna kuna kredita što je za 56% više nego 2011. godine. I to je odobreno i veći, znatno veći broj kredita nego prethodne godine 1622. kredita. Vrlo je bitno da smo izmijenili nakon pet godina strukturu odobrenih kredita. Dakle, u ove četiri prethodne godine krize pretežito su bili odobreni krediti za obrtnu sferu, za rješavanje likvidnosti. Dakle, od početka krize ovo je prva godina kada smo odobrili više kredita za investicije 53% je bilo za investicije, a 47 za ulaganja u obrtna sredstva. Podsjetimo se na 2010. godinu kada je samo 21% bilo odobreno kredita za investicije. zatim je gotovo dvostruko uvećan broj odobrenja za investicije. Dakle, u 2012. smo povećali za 93% ukupan iznos kredita za investicije. Što se tiče potpore izvoznicima kroz različite programe smo odobrili izvoznicima preko 6 milijardi i 100 milijuna kuna kredita u 650 pojedinačnih odobrenja. Kada tome pridodamo osiguranje izvoza od političkih komercijalnih rizika u iznosu od 2 milijarde i 560 milijuna onda smo izvoz u dvanaestoj godini potakli sa preko 8 milijardi i 700 milijuna kuna. U 12. mjesecu 2012. EIB je odobrio zajam od 500 milijuna eura, dakle Europska investicijska banka za mala i srednja i velika poduzeća i 25. siječnja ove godine zaključili smo prvi dio kredita od 250 milijuna tog zajma. Sad ćemo krajem šestog mjeseca ili početkom sedmog potpisati jer smo već potrošili tu prvu tranšu, potpisat ćemo znači i drugi dio zajma od 250 milijuna kuna. U dvanaestoj je dakle točno kako je bilo predviđeno saborskom odlukom ili usvojenim proračunom u 2012. uplaćeno svih 600 milijuna kredita temeljnog kapitala i do sada je uplaćeno 5 milijardi i 500 milijuna kuna temeljnog kapitala HBOR-a. Ja ću sada samo kratko kazati ono što mi planiramo u 2013. Dakle, zadržavanje ovako povećane razine kreditiranja koja je realizirana u rekordnoj 2012. godini. Zatim mjeru koju smo mislili da će biti samo godinu dana sniženje jedan posto kamata za investicije u turizmu, industriji, poljoprivredi i zaštiti okoliša produžili smo i u trinaestoj godini. Zatim želimo potaknuti uključivanje poslovnih banaka kroz modele podjele rizika u financiranju novih investicija. Naime, svi ovi napori koje je HBOR učinio u 2012. nisu mogle uslijediti povećanim, znatno povećanim investicijskim ciklusom jer nas nisu pratile poslovne banke. Dakle, ako gledamo ukupno financiranje investicija od financijskih ustanova u 12 godini preko 30% je pokrio HBOR, kad znamo kakva je bilanca HBOR-a u odnosu na ukupni bankarski sustav onda je udio svih poslovnih banaka zaista zanemariv. Zatim i u trinaestoj godini ćemo poticati posebne ciljne skupine od početnika, žena poduzetnica, mladih poduzetnika i posebno inovatora, pronalazača. I pratiti hrvatske izvoznike kroz sve faze izvoznog posla. Isto tako se već uključujemo u proces izrade operativnih programa koji su preduvjet za korištenje sredstava strukturnih fondova EU i daljnju suradnju sa posebnim financijskim ustanovama kako bi osigurali povoljna, jeftina sredstva, a kako bi onda mogli osigurati što povoljnije kamate i uvjete kreditiranja prema gospodarstvenicima. Evo na kraju samo jedan podatak, do 30. travnja 2013. godine odobrili smo kredita za 15% više nego u istom razdoblju 2012. Znači, vjerojatno ćemo i u ukupnosti premašiti rekordnu 2012. godinu. Evo, hvala vam lijepa na pažnji i na raspolaganju smo i ja i kolegica Irena Adžić Jagodić za vaša pitanja. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvo po klubovima. U ime kluba HDZ-a govorit će cijenjeni Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče uprave, kolegice i kolege. Da na početku kažem klub HDZ-a će podržati ovo izvješće, no izvješće čak i pomalo zvuči kad ga je i izustio predsjednik uprave a i kad ga čitate pomalo preidilično. I zašto ovo preidilično? Pa zato iz jednostavnoga razloga što iz ovog izvješća se vidi da je HBOR učinila maksimum koji je mogla učiniti u trenucima kada je u Hrvatskoj praktički kreditiranje zamrlo, kad poslovne banke skoro ništa ne kreditiraju, kreditiraju samo one projekte koji su iz aviona se vidi sigurni, neće imati problema, neće biti rizika iz razloga što danak 5-godišnje gospodarsko-financijske krize je naprosto zapravo 5-godišnja financijska i gospodarska kriza je uzela svoj danak. Mnogi kreditni plasmani koji su prije još dvije, tri godine se činili prvoklasni nažalost su danas rizični i za poslovne banke vjerojatno vrlo teško naplativi. I logična stvar je da je HBOR uz podršku i Ministarstva financija i nadzornog odbora pokrenulo nekakve procese da se obrtnicima, prije svega malim i srednjim poduzetnicima, jer HBOR vrlo teško izuzev nekoliko projekata u turizmu može pratiti nekakve značajnije investicijske projekte i to je rekao i gospodin Kovačev u svom uvodnom dijelu, dakle pokušali su na određen način spasiti one koji su uzeli kredite u prethodnim godinama, smanjujući kamatnu stopu, reprogramirajući, produžavajući rok otplate kredita da tako kažem pokušavajući dati zraka onima koji su započeli određene projekte i ova kriza ih je naprosto pogodila kao što ih je pogodila. No, ono što možda fali u ovom izvješću i mislim da bi bilo dobro da su ti podaci podastrti iz jednostavnog razloga što onda ta slika ne bi bila tako idilična i vidjeli bi da naprosto situacija u gospodarstvu je takva teška kao što je i da je to možda tema koja naprosto ne zaslužuje nikakve politikantske rasprave ni priče, niti sa lijeve niti sa desne strane jer mislim da u tim politikantskim raspravama nitko ne može dobiti, svi možemo samo izgubiti. I zbog toga je kažem trebalo možda progovoriti temeljem iskustva iz protekle 4 godine i programa ABC i programa A+ koji sve jesu prvo koji su problemi hrvatskog gospodarstva u njegovoj lošoj strukturi, koji su problemi hrvatskog gospodarstva što se tiče njegove vrlo, vrlo niske kapitaliziranosti i praktički nemogućnosti da se zaduži i da podigne kredit kod poslovnih banaka jer naprosto zbog te niske kapitaliziranosti društava oni ne mogu uopće očekivati da će dobiti kredit kod poslovnih banaka. I logična stvar je da jamstva koje daje HAMAG i ovaj rizik u koji ulazi praktički HBOR jer HBOR u proteklim godinama je sva svoja sredstva praktički plasirao preko poslovnih banaka i rizik tih kredita su snosile poslovne banke i logična stvar je da je uprava HBOR-a predložila dakle da HBOR snosi veću odgovornost, da ulazi u veći rizik iz jednostavnog razloga da zajedno sa poslovnim bankama potakne tu kreditnu aktivnost, da se pokrene taj investicijski ciklus. Dakle, svjesni činjenice i iskustva onoga što su vidjeli kroz pokušaje proteklih vlada da naprosto niti postoji interes, a niti postoji mogućnost za kreditno zaduživanje. Zato kažem možda bi u ovom izvješću bilo dobro da se kad se govori o sniženim kamatnim stopama da se naprosto tome dodalo još nekoliko rečenica i da se reklo koji je to iznos. Iz jednostavnog razloga jer to nije iznos od nekoliko tisuća kuna, to je iznos od nekoliko milijuna kuna, a kasnije ću reći zašto to sve govorim. Isto tako kad se govori o tome da se produžuje rok otplate i to ima svoju određenu cijenu, smanjuje na određeni način kredit i potencijal HBOR-a jer ako ste vi očekivali određeni priljev sredstava recimo za kredit od 5 godina sad ste mu produžili ga na 7, 8 godina uz dvije godine grace perioda, logična stvar da će povrat tih sredstava biti duži i da onaj kreditni potencijal koji HBOR je stog osnova trebao imati će se smanjiti. Dakle, to su samo oni pokazatelji za one koji nisu toliko u temi, naprosto vide neke fakte i činjenice koji su tu i koje naprosto da HBOR nije napravio onda vjerojatno dobit ne bi bila sto i još nešto nego bi možda bila 150, 160 ili 200 milijuna, govorim napamet, ali to se naprosto iz ovoga izvješća treba vidjeti. Jer kažem u te mjere se išlo zbog teške gospodarske situacije, a u izvješću je kažem preidilično napisano i uopće ne upućuje da je tako teška gospodarska situacija u RH. Međutim, da se napravio samo ovaj segment što se tiče smanjenja kamatne stope za 1% i što se tiče produženja roka otplate jasno bi se pokazalo da je situacija u gospodarstvu teška i da je tu mjeru HBOR poduzeo upravo u možda tri u ovom trenutku najranjivija sektora da tako kažem hrvatskog gospodarstva a to su poljoprivreda, zaštita okoliša i turizam koji uz malu financijsku injekciju mogu nešto napraviti i mogu nešto postići. Dakle, to je ono što smatram da bi inače trebalo biti u izvješćima jer to je naprosto nešto što umanjuje financijski rezultat HBOR-a i sigurno bi financijski rezultat bio daleko povoljniji da se to dogodilo. Druga stvar kada govorimo o sindiciranom kreditu tu jasno želim nešto reći iz razloga što je to proces koji je počet u prvoj godini krize, dakle kada se značajnije počelo tresti gospodarstvo u RH i financijski sektor dakle sa HNB-om i poslovnim bankama sindicirani krediti da se pomogne poduzećima koji su u problemu. Međutim, kada pogledate korištenje tih kredita u protekle tri godine onda ćete dobiti pravu sliku hrvatskog gospodarstva, ono što sam rekao praktički iz tih kredita po modelu C vi niste imali skoro niti jednog zahtjeva za kredit … za investicije. Najveći zahtjevi su bili za obrtnim sredstvima. I to je ono kada netko kaže danas da se smanjila nelikvidnost u Hrvatskoj za 7 milijardi kuna. Tih 7 milijardi kuna nitko nije dobio. Dakle njih nitko nije dobio, ona su administrativno prebrisane. A zašto? Zato što se administrativno igramo sa u ovom trenutku najvećom rakranom hrvatskog gospodarstva jer ako proteklih 5 godina hrvatsko gospodarstvo od onoga malog obrtnika do najvećeg recimo poduzetnika u turizmu koji su dobili najveće kredite, traže, vape za obrtnim sredstvima onda je očigledno problem sa likvidnošću u RH. i da se ta nelikvidnost smanjila za 7 milijardi kuna onda bi tih 7 milijardi kuna netko dobio u Hrvatskoj počevši od nekog građanina kome nešto nije plaćeno do nekog malog obrtnika ili do možda najvećih tvrtki. Ali tih 7 milijardi ne postoje u novčanom toku RH one su administrativno prebrisane za nekih period, ovisno koliko će trajati ta predstečajna nagodba i da li će uopće ta sredstva početi ići. Dakle, da je u ovom izvješću to navedeno onda bi ova slika bila potpuno jasnija iz razloga što kada pogledate temeljni kapital HBOR-a onda ćete vidjeti da u proteklih godina iz državnog proračuna izdvojeno preko 5 milijardi kuna ali isto tako skoro milijardu 900 milijuna kuna je taj temeljni kapital povećan s osnova dobiti HBOR-a. Dakle Vlada u proteklim godinama koliko HBOR postoji niti jedne godine nije povukla tu dobit nego je tu dobit ostavila HBOR-u i onda uz onih 300, 400 kako se koje godine uplaćivao i povećavao temeljni kapital recimo prošle godine je to bilo 600 milijuna kuna, mi smo došli do temeljnog kapitala praktički od preko 7 milijardi kuna. Dakle to su na određeni način novci poreznih obveznika i zato kažem neke stvari bi u izvješće trebalo staviti možda na malo drugačiji način iz jednostavnog razloga da svi kolege saborski zastupnici vide tu sliku jasnije iz jednostavnog razloga što vjerojatno svatko od nas tu je zainteresiran za određeno područje. Netko je za turizam, netko za zaštitu okoliša, netko za poljoprivredu, neko za obrtništvo, netko za malo i srednje poduzetništvo i kada bi imao jednu takvu sliku onda bi jasnije znao u kom smjeru i kako HBOR ide. Dakle ono što je vidljivo iz podjela rizika jasno je da kod većih investicija je HBOR s obzirom na stagnaciju kreditiranja kod poslovnih banaka HBOR j krenuo u taj prvi korak da preuzme rizik od 50% kredita naravno uz jamstvo HAMAG-a, a da drugih 50% kredita da poslovna banka. To je za poduzetnike koji imaju investiciju iznad 9 milijuna kuna