Nastavljamo sa sjednicom, sljedećom točkom Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije Europskih zajednica za višegodišnji operativni program “Razvoj ljudskih potencijala“ za pomoć Zajednice iz instrumenata pretpristupne pomoći u sklopu komponente “Razvoj ljudskih potencijala u Hrvatskoj“, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 245. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za financije i državni proračun i Odbor za razvoj i obnovu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Hrvoje Dolenec, državni tajnik Središnjeg državnog ureda za razvojnu strategiju i koordinaciju fonda Europske unije. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Ukratko da predstavim samo ovaj program, komponentu 4. Dakle, Vlada Republike Hrvatske i Komisija Europskih zajednica su 27. kolovoza 2007. sklopile okvirni sporazum o pravilima za suradnju u svezi financijske pomoći Europske zajednice Republici Hrvatskoj u provedbi pomoći u okviru instrumenta predpristupne pomoći ili popularne IPA kojeg je Hrvatski sabor potvrdio 3. listopada 2007. godine. Okvirni sporazum određuje opća pravila suradnje i provedbe pomoći Europske zajednice u okviru IPA-e. 28. rujna 2007. Republika Hrvatska je predala Komisiji Europskih zajednica prijedlog višegodišnjeg operativnog programa “Razvoj ljudskih potencijala“. 7. prosinca 2007. Komisija Europskih zajednica je donijela odluku kojom se predloženi problem odobrava za sufinanciranje iz IPA-e. 1. prosinca 2008. godine usvojena je Odluka Europske komisije kojom se na Republiku Hrvatsku prenose ovlasti za upravljanje operativnim programom “Razvoj ljudskih potencijala“. Operativni program “Razvoj ljudskih potencijala“ je višegodišnji programski dokument temeljem kojeg se za potrebe Republike Hrvatske naznačuju IPA sredstva za financiranje aktivnosti predviđenih u vremenskom razdoblju od 2007. do 2009. godine aktualnim operativnim programom. Sporazum o financiranju uređuje detaljne uvjete potrebne za isporuku pomoći Europske zajednice, prava i postupke u svezi s isplatom vezano uz ovu pomoć kao i uvjete pod kojima će se to upravljati tom pomoći. Sporazum o financiranju u ime Vlade Republike Hrvatske 5. prosinca 2008. godine potpisao, odnosno potpisao sam ga ja, moja malenkost Hrvoje Dolenec u svojstvu nacionalnog koordinatora programa IPA, a u ime Komisija Europskih zajednica 4. prosinca 2008. godine gospodin Van der Pas, direktor Opće uprave za zapošljavanje i socijalna pitanja i jednake mogućnosti. Ono što je najbitnije u ovom programu, ukupna vrijednost je ovog operativnog programa iznosi 333,2 milijuna kuna ili 45 milijuna eura od čega se iz programa IPA osiguravaju bespovratna sredstva u iznosu od 283,2 milijuna kuna odnosno 38,3 milijuna eura dok se dodatna financijska sredstva u iznosu od 49,9 milijuna kuna ili 6,7 milijuna eura osiguravaju na pozicijama Hrvatskog zavoda za zapošljavanje koje je provedbeno tijelo za prioritete jedan, dva jedan i četiri operativnog programa i Agencije za strukovno obrazovanje provedbenog tijela za prioritete 2,2 i tri operativnog programa. Sporazum o financiranju stupa na snagu na dan kada komisija primi pisanu obavijest o tome da su ispunjeni uvjeti, pravni uvjeti Republike Hrvatske za njegovo stupanje na snagu. A u našem je interesu da se on, da se to u stvari čim prije kako bi se pokrenula isplata avansnih sredstava od strane Europske komisije prema Republici Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Prvi po klubovima rasprava. Prvi je uvaženi zastupnik Daniel Mondekar u ime kluba SDP-a. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Klub SDP-a podržava donošenje ovog zakona kao što mi podržavamo i sve prijedloge zakona koji potvrđuju suradnju Republike Hrvatske, odnosno mogućnost Republike Hrvatske da sudjeluje u programima Europske unije jer oni omogućavaju našoj državi da određene svoje projekte i prioritete rješava bespovratnim sredstvima i da se ne mora kreditno zaduživati. Vezano uz ovaj prijedlog zakona treba reći, dakle da se radi o IPA-i, četvrtoj komponenti razvoj ljudskih potencijala čiji je ključni dokument operativni program koji se donosi na trogodišnjoj bazi. Operativni program za razvoj znači ljudskih potencijala predstavlja programski okvir za korištenje sredstava u sektoru zapošljavanja, obrazovanja i socijalne uključenosti. Jer imamo dokumenata koje je upravo Zdurf izdao stoji jasno da se tijekom pripreme operativnog programa, citiram: “pokazalo da treba intenzivnijeg rada sa skupinama koje su pogođene visokom nezaposlenošću, zatim usklađivanja obrazovnih programa s potrebama na tržištu rada i promicanje načela cjeloživotnog učenja kao i na potrebu provedbe posebnih mjera za osobe koje zbog socijalne isključenosti imaju otežan pristup tržištu rada. Općeniti cilj se navodi kao stvaranje novih i kvalitetnih radnih mjesta. Jasno se vidi koja je ovdje uloga obrazovanja. Dapače, osobno smatram da je uloga obrazovanja ključna upravo u ovoj komponenti i ne treba nam na kraju krajeva ni IPA da vidimo koliko već zadnjih par godina traje ta tendencija i koliko se kroz europske dokumente može vidjeti da je upravo obrazovanje alat, ključni alat za postizanje određenih ciljeva, ekonomskih ciljeva unutar Europske unije poput onoga da Europa mora postati najkonkurentnije društvo na svijetu. Iako je došlo do nekih promjena, iako je sasvim jasno da se neki ciljevi iz Lisabonske agende neće postići do 2010. godine, da su možda malo i preambiciozni. Ono što je nepromijenjeno je to da obrazovanje ostaje i dalje ključni alat. Operativni program za razvoj ljudskih potencijala sastoji se od nekoliko prioriteta i mjera. Znači imamo prioritet poboljšanja pristupa zapošljavanju i održivog uključivanja u tržište rada sa potporom u osmišljavanju i provedbi aktivne i preventivne politike tržišta rada, potpora učinkovitosti i kvaliteti hrvatskih javnih službi nadležni za zapošljavanje, u prioritetu 2 potpore skupinama i to onim koji se nalaze u nepovoljnom položaju prilikom pristupa zapošljavanju ili obrazovanju i ključni prioritet 3 jačanje ljudskog kapitala i zapošljivosti kroz daljnji razvoj hrvatskog kvalifikacijskog okvira, jačanja sustava obrazovanja odraslih, jačanje institucija odgovornih za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih i onda imamo tehničku pomoć. Dakle, u kratko kao što vidite, imamo jačanje modernizacije zavoda za zapošljavanje, rješavanje problema dugotrajno zaposlenih osoba s niskim razinama kvalifikacije, imamo usklađivanje hrvatskog kvalifikacijskog okvira sa europskim kvalifikacijskim okvirom, imamo radi međusobnog priznavanja diplome i stečenih kvalifikacija, jačanje i razvoj sustava strukovnog obrazovanja i obrazovanja odraslih. Čitajući ove mjere i prioritete, pogotovo prioritet 3., sasvim je nama jasno svima da Hrvatsku čeka prije svega u Europskoj uniji i prije unije obrazovanje okrenuto ishodima učenja, jedinstveno, izuzetno dinamično i konkurentno tržište rada okrenuto i ključnim kompetencijama, a s druge strane kad pogledate institucije koje bi u Hrvatskoj to trebale gurati prema naprijed, imamo Agenciju o Ministarstvu znanosti, recimo zanimljivo bi bilo uspoređivati razinu informacija koju može prosječni građanin Republike Hrvatske u ovim nekim stvarima dobiti. Pa tako npr. mi imamo ovdje, kaže se daljnji razvoj hrvatskog kvalifikacijskog okvira. Kad bi pogledali novu internetsku stranicu Ministarstva znanosti, onda se postavlja pitanje kakav daljnji razvoj kada postojeći razvoj se jednom riječju ne spominje, ono što se do sada radilo u kvalifikacijskom okviru. Kada bi gledali cjeloživotno učenje onda opet na internetskoj stranici, inače novoj, možete vidjeti da se obrazovanje u Hrvatskoj dijeli na osnovno, srednjoškolsko, visoko školstvo i predškolsko prije toga, ali cjeloživotno učenje i obrazovanje odraslih unutar cjeloživotnog učenja nema jedne riječi, jedne jedine riječi. Do nekih informacija o obrazovanju odraslih možete eventualno doći kopanjem arhive pa dođete do KARC programa sa određenim informacijama ili čak poluinformacijama. O ishodima učenja uopće ne treba govoriti. Gotovo nepostojeće riječi što se tiče informativnog portala Ministarstva znanosti, jedne riječi, kao što sam rekao nema cjeloživotnog učenja. A ključne kompetencije koje su bitne jer su one usko vezane uz transverzalne programe Europske unije isto se ne spominju. Dakle, s jedne strane imamo potrebne mjere, potrebne prioritete i apsolutnu šutnju kod nadležnih institucija koje trebaju dati i nešto stručnih informacija o tome. Što se tiče ove same komponente još, ja bih mogao jednim dijelom reći da je ona i djelomično vidljiva komponenta. Kod IPA-e, ako se pogledaju sve komponente, onda možemo reći da komponenta 2 prekogranična suradnja, pa komponenta 3 oko regionalnog razvitka, dio komponente 4 i komponenta 5 su one vidljive komponente jer se njezini rezultati mogu konkretno vidjeti u jedinicama lokalne samouprave. U to ulazi i ova komponenta. Ali ako ključne institucije poput ministarstva neće se recimo pokrenuti, onda će nam ostati ovo sve jedna lijepa lista želja. E sada, jedinica lokalne samouprave, nešto treba kratko reći o njima jer će uskoro ići i prekogranična suradnja, ali kroz sve ove komponente, neke jedinice lokalne samouprave mogu zaista se razviti daleko, daleko iznad razine u kojoj se sada nalaze. Kada vidimo cijelu IPA-u, to može biti i infrastrukturni radovi, kod poljoprivrednih poduzetnika konkretne znači investicije u njihovu infrastrukturu, znači kod jačanja obrazovanja odraslih, pa to će se naprosto raditi u samom određenom gradu gdje će ljudi ići na dodatna školovanja. A da ne kažem da mi još uvijek riječ nismo u stručnom pogledu rekli o priznavanju neformalnog i informalnog obrazovanja koje je isto ključno za tržište rada. Tu može doći do podrške razvoja klastera, komercijalizaciju sektora bioznanosti, znači različito provođenje mjera zapošljavanja i tako dalje i tako dalje. Dakle, IPA u potpunosti je za nas u SDP-u, a vjerojatno svima vama jasno ključna za razvoj jedinica lokalne samouprave. Druga stvar koju je oko IPA-e bitno za reći je pitanje poduzetnika IPA-e. Ja mislim da kolege iz DURF-a dnevno prime isto podosta telefonskih poziva gdje poduzetnici traže i pitaju kako mogu i oni doći do novaca, ali treba jednako tako reći da uz onaj pilot projekt koji smo imali kroz … [[Govornik se ne razumije.]] i nešto sitno u IPA-i poduzetnici ne mogu direktno doći osim ako se ne radi o poljoprivrednim poduzetnicima kroz … [[Govornik se ne razumije.]] do direktnih novaca za investiciju za kupovanje novih strojeva ili tako dalje, ono što imamo je prvenstveno vezano uz … [[Govornik se ne razumije.]] Ali ono što poduzetnici mogu dobiti i što treba jasno reći isključivo ovisi o kapacitetima. Prvenstveno jedinice lokalne samouprave, ali ako ona dobije veća sredstva i ako se radi o konkretnim infrastrukturnim radovima, netko to mora i napraviti, a takav način poslovanja gdje poduzetnici mogu pružati usluge konkretno vezane uz neki projekt, uči njih poslovati u europskom okruženju. Možda će se neki od njih nakon toga i okuražiti da prijave se i na projekte iz velikih strukturnih programa zajednice poput CIP-a jer nama CIP ne treba ako će biti usko vezan da eventualno neka državna institucija uzme novce. To je prvenstveno namijenjeno srednjem i malom poduzetništvu i možda će iza toga krenuti prema međunarodnim natječajima, pogotovo kad ćemo biti članica Europske unije, evo danas po poslovnim sektorima je u Europskoj uniji otvoreno nekakvih 1500 natječaja. Znači, ključna stvar je što se tiče lokalne zajednice jednako tako njezini ljudski potencijali. Ja sam duboko uvjeren da su ovo ujedno i zadnji lokalni izbori koji nama dolaze, da će EU fondovi i korištenje sredstava biti možda jedna manja tema. Već od sljedećih će se itekako gledati koji gradonačelnik ili koji načelnik je bio po tom pitanju puno uspješniji. IPA nas prije svega znači uči i priprema. Ona nas uči za poslovanje u EU okruženju, kako se vode projekti, što je to umrežavanje, kako se radi sa međunarodnim partnerima, ona nas priprema za strukturne fondove koji su i do 10 puta veći od ovog što sada imamo iz IPA-e, ali za konkretan uspjeh potrebno je učiti na svim razinama i graditi kapacitete za svim razinama jer će to onda otvarati konkretno radna mjesta. Jedna od prvih rečenica koju danas možete vidjeti kad gledate informacije o EU fondovima, da li kod različitih privatnih tvrtki, pa čak i na službenim stranicama institucija je ona famozna sada već rečenica 2009. godina je godina recesije i krize, a Europska unija daje 75 milijardi eura kroz 500 tisuća projekata. Uzmite i vi svoj dio. Dakle, to možete naći danas kad imate, tražite informacije o fondovima. I pametne vlade se tome okreću. Jedan od takvih primjera a usko vezan uz Hrvatsku je da Irska, Mađarska a pogotovo Slovenija državnim novcem stimulira privatne tvrtke da svoje konzultantske usluge ajmo tako reći preliju i na ovo područje, pogotovo vezano uz prekograničnu suradnju koju ćemo sada imati Hrvatska-Bosna, Hrvatska-Crna Gora, Hrvatska-Srbija. Dakle, imaju državnu potporu za to jer znaju koja je njima korist od toga. S druge strane, kada vidimo koja je niska razina znanja kod nekih jedinica lokalne samouprave i koje diskrepancije postoje između dvije županije o znanju i konkretnom korištenju EU sredstava i kada vidimo koliko još uvijek postoji niska razina znanja kod poduzetnika ali kod akademske zajednice meni se samo nameće pitanje da li to znači da naša Vlada još uvijek nije shvatila tu poruku. Ja se nadam da kroz sva ova sredstva, kroz sva sredstva koja možemo dobiti, kroz predpristupne programe i kroz programe zajednice ćemo iskoristiti maksimalno jer druga opcija je kreditno zaduženje Republike Hrvatske a mislim da to nitko više ne želi. Hvala puno.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a uvažena zastupnica Marija Pejčinović-Burić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajnike sa suradnikom, uvažene kolegice i kolege. Pa evo, u ovom trenutku Republika Hrvatska koristi nekoliko programa Europske unije, projekti CARDS-a se završavaju uspješno kao i neki projekti iz programa PHARE dok u različitim fazama drugi projekti iz PHARE-a i oni koji se financiraju iz programa ISPA i SAPARD. Od financijske 2007. godine koristimo novi program IPA koji objedinjuje sve ranije programe ali i posebno naglašava neka područja koja ranije nisu bila praćena pod jednim nazivnikom. Evo, upravo pred sobom sada imamo sporazum o financiranju o jednoj takvoj novoj sastavnici razvoj ljudskih potencijala koji je jedan dio tzv. četvrte komponente IPA-e. Istina, u nekim ranijim programima se pojedinačno mogu naći projekti iz ovog djelokruga, međutim tek IPA kao program sustavno prilazi ovom području i to stoga što se pokazalo kako je sustavan i koordiniran pristup razvoju ljudskih potencijala putem posebnog operativnog programa značajan između ostalog i za ispunjavanje tzv. ekonomskog kriterija za članstvo u Europskoj uniji gospodarski razvoj i socijalna kohezija. Istodobno a o tome je već bilo i riječi provedba ovog programa pridonijet će što se Hrvatske tiče i ostvarivanju ciljeva Lisabonske agende. Tako će se u ovom segmentu provoditi projekti koji su na različit način usmjereni na učinkovitost tržišta rada što bi posljedično trebalo dovesti i do smanjenja nezaposlenosti. Niz projekata će predstavljati pripremu za buduće projekte koje ćemo koristiti iz europskog socijalnog fonda prije svega kako bi se pripremile institucije koje će upravljati značajnim iznosima koje ćemo dobivati kada budemo mogli koristiti ovaj fond. Naime, o kojoj vrsti projekata se ovdje radi jasno je navedeno u dokumentu pod nazivom "Okvir za usklađenost strategija za razdoblje 2007.-2013. godine" gdje se kaže kako, citiram "to obuhvaća intervencije u području zapošljavanja, socijalne kohezije, strukovnog obrazovanja i osposobljavanja kao i pripremne radnje vezane uz prilagodljivost radnika i poduzeća". Iz svega navedenog jasno je kako se radi o iznimno značajnom programu pomoći koji će s jedne strane dugoročno pozitivno utjecati na zaposlenost a s druge strane imati dobre učinke za iznimno osjetljive društvene skupine. Ovaj je program težak 333,2 milijuna kuna u razdoblju od tri godine od čega IPA dakle bespovratna sredstva Europske unije financiraju 85% a 15% će biti osigurani na pozicijama Hrvatskog zavoda za zapošljavanje i Agencije za strukovno obrazovanje u razdoblju 2009. do 2012. godine. Sporazum o financiranju je sporazum standardnog sadržaja i kao takav definira uvjete korištenja pomoći a kada bude potvrđen u Saboru postat će pravna osnova za primanje sredstava iz operativnog programa "Razvoj ljudskih potencijala". I na kraju iako ne jedino važno, Hrvatska će sredstvima iz ovog programa upravljati po tzv. decentraliziranom modelu. Taj termin uz tehniku zapravo znači kako će naše institucije u velikoj mjeri samostalno upravljati ovim sredstvima. Naime, naše su institucije osposobljene za rukovođenje ovim sredstvima pri čemu je za financijsko upravljanje zadužen Nacionalni fond u Ministarstvu financija a za provedbu su zaduženi Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva, Hrvatski fond za zapošljavanje i Agencija za strukovno obrazovanje. Za nadzor i reviziju zaduženo je što se hrvatske strane tiče nekoliko tijela državne uprave. Zbog važnosti ovog programa za Republiku Hrvatsku klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. I u ime kluba HNS-a uvažena zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Klub HNS-a podržava Zakon o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije Europske zajednice za operativni program "Razvoj ljudskih potencijala" i to je ujedno sve što bi se o ovom dokumenti pozitivno moglo reći. Naime, na pitanje da li podržavamo da Hrvatska od Europske unije kroz fondove dobije tih 45 milijuna eura odgovor je da. Sve ostalo što se ovdje nalazi postavlja niz pitanja na koja u samom tekstu nema odgovora. U jako velikoj koncentraciji tehničkih termina koji cijelu stvar kao što se često nažalost događa kad se radi o Europskoj uniji a naročito o fondovima čine dalekom i nerazumljivom za svakodnevnu komunikaciju. Zapravo pod tim terminima krije se nešto što a) je vrlo životno i opipljivo, i b) je gotovo ključna tema naše budućnosti, ekonomske a i svake druge institucionalne i stabiliziranja naših institucija. Zato jer je de facto jedina ozbiljna perspektiva koju mi imamo i jedini pravi veliki resurs koji imamo su ljudi. I obrazovani ljudi, dakle ljudi sa znanjem koji su u stanju osmisliti nove uvjete i prilagoditi se novim uvjetima je naša jedina komparativna prednost. Kao što je poznato na europskom tržištu rada, jedini segment radne snage s kojom smo mi faktički konkurentni je visoko obrazovana radna snaga. Nema više ozbiljno visoko obrazovane radne snage bez cjeloživotnog obrazovanja. Nitko više ne može funkcionirati na taj način da je nešto naučio na višim školama i fakultetima i onda je to završio i radi svoj cijeli životni vijek. Ti ljudi vrlo brzo postaju neodrživi na svojim radnim mjestima i nezaposlivi, ukoliko izgube posao a gledamo u oči situaciji u kojoj će veliki broj ljudi i izvan Hrvatske, ali i u Hrvatskoj izgubiti svoj posao u narednom razdoblju. Razvoj ljudskih potencijala kao što su kolegica i kolega prije mene već spomenuli, dakle ulazi u sektor zapošljavanja i tržišta rada, ulazi u strukovno obrazovanje i u obrazovanja odraslih dakle kontinuirano i ulazi u problem socijalne isključenosti, odnosno nezaposlenosti, a tu mi imamo jedan dodatni problem, a to je da imamo dvostruko veću stopu dugotrajno nezaposlenih, nego što je ona u zemljama Europske unije. Ciljevi su stvaranje novih i kvalitetnih radnih mjesta, jačanje socijalne uključenosti. Vi ćete se sjetiti jedno dva barem istraživanja u zadnjih godinu ili godinu i pol, koja su se bavila problemom socijalne isključenosti, odnosno osjećaje socijalne isključenosti, to su ispitivali i ustanovili su da je trend prema porastu, i ustanovili su da je ogromna razlika između pojedinih dijelova Hrvatske u percepciji i osjećaju socijalne isključenosti. Dakle, velika neujednačenost uglavnom korelirana sa ekonomskim stanjem i razinom zaposlenosti, odnosno nezaposlenosti u tim dijelovima Hrvatske. Dalje su ciljevi poticanje prilagodljivosti tvrtki i radnika i jačanje institucionalne sposobnosti za provođenje ovih programa. Zavod za zapošljavanje tu ima ili trebao imati jednu izrazito važnu, a po mišljenju kluba HNS-a i potpuno promijenjenu ulogu. Dakle, trebao bi imati ulogu bitnog čimbenika. S jedne strane povezivanju obrazovnih institucija, dakle sustava obrazovanja sa privredom i s druge strane bitnu ulogu u projektu cjeloživotnog obrazovanja. Ne bi mogao više biti, kao što je uglavnom do sada burza na koju se ljudi prijavljuju i vodi evidenciju o zaposlenima i nezaposlenima, onima koji traže posao i onima koji traže radnike. Takvu instituciju mi više ne trebamo. Što se Zavoda za zapošljavanje tiče takvih institucija ima na Internetu više. Ono što trebamo od Zavoda za zapošljavanje je jedna potpuno nova institucija koja je komponenta sustava cjeloživotnog obrazovanja. To naravno nemamo. S druge strane postoji po Bolonjskom modelu 30 generičkih vještina da tako kažem, dakle temeljnih sposobnosti koji kvalificiraju ljude i koji bi iz obrazovnog procesa morali izlaziti sa tom vrstom 30 generičkih vještina. To niti smo definirali u našem sustavu, niti na bilo koji način mjerimo i vrednujemo. Drugi element o kojem se ovdje govori je decentralizirani model, dakle da bi ovaj cijeli sustav jačanja ili izgradnje ljudskih potencijala, trebao biti decentralizirani model, trebao bi biti naravno institucionalno decentraliziran, ali trebao bi biti decentraliziran kako bi rekla upravno. Dakle, ne samo na razini centralne države, nego bi trebao imati puno snažniju komunikaciju i sa decentraliziranim oblicima državne uprave ili lokalne vlasti. U cijelom tekstu govori se, dakle koji je jedan univerzalni model reguliranja tih odnosna između države i Europske unije, govori se o nizu mjerila. Mjerila koja treba ispuniti su podijeljena u tri kategorije. Visokog rizika, srednjeg rizika i niskog rizika i naravno mjerila visokog rizika od kojih su tu spomenuta dva, odnose sa na našu najslabiju i najproblematičniju točku zbog koje smo već imali zamrznuta sredstva, zbog koje smo već izgubili neka sredstva iz europskih fondova, a to je unutarnja revizija. Drugim riječima, to je polaganje računa jednostavno rečeno, kako se taj novac troši i što se tim novcem kupilo. Koji su rezultati? Dakle, koga smo obrazovali i na koji način smo poboljšali kvalitetu ljudskih resursa. Ima desetak mjerila srednje razine rizika i dva mjerila niskog rizika. E sada, po ovome što se može iščitati iz ovog dokumenta, rokovi za ispunjavanje tih mjerila su prošli. Svi rokovi su 31. 12. 2008. ili 31. siječanj 2009. Jedino za mjerila niskog rizika rokovi još nisu prošli. Iz ovog dokumenta ne može se pogoditi da li smo mi ta mjerila ispunili? Da li smo mi ta mjerila ispunili? Da li smo mi rokove koji su tu spomenuti ispoštovali i ovo što ovdje piše realizirali i osposobili se? Koliko smo spremni za decentralizirani model samostalnog upravljanja u ovom sektoru? Koliko smo spremni za ono za što ovdje postoji šansa a to je da upravljamo i kontroliramo sami trošenje ovih sredstava? Jer postoji dvije mogućnosti. Jedno, da naknadnu kontrolu vrši komisija, drugo da naknadnu kontrolu vršimo sami. Iz ovoga se ne može zaključiti da li smo mi se kvalificirali ispunjavanjem mjerila. Da tu kontrolu vršimo sami, naročito obzirom da a smo već imali tu vrstu problema prošle godine i zbog toga izgubili neka bitna sredstva a s druge strane neka su bila odgođena, ili njihovo korištenje je bilo odgođeno upravo zbog ovog pitanja urednog i pametnog i poštenog računovodstva, da tako pojednostavljeno kažem. Mi smo u situaciju u kojoj imamo nekoliko osjetljivih područja što se tiče prekvalifikacije i osposobljavanja ljudskih resursa koja su prepoznatljiva, danas ovdje nisu stvar nagađanja, nego su jasna da će se dogoditi. Ta osjetljiva područja su primjerice brodogradnja. Ljudi u brodogradnji će izgubiti posao. Jedan dio ljudi u brodogradnji će izgubiti posao. To je jasno, … [[Govornik se ne razumije.]] nema spora. Bilo je čak jasno i prije nego što je nastupila ova kriza koja je nastupila. Da li na bilo koji način smo se mi unutar ovog programa i projekta pripremili da te ljude prekvalificiramo, da te ljude osposobimo da rade negdje drugdje, da rade u nekim drugim sektorima. Ili zatvaramo oči i drži vodu dok majstori odu. Čekamo da prođe pa ćemo kada nas udari u glavu se onda pokušati snalaziti. Ovo je instrument pomoću kojega se mi možemo pripremati, ne da eliminiramo teške posljedice, i krize i restrukturiranja pojedinih sektora, ali da ih ublažimo. Da učinimo ono što jest zadaća države, a naročito sada kada možemo, barem donekle, koristeći između ostaloga i ove fondove. Da li se nešto napravilo vezano za građevinarstvo koje već trpi a trpjeti će još više. Dakle, to su neki, poljoprivreda neću ni govoriti, to su neki segmenti u kojima ova vrsta sredstva koje idu ka razvijanju ljudskih resursa se mogu iskoristiti vrlo praktično da se ublaže posljedice krize a i da se kroz to razvija jedno fleksibilnije tržište rada. Što se dokumenta koji je pred nama tiče, iz njega ne možemo razaznati pa onda molim ovdje prisutnog državnog tajnika da nam odgovori na to pitanje, ako je moguće, u kojoj mjeri smo ono što piše ovdje, a to su rokovi i institucionalna pripremljenost, u kojoj mjeri smo to ispunili a u kojoj mjeri smo zapravo, mi danas raspravljamo o nečemu što odgađamo. Dakle, što, za što se još nismo pripremili i u kojoj mjeri smo na bilo koji način napravili bilo kakav plan ili projekt ciljanih skupina u kojoj ćemo posebno investirati a o nezaposlenima se u prvom redu radi, na kojoj ćemo centrirati i usmjeriti upravo sredstva iz ovog projekta, da bi ih učinili zaposlenima. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnih navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Stjepan Milinković.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Kolegica Pusić je rekla, ljudi u brodogradnji će izgubiti posao, ja to držim netočnim navodom, ili kolegica Pusić posjeduje neke proročanske sposobnosti. Jednostavno tako, u ovim okolnostima kada svjedočimo posljednjih dana da su narudžbe u brodogradnji sve veće, gdje naša Vlada i potpredsjednik Polančec ulažu velike napore, ja u tim okolnostima vidim da je za brodogradnju i koliko pratim da je određena stabilnost i određene bolje okolnosti nastupaju. A ovo, vaše onda ne mogu razumjeti s kojim povodom i na koji način to mislite. Hvala lijepo.
Hvala. I imamo drugi ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Borislav Matković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Evo ga, kolega Milinković je ispravio prvi dio jer smo izgleda isto mislili, a ja imam još jedan netočan navod, a on se odnosi na to da građevinarstvo je u krizi da ne radi. Kolegice Pusić, ja dolazim iz Vrgorca, trenutno, sada sam došao prije sat vremena, gdje rade sve firme na autocesti relevantne, znam isto tako da se radi i dalje od Vrgorca prema Ploćama, radi se i u drugima. Možda ako vaš kolega Čačić nema nekog posla pa vi mislite da je kriza. Kriza u građevinarstvu nije, sasvim sigurno.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, tajnici, kolege zastupnici. Pa u svakom slučaju ovaj zakon je hvale vrijedan i po meni iz dva razloga ima dvostranu korist. Prvo, Europska unija kroz takve operativne programe, razvoj ljudskih potencijala ostvaruje svoj zacrtani plan da postane najdinamičnije i najkonkurentnije gospodarstvo svijeta na konceptu cijelo životnog učenja i obrazovanja te s trajnom zaposlenošću. Drugo. Što se tiče Republike Hrvatske svjesna je da dugoročni razvoj nacionalne ekonomije ovisi gotovo isključivo o kvaliteti ljudskih resursa. Dokazano je da poduzeća u kojima se shvatilo i prihvatilo da su ljudski potencijali jedni od temeljnih čimbenika uspjeha poduzeća, to su uspješnija poduzeća od onih u kojima loša uprava i menadžment guši motivaciju radnika, njegovo usavršavanje i napredovanje. Ljudski potencijal mora se usmjeriti na nove tehnologije. U svijetu progresivne kompanije, tvrtke otvaraju svoje internetske stranice koje maksimalno koriste menadžeri, zaposlenici, ali i oni koji traže zaposlenje, kao i za one koji razmjenom informacija putem internetskih stranica, blogova, kompanija, pridobivaju u svoje redove zaposlenike od konkurentskih kompanija. Očekujem da se iz sredstava namijenjenih operativnom programu razvoju ljudskih potencijala više ulaže u poboljšanje pronalaženja tj. zapošljavanja, ali i za one inicijative kroz koje pojedini radnici žele promijeniti postojeći posao sa ciljem napredovanja kroz svoju profesiju. Takvu ulogu najvećim dijelom mora preuzeti Hrvatski zavod za zapošljavanje koji dobiva određena sredstva, ali Hrvatski zavod za zapošljavanje mora se organizirati i osposobiti da uz pregled i povezanost sa tržištem rada bude u stanju prognozirati potražnju za određenim zanimanjima, kao i takav kroz suradnju pomoći sustavu obrazovanja. U Hrvatskoj se konačno mora uspostaviti veza između sustava obrazovanja i sustava gospodarstva, jer dosadašnja loša povezanost ta dva sustava ima za posljedicu suficit pojedinih kadrova čije prekvalifikacije stvaraju dodatni trošak državi i deficit pojedinih kadrova koje moramo uvoziti u Hrvatsku uz naš problem visoke nezaposlenosti. Kroz programe za razvoj ljudskih potencijala, a posebno u dijelu motivacije radnika, treba pomoći menadžmentu koji mora znati motivirati radnika, omogućiti maksimalnu afirmacije zaposlenog, omogućiti mu participaciju u odlučivanju tj. u podjeli moći i odgovornosti. Mora znati i dizajnirati nagradne i motivacijske pakete prema radnicima, a to sve vraća se kroz povećanu učinkovitost i profit poduzeća ili tvrtke. Tek tada ćemo dobiti zadovoljnijeg i bolje plaćenog radnika sa većim učinkom i većim profitom za tvrtku. Hvala.
