Prelazimo na: - Izvješće o poslovanju Hrvatske agencije za malo gospodarstvo i investicije u 2012. godini; Podnositelj izvješća je Hrvatska agencija za malo gospodarstvo temeljem članka 15. Zakona o poticanju razvoja malog gospodarstva. Materijal ste primili u pretince. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu je proveo Odbor za gospodarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. U ime predlagatelja uvodno će obrazložiti izvješće predsjednik Uprave HAMAG-a gospodin Darko Liović. Izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovane zastupnice i zastupnici u Hrvatskome saboru. Pred vama se nalazi Izvještaj o radu HAMAG-a u 2012. godini. Ukoliko bih u nekoliko rečenica htio i u nekoliko riječi opisati rad agencije u 2012. godini onda bih rekao da je to bila godina puna izazova kao što je bila i puna izazova za hrvatske poduzetnike, male i srednje poduzetnike i obrtnike, da je to bila godina promjena, ali isto tako moram reći da je to bila i rekordna godina barem po pitanju izdavanja jamstava HAMAG-a jer od osnutka, dakle od 1994. godine HAMAG je u 2012. godini unatoč recesiji, unatoč stanju u hrvatskom gospodarstvu kakvo je ostvario rekordnu brojku po broju izdanih jamstava. I upravo smo kao Uprava HAMAG-a prepoznali jamstva kao najvažniji, najbitniji instrument za poticanje malog i srednjeg poduzetništva i moram reći da u prvom dijelu godine najveći dio pozornosti i pažnje nove uprave bio je usmjeren upravo dakle prema jačanju jamstava kao instrumenta za poticanje malog i srednjeg poduzetništva. U tome moram reći da je bilo i potpore Vlade, odnosno Ministarstvo poduzetništva i obrta, prije svega povećan je jamstveni potencijal agencije sa 1 milijarde na 2 milijarde kuna, a isto tako izvršili smo i niz drugih promjena u prvom dijelu godine, upravo dakle da bi ta jamstva mogla na jači i bolji način poticati male i srednje poduzetnike. Izmijenili smo jamstvene programe koje smo pojednostavili, koje smo sistematizirali, uveli smo značajan niz novosti u naše jamstvene programe tako da smo osmislili tri potpuno nova jamstvena programa, program leasing, činidbena jamstva kao i pisme namjere za poduzetnike početnike. Sve te promjene naravno moram reći da su se reflektirale i u brojkama. Još jedna promjena koja je dakle bitna i koja je važna za napomenuti jest i vraćanje povjerenja bankarskog sektora u jamstva HAMAG Investa kao instrumenta osiguranja. U tom u smislu dakle moram reći da smo pristupili novim pregovorima sa poslovnim bankama i da smo potpisali 22 ugovora o suradnji sa hrvatskim poslovnim bankama gdje smo redefinirali jamstvo HAMAG Investa koje je sada zaposlenu banku postalo puno jači instrument osiguranja na način da je to jamstvo na prvi poziv. Rezultati u 2012. godini posebno su vidljivi u posljednjem kvartalu kada smo u posljednja tri mjeseca 2012. godine podržali ukupno 153 projekta u sektoru malog i srednjeg poduzetništva u odnosu dakle na 112 projekata koliko je podržano u cijeloj 2011. godini što zapravo znači povećanje od 40% u jednom kvartalu u odnosu na cijelu prethodnu 2011. godinu. Ukoliko usporedimo brojke dakle na razini cijele godine onda moram reći dakle da smo u 2012. godini kroz jamstva HAMAG Investa podržali ukupno 243 projekta u sektoru malog i srednjeg poduzetništva za razliku od 112 projekata u 2011. godini, da smo ukupno izdali 315 milijuna kuna jamstava u 2012. godini u odnosu na 154 milijuna kuna u 2011. godini. Isto tako što se tiče potaknutih investicija u sektoru malog i srednjeg poduzetništva tada moram reći da smo gotovo poduplali broj investicija, odnosno vrijednost investicija dakle poduprtih jamstvima HAMAG Investa koje su povećane sa 494 milijuna kuna u 2011. godini na 924 milijuna kuna u 2012. godini. Ono što me posebno raduje i što moram istaknuti jest i diversifikacija portfelja izdanih jamstava i to diversifikacija portfelja ja bih rekao na različite načine i po regijama, ono što me posebno veseli dakle da su Osječko-baranjska županija i Splitsko-dalmatinska županija uzele značajan udio u broju izdanih jamstava. Došlo je do diversifikacije portfelja i po bankama, dakle HAMAG Invest sada je prepoznat i od strane drugih poslovnih banaka, ne samo od državnih banaka. U prilog tome ide i činjenica da je u 2011. godini po broju zaprimljenih zahtjeva 42% dakle dolazilo iz banaka u državnom vlasništvu da bi se 2012. godine broj zahtjeva, odnosno udio broja zahtjeva banaka u državnom vlasništvu u ukupnom broju zahtjeva smanjio dakle sa 42 na 23%. Isto tako došlo je i do diversifikacije portfelja i po industrijama što je vrlo, vrlo bitno jer smo agencija koja je u prethodnom periodu uglavnom izdavala jamstva po programima poljoprivrede za operativne programa Vlade Republike Hrvatske, a sada se vidi dakle da je portfelj raširen i na ostale djelatnosti, prije svega dakle mislim na proizvodne djelatnosti, prerađivačku industriju, a isto tako i na uslužni sektor, odnosno turističku industriju. Što se tiče vrijednosti isplaćenih jamstava, u 2012. godini iz proračuna Republike Hrvatske isplaćeno je ukupno 17,3 milijuna kuna pri čemu moram reći dakle da opet prevladavajući udio ima Hrvatska banka za obnovu i razvoj kojoj je isplaćeno preko 80% tih sredstava. Osim jamstava agencija naravno provodi i ostale aktivnosti i ostale djelatnosti, prije svega riječ je dakle o podjeli bespovratnih sredstava. HAMAG Invest je u protekloj godini sudjelovao ukupno u četiri projekta, to su Nove tehnologije, Pozicioniranje na tržištu do uspjeha, Poduzetnik početnik te Zadružno poduzetništvo. I moram reći da od ukupno predviđenih 32 milijuna kuna koje su bile predviđene za isplatu poticaja ukupno je isplaćeno hrvatskim poduzetnicima 31,8 milijuna kuna što znači da su projekti izrealizirani u prosjeku sa 97,7% Ono što je isto tako bitno napomenuti da izmijenjena filozofija dodjele potpora na način da se poduzetnicima dodjeljuju potpore u maksimalnom iznosu koje su tražili tako da je prosječna visina dodijeljenih potpora bila 220000 kn u 2012. godini u odnosu na 38000 kn koliko je bila prosječna visina potpore isplaćena u agenciji u 2011. godini. Ukupno smo dakle zaprimili 3282 zahtjeva za bespovratna sredstva pri čemu je, dakle ukupno dodijeljeno 204 potpore. Ono što želim istaknuti isto kada je riječ o potporama jest da smo po prvi puta od osnutka agencije uveli i kontrolu namjenskog trošenja sredstava i to terensku kontrolu namjenskog trošenja sredstava gdje djelatnici HAMAG INVESTA provjeravaju dakle direktno kod poduzetnika kojima je odobrena potpora kako i na koji način su utrošena sredstva, odnosno namjensko trošenje tih sredstava. Tu su i dalje aktivnosti vezane za potporu konzultantskim uslugama kroz izdavanje vaučera tako da je za 120 vaučera u 2012. godini isplaćeno ukupno 925000 kuna. I jedna nova aktivnost i jedna nova djelatnost agencije, dakle koja je dovedena dakle pred kraj godine na način dakle da je HAMAG zapravo postao Hrvatska agencija za malo gospodarstvo sada i investicija jest, dakle posao koji se veže uz poticanje investicija i investicijskog okruženja. To je dakle posao koji smo tek započeli u 10 mjesecu prethodne godine i glavni zadatak bila je identifikacija projekata u sektoru malog i srednjeg poduzetništva na način da oni hrvatski poduzetnici i obrtnici koji traže partnere za realizaciju projekata koji neće biti u stanju realizirati kredite kod poslovnih banaka niti dobiti jamstvo HAMAG INVESTA, HAMAG INVEST sada, dakle pomaže u traženju potencijalnih investitora kako na domaćem tako i na stranom tržištu. U prethodnoj godini generiran je katalog investicijskih projekata u sektoru malog i srednjeg poduzetništva. Vrijednost tih projekata iznosila je tada 422 milijuna kuna. Prosječna veličina tih projekata iznosila je 12 milijuna kuna. Kao što sam rekao, dakle sve ove aktivnosti išle su u smjeru što jačeg angažmana Hrvatske agencije za malo gospodarstvo i investicije stvaranjem takve agencije koja će zaista postati istinski i pravi servis malim i srednjim poduzetnicima u Republici Hrvatskoj. I dozvolite da evo ukoliko još ima vremena da samo napomenem i neke osnovne aktivnosti koje su započete u 2012. godini, a očekujemo i realizaciju u 2013. godini koja će također dovesti do toga da poduzetnici, da hrvatskim poduzetnicima i obrtnicima, dakle HAMAG postane pravi servis. Riječ je dakle o projektu zajednički u suradnji sa Europskom bankom za obnovu i razvoj gdje smo pokrenuli projekt sufinanciranja konzultantskih usluga na području obnovljivih izvora energije i ušteda energije. Dakle, to je projekt u suradnji sa EBRD-om koji je započet prošle godine ukupno u proračunu izdvojeno 1,2 milijuna kuna. Također, htio bih napomenuti da ćemo u 2013. godini započeti i to vrlo brzo sa projektom mikro kreditiranja, izravnog mikro kreditiranja poduzetnika. Dakle, bit će riječ o malim kreditima do 70000 kn uz izrazito povoljne uvjete za male i srednje poduzetnike. Također, još dvije stvari koje su vrlo, vrlo bitne. Evo prije nekoliko dana potpisan je dakle sa Hrvatskom udrugom kreditnih unija. Dakle, tu smo potpisali sa kreditnim unijama također sporazume o suradnji na način da će HAMAG INVEST izdavati jamstva i kreditnim unijama. Htjeli smo na neki način proširiti krug potencijalnih kreditora. Stvoren je jedan fond od 5 milijuna kuna koji će poduzetnicima početnicima, dakle start up poduzetnicima omogućiti da se jednostavnim učlanjivanjem u kreditne unije i samo uz jamstvo HAMAG INVEST-a, dakle bez ostalih instrumenata osiguranja, dakle mislim prvenstveno na nekretnine, odnosno zalog na nekretninama omogući dakle dolazak do sredstava. I naravno ono što je donešeno kao izmjena Zakona o razvoju malog gospodarstva to je dakle spajanje Hrvatske agencije za malo gospodarstvo i investicije BICRO. Dakle, također smatramo da ćemo na taj način stvoriti jednu, dakle jaku agenciju koja će moći dakle onda poduzetnicima na neki način pomagati od same njihove ideje, dakle od istraživanja i razvoja, pa dakle preko komercijalizacije proizvoda, a onda naravno i kada ti poduzetnici ne daj bože zapadnu u određene poteškoće kroz, dakle jamstva za kredite za restrukturiranje itd. Evo dakle to su ukratko bile brojke, to su bili ukratko pokazatelji o radu Hrvatske agencije za malo gospodarstvo i investicije. Zahvaljujem se na pažnji i naravno spreman sam odgovoriti na svako vaše pitanje. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Replika Goran Marić.
Hvala lijepa. Pa gospodine Liović, ovako kad se slušaju statistički podaci oni se mogu dvojako tumačiti. Čak neki djeluju i impresivno. Vi odlično radite, izdajete jamstva. Ali svaka aktivnost mora se promatrati i sa druge strane. Vi ste izrazili zadovoljstvo svojom aktivnošću i doista ste bili aktivni. Evo ja izražavam nezadovoljstvo vašom aktivnošću. Ja bih bio sretniji kad biste vi bili manje aktivni. Recimo vi se ovdje hvalite kako ste prepoznati od poslovnih banaka i da dajete jamstva za poslovne banke, za pojedine poduzetnike. Smisao kreditnih plasmana je preuzimanje rizika. Naravno da banke izbjegavaju rizik i naravno da je njima stalo da država jamči i za sve, jamči i za štedne uloge, jamči i za poduzetnike. Ali ovo sve što ste kazali pokazuje da nam sustav ne funkcionira, da su nam poduzetnici iznimno niskog stupnja samofinanciranja, da je niska kapitaliziranost tih poduzeća, da banke nemaju povjerenja u poduzetništvo i da poduzetnici nemaju dovoljno imovine i jamstva za aktivnost. Istina da ste vašom aktivnošću spasili situaciju jer bi još više došlo do smanjenja ukupne gospodarske aktivnosti. Ali u konačnici ovo je pokazatelj što vi ste više aktivniji pokazatelj veće bolesti gospodarskog sustava. Jer država je preuzela rizik za sve a prepustili tržišnoj ekonomiji sve. Zamislite država više ne jamči državnim nego jamči i za privatne banke i to sve više i više. Pa šta onda banke će raditi? Pa koja banka, mi se hvalimo kako banka hoće uzeti vaše jamstvo. Pa tko ne bi uzeo državno jamstvo? I zato meni je drago i vi ste bili vrlo aktivni, ali treba to uzeti sa oprezom i pogotovo protestirano je 23 jamstva i 17 milijuna kuna ste isplatili na ime jamstva.
Odgovor na repliku, Darko Liović.
Zahvaljujem se na vašoj sugestiji. Naravno garancijska agencija, Hrvatska garancijska agencija je osnovana 1994. godine. Dakle, nismo mi sad počeli izdavati jamstva 2012. godine, Garancijska agencija djeluje već punih dakle više od 15 godina. Točno je ovo što ste rekli, istina na neki način to može biti i indikator stanja u malom i srednjem poduzetništvu i s tim se mogu složiti. Međutim, da nije bilo Hrvatske agencije za malo gospodarstvo i investicije moramo reći da dobar dio investicija u malom i srednjem poduzetništvu zaista ne bi bio realiziran i da bi dobar dio poduzetnika i obrtnika zapravo teže opstao još u ovim uvjetima kakvi danas vladaju na hrvatskom tržištu. Dakle, u tom smislu sasvim sigurno da je ova agencija potrebna i također druge zemlje pogotovo dakle zemlje EU sve više i više dakle idu sa sustava izravnih potpora, dakle davanja bespovratnih sredstava na druge financijske instrumente pri čemu su zapravo garancije jedan od najkvalitetnijih instrumenata poticanja poduzetništva. Prema tome, nije to novotarija, nije to nešto što je novo to je nešto što se radi posljednjih 15-ak godina i ne samo u Hrvatskoj nego i u drugim zemljama. Ukoliko vi smatrate da zaista nije potrebno da Hrvatska vlada kroz Hrvatsku agenciju za malo gospodarstvo i investicije preuzima više rizika na sebe da bi pomogla malim i srednjim poduzetnicima onda je to pravo naravno vas, vaše pravo osobno i pravo vašeg kluba odnosno HDZ-a kojem pripadate. Ja smatram osobno da bi država trebala poduzimati još više i davati još više napora da bi se olakšalo poslovanje malim i srednjim poduzetnicima. Što se tiče dakle isplate od 17,3 milijuna kuna da, to su isplate, međutim za jamstva izdana u periodu uglavnom dakle između 2005. i 2008. godine.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Na redu su klubovi. U ime kluba … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? Izvolite.
Ne bih htio da se opet prenese da smo mi duboko nesretni što nema pauze. Međutim, mislim da ovakav način Hrvatskog sabora je totalno neprimjeren. Pogledajte, u 13,30 je zakazana sjednica Odbora za gospodarstvo, a mi imamo ovdje jednu izuzetno bitnu točku u kojoj bi ljudi koji sjede u Odboru za gospodarstvo trebali raspravljati. Na ovakav način dakle ne žalimo za pauzom, da ne bi opet krivo bilo preneseno, na ovakav način se ne može raditi. Mi smo jučer odgađali svoje obveze, dakle uopće nije problem ako se treba raditi bez pauze, ako se treba raditi i kasno uvečer dakle uopće nije problem, mi bi samo molili da ujutro na početku sjednice se kaže. Vjerojatno bi i kolega Rađenović onda pomaknuo Odbor za gospodarstvo koji nije sad održan jer nema kvoruma i ja bih lijepo molio predsjedništvo Sabora u ime kluba na ovakav način se ne može raditi. To što ministri ne žele ili ne mogu doći u Sabor to je njihov problem. Ali ja bih samo molio da nam na vrijeme, dakle nismo protiv da se radi u vrijeme pauze samo ja vas lijepo molim da nam bar to ujutro kažete.