i mali i srednji poduzetnici uz jamstvo HAMAG-a gdje HBOR praktički ima negdje oko 40% preuzima rizik. I kao što je rekao gospodin Kovačev u prošloj godini su povećane investicije, međutim kada uzmete da najveći dio tih kredita negdje oko 80%, 87% ili 1352 kredita ili 4,6 milijardi kredita otpada na male i srednje poduzetnike, a onaj ostatak možemo reći ide na nekoliko velikih projekata prije svega u turizmu onda je jasno da mi možemo pričati koliko god hoćemo, možemo se truditi koliko god hoćemo međutim HBOR naprosto nema snage niti moći da kreditira nešto za što ne postoji interes u RH i to je ključni problem. jer ja mislim da iz ova tri segmenta zaštite okoliša, poljoprivrede i turizma nema praktički niti jednog zahtjeva koji nije odobren i koji je na bilo koji način imao svoju ekonomsku opravdanost da nije dobio podršku i da ga HBOR ne kreditira i ne financira. Ali javio se ovaj drugi problem i gospodin Kovačev je to dobro u svom završnom dijelu rekao da praktički 30% ukupnih investicija u Hrvatskoj je financirao HBOR. Kada uzmete koliki je kreditni potencijal HBOR-a, a koliki je kreditni potencijal poslovnih banaka onda kada bi oduzeli ovu nulu jednu pa kada bi rekli da je HBOR financirao 3% investicija u RH onda bi mogli reći da je to prava stvar. Međutim ovi 30% naprosto treba iščitavati na jedan drugi način. Treba iščitavati kao hrvatski problem. i da nije HBOR-u dakle uz naravno potporu ja ću to otvoreno reći i Vlade i nadzornog odbora a to znači i Sabora jel predstavnici Sabora sjede u nadzornom odboru vjerojatno bi situacija bila lošija prije svega što se tiče poljoprivrede i turističkog sektora i to jasno treba reći. Ali ponavljam ovih 30% je najveći problem i najveće zlo u ovom trenutku koje se događa u Hrvatsko, a to je da poslovne banke naprosto ne sudjeluju u procesu kreditiranja bilo kojeg segmenta hrvatskog gospodarstva iz jednostavnog razloga što ono što sam rekao na početku zbog plasmana koji su bili prvoklasni sada su postali loše, nažalost njihove bilance su se jako pokvarile unatrag godinu, godinu i pol dana i niti mogu niti žele preuzeti rizik. Ali ono što želim reći da projekat koji je počet prije jedno 6, 7 godina, a to je da se HBOR oslanja na sredstva institucionalnih banaka se pokazao kao vrlo uspješan. I na kraju krajeva ako ste primijetili ono što je rekao gospodin Kovačev Europska investicijska banka je odobrila kreditni program za malo i srednje poduzetništvo u iznosu od 500 milijuna eura. Takav kredit i pod takvim uvjetima u ovom trenutku kakva je situacija na svjetskom financijskom tržištu HBOR naprosto bi mogao samo sanjati, a ne da ga dobije. I to je bio preduvjet da se na kraju krajeva ide i sa smanjenjem ove kamatne stope. Dakle to oslanjanje na europske investicijske banke na kraju krajeva prošle godine su većina kredita HBOR-a i ako zanemarimo ovaj sindicirani kredit sa poslovnim bankama u Republici Hrvatskoj je išao iz svjetskih i europskih institucionalnih banaka i to samo možda i određen zaključak ovog Visokog doma da Ministarstvo financija i dalje još snažnije pomogne da HBOR možda s obzirom da smo mi, bez obzira na mali segment svog vlasništva u tim institucionalnim bankama još i više potakne da HBOR može sudjelovat u određenim projektima. Tim više što ćemo od 1.7. postati članica Europske unije, dakle na određen način bi trebali imati povoljniji kreditni tretman jer dosta smo sve ove godine plaćali 2, 2,5 pa nekad i 3 postotna poena više samo zbog toga što smo bili u fazi pregovora za ulazak u Europsku uniju, a ne zbog toga što je naše gospodarstvo loše i ovako. I na kraju krajeva, kad pogledate samo u okruženju, naši najbliži susjedi su imali daleko povoljniji kreditni tretman od nas samo zbog toga što su članovi Europske unije, a danas situacija u gospodarstvu kod njih je daleko lošija nego u Hrvatskoj. I samo da završim još sa rečenicom, fondovi gospodarske suradnje, nažalost i oni isto pokazuju kolika je nespremnost u ovom trenutku poduzetnika da riskiraju, nespremna da uđu u vlasničko restrukturiranje i vjerojatno da je bilo više suradnje u fondovima za gospodarsku suradnju vjerojatno bi bilo i manje predstečajnih nagodbi. I ono što svakako treba pohvaliti s obzirom da će i jedinice lokalne samouprave i poduzetnici imati problema sa osiguravanjem vlastite komponente u sredstvima koja će povlačiti iz pristupnih fondova Europske unije, zapravo iz fondova Europske unije ovaj program HBOR-a je nešto što u budućnosti treba itekako proširiti i na takav način pomoći svima. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo prijavljene dvije replike. Prvo poštovani kolega Dražen Đurović.
Pa evo gospodine Šuker vi ste govorili o smanjenju na likvidnosti za 7 milijardi kao jednoj administrativnoj mjeri kojom je zapravo samo na papiru smanjen novac, a da se taj novac zapravo nigdje nije prelio i u realnom sektoru osjetio. Možda bi trebalo razmišljat o tome da li je taj novac ikad i nastao, dakle ne samo što je to administrativno sada smanjeno, da li je to realno zaista ikada taj novac i postoji li ili je to samo bio jedan krug obveza koje su se stvorile, a da zapravo uopće nisu ni imale podlogu ni u tih 7 milijardi kao što je još neke milijarde nelikvidnosti koje zapravo postoje. Mislim da taj novac zapravo nikada nije ni nastao pa onda i kad se te obveze brišu i kad se taj krug nelikvidnosti zatvara ja mislim da se taj novac ne može ni stvorit jer iz ničega ne može nešto nastat.
Na repliku odgovara Ivan Šuker.
Pa ja se baš s vama ne bih složio da taj novac nikad nije postojao. On je postojao, samo naprosto u određenim procesima on je pretočen u nešto drugo. Jer ako vi u svom poslovanju podignete kredit pa kupite nešto za tako da kažem privatnu potrošnju, da li je to auto, brod ili nešto slično, umjesto da te novce koristite za svoju poslovnu aktivnost i da ta nekakva nova proširena proizvodnja stvara veći dohodak s kojim ćete vraćat kredit, došli ste u poziciju da dugujete državi, da dugujete nekakvim dobavljačima i da ste došli do tog duga do kojega ste došli. Ako je sad administrativnom mjerom to trenutno obustavljeno i ne vodi se više kao dug, tih 7 milijardi fali negdje, netko očekuje da će ih dobit. Jer ako onaj porezni dio koji država treba naplatit ne sjedne u državni proračun znači toliko će manje biti u državnom proračunu, ako neka tvrtka ne dobije znači ona neće moći svoje obveze izmirit prema nekom drugom. To je zakon spojenih posuda i u financijama naprosto ne možete to zatvoriti na administrativan način. Imate lijevu i desnu stranu, duguje i potražuje i uvijek kod toga nekoga je ili dugovna ili potražna strana u nekakvom minusu jer naprosto ti novci su postojali, oni nisu fiktivni jer ovaj porezni dug ili je temeljem onoga što su porezni obveznici prijavili ili temeljem onoga što su inspekcijske službe utvrdile. Isto tako, vi imate svake godine u principu negdje, ne u principu nego 1.10. gospodarski subjekti međusobno nekad se to zvalo izvod otvorenih stavaka, ne znam kako se to danas zove, ali prema međunarodnim računovodstvenim standardima međusobno usklađuju bilančno stanje. Prema tome, ako vama netko ne potvrdi ono što ste mu poslali onda znači da on to osporava, ali ako to potvrdi onda znači da pristaje. Prema tome, to postoji. Nemojmo se zavaravati da ćemo administrativnim brisanjem nešto napraviti. Mi nismo povećali likvidnost, nismo uštrcali dodatna sredstva da bi krenulo plaćanje nego naprosto su administrativno samo stavili i netko je ostao bez tih novaca. Prvo je ostala država.
Hvala lijepa. Druga replika, poštovani Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Šuker, govorili ste da poslovne banke ne žele preuzeti rizik i da ne kreditiraju ni poljoprivredu ni turizam niti druge sektore i da je tu ulogu preuzeo HBOR. Najveći rizik će banke preuzet ne budu li povećale kreditnu aktivnost jer je nemoguće održati stabilni financijski sektor uz nestabilan realni sektor. Dugoročno je to neodrživo i najveći rizik preuzimaju ako ne budu kreditirale gospodarstvo jer bez kreditiranja gospodarstva nema gospodarstva. S obzirom na ulogu novu koju HBOR ima predložio bih da promijenite ime, više da se ne zovete Hrvatska banka za obnovu i razvitak nego da se zovete Hrvatska razvojna banka jer vi doista jedini i razvijate Hrvatsku. Što se tiče poslovnih banaka, od 410 milijardi kuna imovine imaju samo 260 milijardi kuna kreditne aktivnosti i kad se usporedi vaša kreditna aktivnost sa njihovom kreditnom aktivnosti u odnosu na imovinu, vi ste 100 i nešto puta kreditno aktivniji od njih. Dakle još samo za FGS-ove, spominjao je kolega Šuker i fondove za gospodarsku suradnju. Pa kako to da samo HBOR ima za gospodarsku suradnju, kako komercijalne poslovne banke ne sudjeluju sa FGS-ovima. Zato što je to uvijek u pravilu u Hrvatskoj javno-privatno partnerstvo ma kako u bilo kojem obliku se nalazilo država u tom partnerstvu izvuče deblji kraj, pa tako i u FGS-ovima. I preporučio bih vam da se maknete od FGS-ova jer to su hibridni fondovi koji u sebi nemaju logiku poslovanja jer su osmišljeni da bi pomagali posrnulim poslovnim subjektima, a sami u izvješću pišete da se čak ulagalo u tek osnovana poduzeća. FGS-ovi su osmišljeni za naknadu pojedinih fondova, dobivaju ogromnu naknadu za nešto što ne rade uopće. I zato njihova sudbina barem kada je u pitanju suradnja s vama bi trebala prestati jer nema smisla ulagati u privatne banke, a istodobno prodavati državnu banku. Hvala lijepo.
Na ovu repliku odgovara poštovani Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Pa kolega Mariću u pravu ste što se tiče FGS-ova jer vrlo čudno je da nitko u Hrvatskoj osim zakonske obveze HBOR-a da uloži 50% ne pokazuje interes da ulazi u te FGS-ove. Međutim, ono što je ključni problem FGS-ova to kolega Kovačević zna od početka naprosto nitko se u Hrvatskoj ne želi prihvatiti vlasničkog restrukturiranja. Jer vi kad dobijete novce od FGS-a onda on ulazi nutra i u vlasništvo i u upravljanje itd. Prema tome, to je na žalost takav projekat kakav je i ja bih isto bio presretan da HBOR nikada nije ušao u njega i da danas nije u njemu. A što se tiče poslovnih banaka ja sam namjerno nekoliko puta istaknuo da najveći problem i najveća tragedija je što HBOR financira 30% investicija u Republici Hrvatskoj i to naprosto pokazuje kakva je krvna slika u ovom trenutku što se tiče kreditiranja. Jer ako banke imaju da tako kažem prekonoćnu likvidnost od 10 milijardi kuna, znači oni imaju toliko likvidnih sredstava da mogu kreditirat određene projekte. Međutim, očigledno na lošu strukturu portfelja ne žele ulazit u određene rizike, a isto tako s obzirom na uvjete pod kojima se oni zadužuju vani oni naprosto i sa ovo malo projekata mogu preživjeti dvije, tri godine da ne ulaze u određene rizike i to je stvarni problem koji je u Republici Hrvatskoj. Zato bi bilo dobro jedanputa da ministar financija ili netko ovdje u Visokom domu izloži strukturu kamatne stope koju plaća Republika Hrvatska i onda ćete vidjeti ono što sam vam rekao da već godinama plaćamo dva ili tri postotna poena veću kamatu samo zbog toga što nismo članica EU. Sad jesmo. ako jesmo, smanjite nam sad za tih dva, tri postotna poena ono što ste nam uzimali godinama. Jer Slovenci su za ta dva, tri postotna poena plaćali manju kamatnu stopu samo zato što su članica EU i kao njihov rizik je manji. Pa gospodo, očekujemo te famozne kreditne rejting agencije koje se ponašaju ko slonovi u staklani, da sad vrednuju ono Hrvatska je ušla u EU sa 1.7., izvolite nam smanjiti rizik, izvolite hrvatskim građanima, hrvatskom gospodarstvu i Hrvatskoj državi smanjiti kamatnu stopu, onda bi to bila prava utakmica.