Zahvaljujem. I uvažena zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Hvala, poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Državni tajniče, zamjeniče državnog tajnika, kolegice i kolege. Evo, podsjetit ću da je instrument predpristupne pomoći uspostavljen Uredbom Vijeća Europe, a njegova financijska vrijednost za sedmogodišnje razdoblje i za sve zemlje korisnice iznosi oko 11,5 milijardi eura. Za Republiku Hrvatsku za razdoblje od 2007. do 2010. osigurano je 138,5 milijuna eura, a za razvoj ljudskih potencijala 8% navedenog iznosa ili 333,3 milijuna kuna od čega 283 milijuna kuna osigurava se iz IPA programa, a oko 49,9 milijuna kuna iz Državnog proračuna Republike Hrvatske. Osnovni ciljevi programa su pomoć država kandidatkinjama i potencijalnim kandidatkinjama u usklađivanju nacionalnog zakonodavstva i provedbi pravne stečevine Europske unije, te pripreme za korištenje i strukturnih i kohezijskog fonda. Republika Hrvatska korisnica je svih komponenti IPA programa, a u protekle dvije godine za sve navedene komponente napravljeni su i prihvaćeni mnogi operativni programi, a na ovoj sjednici imamo pripremljeni niz od 5 ili 6 sporazuma o financiranju kojima se usklađuju detaljni uvjeti potrebni za povlačenje odnosno korištenje bespovratnih sredstava Europske unije, pravila i postupci vezano uz isplate, ali i uvjete upravljanja tom pomoći. Budući da je sporazum, kao što je već navedeno, standardnog sadržaja i oblika, ja ću se u raspravi osvrnuti na važnost pripreme Republike Hrvatske i za IPA-u i za strukturne fondove, ali i za operativnu razinu. Znamo da najveći problem imaju zemlje koje tek uđu u Europsku uniju, jer se obično zanemaruje operativni nivo zbog toga što se posveti velika pažnja strateškoj razini, ali i usklađenosti zakona sa propisima Europske unije. Jedno od mjerila s kojima se mjeri uspješnost zemlje je i apsorpcijski kapacitet za korištenje bespovratnih sredstava. On ovisi o nekoliko čimbenika. Prvi je priprema strateških i operativnih dokumenata države sa jasno određenim prioritetima. Drugi čimbenik je rezerviranje dovoljnih financijskih sredstava u Državnom proračunu za sufinanciranje tih mjera. Treći je sposobnost državne administracije da brzo i efikasno, ali i pravilno pripremi natječajnu dokumentaciju i izvede postupak izbora projekata. Četvrti je sposobnost državnih tijela za nadzor nad stvarnim i financijskim obvezama projekta koji se provode. Peto je pravovremena priprema dovoljnog broja kvalitetnih projektnih prijedloga u stanju da su spremni za provedbu. I vrlo važan, šesti čimbenik je dovoljna velika baza znanja u institucijama i organizacijama koje će kandidirati, izvoditi i voditi sve aktivnosti, ali i nadzirati provedbu programa. U postizanju dobrog apsorpcijskog kapaciteta trebaju biti uključeni svi nivoi države, ali i poslovnog svijeta. A upravo ova sredstva IPA-e koja nama stoje na raspolaganju namijenjena su upravo jačanju sustava, ali i ljudskih potencijala. A ovi sporazumi koji su pred nama, na ovoj sjednici Sabora, su dokaz i potvrda da je u proteklom periodu napravljeno dosta na jačanju upravo apsorpcijskog kapaciteta, te da smo stvorili dobre preduvjete da možemo puno brže povlačiti sredstava europskih fondova. Iz tog razloga podržavam ovaj prijedlog zakona.
Zahvaljujem. I u ime predlagatelja uvaženi Hrvoje Dolenec, državni tajnik Središnjeg državnog ureda za razvojnu strategiju i koordinaciju fondova Europske unije. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Postavljena su dva pitanja na koja su traženi odgovori pa ću ja samo gospođi Pusić odgovoriti. Prvo su, čitali ste nalaze revizije koji su ustanovljeni prije davanja akreditacije Hrvatskoj za upravljanje ovim operativnim programom. Dakle, u mom uvodnom govoru ja sam spomenuo da je 1.prosinca 2008. godine usvojena Odluka Europske komisije kojom se ovlasti za upravljanje ovim operativnim programom prenose na Republiku Hrvatsku uz određene rizike. To je standardni nalaz revizije kao i za svako poduzeće, kao i za svaku instituciju. Naravno da su mjere uvjet da bi mi mogli upravo pokrenuti odnosno zatražiti korištenje sredstava. Prvi uvjet koji moramo napraviti je to da donesemo ovaj Zakon o potvrđivanju Sporazuma o financiranju, a u nadležnim ministarstvima odnosno institucijama Hrvatskog zavoda za zapošljavanje, Agencije za strukovno obrazovanje, već stoje na stand-by tzv. dokumenti koji se šalju za pokretanje prvih projekata u okviru ovog operativnog programa što znači da, velim samo akreditacijom Hrvatskoj je priznato da je imala osposobljene institucije koje mogu upravljati ovim operativnim programom kojim projekti se mogu pokrenuti. Dakle, uvjeti su bili za ispunjavanje određenih rokova, međutim evo kao i sve institucije jedno pitanje se naveli kao internu reviziju. Da, to je obaveza, mislim da je danas to obaveza svakog poduzeća, kao i svake institucije da ustanovi svoju internu reviziju. I kao predstavnik jednog tijela koje je isto tako to moralo ustrojiti također potvrđujem da su svi morali ustrojiti tako. Što je veće ministarstvo to prije su ustrojili te interne revizije da bi mogli poslovati. Dakle, ja vam ne mogu dati taj nalaz trenutno. Ali mi nećemo dobiti projekte odobrene ako nismo to ispunili, a ja velim da stojimo na stand by-ju da pokrenemo projekte i čekamo samo ratifikaciju ovog Sporazuma o potvrđivanju. Eto to je u odnosu na ovo pitanje sa ovim drugim jačanje institucija. Dakle, ovaj operativni program je rađen 2007. godine i kada se odlučivalo o čemu će se, što će se financirati jedan dio od ovih sredstava je prvenstveno bio namijenjen jačanju institucija koje bi ga trebale provesti Hrvatski zavod za zapošljavanje, Agencije za strukovno obrazovanje kao i još neke agencije, kao Agencija za obrazovanje odraslih koje se moraju osposobiti za provođenje ovog programa kao i regionalne hajmo tako reći filijale Hrvatskog zavoda za zapošljavanje da bi mogli provesti neke od programa za obrazovanje odraslih. Dakle, to je jedan dio projekata koji se ovdje navodi, koji su potencijalni projekti koji će se provoditi. A također su tu i projekti za socijalno uključivanje, dakle za pomoć skupinama koje imaju teži pristup tržištu rada, koje su malo jače pogođene nedaćama na tržištu rada kao žene, u hrvatskom slučaju i mladi pa imamo poseban prioritet odnosno posebnu mjeru za mlade. Dakle, ovaj operativni program predvidio je takve programe, dakle ništa nas ne priječi da u sljedećem operativnom programu, produženju ovog operativnog programa uključimo neke projekte, predložimo projekte koji će ići i za pomoć nekim sektorima za pomoć poduzećima u restrukturiranju. Postoje takve ideje naravno. Ovo u okviru operativnog programa koji je prihvaćen krajem 2007. godine, dakle … [[Govornik se ne razumije.]] 2007. od Europske komisije definirani su i ovi prioriteti i ove mjere kada se ustanovljavalo. Tako da ne možemo sad previše lutati u okviru operativnog programa jer smo dobili sredstva namijenjena upravo mjerama o kojim smo tada odlučivali, s kojim smo u dogovoru sa Europskom komisijom i definirali. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije Europskih zajednica za višegodišnji operativni program razvoja ljudskih potencijala za pomoć zajednice iz instrumenta predpristupne pomoći u sklopu komponente razvoja ljudskih potencijala u Hrvatskoj, hitni postupak, P.Z. br. 245. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona o potvrđivanju ovog sporazuma, da ga ne čitam ponovo. Molim uključimo se i glasujmo. Hvala. Rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 117 glasova za i 3 suzdržana prihvaćen prijedlog zakona o potvrđivanju sporazuma odnosno P.Z.br. 245.
Prelazimo dalje na treću točku. To je Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije Europskih zajednica u svezi s Nacionalnim programom za Hrvatsku u okviru programa IPA – komponenta pomoć u tranziciji i jačanju institucija za 2007. godinu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 240 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za financije i državni proračun, Odbor za zakonodavstvo, Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Hrvoje Dolenec, državni tajnik Središnjeg ureda za razvoj, strategiju i koordinaciju fonda Europske unije. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Priča u početku uvijek je ista za sve komponente IPA-e pa ću ja krenuti sa standardnim uvodom, a to je da imamo okvirni sporazum o pravilima za suradnju u svezi financijske pomoći Europske zajednice Republici Hrvatskoj u provedbi pomoći u okviru IPA-e potvrđen 3. listopada 2007. godine, a sklopljen 27. kolovoza 2007. 20. prosinca 2007. godine Komisija Europske zajednice je usvojila Nacionalni program za Hrvatsku u okviru programa IPA - komponenta pomoć u tranziciji i jačanje institucija za 2007. s tzv. sporazumom o financiranju prve komponente IPA-e. U lipnju 2008. dostavljen je taj Nacrt teksta sporazuma o financiranju putem kojeg se pomoć Europske zajednice u okviru ovog programa usmjerava na jačanje demokratskih institucija i vladavinu prava, reformu državne uprave, provedbu ekonomske reforme, poštivanje ljudskih i manjinskih prava, promicanje ravnopravnosti spolova, podržavanje razvoja civilnog društva, unapređenje regionalne suradnje, pomirbu i obnovu, održivi razvoj i smanjivanje siromaštva. Također, veliki dio sredstava je usmjeren na usvajanje i provedbu cjelokupne pravne stečevine Europske unije, te posebice na pripremu Republike Hrvatske za provedbu kohezijske i poljoprivredne politike. Sporazum dakle nakon akreditacije početkom studenog 2008. godine potpisan je financijski sporazum u Zagrebu 17. studenog gospodin Vincent de Gert u ime delegacije Europske komisije, odnosno u ime Europske komisije i moja malenkost u ime Vlade Republike Hrvatske. Potvrđivanje ovog sporazuma o financiranju predstavlja pravnu osnovu za financiranje projekata koje je Republika Hrvatska predložila u okviru programa ove prve komponente IPA-e. Dobili ste u prilogu sve projekte koji su ušli u financijsku alokaciju za ovu godinu, odnosno za prvu komponentu iz 2007. godine. Uređuju se uvjeti potrebni za isporuku pomoći Europske zajednice, pravila i postupci u vezi s isplatom vezano uz ovu pomoć kao i uvjeti pod kojima se može upravljati tom pomoći. Projekt ovog zakona zahtijeva osiguranje dodatnih financijskih sredstava u državnom proračunu Republike Hrvatske, dakle sufinanciranje je obavezno. Ukupna vrijednost programa IPA-e prve komponente za 2007. godinu iznosi 381,9 milijuna kuna. IPA osigurava bespovratnih sredstava u iznosu 329,2 milijuna kuna, a vrijednost sufinanciranja iznosi 52,7 milijuna kuna koje će se, ulaziti, koja će ulaziti u redovna proračunska sredstva pojedinih tijela državne uprave. Eto, to je ukratko za uvod o ovom Prijedlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Vidim da ne. Otvaram raspravu. I prvo su klubovi. U ime kluba SDP-a, uvaženi zastupnik Daniel Mondekar. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče suradniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. SDP dakle podržava i ovaj Prijedlog zakona. Radi se isto dakle kao što je kolega rekao, uvod je isti o programu IPA, prvoj komponenti – pomoć u tranziciji i jačanju institucija. Ključni dokument je dakle Nacionalni program koji se donosi na godišnjoj razini, tj. bazi i imamo u kunama okvirno oko 360 milijuna kuna na raspolaganju godišnje. O ovoj komponenti se često govori da je ono nevidljiva komponenta. O tome ću nešto malo kasnije. Ona pomaže državi korisnici u izgradnji administrativnih, pravosudnih kapaciteta, ispunjenju kriterija za članstvo. Dakle, političkih, gospodarskih, pravnih, administrativnih. Pokrivaju se izgradnja i jačanje institucija i investicija povezane sa usvajanjem i provedbom pravne stečevine zajednice. Još malo ovako školski, nacionalni program ima određene iste prioritete, političke kriterije, borba protiv korupcije, ljudska prava zaštita manjina, ekonomski kriteriji, sposobnost ispunjavanja obveza za članstvo u Europskoj uniji, politika tržišnog natjecanja, informacijsko društvo i mediji, poljoprivreda, energetika, pravda, sloboda, sigurnost okoli, carinska unija, socijalna politika i zapošljavanje te kroz prateće programe, isto jednu bitnu stvar, sudjelovanje u programima zajednice Europske unije. Kada se samo pogleda popis projekata koji je javno dostupan, vi ćete vidjeti za se tu radi o provedbi politike zaštite tržišnog natjecanja, jačanje Hrvatske agencije za telekomunikacije, upravljanje i nadzor poljoprivrednim fondovima, zdravlje i sigurnost na radu, jačanje kapaciteta USKOK-a, jačanje kapaciteta Hrvatske agencije za zaštitu osobnih podataka, suzbijanje krijumčarenja i zloporabe opojnih druga, ali i dakle sufinanciranje programa poput Tempusa, programa za cjeloživotno učenje … [[Govornik se ne razumije.]] i tako dalje. Kad sam rekao da je nevidljiva komponenta, onda zapravo opet ću reći djelomično nevidljiva jer kratkoročno može imati nevidljive rezultate, ali dugoročno u slučaju pravilne provedbe ovih projektnih aktivnosti, imati ćemo i dugoročnu korist za Republiku Hrvatsku. Ovdje bih samo napomenuo jednu stvar i mislim da je ključno da konačno Sabor dobije popis, ovdje se spominje Tempus, popis dosadašnjih Tempus projekata. Znam da ZDURF nije za to nadležan, ali kroz Tempus, projekte za visoko obrazovanje je već velik novac otišao, dosta projekata se napravilo, a rezultati tih projekata su dosta dubiozni i mislim da bi već Sabor trebao znati isto kako se oni troše. Također nažalost mi smo bili primorani ići iz Tempusa u Tempus jer Ministarstvo znanosti je dosta sporo radilo svoj posao vezan uz program Integrirani akcijski plan za cjeloživotno učenje, a Tempus je nepovoljniji program jer puno više partnera zahtjeva i puno manje novaca konkretno ostane u Republici Hrvatskoj kada se rade projekti kroz Tempus. Ja, ovo će biti kratka rasprava i sad ću ponoviti nešto što mi u klubu SDP-a ponavljamo svaki put kad se priča o programima zajednice ili pretpristupnim fondovima, ključni faktor ovdje su državni službenici. I mi ćemo nastaviti to i dalje govoriti jer oni moraju biti motivirani, oni moraju biti dobro plaćeni, znači službenici koji se bave upravo projektima vezanim uz pretpristupne fondove i programe zajednice. Obim njihovog posla raste iz dana u dan jer se na kraju krajeva pripremamo i za strukturne fondove. To je vrlo dinamičan posao koji iziskuje konstantno učenje i rad za relativno malu plaću. To je posao u koji ne možete doći i reći da ste nakon 2, 3 godine naučili i već automatski radite neke stvari, morate konstantno učiti. Kakva je nagrada jednom državnom službeniku? Zakon koji ćemo mi imati isto uskoro o plaćama državnim službenika će im možda putem njega biti dodijeljeno jednokratno 3000 kuna nagrade za njihov posao. A sad se postavlja pitanje koliko bi takvi ljudi dobili da napuste državnu upravu i odu u privatni sektor? Ono što sam u zadnjoj točci rekao, to se zaista događa. U Hrvatskoj će vrlo brzo otvoriti se predstavništva najjače irske i najjače mađarske konzultantske kuće. Oni će tražiti svoj kadar negdje i tražiti će ga upravo da povuku ljude iz državne uprave na daleko veću plaću jer za ono za što će možda, možda ponavljam, državni službenik biti nagrađen sa 3000 kuna, u privatnoj tvrtci će možda biti nagrađen sa 3000 eura. I mi smo već jedanput rekli da kod takvih privatnih konzultantskih kuća, a imamo primjer već državnih službenika koji su napuštali sadašnji SAFU još prije dok je bila središnja jedinica odlazili u privatni sektor ili za Europsku komisiju raditi na daleko veću plaću i to je veliki, veliki problem koji ako nećemo riješiti će nas dovesti u zaista jednu situaciju koju mi u trenutku kada trebamo početi koristiti strukturne fondove ne želimo biti. Dakle, ključno kod nacionalne komponente je zadržati i dobro motivirati službenike koji će raditi na projektima jer si Republika Hrvatska ne može dopustiti da ulaskom u Europsku uniju izgubimo najbolje stručnjake iz državne uprave jer će zbog toga nastati dugoročna nepopravljiva šteta koja će se u financijskom smislu odraziti na korištenje strukturnih fondova, a ja ću još jedanput ponoviti, strukturni fondovi su i do 10 puta veći od onog što sad imamo. Evo ga, toliko u kratko. Hvala puno.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HDZ-a, uvažena zastupnica Marija Pejčinović Burić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Pa evo, opet IPA, Hrvatska koristi fondove od 2000. godine i ja bih ovdje još jednom naglasila da je ona jedina država do sada, a tako će izgleda i ostati koja istodobno upravlja sa 5 različitih programa pomoći u Europskoj uniji. Utoliko se ja mogu složiti s kolegom Mondekarom koji tvrdi da trebamo znalce i stručnjake u državnoj upravi, a ja kao osoba koja je sa tim ljudima radila mogu reći da ih zaista imamo i da zaista unatoč činjenici da su oni državni službenici pa kao takvi tretirani kao i svi drugi, da većina njih i za plaće koje naša državna služba ima, oni rade i jako dobro rade svoje poslove. U današnjoj financijskoj situaciji, teško je govoriti o tome kako povećati plaće, rekli ste sami mi ćemo imati pred sobom Zakon o plaćama državnih službenika. Govori se i o tome kako bi trebalo smanjivati plaće, tako da ima prijedloga koji ne idu jedni s drugima, ali ono u čemu se slažem je svakako da treba dalje raditi na edukaciji ljudi koji rade u državnoj upravi na fondovima i trebati će ih sve više. I ne samo u državnoj upravi na središnjoj razini, nego sve više i na lokalnoj i županijskoj razini, dakle kada postanemo članicom Europske unije, puno više novaca će biti na stolu i puno više projekata će biti u pitanju. Međutim, to nije pitanje i nije izazov koji samo stoji pred Hrvatskoj, to pitanje su imale i druge članice i s njima su se nosile na određene načine i nigdje se nije dogodila katastrofa, prema tome ja sam uvjerena sa onim svim iskustvima koje mi imamo da će Hrvatska, kao što je do sada to radila, dobro raditi i dalje. Međutim, ono što mislim da je bitno reći kod svakog programa pomoći, pa ću to ponovo ponoviti ovdje i kod ovoga, da je korištenje fondova za nas koji smo u ovoj fazi priprema za članstvo ima najmanju dvostruku korist. S jedne strane pripremamo institucije za upravljanje značajnijim sredstvima u budućnosti, dakle kohezijskog i strukturnih fondova, a s druge strane koristimo danas dostupna bespovratna sredstva Europske unije koje pridonose provedbi potrebnih tranzicijskih reformi, ali i ukupno pripremaju Hrvatsku za članstvo u Europskoj uniji. Dakle, novi program IPA, njegova prva sastavnica pomoć u tranziciji i jačanje institucija o kojoj danas ovdje raspravljamo pokriva u velikoj mjeri ono što je ranije obuhvaćao program PHARE a ako sam za onaj raniju komponentu IPA-e "Razvoj ljudskih potencijala" rekla da se uglavnom koncentrira na ispunjavanje gospodarskog kriterija za članstvo u Europskoj uniji kod ovog se može reći da je u velikoj mjeri kao što je to činio i PHARE usmjeren na prvi kriterij, na ispunjavanje političkog kriterija, dakle jačanje demokratskih institucija, vladavinu prava, reformu državne uprave, provedbu gospodarskih reformi, poštivanje ljudskih i manjinskih prava, promicanje ravnopravnosti spolova, podržavanje razvoja civilnog društva ali i unapređenje regionalne suradnje te pomirbu i obnovu. Međutim, i treći kriterij za članstvo a to je prihvat i provedba pravne stečevine isto tako podupire i omogućava dakle ova prva komponenta IPA-e a to je svakako provedba pravne stečevine i provedba poljoprivredne i kohezijske politike Europske unije. Ovaj zakon kojim Sabor treba potvrditi predmetni sporazum kako bi postao punovažan pravni temelj za provedbu odabranih 17 projekata određuje uvjete i pravila prema kojima se bespovratna sredstva Europske unije kao i dio koji je sufinanciran iz sredstava državnog proračuna mogu koristiti. Ukupna sredstva u IPA-i dakle za financijsku 2007. godinu iznose 329,2 milijuna kuna a sufinancirani dio iz hrvatskog proračuna je 52,7 milijuna kuna za ukupno 17 projekata. Budući da se radi o bespovratnim sredstvima koja smo dobili za reforme koje su u Hrvatskoj itekako potrebne na stručnjacima Ministarstva financija, Središnje agencije za financiranje i ugovaranje, Središnjeg državnog ureda za strategiju i koordinaciju fondova te svih provedbenih jedinica u nizu drugih institucija je da nastave uspješno provoditi projekte, istodobno dalje graditi dugoročno održiv sustav korištenja sredstava iz europskih fondova a sve to s ciljem kako bi Republika Hrvatska u ovom predpristupnom razdoblju te posebice kada postane članicom Europske unije od tog članstva imala što veću korist. Zbog svega toga klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje ovog zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlada Republike Hrvatske i Komisije Europskih zajednica u svezi sa Nacionalnim programom za Hrvatsku u okviru Programa IPA, komponenta pomoći u tranziciji i jačanje institucija za 2007. godinu, hitni postupak, P.Z. br. 240. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona o potvrđivanju sporazuma onako kako sam već citirao. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon P.Z. br. 240 je prihvaćen većinom glasova, 118 glasova za i 1 suzdržan.
Idemo na 4. točku dnevnog reda. - Prijedlog strategije održivog razvitka Republike Hrvatske Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Vlada je podnijela ovu Strategiju na temelju članka 44. Zakona o zaštiti okoliša. Prijedlog akta primili ste u pretince. Vlada je podnijela amandmane koji sukladno članku 169. Poslovnika postaju sastavni dio Prijedloga strategije. Raspravu su proveli Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo, Odbor za zaštitu okoliša, Odbor za razvoj i obnovu, Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj, Odbor za turizam, Odbor za ravnopravnost spolova, Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo, Odbor za lokalnu i područnu regionalnu samoupravu, Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske i Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Nikola Ružinski državni tajnik u Ministarstvu zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. U Deklaraciji o zaštiti okoliša koju je Hrvatski sabor usvojio 1992. godine ističe se važnost uspostave načela održivog razvoja u Republici Hrvatskoj. A isto tako Republika Hrvatska je potpisivanjem više međunarodnih dokumenata se obvezala integrirati politiku održivog razvoja u viziju svog razvitka. Tako samo navodim samo nekoliko primjera, to je "Agenda 21" koja je 1992. godine bila u Rio de Janeiru, Milenijska deklaracija i milenijski ciljevi iz 2000. godine sa sjednice Opće skupštine Ujedinjenih naroda ili Svjetski sastanak o održivom razvitku iz 2002. godine u Johannesburgu. Temeljem Zakona o zaštiti okoliša i međunarodnim obvezama Republika Hrvatska se obvezala integrirati politiku održivog razvitka u viziju svog razvitka kako bi se osigurao gospodarski i socijalni razvitak društva koji u zadovoljavanju potreba današnjeg naraštaja uvažava iste mogućnosti i zadovoljavanje potrebe idućih naraštaja te omogućuje dugoročno očuvanje kakvoće okoliša, biološke raznolikosti i krajobraza. Zakonom o zaštiti okoliša i tim istim zakonom u članku 44. određen je cilj i sadržaj strategije i Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva je odgovorno za koordinaciju izrade strategije. Predviđeno je da se strategija nova izrađuje svakih deset godina ili prije, ranije se može dogoditi na prijedlog Ministarstva zaštite okoliša i svi razvojni dokumenti za pojedina područja i djelatnosti moraju biti u skladu sa ovom strategijom. U procesu izrade je napravljen nacrt prijedloga strategije održivog razvija u suradnji Ministarstva zaštite okoliša sa središnjim tijelima državne uprave nadležnim za poslove gospodarstva, zdravstva i socijalne skrbi, poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva, za zaštitu prirode, za obrazovanje, obitelj i znanost, za turizam, promet i razvitak i u suradnji sa Središnjim državnim uredom za razvojnu strategiju i Savjetom za održivi razvoj i zaštitu okoliša. Provedena je javna rasprava na Prijedlog strategije na internetu ministarstva u trajanju od 30 dana i u to vrijeme su održane dvije javne rasprave, dakle javni uvid i dvije javne rasprave, jedna u Zagrebu i jedna u Osijeku, i obe su bile izuzetno dobro posjećene i primili smo niz primjedaba, prijedloga i sugestija pisanim putem ili na tim javnim raspravama i većina od njih je ugrađena u ovu strategiju. Nadopunjena je izmjena strategije poslana je u drugi krug i tako je došla na sjednicu Vlade i poslana ovdje na Sabor na usvajanje. Ovom strategijom se predlaže i utvrđuje smjernica dugoročnog djelovanja. Ona sadrži kratku analizu postojećeg gospodarskog, socijalnog i okolišnog stanja i sadrži temeljna načela i mjerila kod određivanja ciljeva i prioriteta za provedbu dugoročne preobrazbe Republike Hrvatske prema održivom razvoju. Ovom strategijom kao i ostalim strategijama koje se u svijetu provode temeljem odredbi Ujedinjenih naroda prepoznata su ona tri stupnja dakle ekonomski, socijalni i okolišni tako da ove koje predstavljaju ostvarenje održivog razvitka, dakle stabilni gospodarski razvitak, pravedna raspodjela socijalnih mogućnosti te zaštita okoliša. Analizom postojećeg stanja u Republici Hrvatskoj prepoznato je 8 ključnih područja na kojima treba dugoročno gledati, a to su: Prvo, poticaj rasta broja stanovnika Republike Hrvatske, drugo, okoliš i prirodna dobro, treće, usmjeravanje na održivu potrošnju i proizvodnju, četvrto, ostvarenje socijalne i teritorijalne kohezije i prave, peto, postizanje energetske neovisnosti i povećanje energetske učinkovitosti, šesto, jačanje javnog zdravstva, sedmo, povezivanje Republike Hrvatske, prometno povezivanje i osmo, zaštita Jadranskog mora, priobalja i otoka. Za praćenje provedbe strategije za svako područje su navedeni tematski pokazatelji. Ta svrha tematskih pokazatelja je da se analizira kakvi se procesi u Republici Hrvatskoj odvijaju, kakvi su trendovi, odnosno kako Republika Hrvatska odgovara na izazove održivog razvoja, te da li su postignuti pozitivni pomaci u glavnim problemima. Strategijom je previđena izrada akcijskih planova pomoću kojih će se provoditi strategija, dakle kroz akcijske planove. Oni će biti rađeni predviđenim putem radionica, a ti akcijski planovi će sadržavati detalje o odgovornima za provedbu pojedinih planova i projekata, odgovornima za ostvarenje konkretnih ciljeva, sredstvima za provođenja planova i projekata, izvorima financiranja, sudionicima u planu i projektu, rokovima za ostvarenje predviđenih ciljeva, očekivanim rezultatima projekata, te odgovorima za nadziranje i provođenje planova i projekata. Evo, ja bih toliko. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Odbor za zaštitu okoliša, uvažena Marija Petir, predsjednica odbora. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Odbor za zaštitu okoliša Hrvatskog sabora raspravio je na svojoj 18. sjednici održanoj 3. veljače 2009. godine Prijedlog Strategije održivog razvitka Republike Hrvatske koji je predsjedniku Sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 5. prosinca 2008. godine. Odbor za zaštitu okoliša temeljem članka 84.a, Poslovnika Hrvatskog sabora raspravio je predmetni prijedlog kao matično radno tijelo. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja istaknuo da se Republika Hrvatska za održivi razvitak opredijelila 1992. godine usvajanjem Deklaracije o zaštiti okoliša Republike Hrvatske te potpisivanje više međunarodnih dokumenata s tog područja. Naglašeno je da su osnovna načela i zakonska osnova za donošenje Strategije održivog razvitka Republike Hrvatske ugrađene u Zakon o zaštiti okoliša koji je stupio na snagu 2007. godine, te da se ista donosi za razdoblje od 10 godina. Sam pojam održivog razvitka obuhvaća sva područja ljudske djelatnosti, a prijedlogom strategije određeni su osnovni ciljevi i mjere održivog razvitka gospodarstva, socijalnog razvitka i zaštite okoliša, te su indetificirani ključni izazovi u njihovu ostvarivanju. 8 ključnih izazova održivog razvitka Republike Hrvatske su porast broja stanovnika, zaštita okoliša i prirodnih dobara, održiva proizvodnja i potrošnja, ostvarivanje socijalne i teritorijalne kohezije i pravde, postizanje energetske neovisnosti i učinkovito korištenje energije, jačanje javnog zdravstva, ravnomjerni razvitak Republike Hrvatske, te zaštite Jadranskog mora, priobalja i otoka. Također je istaknuto da su održane dvije javne rasprave, a prijedlog strategije bio je dostupan i na web stranicama Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva od 20. listopada do 18. studenog 2008. godine. Od pristiglih primjedbi, dio je prihvaćen i ugrađen u prijedlog strategije. Nakon uvodnog izlaganja predstavnika predlagatelja, članovi odbora su u raspravi istaknuli da je riječ o općenitom dokumentu koji slijedi smjernice Strategije održivog razvitka Europske unije. Izražena je bojazan da se donosi samo zbog formalnih razloga, te da neće značajnije utjecati na razvoj Republike Hrvatske, kao i da javnost nije bila uključena u dovoljnoj mjeri. Istaknuto je da bi u nekim dijelovima prijedloga strategije trebalo precizirati podatke, te su predstavniku predlagatelja dostavljene pismene primjedbe na 5. poglavlje – Energija, vezanu uz proizvodnu i potrošnju bio goriva, te korištenju obnovljivih izvora energije. Nadalje, naglašeno je dobro da će Republika Hrvatska dobiti Strategiju održivog razvitaka, kao i to da bi se kroz provedbu koncepta održivog razvoja trebalo otvarati nova radna mjesta, štiti socijalna sigurnost zaposlenih, te štiti okoliš što je prijedlogom strategije i obuhvaćeno. Također je istaknuto da su 8 ključnih izazova dobro definirani, posebno za stanovništvo, jer nema smisla donositi strategije i zakone ukoliko Republika Hrvatska neće imati stanovnike. Upozoreno je na problem potrošačkih navika, odnosno prekomjerne potrošnje što zahtjeva promjenu navika na individualnoj razini, te istaknuto da je unatoč nekim manjkavostima prijedloga strategije važno stvoriti dobar okvir za njezinu provedbu i osigurati sudjelovanje zainteresirane javnosti i nevladinih organizacija u izradi akcijskih planova kao provedbenih dokumenata. Nakon provedene rasprave, odbor je većinom glasova, 6 glasova za i 3 glasa suzdržana, odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje Strategije održivog razvitka Republike Hrvatske. Odbor je također jednoglasno donio i sljedeći zaključak. Zadužuje se Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva da u izradu akcijskih planova uključi zainteresiranu javnost i nevladine organizacije. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske, predsjednik uvaženi Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske je na svojoj 10. sjednici održanoj 27. siječnja razmotrio prijedlog Strategije održivog razvoja Republike Hrvatske koji je predsjedniku Hrvatskog sabora uputila Vlada Republike Hrvatske. Odbor je o predmetnom prijedlogu raspravljao kao zainteresirano radno tijelo. Predstavnik predlagatelja je naglasio kako je obveza Vlade Republike Hrvatske donošenje Strategije održivog razvoja temeljenom na Zakonu o zaštiti okoliša i Deklaraciji o zaštiti okoliša Republike Hrvatske, te na međunarodnim dokumentima proizišlim iz odluka i konferencija UN-a. O strategiji su održane dvije javne rasprave u kojima su se uključile i druge udruge, različite udruge. Jedna javna rasprava je održana u Zagrebu, a druga u Osijeku. Strategija sadrži temeljna načela i mjerila za određivanje ciljeva i prioriteta u promišljanju dugoročne preobrazbe održivog razvoja Republike Hrvatske. U strategiji su navedene i institucije uključene u njezinu provedbu i način provedbe, odgovornost za provedbu, te4 način praćenja provedbe. Strategija pretpostavlja 3 glavna cilja. Stabilan gospodarski razvoj, pravednu raspodjelu socijalne mogućnosti i zaštitu okoliša. U raspravi je iskazana i potpora ovakvoj strategiji, te je predloženo da se u na čelima kojim se vodi politika održivog razvoja Republike Hrvatske eksplicite uključi i suradnja s naši sunarodnjacima u svijetu. to jest da se ostvari integracija domovinske iseljene Hrvatske s ciljem gospodarskog razvoja Hrvatske države. Naglašeno je kako se na temelju s jedne strane ustavne obveze prema Hrvatima izvan Republike Hrvatske a s druge strane velikog gospodarskog, demografskog i svakog drugog kapaciteta kojim raspolažu naši sunarodnjaci u svijetu. Treba izgraditi i strategiju koja će definirati međuodnose Republike Hrvatske i Hrvata izvan Republike Hrvatske, a koja će biti usklađena sa strateškim okvirom za razvoj Republike Hrvatske i ovom Strategijom održivog razvoja Republike Hrvatske. U prilog ovome govori i činjenica kako se u gotovo sve ključne izazove ostvarenja održivog razvoja Republike Hrvatske prema ovoj strategiji, a tu je poticaj rasta broja stanovnika Republike Hrvatske, okoliš i prirodna dobra, usmjeravanje u održivu proizvodnju i potrošnju, ostvarivanje socijalne i teritorijalne kohezije i pravde, postizanje energetske neovisnosti, jačanje javnog zdravstva, povezivanje Republike Hrvatske i zaštite Jadranskog mora, priobalja i otoka, može uključiti i mora uključiti i iseljenu Hrvatsku. Hrvatsko iseljeništvo i Hrvati u susjednim zemljama, Hrvatska nacionalna manjina i Hrvati suveren i jednakopravan narod u Bosni i Hercegovini su također važan resurs kako za gospodarski razvoj hrvatskog društva, tako i za širi vanjskopolitički interes Republike Hrvatske. U nastavku rasprave su isto ovo stajalište o mjestu i ulozi Hrvata izvan Republike Hrvatske u kontekstu strategije, ove Strategije održivog razvoja Republike Hrvatske, zastupali i predstavnici Hrvatske gospodarske komore. Predstavnik predlagatelja je u nastavku sjednice obrazložio kako će se strategija provoditi kroz akcijske planove za pojedina područja, te da će u provedbene dokumente strategije explicite biti uključen i potencijal u kojem raspolažu Hrvati izvan Republike Hrvatske. U skladu sa svim ovim, odbor je nakon provedene rasprave jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Strategije održivog razvoja Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I Odbor za ravnopravnost spolova, uvažena predsjednica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Odbor za ravnopravnost spolova je na svojoj 15. sjednici raspravljao o Prijedlogu strategije održivog razvitka Republike Hrvatske i to kao zainteresirano radno tijelo. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja naveo je međunarodne dokumente koji obvezuju Republiku Hrvatsku na donošenje Strategije održivog razvitka. Naglašeno je da prijedlog strategije objedinjuje različite razvojne politike nastojeći pronaći prikladna rješenja za sve tri sastavnice održivog razvitka: gospodarsku, socijalnu i okolišnu. Prijedlog strategije sadrži temeljna načela i mjerila za određivanje ciljeva i prioriteta u promišljanju dugoročne preobrazbe prema održivom razvitku Republike Hrvatske. Nadalje, postavljaju se osnovni ciljevi i mjere održivog razvitka gospodarstva, održivog socijalnog razvitka te zaštite okoliša, a identificiraju se ključni izazovi u njihovom ostvarivanju. U raspravi koja je uslijedila izrečen je prigovor da je prijedlog strategije suviše općenit i načelan. Posebno se to odnosi na područje politike ravnopravnosti spolova. Predložena strategija dijelom se temelji na Milenijskoj deklaraciji Ujedinjenih naroda koja području ravnopravnosti spolova daje važno mjesto. Stoga se ističe potreba dodatnog naglašavanja promocije ravnopravnosti spolova i osnaživanja žena kroz cijeli tekst prijedloga strategije. Nadalje, članice odbora dale su i nekoliko primjedbi u dijelu koji se odnosi na socijalnu koheziju i pravdu te nepovoljna demografska kretanja. Pravobraniteljica za ravnopravnost spolova izrazila je primjedbu na korištenje termina dvohraniteljskih domova, smatrajući da se dostupnost sustava skrbi o djeci treba odnosit na sve obitelji, znači i jednohraniteljske. Predstavnik predlagatelja dodatno je pojasnio kako je predložena strategija općenita, ali predviđa izradu akcijskih planova kojima će se detaljno odrediti provedba planova i projekata predviđenih strategijom, odgovornost za nadzor i provedbu, sredstva za provođenje, izvore financiranja, rokove, kao i očekivane rezultate. Nakon provedene rasprave članovi i članice odbora većinom glasova, 5 za i 3 suzdržana, odlučili su predložiti Hrvatskom saboru da donese Strategiju održivog razvitka Republike Hrvatske.