Hvala lijepa. Kolega Šuker prihvaćam vašu sugestiju da na početku jutarnjeg zasjedanja kažemo, ali ja sam nešto prije 12,00 sati rekla da ćemo danas raditi tako da nećemo imati pauzu. Ne možemo, nažalost ne možemo uopće predvidjeti koliko će trajati rasprava o pojedinoj točci. Vi vidite da je o ovoj točci prethodnoj rasprava trajala više od 10 sati, da sada imamo isto dosta klubova prijavljenih, da kolega Mimica ima i drugih obaveza, a bez njega ne možemo raspraviti sljedeću točku. U ime kluba HDZ-a kolega Đuro Popijač. Izvolite. A vodit ćemo računa da ujutro kažemo plan zasjedanja.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, ravnatelju, zamjeniče ministra, poštovane kolegice i kolege. Odmah na početku dakle da se i referenciram na odgovor na repliku gospodina ravnatelja, dakle točno je da je HAMAG star 10-ak, 11 godina. Dakle, to je državna agencija koja je nastala 2002. godine, a koja je i pravni sljednik Hrvatske garancijske agencije koja je bila od ranije. No međutim, način, kriteriji i mehanizam odobravanja jamstava je potpuno drugačiji bio nego što je danas. Malo ću kasnije reći o tome. Dakle, tijekom svih tih godina naravno tu ste u pravu agencija je bila usmjerena na poticanje razvoja sektora malih i srednjih poduzetnika. Činjenica je da je sektor malih i srednjih poduzetnika i danas najvitalniji dio hrvatskog gospodarstva i dijelom sigurno treba zahvaliti to i aktivnostima koje je HAMAG provodio proteklih 10-ak godina. U 2011. godini u Hrvatskoj je djelovalo oko 90 tisuća malih poduzeća s prosjekom 4 do 5 zaposlenih, oko 1300 srednjih poduzeća sa 100 ili nešto više zaposlenih. Udio srednjih malih poduzeća u BDP-u bio je uvijek negdje oko 50-ak posto. U njima je radilo oko 550 tisuća zaposlenih. To je više od 65% dok je evo za komparacije velikim radilo oko 280 do 290 tisuća što je negdje oko 34%. Dodamo li tome i oko 86 tisuća obrta i oko 198 tisuća zaposlenih zaista u obrtima se može konstatirati koliku važnost za Hrvatsku ima ovaj segment gospodarstva. Stoga je sigurno važno i u kojem i u kakvom okruženju rade i djeluju ovi poduzetnici imajući u vidu da je ovaj segment u potpunosti privatnog karaktera, odnosno da su to u pravilu privatni poduzetnički poduhvati. I upravo se u tom segmentu u potpunosti može vidjeti kako se država odnosi prema privatnom poduzetništvu i u kojem okruženju oni rade. To posebno vrijedi za državna tijela koja imaju prvenstvenu ulogu poticanja razvoja srednjeg i malog poduzetništva i to HAMAG INVEST danas svakako i jest. I zbog toga je za očekivati bilo da se u samom izvješću i pronađu barem i minimalno neki pokazatelji o onima zbog kojih ta agencija zapravo i funkcionira i zbog kojih postoji. No nažalost naš je dojam da je izvješće više liči na ušminkan uradak PR agencije kojima je jedini cilj stvoriti sliku o vrhunskom dometu novog vodstva HAMG-a i HAMAG INVEST-a danas ali i opravdati čudne i smiješne uloge ove agencije koje je provela ova Vlada svojim promjenama, a vidim da ih provodi i dalje u potpunosti mijenjajući ulogu i namjeru i temeljnu svrhu za koju bi ova garancijska agencija trebala i postojati. I na samom početku izvješća piše da je godina 2012.godina novih početaka. Očito je da vi zaista mislite da je svijet počeo sa vama, jednako kao i vašeg ministra, a njega smo slušali dva dana ovdje. Ja bih rekao nažalost da je to bila godina novih početnika, eksperimentiranja, metode pokušaja i promašaja a rezultati su očiti. Konstantan pad društvenog proizvoda, dakle 1,3% ali u odnosu na pad već ostvaren u prošloj godini na 2012.godinu. povećanje broja nezaposlenih, nepostojanje investicija, pogoršavanje uvjeta poslovanja, pad potrošnje i sve ono što i karakterizira nažalost izraženo svakim danom sve crnjim brojkama rad ove Vlade. Sve se to očituje i to sve demantira sve ono što smo čuli i u obrazloženju ovog izvješća, a i ono što slušamo od predstavnika Vlade. Evo i nekoliko napomena oko samih konstatacija navedenih u izvješću. što se zapravo dogodilo s jamstvima? Bitna promjena odnosi se na sporazum s poslovnim bankama i HBOR-om gdje jamstva HAMAG INVEST-a postaju za većinu banaka jamstva na prvi poziv te prvoklasan instrument osiguranja. Zastupnik Marić je već nešto rekao o tome. Dakle jamstvo HAMAG-a postaje prvoklasno državno jamstvo koje se aktivira na prvi poziv. Pa dakle molim vas zamislite oduševljenje banaka kada se država ovako velikodušno stavlja u prvi naplatni red za privatne kredite poduzetnicima. Do sada su se državna jamstva davala samo državnim poduzećima i vidimo kako to obično završava, a jamstva koja je davao HAMAG u ranijem periodu imala su drugačiji karakter i na drugačiji način su se dodjeljivali. Nije ovdje rečeno kakve instrumente osiguranja je predvidio HAMAG evo za ova jamstva i da li je uopće. Pa sada da vidimo u takvim okolnostima koji su rezultati. U poglavlju o jamstvima izvješće se gotovo smiješno bavi usporedbama sa 2011.godinom premda se ako se uzme u obzir ta konstatacija to su neusporedive stvari. Jamstva da ponovim su sada prvoklasna jamstva države što je bitna razlika u odnosu na 2011.i sve druge ranije godine. u takvim okolnostima HAMAG izdaje 243 jamstva i u odnosu na 112 koliko ih je bilo 2011.to se stavlja u nekakav kontekst uspjeha. E sada da li je ta brojka nešto što bi trebalo izazvati takvo oduševljenje ili je izraz ozbiljnog pada gospodarskih aktivnosti jer 90 tisuća poslovnih subjekata u srednjem i malom poduzetništvu traži 350 kredita i izdaju se 243 jamstva sa državnim jamstvom dakle prvoklasno državno jamstvo? Što je to ocijenimo sami ali mislim da najbolje o tome govore sami gospodarski rezultati. Dakle pad gospodarske aktivnosti, pad proizvodnje, pad industrijske, pad broja obrtnika, pad svega, unatoč ovako velikodušnom stavu države prema privatnom kreditiranju. Svakako naravno da treba pronalaziti kvalitetne i dobre mehanizme da se ulazi u poduzetničke poduhvate da pogotovo i početnici imaju priliku stvarati poslovno kvalitetan poslovni poduhvat ali mislim da treba naučiti nešto i od banaka. I naravno da su banke sve manje-više privatne banke dakle ne znam koje državne banke su to u ranijim periodima toliko izdašno davale te zahtjeve za kredite osim HBOR-a i eventualno Poštanske banke pa i ranije su. Ako pogledate podatke iz izvještaja ranijih godina i ranije su sve banke sudjelovale u tome, ali naravno pod drugačijim okolnostima s obzirom na ulogu HAMAG-a i karaktera tih jamstava. I ne bi to trebalo bez obzira naravno na nominalno povećanje broja izdanih jamstava i nešto povećanih kreditnih aktivnosti to je izuzetno malo i izuzetno loše s obzirom na karakter jamstava koje je HAMAG INVEST proizveo u protekloj godini. Ili oko potpora, dakle govorite o tome da ste provodili 4 projekta iz područja potpora malim i srednjim poduzetnicima. Za to je u 2011.bilo predviđeno 32,5 milijuna kuna. Pristiglo je na te potpore 3208 prijava i podijeljeno su 204 potpore a podijelili ste 31 milijun. Pa evo da kažemo da je u 2011.kada već uspoređujete i neprimjereno je u takvom izvještaju takve usporedbe stavljati da je u 2011.zaista bilo negdje oko 3000, 3100 zahtjeva ali je odobreno 1808 potpora i podijeljeno je 56 milijuna kuna. Kakav je to sada uspjeh? Šta je to? mislim nisam imao uopće namjeru da govorim na ovaj način ali vi cijeli izvještaj zapravo ste iskrivili tako da se uspoređujete s nečim, a vidimo da u onim segmentima i nije usporediv. Dakle 31 milijun kuna u 2012.godini, 56 milijuna kuna u 2011. I govorite o tome da ste prvi puta kontrolirali te potpore. Pa evo vidite, sada ću vam reći kojih 1808 poduzeća je dobilo potpore u 2011.godini i tih 56 milijuna kuna. Ti gospodarski subjekti godinu dana ranije su ostvarili 12 milijardi kuna prihoda 804 milijuna kuna dobiti i imali su 27 tisuća zaposlenih. Vi ste ovdje rekli da ste prvi put pošli i da ste išli u kontrolu ili ne znam u nekakve obilaske firmi koje su dobivale potpore da vidite kako su ih one, kako su ih oni koristili. Ili jamstva ili što god. Nismo vidjeli osim one napomene da ste tamo našli par onih nepravilno iskorištenih potpora. Ostalo smatramo da ste na tim putovanjima trošili novac poreznih obveznika. Da li je sada bolje imati 204 sretnika koji su dobili 31 milijun kuna ili 1808 poduzeća malih i srednjih koji su podijelili 56 milijuna kuna. Efekti su očiti, dakle u rezultatima gospodarskog, makroekonomskih pokazatelja. To sve govori o tome. Naravno nije to samo pridonio HAMAG ili, dakle cijela gospodarska politika u biti jako kumovala u tome. I ono što govorite da HAMAG Invest ima novu ulogu a to je poticanje investicija. U tekstu piše da HAMAG INVEST ima cilj prilikom posjeta po svijetu predstavljanja agencije kao prve i centralne točke za strane investitore. Dajte se molim vas odlučite koja agencija u Hrvatskoj je zapravo zadužena za investicije. Ili je možda praksa na djelu da svaki ministar mora imati svoju agenciju za investicije. Neki ministar ih ima više. I centar za investicije u energetici, pa agencija za ne znam poticanje ovog, onoga, očito da ministar Maras želi imati svoje agencije. Očito da ministar Maras hoće imati i svoj HBOR, pod navodnicima jer vi govorite sada da će HAMAG ako smo dobro razumjeli biti agencija koja će direktno kreditirati poduzetnike. Vidimo da ne želi samo stavljati komore pod svoju nadležnost nego hoće imati i banke, hoće malo dijeliti … [[Govornik se ne razumije.]] ovo mu očigledno nije dovoljno što ima u srednjem i malom poduzetništvu, pa je stvarao gradske agencije potpuno u nešto drugo. Dakle, što se na kraju može i ovdje zaključiti. Ovaj izvještaj nažalost umjesto sadržaja nudi formu kojom se zapravo katastrofalni rezultati gospodarske politike ove Vlade ušminkanim izvještajem pokušava prikazati u drugom svjetlu. A usporedbama kojima usput nije mjestu u ovom izvješću potpuno se iskrivljuju činjenice i time se manipulira javnost. Stoga mi ne možemo prihvatiti ovo izvješće. Hvala.
Hvala. I replika Ivan Šuker.
Pa kolega Popijač vjerojatno ćemo sljedeći utorak ili srijedu raspravljati o izvršenju državnog proračuna za 2012. godinu. I baš me zanima da li će u Izvješću o izvršenju državnog proračuna biti ova jamstva koja je dao … [[Govornik se ne razumije.]] Zašto? Zato što svako jamstvo osobito jedno ovakvo prvoklasno jamstvo je potencijalno povećanje javnog duga. I kao što je u svim proteklim izvješćima … [[Govornik se ne razumije.]] izvršenju državnog proračuna Hrvatskom saboru predočeno isto tako koliko je Ministarstvo financija dalo jamstava, ja očekujem da ovo izvješće nisam pogledao ali ću ga pogledati sada ovih dana, očekujem da vidim da li je i jamstva koje izdao HAMAG da li je u Izvješću o izvršenju državnog proračuna. Jer ponavljam, svako jamstvo je potencijalno povećanje javnog duga. Ne za godinu, može biti za dvije ili tri godine. Jer na kraju krajeva sjetimo se onih silnih jamstava koje je država morala dati brodogradnji da bi brodogradnja opstala. I onda kada se ta cijela priča preseli u politikanske vode onda kažemo, zapravo Vlada kaže, nama je ostalo 12 milijardi kuna neplaćenih obaveza. Što naprosto nije istina. Jednostavno jamstva su pretočena u obvezu države da to plaća u narednih 5, 10 godina ovisno kako je, kakva je ročnost kojega kredita. Ali nažalost država će to morati platiti. Ono što kaže narod nije šija nego vrat. Ali tako i ovdje kod dijela ovih jamstava će se dogoditi da će država morati platiti jedan dio tih kredita i opet možemo govoriti nije šija nego vrat. Prema tome, s jedne strane pomažemo a s druge strane moramo biti svjesni činjenice da to sutra izaziva jedan potencijalni rizik za povećanje javnog duga. Zato ne treba u tim stvarima biti euforičan. Osobito u ovim kriznim vremenima. Jer naprosto potreba za tim jamstvima pokazuje kako je loša situacija kod naših poduzetnika. Oni naprosto ne mogu dobiti kredit jer su nisko kapitalizirane nažalost preko 90% njih.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Popijač izvolite.
Pa da, kolega Šuker, u tome i jest suština. Ne govorimo o tome da HAMAG ne treba davati jamstva i da je dobro da neke 250 poduzeća dobilo jamstvo, neka su, neki start … [[Govornik se ne razumije.]] sve je to u redu. Ali treba imati jednostavno mjeru u tome kada se nešto pokušava veličati na taj način i uspoređuje se sa podacima koji su zapravo neusporedivi. Dakle, zato i govorimo da su ovo prvoklasna državna jamstva koja imaju isti karakter kao jamstva brodogradilišta hoće li se ili neće vratiti. Ako se ne vrate, znači da će to ići na teret državnog proračuna i to mnogo lakše nego što su i ovih 12 milijuna kuna koje ravnatelj govori, odnosno predsjednik … [[Govornik se ne razumije.]] oprostite, ne, da, koja su došla na teret HAMAG-a, naravno odnosno državnog proračuna, jamstva koja su izdana od ranije. Isto tako, mi danas znamo da je preko 14% nenaplaćenih potraživanja, odnosno kredita u poslovnim bankama. Dakle, da li se sve to uzima u obzir kada se ova jamstva evo na ovaj način i dodjeljuju, efekti nažalost su vrlo mali, generalno gledajući. A treba sasvim jasno i otvoreno reći dakle kakve oni karaktere imaju. Ako država ima toliko novca neka podijeli i mnogo više jamstava. Ali vidimo da nažalost nema čak niti dovoljno interesa niti za takva jamstva. Unatoč tome što su to … [[Govornik se ne razumije.]] jamstva banke su uspjele isproducirati dakle tek, 300tinjak zahtjeva za kreditima. To je malo. To je malo u odnosu na karakter onoga što ta jamstva zaista pružaju. Samo u tom kontekstu kada se već izvješće bavi usporedbom neusporedivog važno je reći ovdje i pred čitavom javnošću što to zapravo u suštini znači i kakav stvarni i konačni efekt su ta jamstva i postigla.
Hvala. Sljedeća replika Josip Borić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo. Pa kolega Popijač, evo ja repliciram na onaj dio gdje ste rekli da ovo izgleda na uradak PR agencija koje su trebale prikazati djelovanje ove agencije ili rad agencije kao uspješan u 2012. godini. Ja ću samo podsjetit da smo nedavno raspravili izvješće HAMAG-a za 2011. i tada je to izvješće ocijenjeno onako ajmo reći negativno, kao potpuno neznanje. A onda čitam jednu ovdje izjavu uvaženog predsjednika uprave koji kaže od agencije koja je sama sebi svrha postat će agencija koja ima svrhu. I što onda gledam na 27 stranica, po dvije aktivnosti, imamo jamstva, imamo potpore i 27 stranica mi raščlanjujemo što se tu događalo u protekloj godini, a svega ima manje. Pogledajmo račun prihoda i rashoda i sve je jasno. Prihodi iz proračuna 2011. 68, u 2012. 60, subvencije 2011. 53, sada 31. Mi već godinu i pol dana slušamo kako se s manje novaca ustvari puno više toga napravilo u ovoj državi i onda se vratimo na tablicu koju su opet oni dostavili, prikaz dodijeljenih potpora i ono što ste vi onda rekli. Da li ćemo zadovoljiti njih 200, pa njima podijeliti još nešto puno manje novaca iz proračuna ili ćemo ih zadovoljiti 1800 i sa manjim potporama im pomoći da opstanu na ovom tržištu. To je temeljna razlika. Oni su ocijenili da je u jačanju konkurentnosti puno bolje dati 5 puta manje potpora, poduzetnicima početnicima 20 puta manje potpora, a su u potpunosti ukinuli poduzetništvo u kulturi niti ga više pomažu sa potporama niti na bilo koji drugi način. I to je onda učinkovito i na kraju šetamo po terenu i uspjeli smo vratiti 170 000 kuna koji su eto nenamjenski potrošeni i zaboravimo onda kad sve to gledamo da su jedino što je raslo u toj agenciji prošle godine sa 5 milijuna 700 na 7 milijuna 200 troškovi i rashodi za zaposlene.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Popijač.
Da, to je očito način kada se misli da ako se stavljaju i lijepe sličice u boji i nekih naravno uvaženih poduzetnika koji su odlučili staviti svoj lik u ovakav izvještaj, da li je to primjereno ili ne neka to svi pojedinačno sude, međutim suština je kakav je efekt generalno tog rada postignut. Dakle uz definitivno manje odobrenih sredstava u 2012. godini, premda čitavo vrijeme slušamo i slušali smo i ranije da je po prvi puta ukupan budžet za potpore malim i srednjim poduzetnicima narastao na 700 milijuna kuna što je naravno isto tako obmana jer je od toga skoro 400 milijuna kuna novac namijenjen za fondove za gospodarsku suradnju. Ostalo je sve manje nego što je imalo ranije, ali pokušava se nekim brojkama, manipulacijama i igrama tih brojka pokazati zapravo kako je eto novi ustroj, novi ljudi, nova lica, samo zato što naprave ušminkaniji izvještaj, puno efikasniji i bolji. Ali opet ponavljamo, nažalost cijela gospodarska slika to sve skupa demantira i svi gospodarski pokazatelji govore o promašenosti nažalost cjelokupne gospodarske politike, ali naravno onda i svih pratećih institucija i službi koje to slijede. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika Srđan Gjurković. Izvolite kolega.