Hvala. Sad će u ime kluba SDP-a govoriti poštovana Dragica Zgrebec, potpredsjednica Doma.
Hvala gospodine potpredsjedniče, predsjedniče uprave i članica uprave HBOR-a. Klub SDP-a je uvijek do sada kad smo raspravljali o godišnjem izvješću HBOR-a prihvaćao ta izvješća, pa će to učiniti naravno i ovaj puta. Uvijek smo ih ocjenjivali kao da su obuhvatna, da su objektivna i da su pregledna i razumljiva. I zato mislim da ovakva kvalifikacija što je kolega Šuker rekao da je ono idilično ja to ne bih tako okvalificirala, nego bih rekla da je HBOR realno prikazao poslove koje je vodio u jednoj poslovnoj godini a kroz takvo, kroz poslove koje su oni radili zapravo se vidi kakvo je stanje u gospodarstvu i kakva je politika poslovnih banaka u odnosu na gospodarske subjekte u Hrvatskoj. Reći ću da je u 2012. godini u jednom dijelu se i mijenjala poslovna politika u HBOR-u upravo u onom smislu što je klub SDP-a u vrijeme kad smo bili u opoziciji predlagao u odnosu na politiku koja se tada vodila u HBOR-u, a koju nije vodila uprava nego Nadzorni odbor koji zapravo i definira politiku HBOR-a, a to je da se ubrzanije uplati temeljni kapital koji je utvrđen Zakonom o osnivanju Hrvatske banke za obnovu i razvitak koji bi iz proračuna trebao biti uplaćen u razini od 7 milijardi kuna. Čuli smo da je to nešto manje sada još od 6 milijardi. I uvijek smo rekli da bi trebalo hrabrije ići u plasmane, odnosno da bi HBOR trebao preuzimati i dio rizika s obzirom na stanje koje imamo u gospodarstvu jer se poslovne banke što se tiče cijene kapitala, ročnosti, pa i određenih osiguranja da su daleko nepovoljnije čak i za one projekte koji bi u kratkom vremenu mogli davati efekte unutar gospodarskog subjekta. I kolega Šuker je rekao već nekoliko godina HBOR u najvećem dijelu ili u gotovo sto postotnim iznosima koristi sredstva javnih banaka europske svjetske, Europske investicijske svjetske banke, KFV-a i sličnih što u značajnoj mjeri pojeftinjuje kapital kojim se koristi HBOR pa ga on može i onda uz povoljnije uvjete plasirati dalje gospodarskim subjektima u Hrvatskoj, pa eto već sada treću godinu mi idemo sa smanjenim stopama i sa nešto povećanom ročnošću. HBOR se pokazao u ovom vremenu krize ja ću to ponoviti kao što smo ponavljali u svim ovim godinama od 2008. godine na ovamo kao jedina financijska institucija u Hrvatskoj koja je bila na usluzi hrvatskom gospodarstvu i hrvatskim poduzetnicima i to ne samo u investicijskom smislu što je njezina bi trebala biti prvenstvena uloga, nego se u zadnjim godinama pojavio i u smislu kreditiranja obrtnih sredstava, odnosno restrukturiranja hrvatskog gospodarstva kad to već nisu činile banke. Kolega Šuker je ovdje rekao nije se povlačila dobit iz HBOR-a. Mislim da bi bilo nelogično da se iz HBOR-a povlači dobit i nije potrebno da HBOR ostvaruje visoku dobit. HBOR bi upravo zbog toga što bi on trebao imati najpovoljnija sredstva za investicije trebao ostvarivati minimalnu dobit i po što povoljnijim uvjetima plasirati kapital. Dakle, cijena kapitala bi trebala biti najjeftinija upravo u HBOR-u. I tu za nas u SDP-u nikad nije bilo dileme hoćemo li dokapitalizirati HBOR, dakle i iznad onih 7 milijardi kuna koliko je utvrđeno zakonom ili ćemo razvijati neku poslovnu državnu banku. Pokazalo se upravo u ovim godinama krize da jedina hrvatska državna banka uopće nije sudjelovala u aktivnostima HBOR-a. Rezultat takve politike su zapravo uz sniženje kamatnih stopa 2011. godine za jedan postotni poen pa onda i 2012. i evo rekao nam je predsjednik uprave i do sredine ove godine povećana je ročnost, povećan je i poček odnosno grace period, omogućeno je da poduzetnik bira hoće li krenuti u kunama ili sa valutnom klauzulom i taj novi način financiranja, podjele rizika koji se u nešto većoj mjeri nego ranije počeo koristiti. Rezultat toga su povećani plasmani. Po prvi puta HBOR je plasirao više od 10 milijardi kuna, došlo je i do promjene strukture. Ovo je prva godina od početka krize kada je HBOR više plasirao u investicije nego u obrtna sredstva. I taj omjer je za investicije prešao 50%, dakle 53%. Koji se problemi zapravo tu javljaju? Problemi su kreditna sposobnost ili nesposobnost komitenata što u značajnijoj mjeri zapravo ili u većoj mjeri to odbijaju poslovne banke, nemamo dovoljno kvalitetnih projekata s kojima bi se išlo u investicije, ali i nezainteresiranost poslovnih banaka posebno u ovom dijelu koji se odnosi na program razvoja gospodarstva. Mi smo imali dosta aukcija sa značajnim sredstvima se raspolagalo upravo za ta obrtna sredstva međutim upravo zbog toga što poslovne banke nisu bile partner svojim komitentima u onih 50% sredstava mnogi nisu mogli koristiti ta sredstva. Svake godine HBOR ide i sa novim projektima, u ovoj godini to je pet novih projekata. To je kreditiranje projekata kandidata IPA-e, zatim kreditiranja proizvodnje, najznačajnije je to što je HBOR u zadnjih dvije ili tri godine ušao i u kreditiranje poljoprivredne proizvodnje, zatim projekata programa razvoja gospodarstva i kreditiranja nove proizvodnje. Ja bih se ovdje osvrnula na dva projekta za koje mislim da su značajna, a to je program razvoja gospodarstva s kojima nismo do kraja zadovoljni niti u HBOR-u pa niti mi ovdje u Saboru jer se moglo daleko više sredstava realizirati u obrtna sredstva onima koji su u problemu kad bi poslovne banke više pratile svoje komitente. Plasirano je u 2012. godini onaj dio koji se odnosi na HBOR milijardu i 150 milijuna kuna ili ukupno 2,3 milijarde kuna kada se uzme u obzir i dio koji su plasirale poslovne banke. I kad gledamo što su gospodarstvenici, koje su obveze namirivali onda je značajno da su u najvećoj mjeri namirivali svoje obveze prema dobavljačima što smatramo da je dobro, da je tu najgore zapravo prolazila država ali to u ovoj situaciji nelikvidnosti, ogromne nelikvidnosti zaista je dobro. Tako na primjer po modelu A 72% se odnosilo na plaćanje obveza dobavljačima, a po modelu A+ gotovo 58%. I samo nekoliko riječi još o ovom programu koji se odnosi na korištenje sredstava fondova EU. Gotovo da i ne bismo se mogli natjecati, odnosno realizirati programe koji su se natjecali kroz IPARD, IPA-u i to sve mjere koje su bile na raspolaganju od 101, 103, 302 i 301 kad takve projekte ne bi u onom dijelu koji je trebalo osigurati sredstva do realizacije programa da to uz povoljna sredstva nije pratio HBOR. Tu su se kamate kretale od 1 do 4%, financiranje je bilo čak i veće nego što je to iznosio dio koji će se vratiti kao bespovratna sredstva. Tako da će se neki projekti financirati i u iznosu od 100%. I rok otplate je povoljan jer se odnosi na gotovo 15, odnosno maksimalno 15 godina i da je poček do maksimalno 5 godina. Tako da je, što je ovdje već bilo rečeno, gotovo 70% investicija koje su se ili programa, projekata koji su se takmičile za IPARD i SAPARD financirano putem HBOR-a. Na kraju bih rekla da ocjenjujemo da je HBOR u vrijeme krize značajno pridonosio financiranju gospodarskog sektora, dakle ne samo u investicijskom nego i u smislu obrtnih sredstava. Dakle, nije to bio samo razvoj već i konsolidacija gospodarskih subjekata, preuzimalo je veće direktne plasmane, ali to zapravo znači i veću odgovornost i Uprave HBOR-a i nadzornog odbora jer kad idete u veće rizike onda i posljedice mogu biti nešto veće odnosno nešto više ćemo možda sredstava morati rezervirati pa možda čak i otpisivati u odnosu na godine kada su sve rizike preuzimale poslovne banke. Eto mi smo zadovoljni kako je HBOR u 2012.godini radila. Smatramo da i u 2013.godini možemo povećati sredstva za investicije odnosno da će se taj iznos vratiti na ono što bi trebalo biti dakle da se u najvećoj mjeri financira razvoj, a u tek mjeri u kojoj je to moguće i ovaj dio koji se odnosi na konsolidaciju hrvatskog gospodarstva. Dakle klub SDP-a će prihvatiti izvješće za 2012.godinu.
Hvala lijepa. Slijede replike. Prvo poštovani Ivan Šuker.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Kolegice Zgrebe mislim da povlačiti paralelu između HBOR-a i Hrvatske poštanske banke je naprosto nemoguće iz razloga što je HBOR jedna institucionalna izvozno investiciona banka koja nažalost zbog krize radi sada neke druge poslove, međutim njen smjer 2007.je bio na sasvim drugom tragu. A što se tiče Hrvatske poštanske banke, to je komercijalna banka poslovna koja po tržišnim kriterijima posluje kao i sve druge banke bez miješanja politike jer ako se politika umiješa onda je ta banka za čas na nogama. Prema tome, brkanje ove dvije banke naprosto nije dobro ali da Hrvatska poštanska banka može prije svega hrvatskim građanima donesti određenu kvalitetu zbog infrastrukture koju posjeduje na kraju krajeva ako jedna Njemačka može imati svoju poštansku banku ne vidim razloga zašto to ne bi Hrvatska mogla imati. No vrlo je interesantno da se ima novaca za sanacije nekakvih malih privatnih banaka, a za dokapitalizaciju Poštanske banke nema novaca. No i kada govorimo o temeljnom kapitalu Poštanske banke sa tih 300, 400 milijuna više uplaćeno temeljnog kapitala nije naglo narastao kreditni potencijal Poštanske banke. Međutim postavlja se jedno drugo pitanje, ako se država zaduži od 6,5% da bi s tim uplatila temeljni kapital HBOR-a, a istovremeno HBOR se može zadužiti uz 3% za određene projekte po točno ciljanim gospodarskim granama onda je logičnije u ovom trenutku da se HBOR kod EIB-a, EBRD-a ili Centralne banke Vijeća Europe zaduži pa financira te projekte nego da se država zaduži od 6,5%. Ali gledajte nije toliko povećanje temeljnog kapitala presudno za ovo što HBOR danas radi nego situacija i u Europi i u svijetu je otvorila neke nove prostore neke nove modele i načine kreditiranja koje je HBOR sjajno prihvatio, na svu sreću prije svega malih i srednjih poduzetnika i nekih turističkih djelatnika ustvari njih na desetine i stotine ako mogu reći. Ali kažem HPB i HBOR su nešto sasvim različito i HPB i Croatia osiguranje su bogatstvo Hrvatske i to se ne smije prodati.
Na repliku odgovara poštovana potpredsjednica Doma Dragica Zgrebec.