Zahvaljujem. I Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb, uvaženi predsjednik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepa, štovani gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb raspravljao je o ovoj točki dnevnog reda kao zainteresirano radno tijelo prema članku 140. Poslovnika Hrvatskog sabora. Uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja koji je istaknuo da se pojam održivog razvitka promatra i obuhvaća kao područje ljudske djelatnosti sa posebnim osvrtom za očuvanje javnog zdravstva i narodnog zdravlja. Prijedlogom strategije su određeni osnovni ciljevi u održivom razvoju gospodarstva, socijalnog razvitka i zaštite okoliša. U ostvarivanju ciljeva strategije važno mjesto zauzima zaustavljanje nepovoljnog demografskog kretanja, zaštita okoliša i privatnih dobara, održiva proizvodnja i održiva potrošnja, ostvarivanje socijalne i teritorijalne kohezije i pravde, te posebno naglašavamo jačanje javnoga zdravstva kao i ravnomjerni razvitak Republike Hrvatske. Nakon uvodnog obrazloženja predstavnika predlagatelja članovi su u raspravi podržali strategiju kao okvirni razvojni dokument u promišljanju dugoročne preobrazbe kao temelj za sve buduće strategije i dokumente koji će pridonositi održivom razvitku Republike Hrvatske. Provedba strategije zahtijeva i donošenje detaljnih akcijskih planova koji će sadržavati provedbu pojedinih projekata, zahtijeva određena sredstva, izvore financiranja, sudionike, rokove, te očekivane rezultate itd. Istaknuto je da je strategija u svim svojim segmentima, na posredan i neposredan način, vezana uz zaštitu i očuvanje ljudskoga zdravlja. Razvijanje sustava zaštite zdravlja ljudi znanstvenim i stručnim spoznajama, uključujući i zaštitu okoliša, jedan je od najvažnijih ciljeva strategije. Kvalitetan zdravstveni sustav i učinkovit i kvalitetan sustav socijalne skrbi važni su čimbenici u ostvarivanju stabilnosti i napretka u razvoju Republike Hrvatske. Upravo zato, ističu članovi odbora, važno mjesto u strategiji zauzima kvalitetno javno zdravstvo. Sustav javnog zdravstva trebao bi, po mišljenju članova odbora, reorganizirati na način da postane glavni nositelj preventivnih aktivnosti i nositelj provođenja svih preventivnih programa. U učinkovitoj zaštiti zdravlja treba voditi računa i o opskrbi pitkom vodom kroz širenje javnog vodovodnog sustava, a također i povećati udio stanovništva priključen na javnu odvodnju. 2003. godine je samo 43% stanovništva bilo priključeno na javnu odvodnju. U populacijskoj politici povećanje nataliteta, ističu članovi odbora, osim aktivnosti na području zdravstva, zaštite majčinstva i djeteta i skrbi za obitelj, korisno bi bilo podizati razinu socijalne sigurnosti i kvalitetu života mladih obitelji, te provoditi mjere koje će doprinijeti duhovnoj obnovi i razvoju obiteljskih vrijednosti. Tijekom daljnje rasprave ukazano je na vrlo značajan problem nedostatka nositelja zdravstvene djelatnosti, zdravstvenih djelatnika što je između ostaloga posljedica načina sadašnjeg financiranja zdravstvenog sustava. U raspravi istaknuta je i potreba zaštite i održavanja gospodarenja prostorom u uvjetima povećanog stupnja izgrađenosti, važno je usklađivanje gospodarskog razvitka sa zahtjevima za očuvanje i zaštitu prostora. Posebno se to odnosi na pretjeranu urbanizaciju gradova bez istovremenog razvoja odgovarajuće infrastrukture. Nakon rasprave članovi odbora su jednoglasno odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje Strategiju održivog razvitka Republike Hrvatske u tekstu koji je priložen. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Želim samo upoznati zastupnice i zastupnike da imamo prijavljena tri kluba i 15-tak pojedinačno i da ćemo ovu točku raditi dok ju ne završimo. U ime Kluba SDP-a, uvažena zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege, državni tajniče, kolegice. Na samom početku ovog izlaganja u ime Kluba zastupnika i zastupnica SDP-a želim reći da će naš klub glasati suzdržano o ovom dokumentu. Dozvolite mi da obrazložim razloge zbog kojih će klub SDP-a o ovom dokumentu glasovati suzdržano. Želim vas podsjetiti da rasprava koju danas vodimo o ovom strateškom dokumentu kasni pune četiri godine. Naime, sukladno zaključcima s Konferencije o održivom razvoju koja je održana 2002. godine u južnoafričkom gradu Johannesburgu, a koje su prihvatili predstavnici Hrvatske obvezali smo se donijeti Nacionalnu strategiju održivog razvoja do 2005. godine. Treba li reći da je danas već početak 2009. godine. Jedini razlog zbog kojeg klub SDP-a neće glasati protiv ovog dokumenta jest taj što smo ovaj iznimno važan strateški dokument čekali toliko dugo vremena pa treba pozdraviti činjenicu da sada imamo kakav takav tekst strategije, jer bolje je barem gledano iz pozicije međunarodnih odnosa i preuzetih obveza da imamo barem nekakvu strategiju održivog razvoja no nikakvu. No, neosporna je činjenica da ovaj dokument ima cijeli niz iznimno velikih nedostataka. Smatramo kako je jedan od najvećih nedostataka ovog dokumenta njegova nedorečenost i nekonkretnost. Prijedlog strategije nalik je popisu ili listi lijepih želja, a izrađivač strategije Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva nije čak ni pratilo strukturu uobičajenu za strateške dokumente, a to je prikaz trenutne situacije, svota analiza, definiranje problema i ciljeva koji se strategijom žele postići, faze provedbe strategije, definiranje dionika i okvirne strategije djelovanja kao i nužnih taktičkih alata za provedbu strategije. No, ono što je možda i najveća slabost ovako strukturirane strategije jest izostanak vremenskog tijeka aktivnosti provedbe strategije s jasno naznačenim metodama mjerljivosti uspješnosti provedbe ovog iznimno važnog strateškog dokumenta. Naime, iznimno je važno za uspjeh bilo koje strategije da su jasno i razumljivo određeni ciljevi koji moraju biti specifični i mjerljivi, te da su nedvosmisleno definirane odgovornosti za provođenje ciljeva, financiranje provedbe i rokovi. S ovim prijedlogom strategije to na žalost nije slučaj. Zbog toga u klubu SDP-a zaključujemo da je ovaj dokument rađen šablonski ili da upotrijebim i malo grublji termin po “copy paste“ metodi, a nema nikakve sumnje da je kao predložak domaćoj strategiji poslužila Strategija održivog razvoja Europske unije. Problem je u tome što se Nacionalna strategija ne može, a razliku nadnacionalnih strategija poput one europske zadržati na nabrajanju vrlo općenitih dobrih želja. Sljedeća velika slabost ovog dokumenta jest žalosna neambicioznost ovog dokumenta koji bi trebao biti krovni strateški dokument Vlade Republike Hrvatske usudila bih se čak reći i najvažniji strateški dokument države iza čije bi provedbe trebala čvrsto stati Vlada Republike Hrvatske, a ne jedno od na žalost manje važnih ministarstava. Naglašavam Strategija održivog razvoja neke države morala bi biti krovni dokument koji treba postavljati polazište za izradu svih drugih strateških dokumenata kao što je primjerice Energetska strategija, ali i svih drugih sektorskih strategija. Održivi razvoj podrazumijeva međusobno prožimanje i provedbu projekata i programa u kojima jednaku važnost imaju socijalna, gospodarska i komponenta zaštite okoliša. To je iznimno važno u smislu strateškog opredjeljenja države za neke prioritetne gospodarske prakse u kojima svoje iznimno važno mjesto osim profitnog, ekonomski razvojnog aspekta moraju imati i društveno uravnoteženi i socijalno pravedni i aspekt zaštite okoliša. U ovom se dokumentu na žalost ne vidi koje su to temeljne održive gospodarske grane ili praksa koje država planira prioritetno poticati, te kroz njih u praksi realizirati stvarnu politiku održivog razvoja, a to bi trebao biti glavni smisao ovog dokumenta. Ova bi strategija trebala predstavljati viziju napretka društva naše zemlje u cjelini. Održivi razvoj zahtjeva međuovisno socijalne ekonomske i okolišne komponente razvoja. Za provedbu takvog plana nije dovoljno samo provođenje različitih politika već je nužno ugrađivanje načela u svakodnevni život građana Hrvatske. Izazov koji predstavlja stvaranje Strategije održivog razvoja nije ni malo jednostavan, te mu se mora prići s mnogo pažnje ali i odlučnosti. No, ciljevi razvoja društva kojim bi se zadovoljile potrebe sadašnjih generacija a da se ne ugroze buduće iz ove strategije često djeluju tek kao lijepe želje, pogotovo ako zakonodavac ne konkretizira apstraktna načela, a ova strategija je na žalost takav slučaj. Osim toga, treba naglasiti da pojedini dijelovi dokumenta koji se odnose na neke sektorske politike poput primjerice poglavlja energetike u ovoj strategiji nisu usuglašeni sa odrednicama prijedloga Energetske strategije o kojem bi također uskoro trebali raspravljati u ovom Visokom domu. To treba li reći dovodi do razmimoilaženja ova dva dokumenta. Smatramo stoga da je nužno Strategiju održivog razvoja prihvatiti i predstaviti kao krovni dokument koji obvezuje sva druga ministarstva i urede Vlade Republike Hrvatske, a kako bi se izbjegla izrada strateških dokumenata koji nisu sukladni sa ovom strategijom. Nadalje, aspekti trenutne situacije ili ocjene postojećeg stanja u strategiji su obrađeni na nedovoljno precizan i neodređen način što ne daje dobru polazišnu osnovu za definiranje problema i konkretnih prijedloga poboljšanja postojećeg stanja. Nigdje se ne spominje kakva je trenutna, na žalost vrlo loša situacija glede provedbe politike održivog razvoja u Hrvatskoj a koja bi se odnosila i na broj izrađenih i donesenih lokalnih Agendi dvadeset i jedan, analizu i procjenu kvalitete tih dokumenata, odnosno ne donose li se lokalne Agende dvadeset i jedan u Hrvatskoj samo iz formalnih i promidžbenih razloga i ne svodi li se u konačnici na tzv. zelene planove koji su ipak znatno uži i neambiciozniji od onoga što bi trebala biti jedna lokalna Agenda 21. Drugim riječima, iako se u uvodnom dijelu strategije spominju i Konferencije u Johannesburgu i obveze koje za Republiku Hrvatsku proizlazi iz Milenijske deklaracijske i milenijskih ciljeva razvoja nigdje se ne spominje što od svega toga u Hrvatskoj učinjeno ili se čini. Kako bi strategija bila provediva nužna je njena integracija u zakonodavstvo i to na način da se stvore učinkoviti poticajni mehanizmi za provedbu strategije. Ali o tomu u strategiji nema ni riječi. Kao primjer loše domaće prakse u tom ću smislu navesti Zakon o javnoj nabavi koji državama Europske unije predstavlja ključan alat za postizanje odgovornog poslovanja privatnog sektora, a u Hrvatskoj iako je relativno nedavno izmijenjen nije uveo ni jednu mjeru u ovom smislu. U klubu SDP-a smatramo kako je potrebno u Zakonu o javnoj nabavi, ali i u druge propise poput Zakona o fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost uvesti kriterije odgovornosti koje u strategijama održivog razvoja navode mnoge zemlje Europske unije, te ih vezati uz olakšice što bi pozitivno utjecalo na širu primjenu odgovornih praksi. Treba naglasiti da dokument o kojem danas raspravljamo baš i ne barata sa najsvježijim informacijama, pa se u poglavlju u kojem se opisuje sadašnje stanje govori o niskoj inflaciji i daljnjem smanjivanju proračunskog deficita. S obzirom na to da je naša zemlja danas već debelo u gospodarskoj krizi koja se manifestira kao recesija, smatramo kako je nužno da predlagatelj, Vlada Republike Hrvatske i Ministarstvo zaštite okoliša uvaže objektivno teške gospodarske okolnosti u kojima se zemlja nalazi jer o tome presudno ovisi i sadržaj strategije. Naravno, pod pretpostavkom da ovaj dokument donosimo u želji stvarnog pokretanja Hrvatske u pravcu održivog razvoja, a ne formalno, odnosno stoga jer se to očekuje od nas kao države koja teži određenim civilizacijskim dosezima. U dijelu strategije koja govori o stanovništvu Republike Hrvatske opisuje se katastrofalno demografsko stanje naše zemlje, ali iznimno apstraktnim mjerama. Autor strategije pokazuje manjak ideje kada je riječ o rješavanju ovog problema. Drugim riječima, jako puno lijepih želja, ali ni jedna konkretna smjernica ostvarenja pojedinih ciljeva. Tako je autor poželio provedbu dobre i održive gospodarske politike te povećanje nataliteta izravnim i neizravnim mjerama populacijske politike. Problemi izumiranja stanovništva iznimno je kompleksan. Potrebna je suradnja različitih sektora, a s time i konkretni ciljevi, akcije i smjernice. Smatramo kako je nužno u ovakvom dokumentu spomenuti, a s ciljem rasprave i useljavanje radno sposobnog stanovništva iz drugih država. Iznimnu apstraktnost ocrtava navođenje institucija uključenih u provedbu ovog poglavlja strategije. Naime, govori se o sveučilištima, institutima i nevladinim organizacijama. Postavljamo pitanje zar se nisu mogle navesti točni instituti organizacija koje će sudjelovati u provedbi? Sljedeći previd nalazi se u odlomku o emisiji štetnih plinova u zrak. U opisu stanja je naime istaknuto kako je uspostavljena državna mreža za trajno praćenje kakvoće zraka, ali da je treba nadograditi. Međutim, u ciljevima i mjerama nema ni riječi o nadogradnji mreže. U ovome se dijelu jako dobro moglo povezati komponente zaštite okoliša i ekonomije. Primjerice mjerama kojima se od industrije izričito traži smanjenje točnim postotkom emisije plinova u zraku u pojedinom razdoblju uz jasno obrazloženje isplativosti takve odluke kao i načina provođenja mjera. Da bi se ta povezanost ostvarila, potrebna je suradnja ministarstva, a ona je u izradi dokumenta očigledno bila nedostatna. Jedno od mjera u poglavlju održive proizvodnje i potrošnje kaže kako treba privlačiti turiste i razvijati ekološki turizam. Zamislite, treba privlačiti turiste. Ova lijepa želja nastavlja se sa željom autora za konkurentnošću i povećanjem učinkovitosti, a uz istodobno smanjivanje rizika za ljude i okoliš. Tko takvo nešto ne bi poželio? Ipak, bez konkretnih načina ostvarivanja takvih želja, ovakvo izražavanje ambicije u jednom strateškom dokumentu doista izgleda u najmanju ruku neozbiljno. Apstraktno se nastavlja i kroz poglavlje o socijalnoj koheziji i pravdi. Autor nam poručuje kako je nužno osigurati postupni rast mirovina, poboljšati materijalni i socijalni položaj braniteljima, povećati mogućnost zapošljavanja osoba s invaliditetom, osigurati bolji položaj žena u društvu. Ponovno je problem što su ti općeniti ciljevi u strategiji prikazani kao konkretne mjere i aktivnosti. Nedostatak suradnje između ministarstva očituje se poprilično kao što sam već spomenula i u dijelu o energiji. Strategija navodi kako obnovljivi izvori energije nemaju odgovarajući udio i položaj u energetici Hrvatske, a taj položaj neće posebno popraviti ni predložena energetska strategija Republike Hrvatske. Aktivnosti ovog poglavlja su više tendencije prema određenim rezultatima, nego stvarna mjera. Ostala su poglavlja također ispunjena apstraktnošću bez konkretnih mjera za rješavanje konkretnih problema Republike Hrvatske. Na kraju predlagatelj govori o pretpostavkama daljnjeg razvoja te kazuje kako je nužna učinkovita država koja znači djelovanje učinkovitih institucija koja predstavljaju i uključuju sve građane. Znači li to da i Vlada Republike Hrvatske mora predstavljati sve građane ili je ona odgovorna riječima premijera Sanadera onima koji su je izabrali? I na kraju da zaključim, upitno je koliko koristi Republika Hrvatska može imati od ovakve strategije? Naime komponente koje su ključne za održivi razvitak, socijalna, ekonomska i ekološka uopće nisu povezane, već su samo zasebno predstavljeni problemi unutar svake te komponente i to vrlo nekonkretno i bez ikakve stvarne ideje o načinima njihova rješavanja. Stoga ovdje prije svega treba govoriti o tendencijama ili željama, no o načinima rješavanja problema. Slijedom svega prethodno rečenog, klub SDP-a ne može podržati donošenje ovako nedefiniranog i iznimno pro forma dokumenta, a jedini razlog zbog kojeg ćemo biti suzdržani i suzdržane prilikom glasanja o ovom dokumentu jest da se više ne moramo crvenjeti pred svjetskom zajednicom koju predstavlja organizacija Ujedinjenih naroda zbog neispunjavanja davno preuzetih međunarodnih obveza, a to je, smatramo, vrlo žalostan razlog.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a, uvaženi zastupnik Vedran Rožić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Kakvoća života generacija koje će nas naslijediti ovisi o tome kakve ćemo im uvjete života našim današnjim ponašanjem omogućiti. No najvažnije od svega je shvatiti da u budućnosti moramo razmišljati i ne dozvoliti da prema njoj idemo stihijski i izvan ikakve naše kontrole. U tom smislu, Strategija održivog razvitka Republike Hrvatske nužan je dokument bez kojeg suvislo promišljanje naše budućnosti ne bi bilo moguće. Dakako, nije realno očekivati da će se svi željeni ciljevi u potpunosti i ostvariti, ali važno je znati što se hoće, imati samopouzdanje i biti hrabar, htjeti i ono što izgleda neostvarivo. I Hrvatska kakvu danas živimo nekad je izgledala samo kao lijepi san, a kakva bi mogla biti u budućnosti. Prema Prijedlogu strategije održivog razvoja Republike Hrvatske, pretpostavke za dobru budućnost postoje. Naime, strategija vrlo detaljno sagledava moguće utjecaje na svih 8 bitnih područja djelovanja od poticaja rasta broja stanovnika Republike Hrvatske pa preko tema okoliša i prirodnih dobara, usmjeravanja na održivu proizvodnju i potrošnju, ostvarivanje socijalne i teritorijalne kohezije i pravde, postizanje energetske neovisnosti i rasta učinkovitosti, korištenje energije i jačanje javnog zdravstva pa do povezivanja Republike Hrvatske i zaštite Jadranskog mora, priobalja i otoka. Kad se svih ovih 8 ključnih tema detaljnije sagleda, sve zajedno svode se na jedan jedini bitni izazov, kako gospodariti prostorom na uravnotežen i održiv način, pogotovo u zemlji u kojoj zaštićena područja obuhvaćaju 8,54% ukupne površine Republike Hrvatske i to izrazite krajobrazne raznolikosti koje prema navodu u strategiji ugrožava jednolična i ambijentalno neusklađena urbanizacija, lokacijski i arhitektonski neprikladna gradnja, krupni infrastrukturni zahvati te poljoprivredna djelatnost. Osobno, ne mislim da su za takvu ocjenu zaslužni "samo arhitekti i prostorni planeri", no činjenica je da cijeli prostor Republike Hrvatske predstavlja naše prirodno dobro, a da unutar toga trebamo posebno štititi poljoprivredne površine, šume i vode. Negativne posljedice u odnosu na prostor očite su na jadranskoj obali gdje trend urbanizacije dovodi do uzurpacije obalnog prostora, pa čak i pomorskog dobra, a planiranje gospodarstva značajno je u raskoraku sa suvislim prostornim planiranjem. Načelno, održivi razvoj kao sintagma temelji se na uravnoteženom i dobrom odnosu ciljanih interesa, stabilnog gospodarskog razvitka, socijalno kvalitetnih odnosa i očuvanih vrijednosti prostora. Dakako, takav odnos uvijek je rezultat kompromisa no ne onoga na štetu već onoga na korist. Kako bi se postiglo nakon usvajanja ove strategije kao vrlo opširnog dokumenta no tek na razini postavljenih načela mora se čim prije nastaviti izradom brojnih potrebnih akcijskih planova koje bi postulate strategije na konkretan način primijenili na razinama lokalne i regionalne samouprave. U tom smislu vrlo važno je istaknuti kako je strategija nastala i temeljem konzultacija s mnogim nevladinim udrugama, no rasprava te vrste nikad dosta. Od aktivnosti ili mjera za ostvarivanje glavnih ciljeva s konkretnim ciljevima ocjenjujem potrebnim posebno istaknuti pod 1. želju, čak obvezu da se do 2010. zaustavi gubitak kopnene i morske biološke raznolikosti i poveća broj zaštićenih područja, pod 2. donijeti propis za uspostavu krajobrazne osnove Republike Hrvatske, pod 3. u planiranju i uređivanju prostora te planiranju i korištenju prirodnih dobara osigurati očuvanje značajnih i karakterističnih obilježja krajobraza te održavanja bioloških, geoloških i kulturnih vrijednosti koje određuju njegovo značenje i estetski doživljaj. Pod 4. ekonomskim mjerama osigurati iskorištavanje napuštenih prostornih rezervi revitalizacijom zapuštenih urbanih prostora te transformacijom i sanacijom industrijskih zona s ugašenim proizvodnjama kao i podržavati bolje iskorištavanje naseljenih područja njihovim unutrašnjim razvojem. Pod 5. korištenje prostora temeljiti na sveobuhvatnom upravljanju a ne samo stavljanje pod zaštitu. Pod 6. planiranjem razvitka naselja težiti smanjivanju rasta velikih gradova i funkcionalno osposobljavati srednje i manje gradova sa 7 do 30 tisuća građana. Pod 7. poticati razvojne modele koji u skladu sa značajkama prostora unapređuju stanje u njemu a uz očuvanje fizičke i ekološke cjelovitosti resursnih područja. Te na kraju i 8. velike infrastrukturne sustave razvijati funkcionalnom integracijom teritorija Republike Hrvatske. Imajući na umu sve prethodno rečeno Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava Prijedlog strategije održivog razvitka Republike Hrvatske s vjerom da će se i sve ostale dokumente koji se na ovaj glavni strateški dokument nastavljaju u jedinicama lokalne i regionalne samouprave biti čim prije izraditi te implementirati u svakodnevni život. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. U ime kluba HSS-a uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Mi u klubu HSS-a smatramo da Strategija održivog razvitka Republike Hrvatske je zasigurno jedan od najvažnijih strateških dokumenata koje ovaj Hrvatski sabor donosi. Iz tog razloga naravno da će Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke i podržati donošenje ovog dokumenta koji su već druge europske zemlje donijele i naravno u skladu sa preporukama Komisije za održivi razvoj Ujedinjenih naroda i Strategija održivog razvitka Republike Hrvatske je također sačinjena. Ona je u suglasnosti sa Strategijom održivog razvoja Europske unije a obuhvaća tri osnovna stupa održivog razvoja, to je prije svega razvoj gospodarstva, društveni razvoj i socijalna osjetljivost te očuvanje okoliša i prirode. Kao što je već rečeno sastoji se od osam ključnih izazova održivosti u Republici Hrvatskoj a na temelju analize ovih područja izrađene su i pretpostavke daljnjeg razvoja za potrebe praćenje provedbe strategije, dani su također i tematski indikatori ostvarenja održivog razvoja. Održivi razvoj je razvoj koji zadovoljava potrebe sadašnjih a istodobno ne ugrožava mogućnost budućih generacija da zadovolje svoje potrebe. To je razvoj koji potiče otvaranje novih radnih mjesta, štiti socijalnu sigurnost zaposlenih i štiti okoliš. Ukoliko taj program shvatimo ozbiljno morali bi korjenito promijeniti dosadašnji životni stil i rastrošnost zamijeniti štedljivošću a u doba kreditnih kartica, dozvoljenih minusa i posvemašnje marketinške manipulacije ta promjena traži obrazovanje, odgoj, čvrstu volju te izgrađenu osobnost koja će se moći oduprijeti napastima konzumerizma, i naravno tipično ljudskoj želji za stjecanjem prekomjernih materijalnih dobara. Naime, održivi razvoj je nemoguć bez promjene neumjerenih potrošačkih navika koje generiraju neodrživu proizvodnju. Stoga je za ostvarenje dugoročne održivosti potrebno na drugim temeljima promišljati društvene odnose, politiku i gospodarstvo. Ispravno se naglašava da je veće sudjelovanje građana u tim procesima preduvjet ostvarenju ideje održivog društva jer održivi razvoj ne podrazumijeva samo angažman na globalnoj i lokalnoj već i na individualnoj osobnoj razini. Mi u HSS-u podržavamo zaključak Odbora za zaštitu okoliša da u izradu akcijskih planova po ovih osam područja koje definira strategija treba uključiti zainteresiranu i stručnu javnost a ne vladine udruge. To je važno zbog toga što ovaj dokument ima za cilj pokazati dugoročnu viziju razvoja Hrvatske neodrživim principima a za to je potreban doprinos svih ne samo onih koji su na vlasti. Stabilizacija broja stanovnika tako je prvo ključno područje ove strategije. Bez ljudi se ništa od zacrtanog ne može ostvariti a i besmisleno je osmišljavati viziju za zemlju bez stanovnika. Naime, crne prognoze upozoravaju da bi Lijepa naša do 2050. godine mogla izgubiti čak 700 tisuća stanovnika. Glavni pak cilj u području održive proizvodnje i potrošnje je ostvarenje uravnoteženog i stabilnog rasta gospodarstva dok je u području socijalne kohezije i pravde to ostvarenje socijalno uključivog društva koje odlikuje solidarnost kako unutar generacija tako i među generacijama te u kojem se poštuju različitosti. U tim osam ključnih područja nalazi se i energetika te Prijedlog strategije kao cilj postavlja osiguranje dovoljno energije uz nužno prilagođavanje kako bi se ograničio rast troškova energije i negativni učinci na okoliš i društvo. Stajališta smo da Hrvatska treba osigurati energetsku neovisnost kako u buduće ne bi ovisili o volji jedne zemlje. Smatramo da naša zemlja ima veliki potencijal u proizvodnji energije iz obnovljivih izvora, te u proizvodnji bio goriva i taj je segment u strategiji svakako treba doraditi. Da je ovo područje izuzetno interesantno mogu svjedočiti i osobno, jer u vrijeme kada sam obnašala dužnost dožupanice u Sisačko-moslavačkoj županiji mi smo upravo pokrenuli jedan projekt koji je sada postao projekt preslika na cijelu Hrvatsku, a to je sufinanciranje nabave solarnih kolektora za građanstvo uz pomoć CARDS projekta obrazovali smo nezaposlene, dakle ljude koji su bili na Zavodu za zapošljavanje za servisere, odnosno instalatere tih solarnih kolektora i na taj način smo pokazali kako obrazovanje za okoliš se može divno uvezati sa onim što Hrvatska ima kao potencijal, a to su obnovljivi izvori energije i kako se upravo kroz taj sektor zaštite okoliša i energetike mogu otvarati i nova radna mjesta. Glavni cilj u javnom zdarvstvu koji je zasigurno značajan segment ove strategije je očuvanje i unaprjeđivanje zdravlja i cjelokupne populacije, osiguravanjem pristupa zdravstvenim uslugama, te prevenciji. No naravno da ovo područje otvara i mnogobrojna pitanja. Ono što je nama posebno interesantno je pitanje statusa imunološkog zavoda koji je na žalost u vrlo teškoj financijskoj situaciji i smatramo da imunološkom zavodu treba pomoći, jer ako ostane u ovakvom lošem financijskom stanju, ugrozit će se vlastita proizvodnja cjepiva što mislimo da zasigurno za Hrvatsku ne bi bilo dobro. Situacija u javnom zdravstvu također je interesantna i sa aspekta pokazatelja poboljenja kojima su izloženi stanovnici različitim čimbenicima koji utječu na poboljenja, posebno kada je riječ o karcinomima i smatramo da tu statistiku treba unaprijediti, odnosno da je treba voditi puno ažurnije kako bi podaci koji stižu iz javnog zdravstva doista bili onda i temelj za donošenje pravovremenih mjera. Mogu reći da sigurno je to najinteresantnije u segmentu koji pokriva onečišćenja koja dolaze iz različitih industrijskih postrojenja i koja su uzrok različitih poboljenja. Ako dobivamo podatke sa zakašnjenjem od dvije do tri godine, onda nam je to ozbiljan problem i ne daje nam dovoljno prostora da uspijemo pravovremeno intervenirati i pomoći našim građanima, jer mislim da je prije svega interes svih nas je da građani Republike Hrvatske budu zdravi. Dobro je da se u strategiji navodi da poljoprivrednu proizvodnju treba vratiti na razinu prije Domovinskog rata. I to pozdravljamo, jer smatramo da poljoprivreda itekako može biti razvojna grana Republike Hrvatske. Posebnu šansu vidimo i u ovoj financijskoj krizi, jer smatramo da pametni mogu financijsku krizu iskoristiti u svoju korist, a to znači oduprijeti se uvozu, prekomjernom uvozu poljoprivrednih proizvoda i domaće seljačke autohtone proizvode plasirati u turizmu ali i na europskom tržištu. Zaštita Jadrana je također u prijedlogu Strategije održivog razvoja identificirana kao ključno područje, te su dobro određeni pritisci kojima je izložen od prekomjerne gradnje, potrebe zašite ribljeg fonda, rizika koji nosi balastne vode i nautičkog turizma. Strategija održivog razvoja bi u najmanju ruku trebala biti vizija Hrvatske kakva želi i treba biti. Ne samo prema htjenjima njezinih stanovnika, već unutar puno šireg kontekst međunarodne zajednice i nastojanjima da se obuzda ubrzana ekološka kriza. Hoće li ovaj dokument izmijenjen ili ne to i biti pokazat će vrijeme, odnosno njegova implementacija. Rekla bih da je današnja zapadna civilizacija suočena s pitanje o pravoj mjeri, odnosno o balansu između materijalnih i nematerijalnih dobara, imovinskom vremenskom i prostornom blagostanju. Novi model blagostanja kako bi kako neki predlažu glasio sporije, manje, bolje, ljepše. U konačnosti postavlja se pitanje što nam je uistinu potrebno? Novac, kuće, automobili, prepuni ormari ili s druge pak strane obitelj i prijatelji, konkretno odnosi čija izgradnja traži vrijem koja zbog trke za zaradom imamo sve manje. No na to pitanje svatko mora sam naći odgovor neovisno o strategiji. Pri tom je jasno da je to pitanje bez očuvanja eko sustava koja nam omogućuje opstanak sasvim suvišno. Najvažnije je da je Republika Hrvatska napokon dobila dokument koji bi joj trebao omogućiti da prepozna vlastiti smjer u kojem treba ići. Održivi razvoj znači sveobuhvatnu promjenu dosadašnjeg načina proizvodnje ali i potrošnje, odnose unutar društva te odnosa prema okolišu i prirodi. Strategijom su dobro analizirani ključni izazovi kao i mjere, međutim kao i uvijek ostaje pitanje provedbe, odnosno njezine implementacije kroz sve sektore koja se neće provesti na zadovoljavajući način ukoliko se ne prepozna da je riječ o temeljnom dokumentu koji daje podlogu i usmjerenje ostalih sektorskih politika, te ukoliko izostane stvarna politička podrška. Jesmo li uistinu svjesni značaja tog dokumenta, pokazat će koliko smo spremni mijenjati dosadašnji smjer. Na osobnoj razini to bi bilo ono što obično zovemo životni stil. Na političkoj razini to znači opredjeljenje za poticanje onih gospodarskih aktivnosti koja otvaraju nova radna mjesta, štite socijalnu sigurnost zaposlenih i štite okoliš. Danas u prvom planu globalna i financijska gospodarska kriza, za razliku od ekološke koja ih po mogućim katastrofalnim posljedicama daleko može nadmašiti. Hrvatska u globalnim razmjerima nije veliki onečišćivač. Međutim, ukoliko prihvatimo krilaticu "Misli globalno, djeluj lokalno" morat ćemo si priznati da i mi dajemo svoj doprinos. Hoće li to biti pogoršanje stanja ekosustava planeta na lokalnoj i državnoj razini ili doprinos rješenju, pokazat će ozbiljnost kao i predanost s kojom ćemo pristupiti preobrazbi hrvatskog društva prema načelima održivog razvoja. U tome strategija daje dijagnozu, realan presjek stanja, kaže što treba napraviti, donosi pokazatelje kojima će se mjeriti postignuto, ali izostaje odgovor na ključno pitanje kako. Odgovor na to pitanje trebali bi dati akcijski planovi i u tom smislu mi u HSS-u očekujemo da se u njegovu izradu uključe sve interesne skupine i nevladine udruge. Naime, nejednakost među narodna, ali i unutar jednog društva, siromaštvo, glad, nepismenost, bolesti i rastuća ekološka kriza zbog oštećenja eko sustava o kojima ovisi opstanak ljudske vrste, stvarnost su svijeta u kojem danas živimo. Koncept održivog razvoja slika je društva u kojem vlada balans, ravnoteža, harmonija. To je ideal kojem treba težiti u postavljanju daljnjeg smjera razvoja, ne samo pojedine zemlje već svih država svijeta, te je stoga svaka zemlja pozvana dati svoj doprinos, baš kao i stanari jedne zgrade koji donose svoj kućni red kako bi mogli zajedno živjeti u skladu. Naime, svi smo mi bilo da živimo u Hrvatskoj, Americi, Africi, Europi stanari jedne kuće. Ne treba zaboraviti da i ekonomija i ekologija izviru iz grčke riječi "oikos" koja znači kuća, dom. Tako i jedna i druga znanost traže odgovor na pitanje kako urediti odnose u našoj zajedničkoj kući. Na međunarodnoj razini zajedno, a svaka zemlja pojedinačno harmoniziranjem razvoja i zaštite okoliša možemo osigurati pokrivanje osnovnih ljudskih potreba, poboljšati životni standard i zaštiti eko sustave te na taj način osigurati ne samo bolji život sadašnjim generacijama, već omogućiti i opstanak budućih. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Marin Brkarić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo ja ću nešto kratko reći o samoj Strategiji održivog razvoja, odnosno o samom prijedlogu strategije. Prije svega rekao bih da je to dokument koji je potreban. Činjenica je da je već rečeno da sa donošenjem ovog dokumenta kasnimo i ja želim vjerovat da ovaj dokument ne donosimo zbog određenih dokumenata ujedinjenih naroda, Vijeća Europe, već zbog nas samih, a sve u želji da mijenjamo stanje koje ocjenjujemo i u samoj ocjeni sadašnjeg stanja da nije dobro. Ono što bih isto tako želio na početku reći je da je prijedlog ove strategije možda previše načelan i općenit, da nedostaju akcijski planovi, rokovi za provođenje pojedinih mjera, koordinacija, ja bih rekao svih onih, od lokalne razine, regionalne razine pa do državne razine, nevladinih strukovnih udruga. Znači svi oni koji su dužni ili bi trebali provoditi ovu strategiju. Svakako, potrebno je definirati i sredstva koja su potrebna za provedbu ove strategiju, kao i vremenski tijek provedbe. I ja bih se založio da se protekom roka od godine dana ovaj Sabor izvijesti o onom što je učinjeno, koji pomaci su učinjeni, jer svi smo svjesni da je stanje koje sada nije dobro. Evo ja ću se zadržati vrlo kratko na zaštiti i održivom gospodarenju prostorom. To je jedan od važnih prioriteta i u ovoj strategiji i svakako znamo da jesmo svjedoci jednog neracionalnog gospodarenja prostorom, jedne nekontrolirane urbanizacije, ja ću reći posebno u priobalnom dijelu, bespravne gradnje, apartmanizacije, betonizacije obale, devastacije krajolika, posebno rekao bih i pomanjkanja svijesti o tradicijskim vrijednostima i prirodne i graditeljske baštine. I ono što nas razlikuje od mnogih drugih zemalja, ja bih rekao, jeste još uvijek sačuvan prostor, jeste to da je hrvatski Jadran jedan o najsačuvanijih na Mediteranu, jest da smo jedna prepoznatljiva turistička destinacija, ja bih rekao prostor gdje je resurs naše budućnosti. Normalno, ovakvo stanje i bespravne gradnje i apartmanizacije i betonizacije obale potrebno je zaustaviti i postavlja se pitanje svakako ove prekomjerne gradnje koje je danas na sceni, da li je ta prekomjerna gradnja pod utjecajem socijalnih motiva ili je pod pritiscima kapitala koji su često spekulativno profitne naravi. Naznačio bih da u dijelu stanovništva predviđena je demografska recesija, sadašnji broj stanovnika u Republici Hrvatskoj znamo da je 4,4 milijuna. Do 2050. godine predviđa se ukoliko se normalno ne poduzmu mjere da taj pad bude za gotovo milijun, znači na 3,6 milijuna stanovnika. I onda se postavlja pitanje svega onog što sam govorio, prekomjerne gradnje, za koga to gradimo i dal' je to u ovom trenutku potrebno bar na ovaj način kako se radi. Svakako, ovoj strategiji nedostaju i ostale strategije. Mi znamo da je sačinjena strategija ili je na raspravi Energetska strategija Republike Hrvatske i zasigurno bi bilo dobro da se o svim tim strategijama, odnosno da ova strategija održivog razvoja bude krovna, a da se ostale strategije oslanjaju na strategiju održivog razvoja. Jer sigurno, ako govorimo o obnovljivim izvorima energije, onda vrijedno bi bilo spomenuti da bi država, ali i ostale institucije trebale potaknuti proizvodnju energije iz obnovljivih izvora energije. Posebno spomenuo bih tu solarnu energiju, ali i energiju vjetroelektrana i ostalih obnovljivih izvora, za razliku od onog što nam se nudi u energetskoj strategiji, a to je proizvodnja električne energije iz termoelektrana na ugljen koje su, da tako kažemo, danas se skoro i ne spominju u Europi, posebno ne kao neki novi izvori energije ili proizvodnja energije iz nuklearnih elektrana ili proizvodnja energije iz mazuta odnosno znači možemo reći iz fosilnih goriva. Evo, ja bih se založio da ovu strategiju uz nužnu doradu koja će proisteći iz ove rasprave, odnosno mi kao klub IDS-a podržat ćemo je, ali svakako da za godinu dana u ovom Saboru dobijemo izvješće što je učinjeno, koji su pomaci su učinjeni i u prostornom, ali i u svim ostalim segmentima koji su ovdje naznačeni. Znači, da smo išli ka tome da svi zajedno želimo poboljšati stanje, a poboljšat ćemo ga moći samo ako krenemo od lokalne razine, pa regionalne razine ka državnoj razini, uz svakako uključivanje svih rekao bih i nevladinih udruga, ali i strukovnih udruga svih onih koje žele pomoći da i prostor, ali i sve one vrijednosti koje danas Republika Hrvatska ima sačuvamo za budućnost. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba Nacionalnih manjina uvažena zastupnika Zdenka Čuhnil.
Uvaženi potpredsjedniče, uvaženi tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Sve češće, bilo da govorimo o gospodarstvu i ekonomiji, bilo da govorimo o socijalnoj dobrobiti ili pak o zaštiti okoliša, zaštiti kulturne baštine, spominjemo održivi razvitak. Neki održivi razvitak definiraju kao dinamično gospodarstvo s punom zaposlenošću, ekonomsku, socijalnu i teritorijalnu koheziju, visok stupanj obrazovanja građana, visok stupanj zaštite zdravlja i očuvanje okoliša. Europska unija ukazuje na nužne postupne promjene sadašnjeg neodrživog načina kako proizvodnje, tako i potrošnje, te na sve veći integrirani pristup svih sastavnica održivog razvoja. Uz uvažavanje nacionalnih resursa, raspoloživih ljudskih potencijala možemo se složiti da hrvatsko gospodarstvo prestaje bilježiti uzlazni trend, da očekujemo rast bruto domaćeg proizvoda između nula i 2%, bliže 0%. Porast nezaposlenih, pad investicija, smanjeni dotok kapitala. U isto vrijeme imamo oscilacije cijena energenata i hrane koje dodatno nepovoljno utječu na kretanje inflacije, ali prije svega na gospodarski rast. Ovisnost o uvoznoj energiji, hrani jer na vrijeme nismo željeli niti govoriti o samodostatnosti itekako nas čini ovisnim. Pad ukupnog broja stanovnika i prosječno starenje stanovništva još će dodatno usporiti gospodarski razvitak, jer jedino opće podizanje razine obrazovanosti, radne snage prvenstveno radi zahtjeva za primjenom novih tehnologija i orijentacijom na složenije proizvodne procese mogu osigurati napredak. Ključni izazovi ostvarenja održivog razvoja dugoročno su usmjereni na ključnih osam područja koje normalno strategija definira. Ja ih ovdje neću ponavljati ali želim ukazati samo na neke segmente. Želim ukazati na prirodna dobra i okoliš, usmjeravanje na održivu proizvodnju i potrošnju, te na postizanje energetske neovisnosti uključujući i učinkovitost korištenja energije. Hrvatska je krajobrazna raznolikost svakodnevno ugrožena kako trendom urbanizacije uzurpacijom i smanjenjem poljoprivrednih površina, na izgradnju prometnica, naselja, gospodarskih objekata. S druge strane nema razvoja bez svakako razvoja upravo spomenute infrastrukture i bez dobre usklađenosti gospodarskog i prostornog planiranja. Uz to raspoložive poljoprivredne površine slabo se koriste i ostvaruje se niska razina poljoprivredne proizvodnje na što su ukazali i prethodnici. Posljedica takvog stanja su nedostatak potrebnih poljoprivrednih proizvoda, velik uvoz hrane i visoke cijene. Želimo to mijenjati bez suvremene tehnologije i u skladu s održivim razvojem zasigurno neće biti jednostavno. Hrvatska ima male emisije po stanovniku i relativno malu emisiju stakleničkih plinova. Osobno moram reći da nisam sretna, jer ako bi to značilo da udišemo svakako kvalitetniji zrak to da. Ali to upravo znači da nemamo gospodarske aktivnosti prije svega industrijske aktivnosti i da obnovom i industrijalizacijom će se mijenjati i moramo maksimalno uvoditi čiste i voditi računa o novim tehnologijama kako stanje se ne bi znatno pogoršalo. Jer ako kažem mi sami ne zagađujemo mi dosta i primamo preko granice i zato je itekako bitno voditi računa o onečišćenju zraka. Vrlo malo se govori i o porastu automobila, gradskom prometu kao velikom zagađivaču tim više što našeg i naše gorivo ne zadovoljava u potpunosti europske standarde. I gledajući gradove emisija stakleničkih plinova pokazuje trend rasta. Postići balans u zadovoljavanju ljudskih potreba i unaprjeđivati kakvoću života uz minimiziranje korištenja prirodnih dobara, stvaranje toksičnih tvari i emisija u zrak, vodu i tlo traži puno znanja, traži visoke tehnologije i zasigurno mjeriti i kontrolirati potrošnju sa stvaranjem manjih količina otpada i sa stvaranjem manje pritiska na prirodu. Mi vrlo često se pozivamo i na ekološku poljoprivredu. Na žalost, mi moramo reći da je ekološka poljoprivreda danas zahvaća ispod 10000 ili manje od 1% obradivih površina. I bez obzira što svi kažu da je to budućnost svakako bez usklađivanja svih resursa, tla, radne snage, znanja, ali i tržišta nema velikih pomaka. Gospodarski rast svakako ne smije ići na teret nastajanja otpada kada je teško reciklirati i sanirati i postojeća odlagališta i otpad. Zasigurno bez poboljšanja obrazovne strukture populacije, uz usklađivanje obrazovanja sa zahtjevima tržišta regionalni razvitak mora itekako imati za cilj uravnoteženi razvitak s težištem da ruralna područja i neučinkovita poljoprivreda postaju mjesto zapošljavanja i općenito provođenja aktivne politike. Bez kvalitetne i sigurne opskrbe energijom koliko je moguće garantirati održiv razvoj i koliko je ovisnost o energiji ili pak korištenju energije i sretan utjecaj na okoliš društva, a istovremeno može kočiti razvoj ukoliko pravovremeno ne vodimo računa o dostatnosti, ali i iskorištenju energije. Ja ovdje želim primijetiti da se u strategiji spominje Direktiva 30 iz 2003. Europske unije koja nas obvezuje do 2010. da bismo trebali imati udio bioenergije u ukupnoj potrošnji u transportu 5,8%. Na žalost mi spominjemo ukupnu energiju ne bioenergiju i ne energiju u transportu, pa bi trebalo skrenuti pozornost i još jednom pokušati uskladiti sa upravo Direktivom 30/2003. jer razlika je ukupna energija, razlika je bioenergija i razlika je energija u transportu što nas svakako obvezuje i mislim da u ovom segmentu u strategiji nije dobro definirano, pa još jednom molim da se provjeri. Neću govoriti o ostalim obnovljivim izvorima, vjetru, suncu, geotermalnim izvorima ili pak posebno biomasi. Jer zasigurno da će nova strategija ili bolje reći energetska strategija koja je u pripremi ovo sve definirati i zasigurno da će se dovoljno voditi računa o održivom razvoju. No, dotakla sam se samo zaista nekih područja gdje bez ozbiljnih provedbenih planova, bez koordinacije unutar svih potrebnih segmenata neće biti niti razvoja, a kamoli održivog razvoja. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I u ime Kluba SDSS-a, uvaženi zastupnik Ratko Gajica.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, državni tajniče. Ja računam da razumijem što se pod dokumentom koji se zove strategija podrazumijeva. Dakle, želimo računa uspostaviti neki okvir koji će garantirati da se neki programi koje hoćemo unutra staviti ostvare na određeno vrijeme i tako dalje i kad to tako uzmem kolokvijalno ili slobodno, onda načisto sam da je ovo važan dokument, načisto sam da je on, čini mi se stručno zahtjevan, načisto sam da je on u sadašnjim hrvatskim prilikama društveno nužan i načisto sam da on jeste i mora biti politički odgovoran dokument. E sad, ono što, državni tajniče, nisam nekako načisto, ja razumijem da je Republici Hrvatskoj nužna strategija razvoja. Je li to ovo ili mora biti neka strategija razvoja kao opći okvir u koji se ovo uklapa? To ja sad ne znam, nije to vjerojatno ni nužno, ali meni bi trebalo objašnjenje da se nekako pametnije postavim u odnosu na ovaj dokument. Još jednu stvar ovdje hoću dodati. Ovaj dokument i uopće strategija razvoja ne mogu biti, ja sam uvjeren da ne mogu biti rađeni radi forme i ja naprosto, ja ne mislim naravno da je ovo rađeno radi forme, ali neki sadržaji su, nisam uvjeren da sami po sebi mogu biti dobro i lako provodivi. Dakle, ne smije biti radi forme, ne smije biti neobvezujući i ovo što sam sad rekao, ne smije biti neprovodiv. Ja bih volio da u ovom dokumentu vidimo da se oblikuje i garantira razvojni napredak. Sad sam i ja malo tu fitiljio općenito, ali vi razumijete o čemu govorim. Ja bih volio da u ovom dokumentu to recimo tako bolje i slikovitije nacrtano, nažalost imam dojam da to baš i nije tako. E sad, da se odredimo oko tog pitanja strategije kao dokumenta. Mi ćemo kao klub SDSS-a ovaj dokument podržati jer smo uvjereni da takav dokument je nužan čak i kad u njemu vidim i prepoznajem izvjesne manjkavosti. Ja ću ovdje biti slobodan pa otvoriti, recimo tako, neka pitanja ili za mene kad govorim o ovoj strategiji ili kad je čitam, onda se meni nameću neka pitanja, ja dopuštam da svatko od nas može izreći i neka druga pitanja. Ona su u ovom mom slučaju što želimo postići ovim dokumentom? Pretpostavljam da tu želimo prepoznati programe, da možemo naznačiti nosioce, da možemo utvrditi odgovornost i tako da se to naprosto može vidjeti. Drugo, koliko je on realan i realno utemeljen u postojećem razvojnom konceptu? Zato sam malo prije i rekao, je li to krovni dokument ili je on dio dokumenta programa razvoja Republike Hrvatske koji tek trebamo donijeti? Treće pitanje koje mi se tu nekako nameće, koliko i kako razumijemo slogan održivi razvoj? Ja po prilici mogu reći da ja eto, shvaćam o čemu se priča, ali ovdje se ne radi o tome da mi samo shvatimo o čemu se priča. Trebalo bi da iz ovog dokumenta čini mi se jasno proizlazi i onima koji manje razumiju o čemu se priča, da im je jasno što je to održivi razvoj. Sljedeće pitanje koje ja ovdje ću izreći, jesmo li svjesni raskoraka? Ja pretpostavljam da smo svi ovdje svjesni, ali ja to govorim u odnosu na dokument, jesmo li svjesni raskoraka održivi razvoj u odnosu na pusti prostor od Karlovca do Sinja? I ako u tom pogledu ne postoje konkretni odgovori na recimo tu dvojbu ili to pitanje, onda bojim se malo. I još jedno pitanje koje meni nije jasno, vama vjerojatno jeste, ja ću ga ovdje postaviti. Ja pretpostavljam da iza ove strategije slijede operativni dokumenti koji nužno izlaze iz njenog sadržaja i iz tih obaveza. Ja bih volio da ova strategija jasno kaže koji su to operativni dokumenti, najprije je li to predviđeno? Morao bih reći, ne bih se čudio da nije, ali koji su onda to? E, u tom pogledu mi je, dakle u pogledu ovih pitanja ili iz ovih pitanja proizlazi moja dvojba da, ili moj zaključak ili moj strah, kako god hoćete, da je ova strategija malo općenita. Možda ona niti treba niti može biti drukčija, ali eto, meni bi se moralo malo objasniti zašto to baš tako? Nek mi bude malo dozvoljeno, ja ću vama ovdje iscitirati i nešto od sadržaja koji sam prepisao iz strategije, uključiti institucije tijela državne uprave za provođenje odrednica strategije. Pa onda malo dalje, ta ista tijela i tako dalje vode dijalog s dionicima, izrađuju i predlažu politike i strategije i tako dalje, provode planove, projekte za ostvarivanje konkretnih ciljeva. Onda imate u nastavku tijela lokalne samouprave igraju vitalnu ulogu u ostvarivanju glavnih ciljeva, onda se tu promiče održivost vlastitim agendama 21 i da vas dalje ne davim. Imam dojam kao da čitam teorijski udžbenik. Dopuštam da to baš tako ovdje treba, ali razmišljam da to možda nije nužno. Ako hoćemo raditi strategiju razvoja koja je prepoznatljiva, koja je jasna i iz koje vidimo što dalje proizlazi jer pretpostavljam da neki planovi dalje iza toga idu. Ovdje ću reći još jednu stvar koju bolje znam, bolje znam od nekih drugih stvari. Kad govorimo o održivom razvoju ja recimo izvlačim slijedeći zaključak. Ako sada u problemima povratka imate hektare zemlje koji se ne obrađuju meni se čini i strateški i operativno nema boljeg rješenja od dovući vlasnika da tu zemlju obrađuje a mi konzekventno sada nemamo takvu izvedenicu, nemamo takav operativni plan. Imamo čak i neke druge planove, dovest ćemo neke druge koji zapravo ne znaju što će s tim. Ali ne bi, to je sad jedno drugo pitanje. Sad sve ovo svodim na slijedeće. Mi ćemo ovu strategiju podržati. Volio bih da je ona manje udžbenika a više jasan plan i jasan okvir razvoja do održivosti i da u tome vidim koje su to operativni dokumenti koji se moraju donijeti jer računam, ako se neće donijeti onda ova strategija će na neki način visiti kao vješalica u ormaru. Oprostite na ovakvoj opservaciji ali ja tako mislim i volio bih da ona bude napravljena tako, prihvaćena tako da bude provodiva mnogo bolje nego ovi moji strahovi koje imam. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvo je uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Nema je. Gubi pravo na raspravu. Onda je na redu uvažena zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Ja ću svojih par minuta započeti negdje od kraja ove strategije i sa onim što piše na strani 40 a koja govori o provedbi Strategije održivog razvitka Republike Hrvatske i povezivanje Dionika. Naime, u ovom dijelu se govori o tome dakle da strategiju izrađuje Ministarstvo zaštite okoliša, na njegov prijedlog razmatra Vlada a usvaja Sabor i da će se onda ta strategija provoditi pomoću akcijskih planova koji će sadržavati detalje o odgovornima za provedbu pojedinih planova i projekata, za ostvarenje konkretnih ciljeva, o potrebnim sredstvima za provođenje planova ili projekata, o izvorima financiranja planova i projekata itd. Osnovna ustvari zamjerka, ja sam izrekla već i na sjednicama odbora ali evo i danas ovdje. Dakle, moja osobna zamjerka je što ustvari mi danas ovdje imamo jedan dokumenat koji je ustvari nedostatan da bismo se mogli na pravi način odrediti prema onome što bi on ustvari za Republiku Hrvatsku trebao biti a to je upravo zbog toga što nedostaje ovo što sam sad pročitala. Ovom dokumentu nedostaju upravo taj provedbeni dio, konkretizacija, planovi da točno znamo u kojem roku će se neki od ovih ciljeva, načela i ne znam čega sve ovdje projekata ostvariti, tko je odgovoran za to, u kojem roku će se ostvariti i kolika financijska sredstva su za njegovo ostvarenje potrebna. Dakle, donosimo jedan suviše općeniti dokumenat koji ustvari nekako sliči, tu su se negdje posložile, pobrojale nekakve već više puta ovdje rečeno i lijepe želje, dobre namjere da tako kažem. Međutim, kako i na koji način će se one ostvariti ovdje o tome nema niti riječi. Tko će raspravljati o tome kako se provodi ova strategija? Da li će ikada neko izvješće o provedbi ove Strategije održivog razvitka Republike Hrvatske doći opet nama ovdje na klupe da li je netko nešto proveo ili nije. Nažalost, ja sam sigurna da to neće doći nikako izvješće nazad na klupe upravo stoga što nam fali taj dio. Mi sad ne znamo tko je za što odgovoran, tko će za što biti zadužen, u kojem roku bi nešto trebao napraviti, s kojim sredstvima će raspolagati. Stoga će i moje glasanje kao što je već rečeno u ime kluba SDP-a u odnosu prema ovaj dokumenat s kojim inače debelo kasnimo, to nam je svima jasno, dakle biti suzdržano. Nadalje, ono što sam, moje osnovne neke primjedbe zadržat ću se onom dijelu koji se odnosi na problematiku koju ja pokrivam a to je problematika ravnopravnosti spolova, položaja žena, provođenja određenih nacionalnih politika koje je donio ovaj Hrvatski sabor. Naime, već u nekakvom svom uvodnom dijelu ova strategije se između ostalog dobrim djelom oslanja i na Milenijsku deklaraciju koju je usvojio Ujedinjeni narod i dakle koji utvrđuje ciljeve razvoja na područjima koja su od interesa za cjelokupnu zajednicu te aktivnostima koje trebaju pridonijeti njihovu ostvarivanju. Kako je unutar te Milenijske deklaracije ravnopravnost spolova jedno od vrlo bitnih područja ne vidim razloga da se onda i politika i provođenje i naše Nacionalne politike za promicanje ravnopravnosti spolova nije na puno bolji ili da se izrazim na puno vidljiviji način izražena i kroz ovu strategiju. Naime, na početku drugog poglavlja ove strategije kaže se da održivi razvitak pretpostavlja ostvarivanje tri opća cilja, stabilnog gospodarskog rasta, pravedne raspodjele socijalnih mogućnosti, te zaštite okoliša. Samo i temeljem ovoga držim da bi pitanje promicanja Nacionalne politike za ravnopravnost spolova barem u nekakvim načelnim postavkama. Uostalom, sve ostale politike su upravo u tim načelnim postavkama i postavljene unutar ove strategije. Dakle, ne vidim razloga da se ne uvrsti u sva ta tri navedena područja jer su mnoga međunarodna istraživanja, ako hoćete i posljednji rezultati Međunarodne konferencije, nedavno je održan 3. Globalni kongres žena u politici u upravljanju posvećeno pitanju žena i klimatskih promjena u Manili u listopadu prošle godine, delegacija i saborskog Odbora za ravnopravnost spolova je sudjelovala u radu te konferencije. Dakle, pokazali su kako je nesporna činjenica da pitanje položaja žena u društvu nije samo socijalne prirode već i pitanje razvoja gospodarstva te zaštite okoliša. Stoga ne vidim nikakvog razloga da uvažavajući i pozdravljajući činjenicu da ste neke stvari kroz odnosno neke preporuke i sugestije kroz amandmane Vlade prihvatili i bit će ugrađeni u ovu strategiju ali ne vidim razloga da se odmah na početku u onom dijelu na stranici 4 gdje govorite o načelima usmjeravanja odnosno koja su to načela kojima će se voditi Republika Hrvatska prema održivom razvitku niste naveli i politiku odnosno promicanje ravnopravnosti spolova, tim više što je ravnopravnost spolova jedna od temeljnih ustavnih kategorija odnosno vrednota. I u tom smislu ja sam napravila jedan amandman te ljubazno molim da se do glasanja proba vidjeti načina da se i to načelo ugradi u ova opća načela. Ono što također mislim da se ne vidi iz ove strategije, a to je da bi Strategija održivog razvoja trebala u puno jasnijem smislu ukazati na potrebu širokog uključivanja žena u održivi gospodarski razvoj zemlje. Jer mnoge studije pokazuju na činjenicu da su žene iako čine polovicu svjetskog pa tako i hrvatskog stanovništva, nazvat ću to najveći podiskorišteni, evo nekakav naziv sam dakle podiskorišteni gospodarski resurs jer su različitim oblicima diskriminacije onemogućene u jednakopravnom pristupu u tržištu rada, gospodarskim resursima, sudjelovanju u odlučivanju i napredovanju. Mislim da nam je to poznato. To su teme i to su problemi o kojima kada je u pitanju položaj žena u Hrvatskoj također raspravljamo i ukazujemo na postojeću diskriminaciju. U onom dijelu u kojem ova strategija govori o problematici, dakle o stanovništvu. Govori o načelima, o mjerama i ciljevima koja govore dakle o stanovništvu Hrvatske. Dakle, svi znamo i tu smo se već više puta složili da Hrvatska bilježi negativne demografske trendove i da bi se trebalo poduzeti korake kako bi se demografska slika ove zemlje poboljšala posebice u svrhu održivog razvoja. Međutim, ja osobno se ne mogu složiti sa onime što ste vi naveli kao određena aktivnosti ili mjere za ostvarivanje glavnog cilja kako ste vi to nazvali sa konkretnim ciljevima, zato što ste se između ostalog oslonili na neke nacionalne politike koje su davno prevaziđene kada je u pitanju Hrvatska. Naime, tu kada ste govorili o postojećim dokumentima, govorite o nacionalnoj populacijskoj politici. Nju smo usvojili prije otprilike dvije godine u ovom hrvatskom Saboru. Međutim vi govorite o nacionalnom programu demografskog razvitka. Molim vas, nešto što je rađeno u ovom Saboru 1996. godine, što je davno prevaziđeno i što je doživjelo jedan dobar dio onoga što unutra piše, doživjelo je niz kritika. A ono što smatram posebno licemjernim to je da se u ovome pozivate na nacionalnu obiteljsku politiku Republike Hrvatske. Gospodine državni tajniče, nacionalna obiteljska politika Republike Hrvatske usvojio je ovaj Sabor 2003. godine. ono što piše u toj nacionalnoj obiteljskoj politici trebalo je provoditi do 2007. godine. Ta obiteljska politika ima svoje konkretne ciljeve ima mjere, ima nositelje, ima rokove. 2004. godine kada je HDZ preuzeo vlas, nacionalna obiteljska politika je stavljena u ropotarnicu da tako kažem ili u ladicu duboko da nitko više ju nitko ne spomene. Mi smo kao SDP u više navrata upozoravali da je ta nacionalna obiteljska politika već tada 2003. godine prema onome što je predviđala, pogotovo dakle kada je u pitanju taj cjeloviti skup mjera koji su išle na poboljšanje položaja obitelji gledajući sa koje god strane hoćete, dakle upozoravali smo da nije uredu, da Hrvatska ne koristi tu nacionalnu politiku. Čak smo rekli napravite novu nacionalnu obiteljsku politiku, međutim nikada nije ona izrađena. Tvrdim dakle, da u ono što u toj nacionalnoj obiteljskoj politici piše, ova Vlada nikada nije željela provoditi i onda stvarno nema smisla da ju navodi kao jedan od dokumenata iz kojih je valjda vadila ono što joj odgovara da bi nabrojila aktivnosti ili mjere za uspostavljanje glavnog cilja. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo zastupnica Sobol je rekla da obiteljsku nacionalnu politiku iz 2003. godine trebalo je nastaviti i trebalo je raditi. To uopće nije točno s obzirom kako se ta politika nacionalna obiteljska provodila, kakve su one zakone donijeli, a to je da se ukinu one da se smanje rodiljine naknade, da se ukine trogodišnji dopust. To je dio vaše nacionalne obiteljske politike.