Poštovani kolega, meni stvarno nije jasno, vi govorite da se ovdje iskrivljuju činjenice iz ovog izvješća, a ovo su temeljite činjenice temeljene na dokumentima i realizaciji onih svih garancija i potpora koje su izvršene. Ne vidim u čemu se tu iskrivljuju činjenice. A vi kad govorite o potporama i subvencijama da su one smanjene, vi ste u biti cijelu svoju politiku svoje Vlade i vašeg ministarstva temeljili na potporama i subvencijama, ali bez kontrole. To je vidljivo i iz ovog izvješća da više ne može proći, a ako se ne varam i izvješće i znamo po novim zakonima koji su vezani za potpore da te potpore više neće ići onako kako se radilo. Prema tome, gospodarstvu se pomaže kroz garancije, a ne kroz potpore i subvencije koje i tako i tako ne mogu proći, posebno zato što ugrožavaju tržišno natjecanje koje će sada umjesto AZTN radit Europska komisija.
Hvala. Odgovor, kolega Popijač, izvolite.
Prvo dakle sve potpore koje su davane srednjem i malom poduzetništvu nažalost bile su uvijek male i ostale su male, dakle radi se uvijek o 300, 350 milijuna kuna i što već i one su već dugo vremena i kreirane, dakle sami mehanizmi i rađene i dodjeljivane po … pravilima tržišnog natjecanja, kontrolom AZTN-a i ja bih rekao da možda i jedini sustav potpora koji je uređen i usklađen sa pravilima Europske unije već bio odavno i upravo taj segment. Nažalost niti mi tada niti danas vidimo da se izdašnije te potpore, da ne mogu pronaći mjesto u proračunu da budu puno izdašnije i puno kvalitetnije. A ja sam vam i u svom uvodu ovdje rekao dakle da se potpore i da su se u pravilu dodjeljivale i isključivo samo onim poduzetnicima koji su ostvarivali pozitivan gospodarski učinak. I to je evo i prezentirano podacima, dakle u 2011. godini su se dodjeljivale onim poduzetnicima koji su ostvarili 12 milijardi kuna ukupnog prihoda, koji su ostvarili 804 milijuna kuna dobiti i koji su zapošljavali ukupno 27 tisuća zaposlenih. To je bio jedini kriterij, ništa drugo. I ja mogu naravno i prihvatiti da je sada politika drugačija, da se daju veće potpore manjem broju poduzetnika, u redu, vidjet ćemo kakvi će efekti biti i kako će konačno i zadovoljstvo samih poduzetnika biti u odnosu na tu promjenu.
Hvala. Za riječ se javio predsjednik Uprave HAMAG-a Darko Liović. Izvolite.
Zahvaljujem se lijepo na svim vašim sugestijama i prijedlozima i kritikama mogu reći koje ste naravno uputili na rad HAMAG-a. Mislim da nije korektno naravno uspoređivati generalno stanje u gospodarstvu i to onda uspoređivati sa radom Hrvatske agencije za malo gospodarstvo i investicije. Zna se za koji segment gospodarstva je nadležna Hrvatska agencija za malo gospodarstvo i investicije. I brojke koje su direktno vezane uz taj sektor pokazuju nešto drugačije stanje i situaciju, a te brojke su sljedeće. U 2012. godini u odnosu na 2011. godini u sektoru malog i srednjeg poduzetništva broj zaposlenih je povećan za 2,7%. Također u ukupnim prihodima malo gospodarstvo u 2012. u odnosu na 2011. godinu povećano je za 1,4% a ono što me posebno veseli i raduje jest da je povećanje prihoda od izvoza, dakle u 2012. godini u odnosu na 2011. poraslo za čak 11,3%. Prema tome, sve su to nekakvi pozitivni trendovi i pozitivni rezultati. I ja se nadam da upravo i dio tih rezultata proizlazi upravo iz napora Hrvatske agencije za malo gospodarstvo i investicije. To što u sektoru velikog gospodarstva imamo probleme koje imamo, to što smo naslijedili, to što smo naslijedili što treba velika poduzeća restrukturirati naprosto nije korektno svaljivati na teret niti Ministarstva poduzetništva i obrta, ali isto tako niti na teret Hrvatske agencije za malo gospodarstvo i investicije. Čudi me vaša rasprava, dakle vezana za jamstva gdje uopće dovodite u pitanje da li nam trebaju jamstva ili nam ne trebaju jamstva. Dakle, mislim da to zaista danas pogotovo politiku koja provodi dakle EU i zemlje EU uopće nije upitno i da upravo financijski instrumenti i jamstva jesu jedan od najznačajnijih instrumenata poticanja malog i srednjeg poduzetništva. Dakle, i u europskim zemljama i dobivat će sve više i više na značaju. Razumijem vašu zabrinutost vezano dakle za činjenicu da je naše jamstvo postalo prvoklasno jamstvo za poslovne banke. Da, stojimo iza toga ova Vlada i Hrvatska agencija za malo gospodarstvo i investicije želi preuzimati više rizika, želi osloboditi mogućnost da što više malih i srednjih poduzetnika dođe u situaciju da bude financirana realizacija njihovih projekata. I da, želimo da što više malih i srednjih poduzetnika ima lakši pristup kapitalu. Da nismo napravili tu promjenu vjerojatno bi ove brojke bile lošije u odnosu na 2011. godinu, a ne bolje kao što jesu. Međutim, ono što vam želim izvijestiti da mi zaista imamo odgovor na to i intenzivno radimo na tom odgovoru. Evo prije dva dana nam je bila delegacija Europskog investicijskog fonda gdje dogovaramo aranžman kontra jamstava. Dakle, da sva jamstva koja će Hrvatska agencija za malo gospodarstvo i investicije izdavati jamstva u budućnosti Europski investicijski fond ja se nadam ako ćemo proći, dakle taj postupak revizije koji je započeo, dakle prije nekoliko dana bit će reosigurana odnosno na neki način izdavat će se kontra jamstva gdje će se dio rizika onda prebaciti i na europske institucije. A da ne govorim dakle i o internom ustrojstvu Hrvatske agencije za malo gospodarstvo i investicije gdje smo ipak morali s obzirom da dajemo prvoklasno jamstvo povećati stupanj ja bih rekao, dakle odnosno strogoću dodjeljivanja samih jamstava, a to je vidljivo iz sljedećeg podatka. Dakle, ta stroža procedura dovela je do toga da u 2011. godini odbijeno 16% svih prispjelih zahtjeva za izdavanjem jamstava dok u 2012. godini taj postotak, a u 2013. otprilike isto tako negdje taj je postotak 35%. Dakle, vodim računa kakvi su projekti, vodimo računa kome izdajemo jamstvo i naravno ne igramo se sa državnim novcima nego upravo suprotno. Dakle, ponašamo se pažnjom dobrog gospodara, vodimo računa dakle o tome da će naravno povećana aktivnost u smislu izdavanja jamstava dovesti do toga da se u budućnosti izdaje više sredstava iz državnog proračuna ali imamo i mehanizme kako i na koji način ćemo zaštititi državni proračun i ova dva mehanizma o kojima sam pričao idu upravo u tom smjeru. Što se tiče isplaćenih sredstava i vaše sugestije vezano za potpore riječ je samo zapravo o statistici. Vrlo jednostavno, u 2012. godini dio projekata je prebačen iz HAMAG-a u Ministarstvo poduzetništva i obrta. Ti novci nisu nestali. Dakle, u 2012. godini Ministarstvo poduzetništva i obrta dalo je više sredstava u odnosu na 2011. godini samo evo mi smo imali nesreću da više ne provodimo 4 nego 3 projekta. Zaista, to je glavni razlog zbog čega je iznos sredstava sa 56 milijuna kuna koji je zaista bio u 2012. godini sada u 2012. godini bio 31 milijun kuna. Kao što sada ne mogu reći za 2013. godinu da smo poduplali proračun jer sada imamo 70 i nešto milijuna, dakle ukupno 73 milijuna kuna. Opet je riječ o tome, dakle da je drugačiji sistem rada i da je dio projekta prebačen, dakle iz Ministarstva poduzetništva i obrta na Hrvatsku agenciju za malo gospodarstvo i investicije. Što se tiče dakle troška koji ste bili spominjali. Da, to je normalno kad više radite, kad imate više aktivnosti na neki način onda to neminovno iziskuje troškove. Ali spomenuli ste baš trošak plaća, dakle koji je iznosio u 2011. godini 5,7 milijuna kuna, a u 2012. 7,2 milijuna kuna. Da ste malo možda detaljnije pročitali izvještaj onda bi vidjeli da je rezultat toga u sljedećim činjenicama. Prvo povratak 6 djelatnica sa porodiljnog koje su zaposlene dakle u vrijeme vaše Vlade. Prosječan broj zaposlenih se promijenio sa 48 na 49. Dakle, mi smo odradili cijeli ovaj posao. Dakle, 4 puta ja bih rekao ako gledamo kvartalno u 2012. u odnosu na 2011., četiri puta više posla uz samo jednog više zaposlenog u odnosu na 2011. godinu. To je jedan razlog. Drugi razlog jest isplata također otpremnine bivšem predsjedniku uprave. Ja na žalost nisam imao priliku niti sam dobio u svom ugovoru bilo kakvu otpremninu, tako da na žalost neću uživati te beneficije. Ali to je jedan od razloga recimo zašto je trošak plaće u 2012. tako drastično porastao u odnosu na 2011. godinu. Dakle, osim toga, dakle ostali troškovi naravno slažem se sa vama, dakle terenske provjere na kojima ćemo inzistirati koje će dovesti do toga, dakle da poduzetnici znaju da kada dobiju državna sredstva da na neki način moraju s njima raspolagati na onaj način kako su prijavili u projektu, da inzistirat ćemo na tim terenskim provjerama i provodit ćemo terenske provjere i dalje jer smatramo da ćemo na taj način omogućiti efikasniju upotrebu tih sredstava i konačno da će to dovesti do novih prednosti. Još samo da se vratim na plaće. Također u 2011. godini budući da krajem 2011. godine odnosno početkom 2011. godine HAMAG INVEST nije bio proračunski korisnik zbog računovodstvene metode jedan mjesec troška plaća u 2011. godini je manje nego u 2012. godini tako da taj trošak evo čisto istine radi, dakle 11 mjeseci u 2011. godini, a 12 mjeseci u 2012. godini. Evo zahvaljujem.
Hvala i vama. Imamo prijavljene dvije replike. Josip Borić. Izvolite kolega.
Uvaženi predsjedniče uprave osvrnut ću se na ovaj vaš dio gdje ste rekli da nije korektno svaljivati na leđa HAMAG-a ukupnu nekakvu gospodarsku sliku u Hrvatskoj državi. Onda bi paralelno s time trebalo reći da nije korektno da se onda vi hvalite s nekakvim povećanjem od 2,7% zaposlenih ne', jer ako niste važni ni za jednu onda niste važni ni na ovoj drugoj valjda priči kad raste nekakva zaposlenost među malim srednjim poduzetnicima ili nekakvi njihovi prihodi. Ili ste važni za sve ili niste važni za ništa. Ja sam i dalje pri svom stavu da možda niste prepoznali trenutak i da je vaša filozofija kriva. Vidljivo je to po broju zaprimljenih zahtjeva za potporama, 1207 u 2011., 1912 za jačanje konkurentnosti. To je 700 zahtjeva više da bi vi tome dali 5 puta manje dodijeljenih. Znači, ne bi se ljudi javljali da nisu shvatili ili pokušali shvatiti vašu politiku koju proklamirate. Onda bi ih bilo manje po meni, jel' tako? Ali je vaš problem što vi za sve njih očito ne možete osigurati dovoljno novaca i sve ovo što ste vi ovdje naveli nije pomoglo rješavanju nezaposlenosti u RH jer ste rekli ovdje piše na jednoj stranici da ste uložili ne znam koliko 400 milijuna kuna jamstava za 345 otvorenih radnih mjesta. Je to mala pomoć, ali pogledajmo broj nezaposlenih 2012. peti mjesec prošle godine 306 tisuća, danas 328 tisuća na kraju znači petog mjeseca. Razlika je velika, HAMAG nije ispunio svoju svrhu, a to što vi pričate da vi to radite četiri puta više u odnosu na neku bivšu upravu itd., to se iz ovih brojki jednostavno ne vidi. Kako god se to vama predsjedniče uprave činilo. Ja to ne vidim, zaista.
Hvala. Imamo odgovor na repliku. Izvolite kolega Lioviću.
Zahvaljujem dakle na vašoj sugestiji. Ja nisam rekao da mi nismo bitni ili nismo bitni za jedan ili drugi segment gospodarstva. Ja sam samo rekao da trebamo uspoređivati ajmo to tako reći kolokvijalno možda da se ne uvrijedi hrvatski poduzetnici kruške-kruške, jabuke s jabukama. Dakle, ne možemo uspoređivati cijelo gospodarstvo nego možemo uspoređivati sektor malog i srednjeg poduzetništva, a ja sam rekao koji su trendovi. Dakle, trendovi su povećanje prihoda, povećanje izvoza i povećanje broja zaposlenih. Dakle, o tome sam govorio. Što se tiče broja radnih mjesta koje ste otvorili, da želimo da to bude što još više. Nije 345 nego je 849 otvorenih radnih mjesta putem jamstava HAMAG INVESTA. A vezano dakle za vašu opasku oko toga koliko je dodijeljeno potpora mi i dalje smatramo da je filozofija da se potpore raspršuju na veliki broj malih poduzetnika u malim iznosima, politika koja nije dobra, i da treba poticati najkvalitetnije i najbolje poduzetnike u najvećim iznosima. I smatramo da će ta politika polučiti rezultate. Naravno, ti efekti ne mogu biti vidljivi odmah, oni će biti vidljivi, dakle vidljivi su već u sektoru malog i srednjeg poduzetništva u 2012. a ja se nadam da će 2013. biti još izraženiji. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeća replika, Đuro Popijač. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući. Mladi kolega mislio sam da vas mogu strpati u onu kategoriju mladih i sposobnih, a ne političara, ali vidim da idete stopama vašeg šefa ministra Marasa. Dakle, ne dovodim i nisam doveo u pitanje i kad pokušavate nekako se ponašati kao evo političar onda slušajte. Dakle, u nijednom segmentu u nijednom trenutku nisam rekao da dovodim u pitanje garancije, odnosno HAMAG kao temeljnu i garancije kao temeljnu uvijek ulogu tog HAMAG-a. Ja sam samo rekao da neprimjereno uspoređujete kao što vi sad kažete kruške i jabuke. HAMAG-ove garancije pred 10 godina ili do 2011. su bile jedna stvar, HAMAG-ove garancije danas su druga stvar. I nitko vam to ne osporava. Ako imate 10 milijardi, ako vam Linić daje na to pa dijelite te garancije pa što? Dapače! Uzmite si to kao zadatak i povećate taj portfelj, samo zašto ih ima onda samo 200 i ne znam koliko, zašto? Dakle, u tome je suština problema. Nije suština stvari da ćete vi uspoređivati kruške i jabuke i onda se s tim hvaliti kako ste uspješni jer radite 4 puta više. Nemojte, evo mlad ste čovjek, nemojte ići tim putem. Dakle, budite i dalje profesionalac i radite taj posao, ja mislim osobno da ga i profesionalno dobro radite. Govorite o statistici, pa o statistici kud se tek i zapetljavate. Otkud je došlo 60 tisuća ljudi na Biro u prošloj godini, otkuda? Iz javnog sektora? Nije. Pa došlo je iz privatnog sektora. Ako taj privatni sektor čini 65 ili 67% ukupno zaposlenih pa nemojte govoriti da ste onda povećali broj zaposlenih u malom i srednjem poduzetništvu. Naravno, zavisi kojega uzimate. Pa ti ljudi su prvi počeli otpuštati ljude zaposlene i prvi su naravno počeli zatvarati jer su nefleksibilniji, kad ide zapošljavaju, kad ne ide otpuštaju i to je prirodno. I niste vi tome krivi, naravno. Po meni naravno učinili ste puno dobrih stvari, ali imate krivi pristup u tome. Pokušavate se uspoređivati sa nečim što nije usporedivo.
Vrijeme. Ja bih sugerirao da ne idemo do razine osobnih kvalifikacija. Izvolite, odgovor na repliku.
Zahvaljujem dakle na sugestiji. Da, mi smo uveli jamstvo na prvi poziv, ali to isto tako ne znači da vi niste mogli. Dakle prethodna uprava da nije mogla isto tako uvesti jamstvo na prvi poziv kao instrument poticanja poduzetništva. Da, želimo preuzimati više rizika, dakle to ponavljam po ne znam koji puta. Da, želimo dati vjetar u leđa hrvatskim malim i srednjim poduzetnicima. Statistiku nisam kreirao, statistika je vidljiva iz službenih izvješća Hrvatskog zavoda za statistiku, prema tome ne radi se o nekakvim izmišljenim friziranim brojkama nego su naprosto činjenice koje su javno objavljenje i dostupne apsolutno svima. Evo, zahvaljujem.