Ja nisam ni govorila niti mislim da su HBOR i HPB isto. HPB je poslovna banka koja radi i djeluje po zakonu o bankarstvu dok HBOR djeluje po Zakonu o HBOR-u. i kada se ocjenjivalo koliki je potrebni temeljni kapital HBOR-u i donosio zakon ako se to utvrdilo 7 milijardi kuna onda država to mora uplatiti. Nije dobro da 21 godinu država nije uspjela uplatiti 7 milijardi kuna u temeljni kapital HBOR-a, nije dobro. Ja sam govorila o državnoj banci u 100%-nom vlasništvu države. Država u ovom trenutku nema novaca, vi sami kažete mora se zadužiti da bi dokapitalizirala banku. Zar onda nije pametnije da tražite strateškog partnera za jednu takvu banku jer ona je premala da može pratiti neke veće državne ili neke druge projekte. I ona ako to radi radi po uvjetima kao i sve druge poslovne banke u Hrvatskoj. Zato kažem mi se kao država, kao Vlada i kao Sabor mi smo se trebali više orijentirati da pomažemo upravo razvojnoj banci. Takve banke imaju i druge države i koriste ih u vremenima krize i pokazale su da su one zapravo najbolji suport gospodarstvu kada gospodarstvo dođe u krizu.
Druga replika Branko Vukšić.
Uvažena kolegice evo ja se nastavljam na ovu repliku. Spominjali ste poslovnu banku, komercijalnu poslovnu banku jedinu državnu to je HPB. Ne bih se sa kolegom Šukerom složio, rekao je politika se ne smije miješati u poslovanje banke. Mislim zašto je Vlada HDZ-a dozvolila da se politika miješa u poslovanje HPB. Dobro znamo da se miješala. Sad da li se kao Vlada ili su njezini pojedinci u Vladi itekako se miješala. Ako je prije rečeno da je HBOR u financiranju hrvatskog gospodarstva 100 puta aktivniji od hrvatskih komercijalnih banaka onda isto govorimo o tome da bi hrvatske komercijalne banke trebale sasvim sigurno pošto djeluju na području RH financirati hrvatsko gospodarstvo. Pa bi tako trebala i HPB, tu se s vama slažem u potpunosti financirati hrvatsko gospodarstvo kao što bi i ostale banke trebale sudjelovati u kreditiranju projekta u Hrvatskoj. Međutim slažem se s kolegama koji zagovaraju ne prodati HPB. Ovdje se silom želi dokazati kako HPB radi neuspješno, kako je premala, a u nju se ne želi dokapitalizirati. Zadnji puta kada smo razgovarali o HPB-u bio je ministar Linić tu i rekao je da bi trebali sa 800 milijuna kuna kao za početak dokapitalizirati HPB to nije nepremostiv novac ako znamo a je u godinu dana 7 milijardi kuna uloženo u hrvatske banke su građani izvukli iz čarapa i uložili i javljaju se hrvatski građani koji bi htjeli s tim novcem dokapitalizirati HPB, ali izgleda da je u interesu prodati. A kada želimo prodati ono što ne valja, prvo bi trebalo prodati hrvatsku Vladu, [[Upadica: Vrijeme.]] samo ne znam tko bi kupio.
Odgovor na repliku, poštovana Dragica Zgrebec.
Hvala. Vi kolega Vukšić ne možete iz svoje kože pa onda jednu dobru raspravu koju ste imali kažete trebalo bi prodati Vladu. Pa ja mislim da nijednu Vladu nitko ne bi kupovao, zašto bi kupovao Vladu koja ima mandat 4 godine. Ali kad govorimo o poslovnim bankama i razvojnim bankama tu morate voditi računa da poslovne banke imaju drugačiji izvoz sredstava, dakle one prikupljaju sredstva iz depozita građana, gospodarstva itd. Ti izvori su zapravo uvijek skuplji, mi sada imamo sreću što nekoliko već godina, 4-5 godina HBOR pa ja ću reći i zbog toga što je kvalitetno radio i što su ljudi koji vode HBOR kvalitetno radili i stvorili su jedan imidž HBOR-u i izvan Hrvatske zapravo došli u situaciju da mogu koristiti povoljnije izvore sredstava. Dakle razlika između sredstava koje plasiraju poslovne banke i koje institucionalne ili javne banke plasiraju je velika, po nekoliko indeksnih poena. I državna banka dal se smije politika u nju petljat ili ne, pa ne bi se smjela politika petljati ni u HBOR u smislu da kaže ovima ćete dati, a ovima nećete dati. Ona mora kreirati politiku, dakle nadzorni odbor koji u HBOR-u čine po zakonu jedan dio članova Vlade, odnosno ministri i tri saborska zastupnika jest političko tijelo. Ali ono mora kreirati politiku, a ne odlučivati kome će se sredstva dati ili neće dati, ono mora u onom dijelu u kojem to po statutu i Poslovniku odlučuje, treba odlučivati na temelju stručnih podloga koje im daje uprava.
Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime kluba HDSSB-a govorit će poštovani kolega Dražen Đurović.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine predsjedniče Uprave HBOR-a, zastupnice i zastupnici. Ja bih se zapravo na tragu uvodnih izlaganja svojih prethodnika također složio sa njihovim ocjenama ili ih podijelio oko rada oko ovog izvješća i oko rada HBOR-a, posebice za prethodnu godinu. Mislim da je i sam HBOR zapravo usvojio i određene primjedbe i prijedloge koji su izneseni kad je bilo riječ o izvješću za prethodnu godinu, za 2011. pa je tako i ovo samo izvješće malo preglednije i čitljivije nego što je bilo izvješće za prethodnu godinu. Ali isto tako i sam HBOR je pokazao možda malo manje konzervativnosti nego u prethodnim godinama pa i preuzeo rizike kreditnih plasmana što dosad nije činio. Tako da u svakom slučaju i potpora radu HBOR-a u 2012. godini što se tiče kluba HDSSB-a i potpora ovom izvješću i u ovakvom obliku kako je izneseno i sadržajno i vizualno. Sad nakon tih potpora i pohvala nešto malo o sadržaju. Dakle, evo s obzirom da nitko nije spomenuo da još jedanput pročitam kako stoji što je strateški cilj HBOR-a, da HBOR poslovanjima u okviru svojih ovlasti i nadležnosti potiče sustavni, održiv i ravnomjerni gospodarski i društveni razvitak sukladno općim strateškim ciljevima Republike Hrvatske. Naravno, mi imamo problem sa definicijom tih općih strateških ciljeva Republike Hrvatske. Svi smo se složili oko toga da je iz ovog izvješća razvidno da je HBOR zapravo u okviru svojih mogućnosti učinio najviše što je mogao u 2012.godini. Međutim, monetarna pa i fiskalna politika nije dovoljno jasno definirala poglavito gospodarske strateške ciljeve Republike Hrvatske ili one ciljeve koji su bili definirani primjerice kroz državni proračun, pokazivali su da nisu realizirani. Nismo se točno susreli sa konsekvencama toga. Dakle monetarna i fiskalna, naravno da HBOR ne može zamijenit ni fiskalnu ni monetarnu vlast. HBOR je učinio ono što je mogao, vidimo rast plasmana, vidimo rast aktive, vidimo rast kreditne aktivnosti, vidimo preuzimanje rizika u plasmanima i ovih u velike investicije i u srednje i malo poduzetništvo. Možda taj omjer 50% preuzimanja rizika za velike investicije, a 40% za malo i srednje meni ovako djeluje pomalo nelogično s obzirom da se na neki način preuzimaju veći rizici kod većih investicija. Kod onih manjih investicija manji je udio u tim rizicima, no ok, ako je tako sa HAMAG-om definirano onda to tako stoji. No na koji način monetarna i fiskalna politika provode te opće strateške ciljeve Republike Hrvatske i koji bi to bili opći strateški ciljevi Republike Hrvatske nisam siguran da je u ovom trenutku ikome jasno. Naravno, to ne možemo govorit o tome da nam je opći strateški cilj bogati ljudi i velika zaposlenost, ali popis nekih gospodarski strateških ciljeva ili nekih zadanih varijabli koje možemo mjerljivo pratiti u godini ili u dvogodišnjem ili u četverogodišnjem razdoblju nisam siguran na kojem mjestu bi mogli pronaći i na koji način ih onda HBOR može zapravo pratiti. Zaista je pohvalno da je preko 6 milijardi kuna plasmana prema izvozu, dakle od 10,2 milijarde kuna. To je pohvalno. Dobit, bez obzira na ideje o tome kako bi dobit trebala biti konzervativna, čak je i dobit relativno visoka u odnosu na prihode, relativno visok postotak je dobiti u odnosu na prihode. I naravno ono što su prethodnici istakli i što je gospodin Kovačev posebno poentirao to je problem zapravo što poslovne banke, odnosno sve ostale banke u Republici Hrvatskoj zapravo ne prate poslovne investicije i da je tu udio zaista HBOR-a nevjerojatno visok ukupno poslovnim investicijama u odnosu na čitav bankarski sektor Republike Hrvatske. Ovo što je gospodin Kovačev istakao ne sjećam se i nije primjetljivo kad dođe sutra, preksutra guverner HNB-a i kad nam počne obrazlagati hrvatsku monetarnu politiku i rezultate HNB-a i hrvatske monetarne politike za prethodno razdoblje. Tada opet dobijamo tako neke podatke koji zapravo ne govore o politici već više govore o praćenju događaja, dakle da li je HNB pratitelj događaja ili je HNB kreator hrvatske monetarne politike. S tim smo se problemom i susreli kad je riječ o Poštanskoj banci i o ovim razno raznim je li idejama o tome da li Poštanska banka išta znači Republici Hrvatskoj ili ne znači. Pa da li išta znači FINA Republici Hrvatskoj, a nemamo koji je naslijedila taj SDK koji je imao ulogu. Danas imamo FINA-u. I mislim da je vidljivo iz godišnjih izvješća FINA-e koja dolaze da zapravo i oni ljudi koji danas vode FINA-u ne znaju točno što i kako učiniti s tom FINA-om. Druga stvar, treća stvar imamo poštanske urede u Republici Hrvatskoj. Imamo najrašireniju mrežu poštanskih ureda u svim selima, u malim mjestima po cijeloj Republici Hrvatskoj koji se sada gase punom parom. Zašto? Zato što nema djelatnosti koju ti uredi trebaju obavljati, nema. Postojale su ideje o ponovnom ujedinjenju, o ponovnom stvaranju nekog novog sustava koji bi uključivao FINA-u, poštanski ured i Hrvatsku poštansku banku. No, to je negdje zamrlo u nekakvim tranzicijama i zapravo imamo FINA-u koja jedva stoji na nuli. Ako slože dobro godišnje izvješće onda su na nuli. Imamo poštu koja kao sustav je već u problemima. Poštanske urede koji se masovno gase, jer nemaju zapravo načina kako ih, kako da se održe po cijeloj Republici Hrvatskoj. Imamo Hrvatsku poštansku banku za koju jedva čekamo da je se riješimo kao jedinu preostalu hrvatsku banku. I imamo četvrtu kariku ono konačno hrvatskog nacionalnog osiguravatelja koji pokriva najveći dio osiguravateljskog tržišta u Republici Hrvatskoj i posljedice prodaje kojega ćemo, posljedicama prodaje kojega ćemo se u godinama koje dolaze susretati kad znatno porastu premije svih mogućih oblika osiguranja na tržištu koje zapravo ta Croatia drži u još koliko toliko snošljivim okvirima, da ne govorim o strateškim interesima, samo o tome što će se zapravo dogoditi u Republici Hrvatskoj u trenucima kada padne i Croatia osiguranje na tržištu osiguranja. Naravno za sam HBOR koji čini sve što može u ovim okvirima i na ovaj način kako je postavljen to nije ključno pitanje. U svakom slučaju potpora radu Uprave HBOR-a ovom izvješću. No, sam rad HBOR-a i vidljivo je da i uz ovakav udio ovoga što čini HBOR, hrvatsko gospodarstvo i svi parametri hrvatskog gospodarstva pokazuju ono što pokazuju. Dakle, pokazuju definitivan pad. Prema tome, HBOR nije odgovor. HBOR je jedan alat, jedna motika i ništa više od toga. Dakle, mi na HBOR-u ne možemo i nećemo temeljiti hrvatski gospodarski razvitak već fiskalna i monetarna politika zapravo trebaju preuzeti odgovornost onu koju do sada nisu preuzele. Hvala.
Imamo prijavljenu jednu repliku. Poštovani Ivan Šuker.