Bez dobacivanja. Molim vas.
Mislim da to nije nikako trebalo nastaviti.
Zahvaljujem. I drugi ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Božica Šolić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice Sobol ne bih se s vama apsolutno složila kada ste nazvali da je licemjerje ne raditi ništa po nacionalnoj politici i strategiji. To nije točno, prvo. A drugo, točno je to da je bilo od vas licemjerje kada ste ukinuli sva prava obitelji, a to je broj jedan. Uklinili ste porodiljine naknade za troje i više djece. i to je sramotno. I nemojte govoriti da je nešto da je licemjerno. Porodiljini dopust ste ukinuli, niz ste mjera donijeli da ste hrvatsku obitelj jednostavno stavili na nuli, jer vama hrvatska obitelj ne znači apsolutno ništa, jer ste takvog svjetonazora. Hvala.
Obavještavam zastupnice i zastupnike … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas, uvažena zastupnice ne možemo polemizirati na taj način, molim vas nemojte, kada drugi to čine, onda to je logično. Nemojte molim vas. U čemu je povreda Poslovnika?
Gospodine potpredsjedniče. U ovom Saobru mi možemo argumentima pokušati osporiti.
Molim vas u čemu je povreda Poslovnika?
Povreda članka 209., evo ga, povreda članak 209. Kolegica ne može davati komentare na moj svjetonazor. Oprostite kolegice. Po čemu je.
Uvažena zastupnice. To je replika. Molim vas, bez dobacivanja iz klube. Ajde nemojte to. … [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]] Hvala lijepa. obavještavam vas da je u 17,20 minuta isteklo vrijeme za prijavu pojedinačne rasprave. I molim vas, nema razloga da dižemo ovdje sada oko toga tenzije, strategija je vrlo bitna, treba o njoj raspravljati, ispravci su takvi kakvi svi drugi daju. Nemojte tražiti nešto od nekoga što isto ne činimo, pa budimo tolerantni u tom smislu. Uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite. Nemojte sa mnom na ovaj način, ne možete polemizirati.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče. Strategija je vrlo bitna, ali vrlo je bitno da se vodi i sjednica na način da se poštuje Poslovnik. Tako da.
Uvaženi zastupniče ne možete me upozoravati, ja vodim točno sjednicu.
Ne, ne ja vas hvalim.
Onako kako je to Poslovnik predvidio. Jedino ako imate primjedbu dignite pločicu i recite u čemu je povreda Poslovnika.
Gospodine potpredsjedniče ja vas hvalim da je vodite u skladu sa Poslovnikom. Htio bih reći nekoliko rečenica smo oko Strategije održivog razvitka. Prvo šta moram primijetiti i šta mislim da nije dobro je to da svaka strategija, ja bih. Ne bih ovo nazvao strategijom, jer strategija se ne može nazvati nečim šta ima 8, 9, 8 poglavlja, 8 točaka i određenih vizija kako bi htjeli da te točke gledaju, izgledaju, a da nema nikakvih konkretnih niti provedbenih mjera, niti onih koji će biti zaduženi za to provesti, pa čak i ove mjere koje su unutra obuhvaćene u nekim dijelovima sada se vidi ne donose rezultate, tako da nije dobro da se strategija donosi na općenit način, odnosno da ne vidimo nikako način na koji će se te stvari koje mi priželjkujemo svi ostvariti. Naravno da u okviru ovih 8 točaka i 8 poglavlja ti ciljevi su prihvatljivi i svi ćemo ih podržati. Svatko želi da u Hrvatskoj bude više stanovništva, svatko želi da u Hrvatskoj se zaštite okoliš i prirodna dobra, svatko želi da se održava proizvodnja zaposlenosti itd., ali nije dovoljno specificirati okvirno kako bi to trebalo postići, nego konkretne mjere i konkretno zadužene ministarstva i određene institucije koje bi do toga trebale dovesti. Ono šta želim reći da kada u strategiji se pozivamo na određene zakone strategije na određene akte koje smo donijeli ili u ovom Saboru ili ih je donijela Vlada Republike Hrvatske, a kada ne donose rezultate ja ću neke pobrojati. Mislim da bi ih trebalo mijenjati ili mislim da bi ih trebalo makar u strategiji naznačiti da nisu donijele rezultate, odnosno da ih treba doraditi, definirati i donijeti na način da donesu željene rezultate. Održivi razvitak kao što smo rekli predstavlja i pretpostavlja tri cilja. Znači stabilni gospodarski razvitak, naravno bez gospodarstva, bez onoga što stvaramo ne možemo imati nikakve pretpostavke niti socijalnu državu, niti možemo osigurati da se naša zemlja razvija, a niti da zaštitimo na kraju krajeva zemlju od devastacije, da zaštitimo okoliš i na neki način da osiguramo ono što želimo, a to je da naša zemlja bude očuvana i razvijenija u narednom razdoblju. Kada gledamo ovih 8 točaka, ja bih rekao i prvo stanovništvo i mjere koje smo donijeli očito ne donose rezultate. Konstantno iz godine u godinu smanjuje se broj stanovništva u Hrvatskoj, stopa prirodnog prirasta je negativna i ono šta je ovdje postavljeno kao cilj do 2050 godine Hrvatska ima više od 4 milijona stanovnika, mislim da je upitno. Mislim da ovakvim trendom, odnosno prirastom stanovništva će se desiti vrlo lako da Hrvatska do 2050. godine ima manje od 4 milijona stanovnika. I ono šta mi radimo sigurno nije dobro. Kada pogledate u zadnjih godinu dana ono šta je najosnovnije mladim ljudima da si kupe stan, da zasnuju obitelj, pokazuje se da se ne dešava u praksi. Zadnjih pola godine opada prodaja novih nekretnina, mladi ljudi se teže odlučuju za kupnju nekretnina. Naravno samim time i na obitelj i na ajmo to tako reći planiranje obitelji, broja djece itd. Što se tiče okoliša i prirodnog dobra, u strategiji je napisano da ćemo se zalagati da očuvanih dijelova Hrvatske na način da se zaštiti nekim oblikom zaštite priroda se dovede između 15 i 20%. Tu dosta zaostajemo. Jedan evo od zakona koji smo donijeli proteklih tjedana je išao baš u suprotnom smjeru. Medvednicu, Park prirode Medvednica smo smanjili. Znači umjesto da idemo u pozitivnom smjeru mi smo još i smanjili površinu koja je zaštićena na teritoriju Republike Hrvatske. Kada govorimo o održivoj proizvodnji i potrošnji, Hrvatska definitivno nema nikakvu strategiju u kojem smjeru se kreće. Mi ne znamo šta će to Hrvatska za 5 godina proizvoditi, gdje ćemo biti konkurentni u Europi, na šta računamo, na koju industrijsku granu, itd. Idemo ono što se kaže inercijom, turizam je tu sam po sebi jer imamo zbilja prekrasne resurse i vjerujemo da će turizam biti taj koji će Hrvatsku vući naprijed. S druge strane, ulaže se mnogo u proizvodnju hrane, odnosno u poljoprivredu, ali opet nema nikakvih značajnijih pomaka u tom pogledu. Ono šta bi ja htio napomenuti, a da se vidi da tu nema nikakvih rezultata, broj je i nezaposlenih koje rekordan u prvom mjesecu 2009. godine. Znači samo u jednom mjesecu 15 tisuća ljudi je više prijavljenih na burzi rada, nego šta je to bilo mjesec dana ranije. Čak 26 tisuća ljudi je izgubilo posao, s time da ih je u istom trenutku 5 tisuća zaposlenih, a 7 tisuća je brisano iz evidencije, zato je ta razlika od 15 tisuća ljudi i to je rekord koji dugo nismo mogli srušiti. To sve govori o tome da nemamo nikakvu viziju gdje bi mogli zaštititi radno mjesto, gdje bi ih mogli otvoriti i da na neki način ovakve okvirne strategije oko održive proizvodnje ne mogu dati rezultat ako nema konkretnih mjera. Kada govorimo o tome da je, rekao sam 15 tisuća ljudi novo nezaposlenih na burzi rada. Evo osvrnut ću se konkretno i na druge točke ove održive strategije koje su tome pridonijele. Kada govorimo o energiji, pa najviše je energija, odnosno nepostojanje strategije i vizije šta učiniti sa energetskim sektorom doprinijelo da se u prerađivačkom sektoru dođe do velikih opuštanja u 12. i 1. mjesecu. I šta onda radimo? Radimo to da kupujemo skladište plina pod privatne tvrtke, koja više by the way nije u pretežito državnom vlasništvu, nego je privatizirana. Umjesto da idemo graditi novo skladište i da na taj način osiguravamo to da Hrvatska slijedeće godine ili narednim godinama ima dostatne rezerve plina. Znači ne ide se nikakvih sustavnim rješenjima u to da se rješavaju problemi, nego se ide od slučaja do slučaja i pogoduje se ne znam čijim interesima. S druge strane, evo možemo govoriti o javnom zdravstvu, o reformi koja danas smo svjedoci krenula je u krivom smjeru. Na kraju krajeva malo ljudi se i odlučilo za dodatno dopunsko zdravstveno osiguranje, tako da ima novih stvari koje nisu u suglasju sa ovom strategijom, a dešavaju se svakodnevno. Ja mislim da bi trebali i baš zato imati strategije koje su određenije, koje sadrže zakone i ciljeve puno egzaktnije postavljene nego šta je u ovoj strategiji kako ne bi dolazilo do nesuglasja, a nabrojao sam jedno 10-tak primjera sada da mi u životu donosimo zakone koji nemaju nikakve veze sa ovom strategijom. Na kraju ću reći da imam osjećaj da se strategija donosi zbog toga što to od nas očekuje Europska unija, što su Ujedinjeni narodi postavili neke ciljeve da se to donese do 2005. godine, mi to nismo donijeli. Evo četiri godine poslije ćemo donijeti i da jedino da ispunimo tu obavezu donosimo ovako dosta općenitu strategiju koja na kraju krajeva neće donijeti, duboko sam uvjeren, nikakve koristi po pitanju ovih svih stvari koje su unutra obrađene. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Idemo dalje. Uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Uvaženi zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Evo, čitajući ovaj dokument i razmišljajući o predloženoj strategiji sjetio sam se socijal-demokratske vizije i definicije kvalitete života koja je zapravo temeljni cilj održivog razvitka. Nekoliko puta sam citirao tu viziju ovdje u Saboru, pa iskoristit ću i ovu priliku jer mislim da puno govori. Po socijal-demokratima životna kvaliteta je veća negoli viši životni standard. Životna kvaliteta u 21. stoljeće pretpostavlja slobodu, kao i slobodu od straha. Ona predstavlja sigurnost veću od ljudske solidarnosti, šansu za samoodređenje i samopotvrđivanje, za smisleno korištenje vlastitih snaga u radu, igri i zajedničkom životu, za sudjelovanje u prirodi i vrijednostima kulture, šansu da se ostane ili postane zdrav. Dakle samo jedna rečenica, ali puna sadržaja koji definira sve što bi jedna Strategija održivog razvitka trebala ponuditi. Kao što je kolegica Holy u ime našeg kluba naglasila, to se u predloženoj strategiji ne može iščitati. Fale kvalitetni akcijski planovi. Tek uz njih ćemo moći reći da je ova strategija donijeta da bi ljudi u Hrvatskoj živjeli kvalitetnije, a ne samo da imamo još jednu strategiju na papiru, dok će njena implementacija biti nečija tuđa briga. Inače, poznato je istraživanja ljudi koji se bave strateškim upravljanjem, 70% strategija propadne. Zašto? Jer nema akcijskih planova, jer nema ljudi koji bi te akcijske planove provodili u djelo. Pogledajmo u strategiji koju smo dobili u dva segmenta. Jedno je populacijska politika, a drugo javno zdravstvo. Ova strategija ni za jedan od ova dva prioriteta, a navodi ih se osam, zapravo ne nudi rješenje. Temeljno pitanje za Hrvatsku, za budućnost Hrvatske pa tako i za održivi razvitak je kako spriječiti negativni prirodni prirast. Vidjeli smo da je 2007. u Hrvatskoj rođeno 41 tisuća 910 djece, a umrle su 52 tisuće 367 osoba. Dakle, umrlo je više 10 tisuća ljudi. To je grad veličine Knina. Demografi kažu, dakle to kažu demografi ne nekakav javni SDP-ovac, ako se nastavi ovakav trend Hrvatska će za 50 godina izgubiti trećinu svog stanovništva. Najbolnija je demografska točka u Hrvatskoj dobna i obrazovna struktura. Prosječan stanovnik ima 39 godina, nedovršenu osnovnu školu. Istovremeno, visoko obrazovani ljudi u proteklih 10 godina u velikom postotku su Hrvatsku napustili. Udio mlađih od 15 godina pao je na razinu udjela osoba starijih od 65 godina, što znači to je znak demografskog starenja koje se ubrzava. 2001. godine popis stanovništva u Hrvatskoj pokazao je da 338 tisuća bračnih parova nema nijedno dijete, znači 27% hrvatskih obitelji nema potomstvo. Problem starenja populacije dodatno vidim ovih dana kada se vode rasprave o prvom i drugom mirovinskom stupu, kad je postalo jasno da je zbog promašene politike prosječan umirovljenik u Hrvatskoj ima 29 godina staža, a da će za 30 godina trećina hrvatskih stanovnika imati više od 65 godina. Što to znači? To je jedno pitanje u kojem bi Strategija održivog razvitka morala ponuditi odgovor. To znači da svi mi koji danas radimo i izdvajamo temelje međugeneracijske solidarnosti, kad odemo u mirovinu nema šanse da iz prvog stupa dobijemo sredstva dovoljna za život iz jednostavnog razloga što neće biti dovoljno ljudi koji će biti zaposleni da bi financirali taj prvi mirovinski stup. Stoga je i rasprava o drugom mirovinskom stupu zapravo temelj Strategije održivog razvitka. I trebalo bi glasno reći da za sadašnje zaposlene imovina koju će uštediti u svom radnom vijeku je jedina garancija sigurne starosti. Prema tome, povećanje izdvajanja za drugi stup je neminovnost svih nas koji danas radimo. Od 2001. do 2007. godine u Hrvatskoj je umrlo 70 tisuća osoba više nego što je rođeno. To je jasno da nam je potrebna eksplicitna pronatalitetna politika ne bi li taj negativni trend okrenuli. Dakle, ako se takav trend nastavi odnosno da bi se spriječio, u sljedećih 50 godina trebalo bi se godišnje rađati 60 tisuća djece. To zvuči kao nemoguća misija ukoliko se ovakav trend nastavi. A ako se to ne dogodi, 2050. godine u Hrvatskoj će živjeti 3 i pol milijuna stanovnika, znači 860 tisuća manje odnosno 20% manje. Dakle, na svakih 5 stanovnika danas jedan će biti manje. U Hrvatskoj se službeno vodi nekakva populacijska politika, međutim ona se najviše ogleda u financijskoj pomoći rodiljama, čuli smo to i danas. Međutim, ona ne daje nikakve rezultate. Pa jasno je da mjera kojoj bi cilj trebao biti demografski oporavak ne može se temeljiti na dječjem doplatku, rodiljskim naknadama ili dopustima. Ako nema posla, ako nema stana, ako nema zdravstvene zaštite, koji će se par odlučiti za djecu? Da li ova strategija nudi rješenje za to? Meni se čini da ne. I tako dolazimo do javnog zdravstva. Meni zvuči sve što piše ovdje da je prioritet javno zdravstvo poput karikature. Nakon powerpoint reforme aktualnog ministra koja se svela jedino na harač i reket na bolesne i krpanje rupa zdravstvenog proračuna, mi dobivamo u strategiji da je prioritet razvoj javnog zdravstva. Ne znam da li znate, podsjetit ću vas, da je ovo treći dokument u tri godine koji se tiče zdravstva. Prvi koji je potpuno zanemaren, a zapravo je bio najkvalitetniji, to je Nacionalna strategija razvitka zdravstva 2006.-2011. koju je donio ministar Ljubičić, a sve što je u toj strategiji bilo dobro poništila je nazovi reforma Darka Milinovića. Prema tome, sad donosimo jedan treći dokument, a da zapravo sve što je bilo kvalitetno u prvom poništi ovaj drugi i govorim o javnom zdravstvu koje je reformom doktora Milinovića u potpunosti dovedeno u situaciju da je pitanje što će biti sutra, jer cijeli sektor primarne zdravstvene zaštite je u potpunom raskoraku sa onim što govori ministar. Pa kako ćemo onda imati bolje i kvalitetnije javno zdravstvo? Za kraj volio bih da mi gospodin državni tajnik objasni kako se u sve ovo što piše u strategiji uklapaju Zakon o golfu, Zakon o poljoprivrednom zemljištu, Zakon o vodama ili javno-privatna pljačka, ispričavam se, javno-privatno partnerstvo Sunčanog Hvara. Čini mi se da je sve to u potpunoj koliziji sa onim što piše u ovoj strategiji. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Evo zahvaljujem u svom inače katastrofičnom nastupu, jel' po običaju već. Kolega Jovanović kaže: “Ako nema posla i stana nema ni djece.“ Mislim da bi bilo dobro da napravi analizu, pa će malo vidjeti da gotovo svi ovi o kojima priča da nemaju djece imaju i posao i stan. Dakle, problem je negdje drugdje.