Zahvaljujem. U ime Kluba zastupnika SDP-a Ivo Jelušić. Izvolite kolega Jelušić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani zamjeniče ministra poštovani predsjedniče uprave HAMAG INVESTA. Raspravljamo ne prvi put o ovom izvještaju, o Izvještaju HAMAG-a ali kad slušam ovu raspravu izgleda da kao da ne raspravljamo o istom izvještaju, kao da nisu iste brojke u pitanju jel vidim da imamo dijametralno suprotne osnove i stavove. Mogu to na neki način prihvatiti ali ne mogu prihvatiti da se činjenice drugačije tumače. Činjenice su činjenice, brojke su brojke, one su egzaktne i … ne daju pobiti. Prema tome kada se kaže a kaže se jasno i glasno i to je nepobitna činjenica da je u malom i srednjem poduzetništvu, a HAMAG skrbi o tom sektoru hrvatskog gospodarstva da je u tom sektoru povećana zaposlenost za 2,7% prošle godine u odnosu na 2011.to je naprosto činjenica. Ona se ne da zaobići ona ne može izgledati drugačije nego tako. Naravno da ova i sve druge činjenice koje je iznosio kolega Liović u ime agencije i koje ću i ja iznositi itd. kolegama iz HDZ-a ne pašu. Oni bi htjeli oni bi bili sretni kada bi mi rekli da, HAMAG je prošle godine radio u 2012.radio lošije, lošije nego 2011.kada su oni time upravljali ali nažalost mi to ne možemo reći i nećemo, ne zato što to ne možemo i nećemo tek tako nego zato što su činjenice drugačije, a vama ne odgovaraju činjenice ali to je vaš problem i ja ga ne mislim rješavati. Nadam se oko jedne se barem stvari slažemo a to je da jedna ovakva agencija u ovom obliku je potrebna, imamo je godinama imamo je već na ovaj ili na onaj način dvadesetak godina jer je potrebno poticati malo i srednje poduzetništvo a ona je za to osnovana. Prvo, zato što je potrebno pomagati onima koji počinju ili koji su slabi oni kojima treba pomoći i drugo, što je taj dio poduzetništva taj dio gospodarstva najfleksibilniji i zato ga treba i stimulirati od strane države kako bi dao rezultate. Naravno u 2012.godini napravljeno je niz promjena i u radu agencije a i u rezultatima. Promijenjeni zakon ali ne samo nije najbitnije to što je promijenjen zakon što je promijenjeno ime što je sada dobila što nije samo za HAMAG nego ima i onaj dodatak INVEST dakle za investicije nego zaista što se dogodile i niz promjena. Dakle stavljeno je u djelokrug rada ove agencija i da potiče investicije i traži investitore za hrvatsko gospodarstvo ali u segmentu malog i srednjeg poduzetništva. Prema tome ove primjedbe ili objede kao da mi ne znamo gdje se u ovoj Vladi nalaze investicije. Znamo vrlo dobro za malo i srednje poduzetništvo. Ovdje u ovoj agenciji u ministarstvu nadležnom za to, a za velike investicije Ministarstvo gospodarstva. Prema tome to je jasno i glasno razdvojeno samo to neki žele krivo ili zločesto interpretirati. Dakle niz novih je i ovlasti osim za investicije prije svega na jednom mjestu je ustanovljeno da se mogu dobiti sve informacije koje su vezane za ovaj segment i sve ove probleme koje obuhvaća rad agencije. Povećan je jamstveni kapital za milijardu kuna, sa 1 na 2 milijarde u duplo. Sada će neko reći pa znate to opterećuje bilancu proračuna ili ne međutim ako želimo osigurati jamstveni kapital i želimo dati jamstva i kažemo da je to dobra stvar i onda kada to povećamo onda vama ispada da i to nije dobro. Šta bismo trebali smanjiti da bi vama iz HDZ-a to bilo dobro? Ne znam zaista šta bi trebalo napraviti da b vi bili zadovoljni osim da vi budete na vlasti. Uvedeno je i niz novih vidova pomoći kao što je pismo namjere za početnike koje do sada nije bilo, ali ono što je najbitnije a to je da je uspostavljen sustav terenske kontrole. Nije trebalo prevelike pameti da se to napravi, pa to se znalo oduvijek da je to moguće napraviti samo se nije prije htjelo napraviti jer kada kontroliraš onda ćeš možda vidjeti da neko je potporu koju je dobio da nije dobro utrošio, a možda si dao nekom svom pa ti to ne paše da to vidiš, a to nije dobro. Na koncu kada je riječ bilo inače o državnim potporama inače pa i ovim ovdje kada je riječ o HAMAG-u moj je uvijek stav bio da posao završava onim činom kada daš potporu nego kada se vide efekti te potpore. A ako posao kao što je do sada do 2012.godine HAMAG radio da je posao završavao time kada daš potporu i završen posao, agencija više oko toga ne brine, onda se naravno i ne pita za rezultate onda ne pitaš kuda je to otišlo i kako je otišlo. Upravo je cilj svrhe ne davati potporu nego da te potpore daju određene rezultate u gospodarstvu a onda da bi provjerio kako se to troši naravno da mu moraš osnovati i ekipu i ljude i imati namjeru da provjeravaš kako se to troši i što se događa s tim. No kada je riječ o jamstvima ja moram iako je ovdje bilo primjedbi zašto se uspoređuje 2012.i 2011. A s čim da se uspoređuje? Sam podatak po sebi kada ga izneseš ako ga ne uspoređuješ sa drugim podacima, sa drugim godinama, sa drugima uopće ako se ne uspoređuješ po čemu ćeš vidjeti koliko to vrijedi? Po čemu su vidjeli da smo mi bili bolji na prošlim izborima od vas nego po tom što smo dobili više glasova? Dakle moraš s nekim usporediti tako i ovdje. Uspoređuješ se pa vidiš a brojke su neumoljive. Da je odobrenih projekata u 2012.u odnosu na 2011.gotovo duplo više 243 prema 112, da je jamstava dato 315 milijuna a prethodne godine 154 duplo više. A to su naprosto činjenice koje se ne daju pobiti. Da je rezultat tih jamstava dogodile su se investicije u 2012.od 924 milijuna u 2011. 494 skoro duplo više. Prema tome to su neumoljive brojke sviđale se one nekome ili ne ali one su takve. Da je rezultat tih investicija zapošljavanje 829 ljudi i na koncu što je isto sigurno i to doprinijelo da upravo u ovom segmentu kada imamo jako lošu situaciju sa zapošljavanjem kada imamo veliki broj nezaposlenih da je upravo u ovom segmentu malog i srednjeg poduzetništva došlo do porasta zapošljavanja vjerojatno dijelom i zbog ovoga, da je došlo da izvoz iz ovog sektora povećan za 11%. To su naprosto činjenice i kada bi tako bilo u svim segmentima hrvatskog gospodarstva i ukupne brojke bi bile naravno puno bolje. Govoriti da inače situacija nije u gospodarstvu dobra, pa to vidimo i ona nije od jučer takva. Je točno da imamo, da smo imali pad i prošle godine gospodarski. To je naprosto poznata činjenica. Ali je činjenica je i prethodnih godina bio pad i kada se usporedimo opet, a moramo se usporediti sa 2008. godinom kada smo imali zadnji put, dakle otkada kreće naš gospodarski pad. Od ovog gospodarskog pada, od pada bruto društvenog proizvoda koji smo imali u zadnjih 5 godina 90% te negativne stope ili toga pada otpada na razdoblje vladavine HDZ-a a oni se sada čude što je situacija ovakva. Ja to zaista ne razumijem. Kao da su, kao da nisu bili ovdje a kamoli da nisu u tome sudjelovali i to vodili. Ono što je također bitno a to je da su potpore uglavnom išle, bile usmjerene u sektor proizvodnje, u proizvođačku i prerađivačku djelatnost što je dobro jer svi kažemo da u Hrvatskoj treba proizvodnje, da trebamo više proizvoditi jer nam treba stvaranje nove vrijednosti. I to je dobro. I u tom smislu je dobra dakle politika da se sredstva usmjeravaju u to. I ja bih rekao, nije bitno koliko ćeš subjekata obuhvatiti, hoćeš to podijeliti na tisuću ili dvije svojih prijatelja ili poznanika nego hoćeš li dati onima koji će proizvesti efekte a to je da budu veće investicije, veće zapošljavanje, veća proizvodnja i veći izvoz. A to se dogodilo. Na koncu mora svatko tko neutralno promatra ovaj izvještaj bez obzira iz koje opcije dolaze, prihvatiti ove činjenice i vidjeti da je zaista došlo u 2012. godini do bitnih poboljšanja, da je došlo dakle do povećavanja jamstvenog kapitala, da je rezultat toga su veće, veći broj zaposlenih u tom segmentu, veća proizvodnja, veći izvoz i to su naprosto činjenice. Ja bih volio da oko tih stvari da barem imamo konsenzus da priznamo da su činjenice takve i da se radujemo tim podacima a ne zato da … [[Govornik se ne razumije.]] na to gledamo zato što smo u … [[Govornik se ne razumije.]] zato što kada stvari neke su dobre i kada su se dogodile dobre a mi nismo na vlasti idemo to napadati zato što to nije bilo kada smo mi bili. Ja bih volio da se to dogodilo i kada ste vi bili na vlasti i kada je HDZ sa svojim … [[Govornik se ne razumije.]] bio na vlasti, bilo bi nam danas lakše. Nažalost nije, sada je, pa ako ne morate to pohvaliti, nemojte bare to niti poricati. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo dvije replike. Prvi je Josip Borić. Izvolite kolega.
Hvala vam lijepo. Kolega Jelušić, ja ću opet o toj statistici jer ste se vi u svojoj raspravi na nju u najvećem dijelu i osvrnuli pa ste rekli da je u malom i srednjem poduzetništvu rasla zaposlenost a da dijelom tu HAMAG ima svoj udio. HAMAG jasno navodi da je u 2012. dao toliko i toliko jamstava i da je otvoreno 800 nekih novih radnih mjesta. Podsjetit ću vas na recimo samo 12 mjesec prošle godine … [[Govornik se ne razumije.]] 11 kada je u jednom danu nestajalo tih 800 radnih mjesta i završavalo se na Hrvatskom zavodu za zapošljavanje. Znači da bi jedan dan loših odluka vaše Vlade prouzročenih razno raznim drugim aktima, ne radom HAMAG-a praktički poništio cjelogodišnji uspjeh HAMAG INVEST-a, to je logika stvari. I sada o tome govoriti kao nekakvim spasonosnim rješenjima koji će potaknuti to srednje, malo poduzetništvo i dovoditi to u pitanje sa nekakvim političkim opcijama ili neradom u proteklom vremenu koji je bio kao loš, taj HAMAG je bio loš ali ovaj novi je savršen. Ovdje kaže i sam predsjednik uprave u svojoj izjavi Glasa Slavonije da je on bio sam sebi svrha a da ovaj ima svrhu. To su velike filozofske misli. Zaista. Kao što i vi govorite o izbornim rezultatima. Pa onda vaš potpredsjednik kaže ne možeš izgubiti tamo gdje nisi ni imao vlast. A on može pobijediti tamo gdje je imao. Zamislite tu razinu filozofije. To je i vaša politika. I zato smo s pravom rekli da ovo liči na uradak PR agencije koja ima zadatak neke male pomake, zaista male pomake pretvoriti u velike i spasonosne poteze za malo i srednje poduzetništvo. A broj nezaposlenih nam je danas 328 tisuća. I u sezoni kada bude 8 mjesec mi ćemo biti 20 tisuća jači nego prošle godine krajem 8 mjeseca kada smo bili na 300 tisuća. To su problemi. Ali HAMAG ih ne rješava [[Upadica: Vrijeme je.]] kao ni sva vaša izdana jamstva ni te brojke o kojima stalno govorite.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Jelušić izvolite.
Ja ću opet reći, činjenice su činjenice jer se one ne daju poreći. Prema tome, ako je u ovom segmentu došlo do poboljšanja i do povećanja pa i broja zaposlenih o kojima i vi govorite, onda je to činjenica. Kako god vi nju u ovom segmentu malog i srednjeg poduzetništva je porast zaposlenih 2,7%. To je činjenica. Ona je dijelom ponavljam posljedica i ovakvog rada HAMAG INVESTA u prošloj godini. I to je naprosto nešto što vi ne želite prihvatiti. Ne morate prihvatiti ali barem ja to mogu reći i želim i to možete čuti. To da je broj nezaposlenih u Hrvatskoj velik to je točno, međutim, vi se opet čudite kao da zaboravljate da ste do prije godinu i pol vi bili na vlasti i ostavili takvo stanje. Ova Vlada je konačno krenula u strukturne reforme koje su bolne u nekim segmentima i koje za prvu ruku proizvedu i neke negativne efekte pa i toga da će negdje i broj nezaposlenih će se povećati. To vam je kao i kod u medicini. Kada bolest uznapreduje da se treba operacija napraviti nakon operacije bolesniku je prvih par dana jako loše da bi mu poslije bilo bolje. Biti će bolje samo ako nastavimo sa svojim poslom i svojim reformama. I naravno u našem okruženju, okruženju koje okružuje Hrvatsku također bude bolje. Ako Njemačka ove godine ne bude imala rasta ja mislim da je pretenciozno očekivati od naše male Hrvatske.
Hvala. Sljedeća replika Đuro Popijač. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. Dakle, govorite o činjenicama o činjenicama. Neosporna je činjenica da je prošle godine 70 tisuća ljudi završilo na burzi iz realnog sektora. 92 tisuće srednjih i malih poduzeća, oko 250 velikih poduzeća. Pa recite mi odakle su ti ljudi došli na burzu? Srednje i malo poduzetništvo je uvijek najugroženije kod svih kriza, ali i najfleksibilnije. I ponavljam vam ako vi to ne znate, one najbrže zapošljavaju, najlakše se rješavaju i zatvaraju i otvaraju, zato i jesu žilavi, zato i danas postoji 70 000 ljudi je došlo na burzu. Kakvu god vi statistiku hoćete izmanipulirati i iskoristiti brojke koje vama pašu, to je nepobitna činjenica i nepobitna je činjenica da je 2011. godine bilo toliko manje nezaposlenih. To je nepobitno, kako vi to god pokušavali sada izmanipulirati i izprezentirati. Kada govorite o 2009. ili 2008. ili ne znam kojoj o godinama pada, onda govorite o pet godina rasta isto tako. Znači nekad je bio rast, bio je pad i 2011. je zaustavljen i čak je u dva tromjesečja imao i pozitivan predznak. I što se tiče dakle samog kriterija šta je bolje, 200 ili 2000 potpora, pa vjerojatno ste u pravu, 200 potpora je puno lakše iskontrolirati ili ih kontrolirati pod navodnicima naravno nego 2000. Puno je jednostavnije nad 200 točaka imati nadzor i kontrolu pa bilo koje vrste nego na 2000. Takav je efekt, to vidimo, vidimo po rezultatima i po općim gospodarskim kretanjima i to su činjenice. A vi to možete naravno, imate na to pravo da ih tumačite, da ih obrćete i da ih kreirate i da ih prezentirate na način kako to vama odgovara, ali nažalost to hrvatskom narodu ništa ne pomaže.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Jelušić. Izvolite.
Kolega Popijač, govorite da je lakše iskontrolirati 200 nego 1000, točno, ali mi ćemo iskontrolirati sve za one koje su date, a vi niste htjeli niti jedni i u tome je razlika, što mi imamo poštene nakane i namjere da kontroliramo potpore i da vidimo kakvi su efekti, a vi niste imali te ni nakane, a kamoli da ste iskontrolirali sve. Naravno da niste imali ni nakane nit vas je interesiralo šta se događa sa potporama jer kad daš nekome svome zato što je tvoj onda te ne interesira kakvi su efekti, a kad daš nekome od koga očekuješ efekte, od koga očekuješ povećanu proizvodnju i broj zaposlenih onda naravno da imaš namjeru to iskontrolirati i vidjeti jel ti se to događa. Tako mi radimo. Što se tiče rasta, točno je da je cijela Europa i svijet ušao u recesiju pa smo imali i gospodarski pad za vrijeme vaše vladavine, ali je točno i da se ta Europa i svijet također krajem, nakon dvije godine počeo oporavak, kod nas taj oporavak nije takav bio kao što je to bilo u svijetu jer smo tada jako zaostajali za našim okruženjem. Danas ova Vlada ima zadaću, cilj da izvuče Hrvatsku iz krize i da ima povećane stope gospodarskog rasta kada to nitko drugi nema, kada u prosjeku Europska unija to nema, kada zemlje u našem okruženju Italija, Slovenija, Mađarska, koje su članice Europske unije imat će gospodarski pad između 1,5% i 2%. Od nas se to očekuje, dakle od nas se očekuje kada nikome ne ide da nama ide, a vi kad ste bili na vlasti, kad je svima išla od vas se nije očekivalo i dapače, tko je to smio očekivati da vi nešto dobroga napravite. Mi nismo ni očekivali, nisu puno ni građani očekivali, ali zato sad imaju puno veća očekivanja i to je naš problem, ali znat ćemo se i s tim nositi.
Hvala. U ime kluba SDSS-a Mile Horvat. Izvolite kolega.