Kolega Đurović, pa možda ste dotaknuli pravu temu, jer da to uspijemo napraviti onda bi vjerojatno i pozicija HBOR-a bila sutra jača. Treba jasno reći da jedan dio portfelja kojeg je izgubila Croatia osiguranje je isključivo posljedica što su neka konkurentska osiguravajuća društva naslonjena na velike banke. Točno znate koje je naslovljeno na Zagrebačku banku, koje je osiguravajuće društvo naslonjeno na PBZ i najveće domaće osiguravajuće društvo uz Croatia osiguranje ima svoju banku. Tako da neki kad nudite novi proizvod onda morate imati jeftin kapital čim ćete financirati taj proizvod i onda možete na tržištu ga prodati. I upravo ta nekakva sinergija danas, sutra jer ni jedna ta velika banka se nije htjela vezati uz Croatia osiguranje da se razumijemo bez obzira što je Croatia osiguranje u ovom trenutku imao preko 50% portfelja. Da, zatvaraju se u ovom trenutku poštanski uredi u Republici Hrvatskoj. Pitanje je dal' zar ne bi bilo bolje da Poštanska banka tamo ima jedan svoj šalter i da onaj umirovljenik može doći podići svoju mirovinu i da može platit račun u najudaljenijem mjestu Republike Hrvatske. To je funkcija Poštanske banke u Njemačkoj. Ne vidim razloga zašto to ne bi bilo u Hrvatskoj. Kad sam rekao da politika nema šta tražiti u banci. Pa jednom sam kazao da politika nema što tražiti u bilo kojem društvu, trgovačkom u svom vlasništvu … [[Govornik se ne razumije.]] menadžeri koji će s njime upravljati po tržišnim uvjetima, a politika mu samo odredi ciljeve što se očekuje od njega isto kao bilo koji drugi vlasnik. To je način upravljanja, a ne da politika dirigira kome će se dati kredit. To je onda priča koja pada u vodu. Prema tome, nemojmo govorit kad govorimo o Poštanskoj banci sutra ili kako bi ona trebala sutra biti u EU, Hrvatska kao članica EU da se takve stvari mogu događati. Međutim, ponavljam HBOR je nešto sasvim drugo i neke druge razvijenije i bogatije zemlje imaju vrlo sličnu banku od Njemačkog KFV-a pa na dalje, koji imaju svoju funkciju i jasno rade svoj posao. Ali se nikako ne mogu usporediti jedni s drugima.
Kolega Dražen Đurović odgovorit će na ovu repliku.
Ma evo, pa vrlo je vidljivo da uspjeh HBOR ne znači ništa zapravo za gospodarski uspjeh ili neuspjeh Republike Hrvatske. Jer mi vidimo Republika Hrvatska pada, HBOR odlično i kvalitetno radi. Ali HBOR nije odgovor na gospodarski problem Republike Hrvatske. A što se tiče odnosa poslovnih banaka kao osiguravatelja tu ste potpuno u pravu i svi smo mi dizali kredite jako dobro znamo kako, i privatne kredite, kako to funkcionira i kako se niz tih stranih osiguranja koje danas posluju u RH vezana za svoje poslovne banke. I naravno da će se ta jedna sprega koja je sada zapravo još uvijek suprimirana to će se punom širinom otvoriti u onom trenutku kad se dogodi ovo što se priprema, a priprema se zapravo najobičnije kratkoročno krpanje proračuna kroz prodaju te dvije tvrtke. Niti će problem se riješiti, niti će se pomoći proračunu naprosto će se samo zakrpati jedna rupica, a voda curi na sve strane. I s treće strane, vi ste također bili govorili o tome, za mene je to vrlo optimistična teza kako će padati kamatne stope u trenutku kad RH uđe u EU vodeći se primjerom Slovenije, bit ćemo svjedoci toga. Bojim se uz ovakvu monetarnu politiku kakva se danas vodi i uz ovakvu fiskalnu politiku da nažalost hrvatskih građana do te pojave doći neće.
Imamo i prijavljenu repliku poštovanog Gorana Marića.
Hvala lijepa. Kolega Đurović govorili ste o ciljevima i nedostatku ciljeva na području i ekonomske politike i makroekonomske i fiskalne politike. Svaka država mora imati temeljne svoje ciljeve, političke, socijalne i ekonomske. Ali ti ciljevi moraju biti mjerljivi i provjerljivi. Nije cilj smanjiti nezaposlenost, nije cilj povećati proizvodnju, mora se točno ciljano odrediti koliku stopu rasta trebamo, kolika stopa nezaposlenosti nije poželjna i što želimo. Za ostvarivanje tih ciljeva moramo imati mjere, a mjerama moramo znati što ćemo učiniti i koji su efekti, učinci tih mjera hoće li one ostvariti postavljene ciljeve ili ne. Prodaja HPB-a ne može biti mjera nikako. Koji se cilj ostvaruje prodajom HPB-a? Samo da se riješimo državnog vlasništva. Nemamo novaca za dokapitalizaciju, to je najveća podvala koju sam čuo u zadnje vrijeme. Imamo novaca i 100 milijuna kuna imamo za dokapitalizaciju propale male privatne banke i to iz državnog proračuna, a nemamo za dokapitalizaciju HPB-a. A o mantri koliki je utjecaj politike na državnu banku ništa manji nije nikada bio ni na privatne banke ako samo izanalizirate koje kredite dobivaju, tko ih nije vraćao onda ćete vidjeti da je bio još snažniji utjecaj politike na velike privatne banke nego na državnu banku. Hvala lijepo.
I na ovu repliku odgovara poštovani Dražen Đurović.
Da, ja se s vama tu slažem, ali primjerice imali smo državni proračun, to bi trebao biti jedan ozbiljni državni dokument u kojem zapišemo da ćemo u ovoj godini ostvariti rast 1,9% iako nemamo nijednog pokazatelja, nijedan stručnjak to ne govori, nijedna procjena. Ništa nam ne govori o tome da ćemo to ostvarivati i mi to zapišemo u državni proračun. I naravno kad se to ne ostvaruje jer nije bilo ni realno da se ostvari, nisu bile ni pretpostavke za tako nešto na kraju godine samo utvrđujemo da se to nije ostvarivalo. Dakle, niti imamo realnog plana niti nakon toga dolazi odgovornost zašto se to nije ostvarilo. Pa valjda postoje nositelji državnog proračuna i osobe koje su odgovorne za njegovo ostvarivanje. Dakle, ili si kad si nešto zapisao ili stojiš iza toga ako si ozbiljna država, ako si ozbiljan ministar financija, ako si ozbiljan predsjednik Vlade i onda na kraju godine kad se to ostvari trebaš prihvatiti pohvale, a ako se to ne ostvari trebaš preuzeti odgovornost. Nažalost, odgovornosti za pad a ne rast od 1,9% nismo vidjeli u ovom mandatu ove Vlade.
Čut ćemo sada i stajališta kluba HNS-a i poštovanog Gorana Beusa Richembergha. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine predsjedniče uprave i kolegice i kolege. U dosadašnjim izlaganjima predstavnika drugih klubova doista je rečeno gotovo sve što je relevantno vezano uz Godišnje izvješće HBOR-a za 2012. godinu. Unaprijed želim dakle deklarirati i stav HNS-a, odnosno našega kluba zastupnika da će podržati ovo izvješće i pozdraviti napore koje HBOR čini, koje je prije svega činio u 2012. godini na ukupnoj konsolidaciji kreditne sposobnosti hrvatskoga gospodarstva. Upravo zbog toga što onaj izvor, a to su poslovne banke, nije odgovorio s jedne strane izazovima ovoga vremena, a s druge strane očekivanjima i šire društvene zajednice, a i prije svega samih gospodarstvenika. Da točno je, podatak da HBOR sudjeluje sa 30% u svim investicijama u RH nije dobar. On bi doista bio dobar da uz ovakve apsolutne odnose zapravo iznosi 5, maksimalno 10%. Kolega Šuker kaže i 3%. To bi onda bio pokazatelj da su kreditne aktivnosti vrlo visoke, strukturalno vrlo kvalitetne i da iza njih stoji financijski sektor u komercijalnim bankama. Što znači da su projekti dobri, izgledni, profitabilni i da idu u realizaciju. Ali realnost u kojoj živimo, realnost ekonomske krize i recesije već godinama zapravo pokazuje da su hrvatske banke unatoč tome što hrvatska gospodarska kriza nije generirana iz bankarskog, odnosno financijskog sustava kao u mnogim drugim zemljama, dakle da nisu ušle u taj ukupni projekt konsolidacije hrvatskoga gospodarstva izvlačenja iz krize svim kapacitetima koje su imali. Ali kad usporedimo što se događalo 2010., 2011. i 2012. godine s naslova intervencija HBOR-a vidimo zapravo ogromne napore i pokušaje da se možda čak uvjetno rečeno i vatrogasno nadomjesti ono što nisu radili drugi. Gotovo bi se dalo izvesti i prispodobu da je liječnik opće prakse morao odraditi posao mnogih specijalista koji su odustali od liječenja pacijenata. Kad pogledamo što to u apsolutnim brojkama znači onda vidimo da je najveći napredak zapravo ostvaren ne samo u apsolutnom iznosu plasiranih sredstava dakle preko 10 milijardi kuna nego u samoj strukturi. Za razliku od prijašnjih godina većina sredstava i to velika većina u nekim godinama i 2/3 ukupnoga fonda kojim se raspolagalo u kreditiranju odlazio je za sanaciju likvidnosti …. Sada evo prvi puta nakon dužega vremena prebacuje se ovaj odnos 50-50 dakle dolazi se do 53% kada se govori o ulaganju u investicije. Dakle, strukturalno gledano to je bitno važno ali u apsolutnim iznosima ako znademo da je recimo 2011.godine bilo odobreno 6,6 milijardi kuna ove godine 10, da je nadalje recimo 2010.godine bilo odobreno 1,4 milijarde kuna investicijama, 2011. 2,8, a sada vidimo 2012. 6 milijardi onda su to ogromni napori. Činjenica je da su i ove mjere oko smanjenja kamatne stope i oko pokušaja prihvaćanja ili dijeljenja rizika 50-50% bile također dobro zamišljene i u konačnici vrlo korisne mjere. Ali opet vidimo i na ovom primjeru podjele rizika da nema odgovora komercijalnih banaka. S druge strane pak znademo da je štednja i to oročena štednja građana rapidno porasla, da ona ovog časa iznosi negdje oko 20 milijardi eura. Dakle da postoje sredstva i onda se vraćamo na ono pitanje postoje li projekti. Činjenica je također da su poduzetnici u ovim sadašnjim okolnostima jednako kao i građani koji su smanjili potrošnju da su i poduzetnici gdje god su to mogli zapravo ukočili. Jer traže negdje elemente, informacije, poticaje, signale da bi razdoblje koje je pred njima dakle prije svega razdoblje u kojemu bi trebali ostvariti tu novu zamišljenu vrijednost ali i vraćati zaduženja, da će biti stabilnije od ovoga sada. Nije moguće očekivati od HBOR-a da poduzima ovakve korake i ovako kvalitetan posao bez pune potpore i Vlade i Sabora, to je jasno. Prema tome i ovdje se … na neki način može izvući zaključak da je Vlada činila sve što je mogla kada je o ovome riječ, dakle kada je riječ o osiguravanju boljih uvjeta za rad osobito u onom dijelu koji je HBOR odradio a to je povećanje ročnosti, to je produljenje odgode otplate, to je smanjene kamate, dakle što se sve napravilo da bi se hrvatskim poduzetnicima ovako teška situacija olakšala. Ali potpuno je jasno što HBOR radi ne može nadomjestiti ono što je temeljna zadaća komercijalnog banakraskog sektora. Nema te dokapitalizacije, nema tih sredstava u konačnici koje mogu zamijeniti prirodnu ulogu komercijalnog bankaraskog sektora. Hoće li i kako će Vlada komunicirati potrebu aktivacije kapitala koji postoji u hrvatskim bankama, to je drugi par rukava i o tome će se razgovarati kod nekih drugih izvješća, ali je činjenica da bismo svi mi bili najsretniji da se HBOR naprosto okrene dvjema ključnim zadaćama, a to je nivelacija neuravnoteženog regionalnog razvoja, dakle da potiče programe koji bi razlike smanjivali i s druge strane da ubuduće barem u ovome razdoblju od nekoliko godina koliko nam predstoji mogućnost korištenja sredstava EU dakle da svoj kapital angažira da svi oni koji imaju dobre i kvalitetne programe mogu premostiti ono prvo vrijeme do povlačenja samih sredstava. Onda bi ako zamislimo mogući scenarij od 10 milijardi kapitala koji je bio na raspolaganju 2012.godine, ako zamislimo recimo da je ½ tih sredstava ide za nivelaciju regionalnih razlika, a ½ direktno za potporu programima koji idu prema EU fondovima onda bi to bila zapravo sjajna, fantastična situacija. Ali tako nije i nažalost čini se da godinama tako neće ni biti. HBOR će morati svoje kapacitete i svoje snage i svoj kapital i dalje usmjeravati u pomoć hrvatskom gospodarstvu u najopćenitijem smislu te riječi. Dobra je vijest da je povećan kapital plasiran prema kreditnim potrebama izvoznika i to dvostruko u odnosu na 2011.godinu što znači da izvoz treba kapitala, da izvoz ima šanse i nadam se da će ulazak u EU te šanse još više povećati i da će se uloga HBOR-a tu pokazati još presudnijom kod očuvanja statusa izvoznika o kojima zapravo htjeli mi to priznati ili ne ovisi budućnost hrvatskog gospodarstva. Ponavljam još jednom, klub HNS-a Liberalnih demokrata podupire ovo izvješće i zahvaljujem.