Zahvaljujem. Nastavljamo sa raspravom. Uvaženi zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče i gospodine državni tajniče, kada se piše strategija onda bi ona za očekivati je trebala biti pisana strategijskim jezikom i sa strategijskim odrednicama. Meni se čini da je ona djelomično zadovoljava te uvjete. Ono što mi se čini da je gotovo potpuni promašaj je njezina fiksacija na zaštitu okoliša i ekologiju. Održivi razvoj se već dva desetljeća ne može i ne smije reducirati na ekološka pitanja. Od '72. godine kada je počela cijela priča izvještajem Rimskog kluba na dalje održivi razvoj je drugačiji način mišljenja, drugačiji način planiranja, sasvim drugačiji mein set kako bi se to reklo. Dakle, misaona struktura a ne samo pitanje ekologije i pitanje energije. I u krajnjoj konsekvenci riječ je o drugačijem načinu mišljenja. Održivi razvoj bez obzira što je riječ o kontradikciji jer dok god je razvoj onaj prethodni nije održiv, ali sad ostavimo ta teorijska pitanja po strani je zapravo drugačije prvenstveno planiranje, drugačije planiranje energetskim resursima, ljudskim resursima, prirodnim resursima, načinom materijalne proizvodnje i onom o čemu gotovo neposredno ovisi život to su voda i zrak. To drugačije planiranje ljudima treba osigurati izvjesnu budućnost. To je zapravo cjelokupna nakana. Ta izvjesna budućnost zahtjeva sasvim drugačiju količinu znanja i vrstu znanja od one koja je vladala u potrošačkom društvu. To znanje omogućava znanost i njezin razvitak odnosno obrazovanje što onda znači da nam je potrebna drugačija znanost i da nam je potreban drugačiji sustav obrazovanja ili kako se to lijepo veli društvo temeljeno na znanju. O tome se govori u ovoj strategiji, ali se o tome govori na jedan izrazito sematičan i na jedan izrazito frazeološki način. Govori se tako zapravo da se ne zna točno što se misli pod društvom temeljenom na znanju, što se misli pod znanošću, što se misli pod znanjem. Između ostalog i zbog toga oprostite mi na dojmu, riječ je o dojmu dakle da je riječ o nedovoljno preciznom prijevodu engleskog ili francuskog izvornika pri čemu kada govorimo recimo o vezi između obrazovanja i znanja onda i znanosti, onda opet upotrebljavamo nepreciznu tehnologiju. Life long learning nikako ne znači cjeloživotno obrazovanje, jer obrazovanje dijelimo na formalno i neformalno. Formalno je redovito i izvanredno, a neformalno je ono što slijedi iza toga, nego mislimo na cjeloživotno učenje – life long learning. Cjeloživotno učenje, međutim da bi moglo funkcionirati mora imati uveden sustav jer ono mora biti modularno, svima dostupno. Ona mora omogućavati vertikalnu i horizontalnu prohodnost itd. itd. Između ostalog odgovarajuće agencije moraju obavljati svoj posao. Ti moduli moraju biti akreditirani da bi se, da bi imali pravo javnosti. I ako recimo ja koji sam autolimar hoću jednoga dana postati autolakirer, a ustanovim analitički da se recimo moje zanimanje sastoji od 13 modula i na primjer da se zanimanje autolakirera sastoji od 13 modula. Ali analitički ustanovim da nam je 9 modula zajedničko. Da bih postao autolakirer ja ne moram se tri godine školovati i apsolvirati 13 modula, nego samo 4. Ali to jednako tako znači da ja tokom školovanja sa 4 dodatna modula mogu steći dva zanimanja. Da bi to bilo moguće treba postojati sustav koji u Europi funkcionira 20 godina koji mi uvodimo 5 godina na riječima a ništa se ne dešava na djelu. I drugo, ja naravno pozdravljam strategijsku odrednicu europsku, pa onda i hrvatsku da treba dizati stupanj obrazovanja, tj. da strategija održivog razvitka u sebi, dakle zahtjeva, pretpostavlja visoki stupanj obrazovanosti. Između ostalog i visokog obrazovanja. I taj zahtjev kao i cijeli niz ostalih zahtjeva je potpuno nespecificiran i ostaje na jednoj poznatoj i sadržajnoj, ispraznoj frazi. Ja se s tim u potpunosti slažem. Ali da bismo strategiju mogli provoditi ona mora imati svoje provedbene mjere ili kako se to vulgarno kaže akcijski plan. U akcijskom planu, gospodine potpredsjedniče i gospodine državni tajniče, mora stajati što treba napraviti, tko treba napraviti, do kada treba napraviti i koliko to košta novaca da bi se to moglo ostvariti. Bez toga je to isprazna frazeologija. I ono što stoji u strategiji je samo fingirani akcijski plan. Kada imate popis institucija koje su uključene u provedbu određenih mjera onda praktički imate sve državne institucije sasvim nespecificirane, a ako imate sve onda faktički nemate nikog. I ta zapravo fingirana situacija ili fingirane zadaće mene zapravo najviše brinu. Donijet ćemo lijepi papir koji će formalno biti u redu, a zapravo iza kojeg se opet neće ništa zbiti jer se neće specificirati što, tko, kada i za koliko novaca treba učiniti da bi stvar funkcionirala. Što se obrazovanja i znanosti tiče to se onda najbolje vidi u šestom završnom poglavlju u točki četiri, gdje je cijela stvar paušalno i neozbiljno na razini natuknica spomenuta tako da se opet ništa ne zna što se hoće, što se neće, a obrazovanje vam je spomenuto u točki 4. pod socijalnom kohezijom i pravdom. Pa nije to svrha obrazovanja. U svakom slučaju nije jedina svrha obrazovanja. U svakom slučaju nije niti ključna svrha obrazovanja, jer obrazovanja ima tri komponente, ovo je samo jedna. A u održivom razvoju mi zapravo hoćemo obrazovati ljude za drugačiju suradnju, tj. za drugačiji način rada i osposobiti ih za to. Stoga, gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče ja se bojim da je i ovo jedan lijepi papir. Volio bih kada bi on imao u ovu komponentu svoj provedbeni plan ali konkretan, ne frazeiziran. Jednako tako bih volio da ste barem oko strategije održivog razvoja skupili najbolje glave u Hrvatskoj da se oni dogovore što će predložiti ovoj vlasti i izvršnoj i zakonodavnoj i da je njihov rezultat … [[Govornik se ne razumije.]] došao u Sabor samo na verifikaciju, a ne zapravo na nešto u što se pretvara u stručnu raspravu. Tada bismo uistinu mogli imati strategiju i tada bismo već imali mobilizirani određeni ljudski potencijal koji bi želio i vjerojatno volio onaj papir koji je sam stvorio realizirati na taj način implementirati. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Idemo dalje s raspravom. Uvaženi zastupnik Daniel Mondekar. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Prije svega, treba još jedanput ponoviti da ovaj dokument kasni već gotovo 4 godine i zaista ima cijeli niz nedostataka. Strategija je nedorečena, nekonkretna kao ključno, prepuna aktivnosti i mjera koje liče prvenstveno na listu želja bez jasno definiranih uloga dionika, fazi provedbe vremenskih ciklusa specifičnih ciljeva i indikatora za mjerenje uspješnosti provedbe strategije, a i neke informacije su zastarjele. Uz to, ovaj Sabor nema kvalitetno razrađene mehanizme da prati i neke već konkretnije strategije od ove ili zakone koje donosi, a kamoli da će moći onda pratiti provođenje ovog zapravo poludokumenta. Ovaj dokument pati od cijelog niza ovih problema koji se nalaze u svim sadržajnim dijelovima. Ja ću ukratko raspraviti o nekim dijelovima i konkretno ću dati primjere kako su neke stvari riješene u Europi i kako neke mjere zaista zvuče i provode se u djelo u zemljama Europske unije. Po stanovništvo, unutar ove strategije glavni cilj je čak konkretniji od mjera i aktivnosti koje onda donosi. Kaže rečenica provedbom dobre i održive gospodarske politike stvarat uvjete za zapošljavanje mladih i zapošljavanje žena. Što to znači? Mislim, mi ćemo se izgleda morati strpiti do sljedećih izbora da dobijemo pravu gospodarsku politiku jer ovdje se ne spominje ni koje grane gospodarske, a kamo li onda politike koje se moraju zbog toga mijenjati poput na primjer obrazovnih politika. Kaže dalje, donijeti i provoditi strategiju stambenog zbrinjavanja na nacionalnoj, lokalnoj i regionalnoj razini, osobito za mlade koji tek dolaze na tržište rada i osniva obitelj. Konkretna mjera koja se provodi u zemljama Europske unije glasi: država potiče stambenu gradnju za povoljan dugoročni najam ili financiranje, subvencioniranje, kako god kamate za stambene kredite. To treba biti konkretna mjera u strategiji, a ne ova željica gore. Kaže, poticati pokretanje gospodarskih programa namijenjenih razvoju i održavanju malog gospodarstva i samozapošljavanju na prostorima zahvaćenim intenzivnim procesom demografskog starenja, gradnja prometnice i tako dalje te planski usmjeravati ukupne migracijske tokove koje će pridonijeti povoljnim demografskim kretanjima, osobito one usmjerene na povratak mlađe … [[Govornik se ne razumije.]] Mislim, kuda, kamo? Mi ovdje trebamo pričati o konkretnoj strategiji, ovo zvuči kao planiranje seobe naroda. A mjera konkretna za onaj prvi dio glasi država pokriva u potpunosti troškove samozapošljavanja mladih, žena, pogotovo onih srednje dobi koje su već dugo vremena nezaposlene u sustavu paušalnih poreznih obveznika te davanje olakšica ili sufinanciranja ili financiranja programa daljnjeg usavršavanja. Trošak samozapošljavanje recimo u obrtu ko nevezanom obrtu koji je paušalni porezni obveznik je 1200 kuna. To je nešto što država može ljudima izdvojiti, pomoći im, ionako će kasnije kroz poreze to dobiti nazad. Energetika. Dovoljno je ovo što stoji jedna ključna mjera, a ona glasi i isključivo vezano za određene primjere iz Europske unije, smanjiti poreze, prvenstveno možda PDV na kolektore za sunčanu energiju ili druge tehnološke investicije koje imaju za cilj uporabu solarne energije, energije vode ili energije zraka. Kod okoliša u planiranju i uređivanju prostora te planiranju korištenja prirodnih dobara osigurati očuvanje značajnih karakterističnih obilježja krajobraza itd., itd., pa ključna mjera, barem kod onog što se tiče izgradnje je ta da treba jednako tako, upravo nedavno je pokrenut program poticanja upravo u Europi, osiguravanja, znači s jedne strane država može osigurati porezne olakšice za tzv. zelenu gradnju, a i Europa je sad pokrenula sustav sufinanciranja istih. Znači, to je konkretna mjera. Kaže, planiranjem razvitka naselja težiti smanjivanju rasta velikih gradova i funkcionalno osposobljavati srednje i male gradove itd. Ovo zvuči maltene ko Kambodža u sedamdesetima, ali mjera treba jasno glasiti, poticati stvaranje lokalnih akcijskih grupa, vjerojatno dobro znate što je to, kako bi se kroz realne strategije razvoja riješili problemi malih zajednica i učinili kvalitetnijim za život jer Europska unija to u ovom trenutku i financira, odnosno sufinancira. Nadalje, sufinancirati stambene kredite za osobe koje se doseljavaju iz većih gradova i financijski ih poticati da u tim manjim gradovima pokreću nekakvo poduzeće ili biznis jer nova radna mjesta privlače nove ljude. Znači država konkretno mora nešto dati, konkretno investirati, dotle je ovo hrpa lijepih želja. Održiva proizvodnja i potrošnja, kaže rečenica održivo gospodariti ribljim fondom. Mislim što. Danas je bila upravo press konferencija u kojoj je SDP baš istaknuo što se događa sa ribljim fondom, pogotovo s tunom, što graniči maltene sa kriminalom. Druga stvar, ključna stvar, samo jedna rečenica. Poticati društveno odgovorno poslovanje. Uzmite primjer Velike Britanije, vrlo uspješan primjer. Postoji jasan indeks društveno odgovornog poslovanja, odnosno poduzeća koje tako posluju i što bolje stojite po njemu, i vrijednost vaše tvrtke je veća, vrijednost dionica vaše tvrtke je veća jer društveno odgovorno poslovanje diže vrijednost vašeg poduzeća, ono je cjenjenije i na kraju krajeva, taj način vuče i druge firme da počnu nekako na isti taj način poslovati. To je mjera, pokrenuti indeks društveno odgovornih poduzeća. Socijalna kohezija i pravda. Kaže, poboljšati obrazovnu strukturu, populaciju i ostvariti obrazovanje sa zahtjevima tržišta rada, aktivnim oblicima pomoći povećati zaposlenost osoba s niskom razinom obrazovanja itd., to isto nije mjera. Dakle mjere su stvoriti sustav priznavanja kvalifikacija stečenih, ne samo formalnim obrazovanjem, što imamo, nego i neformalnim obrazovanjem i informalnim obrazovanjem, definirati ishode učenja, stvoriti model mjerenja istih i prema ishodima učenja reformirati obrazovne programe, financijski poticati obrazovne projekte jedinica lokalne samouprave ili škola itd. s ciljem brzog implementiranja ključnih kompetencija u obrazovanju, te na kraju sufinancirati programe cjeloživotnog učenja za sve građane ili određene grupe građana u određenim postocima, od 20% do 100%. Upravo kod onih osoba koje su drugo vremena na burzi 100%, braniteljima 100%, pa tako dalje. I naravno, ključna stvar, država financijski mora potpomagati programe poduzetničkog učenja. O tome riječi nema. Kaže dalje revitalizira … [[Govornik se ne razumije.]] područja projektima od općeg gospodarskog značaja, moramo težiti regionalni razvitak Hrvatske itd. a mjera je mislim vrlo jednostavno, zove se EU fondovi o kojima smo malo prije pričali. EU fondovi neće nestati. Država mora financijski poticati jačanje administrativnih kapaciteta jedinica lokalne samouprave za programe prekogranične suradnje. U ovom trenutku sve granice Republike Hrvatske, na svim granicama se u tome može sudjelovati. A s druge strane ostaju nam programi poput trenutačne inicijative zajednice ala "Lider plus", vjerojatno ste čuli za "Lider plus". Znate šta su strategije u "Lider plusu", znate šta su lokalne akcije grupe. Takvih programa će biti i dalje. Promet, naprosto promijeniti sustav trošarina i tim putem poticati kupnju na primjer … [[Govornik se ne razumije.]] vozila. To je jedna od konkretnih mjera ako želimo smanjiti diselska i benzinska vozila sa cesta. A druga stvar, za bicikliste, za pješake jedinica lokalne samouprave mora dobiti financijsku potporu i od države da može napraviti više biciklističkih staza i pješačkih zona. Zanimljivo je da se tek pred kraj strategije tu mogu pročitati određene informacije o obrazovanju za održivi razvitak i istraživanja za razvitak. Iako u tom dijelu se ne spominju ključni europski dokumenti ipak ističete ključne probleme u obrazovanju a to je na primjer katastrofalno mali broj ljudi u cjeloživotnom obrazovanju te dobro se detektiraju potencijali neformalnog i informalnog obrazovanja. To ste vi stavili ali ništa konkretno u mjerama o tome niste rekli. Što se tiče znanosti i ove rečenice o inovacijama dovoljno je vidjeti sustav kakav imamo, golemi broj malih podfinanciranih znanstvenih projekata i činjenicu da poslovne, pardon ispričavam se znanstvene inovacije država financira u mizernim postocima. Većinu financija za znanstvene inovacije koje su ključne za Hrvatsku dolaze iz privatnog sektora i jao nama ako će nam znanstveni razvitak ovisiti o privatnom kapitalu. Ključni nedostatak ove strategije je nepostojanje volje države ili centralne vlasti da maksimalno financijski potpomaže jedinice lokalne samouprave za provođenje konkretnih mjera odnosno uspješno provođenje ovih mjera iziskuje pravu fiskalnu decentralizaciju. Ovo je trebao biti ključni strateški dokument za razvoj Republike Hrvatske. Umjesto toga imamo listu lijepih želja Vlade Republike Hrvatske, ne konkretne općenite mjere, krajnji nedostatak proaktivnog razmišljanja ali na kraju kakva Vlada takva strategija. Žao mi je da će ovaj dokument saborska većina usvojiti. Posebno mi je žao šuma koje će se posjeći da bi se napravio papir na kojem će se onda ovo tiskati. Hvala puno.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Dobro, iz predloženog se vidi da Prijedlog strategije održivog razvitka uključuje tri opća cilja a to su stabilni i gospodarski razvoj, pravedna raspodjela socijalnih mogućnosti i zaštita okoliša. No međutim, da bi ta tri cilja funkcionirala moraju biti u koheziji tj. mora postojati jasna vizija o preklapanju jednog i drugog i mjera mu implementacije istog nije dovoljno imati samo cilj. Ono u vezi čega trebamo biti pa na neki način svjesni ali na što treba upozoriti. Znači, treba upozoriti na nekakve konkretne podatke. Priroda, prirodni resursi, klima, klimatske promjene, sve ono što nas okružuje otprilike ima veliki utjecaj. Sad ću to i potkrijepiti. Sektori poput poljoprivrede, ribarstva, zdravlja, hidro-energije, turizma i obalnog područja čine 25% hrvatskog gospodarstva. Zapošljavaju gotovo 600 tisuća ljudi i čine gotovo 10 milijardi eura u GDP-u. Dakle, riječ je o 25% hrvatskog gospodarstva, četvrtina. E sad, pogledajmo kako su neke određene stvari kod klimatskih promjena koje nisu bile uračunate u bilo kakvu strategiju ili plan za razvoj utjecale na pojedine gospodarske grane odnosno na trošak u gospodarstvu. 2003. godine na primjer je zbog suše smanjena proizvodnja struje iz hidroelektrana za gotovo 20%. To je Hrvatsku koštalo 96 milijuna eura. 100 milijuna eura je zbog suše smanjena proizvodnja električne energije. No, pogledajte ovaj podatak. Od 2000. do 2007. godine ekstremni vremenski uvjeti za koje se obično razvijene države nose sa raznim poticajima što navodnjavanja, što intervencija u poljoprivredi, dakle ovaj proizvodni sektor rezultirali su prosječnom godišnjem trošku od 176 milijuna eura za sektor poljoprivrede samo. Volio bih čuti i pojedine kolege. Znači, taj je iznos veći od iznosa poticaja isplaćenih u tom razdoblju poljoprivrednicima. Dakle, mi smo od 2000. do 2007. samo na vremenske nepogode izgubili više nego što su bili poticaji isplaćeni za iste. Pa mislim to je apsurdno. To je kao da zalijevate u vazu a ona ima dole rupu, curi na sve strane. Na konferenciji u srpnju Svjetska banka je definirala smjer. … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro, vaza, tegla, ne bi se htio miješati. Znači, Svjetska banka je definirala cilj a zove se "trebat će nam druga zelena revolucija". Dakle, o čemu se radi? Sve je veća energetska ovisnost razvijenih industrijskih zemalja koji se bave i … [[Govornik se ne razumije.]] djelatnošću i sve su veće potrebe za hranom. Zvučat će smiješno, no između ostalog i zbog toga što su se promijenile prehrambene navike azijata tako da oni troše više mesa, više mesa potiče proizvodnju više žitarica, to je sve povezano. Dakle, budućnost svijeta ne samo Europe je u održivom energetskom razvoju, znači održivom razvoju kroz ajmo reći vid zelene revolucije i zato će trebati osigurati energetsku neovisnost kroz više segmenata. I na vama je gospodo iz Ministarstva zaštite okoliša upravo da zbog tih stvari koje su učinile ajmo reći i ove štete da zbog tih stvari gospodarstvo to nije prepoznale osigurate znači poboljšati dostupnost podataka, to uključuje omogućavanje javnog pristupa svim podacima koji su financiranih iz državnog proračuna, sve što mi platimo tj. građani Republike Hrvatske treba biti javno za interes i služiti građane Republike Hrvatske. Treba poboljšati modeliranje prirodnih i gospodarskih sustava, koordinacija aktivnosti različitih sudionika, integrirati klimu u proces planiranja, očito je značajna šteta pretrpljena i uključivati i angažirati hrvatsku javnost. Sad kad smo kod energetike tu se spominje devet smjernica razvoja. Četiri najbitnija su 20% energije iz obnovljivih izvora, 20% povećanje energije učinkovitosti, 20% smanjenje emisije stakleničkih plina i 10% bio goriva u ukupnoj potrošnji benzina. Gledajte, kompletna energetska strategija je nastala na temelju "Zelene knjige" koja je predstavlja znači nakon 2002., 2007. u Westinu. To je nacrt "Zelene knjige" koja je prošla javnu raspravu. No međutim, nažalost ta strategija baš ne drži vodu. Kompletna ova strategija održivog razvitka, za njenu kompletnu implementaciju je potrebno desetke milijardi eura. To je jedan ili par državnih proračuna. Pa tko će to platiti? Mi imamo problema sa servisiranjem tekućih obveza a kamoli ne sa ovim. Otprilike se čeka ajde samo da uđemo u Europsku uniju i neke će stvari početi događati stihijski. Takva je strategija i energetska strategija tj. nacrt zelene knjige. Znači u njoj nije jasno tko će platiti investicije, nije usklađena s ekonomskom strategijom. Dakle, ona dolazi prije nego što je uopće ekonomska strategija napravljena. Dakle, nema nikakve logike ni uporišta. I što je još na neki način, ne znamo gdje je tu zapelo, to je dinamika. Znači dinamika približavanja određenih stvari koja se trebala dešavati implementacijskim planom koji dolazi nakon bijele knjige, koja dolazi nakon javne rasprave nakon zelene knjige. Ja ne znam gdje je taj implementacijski plan, znači očito je malo zapeo. No međutim, evo vidite da je ono što je već bilo jučer, bilo pase u odnosu na ono što se događa danas u Europskoj uniji. Konkretan primjer tome, do 2020. se gasi tisuću 350 megawata, a predviđeno otvaranje tisuću 400 megawata standardnim oblicima opskrbe električnom energijom. Znači pokriva se znači to je na nuli. Razlika od tisuću 200 megawata koja uključuje gospodarski rast, trebala bi se pokriti iz obnovljivih izvora energije. Oni su dva do šest puta skuplji. Znači za to treba desetak milijardi kuna koje nemamo. Sljedeća stvar, svugdje se i po javnoj raspravi provlači ideja o samodostatnosti, kao mi se moramo držati samodostatnosti. Mislim ona je dobra za ekstremne situacije kao što je rat, no međutim Europa je slobodno i otvoreno tržište. Ona trguje sa svime i treba uključiti ideju i pozicionirati Hrvatsku a) kao tranzitnu zemlju kojoj hoće energiju i preko koje prolazi energija, jer preko tog dijela postaješ bitan i kao b) zemlju koja izvozi električnu energiju. Dakle, to su dvije stavke koje treba implementirati u tom planu ako je na neki način fali. Druga stvar, izgradnjom obnovljivih izvora energije, to se podrazumijeva u toj strategiji koja osnova za ovu strategiju održivog razvitka koja se na nju poziva, moraju se izgraditi rezervna pomoćna, dodatna postrojenja za proizvodnju električne energije. Znači za izgradnju obnovljivih izvora energije. Ta priča je pase. Znači, ta priča više ne drži vodu. Zašto? zato jer Danska npr. ima 100% energije iz vjetra i uravnoteženje tom energijom se može pokriti od susjeda. Dakle, bitno je osigurati strateške odobrene pravce dakle Europska unija je odustala od tog koncepta, to je priča od jučer. To nije priča od danas, to je priča od jučer. Kao takva više nije relevantna u okvirima u kojima se nalazi. I sada, došli smo do toga u konačnici jednog velikog problema koji ćemo pretrpjeti i hrvatski građani i Europska unija kada jednog dana uđemo u Europsku uniju, a to je … tržište električne energije, ponajprije s nereguliranom cijenom. Dakle, mi imamo slučaj da stranci ne ulaze, jer je cijena energije preniska i ne potičemo zbog toga izgradnju novih energetskih kapaciteta. Gospodo, dakle u zadnjih dvadesetak godina propustili smo sljedeće stvari. Propustili smo biti tranzitna zemlja za dobavne pravce nafte i prirodnog plina. To više nismo. Propustili smo biti energetsko čvorište za opskrbu Europe ukapljenim prirodnim plinom. Propustili smo biti zemlja s jakim prenosnim kapacitetima za električnu energiju, propustili smo biti zemlja izvoznik električne energije. Kada smo sve to propustili, a sada nam trebaju za implementaciju neke nove strategije 10 milijardi eura, ja sada pitam zapravo čemu mi ovo donosimo, možda je najbolje samo da pričekamo Europsku uniju da dođe, neka se stvar stihijski razvija i ne moramo nikakve dokumente dalje štampati, ako ih ne možemo financirati. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku uvaženi zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa cijenjeni kolega spomenuli ste pitanje sve veće potrebe za hranom koja je evidentna u svijetu kako u svijetu tako i normalno kod nas. Međutim, iz ove Strategije održivog razvitka u njoj stoje sasvim drugačije postavke i ja ne znam kako bi mi mogli da usprkos i naše čistoće tla, ne znam zraka, vode, mora itd. što su sastavnice ove strategije. Kako vezano za poljoprivredne površine proizvedemo više hrane, kada direktno stoji da raspoložive poljoprivredne površine slabo se koriste, uz to se ostvaruje niska razina poljoprivredne proizvodnje, to piše u ovoj strategiji, odnosno da su posljedice poznate. Nedostatak potrebnih poljoprivrednih proizvoda, visoki uvoz hrane, visoke cijene. Kako nakon ovoga realizirati glavni cilj i primjenu održive poljoprivredne proizvodnje, odnosno poljoprivrednog zemljišta koristiti u skladu s načelima održiva gospodarenja tlima. Jer Hrvatska po svojem korištenju i mineralnih goriva i pesticida u najvećoj mjeri spada među zemlje na kraju ljestvice. Međutim, postavlja se drugo pitanje, da li je uopće točno? Da li mi i koliko koristimo, jel' one podatke koje dobivamo recimo nisu nepristrani podaci, ali u isto vrijeme imamo i situaciju da koristimo te pesticide i mineralna gnojiva, a u isto vrijeme imamo jedan puno veći broj hektara na koje se ono raspoređuje nego onoga koje koristimo. Tako da u ovoj strategiji ne dobivamo odgovor kako i na koji način ćemo mi ove sve veće potrebe za hranom realizirati. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik, odgovor na repliku uvaženi zastupnik Davor Bernardić.
Pa samo ću vam reći da je to i svjetski trend. Kada je kineskim ministar zdravstva rekao da je zdravo piti čašu mlijeka dnevno, onda je tjedan dana u svim većim trgovačkim centrima po cijelom svijetu bila nestašica mlijeka. Dakle, činjenica je da Azija de facto je počela odlučivati o tome koliko ćemo i koliko skupo jesti. Šteta je da zbog toga ne iskoristimo poljoprivredne resurse koji se zovu tzv. komparativne prednosti koje imamo jel'. Vidite npr. Japan koji je zemlja koja nema apsolutno ništa od resursa. Zapravo čak je bila u toliko nepovoljnom položaju da ih nitko nije htio ni kolonizirati, zato jer nisu imali ništa, su razvili prednosti ali konkurentske. I postali su zemlja koja uvozi te temeljne resurse i izvozi gotove proizvode i orijentirali su se zapravo iz ničega su napravili jako puno. Ja bih volio da je isto tako usmjeravanje nas tj. naše vizije neke proizvodnje, pogotovo proizvodnje hrane koja će biti sve skuplja i skuplja, u razmjernim svjetskim trendovima, bude bazirana na ovoj liniji naših komparativnih prednosti koje definitivno imamo, ali doći ćemo u poziciju da možda sa njima nećemo moći upravljati ukoliko budemo stihijski prepustili da veliki igrači iz Europske unije, a mi za to nećemo biti spremni, vode u tome dijelu glavnu riječ. A možda će tako biti.
Zahvaljujem. Imamo još 7 prijavljenih za raspravu. Puno je već rečeno pa ukoliko ne treba ponavljati, ukoliko može da malo skratite bit ću vam zahvalan. Ak ne dok bu, bu. Uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Zapravo stvaranje uvjeta za održivi razvoj je osnovna zadaća u 21. stoljeću svih država pa ni Hrvatska u tome nije izuzetak. Održi razvoj zadovoljava potrebe današnjice, a pritom ne ugrožava potrebe budućih generacija ostvarujući povoljnu ravnotežu između želja i mogućnosti. I slijedeće što ću reći da je poznata činjenica da za održivi razvoj je potrebna društvena odgovornost. Društvena odgovornost politike, gospodarskih subjekata i svih građana jedne države. Ako to izostane, onda niti nemamo održivog razvoja. Ja ću se složiti sa konstatacijom koja je izrečena, izrekla predstavnica našeg kluba da sve to ovaj predloženi dokumenat u cijelosti ne sadrži, da je on nedorečen, nekonkretan i neambiciozan. Ispada kao da se predlagatelj oko ovog posla latio tako da ga čim prije odgurne od sebe. Izostala su predviđanja, vizija i akcijski planovi o čemu su šire kolegice i kolege već govorili. Ja ću se u svojoj eto kraćoj raspravi osvrnuti na dio koji se odnosi na prirodna dobra i poljoprivredne površine. Samo nekoliko naglasaka. Kaže se kod prirodnih dobara da je to cjelovit prostor Hrvatske. Posebno je potrebno štititi poljoprivredne površine, šume i vode, konstatira se da je značajan dio površina miniran, a kod poljoprivrede poljoprivrednih površina uz to što se konstatira koliko ih ima. Ono što je za mene najbitnija konstatacija u tome jest upravo ovaj dio rečenice gdje se kaže da imamo nedostatak potrebnih poljoprivrednih proizvoda, veliki uvoz hrane i visoke cijene. Dakle, te tri ili četiri odrednice bi zapravo za mene trebale onda značiti i glavne ciljeve i glavne aktivnosti za provođenje takvih mjera. Naš Ustav u članku 52. između ostalih stvari koje definira kao dobro od posebnog državnog značaja, tu ubraja i zemljište, šume, vode, more, biljni i životinjski svijet i kaže se da upravo takva dobra trebaju uživati posebnu državnu zaštitu. Kako mi to u praksi činimo je diskutabilno, pogotovo ako analiziramo pojedine zakone koje smo u posljednjih nekoliko mjeseci donijeli ili koji su tu pred nama. Radi se i o Zakonu o poljoprivrednom zemljištu, Zakonu o golfu, sutra ćemo raspravljati o Zakonu o vodama, vodnom gospodarstvu, o šumama. Mislim da ni jedan taj zakon koji bi trebao zapravo značiti da su to dobra od posebnog državnog interesa koji uživaju posebnu državnu zaštitu zapravo kroz te zakone to nije vidljivo. Što meni ovdje nedostaje? Ako kažemo da nemamo dobro, da imamo nedostatak potrebnih poljoprivrednih proizvoda onda treba početi od osobnog resursa u poljoprivredi i načina kako se on koristi, a to je poljoprivredno zemljište. Ovdje nije konstatirano da imamo zapravo jako mali posjed, da je on nerentabilan za proizvodnju, da ima visoke fiksne troškove, da imamo nedovoljno stručno osposobljene ljude koji se bave poljoprivredom i posljedica svega toga je neracionalna proizvodnja, skupa proizvodnja i niski prinosi. Dakle, trebalo bi staviti u prvi plan kako okrupniti taj posjed. Mi osnivamo i određenu institucionalnu infrastrukturu, između ostalog Zakonom o zemljištu smo donijeli, definirali i Agenciju za upravljanje zemljištem, međutim kakva je njezina mogućnost. Ona bi zapravo trebala biti glavna kod okrupnjavanja zemljišta i na način da otkupljuje male parcele od privatnika. Ali kakva je njezina mogućnost ako smo im proračunom osigurali svega 5 milijona kuna za te namjene i u slijedeće dvije godine predviđamo da će to biti na istoj razini. Kaže se onda ma da, nismo više osigurali jer će to biti samo intervencija. Ako je to samo intervencija kroz institut prvokupa, onda nećemo učiniti ništa. Ili slijedeće kako smanjiti uvoz. Ne možete smanjiti uvoz ako vam je domaća proizvodnja skupa. Kupac u ovakvim uvjetima ne gleda uvijek primarno kvalitetu, nego gleda na polici cijenu. Ne možete reći kupujmo Hrvatsko ako je ono i pod dvocifrenim postocima skuplje nego što se može uvesti ili ne možete samo na takav način reći uvoznicima vi uvozite lošu robu. Vi morate nešto učiniti da ih spriječite da uvoze lošu robu i da ju prodaju na hrvatskom tržištu. Dakle, i tu treba određena zakonska regulativa, utvrđivanje kvalitete i svih onih pratećih institucija koje će pratiti takvu kvalitetu. Što je s poticajima? Mi iz godine u godinu izdvajamo sve više novaca za poticaje, imamo sve manju proizvodnju i sve veći uvoz. Kako sustav poticaja na neki način reformirati da oni daju efekte? 2001. godine donesen je Zakon o poljoprivredi, tamo smo rekli da je potrebno izvršiti regionalizaciju poljoprivredne proizvodnje, 7 godina nije dovoljno da to učinimo. Dakle, mnoge stvari treba daleko šire analizirati i onda ih kroz zakonsku regulativu rješavati. Što je sa ruralnim razvojem? Donijeli smo i strategiju ruralnog razvitka, a nama godišnje po nekoliko sela ostaje pusto. Jutros smo raspravljali o nalazu državne revizije gdje kaže da tamo nema ni kriterija za raspored tih sredstava, pa čak nema ni natječaja za takve projekte. Što je sa evidentiranjem državnog zemljišta? Zna se da je kao društveno zemljište bilo registrirano preko milijon hektara zemljišta, mi smo sada uspjeli negdje oko 300, 400 ili možda i manje tisuća hektara upisati ili registrirati kroz ovih gotovo, evo skoro i 18 godina. Kakvo je obrazovanje? Što će se tu činiti? Pred nama je potreba sustava licenciranja proizvođača pojedinih proizvoda u poljoprivredi. Oko toga nema ništa. Kako će se prenositi, transferirati nove tehnologije ako nemamo obrazovanog kadra, itd. Šta su glavni ciljevi? Glavni ciljevi ispada ovdje da su to biološka i krajobrazna raznolikost. Tek u aktivnostima se govori šta bi to trebalo u poljoprivrednoj proizvodnji činiti. Ja bih htjela upozoriti na jedan od projekata nacionalnih koji smo donijeli, koji se ovdje kao postojeći dokumenti evidentiraju, a to je Nacionalni projekt navodnjavanja i gospodarenje poljoprivrednim zemljištem. Ovdje se zapravo malo učinilo i možda je to dobro. Htjela bih ovdje upozoriti i na Izvješće Svjetskog fonda za zaštitu prirode koji govori o situaciji na Mediteranu. Mi dijelom pripadamo Mediteranu. Ovdje se kaže da se način kako se razvijala poljoprivreda na Mediteranu kroz jedno navodnjavanje, pa i navodnjavanje kultura koje tradicionalno se nisu navodnjavale, dakle masline i agrumi, da je to dovelo do toga da se od 1960. do danas navodnjavano zemljište udvostručilo i da su irigacijski sustavi postali glavni konzumenti vode i da oni apsorbiraju čak 65% vode na Mediteranu. Dakle, klimatske promjene, sve češće razdoblja suše i u Hrvatskoj zapravo nas moraju upozoriti na to da regionaliziramo poljoprivredu, da pazimo koje usjeve na kojim područjima imamo i kako ćemo graditi sustave navodnjavanje, upravo za one kulture koje to trebaju. Svega toga zapravo kroz ovu strategiju sve to ne vidimo i mislim da ona bi trebala ići na jednu ozbiljniju doradu.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku. Uvažena zastupnika Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Naime, moram se ovako replicirati kolegici ustvari više i da dopunim. Slažem se s njom da našu poljoprivredu karakterizira niska proizvodnja, da našu poljoprivredu karakterizira nedostatnost proizvoda ili bolje reći ono što svakodnevno čitamo da Hrvatska pored toliko poljoprivrednih površina uvozi 40% hrane. Mislim da bi i ova Strategija održivog razvoja morala prije svega imati razvoj samodostatnosti u poljoprivredi. Konačno bismo morali definirati koje to proizvode Hrvatska može proizvesti barem da ima dovoljno za sebe, a ne da ih uvozi. Javila sam se još zbog nečega. Mi danas govorimo o velikom uvozu. Paralelno, samo da proizvodimo ono što smo proizvodili '90.-tih godina mi bismo imali ne samodostatnost, konkretno kod kukuruza, već bismo mogli imati i obnovljive izvore energije, mogli bismo govoriti o proizvodnji bioetanola, mogli bismo govoriti o zadovoljenju upravo onih normi koje od nas Europska unija očekuje. Samo jedan primjer. Mi danas proizvodimo prosječno 5,4 tone po hektaru kukuruza. Proizvodili smo 6,4 tone, a to je evo s lakoćom pokazala i prošla godina da možemo i više, samo ovaj puta zbog klimatskih, a ne zbog naših tehnoloških znanja i da samo na 300 tisuća hektara proizvedemo tonu kukuruza više imali bismo zasigurno i obnovljive izvore energije. Prema tome, mislim da Strategija održivog razvoja morala je ukazati i na te mogućnosti da idemo ka samodostatnosti, ali da idemo i ka proizvodnji obnovljivih izvora, vezano na poljoprivredu.
Zahvaljujem. I odgovor na repliku, uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Slažem se, kolegice Čuhnil, sa vašim razmišljanjem, ali htjela bih to potkrijepiti sa nešto što je aktualno, što ćemo sada kroz koji dan raspraviti. Naime, ne možemo voditi politiku poticanja proizvodnje na način da kažemo to je sada velika ili mala proizvodnja pa ćemo to iduću godinu poticati. Mi moramo imati jedan dugoročni plan, upravo u ovom smislu kako vi govorite što Hrvatskoj nedostaje i više ulagati, kroz kapitalna ulaganja, osposobljavanja domaćinstava i kroz tehnološki napredak, ali i kroz obrazovanje. Recimo, kad kažem to ćemo raspravljati ne može se desiti da povećavamo, udvostručavamo poticaj za kukuruz zato što je bila velika proizvodnja pa je niska cijena i onda moramo nadoknaditi ljudima razliku u cijeni. To je jedno neodrživo stanje i to je neprihvatljivo na takav način koristiti porezni novac.