Zahvaljujem se. Gospodine zamjeniče ministra, gospodine predsjedniče Uprave HAMAG Investa. Ja ću u ime kluba SDSS-a reći nekoliko riječi, dakle ne previše, ali nekoliko osvrta na ovaj izvještaj koji danas analiziramo. Dakle za nas je ovaj izvještaj u stručnom statističkom smislu korektno urađen, on je obuhvatio i nama prezentirao niz bitnih podataka o radu HAMAG-a u zadnje dvije godine. Mislimo načelno da je HAMAG Invest kao institucija potrebna u današnje vrijeme kao potpora, podrška malom i srednjem poduzetništvu. Mislimo da se ono ipak na kraju izgrađuje kao ozbiljan, kao dakle institucije koja je ozbiljan suport malom poduzetništvu da daje ova količina jamstava koja se odobrena da su vrlo kvalitetna jamstva što su i kolege i s jedne i s druge strane sabornice to i priznali. I posebno me raduje što postoje određene ambicije da se kreditira, da se ide u zahvat mikrokreditiranja. Ambicije jesu velike, međutim moramo reći da realizacija svih tih planova, odnosno konačne ocjene o radu HAMAG Investa ipak ne zavisi samo od njih nego zavisi od ukupnog jednog okruženja, odnosno od funkcioniranja kompletnog sustava. Jamstvo koje je osnovna djelatnost odnosno da kažem osnovna zadaća HAMAG Investa je i najbitniji element kod kreditiranja i oko njega se uglavnom i vodi najvažnija rasprava oko ovog izvješća. Za nas su potpuno prihvatljivi novi proizvodi koje nam je HAMAG ovdje predstavio kao jamstveni program, likvidnost pa rast itd. Mislimo da je program likvidnost, odnosno projekt likvidnost posebno je bitan u današnje vrijeme kada je likvidnost najvažnija stvar u gospodarstvu. Ovdje imamo jednu sugestiju da bi taj program trebao možda biti malo dostupniji u nekim svojim elementima malog gospodarstva, ali nećemo sad o tome analizirati. Ja mislim da će ljudi u HAMAG-u analizom toga ispraviti, znači korigirati i same uvjete kod projekta likvidnost. Mislimo da je jamstveno pismo namjere kao nekakva preliminarna obrada poslovnog plana u Agenciji vrlo dobra stvar jer imamo slučajeve da su ljudi ušli u određene investicije, dakle izložili su se znatnim materijalnim troškovima dok su pripremili određene papire da bi im konačno onda netko rekao da je ona prva faza, a to je procjena vrijednosti odnosno isplativosti studije nije na očekivanom nivou i taj novac je nepovratno otišao. Prema tome ovo je vrlo dobra stvar, dakle jamstveno pismo namjere je vrlo dobra stvar koju je HAMAG uveo. Mislim da je vrlo korektno pružena šansa, 22 banke su dobile priliku da sklope ugovore o učestvovanju u ovom projektu i to je vrlo dobro. Kako će se banke ponašati u svemu tome vidjet ćemo kasnije. Ja upravo o tome mislim i govoriti u analizi ovoga izvještaja, jer mislim da sam rad HAMAG INVEST-a kao institucije determiniran najviše sa ponašanjem banaka. Mi ovdje vidimo u izvještaju da je 2012. bilo podnešeno 359 zahtjeva i kao što je to već rečeno odobreno je 243 jamstva su odobrena. Izdano je negdje u vrijednosti od 315 milijuna kuna što je onda ovdje rečeno što je vrlo pohvalno za mene da je to rezultiralo ukupnom investicijom od 924 milijuna kuna. Međutim, bilo bi dobro da se kaže nismo dobili pokazatelje tih 924 milijuna kuna investiranja ne znamo koliko je proizvelo novo otvorenih radnih mjesta. Dakle, to bi bio kada bi imali otprilike takav jedan podatak onda bi cijeli taj izvještaj bio na neki način kompletniji i uvjerljiviji. Zašto sam rekao da su banke ključna stvar? Mislim da je bitno ovdje reći, trebalo bi reći koliki je interes u stvari banaka. Kad govorim o bankama ne govorim o HBOR-u nego govorim o komercijalnim bankama koliko je interes za praćenje svih ovih inicijativa koje idu od strane i od HBOR-a i od strane države odnosno uz garanciju HAMAG-a jer ovdje vidimo u vašem izvještaju već ste rekli dok je većina zahtjeva za jamstvom 2011. bila koncentrirana u svega 2 banke. To su Hrvatska banka za obnovu i razvoj i Zagrebačka banka manji interes je bio po ovom vašem grafikonu svih ostalih banaka. Zašto je takav manji interes? Ja mislim, ne znam da li će se svi složiti s tim, ali iz nekakvog iskustva i sagledavanja situacije kroz činjenice mislim da su banke u svemu tome, poslovne banke zadržale nekakve svoje uvjete i kreditiranje koji su često vrlo oštriji od uvjeta koji se očekuju u ovakvom jednom projektu financiranja. Mislimo da poslovne banke često i ne znaju elemente za praćenje ovog projekta financiranja. Mislimo da za, a imamo i nekih informacija da u konačnome za poslovne banke, odnosno komercijalne banke ovakvi kreditni aranžmani uz 4% kamate sa subvencioniranom kamatom nisu atraktivni. Dakle, oni tu ne vide ostvarivanje svoje dobiti, a imaju istovremeno kako oni to sami kažu čak možda i pojačan rizik od naplate takvih kredita i zbog toga imamo situaciju da poslovne banke nisu zainteresirane za praćenje ovih kreditnih linija o kojima mi sad ovdje govorimo što naravno nije dobro. Nije dobro da banke sa takvim svojim ponašanjem determiniraju mnoge faktore, pa između ostaloga i rad i efikasnost rada samoga HAMAG-a. Vidimo, nešto ću ovdje, vidimo da ste ovdje rekli, dali izvještaj i o jamstvima po programima pa ste rekli da u ukupnom iznosu odobrenih jamstava vidljivo je da prednjači jamstveni program rasta 37% te program poljoprivrednici sa 30%. Ovdje bi trebalo nešto reći isto tako iz iskustva iako nije direktno vezano za HAMAG ali jamstveni program poljoprivrednici, dakle HAMAG korektno prati jamstvom program poljoprivrednici. Međutim, kad se radi o tom segmentu moramo reći da OPG-i kojih ima preko 100 hiljada registriranih ne mogu ravnopravno sa svim ostalim privrednim subjektima učestvovati u konzumiranju tih kreditnih programa. Zašto to kažem? Oni su, oni ne mogu ostvarivati svoje projekte preko HBOR-a direktno nego su upućeni na komercijalne banke. A kad dođu do komercijalnih banaka onda potpadaju pod vrlo rigorozni režim kriterija tih komercijalnih banaka i onda komercijalne banke kažu da im takvi OPG-i, srednji, mali OPG-i za koje projekat kreditiranja sa subvencioniranim kamata znači gotovo opstanak. Dakle, za njih nisu interesantne. To će biti podatak kada budem rekao, dakle ako imate ovdje iskazane isplate po jamstvima vidite da su od 17 milijuna kuna 15 milijuna kuna je isplatila Hrvatska banka za obnovu i razvitak, a tek nešto malo ostale komercijalne banke. Komercijalne banke što je naravno problem osim vašeg jamstva, osim jamstva HAMAG-a traže otprilike i 30% vlastitih sredstava, vlastitog učešća i to i u gotovini. Dakle, to samo govori u prilog činjenici da komercijalnim bankama ovakvi projekti, odnosno ovakvi programi kreditiranja nisu atraktivni i HAMAG ima vjerojatno dobru namjeru, ima dobru strategiju i korektno prati te projekte izdavajuči svoju garanciju. Međutim, stvar pada, stvar se dovodi u pitanje kad se dođe do poslovnih banaka. I u toj stvari i u tim odnosima, u tim relacijama ja mislim da mi moramo nešto uraditi. I na kraju govorili ste o vašim investicijskim aktivnostima u inostranstvu, govorili ste o tome kako imate određene što je naravno dobro kako imate određene kontakte sa odjelima, gospodarskim odjelima Italije, Velike Britanije, pokrajinama u Njemačkoj itd. Mislimo da je to dobro. Ovdje bi sugerirali da ta stvar treba da se te aktivnosti treba da se okrenu jednom drugom pravcu, jednim tržištima koji su sad u ekspanziji a to je, odnosno gospodarstvima koji su u ekspanziji i gospodarstvima koji imaju određena kvalitetna sredstva i namjere da investiraju na ovaj prostor. Tu prije svega mislim na tržište Rusije, mislim moguće čak i tržište Kine. I mislim da su to nekakvi partneri, odnosno resursi koje mi do sad nismo dovoljno istražili, nismo posvetili dovoljno pažnje. Kad se radi o činjenica o pretpostavkama stranog investiranja mislimo da strani investitori imaju relativno dovoljno vlastitog novca, čak možda u nekim segmentima i jeftinijeg novca nego što im možemo mi ponuditi ovdje na našem financijskom tržištu, međutim mi moramo uraditi puno više na stvaranju jedne ukupne investicijske klime u društvu. Dakle, ja ću samo povući jednu paralelu iz našeg susjedstva bez obzira koliko će se to nekom sviđati ili ne, ali činjenica jeste da je Republika Srbija sa određenim iskoracima stvorila puno atraktivniju investicijsku klimu nego što to imamo mi danas. Evo samo primjer Crvene zastave, odnosno Kragujevca o kom se puno priča, oni su išli sa principom da su besplatno dodijelili investitoru tu zemlju, da su se odrekli svih parafiskalnih nameta i dadžbina u korist lokalne samouprave. Dalje stimuliraju zapošljavanje radnika, dakle 10 tisuća eura po novo otvorenom radnom mjestu plaća Vlada Republike Srbije tom investitoru. I zbog toga onda imamo ovakav jedan investicijski odlazak u Republiku Srbiju. Dakle, to su stvari koje mi kao društvo moramo uraditi. Kad to budemo uradili onda će vjerojatno i aktivnost HAMAG-a imati svoj puni smisao. Na kraju, podržavamo odnosno prihvaćamo Izvještaj Hrvatske agencije za malo gospodarstvo ovako kako je prezentirano.
Hvala. Imamo jednu repliku, Srđan Gjurković. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega rasprava o utjecaju banaka na rast gospodarstva je i bila i bit će vrlo aktualna posebno po pitanju naravno kreditiranja, dostupnosti kredita gospodarstvu, međutim vi ste više puta uzastopno, zato sam se i javio za repliku, izrazili kritiku i kočenje bankarskog sektora u odnosu na gospodarstvo, u odnosu na HAMAG, rigorozne mjere koje se sprovode od strane banaka vezano za gospodarstvo i davanje kredita. Ja vas želim samo podsjetiti da je hrvatski financijski sustav jedan od najstabilnijih u Europi da ne kažem u svijetu, da HNB dobro i odlično obavlja svoj posao i obavljala je, da novac, sredstva koja banke plasiraju u hrvatsko gospodarstvo a i drugima, ali generalno hrvatskom gospodarstvu su sredstva građana RH i da sigurnost plasmana je sigurnost bankarskog sustava i sigurnost građanima RH da i HNB i država vodi računa o njihovim sredstvima koja se koriste za daljnji razvoj gospodarstva. Tako da vrlo jednostavno etiketiranje i bankarskog sustava nije ono što je najispravnije, ono što je potrebito naravno naći najbolji balans, vagu plasmana i osiguranja od eventualnih rizika, ali dobrim dijelom zbog toga sada postoji i HAMAG. Preokrenut sve ove trendove HAMAG izuzetno pomaže, ali isto tako je jasno da u prva tri mjeseca krediti poduzetnicima od strane banaka su porasli čime i uz rigorozne mjere vidi se da gospodarstvo preokreće trendove koje naravno preko noći se ne mogu preokrenuti.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Horvat izvolite.
Zahvaljujem se. Uvaženi kolega ja se potpuno slažem s vama u ocjeni stabilnosti bankarskog sustava RH. Ja nisam o tome govorio. Ja sam vam govorio o određenim zaprekama koje se dešavaju u realnom životu. Dakle, idete u banku sa određenom investicijom, imate određenu garanciju, odnosno dogovor preliminirani da će investicija biti isfinancirana novcem HBOR-a, dakle državnim novcem, imate određeni preliminarni dogovor da se ta mogućnost financiranja može dodatno pojačati jamstvom HAMAG-a i odlazite u poslovnu banku i poslovna banka kaže da uz to sve skupa mi tražimo još 30% vlastitih sredstava osim kao dodatni kolateral i u gotovini ako je moguće. Prema tome, vi sad to stavite u korelaciju sa investicijom od milijun kuna gdje će dati HAMAG INVEST korektnu garanciju, korektno jamstvo za određeni projekat za koji procijeni da je u redu, a onda poslovna banka kaže ne samo to nego zbog naših posebnih pravila u zadnje vrijeme, dakle u zadnje vrijeme nova pravila traži se dodatno osiguranje u vlastitim sredstvima. Ja o tome govorim, ja nisam govorio o tome kako nije efikasan sistem HAMAG-a niti HBOR-a ja govorim o tome kako tu stvar u mnogome u životu determiniraju poslovne banke na koje mi nemamo utjecaja. A osim toga u određenim situacijama vrlo je jasno rečeno da određeni projekti koji idu preko subvencioniranih kamata od 4%, čak i 2% ali su subvencionirani, nisu atraktivni za poslovne banke jer ti projekti znatno umanjuju njihovu zaradu, a ostaje jednak rizik jer su to projekti preko 10 godina dugoročne otplate. O tome sam govorio.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HNS-a Srđan Gjurković. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine zamjeniče ministra predsjedniče uprave, kolegice i kolege. Dakle, dosta uvodno je raspravljano o izvješću i ulozi HAMAG-a, čak ponekad rasprave iz kluba HDZ-a činile su mi se kao da je HAMAG nepotreban uopće u ovoj situaciji gospodarskoj uz one rasprave da sad se odjednom HAMAG stvorio a prije nije postojao itd., da je to namjera i izlagača uvodničara a i nas u koalicijskoj Vladi. Naravno da je HAMAG i potrebit i ono što je ključno da HAMAG ne iskrivio činjenice sa ovim izvješćem nego da je jasno ukazao da su puno jače radili nego što se dosad radilo. I to u interesu gospodarstva. I da je ova Vlada koristeći HAMAG kao garancijsku agenciju povećala iznos sa 154 na 924 milijuna kuna novih investicija. To su one ključne i osnovne poruke koje se jasno iščitavaju iz onoga što je realizirano, uz sve one elemente, instrumente koje oni dodatno koriste za potporu poduzetništva i to u širokom spektru. Rasprava o bankarskom sektoru i garanciji HAMAG-a naravno može se otvoriti na razne načine, međutim sasvim je jasno da je HBOR znate i sami sa 6 milijardi podigao na 10 kreditiranje poduzetništva, daje prvi puta nakon 6 godina od toga iznosa 53% znači većina išla prema investicijama a onaj manji dio je išao prema obrtnim sredstvima u tom segmentu onaj dio koji HAMAG surađuje s HBOR-om ali i poslovnim bankama očito je da ova Vlada u potpunosti želi biti partner gospodarstvu ne deklarativno, ne populistički, ne kroz samo potpore a znamo da je potpora kroz HAMAG bila od 5, 10, 15, 30 tisuća kuna usitnjenih koje u biti ne znam kome te potpore mogu realno služiti u pravom poslu ili pravom biznisu okrenula se konkretnim u biti projektima na konkretan način i projektima koji se kontroliraju, a do sada se nisu kontrolirali čime bi se postiglo efikasnost i učinkovitost što je u biti ključ za realizaciju. Kontinuirano se i govorili u raspravi pa moram i u ime kluba HNS-a jasno reći da po pitanju utjecaja HAMAG-a na investicije odnosno zapošljavanje, naravno da nijedna investicija u trenutku kada se odobri kredit u kojem sudjeluje HAMAG tek tako ne može realizirati zapošljavanjem preko noći. Potrebno je par mjeseci do godinu dana s obzirom na vrstu investicije, a kada se govori o porastu nezaposlenosti pa da je to utjecaj neefikasnosti HAMAG-a i ove Vlade onda ću vas podsjetiti na jednu činjenicu koja se kontinuirano izbjegava, a to je da u rujnu mjesecu prije donošenja Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi svima su dostavljeni dokumenti u kojima se jasno kaže da je 38 tisuća subjekata pravnih imali 41 tisuću radnika koji nisu ne samo isplaćivali plaće nego su bili više od godinu dana blokirani. Dakle tih 41 tisuća radnika nije sigurno bila zaposlena i nakon što se uvodio red u Hrvatsku državu na način da onaj koji ne isplaćuje plaće, onaj koji ne plaća svoje dobavljače, ne može konkurirati na tržištu, a ono što se dopustilo prijašnjih godina. A isto tako 30 tisuća 4 tisuće obrtnika je imalo blokadu od godinu i više dana sa 25 tisuća radnika. Prema tome kada samo zbrojimo ove dvije brojke to je 66 tisuća građanka i građana radnika koji nisu imali mogućnost primati plaće nego je ova država to svela na način da kaže vi niste u statistički zaposleni nego ste vi realno nezaposleni i morate se ipak prijaviti na Hrvatski zavod za zapošljavanje. Dakle to su ključne brojke i to je onaj ključni udar koji je bio statistički ali realno ljudski ljudi koji nisu primali naknade u svojim tvrtkama tu im HAMAG sigurno nije ništa odmogao. HAMAG je i HAMAG ove godine pomaže gospodarstvu kao i ova Vlada preko HBOR-a i to su dvije ključne agencije odnosno razvojna banka koja osigurava uz sve uvjete i zakone koje smo donosili i vjerujem donosit ćemo u Hrvatskom saboru za stvaranje uvjeta za poboljšavanje investicijske klime uključujući i Zakon o potpori investicijama i kolega je malo prije govorio i uspoređivao nas sa Srbijom. Dakle mi smo u skladu sa europskim pravilima donijeli zakone koji omogućavamo i podupiremo sa najboljim standardima i iskustvima EU, a znamo da su tu i Slovaci, Poljaci, Česi i Mađari imali najviše iskustva po pitanju stranih ulaganja, da im osiguramo. Mi moram priznati nismo baš zemlja koja bi se trebala po pitanju investicijske klime neovisno o dobrim određenim investicijama u susjednim istočnim zemljama uspoređivati jer naš standard i pristup je puno veći u smislu načina na koji ćemo osigurati konkurentnost, a s druge strane tržišno osigurati da bilo kakve potpore ili dodjele ne ugrožavaju druge investitore ili naše proizvođače. Dakle zaključno u ime kluba HNS-a podupiremo ovo izvješće i želimo samo da ova efikasnost i učinkovitost po pitanju razvoja malog i srednjeg poduzetništva bude značajnija a jasne su poruke iz ovih brojeva i činjenica da Hrvatska država želi maksimalno hrvatska Vlada i ova koalicija poduprijeti poduzetništvo i biti mu partner jel svakom poduzetniku ili u novoj investiciji ili poduzetniku koji su danas jasno u problemima problem je garancija, problem je određena imovina. Raspravljali smo o prethodnom zakonu o Zakonu o obrtu koliko je imovina ključna. Inače kada se raspravlja o bilo kojim poslovanjima zaduženjima i problemima koje mogu nastati nakon šta daju na hipoteku ovdje se radi o malim i srednjim poduzetnicima kojim HAMAG poprilično velike iznose, a rekli smo 900 milijuna investicija omogućuje da im daje potporu da im daje ruku da im država da mogućnost da ako nemaju oni, a nema dobar dio njih jer ne bi se javio HAMAG-u osigurava investicije i zapošljavanje i naravno konkurentnost na europskom tržištu. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo repliku prijavljenu na vaše izlaganje. Mile Horvat. Izvolite kolega.