Time smo završili raspravu po klubovima pa prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prijavila se kolegica Nadica Jelaš. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani predsjedniče uprave HBOR-a sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Evo u ovo današnje popodne smo ispred klubova slušali rasprave o poslovanju HBOR-a u 2012.godini, međutim ja ću vas podsjetiti da je prije tjedan dana u Zagrebu održana Konvencija hrvatskih izvoznika i jako je dobro bilo tada poslušati što su izvoznici dakle oni koji najviše koriste sredstva HBOR-a govorili o tome kako HBOR posluje. Dakle na toj Konvenciji hrvatskih izvoznika, izvoznici su istakli svoja očekivanja od Vlade u budućnosti i jedno od tih očekivanja je bilo izneseno kao potreba daljnjeg jačanja HBOR-a. To znači da su izvoznici, a oni su nesporno najvažniji segment gospodarstva itekako svjesni važnosti HBOR-ovog financijskog suporta, ali to također znači i to da je aktualna Vlada na pravom putu time što je HBOR-u namijenila ključnu, dakle ulogu ključne institucije u oživljavanju hrvatskog gospodarstva. Naime, možemo slobodno reći da u ovih proteklih 20-tak godina postojanja HBOR se doista u punom smislu riječi pokazao kao snažan i pouzdan oslonac hrvatskom gospodarstvu, prvenstveno time što je svoju poslovnu politiku maksimalno prilagođavao potrebama hrvatskih gospodarstvenika. U tih 20 godina HBOR je odobrio što u vidu kredita, što u vidu jamstava preko 110 milijardu kuna s tim da je gotovo polovina ovog iznosa bila odobrena izvoznicima. Dakle gotovo svaka druga HBOR-ova kuna završavala je u izvozu čime se HBOR nedvojbeno potvrdio i kao uspješna izvozna banka koja je hrvatskim izvoznicima osiguravala uvjete za ravnopravno natjecanje na zahtjevnom međunarodnom tržištu. Zapravo je teško i zamisliti kako bi naši izvoznici izlazili na to svjetsko tržište bez financijske potpore HBOR-a. U 2012. godini HBOR je odobrio hrvatskim poduzetnicima 1622 kredita u ukupnoj svoti od preko 10 milijardi kuna što je dvostruko više od svote koja je bila odobrena u 2011.godini, s tim da je izvoznicima po svim programima odobreno 616 kredita u iznosu od gotovo 6 milijardi kuna. Jednako kao i prethodnih godina i u 2012. je HBOR-ova poslovna politika bila prilagođena potrebama gospodarstva, dakle pokretanju investicijskog ciklusa, poboljšanju likvidnosti i financiranju projekata, kandidiranih prema europskim fondovima. Iako su već i u 2011. godini krediti za investicije bili udvostručeni u odnosu na prethodnu 2010. godinu, u 2012. povećane su za daljnjih 93%, dakle ponovno su udvostručeni i što je eto po prvi puta rezultiralo i promjenom strukture samih kredita. Naime ranijih godina, to smo čuli, omjer kredita za investicije i kredita za obrtna sredstva bio je 30%:70%, dakle zapravo se znatno više odobravalo za obrtne svrhe, za obrtna sredstva zbog velike potražnje za nedostajućih obrtnim kapitalom. Nažalost, ne možemo reći da je u 2012. smanjena potreba gospodarskih subjekata za financiranjem obrtnih sredstava jer i dalje imamo nažalost visoku razinu nelikvidnosti, međutim opredjeljenje je Vlade da se krediti za investicijska ulaganja stave u prvi plan jer su pretpostavka gospodarskog rasta. Tako je eto i njihov udjel u strukturi ukupno odobrenih sredstava porastao na 53%:47% koliki je udjel kredita za obrtna sredstva i to je naravno dobro jer je HBOR prije svega investicijska dakle razvojna banka. Za pohvalu je i to što HBOR neprekidno uvodi nove programe kreditiranja pa je tako i u 2012. godini uvedeno nekoliko novih programa kao što je primjerice program kreditiranja malih i srednjih poduzetnika koji kandidiraju svoje projekte za dodjelu bespovratnih sredstava iz IPA-e komponente 3c. Zatim je tu program kreditiranja proizvodnje, pa program razvoja gospodarstva, program kreditiranja nove proizvodnje itd. Tijekom 2012. HBOR je olakšavao poslovanje poduzetnika putem odgovarajućih mjera kao što je smanjivanje kamatnih stopa kroz produljenje rokova otplate, kroz kreditiranje bez valutne klauzule, kroz podjelu rizika s poslovnim bankama i druge mjere. HBOR-ove kamate kao što nam je poznato iznose između 1 i 4%, dakle neusporedivo su povoljnije od onih na komercijalnom tržištu, odnosno od onih koje odobravaju poslovne banke. Dakako da sve ove povoljnosti za poduzetnike HBOR je osigurao tako što je i sam uspio dobiti kreditna sredstva po povoljnim uvjetima zahvaljujući prije svega svojem ugledu i odličnoj suradnji s međunarodnim financijskim institucijama, prije svega s EIB-om i EBRD-om. Iako je u 100%-tnom vlasništvu Hrvatske države rejting HBOR-a je viši od onog državnog i zahvaljujući upravo takvom rejtingu može dobivati i jeftinija financijska sredstva. I da zaključimo, aktualna Vlada prepoznala je HBOR kao jednu od ključnih institucija za oživljavanje hrvatskog gospodarstva i zato je bilo potrebno ojačati temeljni kapital HBOR-a da bi HBOR mogao preuzimati na sebe još veće rizike kreditiranja, odnosno financiranja gospodarstva. Dok je još bio u opoziciji SDP je predlagao da se dinamizira uplata osnivačkog kapitala HBOR-a kako bi se što prije dosegla ona zakonom propisana svota od 7 milijardi kuna, a sve s ciljem da HBOR kao državna institucionalna banka može pribavljati od europskih i svjetskih isto tako institucionalnih banaka još veća sredstva za kreditiranje hrvatskog gospodarstva i dakako po još povoljnijim uvjetima. Nakon preuzimanja vlasti koalicijska Vlada je ostvarila ono o čemu je govorila, dakle povećala je uplate osnivačkog kapitala pa je tako i u 2011. i u 2012. godini uplaćeno iz državne kase po 600 milijuna kuna da bi na kraju 2012. ukupno uplaćeni kapital iz proračuna Republike Hrvatske iznosio 5,5 milijardi kuna, odnosno do punog iznosa od prije navedenih 7 milijardi potrebno je uplatiti još milijardu i pol kuna što znači da bi praktički i prije isteka mandata ove Vlade osnivački kapital bio u cijelosti uplaćen. Usporedbe radi navest ću eto da se nastavilo uplaćivati temeljni kapital po 180 milijuna kuna godišnje kao što je to činila prijašnja Vlada u posljednjim godinama svog mandata, tada bi puni iznos temeljnog kapitala bio uplaćen za otprilike 14-tak godina što bi razumije se bilo vrlo nepovoljno. Dakle, ovim uplatama temeljnog kapitala na ovaj način osigurala se HBOR-u osnovna pretpostavka da bude još snažniji motor razvoja hrvatskog gospodarstva. Ono što moram na kraju reći je šteta što ga u svemu tome ne slijede i poslovne banke. Hvala lijepo.
Zahvaljujem i zaključujem raspravu. Glasat ćemo kad se steknu uvjeti.
Godišnji financijski izvještaj HBOR-a za 2012. godinu. Rasprava je zaključena o izvještaju. U skladu sa prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeću odluku: Potvrđuje se Godišnji financijski izvještaj Hrvatske banke za obnovu i razvitak (HBOR) za 2012. godinu. Molim da se izjasnimo tko je za ovu odluku? Hvala lijepa. Tko je protiv? Ima li netko suzdržan? Hvala lijepa. Utvrđujem da je predložena odluka donesena jednoglasno sa 106 glasova za.
Prelazimo na - Izvješće o radu Odbora za predstavke i pritužbe za 2012. godinu Podnositelj izvješća je Odbor za predstavke i pritužbe temeljem članka 93. Poslovnika Hrvatskog sabora, a materijal ste primili u pretince. Želi li i predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani predsjednik Odbora uvaženi Josip Salapić.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora, kolegice i kolege zastupnici. Malo nas je ostalo u sabornici, pa onda i ja ću iskoristiti evo da ispred Odbora dam detalje o izvješću, a neću govoriti u ime kluba, pa evo skratit ću, da s obzirom da nas je malo i smatram da je ova tematika zaslužila veću nazočnost zastupnika u sabornici. Dakle, pred nama je izvješće Odbora za predstavke i pritužbe Hrvatskoga sabora koje je Odbor sukladno Poslovniku Hrvatskog sabora dužan izvještavati Sabor o uočenim nepravilnostima o kršenjima propisa kao i o pravima građana u postupku pred državnim tijelima koje imaju javne ovlasti. Moram napomenuti da je ovo Izvješće za 2012. godinu, a da za 2011. i 2010. godinu Hrvatski sabor nije dobio priliku imati Izvješće rada ovoga Odbora. Mi smo i članovi Odbora zajedno, dakle u ovih godinu dana razmatrali, održali negdje oko 5 sjednica, razmatrali smo 429 pisanih predstavki i pritužbi kao i opetovane predstavke i pritužbe, te njihove nadopune iz ranijih godina a koje su odboru dostavljene u 2012. godini. Trebamo napomenuti da dnevno zna dolaziti u Odbor i oko 30 do 40 predstavki. Dio predstavki se prima i telefonskim putem tako da su zaposlenici u Odboru zaposleni tijekom cijele godine. Ono što je posebno, dakle važno za istaknuti o samom načinu rada Odbora, a i o tome na koji način se podnositeljima predstavki odgovara. Prije svega, dakle stvara se i određeni odnos Hrvatskog sabora prema našim građanima. Jer građani Hrvatskom saboru, Odboru za predstavke i pritužbe se svakodnevno obraćaju sa svojim problemima zaista treba ozbiljno shvatiti ovu problematiku i ovu tematiku. Isto tako, napomena je našega Odbora da sadašnje poslovničke dakle mogućnosti nisu u dovoljnoj mjeri jake da bismo mi do kraja mogli zaključiti ili zatvoriti slučaj koji se nađe pred Odborom. Mi smo na ovih 5 sjednica razmatrali pojedinačne slučajeve. Imate ovdje u izvješću o radu našega Odbora ono što smo primijetili, a to se u posljednje vrijeme mijenja pomalo. To je da ta šutnja administracije, šutnja ministarstava prema i našim upitima i našim zahtjevima prema Odboru se pokazala u dosta slučajeva to smatramo da nije dobro jer onda ni mi ne možemo odgovarati građanima, a najmanje što možemo učiniti za podnositelja predstavki ako ona ima, dakle opravdanu dakle potrebu da se po njoj radi je to da Odbor građanima i građankama Republike Hrvatske pisanim putem odgovori na upite i zahtjeve koje su podnijeli pred naš Odbor. U ovom izvješću se osobito ukazuje na predstavke i pritužbe iz područja prava iz mirovinskog i zdravstvenog osiguranja, socijalne skrbi i zaštite obitelji, predstavke i pritužbe vezane uz rad pravosuđa i uprave, a osobito u pogledu dugotrajnosti pojedinih sudskih, odnosno upravnih postupaka, predstavki i pritužbi u vezi sa bespravnom gradnjom i zaštitom okoliša, predstavke i pritužbe koje se odnose na ostvarivanje pojedinih imovinskih prava u zato propisanim postupcima, predstavke i pritužbe koje se odnose na područje nadležnosti Državnog odvjetništva Republike Hrvatske i Ureda za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta, predstavke i pritužbe s područja zaštite potrošača, predstavke i pritužbe vezane uz provođenje ovrha na računima pravnih i fizičkih osoba, predstavke i pritužbe s područja radnih odnosa, posebice predstavke i pritužbe sindikata koji zastupaju interese javnih i državnih službenika i namještenika. Posebno je naglasiti da je najveći broj predstavki i pritužbi u 2012. godini njih 171 bila iz područja pravosuđa i uprave, 98 iz područja stambene, komunalne i imovinsko-pravne problematike, 53 iz područja rada i radnih odnosa, 86 sa socijalnom i zdravstvenom problematikom, te 21 predstavka i pritužba iz ostalih područja. Ono na što smo mi posebno upozoravali građane što i nije bila nadležnost našeg Odbora, ja sam zamolio i djelatnike u Odboru, mi na određeni način pružamo i besplatnu pravnu pomoć onima koji se obrate. To su pretežito građanke i građani sa slabijim imovnim stanjem i osobe koje nisu dovoljno upućene u zakone Republike Hrvatske, pa evo potrudili smo se u Odboru na određeni način i ono što je, dakle izvan onoga što Odbor treba raditi pomognemo našim građanima i građankama da se, dakle mogu snaći u problemu koji ih je snašao, pa da ih se uputi, da na najbolji mogući način dođu do odgovora na pitanje koje postavljaju pred Odbor. Danas smo i na Odboru za pravosuđe razmatrali i dio problematike o predstavkama i pritužbama koji dolazi u Odbor za pravosuđe. Ono što mi moramo napomenuti u naš Odbor iz raznih drugih državnih ministarstava pa i samog Ureda predsjednika Republike i predsjednika Hrvatskog sabora se prosljeđuju predstavke i pritužbe građana. I mi se trudimo da u onome, dakle svom poslovničkom i zakonskom okviru učinimo sve da se građanima pomogne i da im se odgovori na predstavku i pritužbu na način da, na koji adekvatno mogu zatražiti pomoć i ostvariti zaštitu o problemima koji su se našli pred upravnim tijelima Republike Hrvatske. Ono što nije dobro, a što se u proteklim godinama primjećivalo to je da se, dakle neke predstavke i pritužbe građana ne shvate dovoljno ozbiljno pa da se kao što su bile, evo imate u izvješću i sve slučajeve koje smo imali, da se državna tijela i ministarstva dopisuju jedni sa drugima, da se sav problem svodi na to da se to pokušava riješiti na način da se nadležnost prebacuje na nekoga drugoga. Mi smo to pokušali u ovih godinu dana promijeniti i trudimo se, dakle da na svaku ozbiljniju predstavku i pritužbu građana odgovorimo i da im se na adekvatan način pomogne kada se nađu pred problemom i pred našim Odborom. Evo ovo je kratko, sažeto izvješće. Ako bude pitanja onda možemo u tijeku rasprave. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Prvi na redu je klub HDZ-a i kolega Ilija Filipović. Izvolite.