Zahvaljujem. Idemo dalje s raspravom. Uvaženi zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče. Naravno da, evo ja ću probati skratiti ovu raspravu na vašu preporuku budući da je kao što ste i sami rekli već puno toga rečeno, pogotovo što bih u svakom slučaju ako nismo zaboravili ono što je u ime kluba SDP-a rekla naša cijenjena zastupnica su one sitne manjkavosti ili veće manjkavosti koje ova strategija kao ono što bi trebalo biti strategija već ima. Pa da samo ponovim da ono najozbiljnije što, kada, tko i za koliko novaca nekako nije, 'ajde rekli ste nam da će to biti nekako potvrđeno akcijskim planovima, ali u svakom slučaju i u jednoj ovakvoj strategiji barem naznake nečega od onoga trebalo imati da bi ona opravdala naziv kao što je strategija. Vi ste na početku svoga izlaganja rekli da mi u Hrvatskoj bi trebali i ova strategija tako jest napravljena da bi svoj daljnji razvoj u Hrvatskoj trebala pretočiti u viziju održivog razvitka. Nadalje, rekli ste da je kroz ovu kratku analizu postojećeg stanja onako kako je ovdje navedena, da bi se iz toga trebali izvući i nekakvi konkretni potezi za jedno dugoročno djelovanje. Tu bih se u načelu možda mogao složiti s vama, ali evo neću govoriti kada, tko i za koliko, prvo ću govoriti o što. Kako je ona kao strategija zaista načelna ja ću se nekih stvari u tom načelnom, mogli bi načelno govoriti i razgovarati jako puno. Probat ću se na neke stvari samo osvrnuti da vidim možda malo iz jednog drugog kuta gledanja da li se tu nešto da popraviti ili promijeniti. Najprije kada govorimo u ovom općem, uvodnom dijelu, kada govorimo da strategije utvrđuju smjernice dugoročnog djelovanja definiranjem ciljeva i utvrđivanjem itd. i onda se kaže da strategija objedinjuje tri sastavnice održivog razvitka i onda se kaže gospodarski rast, socijalnu ravnotežu i okoliš. Ja bih volio kada bih ovdje, to je ono što je disonantno možda pa vam se neće svidjeti, umjesto gospodarskog rasta da je samo navedeno ekonomska, socijalna i ekološka konstatacija čime bi se umjesto ekonomske sastavnice upotrijebila sintagma gospodarski rast. U cijelu strategiju je ubačen virus. Gospodarski rast po meni čini da u cijelu ovu strategiju gdje god se on spominje je na neki način virus koji razjeda ovu strategiju. Takva strategija ne može polučiti održive rezultate naravno budući da onako kako ja mislim gospodarski rast je uzrok neodrživog razvoja, iscrpljivanja resursa, devastacije planeta i socijalnih podjela. Nastavljanje s dosadašnjim modelom razvoja koji glorificira rast, a u situaciji kada je u 20 stoljeću oko pola globalnih, neobnovljivih resursa već potrošeno, a danas u 21. stoljeću bi rezultiralo samo daljnjim produbljavanjem ekološke i socijalne krize ma koliko to nama kao političarima ili politici općenito bilo teško priznati. Nadalje, u ovom poglavlju gdje govorimo Republika Hrvatska i održivi razvitak također su tri opća cilja, između ostaloga gospodarski, stabilni gospodarski rast pa pravedna raspodjela socijalnih mogućnosti te zaštita eko sfere. Mislim da bi netko, nismo to mi niti pretpostavljam da bi to baš mi trebali reći. Ali netko bi zaista trebao objasniti što to na kugli zemaljskoj stalno raste osim gospodarstva. Ne sigurno zaštita eko sfere ili raspodjela, pravedna raspodjela socijalnih mogućnosti. Ako takvih primjera nema, a nema ih kako to da se na zemlji ili u nekoj državi koji fizički ne mogu rasti predviđa također stabilan gospodarski rast u nedogled. K tome se još tvrdi da se to može izvesti na način da se štete u okolišu i društvu istovremeno smanjuju. To još nikome nije uspjelo, ali i sintagmu održivi rast uporni rad koriste košnjičari stvarnih promjena u koristodrživosti kao da 40 godina odlaganja odlučnih akcija nije bilo razumno za cijeli ovaj naš planet. Također, na prijedlog strategije na stranici 5. kažete da ćemo promicati gospodarstvo temeljeno na blagostanju, raznim promjenama, natjecateljskom duhu. Mislim da bi bilo primjerenije ili zašto u natjecateljskom duhu, a ne u nekakvom duhu suradnje i uz razumijevanje potrebe svih društvenih i socijalnih skupina. Također tvrdimo da ćemo strategijom osigurati gospodarstvo koje osigurava visoki standard života. Ja ne znam puno o održivosti razvoja. Ono malo što sam naučio nekako mi se čini da sama održivost govori o osnovnim potrebama sadašnjih i budućih generacija i o kvaliteti življenja, a ne o visokom standardu. Kada bi svi na primjer stanovnici svijeta poželjeli imati visoki standard kao stanovnici Amerike nedostajalo bi naravno ne jedan nego dva ili tri planeta za neophodne resurse da bi to i na takav način ostvarili. Nadalje, u opisu sadašnjeg stanja da sada ne govorimo da je ono na neki način da nije pogođeno kako treba i da niska inflacija, smanjivanje proračunskog deficita i ne znam što sve. Znači od krivih temelja idemo. Čini mi se da je ovo opisano ovako sadašnje stanje u gospodarstvu je izrazito podložno utjecaju naravno mi to svi dobro znamo hirovitih svih vanjskih prilika i nikako ne bi bio dobar temelj za izgradnju stabilnoga gospodarstva. Stabilno gospodarstvo mogli bismo imati samo ako bi ga uspjeli osmisliti tako da naš utjecaj na njega bude dominantan i presudan što danas nije slučaj, jer na tekućoj vrpci kao što čujemo i vidimo pod vanjskim diktatom usvajamo pravila igre. Dominantan utjecaj na gospodarstvo mogli bismo imati kada bi se fokusirali na izgradnju samodostatnosti ma koliko god to zvučalo retrogradno prije svega u hrani i energiji. Upravo to bi bio put u održivo gospodarstvo s puno manje transporta, energije i uvoza, a s puno više lokalnih, radnih mjesta i obzira prema okolišu. No, u strategiji tako nešto nigdje se ne spominje. Dalje mi se čini da je, evo nabrojit ću samo još jedan nedostatak. Manjkavost je uz uključene institucije koje će ovu strategiju moći provoditi pa su navedena sva ministarstva do sveučilišta, instituta. Mislim da opća primjedba vrijedi za svih osam ključnih ovih poglavlja ovako kako je ovdje, područja, kako je navedeno jer održivi razvoj se ne može narediti niti propisati pravnim aktima s državne razine. Održivi razvoj se ili događa lokalno ili ga nema. Uz … [[Govornik se ne razumije.]] uključenih institucija nigdje se ne pojavljuju jedinice lokalne i područne samouprave, a ja mislim da bez njih ministarstva ne mogu postići ništa u realizaciji i ovakove strategije rekli smo kakova ona jest. Također u poglavlju održiva proizvodnja i potrošnja hvale vrijedno je što ste naveli da potrošači moraju promijeniti sadašnji način života i utjecati na smanjivanje potrošnje prirodnih dobara samo ne znam kako. Naravno, potrošači neće promijeniti sadašnje navike i način života ukoliko im se ne bude sasvim jasno da to moraju i da je to u interesu svih njih i njihove djece. Dok je rast glavni cilj nacionalne gospodarske politike bit će legitimno da poduzeća svim mogućim sredstvima propagande potiču potrošače da troše još više, a budući da je propagandnih poruka neizmjerno više od onih sa upozorenjima i objašnjenjima kuda sadašnji razvojni model vodi, te budući da poticanje na potrošnju nije zabranjeno nego se praktičnim mjerama podržava potrošači će se držati onih poruka koje su im lakše dostupne i lakše razumljive. Kada se usmjerenost društva sa rasta i tržišne utakmice prenese na izgradnju samodostatnosti, te kada sadašnji tip reklamnih poruka nestane sa tv ekrana i s radija i iz novina tada ćemo moći povesti krupan iskorak u održivoj proizvodnji i potrošnji. Isto tako, na neki način mi se čini da je u skladu s promjenama recimo aktivnosti i mjere koje se govore također o održivoj proizvodnji i potrošnji, opet me nemojte pogrešno shvatiti da sam protiv nekakve nauke. Ali u skladu s promjenama tvrdite da ćemo do 2010. u skladu s promjenama obrazaca potrošnje u suvremenom svijetu ulagati u znanstvena istraživanja i primjenu novih čistijih i ekološki učinkovitih tehnologija s manjim iskorištavanjem prirodnih dobara. Kada se doista zdušno radi na postizanju održivosti i samodostatnosti onda nam ne treba velika ulaganja u nove tehnologije, jer se sva rješenja nalaze u onom što je i malo i što je lokalno. Nije dobro što redovito zaboravljamo da su u potrazi za održivim rješenjima trebamo fokusirati na istraživanje prije svega vlastite, ali i tuđe tradicije i starih znanja i vještina. Jer nećete valjda reći da na ovim prostorima prije 50, 60 godina održivost bila, nije bila dio svakodnevnice kao što je to bila. Naravno evo polako mi ističe vrijeme samo mi dozvolite još…
Uvaženi zastupniče morate ručnu povuć. Rekli ste malo kraće, pa sad, nemojte barem u crveno više ići. Isteklo vam je vrijeme. Hvala lijepo.
Ne bih ni završno rečenicu mogao reći.
Recite evo.
Evo dozvolite mislim da je, samo još tu jednu rečenicu. Neću više evo. Mislio sam biti puno kraći. Ispričavam se svima vama. Govorimo o kontinuiranom stjecanju znanja osobito u vrijeme brzih i značajnih promjena, pa bi trebalo poboljšati konkurentnost na tržištu rada da to sad kažemo komentirajući to. Teza da bez gospodarskog rasta nema ni adekvatne zaštite
Uvaženi zastupniče, to je 5 rečenica. Zahvaljujem, ne možete više. Imamo dvije replike pa ćete moći reći kroz replike. Prvo je uvaženi zastupnik Marin Jurjević.
Kolega je postavio retoričko pitanje što jedino raste osim gospodarstva i očito iz njegovog izlaganja proizlazi da raste i ugroženost okoliša i iz toga proizlazi da nam je puno toga uradili da se uspori ta ugroženost okoliša. Često zaboravljamo da čovjek nije samo društveno, nego je prirodno biće, da je priroda samo naš, recimo to figurativno, neživi dio. Zbog toga me zanima, kad se ovdje govori o Jadranskom moru, kaže se na stranici 33. u prostoru, ja citiram, prostoru Jadranskog mora, obale i otoka nalaze se najvrjedniji i najosjetljiviji prirodni sustavi Republike Hrvatske, što je činjenica. Činjenica je da more čini 35,4% ukupne površine Republike Hrvatske. Ono što je meni nejasno je dosadašnja politika borbe, da tako kažem protiv novih invazivnih vrsta algi koje napadaju podmorje Jadrana, prije svega se radi o algi kaulerpa taksifolija koja je starija, a od ranije je ova još opasnija kaulerpa recemosa koje jednostavno uništavaju naše podmorje. Čini mi se da se veoma mala sredstva u proračunu, jer svake godine pokušavamo pronaći ta sredstva, pa u skladu s tim … [[Govornik se ne razumije.]] amandmane. Predviđaju jako malo sredstva, a s obzirom na ove konstatacije da je to nešto što je jedna od najvećih vrijednosti, ako ne i najveća vrijednost u ovome smislu Hrvatske, volio bih čuti možda, nije mi jasno zašto se na taj način ponaša prema toj algi, iako znam da je nju teško iskorijeniti.
Uvaženi zastupniče, pustio sam vas da govorite, ali uvaženi zastupnik Denona koliko god je dugo govorio nije alge spomenuo, ali izvolite sad vi odgovorite na alge.
Alge su sinonim nečega, čini mi se da je kolega ste rekli alge bi trebale biti sinonim nečega što ne bi trebali dozvoljavati ako govorimo o Jadranskom moru, no ja nažalost ne vjerujem da će se ikada uspostaviti neki specijalni mehanizam održivog gospodarenja Jadranskim morem, ali ipak vjerujem da se trebaju dogovoriti i načela ponašanja koja bi mogla zaustaviti devastacije. Također vjerujem da se može utjecati na lokalne zajednice da svoje funkcioniranje postave na načelima održivosti i uspostavom lokalne agende 21, što bi kroz određeno vrijeme zasigurno rezultiralo unapređenjem stanja okoliša i socijalnih prilika u zajednici. A ono što mi nije uspjelo reći, onu jednu rečenicu pa dozvolite sada, kada sam govorio o ulaganju u znanje, ponovo se spominje da bi to trebalo na tržištu osigurati gospodarski rast bez kojega nema socijalne ravnoteže ni adekvatne zaštite okoliša. Čini mi se da, probajte mi sad to odgovoriti, teza da bez gospodarskog rasta nema ni adekvatne zaštite okoliša, često se čuje, unatoč potpunoj neutemeljenosti. Treba samo odgovoriti na jednostavno pitanje, odgovorite mi ako možete, da li su globalnu devastaciju okoliša i klimatske promjene prouzročile zemlje koje su najbogatije i s najvećim gospodarskim rastom ili one najsiromašnije. Navedena teza mogla bi stajati samo ako su za sve globalne nedaće krive Burkina Faso i slične zemlje, a je United States unija, Japan i Kina. No, na svu sreću, znate kako kažu u mom i našem Gorskom Kotaru, i taj zvuk će proći, kaže lisica dok joj deru kožu, pa vjerujem da će i taj napredak ovako kako smo ga ovdje napravili isto proći, a da ćemo ostati na onim zdravim temeljima i osmisliti život u našoj Hrvatskoj malo drugačije nego što ova strategija predviđa.
Zahvaljujem. I replika, uvaženi zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa cijenjeni kolega Denona je ukazao na to da govoriti o strategiji održivog razvitka, a ne gledati je lokalno je bespredmetno. Isto tako, govoriti o nečemu što neće pružiti mogućnost da se kroz ostvarivanje te strategije osiguraju određena radna mjesta, odnosno razvoj je isto tako bespredmetno. Evo, ja ću ukazati na jedan detalj vezan pomalo i na one prethodne rasprave kad se govorilo o poljoprivredi. Riječ je bila o tome da je poljoprivreda potencijal za proizvodnju hrane. Nekoliko je puta istaknuto da je potencijal i za proizvodnju energije od nekakvih ostataka iz poljoprivrede. Evo jedan detalj vezan uz Vukovarsko-srijemsku županiju i grad Vukovar. Ono od čega se puno u Vukovaru očekuje jeste projekt energane za slamu. Vi znate da je tamo kod nas slama prisutna kao jedan nekakav, rekao bih otpadak ili dodatak bilo kakvoj žetvi. U Vukovaru je recimo predviđeno da se napravi energana za proizvodnju električne energije snage 12 megavata koja bi trebala biti u gospodarskoj zoni na preko 3 hektara bi se prostirala i negdje bi već 2010. trebala, barem prema projektima početi raditi, zaposlila bi stotinjak radnika. Naravno da Vukovarci puno očekuju od takve jedne investicije koja je težine nekih četrdesetak milijuna eura. Za njezin rad kažu da bi trebalo negdje oko 100 tisuća tona slame godišnje. Predviđeno je da tvrtka koja će to sve voditi sklopi desetogodišnje ugovore sa dobavljačima slame, čime bi dakle i to bila određena sigurnost i za poljoprivrednike. Dakle, to je jedan primjer kako se može povezati održivi razvoj sa lokalnim projektima jer neće riješiti samo povećanje zaposlenih …
Zahvaljujem. Vrijeme vam je isteklo. Uvaženi zastupnik Denona, odgovor na repliku. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kako sam prekardašio uz vašu dozvolu i ušao dva puta u crveno, odustajem od moguće replike u korist, evo vaše preporuke da skratim.
Zahvaljujem na vašem doprinosu. Uvažena zastupnica Nevena Marinović nastavlja sa pojedinačnom raspravom. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče. Strategija održivog razvitka Republike Hrvatske je svakako značajan dokument koji dugoročno usmjerava gospodarski i socijalni razvitak te zaštitu okoliša prema održivom razvitku Republike Hrvatske. Strategija ovaj prijedlog, uvažavajući postojeće stanje i preuzete međunarodne obveze sadrži temeljna načela, postavlja osnovne ciljeve i mjere održivog razvitka gospodarstva, održivog socijalnog razvitka te zaštite okoliša, ali identificira ključne izazove u njihovom ostvarenju. Navedene su institucije za provedbu, njihova odgovornost i način praćenja provedbe. Ja ću se zadržati na tome da vidimo kakvo je stanje danas u Republici Hrvatskoj i kakva su očekivanja od ove strategije. U rujnu 2008. godine pred ovim Visokim domom, bilo je izvješće o provedbi zaštite prirode u Republici Hrvatskoj iz koje je vidljivo da je zaštita prirode u Hrvatskoj postala u proteklih 7 godina integralna djelatnost kojom se korištenje prirodnih dobara nastojalo i uglavnom uspjelo uskladiti sa održivim razvojem. Nadalje, isto izvješće pokazalo je da Republika Hrvatska ima veliko bogatstvo u raznolikosti ali i vrlo visok stupanj vrijednosti i očuvanosti biološke i krajobrazne raznolikosti te da ono predstavlja ogroman razvojni potencijal. Hrvatska ima jedinstvenu poziciju u Europi i svijetu da iskoristi svoje komparativne prednosti poput nedirnute prirode, tradicionalnog uzgoja proizvodnje hrane ali i rezervoara mudrosti stare Europe i ima mogućnost profilirati se u destinaciju prepoznatljivu po svojoj eko topskoj neovisnosti i snazi. Dobro bi bilo da je održivi razvoj značajnijim djelom baziran na definiciji eko topa zemljopisno specifičnoga, evolucijski stabilnoga i ekonomski održivog sustava. Razvoj je potrebno planirati nadalje na vrijednostima koje oni koji ih stvaraju čine prihvaćenim kao dio sustava jer upravo oni daju stabilnost istom sustavu. Navedeno je protivno utrci za dominacijom za kojom teže lideri današnjice a kao rezultat toga su problemi otuđivanja i gubljenja identiteta što je otvorilo put globalnom sindromu monokulture a znamo da je monokultura i evolucijski neodrživa. Budući da je Jadran najveći strateški potencijal ali i strateška orijentacija Vlade Republike Hrvatske u svojoj raspravi koncentrirat ću se kratko na ovaj po meni vrlo značajan ključni izazov ostvarenja održivog razvitka Republike Hrvatske. Danas na sreću još uvijek zbog mnogih mudrih prije nas koji su znali brinuti o održivom razvoju i strateški planirati upravo takav razvoj imamo more puno bogatstva, života, čisto, prozorno, uokvireno predivnim krajolicima. I upravo zbog toga ima status posebne subregije Sredozemlja. Iako opterećen onečišćivačima na pojedinim lokacijama hrvatski dio Jadrana je najčišće morsko područje na Mediteranu i Europi. Problemi zaštite okoliša a time i održivog razvitka ovog segmenta postoje i oni su nedostatak uređaja za pročišćavanje voda, iznenadna onečišćenja mora, unos stranih morskih mikroorganizama i patogena ali i izlov i pretjerana gradnja na obalnom području. Posebno opterećenje otoci i čitavo obalno područje podnose tijekom turističke sezone. Turizam je pokretač gospodarskog razvoja ovog dijela Republike Hrvatske ali i opterećenje za morski okoliš i obalni prostor. I upravo zbog strateškog značaja turizma zaštita morskog okoliša mora imati prioritet jer je očuvani prirodni okoliš preduvjet za sadašnji i budući razvoj turizma. Stoga i glavni cilj postavljen u ovom dijelu i mjere za postizanje tog cilja moraju biti usklađen. Budući da je cilj ograničiti utjecaj gospodarskih djelatnosti posebno turizma treba intenzivirati mjere koje osiguravaju čisto more i priobalje a upravo to rade i odgovorni ljudi na području Zadarske županije ali i čelnici otočnih i priobalnih jedinica lokalne samouprave jer u njihovim strateškim razvojnim programima održivi razvoj baziran je upravo na zaštiti mora i priobalja. I u ovom trenutku su angažirana značajna sredstva u provedbi tih projekata. Zaključit ću. Pri usmjeravanju Republike Hrvatske prema održivom razvitku i napretku u svakom od osam ključnih izazova važno je ne samo zacrtati nego i provesti reforme i zacrtane aktivnosti te kroz izgradnju učinkovite države i podizanje obrazovne sredine svih građana graditi društvo temeljeno na znanju jer je to bitna pretpostavka u ostvarivanju održivosti i ostvarenja glavnih navedenih ciljeva ove strategije. Od strategije očekujem učinak i ove strategije na hrvatsku ekonomiju trebao bi biti stvaranje i stabilnosti i kvalitete koju svjetski monokulturizam ne bi mogao destabilizirati baš uvijek. Ali očekujem i da potakne razvoj novih razmišljanja temeljenih na principima etike a ne dominacije. Hvala.
Zahvaljujem. I sada imamo uvaženi zastupnik Ivica Pančić. Izvolite.
19,03, znači u 13 trebam završiti. Gospodine predsjedavajući, gospodine državni tajniče. Ova strategija odnosno ovaj dokument trebao bi pokazati viziju razvoja Republike Hrvatske. Taj dokument bi trebao sadržavati odnosno ta strategije trebala bi sadržavati sve ostale strategije odnosno sve te strategije gospodarskog, energetskog i inog razvoja Republike Hrvatske trebale bi proizilaziti iz ove Strategije održivog razvoja. Na predstavljanju te strategije trebala bi sjediti najmanje trećina Vlade a ne samo državni tajnik sa suradnicom bez obzira što smatram da ste apsolutno kompetentni da pratite ovu raspravu i da odgovarate. Međutim, to je jedna Strategija održivog razvoja ali zbog svega ovoga što možemo iščitati u strategiji i kako je ona prezentirana više bi taj dokument mogli nazvati esejom nego strategijom koji se donosi više zbog formalnih nego stvarnih razloga. Ona je samo nekoliko taksativno nabrojanih primjedbi, neodređena, bez jasno definiranih problema i ciljeva, bez preciznih mjera koje treba primijeniti, bez precizno utvrđenih rokova, bez financijskoga plana pa čak ni ideje koliko bi to eventualno moglo koštati a da o mjerljivim instrumentima uspješnosti niti ne govorimo. Ali uvijek postoji dva pristupa strategiji, strategijama odnosno izradi strategije pa se onda uvijek može reći da jednostavno naša vizija izrade takvog jednog dokumenta je drugačija i da ovo što imamo u ruci je upravo ono što bi trebalo i biti. Međutim, u svakom slučaju od ovoga dokumenta neće biti nikakve štete. Koliko će biti koristi o tom potom. Ali postoji jedna krupnija primjedba koja se može dati više na rad cjelokupne ove administracije u najmanje zadnjih pet godina jer realizacija ove strategije u startu je dovedena u pitanje zbog loše prakse kao što sam rekao rada ove administracije. Jer u ovih zadnjih nekoliko godina nisam baš vidio koncept održivoga razvoja. Partikularni interesi danas dominiraju nad općim interesima, zakoni služe da bi se kršili a strategije se zaboravljaju i prije nego što se donesu. Probajmo ići po nekim ključnim izazovima koji su sadržani u ovome dokumentu. Recimo, kad govorimo o zaštiti okoliša, prirodnih dobara, o zaštiti Jadrana i priobalja što smo imali svih ovih godina? Umjesto očuvanja svega ovoga imali smo devastaciju, posebno prilikom donošenja prostornih planova na djelu je bio jedan strašan pritisak kako na ministarstvo tako i na jedinice lokalne samouprave u cilju pogodovanja interesima kapitala, u smjeru apartmanizacije i betonizacije obale, građenja novih hotelskih kapaciteta i na mjestima gdje oni ne bi smjeli biti izgrađeni na malom otočiću sa nekoliko stanovnika. Graditi kapacitete hotelske sa nekoliko tisuća kreveta bez komunalne infrastrukture smatram da nije održivo. Ili kada govorimo o planu gradnje 50-ak golf igrališta što je aktualno. Ne znam koliko se to uklapa u očuvanje prirodnih bogatstava Republike Hrvatske i održivoga razvoja posebno priobalnog dijela Hrvatske. ili kada govorimo o održivoj gospodarskoj proizvodnji. Samo da se dotaknemo već je bilo ovdje riječi poljoprivrede koja je jedna od ključnih grana i za opstanak našega naroda. U ovih 18 godina nekoliko puta smo mijenjali strategije, od razbijanja krupnih posjeda u vlasništvu kombinata, pa sada nove strategije objedinjavanja onoga što smo u ovih 15 godina i dodatno već i ono što je bilo rascjepkali, još dodatno rascjepkali. Prije 5 godina Vlada je rekla da je jedan od prioriteta njezine politike Strategija navodnjavanja. Međutim, u ovih 5 godina nije se maklo sa mrtve točke. Jer ako govorimo o energetskoj neovisnosti i učinkovitosti, ova plinska kriza je pokazala koliko smo mi i neovisni i koliko radimo ka toj učinkovitosti. Imamo strategiju, odnosno dopunu strategije i energetskoga razvoja koju su ustvari pisali pojedini lobiji. Ustvari to nije strategija, ona postoji, odnosno tek trebamo se opredijeliti jedne od tri mogućega scenarija. I opet ćemo se opredijeliti ne prema procjeni što je u interesu ove države i ovih građana, već moguće opredijeliti ćemo se prema trenutnoj jakosti pojedinoga lobija. Da li će to biti naftni lobi dominantan da li ugljeni lobi, plinski ili nuklearni. Uopće u ovim kriznim vremenima ne govorimo za razliku od nekih istina razvijenih država, o uvođenju novih tehnologija, zelenih tehnologija. Umjesto da kaskamo sa razvijenim svijetom zašto zajedno sa njima ne bi kreirali ono što će tek u budućnosti doći. Ili kada govorimo o prometnom povezivanju koliko je tu održivosti kada smo koncept koji je koliko toliko držao vodu, ajde da budem i krajnje kritičan prema njemu, izgradnje autocesta doveli u pitanje. Od nečega što je bilo koliko toliko održivo, došli smo do toga da je nova izgradnja cestovne infrastrukture postala apsolutno neodrživa. Zašto? Zato što su cijene skočile dvostruko više nego što bi bilo realno. Ili koliko je održivo megalomanski ići za novim projektima nizinske pruge, koliko je održivo modernizirati željeznicu prema Vinkovcima, kolsko je održivo imati autocestu na tome pravcu prema Lipovcu i još reći da je jedan od prioriteta Hrvatska gradnja kanala Dunav-Sava. Da li je to održivo ne samo da je ekonomski isplativo, nego je ekološki i štetno. Ili kada govorimo o teritorijalnoj koheziji Republike Hrvatske. pa ako je nešto na djelu svih ovih godina iz ovih ili onih razloga, objektivnih i subjektivnih to je daljnje produbljivanje razlika između pojedinih dijelova Hrvatske, razlike između Slavonije i Zagreba svakim danom sve su veće. Ili kada govorimo o održivosti politike socijalnih i inih davanja. Koliko ona može biti održiva ako daleko više trošimo nego što uprihodujemo. I ova kriza će pokazati da smo i na tome planu pravili pogreške. Ili kada govorimo o poticaju rasta stanovništva. Govori se kako je bivša Vlada kriva zato što Hrvata nema. A ja kažem tko je vladao Hrvatskom onih ostalih 14 godina? To je uistinu veliki problem i treba priznati da dosadašnje mjere nisu dale pravi rezultat. Budući 13-ta minuta polako istječe, privodio bih kraju. Ovu strategiju treba, odnosno dokument treba promatrati kroz izvješća evo Agencije Ujedinjenih naroda za razvoj, koje govore o klimatskim promjena, nešto što nas očekuje, nešto što će se dotaknuti dijelom nas, ali većim dijelom generacija koje dolaze i na koje će Hrvatska morati dati ozbiljne odgovore. Što je s onim našim ključnim bogatstvima to je pitka voda, to su šume, to je poljoprivredno zemljište. Jel' od njihovog očuvanja zavisit će i opstanak hrvatskog stanovništva na ovim prostorima. Znači, da rezimiram. Od ovoga dokumenta ne očekujem previše, jer nema političke spremnosti da se iskoriste svi potencijali u društvu za ostvarenje navedenih ciljeva napisanih u ovom dokumentu. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
Poštovani kolega Pančiću. Evo bit ću slobodan vi ste nešto mlađi od mene. Naime, priča o kanalu Dunav-Sava, toliko je stara priča da se već više od četvrt stoljeća o tome priča. Još kao mladić tamo negdje početkom 80-ih godina išao sam sa jednom grupom kolega iz srednje škole da prohodamo i vidimo buduću trasu kanala, gdje ćemo moći svojim čamcima pecati, vozati se itd. Posjetit ću i na izjavu ministra Čobankovića o kojoj sam govorio negdje prošle godine u početku rada Sabora, koji je rekao, na prvoj sjednici novog saziva Sabora donijet će se prostorni plan što će značiti službeni početak radova na kanalu Dunav-Sava. To je bio evo ponovit ću, plaćeni oglas na devetoj stranici Vukovarskih novina od 23. studenog 2007. godine. To je bila velika predizborna priča. No veo još i dan danas pričamo o tom kanalu, spominje se u razno raznim oblicima. Ja moram reći da nakon svega kada čujemo malo ekologe Vukovarsko-srijemske županije i problematiku Hrvatskih šuma u Spačvanskom bazenu, da je možda i dobro što nije započela gradnja. To će još dakle dati prostora da se obave još nekakva istraživanja se da nekakvo pravo tumačenje značaja toga kanala. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I odgovor na repliku uvaženi zastupnik Ivica Pančić. Izvolite.
Postoji kolega jedna knjiga, a ja vam preporučam da je uzmete. Otprilike naslov glasi "Lov lososa u Jemenu". Otprilike taj projekt ribolova, hvatanje lososa u suhim pustinjskim vadima otprilike se može mjeriti sa ovom idejom koja je još iz Austro-Ugarske, znači stotinu i ne znam koliko godina gradnje kanala Dunav-Sava. Da je to ekonomski isplativo, da je to ekološki prihvatljivo, već bi netko to sagradio. U ovim okolnostima današnjim gospodarskim, društvenim i inim, jednostavno to mi otprilike sliči kao da želimo loviti losose u nekoj pustinjskoj državi. Hvala.