Zahvaljujem se. Dakle ja kada sam kolega komparirao sa istočnim susjedima kao što vi kažete to je bilo iz dobre namjere da ukažem da se može stvoriti jedna povoljnija investicijska klima produktivnija kako bi se privukli ljudi koji imaju novac da ulažu na naš prostor. Ovdje sam izostavio samo reći jednu činjenicu koja je bila očito vrlo bitan faktor kako bi tamo došle neke investicije. Administracija je svoj posao u smislu dobivanja svih dozvola i suglasnosti uradila u roku 7 dana. To je vrlo bitna stvar. Dakle, ja ovdje samo hoću da kažem da mi moramo raditi na tome da se prilagodimo nekim trendovima, nekim potrebama krupnoga kapitala i investitorima iz inostranstva. Dakle, ne možemo biti i dalje tromi, ne možemo neke stvari rješavati 6, 7 mjeseci pa i nekoliko godina. Ne možemo birokratizirati proces i sistem a onda očekivati da nam strani investitori dođu i da nam vjeruju. Dakle, to što sam rekao, komparacija je bila iz namjere da kažem da i netko tko je po nekim standardima iza nas može praktičnije da uradi neke stvari.
Hvala. Imamo odgovor, Srđan Gjurković. Izvolite.
Poštovani kolega naravno da je konkurentnost i tu se apsolutno slažemo i pojednostavljenje kompletnih svih procesa za dobivanje dozvola, naročito građevinskih, investicijskih, stranih partnera ključ u biti u radu i napretku Hrvatske države. Ja sam naravno svoju opasku dao vezano za usporedbu jer ne želim da se Hrvatska država koja sada ulazi u Europsku uniju uspoređuje sa određenim procesima koji su iskreno ipak nižeg standarda, posebno u zaštiti ipak nacionalnih interesa i konkurentnosti. Vlada Republike Hrvatske želi investitore ali isto tako želi štiti nacionalno bogatstvo.
Zahvaljujem. U ime Kluba HDSSB-a Dražen Đurović. Izvolite.
… [[Govornik se ne razumije.]] potpredsjedniče Sabora, zastupnice, zastupnici, evo prije nekoliko dana imali smo ovdje raspravu o HBOR-u. I otprilike također je izvješće naravno izvješće, godišnje izvješće HBOR-a također je, ocjene su bile vrlo pozitivne u samom izvješću, rezultati su odlični rada HBOR-a. Slična je situacija sada i ovdje sa HAMAG INVESTOM. Rezultati su odlični, poticaji rastu, sve je više poduzetnika uključeno. A ista stvar smo zaključili kada je bio HBOR je li, jer HBOR odlično radi a gospodarstvo tone otprilike slična dijagnoza mogla bi se preslikati na rezultate HAMAG-a, HAMAG radi i to je kao bolje nego što je bilo a ukupni gospodarski rezultati su sve gori. Dakle, … [[Govornik se ne razumije.]] otprilike liječnik radi odlično a pacijent umire. Dakle, mislim da li je lijek loš ili je loš onaj koji to radi ili je pacijent sam sebi kriv što ne može preživjeti, pod pacijentom bih mislio na hrvatsko gospodarstvo to je sada pitanje. Također su prethodnici spomenuli problem poslovnih banaka, pa da, tu je, banke se ne mogu … [[Govornik se ne razumije.]] one su svakako ključna točka problema hrvatskog gospodarstva … [[Govornik se ne razumije.]] poslovnih banaka ukupno na hrvatsko gospodarstvo. I ovdje iz ovog izvješća, iz ovog izvješća koji je inače kao izvješće baš što se mene tiče i ne bi ga bog zna kako ocijenio onako, ne što se tiče samog sadržaja pa čak i načina kako je napravljeno, prilično je nepregledno, prilično je šturo. Ni ne pokušava biti ambiciozno, nabaci ovako na tabličnim prikazima rezultate po županijama gdje su brojevi 1, 2, 3, 2, 4, 5, 2, 3 mislim ukupno uopće nije jasno šta većina ovih tablica sugerira. Onaj koji je pisao izvješće nije ni bio ni blizu dovoljno ambiciozan da pokuša iz onoga što je prikazao iznijeti bilo kakav zaključak. Ni nema tu ambiciju je li, što znači prikaz po županijama i gdje se brojevi kreću 6, 1, 2, 3, 5, 4, 7, 8 i što sada mi iz toga trebamo zaključiti. Trebamo zaključiti da se brojevi primjerice kada je riječ o potporama u programima bespovratnih potpora gdje je iznos zaista simboličan i kreće se 32,5 milijuna kuna na godišnjoj razini gdje se zapravo potpore po programima kreću u malim dvoznamenkastim brojevima a gdje se prijave mjere u tisućama. Broj prijava, dakle za program poduzetnik početnik, ne znam oko 1300 a odobri se 32 prijave. Dakle u okviru ovih sredstava. Vidimo da je najveći iznos zapravo se odnosi na jamstva, jamstva koja zapravo dobrim dijelom samo pokrivaju likvidnost. I onda na stranici 9 dođe jedna fantastična još boldana, boldana teza koja kaže da se realizacijom investicija u iznosu od 924 milijuna kuna u malom gospodarstvu inicirano i zapošljavanje 829 ljudi. Niti jasno odakle je tih 900 milijuna kuna niti gdje je zapravo zaposleno tih 829 ljudi. Pa ili kada bi to statistički pretvorili što bi rekli je li, da mi imamo program zapošljavanja milijun i 100, 200 tisuća kuna po čovjeku. Ili koji je zaključak te boldane teze? Što se njome želi poručiti? Da jeftino, malo ulažemo, puno ulažemo, ne ulažemo, je li to uspjeh, je li to neuspjeh, je li milijarda kuna za nekih induciranih 829 radnih mjesta uspjeh ili neuspjeh? Ili uopće nije ni uloženo, ili je induciralo? Ili su ovi deseci milijuna inducirali nekakve stotine koje nisu ni vidljive na koji način su inducirani i šta je uopće teza? Ja opće ne razumijem točno šta je pjesnik zapravo htio reći u tom izvješću. Jednu stvar koja bi se možda mogla stvarno i pohvaliti eto, to su terenske provjere. Evo djelatnici agencije uspjeli su tijekom 2012. izvršiti 31 provjeru projekata što je zapravo dobro da se uopće rade provjere. 31 provjera projekata nije baš ni puno no eto. I od toga tri, eto tako se navodi, dakle u tri korisnika su utvrđene nepravilnosti i da je naložen povrat nekog iznosa. No uglavnom, ono što je vidljivo da zapravo dobar dio ovih potpora zapravo ide u pravcu zatvaranja jamstava i pokrivanja zapravo nelikvidnosti na ovaj ili onaj način, a da zapravo one izravne potpore, posebno bespovratne potpore, posebno potpore malom poduzetništvu zapravo čini jedan vrlo mali udio u radu HAMAG-a i naravno uz onu konačnu crtu dakle da rezultata praktički u gospodarstvu nema. Prema tome, mi ćemo kao klub vidjet što se tiče ovog izvješća, ali je naše mišljenje da bi se onaj tko radi ovo izvješće u izvješću za sljedeću godinu zapravo trebao više potruditi, doći sa jasnijim porukama, doći sa boljim tablicama, imat uopće ideju što nam želi reći. Ne samo nabrojiti brojeve 1,2,5,7, već donijeti konačno neki plan, donijet što on zapravo čini, ima li on uopće neku ideju o tome što je njegov posao, ima li on projekciju toga što planira za sljedeću godinu ili dolazi tu samo pokazat nam gdje je pukao, u koju županiju dao jedno jamstvo, u kojoj dao dva, u kojoj dao tri i to sve zajedno na nekakvim tablicama tako prikazat i tako pa ćemo s većinom reći da, ne i tome slično. Naš klub će vjerojatno ostat suzdržan.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike. Prvi se javio Josip Borić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo. Pa kolega Đurović, dobro ste vi to primijetili. Mi na to ukazujemo kao klub evo gotovo više od sat i pol vremena da je ovo sve nešto nabacano, a iz ovoga vidljivo nije ništa osim jednog velikog optimizma i konkretnih učinaka tek danih potpora ili ovih subvencija. Pa mi znamo da je ono što su oni dali već će otvoriti ne znam koliko smo čuli danas 800 i nešto radnih mjesta itd., itd. pa se onda to uspoređuje s rastom zaposlenosti u malom i srednjem poduzetništvu. Kad pogledate stranicu HAMAG-a ona puno bolje izgleda nego ovo izvješće. Web stranica puno bolje izgleda, tamo vam piše ako imate ideju javite se za potporu i ljudi su se javili. Imaju ideju, javili su se za potporu, prošle godine 1912 njih, dobilo 159 za jedan program. Znači to je jedan vid prevare. Vi se ponadate, hoćete, kad se javite onda vam izmisle 700 razloga zašto ne možete dobit potporu ili vaš program ili ideja ili projekt nije dovoljno velik da možete uzet veliki iznos od 300 ili 400 000 kuna koliko daje zakon, a vi tražite 30. Onda vam ne daju to jer smo odlučili da ćemo davat po 400, razumijete na koji način se to sugerira nama i ovdje u saboru. Na web stranici imate popis svih koji su dobili recimo jamstva za 2013. godinu. Zašto ovdje nemamo popis svih koji su dobili jamstva? Pa ako može bit na web stranici zašto ne može bit u izvješću. Ne samo za to, tko je dobio potpore, tko je dobio subvencije pa da i mi znamo o čemu govorimo. Ovako imate 1 u Požeško-slavonskoj županiji, 3 ovdje, 4 tamo i mi smo uspješni. To je ta slika koja se šalje prema van. HAMAG je do 2011. bio neuspješan sa neusporedivo više novaca, a mi sa puno manje novaca smo neusporedivo uspješniji, a broj nezaposlenih raste. Temeljna poruka.
Hvala. Imamo odgovor, Dražen Đurović. Izvolite.
Da, optimizam bez pokrića je sigurno do sada jedna od značajnijih odrednica ove Vlade, posebno kad je riječ o gospodarskoj politici jer zaista optimizam se uvijek pojavljuje u svim dokumentima, ali pokriće za taj optimizam ne slijedi u nijednom od rezultata gospodarske politike koju je Vlada do sada pokazala.
Hvala. I sljedeća replika, Branko Vukšić. Izvolite kolega.
Uvaženi kolega Đuroviću, slažem se s vama, rekli ste, neki dan smo raspravljali o HBOR-u, danas raspravljamo o HAMAG-u. I HBOR i HAMAG odlično posluju, ostvaruju odlične rezultate. Jedna primjedba koja stoji, a to je da se uglavnom sredstva daju za zatvaranje jamstava, znači za pomoć onima koji pokušavaju preživjeti. Međutim, izgleda da je toliko uništena proizvodnja da se izgleda teško išta može popraviti. Više desetljeća se radilo na uništavanju domaće proizvodnje. Trebalo je prije svih ovih dokumenata o kojima raspravljamo, pa i o ovom dokumentu koji danas ćemo poslije raspravljat, to je Prijedlog strategije upravljanja i raspolaganja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske, sasvim sigurno da je trebalo prvo raspravljati o strategiji, gospodarskoj strategiji Republike Hrvatske, tek onda govoriti o Zakonu o obrtu i svim ostalim zakonima. Pacijent jest vjerojatno na izdisaju, HBOR i HAMAG još mu daju umjetno disanje, ali taj pacijent na aparatima ima više izgleda da izdahne nego da mu netko udahne život, naročito ovakvim postupanjem kako postupa hrvatska Vlada.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Đurović. Izvolite.
Da, ako se sjećate paralelno sa izmjenama Zakona o HAMAG-u kad je HAMAG postao HAMAG Invest još je nešto izmijenjeno, došao je još prijedlog jedne nove agencije, ova SDP-ova agencija, ona druga agencija HNS-ova, zaboravio sam kako se zove, no mislim da ta agencija ne mora ni podnosit izvješće Hrvatskom saboru već samo hrvatskoj Vladi, već samo Ministarstvu gospodarstva, inače bi od nje dobili isti ovakav, ovako otprilike slično i tad je bilo opće pitanje zašto se još ta dodatna agencija osniva jer manje-više imaju slične ciljeve. Jedino je ovaj HAMAG ovako više tatiziran, on je ušao u strukturu gospodarskih komora, županijskih i tako, dok je ona HNS-ova bila ono tipično ustrojena lijepo, bez problema i odmah su se, oni čak nemaju problema ni sa Hrvatskim saborom jer uopće ne podnosi izvješće. Ovi ljudi iz HAMAG Investa barem moraju doći jedanput godišnje u Hrvatski sabor ovako nešto napisat, malo tu odsjedit, pa ćemo mi malo podiskutirat dok evo ova Agencija ne znam kako se zove malo gospodarstvo, investicije i konkurentnost tako nekako se zove, da uopće sa Hrvatskim saborom nema posla i mirni su. Tako da evo utoliko barem što se mene tiče potpora evo ljudima iz te agencije da barem dođu jedanput godišnje pa da ih mi malo potaknemo možda ako ništa drugo na malo kvalitetniji rad i na malo više truda kad je riječ o izvješćivanju.
Hvala. U ime kluba Hrvatskih laburista – Stranke rada Nansi Tireli. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući, poštovani zamjeniče, predsjedniče uprave, kolegice i kolege. Izvješće HAMAG-a za 2011. godinu slušali smo u ovom Saboru negdje početkom veljače i skoro da se i ništa nije razlikovao od ovog izvješća koga danas slušamo zato što je sam predsjednik uprave braneći rad HAMAG-a za 2011. više pričao o ostvarenim rezultatima u 2012. nego za 2011. Međutim, ono što želim ukazati jeste sljedeće. Kada smo slušali u veljači izvještaj, onda se isto tako vodila vrlo dobra i konstruktivna rasprava. I zamolili smo kao saborski zastupnici, a u cilju da izvješća budu bolja, transparentnija, konzistentnija, razumljivija, na kraju krajeva korisnija svakome tko ih čita i nama ovdje u Saboru, ali dakako i poduzetnicima i svima onima koji koriste sredstva HAMAG-a da se neke stvari od Izvješća za 2011. do Izvješća za 2012. promijene. Međutim, evo ostali smo na ovakvom jednom suhoparnom izvješću gdje da se ne ponavljam sve ono što su rekli kolege prije mene ne iščitavamo na žalost puno toga. Zamolili smo tada da izvješća budu analitički konstruktivnija u onom dijelu gdje ćemo vidjeti kome su sredstva dodijeljena, odnosno koji su to projekti prošli na natječajima HAMAGA-a i to iz nekoliko razloga. Ako takav jedan projekat odnosno analitiku takvih projekata stavimo u Godišnje izvješće pomoći će najprije poduzetnicima koji se namjeravaju prijaviti na takve i slične projekte da vide od pristiglih projekata tematike tih projekata, planiranih investicija, planiranog broja novih radnih mjesta, koji su to projekti prošli i u stvari na što HAMAG kao takav najviše ulaže. Bilo je zadnji put i riječi o tome kako se troše sredstva i na koji način i bili smo na vrlo dobrom tragu kad smo predložili uvođenje registra dodijeljenih potpora, ali dodijeljenih potpora na nivou države ali i lokalne uprave i samouprave iz jednostavnog razloga što bi se na jedan dobar, transparentan način moglo vidjeti koji to poslovni subjekti posluju na hrvatskom tržištu pa i zahvaljujući potporama i bespovratnim sredstvima. Bilo je govora u veljači i o certificiranim konzultantima. Ministar je tada obećao da će na stranicama ministarstva objaviti bodovanje konzultanata kako bi korisnici tih konzultantskih usluga znali kome se mogu sa sigurnošću obratiti u nadi da će projekt stvarno biti napravljen onako kako bi trebao biti napravljen, a ne da projekt bude običan copy paste što smo se složili da na žalost većina projekata upravo izlazi takve vani iz konzultantskih poduzeća. Međutim, evo nismo napravili niti to. U bazi HAMAG INVEST-a nalazi se 94 certificirana konzulanta, konzultiraju poduzetnike preko poduzetničkih centara i razvojnih agencija, osposobili su se za dobivanje certifikata zahvaljujući javnim sredstvima. Zašto je onda toliko teško u ovakvim izvješćima navesti imena i prezimena tih nekoliko konzultanata koji su isplaćeni upravo sredstvima HAMAG-a preko danih vaučera. Na žalost još uvijek stoji ona istina da veliki broj takvih i tih konzultanata radi projekte samo za razvojne agencije, ali ne i za poduzetnike bez obzira što su veliki novci regionalne uprave potrošeni upravo na njihovo osposobljavanje. Zašto je potrebno i zašto se toliko potencira na transparentnosti dodijeljenih sredstava preko HAMAG-a. Kada bismo imali svu tu analitiku subjekata kojima su sredstva dodijeljena onda bismo mogli u izvještajima iz godine u godinu iščitavati i pratiti koliko su u stvari ta dodijeljena sredstvima kojima se evo toliko hvalimo i koje tako 2012. uspoređujemo sa 2011. u broju dodijeljenih novčanih sredstava, u broju pristiglih ili dodijeljenih projekata, koliko su u stvari svi ti hvalospjevi doprinijeli tome i koliko smo nove vrijednosti stvorili. Koliko je u stvari zahvaljujući takvim potporama zaposleno novih radnika i koliko se povećala produktivnost i bilanca tih poslovnih subjekata koji su potpore kao takvi i dobili. Na žalost to u ovim izvješćima ne iščitavamo, vidimo samo brojke, vidimo županije što svakako nije dobro i izvješće kao takvo nema svoju svrhu. Jer ukoliko cijelo vrijeme govorimo da želimo biti transparentni, da želimo znat što radimo, da želimo pratit one koji dobivaju poticaje, a i hvalimo se evo da smo u 2012. prvi put agencija provodi i monitoring na terenu, pa smo evo zašparali u državnom proračunu od 3 dodijeljena projekta 177000 kuna što je svakako pohvalno. Međutim, nije dovoljno da podatke o tome koliko se novih radnih mjesta otvorilo zbog dodijeljenih potpora ili garancija ili koliko se poboljšala bilanca pojedinog poslovnog subjekta koji je takve potpore dobio, znate samo vi u HAMAG-u jer onda ovakvo izvješće nema smisla ako to ne znaju saborski zastupnici koji o samom izvješću i raspravljaju. Mi smo danas čuli od kolege Jelušića ovdje u njegovoj raspravi mi ćemo kontrolirati. Pa se postavlja pitanje tko je to mi? Ako saborski zastupnici moraju dati ili dignuti ruku za, protiv ili biti suzdržani protiv Godišnjeg izvješća HAMAG-a onda je svakako potrebno da podatke o kojima sam govorila znaju svi saborski zastupnici, a ne samo mi ili ne samo vi u HAMAG-u. Bilo je danas ovdje rečeno da treba i proći određeni ciklus da bi se znalo koliko je novih radnih mjesta ustvari otvoreno zahvaljujući potporama i ja se s time slažem da treba određeno vrijeme, međutim bez daljnjega naglašavam da upravo zbog toga ako smo dodijelili čini mi se negdje oko 243 jamstva, a to nije svakako veliki broj, da se onda na tom izvješću koje bi svakako trebalo biti malo opširnije navede i to koliko je projekcija nekakve nove vrijednosti, nove dodatne vrijednosti u tim poduzećima kojima se jamstva dodijele. I onda smatram da bi takvo izvješće imalo smisla. Ovako iznoseći samo suhoparne brojeve kojih ne možemo nikako analizirati osim u onom dijelu analitike između 2011. i 2012. bit ćemo suzdržani. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo prijavljenu jednu repliku, Dragutin Lesar. Izvolite kolega.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice Tireli spomenuli ste potrebu da u ovim izvještajima budu podaci oni kojima je pružena pomoć. Ne samo ovdje kod HAMAG-a nego i HBOR-a i ta transparentnost sa kompletnim podacima ima dvostruki značaj. Želim vjerovati da će kolega Rađenović omogućiti predstavnicima HAMAG-a da saslušaju, a ove partijske stvari rješavati u pauzi. Nakon osnivanja 30-ak fondova, agencija, zavoda, centara za privlačenje investicija … [[Govornik se ne razumije.]] jedan je Centar za privlačenje investicija a drugi je Agencija za praćenje investicija otprilike. Mene zanima kada i HAMAG i HBOR i Državna agencija i fond angažira usluge konzultanata a i poduzetnici koji sa svojim programima natječu se za dobivanje potpore moraju angažirat konzultante jer je tak sve komplicirano da normalan čovjek ne može ništ napisat. Koliko od ukupnih sredstava koje država daje, na taj način tobože poticaj proizvodnje, zapravo završi kod konzultanata? I drugi razlog, to je nova točka moguće korupcije jer bi možda mogli povezati da prolaze najčešće projekti i programi samo dva, tri konzultanta ili dvije, tri konzultantske tvrtke ili kuće. Ili da u nekom sektoru, nekom dijelu samo ti rade dobre prijedloge i programe, samo te agencije konzultantske tvrtke ili konzultanti prolaze. Jer bez objave popisa ne samo projekata i korisnika nego i konzultanata koje je država koristila kao i sami poduzetnici otvara, a tu temu ću tražiti da bude tema Antikorupcijskog nacionalnog vijeća i tada ćete morati dati podatke, morat ćete dati podatke, ćemo moći raspraviti da li se nije otvorila nova točka mogućeg korupcijskog rizika. Zato ubuduće uvrštavajte to u svoje izvještaje.