Hvala lijepo poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, malobrojne kolegice i kolege. Ja ću reći par riječi u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice i odmah na početku da će klub HDZ-a podržati ovo izvješće jer ovo je jedno od rijetkih stalnih saborskih tijela koje podnosi Saboru izvješće za proteklu godinu. Vidite, ovdje nema nitko iz Vlade. Vlada ovdje nije osjetila potrebu poslat bar nekoga da posluša, ispričavam se, ima netko iz Vlade? … [[Upadica se ne razumije.]] Nije potrebno to znamo, ali hoću reći da nije bilo predstavke, nije bilo gotovo predstavke a da mi u raspravi na odboru po pozivu nismo imali i predstavnika resornog ministarstva koji je pripomogao, dakle saslušali su ljudi iz Vlade i pripomogli kako dalje krenuti sa određenim predstavkama koje smo dobivali od građana. Ja nisam očekivao ovdje, nisam naivan, da će ovdje sjediti cijela Vlada jer i ne mora, ali itekako se tiče svih saborskih zastupnika, nas je nemali broj, i cijele Vlade što to misle građani RH o državnim tijelima vlasti kojima šalju svakodnevno veliki broj predstavki, pritužbi, prigovora itd. Čuli ste od gospodina Salapića da je odbor u prošloj godini razmotrio 429 predmeta. Obavio niz razgovora, primio jako veliki broj građana. Dakle, to je jedan odbor koji služi građanima kao rame za plakanje jer kad iscrpe sva tijela, sve instrumente, sva sredstva onda se pojave sa svojim prigovorom, sa svojom pritužbom Odboru za predstavke i pritužbe Hrvatskom saboru i onda mi skupa s njima vjerujte mi plačemo nad njihovim sudbinama koje nisu male. Strašne se stvari događaju, mnogi manipulanti, prevaranti ostavljaju građane RH bez imovine uz pomoć odvjetnika, dakle u službi njihovoj i javnih bilježnika koji ovjeravaju jer ne možete prometovati nekretninom ako to nije dobilo javnobilježničku ovjeru, a ne ulazi naravno javno bilježnik da li je netko nekoga prisilio, da li je netko nekoga izlihvario, da li je za sitan novac to pretvorio u neku novu valutu i to netko star, častan, pošten koji živi život u ovoj zemlji biva doveden do ludila i ostaje na ulici ni šator mu nitko ne osigura a manipulanti i prevaranti dakle po našim sugestijama završavaju preko USKOK-a u DORH-u i vode se sudski postupci o mnogima od njih. Ja ne govorim ovdje namjerno o konkretnim predmetima, ali sve ovo što govorim ima svoje utemeljenje u predmetima koji su pristizali, o kojima smo mi na odboru raspravljali. Glavninu ovog posla o kojem ja govorim ponio je jedan mali tim ljudi koji rade u Odboru za predstavke i pritužbe i svi članovi odbora, žao mi je što smo samo nas dvojica ovdje, gospodin Salapić i ja, što je ovako malo saborskih zastupnika da ovo čuju, što je ovo jako bitna tema u kojoj bi praktično trebao sudjelovati svaki, razmišljao sam čak o tome, svaki saborski zastupnik. Razmišljao sam čak o tome da bi bilo jako dobro godišnje održati jednu tematsku sjednicu Hrvatskog sabora na kojoj ćemo mi iz odbora pripremiti, podijeliti, napraviti sukus tih svih predmeta, pozvati dakle i mjerodavne predstavnike mjerodavnih naših državnih tijela koje će nam pripomoći u radu i da održimo tematsku sjednicu na ovu temu. Jer ovaj odbor djeluje onako kao odbor za neke predstavke i neke pritužbe nekih građana, dakle ne nekih građana naših državljana, naših građana. To su sudbine ljudi koje su svaka od njih priča za sebe. Vjerujte da bi se svaka ta priča, svaki taj predmet koji je bio pred nama dakle mogao filmovati. Do te mjere ima i molim dragog Boga da ne bude takvih predmeta i takvih teških sudbina i u Izvješću za 2013. godinu jer vjerujem da će se radom ovoga odbora, imali smo dvojicu predsjednika od '12. do '13. godine u ovom odboru, oba su bili iz iste političke opcije i jedan i drugi su dali svoj obol i svi ljudi koji su radili u tom odboru pružili su maksimum. Nijedna odluka, vjerujte mi, malo nas je ovdje, pa i reći ću i to, to je jako bitna činjenica, nijedna odluka na odboru nije donesena nekakvim preglasavanjem nego su sve bile jednoglasne jer su u pitanju, dakle ljudi koji sjede u odboru i koji su to doživjeli ne na emotivan nego na jedan pravedan i pravičan način. Dakle, jednostavno smo htjeli učiniti maksimum koliko smo mogli. Dakle, sve što smo mi uradili kao članovi odbora mi smo dali odgovore nekakve. Sve što smo pitali pomoć od ministarstava, tražili od njih određene sugestije odaslali smo građanima i odgovore na njihove predstavke i pritužbe. Nikoga od njih ti naši odgovori, ti odgovori ministarstava, mjerodavnih tijela države nisu obradovali i nisu oduševili. Jer objektivno mi smo u prilici samo sugerirati, uputiti, dakle proslijediti. Mi smo transmisiono tijelo koje u biti ne rješava njihovu sudbinu. Svi su oni, uglavnom, očekivali konačno rješenje od odbora. I kad dobiju akt i kad vide što smo mi tu učinili onda oni vide da smo mi tu nešto radili, malo arbitrirali ali nismo učinili bitnu stvar, nismo raspetljali taj gordijski čvor taj njihov problem koji oni žive. A ti njihovi su problemi strašni. Od trga bana Josipa Jelačića i buke jer nema karte, buke, dopuštene buke, dakle ni Zagreb niti bilo koji grad niti bilo koja jedinica lokalne uprave i samouprave u Hrvatskoj. Možda bi bilo dobro odavde sugerirati dakle dajte prvo da se donese nekakav zakon i na tu temu i da se to pitanje izregulira da ljudi ne budu kažnjeni što stanuju na Trgu bana Jelačića nego da s ponosom kažu živimo na Trgu bana Jelačića i doista najskuplji je kvadrat ali mir imamo, imamo spokoj svoj itd. Međutim ljudi su u strašnim nevoljama. Meni je bilo žao gledati fine dame, dakle gospođe koje su došle nama sa suzama u očima došle sa suzama u očima i otišle jer nema karte buke dopuštene buke dakle to se zove karta buke zato spominjem stalno to. to bi trebalo zvati kartom dopuštene buke da tih decibela ispod prozora naših građana u cijeloj RH. Ja se nadam ovo što je rekao gospodin Salapić i ovo što sam ja malo konkretizirao bilo je tu jako puno primjedbi koje su se odnosile na rad državnih službenika, namještenika dakle svih naših referentnih državnih tijela, ministarstava, jako veliki broj se postupaka i sudskih i upravnih vodi i dan danas između u nekim jako brojnim ministarstvima, to je jedna prašuma. Udarilo se na čast, na ugled dragovoljaca Domovinskog rata u određenim javnim poduzećima, proganjaju sindikati, to su stravične stvari koje se događaju. I ono što dolazi pred nas u odbor čitajući sve te predstavke i pritužbe mi jednostavno ostajemo nijemi, nemoćni. Moramo dati sugestiju, znamo da ih to neće zadovoljiti, a instrumenata pomoći objektivno nema. Nadam se da ćemo evo u narednom razdoblju za sve ovo što smo zakoturali, zatalasali i poslali na određena mjerodavne adrese ublažiti broj predstavki i pritužbi koje ćemo dobiti u narednom razdoblju. Rekao sam klub HDZ-a će ovo podržati. Hvala vam lijepa.
Hvala. Repliku na vaše izlaganje ima kolega Josip Salapić.
Hvala lijepo potpredsjednice Sabora. Pa evo ja ću prije svega se zahvaliti kolegi Iliji Filipoviću. On je stvarno jedan od član odbora koji redovito, vjerno i slikovito opisao rad našeg odbora, dolazi na sjednice i puno pomaže u radu odbora. Mi ćemo uskoro imati kolega Filipović raspravu o novom Poslovniku Hrvatskoga sabora pa i mi tu trebamo dati svoj doprinos u raspravi da vidimo na koji način se mogu posnažiti dodatnim polugama te ovlasti Odbora za predstavke i pritužbe. I ono što sam ja primijetio u Hrvatski sabora što i kolega zastupnici ne znaju, svakodnevno dolaze građani i mi bismo u Saboru trebali osigurati neki adekvatni prostor da ti ljudi koji dođu ne poljube samo vrata i ulaze u neke male kancelarije. To su ipak građani i građanke RH koji dolaze u najviše predstavničko tijelo RH i svih krajeva. Nažalost nekad ni nemaju novca da dođu do Zagreba, ne znam kako dolaze, ali svašta smo od naših djelatnika odbora slušali i mi bi zaista trebali ozbiljno shvatiti rad ovog odbora baš upravo onako kako ste ga vi slikovito u svojoj raspravi kolega Ilija Filipović prezentirali i stvarno ste to lijepo, životno i stručno rekli. Hvala vam lijepa.
Odgovor na repliku Ilija Filipović.