Zahvaljujem. Idemo dalje, ali bez lososa. Uvažena zastupnica Brankica Crljenko. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, uvažena gospodo iz ministarstva, kolegice i kolege. Održivi razvitak pretpostavlja ostvarenje tri opća cilja, stabilnog gospodarskog razvitka, pravedne raspodjele socijalnih mogućnosti, te zaštite okoliša. Republika Hrvatska ostvarit će stabilnost i napredak u razvoju ako u okviru općih ciljeva uravnoteženim politikama, između ostalog, na što ću se ja posebno osvrnuti, izgradi učinkovit sustav socijalne skrbi. Hrvatsku niz godina prate nepovoljna demografska kretanja. Ta se pojava očituje u povećanju udjela starijeg stanovništva, negativnom prirodnom prirastu, migracijama tijekom Domovinskog rata i starenjem radnoaktivnog stanovništva. Osnovne su značajke populacija starijih, povećava se broj jednočlanih domaćinstava, bračnih parova bez djece, mijenjaju se životni stil i uloge spolova, veće su stope razvoda, migracije iz ruralnih krajeva ubrana područja, novi izazovi u zaštiti ljudske sigurnosti od nasilja i kriminala. Održivi razvitak društva temelji se na društvenoj jednakosti i slozi. Održivo je ono društvo koje poštuje različitosti u okviru demokratskih vrijednosti u kojem svaki pojedinac bez obzira na spol i porijeklo ima jednaka prava i mogućnosti aktivno i odgovorno sudjelovati u okolnosti koje unapređuju i osiguravaju socijalnu sigurnost, ljudsko zdravlje i pravnu zaštitu. Zbog nepovoljne dobne strukture i smanjenog radnog kontigenta povećava se broj uzdržavanih, a smanjuje broj radno sposobnih stanovnika. Rizik siromaštva i isključenosti osim nezaposlenih prvenstveno pogađa starija i samačka kućanstva, a zatim kućanstva s većim brojem djece, beskućnike itd. U odnosu na regionalnu raširenost, ugroženost siromaštvom, prvenstveno je povezana uz ruralna područja. U njima su stope razina siromaštva tri puta veće od onih u urbanim područjima. Procjenjuje se da je 10% stanovništva Republike Hrvatske socijalno isključeno. Glavni cilj strategije održivog razvitka je ostvariti socijalno uključivo društvo koje odlikuje solidarnost unutar generacije i među generacijama, te u kojem se poštuju različitosti u okviru demokratskih vrijednosti u kojem svaki pojedinac, bez obzira na spol i porijeklo, ima jednaka prava. Bitna obilježja sustava socijalne skrbi. To je sustav koji je najviše suočen s rješavanjem nepovoljnih tranzicijskih procesa, stručnjaci centara za socijalnu skrb su odbojnici za razne nedostatke sustava i kumulirane frustracije vezane uz nezavidnu poziciju korisnika. Mogućnosti rješenja su često vrlo ograničene, a po mom mišljenju najznačajniji problemi su paralelizam i nejasne nadležnosti. Npr. obiteljski centri, sudovi, centri za socijalnu skrb, zatim nepovoljni standardi i normativi rada, te nedostatak jasnih procedura, nedjelotvorna i nedefinirana suradnja s drugim institucijama, često prebacivanje odgovornosti, a posebno neadekvatna pomoć i suradnja od strane viših instanci. Pri tom konkretno mislim na Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi. U ocjeni Europske Komisije od 5.11.2008. uz niz primjedbi navodi se činjenica da već godinu nije uspostavljen ravnatelj Direkcije za socijalnu skrb. Dakle po ovom ispada da je to potpuno nebitan resor, da bi se odredila osoba koja će ga voditi, a naravno kad nema osobe koja vodi, onda nema ni smjera, nema ni razvoja, ni razmjene informacija, nema se kome ni žaliti, a ne može se nikakav napredak ni očekivati. Pored takve anarhije i neorganiziranosti sustav u praksi mora funkcionirati i mora rješavati probleme koji su sve veći i veći. Kakva je situacija sa stručnjacima sustava socijalne skrbi. Visoka razina profesionalnog stresa, izloženost različitim rizicima, preveliki normativi, nepovoljni uvjeti rada, često prozivani po principu da socijalni radnik ne može dobro odraditi svoj posao. Ako nešto poduzme bit će optužen da krši nečija prava, a ako ne poduzme bit će optužen zbog nečinjenja. Svaki novi propis donosi novu ovlast, odnosno novu obvezu, posebno centrima za socijalnu skrb, a kapacitiranost je ne prati. Što se tiče strategije razvoja socijalne skrbi nedostaje cjelovita i jasna strategija. Ne postoji strateški dokument. Postoje pojedinačni dokumenti, kao što je socijalna isključenost, decentralizacija, deinstitucionalizacija, skrb o djeci, ali ne postoji ni jedan strateški dokument. U sustavu socijalne skrbi nužne su promjene. Prije svega neophodna je jasnoća i socijalna osjetljivost zakonskog okvira. Dakle, zakoni trebaju biti jasni i socijalno osjetljivi, nužna je izrada novog Zakona o socijalnoj skrbi, zatim planiranje mjera koje su financijski održive. Na žalost održivi su samo oni programi koji su financirani od strane UNICEF-a i Svjetske banke. Zatim, organizacijski okvir koji omogućava djelotvornu, vertikalnu i horizontalnu komunikaciju unutar sustava i među sustavima, kvalitetne i dostupne usluge, kompetentne i zadovoljne stručnjake i djelotvorno korištenje financijskih i ljudskih resursa. U Republici Hrvatskoj, da bi se to postiglo, potrebna je daljnja izgradnja učinkovitih ekonomskih i financijskih sustava upravljanja, jačanje pravnog sustava, sloboda nezavisnih medija te stalno jačanje civilnog društva preko kojeg dolaze zahtjevi za promjenama. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Javi se zadnji trenutak, uvaženi zastupnik Goran Heffer, … [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]]
Kolegica je još stajala, ispričavam se. Pa kolegica je, ja se ispričavam što možda sad repliciram svakome, ali činjenica je da je kolegica potaknula jedno pitanje koje u strategiji održivog razvitka predstavlja isto značajan element. To je pitanje zastupljenosti ili boravka određenih stručnih djelatnika iz područja socijale koji kod nas u Slavoniji je itekako deficitaran. Naime, iz poznatih razloga, dakle ratnih zbivanja, poraća, trenutačne nerazvijenosti Vukovarsko-srijemske županije, dakle istoka Hrvatske, ja bih rekao da je kod nas potreba za takvim kadrom izuzetno značajna. I meni je drago da je kolegica upravo spomenula i taj segment jer i nekakvo zdravlje ljudi je element održivog razvoja. Nažalost, kod nas je takva zastupljenost izrazito, izrazito nedostatna u usporedbi sa Zagrebom, Rijekom i ne znam drugim sredinama koje su i razvijenije i rekao bih bogatije itd. Ja bih rekao da je problem ove deficitarnosti ipak sustava i prepustit to samo lokalnoj samoupravi je loše. Trebalo bi na razini države se o tome razmišljati. Ja očekujem da će u tom segmentu budući da se to stalno napominje, održavaju se radionice, tribine i sve ostalo, ne samo političkih stranaka nego i nevladinih institucija i zdravstvenih institucija i ostalog da će netko konačno imati sluha za takvim rješenjem takvog problema u Vukovarsko-srijemskoj županiji i cijelom istoku Hrvatske. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Brankica Crljenko. Izvolite.
Problem zapošljavanja u sustavu socijalne skrbi je ključan problem. Jednim dijelom je vezan za Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi i činjenicu da Ministarstvo zdravstva ne daje suglasnost za nova zapošljavanja, a drugim dijelom za nedostatak stručnih kadrova. Tu mogu samo zaključiti da treba poticati obrazovanje kadrova u sustavu socijalne skrbi, prvenstveno socijalnih radnika, a u suglasnosti s jedinicama lokalne samouprave poticati zapošljavanje u područjima od posebne državne skrbi na način da se to zapošljavanje stimulira nekim drugim oblicima poput dodjeljivanja kadrovskih stanova ili zapošljavanja bračnih drugova. Zahvaljujem.
Zahvaljujem i vama. I idemo dalje s raspravom. Rajko Ostojić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Kao što su kolegica Crljenko i kolega Heffer vrlo jasno rekli, zdravlje s jedne strane i ljudski resursi s druge strane su temelj svake države. Moramo imati zdravlje, moramo imati uske resurse pa sam iznenađen da naša Vlada je danas ovdje bez ljudskih resursa, ako je istina ono što su napisali, citiram: "da je ova strategija razvojni temeljni dokument u promišljanju dugoročne preobrazbe kao temelj za sve buduće strategije i dokumente koji će pridonositi održivom razvoju Republike Hrvatske". Naravno da gospodin državni tajnik jako puno zna o održivom razvitku, ali iznenađujuće je da nemamo potpredsjednika Vlade, da nemamo ostale ministre, osobito na tragu činjenice da je Hrvatska danas članica Svjetske vlade. Hrvatska je članica Vijeća sigurnosti, a Vijeće sigurnosti se kolokvijalno zove Svjetska vlada. Naravno, ne bih govorio o tome kako se naši predstavnici ovaj čas ponašaju u toj Svjetskoj vladi, ali činjenica je da je ta Svjetska vlada usvojila milenijske deklaracije, milenijske ciljeve i činjenica da od 8 milenijskih ciljeva svaki drugi, dakle 4, se odnosi na zdravlje. I to je ovo što je kolega Heffer vrlo jasno i kolegica Crljenko sada rekli. Napredak postoji, gospodine potpredsjedniče Sabora, napredak postoji jer Vlada Republike Hrvatske prije godinu dana kada je donijela svoj program nije imala ni riječi, ni riječi o Milenijskom deklaraciji, ni riječi o milenijskim ciljeva, ni riječi o održivom razvoju. Znači, napredak postoji. Izgleda su zaguglali pa su nešto uspjeli pročitati pa se sjetili da postoji i … [[Govornik se ne razumije.]] napredak postoji, ali strategija ako se to može nazvati strategija, u ovome obliku ne stoji. Nama treba, nogometnim rječnikom rečeno, ofenzivan pristup. Ovo je defanzivan pristup, bunker. Trebamo, moramo, ako, kondicional, možda i reći bunker, nikad zabit gol nećemo. To se desilo samo u Italiji '84., '85. na Svjetskom prvenstvu kad smo ušli u polufinale i nikome više. Imamo bunker odnosno uopće ne igramo. Ne igramo ili igramo stihijski, o čemu je govorio kolega Jovanović. Stihija ne dovodi ničemu, a osobito ne održivom razvitku, gospodine državni tajniče. Nama treba inicijativa, treba nam ono što smo imali, najbolji izvozni brand prošlog stoljeća, a to je javno zdravstvo. Gospodine državni tajniče, u ovom dokumentu imate samo dvije stranice o javnom zdravstvu, a bez zdravlja ništa. I vi, gospodine državni tajniče i vaša suradnica ste dizajnirani da živite 120 godina. Ja vam želim da živite 120 godina, ali u uređenoj državi, uređenom parlamentu, uređenoj vladi, uređenom ministarstvu, a ne u stihiju. Zato ja vas lijepo molim da ovo javno zdravstvo i zdravlje, uvažavajući činjenicu da u Milenijskoj deklaraciji je svaki drugi cilj zdravlje, proširite, uvažite činjenicu da zdravlje našeg naroda, svih naših građana je temelj razvitka i da ulaganje u zdravlje u uređenim državama je temeljna investicijska strategija. I onda govorimo o preventivi. Kako govoriti o preventivi u državi u kojoj je prije tri godine tadašnji ministar zdravstva dozvolio proizvodnju azbesta? O tome je kolega Jurjević govorio cijelo vrijeme, godinama i godinama. Dakle, u državi koja bi trebala imati održivi razvitak, koja bi trebala štititi okoliš, diči se Jadranskim morem. Gospodine državni tajniče, dozvoljena je proizvodnja azbesta. Vi niste liječnik, ali 26. veljače 2006. godine tadašnji ministar zdravstva je podzakonskim aktom, pravilnikom, dozvolio proizvodnju azbesta zajedno sa tadašnjim ministrom gospodarstva i rada. To je nezamislivo. To je najveći krimen tadašnjeg ministra, tadašnjeg ministra rada i nezamislivo uređenoj državi ili mi nismo uređena država. Ja se nadam da jesmo. Kao što je tu navedeno, svaki drugi građanin Hrvatske pobolijeva od kardiovaskularnih bolesti, a svi ti rizični čimbenici kardiovaskularnih bolesti su preventabilni. Kad ste čuli za jednu javno-zdravstvenu akciju koja govori o preventivi? Kad? Ja vas pitam, ja sam zabrinut što ga nema. Nema ministra zdravstva pa će mu … [[Govornik se ne razumije.]] Tumori novotvorevine, postoje dvije akcije, moram biti iskren, detekcija karcinoma … [[Govornik se ne razumije.]] i detekcija karcinoma dojke, ali pobolijevanje od karcinoma i danas, u utorak, 60 naših građana je dobilo dijagnozu karcinoma raka i danas u utorak 35 naših građana je umrlo zbog raka. Nedopustivo visoko što govori o lošoj preventivi. Jedna kuna uložena u preventivu u konačnici donosi 10 kuna, a u situaciji kakva je ovaj čas u Hrvatskoj, to je definitivno nevjerojatno. I treći uzrok, kao što je ovdje navedeno, invaliditeta i morbiditeta i mortaliteta u Hrvatskoj, vjerovali ili ne, su ozljede na radu i prometne nesreće. Treći uzrok. A zašto? Ima tu kolegica i kolega zastupnika koji su radili u nekakvoj proizvodnji. Zato što su vas ranije zvali, bez obzira da li radili u tekstilnoj industriji, da li radili u školstvu, da li radili u rudniku u Labinu recimo, zvali su vas na preventivne preglede, upozoravali su vas. Otkrivali na vrijeme bolesti, otkrivali na vrijeme potencijalne rizične čimbenike. Nitko nas ne zove, nitko o tome ne razgovara i zato su ozljede na radu sve češće i češće. Sramotno. Invaliditet, kolegice i kolege, morbiditet i mortalitet od ozljede na radu je tri do četiri puta veći od europskog prosjeka. Nedopustivo. To je gospodine državni tajniče a na tragu dozvole proizvodnje azbesta razlog zašto ja smatram da se morate duboko zabaviti ovim dokumentom jer ja također kao i vi smatram da je ovo temeljni dokument Hrvatske države na osnovu čega će se raditi ostali dokumenti. Ali ja vas lijepo molim nemojte da to bude kao Strategija razvoja zdravstva koja ima tri karakteristike. Prva karakteristika je da je to preopširan prikaz povijesnih stečevina hrvatskog zdravstva koje su sjajne, koje su izvanredne, ali je preopširan. Ne trebamo se vraćati u prošlost. Druga karakteristika je da relativno korektno govori o problemu, a treća karakteristika je kao i karakteristika ove strategije da se ne govori o alatima, o grupi tko će i kako to napraviti. Naime, svi imamo strategije. Svaki naš građanin ima strategiju, strategiju čak i kako napraviti, sastaviti nogometnu reprezentaciju Hrvatske možda čak bolje od Slavena Bilića. Ali strategije trebaju se razviti u projekte. Malo strategija se razvije u projekte, negdje ispod 5%. A treći najvažniji cilj je to napraviti, jer znate di to pada? Na ljudima, pada na ovome. Nema nikoga iz Vlade. Svi imamo ideje. Te ideje se razviju u projekte, sve pada na ljudima i zato je meni, sam tužan gospodine potpredsjedniče Sabora vjerojatno kao i vi da naših kolega potpredsjednika Vlade nema ovdje. Ja vas lijepo molim da dobiju naše sinopsise i da dobiju to što je moguće prije i da ovaj temeljni dokument se ažurira. Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče.
Zahvaljujem. I uvaženi zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Procjenjujem da ovaj dokument kasni nekoliko godina i da se možda izrađivao u posljednje dvije, tri godine pa je to možda opravdanje za ovakvu sliku koju imamo u ocjeni sadašnjeg stanja. Moram reći da se ne bih mogao složiti sa ocjenama sadašnjeg stanja. Zašto? U uvodu dosta opširno pišemo o problemima recesije svjetskog tržišta i događanja na gospodarstvu. A što govorimo o Hrvatskoj? Govorimo netočno stanje, neistinito stanje ako govorimo o sadašnjem trenutku. Citiram: “Nastojanje za ostvarivanje gospodarskog rasta potpomognute su fiskalnom politikom, stabilnim tečajem, niskom inflacijom, daljnjim smanjivanjem državnog proračuna." To je ocjena sadašnjeg stanja. Smatram da mi kao saborski zastupnici i imamo problema kako se složiti sa ovakvom ocjenom. Možda je to prije dvije godine bilo. Već 2008. godine nije bilo takvo stanje, a danas je ono sasvim drukčije. Niti imamo gospodarskog rasta, niti imamo stabilan tečaj, niti imamo sigurnu, nisku inflaciju i imamo problema sa deficitom državnog proračuna. Prema tome, sadašnje stanje odstupa od onog što piše. Znači, dio tih recesijskih problema izvana, ali i dio naših unutarnjih imamo prisutnih nisu naznačeni u ocjeni stanja osim nekih problema koje imamo. Ali sljedeća rečenica čini mi se da je najveći problem za daljnju kvalitetu ovog dokumenta, a ona glasi troškovi socijalne infrastrukture i sigurnosti uravnoteženi su sa razinom održivosti u postojećim gospodarskim uvjetima. Pretpostavljam da socijalnu infrastrukturu smatramo i mirovinski sustav i zdravstveni sustav i socijalni sustav. Čujte o mirovinskom neću ništa govorit jer se u ovom trenutku svađamo o prvom i drugom mirovinskom stupu, ali je evidentno da ni jedan ni drugi nisu riješeni, da su stravični deficiti, da nemamo osiguran sustav mirovinski, da ne znamo izlaz iz tih problema. A u zdravstvenom i problemu nelikvidnosti, deficitarnosti i ja bih rekao nezaokruženom financijskom sustavu, zdravstvenog sustava također ne treba govoriti. Prema tome, nama jesu to dva temeljna problema koji ako ne riješimo nećemo riješiti održivi razvoj i sigurnost građana Hrvatske. Prema tome, ne mogu se složiti i dio nas u klubu SDP-a teško se slažu sa ovakvim konstatacijama izrečenim u sadašnjoj ocjeni stanja jer jednostavno tada i sasvim drukčije pristupamo i utvrđivanju glavnih ciljeva. U svojoj raspravi zadržat ću se samo na održivosti proizvodnje i potrošnje. I također konstatirati da se ne mogu složiti sa glavnim ciljem koji je postavljen kod ovog poglavlja. Ostvariti uravnotežen i stabilan rast gospodarstva koji bi imao manje utjecaja na daljnju degradaciju okoliša i stvaranja otpada. Ja bih rekao cilj koji je postavljen evidentno je da najviše doprinosa u stvaranju ovog doprinosa u stvaranju ovog dokumenta je imalo Ministarstvo zaštite okoliša, jer jednostavno je na neki način i kroz te postavljene ciljeve vidljivo koliko se pokušava brinuti o okolišu, o otpadu. Znači, o tim negativnim efektima proizvodnje, a u biti ne postavljamo cilj koji je to cilj u proizvodnji? Da li smo svjesni da želimo u Europsku uniju? Da smo sad negdje oko 8000 eura prosječna primanja po stanovniku, a da Europska unija već bilježi negdje 20000. Da naš cilj možda mora biti u svega pet, šest narednih godina doć do 15000. Kako to postaviti? Na koji način to postaviti? I naravno kroz taj gospodarski rast riješiti dvije najbitnije poluge socijalne politike to su mirovine i zdravstvo. Koliko je problem, a sami ste naveli da imamo problema sa nedovoljnom ja bih rekao kvalitetnom regionalnom gospodarskom, regionalnim gospodarskim razvojem. Prema tome, u tim ciljevima kad govorimo već u poglavlju gospodarstva i politike gospodarstva morali smo imati vrlo jasno definirana u kojem roku, koju visinu gospodarskog rasta, koji regionalni razvoj i vjerojatno nešto više i o samim gospodarskim granama. Jer jednostavno da smo tako postavili cilj da je Ministarstvo gospodarstva imala većeg utjecaja ja vjerujem da bismo mogli imati vrlo jasno definiran glavni cilj kad je u pitanju odjel održive proizvodnje i potrošnje. Na žalost mi tog cilja nemamo. I tog trenutka mi vidimo da smo neambiciozni i nemamo niti kvalitetno postavljenih ciljeva u aktivnostima, odnosno mjere i aktivnosti. Jer kao što vidimo ovdje nam je sva koncentracija … [[Govornik se ne razumije.]] na količinu poljoprivrednog proizvoda, izvinjavam se, poljoprivrednog zemljišta kvalitetu proizvodnje, čak ekološki kvalitetne proizvodnje, stočarstva, ali dolazimo na područje industrije, gospodarstva, tog trenutka mi ne vidimo što nam je cilj za postizavanje ovakvog gospodarskog rasta. Zašto? Jer sva proizvodnja se samo vezuje na zaštitu okoliša i smanjenje proizvodnje otpada. Znači mi ne vidimo kako ćemo u industriji, u ja bih rekao gospodarskim granama uspjeti postići temeljni cilj, snažan gospodarski rast koji će nam riješiti i probleme u socijali. Prema tome, problem dokumenta da nadležna ministarstva nisu bila prisutna, nemamo kvalitetno definirane ciljeve, a to je, ja bih rekao i najveći problem jer Vlada nije koordinirala ovaj dokument jer smo mi morali imati i struku iz ostalih ministarstva prisutni na ovom dokumentu. Zato nažalost i ocjena koju je dala predstavnica našeg kluba i koja govori da je dokument nedorečen, da je nekonkretan, ali nažalost i neambiciozan, stoji i to je razlog gdje se stavlja sve nas zastupnike u veliku dilemu. Ovaj dokument nam je potreban, taj dokument moramo donijeti, ali kako biti iza dokumenta za kojeg ocjenjujemo da ne oslikava današnjost, a niti dovoljnu ambicioznost da promijenimo ovu sliku današnjosti.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja završno reći? Da. Uvaženi Nikola Ružinski, državni tajnik u Ministarstvu zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče i hvala svim saborskim zastupnicima koji su se potrudili ostati ovako kasno, koji su se potrudili proučiti ovu strategiju i koji su se potrudili dati svoje viđenje. Činjenica je da je kad se spominje riječ održivi razvoj, da ima jako, jako puno pogleda na održivi razvoj, ima nekoliko definicija. Ima o tome, svatko gleda sa svog stajališta, gospodarstvenici sa svog, zaštitari sa svog, zdravstveni radnici sa svog, dakle ima i često se događa velika polemika oko toga. Ono što smo danas čuli je jedan veliki prigovor na veličinu, na detalje, na ono što je ova strategija donijela, pogotovo sa strane zastupnika oporbe, uglavnom SDP-a gdje je možda i dana nama koji smo radili jedna velika potvrda da ovu strategiju treba donijeti. Ovu strategiju i kroz kritiku prema ovoj strategiji smo dobili puno potvrde o tome da ovu strategiju treba donijeti. Ono što bi htio ukazati na činjenicu da se strategija u drugim državama u različitim državama donose na različite načine u različitom opsegu. Meni je žao što nemamo prilike, vremena ili što niste imali prilike vidjeti strategije drugih država gdje recimo strategija, Švedska strategija ima dvadesetak stranica koje su isto tako općenite, ali su snažne. Njemačka strategija ima dvjesto pedeset i nešto stranica. Uzevši ovu diskusiju danas koju smo imali ovdje, ova naša strategija sa tisuću, dvije tisuće stranica ne bi bila dovoljna jer zaista svatko u svom području je rekao niz primjedbi, ali i niz prijedloga. Ja, ako mi dopustite ja ću ovo što ste vi izrekli kao svojevrsnu kritiku strategije uzeti kao potvrdu da treba nešto napraviti, uzeti niz prijedloga koje treba napraviti. Ono što bih htio samo naglasiti da smo se mi opredijelili na strategiju koja se nastavlja akcijskim planovima. Ovo što je govoreno u pojedinim dijelovima, to su akcijski planovi koji trebaju se potvrditi i trebaju ovu strategiju provesti na način kao što ste vi to predložili danas, možda uz neke iznimke. Ja bih uvaženom zastupniku Ostojiću skrenuo pažnju da je meni uputio kritiku za azbest, dakle, ja sam dio tima koji je pokrenuo i koji je napravio nakon 85 godina proizvodnje azbesta u ovoj državi, mi smo napravili puno u zaštiti ljudskog zdravlja od azbesta, zaštiti radnika, zaštiti stanovništva, evo upravo se završava proces sanacije onog igrališta na kojem su djeca, što je zapravo odlagalište otpada, jedna zatrpana kava koju smo proveli. Tako da možda ja uvažavam vašu brigu za azbest i za problem azbesta, ali mi smo zaista napravili nešto u tom azbestu. Isto tako bih vam htio skrenuti pažnju, možda se niste primijetili, ali ja sam to uvaženoj zastupnici Holy rekao i na odboru, 2002. godine Hrvatska se opredijelila za izradu strategije održivog razvoja, 2002. godine je ondašnja Vlada donijela odluku o povjerenstvu, o odboru koji treba donijeti strategiju, na čelu tog odbora je bio predsjednik ondašnje Vlade. Kad smo mi došli, evo ja sam tamo 2005. negdje došao, u ministarstvu nisam našao ni jedan jedini dokument, ništa nije bilo napravljeno. Dakle, odgovornost je na svima nama što je ta strategija došla malo kasnije, ali je došla i strategija će biti napravljena. Ono što moram reći, evo sad ipak odgovoriti na neke stvari, trebalo bi satima da odgovaram na ovo sve što smo satima slušali, na sve ne treba odgovarati, ali upravo bih htio reći da recimo uvaženi zastupnik Denona je rekao da li svi imaju pravo na visoki standard. Dakle, ja bih od bilo koje stranke očekivao nešto, ali socijalističke stranke ili SDP-a, socijalne stranke koja ima u svom programu to, da li svi imamo pravo? Jasno da imamo pravo. Kako će taj visoki standard biti? Biti će godinama visoki, ali ga sigurno imamo. Dio ove strategije ne može biti borba protiv kaulerpe taksifolije ili nešto, to su akcijski planovi koji će biti doneseni, ali se vidi da pojedini zastupnici vide da postoje određeni problemi i oni se trebaju riješiti. Žao mi je što nema uvaženog zastupnika Flege ovdje da uđemo u polemiku o tome što je life learning, da uđemo u polemiku oko toga što se treba i kako se može riješiti problem školstva jer i on i ja smo imali prilike u svom dijelu u jedno određeno vrijeme biti svaki na svojoj dužnosti, biti zaduženi za razvoj naobrazbe, školstva, visokog školstva i tako dalje i ne bih se složio s njegovim konstatacijama. I ova strategija održivog razvoja nije fokusirana na zaštitu okoliša, ali strategija održivog razvoja je fokusirana na ona tri stupa o kojima smo govorili i ona mora biti takva i ona nije kao što je rekao uvaženi zastupnik Gajica krovni dokument, ali je toliko krovni da uvjetuje da ostale strategije moraju imati ove tri komponente u sebi, ali strategija razvoja države je ipak nešto drugo. I uvaženog zastupnika Pančića nema da mu odgovorim na to da li je održiva gradnja željeznica. Jedna od osnovnih stvari danas koja je u Europi, koja je u svijetu da se preferira izgradnja željezničkih pruga koje su zbog načina potrošnje energije i utjecaja na okoliš sigurno povoljniji od ovoga, od nekih drugih … [[Govornik se ne razumije.]] Dakle, mi ćemo strategiju dalje razvijati, ići ćemo kroz akcijske planove, davat ćemo ovom Visokom domu povremeno kroz odbore izvješća što je napravljeno. I još jedan put vam svima zahvaljujem bilo da podržavate ili da ste nam dali kroz svoju kritiku određene prijedloge kako ćemo dalje nastaviti. I s time bih ja završio gospodine potpredsjedniče.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Sada ćemo prekinuti današnje zasjedanje. Sutra ćemo nastaviti s 5. točkom Izvješće o uredbama koje je Vlada Republike Hrvatske donijela na temelju zakonske ovlasti. Želim vam laku i ugodnu noć.
Prelazimo na Prijedlog strategije održivog razvitka Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Vlada je prije zaključenja rasprave podnijela amandmane koje sukladno članku 169. Poslovnika postaju sastavni dio Konačnog prijedloga zakona i o njima se ne glasuje. Amandmane je podnijela zastupnica Gordana Sobol. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenim amandmanima. Državni tajnik, gospodin Nikola Ružinski. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Dobili smo dva amandmana.
Prvi amandman gospođe Sobol, amandman 1. načela jel'?
Da. Ne može se prihvatiti taj amandman zbog toga što je već taj tekst sadržan u uvodnom dijelu gdje je točno navedeno da je i ravnopravnost spolova dio ove strategije.
Hvala. Gospođa Sobol, izvolite.
Gospodine državni tajniče, pa u uvodnom dijelu su i druge stvari iz načela također pobrojane, pa ne vidim razloga da onda ne bude, da se načelo promicanja ravnopravnosti spolova također unese u ta opća načela. U krajnjoj liniji to je sukladno i Zakonu o ravnopravnosti spolova koji smo donijeli prošle godine i nacionalnoj politici za promicanje ravnopravnosti spolova. A ravnopravnost spolova je jedno od najvećih vrednota ustavnih što se tiče Republike Hrvatske. Dakle, stvarno nema nikakvog razloga, a obzirom i na one amandmane koje ste kao Vlada u stvari prihvatili da sad u ta opća načela pored općenito gdje se govori o ljudskim pravima ne uvrstite i načelo promicanja ravnopravnosti spolova. Evo pa, ja stvarno molim kolegice i kolege saborske zastupnike mi smo načela ravnopravnosti spolova u niz zakonskih odredbi ugrađivali i našim vlastitim amandmanima, a da u Strategiju održivog razvitka Republike Hrvatske da se to ne istakne kao posebno načelo stvarno mislim da nije u redu. Ja stvarno molim glasanje.
Stavljam ovaj amandman jedan gospođe zastupnice Gordane Sobol koji Vlada ne prihvaća na glasovanje. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Prelazimo na amandman drugi iste zastupnice, na strani 28. glavni cilj. Izvolite gospodine državni tajniče.
Hvala lijepo. Ne možemo prihvatiti ni ovaj amandman zbog toga što se bitno mijenja sadržaj ovoga glavnog cilja, a ostalo je sadržano u samoj strategiji, pa prema tome ne vidimo posebni razlog da se prihvati ovaj amandman.
Hvala. Gospođa zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče. Amandman 2. koji sam podnijela ide, to je u onom dijelu poglavlja zdravstva i u kojem se ciljevi koji želimo ostvariti unutar dakle naše zdravstvene politike da se mijenja, da se jedan stavak promijeni i da glasi: “Poboljšati, razvijati zdravstveno obrazovanje građana s posebnim naglaskom na programima zdravstvenog obrazovanja djece i mladih.“ Ja mislim da je to dakle i u skladu i sa svim onim što imamo zapisano u našim drugim zakonima. Ali treba reći da u kontekstu zdravstvene reforme edukacija o zdravlju je ponajprije značajna radi prevencije, te je stoga nužna od najranijih dana obrazovanja. Kada govorimo o edukaciji o zdravlju svakako treba uključiti pitanje seksualnog obrazovanja u školama kao jedan od bitnih elemenata u prevenciji prije svega različitih oblika seksualno prenosivih bolesti, preranih i neželjenih trudnoća ali i pojedinih psiholoških poteškoća s kojima se mladi susreću tijekom odrastanja. A svjedoci smo da je takva vrsta obrazovanja potpuno isključena iz našeg sustava obrazovanja. Ja vas moram podsjetiti, nedavno se Vlada okitila nagradom “bisera mudrosti“ povodom programa, Nacionalnog programa za suzbijanje raka vrata maternice. Tim povodom smo imali prilike čuti različiti niz stručnjaka koji upozoravaju da ono što Hrvatskoj nedostaje to je edukacija djece i mladih kroz zdravstveni odgoj, a onda u okviru toga i seksualni odgoj. Prema tome, ja molim stvarno kolegice i kolege da glasanjem date podršku ovome amandmanu. On ništa bitno ne mijenja nego nadopunjuje, gdje mi kao dakle država se obvezujemo da poseban naglasak dajemo na programe zdravstvenog obrazovanja djece i mladih.
Hvala lijepa. Stavljam ovaj drugi amandman gospođe Sobol na glasovanje koji inače Vlada ne prihvaća. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Stavljam dakle Prijedlog strategije održivog razvitka Republike Hrvatske na glasovanje. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Strategija održivog razvitka Republike Hrvatske je donesena sa većinom glasova, 75 glasova za, 30 glasova suzdržanih i 3 glasa protiv. Odbor za zaštitu okoliša je predložio zaključak. Zadužuje se Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva da u izradu akcijskih planova uključi zainteresiranu javnost i nevladine organizacije. Molim da se o ovom prijedlogu zaključka očituje. Dakle, stavit ćemo ga na glasovanje. Vlada ga je prihvatila. Tko je za ovaj prijedlog zaključka molim da digne ruku? Hvala. Ima li protiv? Nema. Suzdržanih? Nema. Jednoglasno. Kolko? Jednoglasno sa 119 glasova je prihvaćen ovaj zaključak. Dobro jutro dame i gospodo zastupnici nastavljamo sa radom i prelazimo: - Izvješće o uredbama koje je Vlada Republike Hrvatske donijela na temelju zakonske ovlasti Vlada je podnijela u izvješću na temelju članka 3. Zakona o ovlasti Vlade da uredbama određuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora, prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za financije, državni proračun, Odbor za zakonodavstvo, Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja obrazložiti prijedlog? Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za zakonodavstvo, gospodin Emil Tomljanović predsjednik odbora, izvolite.