Hvala. Kolega Lesar vi ste replicirali kolegici Nansi Tireli koja je govorila u ime kluba. Izvolite, odgovor na repliku kolegice Tireli.
Zahvaljujem. Da, i osobno mi je drago evo što je kolega Lesar replicirao jer očito nisam bila dovoljno jasna kad sam govorila o konzultantima i kad sam stvarno tražila i ponavljam još jedanput u drugom mjesecu kad smo imali Izvješće za 2011. godinu izričito smo ovdje tražili da se u Izvješću za 2012. napravi nekakva analitika, pa pročitajte fonogram pa ćete vidjeti, evo ja bih stvarno molila, koliko je to važno. Dakle, upravo ti konzultanti, zbog čega je teško imena tih ljudi nekolicinu jer nisu svih 94 uključeni i involvirani u izradu ovakvih poslovnih planova i projekata koje prolaze na HAMAG-u, koliko je njih teško navesti u ovakvom jednom izvješću? Tim više što se financiraju upravo iz ovih sredstava. Prema tome to bi bila ta transparentnost o kojoj cijelo vrijeme govorimo. Nije dovoljno hvaliti se koliko smo ove godine dali više jamstava u odnosu na prošlu godinu nego je itekako važno i bitno vidjeti u toj transparentnosti kome smo to dali jamstva, za što smo ih dali i da se ta imena poslovnih subjekata i svih onih koji se vrte u ovoj priči i HAMAG-a i svih ostalih agencija i fondova itekako javno znaju da se može na kraju krajeva iščitati ako ništa drugo ne tko dobro prolazi kod određenih agencija i fondova nego tko je kvalitetan. A to tko je od konzultanata kvalitetan puno znači poduzetnicima koji sami te konzultante plaćaju i to je ono što je ministar obećao, a nije napravio na svojim stranicama ministarstva, da će staviti ocjenu svih 94 konzultanta koliko koji konzultant vrijedi da bi upravo poduzetnici znali kome i za što daju svoj novac.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Gordana Sobol, izvolite kolegice.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče ravnatelju uprave. Dakle, samo nekoliko rečenica. Danas sam nakratko i razgovarala sa vama vezano oko nečega što mi se čini da ipak je određena manjkavost i ovoga izvješća. Uzela sam samo Izvješće za 2011. godinu. Naime, istina je da na jednoj stranici ovog izvješća imate posebno izdvojeno promicanje ženskog poduzetništva. Željela bih nas sve skupa podsjetiti da smo negdje od 2000.odnosno od 2001.godine svi zajedno intenzivnije počeli raditi na promociji i uključivanja žena u sferu poduzetništva i da je u ovih zadnjih 13 godina ustvari napravljen stvarno veliki napredak jer smo negdje sa nekakvih i manje od 10% udjela žena u poduzetništvu došli danas pa negdje između 28 do 30% žena poduzetnica u ukupnom broju poduzetnika. U skladu sa time i izvješća koja su stizala u ovaj Sabor ja bih rekla da su ipak bila u onom statističkom pogledu ograničit ću sada na to svake godine ja bih rekla sve bolje ustvari. Pa kada sada uzmete izvješće HAMAG-a za 2011.i usporedite sada ovo za 2012.godine žao mi je ali moram reći da je za 2012.ipak postoje određene manjkavosti jer nedostaje statistički podaci o ženama i udjelima žena poduzetnica o broju zahtjeva koje su dale kojima programima u kojem broju su se natjecale pa i u onom dijelu koje dolazi sa područja županija. Uzela sam samo one podatke koje za 2011.godinu smo imali razvučene kada su u pitanju žene odnosno kada su muškarci. Podsjećam na to zato što je to između ostalog statističko rodno prikazivanje podataka tamo gdje se može je propisano i Zakonom o ravnopravnosti spolova ali i zakonima koji tretiraju statistiku odnosno državnu statistiku RH. Prema tome, ja bih molila ja neću dužiti iako već dugo razgovaramo o poduzetništvu i obrtu već drugi dan ostavit ću dobar dio svoje rasprave kada budemo raspravljali o strategiji razvoja poduzetništva u Hrvatskoj ali evo molim upozorenje bili ste mi danas rekli da će to biti objavljeno dodatno na stranicama. Ali ja sam jedna od onih koja misli da mi i ovdje na saborske klupe dakle u materijalima koje dobijemo trebamo odmah dobiti što šire materijale odnosno što više podataka. Zahvaljujem.
Hvala i vama. I za raspravu nastavljamo sa Goranom Marićem. Izvolite kolega Marić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani predsjedniče uprave i zamjeniče predsjednika uprave. Priznajem da nisam nikada do sada vidio ovako izvješće u Saboru. ovo su novi standardi izvješćivanja, a ti standardi novi izvješćivanja podcjenjuju zastupnike u Saboru i podcjenjuju ovaj Parlament. Ako pažljivije promatramo cijelo sastavljeno izvješće vidi se da izostaje jedna razina profesionalnosti i odgovornosti. I nije ovo samo kritika radi kritike, potkrijepit ću sve ono što mislim, upozoriti da bi trebalo biti bolje. Ali nemojmo u startu imati stav da ako netko ne prihvaća način na koji jedna institucija radi ili način na koji izvješćuje da je odmah taj protiv pomoći gospodarstvu. To je opasna teza. Ne igrajmo se takvim tezama. Čim smo prvu kritiku kazali odmah je predsjednik uprave ustao i kaže vi ne želite pomagati gospodarstvu. Nemojte tako raspravljati u Hrvatskom saboru. Izvješće je prilično neozbiljno. Ono osnovne elemente ne sadržava, ali krenimo redom. Već na prvoj stranici isječak iz novina kojeg je dao intervju predsjednik uprave HAMAG-a. nikada to još nismo doživjeli da institucija koja podnosi izvješće Hrvatskom saboru u svom izvješću daje presliku dijela intervjua predsjednika uprave ili direktora neke tvrtke ili. To je neki novi standard izvješćivanja. Već na prvoj stranici u uvodnom dijelu znači nama treba kazati što je predsjednik uprave govorio u svojim intervjuima u glasilima. Na trećoj već stranici preslika objave članka o HAMAG-u. zamislite kada bi HBOR u svom izvješću, a imali smo ga neki dan na raspravi u izvješću davao preslike onoga što su drugi izjavljivali o HBOR-u. Na 5.stranici imamo prikazane sve od partnera logotipe s kojima je HAMAG zaključio ugovor o suradnji. Pa je tu i HYPO banka i Partner banka i Zagrebačka banka, doista malo neuobičajeno. Evo pokušavam naći odgovarajuće riječi ali da su tu takvi da to treba potvrditi reklamirati njih da bi se potvrdilo da je s njima potpisan sporazum malo mi djeluje za ovakvu razinu neprihvatljivo. Na 6.stranici je fotografija čak jedne gospođe koja je dobila jamstvo. A ispod toga imamo izjavu nje, cijela stranica je fotografija i njena izjava kako je HAMAG dao jamstvo njoj. Dalje, primjer dobre prakse i slika jednog gospodina, a ispod opet njegova izjava. Ovo mi sliči na školske novine. Onda ima pregled po županijama kako se davala potpora. A onda imamo na stranici 14.pravi panegirik o HAMAG-u opet uokvireno što misli neki poduzetnik o tom HAMAG-u. A što misle oni koji nisu dobili jamstvo? Ali naj, moram priznati čak je i neukusno, izjavu ministra davati u izvješće ovdje jer to nismo nikada imali, nikada ni u jednom izvješću da citiramo izjavu ministra koji je dao nekoj radiopostaji. To je sastavni dio i to najveći dio izvješća ovoga. A što je sa pregledom svih odobrenih jamstava, komu je dato jamstvo, u kolikom iznosu, kakva im je bila bilanca kad se davalo jamstvo, kakva im je bila tržišna pozicija, koliki im je bio broj zaposlenih i kako je nakon toga što je odobreno jamstvo, kako se promijenila bilanca, koliko su imali broj zaposlenih, je li im se promijenila situacija na tržištu, što se dogodilo s onima koji su izravno dobivali bespovratna sredstva, kome je to dato, ime, naziv tvrtke, sjedište tvrtke, temeljni kapital tvrtke, broj zaposlenih i stanje nakon što su to dobili, na početku i na kraju. Toga nema ni riječi, a to je nešto najvažnije. Ne zaboravimo da su najveći ekonomisti današnjice kazali da ova financijska kriza nije samo financijska kriza nego to je bilančna kriza i vrlo je upitno kakvo je stanje u bilancama prije i poslije i to je najbitnije. To je najbitnije, stanje u bilancama. Lako je reći zaposlili smo još toliko i toliko ljudi i investicija je toliko i toliko. A što je ako je zbog toga što je negdje zaposleni neki ljudi na drugom mjestu dobili otkaz u istoj djelatnosti. Ne postoji neovisna varijabla niti jedna u ekonomiji. Ovdje izostaje sustavna analiza. I nismo mi protiv potpore gospodarstvu, ali da se znaju kriteriji i da se znaju oni kojima se to daje i tko je taj tko ne vraća kredite, tko je taj i molim vas nemojte politizirati, ne interesira me koji je to ministar odobrio ili nije, je li to ovaj ili onaj, interesira me tko je taj poslovni subjekt za koji je jamstvo isplaćeno. To je važno. Jer što je, opet će nekada, opet će se tom istom poslovnom subjektu isplatiti jamstvo. Ne možda vi, kad vi ne budete drugi će doći pa će opet. Ne promatrajmo statički ekonomske probleme, promatrajmo ih dinamički. Nije svijet počeo sa dolaskom jednoga niti završava sa odlaskom jednoga. A hrvatsko gospodarstvo je u ogromnim poteškoćama. Svaki napor koji se čini da bi ekonomska aktivnost bila veća pozdravljam i drago mi je, ali očito je, to upućuju nas podaci na to da ti napori nisu dostatni bili, nisu urodili plodom, oni glavni provjerljivi pokazatelji su i dalje negativni. Prema tome, uz sve hvalospjeve HBOR-u, uz sve hvalospjeve HAMAG-u, uz sve hvalospjeve HNB-u, poslovnim bankama, sve više je zapošljavanja, sve veće je investicijama, BDP pada, nezaposlenih sve više, saldo vanjskotrgovinske razmjene sve veći negativan, negativan saldo sve veći. 6,5 milijarda eura godišnje je negativan vanjskotrgovinski saldo. I sada naravno važno je vidjeti jesu li i žene sudjeluju li u poduzetništvu, ali nije to ono nešto što je najbitnije u izvješću vidjet kako se i ženama daje potpora za poduzetništvo. Ali oni najvažniji podaci izostaju, nedostaje analitika i nedostaje analiza efekata koji se očekuju i koji su ostvareni. Uvijek je taj jaz između potencijalnog i ostvarivog i uvijek je manje ostvarivo nego što je potencijal. Hrvatska ima veći potencijal, ima i HAMAG potencijal i HBOR, imaju i poslovne banke. Ali nije meni toliko drago da ste se otvorili prema poslovnim bankama i prema velikim tvrtkama, a u ovoj godini ste otvorili jamstva i prema velikim tvrtkama i zato je važno koliki tko ima prihod, koliko tko ima dobiti, kakva mu je pozicija na tržištu. Možda mu omogućujemo još više monopolistički položaj ako ima monopolistički položaj. Možda drugima činimo nelojalnu konkurenciju. Hvala lijepo.
Hvala. Za repliku se javio Branko Vukšić. Izvolite kolega.
Uvaženi kolega Mariću, spominjali ste u svojoj raspravi, sada na kraju rasprave i HNB i poslovne banke i to je uobičajeno u ovom saboru da se ističe kako, to je i sam guverner isticao kako je zadaća HNB-a održati stabilnost kune, stabilnost stranih komercijalnih banaka, a to što je sve ostalo nestabilno u Hrvatskoj to je manje važno. Prije svega privreda je na izdisaju, građani su sve nestabilniji, sve je manje onih koji mogu podmiriti svoje osnovne troškove, sve više je onih koji su ispod ruba siromaštva, to je iznad 1/3 građana. Ima onih koji više ne mogu živjeti dostojanstveno kao ljudi. I svaki puta kada ovdje raspravljamo u Saboru događa se ista priča, hvalospjevi HNB-u, hvalospjevi svima onima pa i HBOR-u i HAMAG-u, svima onima koji drže u rukama sredstva, koji drže novac. Kada raspravljamo o onima koji tobože primaju novac od tih, onima koji bi se trebali dičiti poslovnim bankama koje stoje na čvrstim nogama, Hrvatskoj narodnoj banci koja je zabetonirala kunu i koja čuva stabilnost tih komercijalnih banaka, svima njima je zlo. Pa onda nešto nije u redu. Sve je više siromašnih građana, sve je gora privreda, a banke nam cvjetaju. Cvjeta nam HNB koja imali smo najuspješnijeg guvernera na svijetu, a imamo najneuspješniju privredu u Europi. Pa to nešto ne štima.
Imamo odgovor, kolega Marić. Izvolite.
Kolega Vukšić financijski sektor i realni sektor u ekonomiji funkcioniraju po zakonu spojenih posuda. I ne može se nikako govoriti o odvojenosti i o zdravom jednom dijelu, a o nezdravom drugom. Pa to je samo jedan dojam i to lažan dojam da je jedno stabilno a drugo je u lošem stanju. Ako samo iščitamo izvješća banaka i HNB-a vidljivo je da je 34 milijarde kuna plasiranih u gospodarstvo tretirano kao nenaplativim kreditima. To znači izravno će se odraziti i na financijski sektor. Međutim, uspješnost pojedinca i za ono što on odgovara nikad nisu vezani sa stanjem za ono što on odgovara nego sa slikom koju on stvara o sebi u medijima. Pa medij je jedan, jedan obični medij je proglasio tog jednog čovjeka najboljim na svijetu bez ikakvih relevantnih pokazatelja. Osim pokazatelja da je prije toga jedna tvrtka prebacila za svoju reklamu na taj isti časopis nekoliko stotina tisuća eura platila oglas i nakon toga je uslijedila i nagrada. I tako i prvi put kad je bila nagrada za ministra financija tako i ovo sad kad je, i točno se zna tko je platio i komu je platio. Ali, novac je glavna razvojna poluga i ako se ne razumije da je novac glavna razvojna poluga kao što to HNB ne razumije onda mi ne možemo se razvijati. Ali HNB-u i drugima je važnije do ugleda pojedinca nego do sudbine Hrvatske. Hvala.