Hvala vam lijepa gospođo potpredsjednice. Dakle ovaj osjećaj koji ima predsjednik našega odbora uvaženi kolega zastupnik Salapić, vjerujem malo je možda pretjerao u tim. Mi smo svi dali onoliko koliko smo mogli, koliko smo znali, koliko smo imali vremena iščitati, imali volje, strpljenja čitati ne baš, to su znali biti jako opsežni materijali. Ali čuli ste sukus onoga, zbog toga sam se javio za repliku, dobro bi bilo da predsjedništvo Sabora razmotri malo sve ovo o čemu smo mi govorili, da se osigura prostor nekakav, da primimo na jedan najljepši način te naše građane. To su naši građani, to su naši susjedi, to su naši birači svih nas ovdje u Saboru, da im pokažemo da su došli u hram demokracije, da su došli u svoj Hrvatski sabor i najveće zakonodavno tijelo. Ali pomozite nam da preko tajništva dobijemo veći suport. Dajte nam još službenika, 429 predmeta u prošloj godini. Molim vas to nisu bila pisma, to su bile skriptarnice, to su bile knjige, to su bili ogromni materijali dakle gdje treba i struka i vrijeme i strpljenje i treba ljudi koji će opslužiti ovaj odbor. Ovaj odbor rekao bih onako po svom imenu beznačajnog je imena i prezimena, ali to je saborsko tijelo koje imam dojam najviše tegli i vuče, dakle u ovom Saboru od svih stalnih tijela izuzima Odbor za Ustav i zakonodavstvo dakle pa i pravosuđe koje stalno razmatra sve što dođe u proceduru saborsku. Ali Odbor za predstavke i pritužbe je nešto posebno, dakle ja bih volio da upoznaju svi saborski zastupnici i da kroz jedan mandat napravimo jednu fluktuaciju dakle da mijenjamo ljude iz odbora u odbor. Nije svak preplaćen biti u jednom tijelu da vide što je to Odbor za predstavke i pritužbe. Hvala vam lijepa.
Nastavljamo raspravu. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Naime, kada smo već o prostoru za rad Odbora za predstavke i pritužbe Hrvatskoga sabora moram reći da je prije 2 godine ovdje boravila delegacija Parlamenta Hong Konga. I pitali su a gdje su vaše prostorije, vaši uredi svakoga od zastupnika. Pa sam rekao da nemamo, da imamo nas 7 jednu prostoriju ili jedan ured. Pa su se oni čudili, nisu se mogli načuditi da svaki parlamentarac nema svoj ured u koji može doći građanin kao što dolazi u Odbor za predstavke i pritužbe da bi iznio neke svoje probleme i sve ono što je radio ovaj odbor u 2012.godini, a to je 429 pisanih predstavki i pritužbi kao i opetovane predstavke i pritužbe iz ranijih godina koje su dostavljene odboru u 2012.godini. S obzirom na broj ovih predstavki i pritužbi moram čestitati svim članovima odbora i osoblju koje opslužuje ili skrbi o odboru i svima koji rade u Odboru za predstavke i pritužbe. Da, točno je da svaki od nas zastupnika bez obzira što postoji i ovaj odbor, imamo sličnih predstavki i pritužbi gotovo svakodnevno. I kada bi sve te pritužbe i predstavke završile u Odboru za predstavke i pritužbe onda bi to bio možda i 10 puta veći broj. Što reći o samim predstavkama i pritužbama o njihovoj rekao bih specifikaciji. Vidi se iz ove statistike koja je podastrta ovdje da se od navedenog broja, dakle 429, 171 odnosi na područje pravosuđa i uprave, 98 iz područja stambene i komunalne i imovinsko-pravne problematike, 53 iz područja rada i radnih odnosa, a 86 sa socijalnom i zdravstvenom problematikom te 21 predstavka i pritužba iz ostalih područja. Vidimo mi to svakodnevno, evo i sad je akcija Palčić na Hrvatskoj televiziji koju uvode raznorazne udruge, institucije, radio, televizija za pomoć raznim skupinama u društvu. I točno je i to da je Odbor za predstavke i pritužbe iako je relativno možda manje poznat nego nekakve druge institucije u Republici Hrvatskoj, dakle radi se o odboru Hrvatskoga sabora, ipak zaprimio 429 pisanih pritužbi i pisanih predstavki, što znači da, to je moja možda jedna subjektivna ocjena za taj odbor da ne zna masa ljudi da postoji. Dakle kada imamo takvu jednu predodžbu onda 429 pritužbi je zaista puno. Nadalje, kaže kolega Filipović da je to pravo rame za plakanje građana Republike Hrvatske. I kada čovjek primi takvu pritužbu i osobno, a ima ih gotovo ja neću reći svakodnevno, počevši od smještaja u studentski dom, od neostvarivanja braniteljskih prava, ne znam više iz koje sve problematike se javljaju ljudi, dakle iz radnih odnosa, o prijamu u radni odnos nekoga tko nema prednost u odnosu na osobu koja se žali, po svim pokazateljima i po regulativi. Dakle čovjek zaista bi mogao o situacijama i sudbinama koje se iz tih situacija rađaju gdje vode dugotrajne procese i borbe sa administrativno-upravnim ustrojem u Republici Hrvatskoj, da bi sad na kraju kada ništa ne uspiju obratili Odboru za predstavke i pritužbe mogao zaključiti da u tom administrativno-upravnom stroju postoji i neefikasnost, ali i nehat, nerad pa čak i zlonamjernost, da se čovjeku koji taži pomoć pomogne. I ne samo to, nego jednostavno jedna debela koža koja kaže to je tako i tako i doviđenja. Dakle nema jedne inicijative kod ljudi koji bi trebali riješiti, dakle inicijative koja bi išla, pomogla čovjeku, dakle išla mu na ruku nego jednostavno ako postoji ikakav i mali kamen spoticanja kaže ne može i gotovo i doviđenja. Dakle, za rubriku ili za emisiju Vjerovali ili ne, ja sam uvjeren da biste vi imali materijala u tom odboru da biste ga snimili bez ikakvih problema ili kako već ne glasi sve emisija na HTV-u u svezi ovakvih stvari gdje se događaju i gdje se kroje sudbine ljudi. 429 predstavki i pritužbi, pomnožite to sa 4, 5 ili pak više, ne govorim izravno samo članova obitelji negoli prijatelja, poznanika, kumova itd., to je veliki broj. To je zaista veliki broj ljudi koji su iscrpili, uglavnom iscrpili sve mogućnosti i koji su zapeli na nekakvoj stepenici gdje ne mogu ostvariti prava za koja prema ovome što ste ovdje naveli kao primjere zapravo su imali pravo na ostvarenje određenih prava iz svih ovih područja o kojima sam govorio. Pa evo da još ne duljim dalje, koja su to prava. Dakle odugovlačenje postupaka u rješavanju zahtjeva osiguranika za priznavanje iz mirovinskog osiguranja, čeka se po pola godine, po godinu dana, po dvije godine. Slučaj u Vladislavcima u Osječko-baranjskoj županiji, čovjek je dobio za svoju gospođu pravo da može o njoj skrbiti i primati naknadu na dan njene smrti, zato što je imala karcinom dojke i sa metastazama i dakle jedno potpuno urušeno zdravstveno stanje. Dakle na sam dan smrti kada je čovjek pošao na sprovod dobio je pismo od Ministarstva socijalne skrbi da ima pravo skrbiti o svojoj ženi, o svojoj supruzi. Dotle je čekao i eto dočekao, dočekao da na dan smrti žene dobije napokon takvu potvrdu, a borio se i išao na stotine instanci, na stotine adrese je pokucao, na stotinu adresa se obratio. Nadalje, u zdravstvu u HZZ-u. Vjerujte mi da sam iznenađen kada sam neki dan čuo, a dvije godine nisam u zdravstvu zahvaljujući stavu tamošnjeg lokalnog HDZ-a da nisam podoban kirurg, traumatolog iako sam najstariji i relativno bio uspješan. Kad su mi rekli da dolaze ljudi bez uputnica, dakle u bolnicu. I onda kada sam ja trebao za svojoj rodbini, dakle ostvariti pregled kod očnog liječnika onda su me naručili za 7 mjesec. To je bilo još prije 2 mjeseca. 5 mjeseci čekati recimo za očni pregled, za ortopeda liste čekanja. Dakle, ja se uvijek pitam kako se ljudi ne boje da će se nekome nešto dogoditi u tom čekanju, na snimanje ultrazvuk srca. Kako se ne boje onaj tko naručuje tako daleko i tako dugo, da taj neće umrijeti prije toga, pa će bit odgovoran jer ga nije primio pravovremeno na snimanje ultrazvuk srca. Nije ultrazvuk srca kriv što će netko umrijeti ili neće, ali možda se moglo pomoći da je ranije pretraga obavljena. Ovdje isto tako piše da je pritužbe na red čekanja u bolnicama. I to postoji. I da ne govorim o drugim stvarima u kojima ili sad, evo imamo, bit će opet legalizacija objekata. Da, legalizirat ćemo objekte, odlično. Ali netko tko nema, hodam po terenu, evo neću govorit sad zbog čega. Ljudi se žale na legalizaciju objekata. I što ako se dogodi da nekom omrkne ili smrkne i baci bombu na onog koji dođe rušit nekakav objekt. Hoće li i onda zakon djelovati? Ili se oglušavamo uredno bez ikakvih obzira zakon se mora provesti. A kad netko pogine zbog toga? Kad netko baci bombu, kašikaru ili žličaru kako god hoćete, jer to je on gradio, platio porez na ciglu, crijep, cement, sve. Na svojoj djedovini gradio i sad se mora rušiti. Neću dalje govoriti o problemima koji proizlaze iz ovoga materijala. Ali zaista čestitke Odboru koji je evo nakon, ne znam koliko godina, ja sam ovdje šesta godina, drugi mandat. Ja nisam vidio ni jednog izvješća Odbora za predstavke i pritužbe do ovoga. Dakle, do ovoga za 2012. godinu. Zato kolegama iz tog Odbora čestitam i nastavite samo tako hrabro. Hvala lijepo.
Hvala. Replika Vanja Posavac.
Zahvaljujem. Poštovani kolega, evo ja vam se zahvaljujem na čestitkama na radu u Odboru jer i ja sam članica Odbora, iako mislim da je kolega predsjednik Odbora Salapić imao jednu drugu namjeru sa izvješćem ovog Odbora, a to je ukazati na ono što se radilo i ukazati na ono što bi se moglo raditi bolje. Nije mi drago da ste to iskoristili na način, zapravo vrlo osoban, a pitanje koliko je usputno u javnosti i spominjati konkretne slučajeve nekih obitelji koji možda to i ne žele. Ovo sve ostalo što ste rekli mogu se složiti ali prvenstveno je izvješće ovog Odbora bilo da se ukaže na to da se radi, a da se može raditi još i bolje. Ali da naravno, na žalost Odbor za predstavke i pritužbe nema prevelike moći, ali da ipak radi što god se može napraviti. Vi ste to malo preokrenuli na nešto osobno, čak i politički.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Gospođo potpredsjednice, ja nisam dobio od vas opomenu da govorim osobno, niti govorim politički. Čak nisam spominjao ni zbog čega sam čuo ako je o legalizaciji, ne znam šta je htjela reći dama iz SDP-a. Dakle, i zato ne znam od kud ove uvrede jer ni jedno ime spomenuo nisam, ni ime, ni prezime. Prema tome, ne znam o čemu se radi zapravo.
Zaključujem raspravu. O izvješću ćemo glasati naknadno.
Sljedeće je Izvješće o radu Odbora za predstavke i pritužbe za 2012. godinu. Rasprava o izvješću je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Izvješće o radu Odbora za predstavke i pritužbe za 2012. godinu. Molim da se izjasnimo tko je za predloženi zaključak? Hvala. Tko je protiv? Ima li netko suzdržan? Hvala. Molim rezultat? Hvala lijepa. Utvrđujem da je jednoglasno sa 107 glasova prihvaćen predloženi zaključak.
I još ćemo odraditi - Prijedlog odluke o razrješenju člana Vijeća za elektroničke medije Predlagatelj odluke je Vlada Republike Hrvatske. Odredbom članka 68. stavka 2. Zakona o elektroničkim medijima utvrđeno je da Hrvatski sabor imenuje i razrješava predsjednika i članove Vijeća za elektroničke medije na prijedlog Vlade Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu je proveo Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Predstavnik predlagatelja? Ne želi uvodno obrazložiti. Otvaram raspravu. Nemamo prijavljenih. Zaključujem raspravu. O prijedlogu odluke izjasnim ćemo se također naknadno. Kolegice i kolege, time bismo završili današnji dio zasjedanja. Sutra u 9,30 počinjemo sa Konačnim prijedlogom zakona o državnim potporama. Hvala lijepa. Doviđenja!
Sljedeće, Prijedlog odluke o razrješenju člana Vijeća za elektroničke medije. Rasprava o prijedlogu odluke je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog odluke o razrješenju. Molim da se izjasnimo tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima li netko suzdržan? Hvala. Molim rezultat? Hvala. Utvrđujem da je jednoglasno sa 107 glasova za predložena odluka donesena o razrješenju člana Vijeća za elektroničke medije.