Sljedeća replika, Josip Borić.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa kolega Marić vi ste dobro isecirali ovo izvješće i zaista mi u Saboru do danas nismo imali nijedno ovakvo, upravo ovako strukturirano sa odama, priznanjima novoj upravi, sa prikrivenim oglašavanjem partnera. Pa sam početak i rečenica 2012. godina novih početaka pa tri točkice i nigdje nezadovoljstva. Nakon gotovo 3200 odbijenih zahtjeva za potporom nitko od tih odbijenih nije nezadovoljan. Ali ovaj jedan koji je dobio on je itekako zadovoljan. Da ne govorimo o onima koji su dobili jamstva i onima kojima su odbijena jamstva. Znači, potpuno iskrivljena slika prema Hrvatskom saboru jer smo mi kao trebali kupiti ovakav proizvod kao obična reklama. Kupite ovaj dobar proizvod, zavolite predsjednika uprave on je dobar, on ispočetka kreće dosada se ništa nije dešavalo u HAMAG-u, dobro, a imali smo 2011. u drugom mjesecu na raspravi. Tada je zamjenik ministra ja mislim branio to izvješće i dali smo vrlo konkretne zahtjeve – dajte nam transparentno što se dešavalo u 2012. kad dođe sljedeće izvješće. Evo došlo je nakon 3, 4 mjeseca mi ništa ne znamo osim suhoparnih brojki. Za to moramo otići na web stranicu koja je puno bolja, ali isto se prodaje kao proizvod. Poduzetnici nažalost troše novce, da bi se javili na natječaj samo konzultantska tvrtka koja je podobna čuli smo ovdje jednu riječ 3000 kuna košta elaborat ako biste možda mogli proći. Ako ga sami napišete ne prolazite, sigurno. U tome je problem. Ajmo saznati tko su ti u sljedećem izvješću.
Hvala. Sljedeća replika Nansi Tireli. Izvolite kolegice. A pardon, oprostite kolega Mariću, odgovor.
Hvala lijepa. Pa kolega Boriću stvarno ovakvo izvješće na ovakav način nije dosada, ono se može popraviti, ima ono interesantnih informacija samo je strukturiran na jedan pa mogao bih reći više to pripisujem mladenačkoj razigranosti nego profesionalnim standardima. Ali malo dograditi profesionalizma i elaborirati ove podatke može biti svakako i mora i treba biti svakako kvalitetnije. Jer ozbiljan osvrt na ovakvo izvješće ne mogu dati jer je temeljeno na neozbiljnosti. A kad su konzultanti u pitanju uvijek sam imao skepsu prema njima i uvijek sam bio daleko od njih jer gdje su god oni bili tu je situacija uvijek nakon njih gora nego je bila. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, Nansi Tireli. Izvolite kolegice.
Kolega Marić evo slažem se s vama kad kažete tko je to zbog koga se aktiviraju jamstva, koja su to poduzeća koja ne izvršavaju svoje obveze i svakako bi trebali biti navedeni u ovakvom jednom izvješću, ali bi bilo isto tako dobro da još jedanput podsjetimo koliko bi upravo zbog toga i bio važan jedan registar u kome bi se svi oni koji dobivaju i jamstva i bespovratne potpore našli upravo zbog situacije da se isti ljudi ne vrte i da uvijek jedni te isti ne dobivaju novac, odnosno bespovratna sredstva. Bilo bi itekako interesantno da uz bilance koje bi bile nužne, uz situaciju odnosno bonitet firme koja dobiva jamstva i koje bi trebalo biti u ovom izvješću isto tako vidimo kakav je prosjek plaća koje te firme koje dobivaju bespovratna sredstva isplaćuju svojim radnicima i koji je recimo fond sati tih radnika za tu plaću koju dobije. Dakle, to su sve pokazatelji koji bi itekako utjecali na to da mi koji trebamo ovdje dignuti ruku za ili protiv izvješća znamo na koji se način i po kojim kriterijima dijele potpore i bespovratna sredstva.
Hvala. Odgovor kolega Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice Tireli pa naravno da je osnova za izvješća registar i pregled svih onih koji su dobili ili za koje je dato jamstvo ili su dobili bespovratnu potporu sa svim najnužnijim pokazateljima o njima. Ne znamo jesu li oni možda i porezni dužnici, jesu li oni isplaćivali radnike ili nisu, jesu li oni u predstečajnoj nagodbi ili nisu. To ništa možda i nisu ali ništa iz ovoga ne znamo. zašto nagađati. U ekonomiji se ne nagađa. Niti jedan podatak koji nije mjerljiv i provjerljiv nije relevantan podatak, nije vrijedan spomena koji nije provjerljiv i mjerljiv. I samo kada bi se slučajno, a morat će se idući put, biti pregled onda bi se točno znalo tko je za koga intervenirao i u komercijalnoj banci i u HBOR-u i u HAMAG-u i u poslovnoj banci. Ali Hrvatska država i svaka država stvara pozitivno okružje za poduzetničku aktivnost a ne preuzima tu ulogu da ona sama regulira i preuzima ulogu kreditora, ulogu poslovnih banaka nego ona mora stvoriti pozitivno okruženje jer ako nije pozitivno okružje onda mi ćemo jamstva dati, poticaje ćemo dati, bespovratna sredstva se neće ni onako vratiti, jamstva će se naplaćivati, a situacija se neće promijeniti jer okružje nije i dalje pozitivno. Hvala.
Zahvaljujem. I zadnja replika Gordana Sobol. Odustajete. Hvala. I završno nekoliko riječi nadam se. Izvolite predsjedniče uprave.
Gospodine potpredsjedniče poštovane dame i gospodo zastupnici. Evo zahvaljujem se na kraju naravno svima na vašoj konstruktivnoj raspravi. Malo mi je možda žao da se više vremena i više pažnje posvetilo kakve je forme izvještaj nego zaista sadržaj izvještaja i što se u njemu konkretno nalazi. Pitanje forme evo čuli smo sve od toga da je radila PR agencija do toga da je potpuno neprofesionalno napravljeno zaista sada ne znam što je prava istina u tome. Dakle ako je radila PR agencija onda je valjda i profesionalno napravljeno. Ali mogu vam reći da nije radila PR agencija ovo izvješće nego su radili zaposlenici Hrvatske agencije za malo gospodarstvo i investicije. Ono što mi je drago i ono što mi je posebno bitno za napomenuti jest da svi inzistiramo na transparentnosti i zbog toga mi je drago da je više zastupnika na neki način ukazalo na važnost da svi imaju pravo ovdje je rečeno netko je rekao da saborski zastupnici imaju pravo znati tko je dobio jamstva i tko je dobio potpore HAMAG INVEST-a. ja kažem da ne samo saborski zastupnici nego svih građani RH i svi porezni obveznici imaju pravo na to. i to smo i napravili. Dakle od 1.4.ove godine na Internet stranicama HAMAG INVEST možete otići provjeriti dakle praktički na dnevnoj bazi se abdejtaju tko je dobio jamstvo tko je dobio potporu. Nažalost to nije tako jednostavan posao, postoji nešto što se zove i bankarska tajna, postoji nešto što nije bilo moguće napraviti dok se nisu odradili pregovori sa hrvatskim poslovnim bankama, sa HBOR-om i kada smo kroz nekoliko mjeseci odradili taj posao od 1.4.potpuno jasno i potpuno transparentno sva jamstva i sve potpore koje su dodijeljene unutar agencije možete naći na Internet stranicama HAMAG INVEST. Osobno, mislim da ne treba opterećivati sadržaj ovog izvješća sa tim podacima. Ne znam gdje bi stigli kada bi uz izvještaj HAMAG INVEST-a također podnosili i financijska izvješća svih tvrtki a tu je bilo prijedloga i u tom smjeru koji su dobili potporu i jamstvo, mislim da bi tada taj sadržaj zaista postao šuma podataka i tek onda bi bio krajnje nečitljiv. Također vezano za konzultante evo isto da se osvrnem, što se tiče konzultanata HAMAG INVEST-a njih je 94, oni su također javno i transparentno objavljeni na stranicama HAMAG INVEST-a dakle trebalo bi otići na stranicu i pogledati. Što se tiče ocjenjivanja, nažalost tu moram reći ocjene nekad mogu biti subjektivne, nekad objektivne, nema još jasni kriterija kako i na koji način bi se ocjenjivao rad pojedinih konzultanata. Međutim ono što mogu garantirati dakle svi certificirani konzultanti HAMAG INVEST-a moraju proći proces certificiranja i samim time što prolaze taj proces na neki način se dokazuje njihova kvaliteta odnosno sposobnost obavljanja tog posla. Evo toliko ja vam se na kraju rasprave zaista zahvaljujem na svim dobronamjernim kritikama i sve te kritike koje ste uputili pokušat ćemo naravno ispraviti u radu agencije i poboljšati izvješće za 2013.godinu. Zahvaljujem.
Hvala i vama predsjedniče uprave. Imamo tri replike, Nansi Tireli. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Pa evo ne mogu se složiti s time da je izvješće napisano u dobroj formi i da je kvalitetno zato jer se jednostavno ne može iščitavati na onaj način na koji bimo ga trebali iščitavati, to je prvo. Drugo što ste rekli sadržaj financijskih izvješća biti će šuma podataka, nečitljivo i tako. Nemojte vi brinuti kako ćemo mi to čitati i da li smo sposobni to pročitati. Uostalom ako smatrate i kažete da je sve javno objavljeno na web stranicama onda nam kada budete sljedeće godine donosili ovakvo izvješće u Sabor napišite sve na jednoj jedinoj stranici. Kažite molimo vas pogledajte ili ukucajte www itd. onda ćemo to pogledati tamo. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Pa gospodine Liović kazali ste da ne samo zastupnici u hrvatskom saboru nego i svi moraju znati i da trebaju znati i da možemo otići na Internet stranice. Gospodine Lioviću ovo je Hrvatski sabor i ovdje su zastupnici i oni ne trebaju nikud ići, nemaju oni pravo nešto ići i naći, nego je vaša dužnost izvijestiti nas o stanju o vašoj instituciji koju vi vodite i da to izvješće ima i sadržaj i formu. I nisu ovdje zastupnici govorili samo o formi nego i najviše o sadržaju, ali taj sadržaj mora imati odgovarajuću formu, a da nema odgovarajuću formu sam dokazuje da vi niste dostavili ni skraćeno izvješće koje ste dužni dostaviti. Možda to i ne znate, ali zato ima opširno izvješće i skraćeno izvješće. I ne možete vi opteretiti nikako zastupnike sa previše informacija, a nismo mi da mi idemo tražiti po internet stranicama. Ali ovo je izvješće za 2012. godinu, a ne za 2013. godinu i zato nema nikakva razloga da niste to popisali u izvješću za 2012. godinu tko je dobio jamstva i tko je dobio potpore. Nikakve tu nema ni poslovne tajne ni bankarske tajne. Vi ste to dužni po zakonu izvijestiti Hrvatski sabor i nije to naše samo pravo nego vaša obveza. Hvala lijepa.
Hvala. I zadnja replika, Branko Vukšić. Izvolite kolega Vukšić.
Prije je u raspravi izrečeno, mislim da je kolega Marić rekao da je izvješće podcjenjuje Sabor. Evo i govor šefa HAMAG-a iz samog govora ovog završnog obraćanja gdje nije analizirao ono što se govorilo nego je onako gotovo išamarao saborske zastupnike sa pola rečenice, još jedanput je podcijenio Sabor. To je zapravo pravi bezobrazluk način na koji se odnosite prema saborskim zastupnicima koji kažete čitajte, imate na internetu, nećemo vam pisati nego ćemo pisati pohvale meni kao šefu i nama kao ekipi. Mislim da ovo zaslužuje prijezir saborskih zastupnika, ovdje vi nama odgovarate, ne mi vama i nećete nas … slati ko ono po šibice, odite vi pa si pročitajte. Naučite se reda i kulturi i morate znati da je ovo najviši dom u Republici Hrvatskoj i da ne možete izjednačavati nas sa ulicom, a tako se odnosite prema nama.
Kolega Vukšiću, to je izgleda isključivo vaša percepcija. Moram ovom prilikom napomenuti da predsjednik uprave nije to činio što ste vi kazali nego je kazao upravo suprotno, da se dokumenti koji je ovdje bilo isticano, nalaze na web stranicama. To je vaša osobna percepcija, a prepustite predsjedavajućem da on procijeni da li netko vrijeđa saborske zastupnike ili ne. … [[Upadica se ne razumije.]] Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. … [[Upadica se ne razumije.]] Zaključena je rasprava kolega Lesar.
Konačno, Izvješće o poslovanju Hrvatske agencije za malo gospodarstvo i investicije u 2012. godini, rasprava je zaključena. U skladu s prijedlogom Odbora za gospodarstvo dajem na glasanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se Izvješće o poslovanju Hrvatske agencije za malo gospodarstvo i investicije u 2012. godini." Tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 78 glasova za, 34 protiv i 3 suzdržana, prihvaćen zaključak. Time smo završili glasanje pa nastavljamo raspravu o Prijedlogu strategije upravljanja i raspolaganja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske za razdoblje od 2013. do 2017. godine. … /Buka u dvorani./… Određujem stanku od 5 minuta.
Prelazimo na novu točku dnevnog reda… … [[Upadica se ne razumije.]] Kolega Lesar, izričem vam opomenu. Niste dobili riječ, niste ni tražili. Dobro? Zahvaljujem zamjeniku ministra i predsjedniku uprave. Nastavljamo sa - Prijedlog strategije upravljanja i raspolaganja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske za razdoblje od 2013. do 2017. godine Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja strategije primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za gospodarstvo, Odbor za pravosuđe, Odbor za turizam, Odbor za zaštitu okoliša i prirode, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Izvješća ste primili. S nama je potpredsjednik Vlade Neven Mimica. Potpredsjedniče da li želite uvodno? Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovane zastupnice i zastupnici. Po prvi put do sada jedna Vlada Republike Hrvatske usvojila je Nacrt prijedloga strategije upravljanja i raspolaganja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske i uputila tu strategiju evo u Hrvatski sabor na donošenje. Nacrt je izradio Državni ured za upravljanje državnom imovinom kao stručni nositelj. Dokument prijedloga strategije je trenutačno jedini dokument u Republici Hrvatskoj koji detaljno i u potpunosti definira obuhvat državne imovine, analizira karakteristike stanja te imovine te navodi kriterije i pravac djelovanja koji država treba slijediti da bi upravljanjem tim uspavanim kapitalom bilo što učinkovitije. Ovdje se ne radi samo o izvršavanju obveze koja proizlazi iz Zakona o upravljanju državnom imovinom koji je predvidio izradu ovakve strategije, ona je naime već trebala biti donesena do sredine 2011. godine, a da ne govorim koliko nam je svima moglo biti bolje da smo imali usuglašenu i donesenu strategiju privatizacije već početkom '90.-tih godina. Očito je da postoje dvije vrste kašnjenja u izradi i donošenju propisa ili drugih zakonskih obveza. Jednom se kasni jer se ništa niti ne radi na izvršavanju zakonskih obveza kao što je to možda bio slučaj s ovom strategijom i bivšom vladom. Drugi put kasniti se može zbog ozbiljnog analitičkog i sveobuhvatnog pristupa poslu koji traži možda i nešto duže vremena od izvorno predviđenog, kao što je to slučaj s ovom strategijom i ovom Vladom. Ovdje se zbilja radi o činjenici da je ova strategija jedno veliko i važno kako ekonomsko, tako i pravno i političko pitanje značajno za dugoročni održivi razvoj države u cjelini, ali i gospodarstva i društva u Republici Hrvatskoj. Strategija propisuje, popisuje i definira 34 postojeća pojavnog oblika državne imovine što je mnogo više od dvaju oblika koji su se do sada najčešće spominjali i na koje je najviše bila koncentrirana državna aktivnost, na udjele i dionice u trgovačkim društvima te na nekretnine. Sada osim na ta dva oblika pozornost i aktivnost treba usmjeriti i na preostala 32 oblika koja su u strategiji identificirana i za koje su utvrđene smjernice na koji način država misli djelovati kako bi učinila te oblike što funkcionalnijima i što više ugrađenima u ukupan gospodarski razvoj. Republika Hrvatska iako prostorno i po broju stanovnika relativno mala zemlja ima jedan od najvećih udjela ukupne državne imovine među zemljama članicama EU. Doduše nije lako detaljno i točno precizirati tu vrijednost jer nemamo dovršene vlastite registre i procjene državne imovine, ali po metodologijama procjene vrijednosti državne imovine koji se koriste u EU proizlazi da je Hrvatska s procijenjenom vrijednošću državne imovine od preko 30 milijardi eura peta među zemljama članicama. Međutim, naš je problem u tome što koristi od te imovine, bilo financijske bilo materijalne, nema u onoj mjeri u kojoj državna imovina daje ukupnu društvenu i gospodarsku korist u drugim zemljama. Zemlje koje imaju relativno visoku vrijednost državne imovine kao npr. Finska ili Švedska imaju između 2 do 4% GDP-a generiranog iz upravljanja državnom imovinom, a naš je postotak ispod 1% BDP-a, točnije 0,7%. Povrh svega dubina ekonomske krize u RH upućuje na potrebu radikalno drugačije upotrebe imovine u vlasništvu RH kao i svake druge imovine u hrvatskome društvu. Ova strategija želi popraviti to stanje i stoga se predlažu smjernice kako učinkovitije upravljati dionicama i udjelima u trgovačkim društvima, zatim nekretninama te što raditi da bi prihodi od ostalih oblika dosada gospodarski zanemarenih bili što viši. Strategija daje jasan smjer, naputak i zadatak da se dovrši izrada Registra državne imovine i stvara se osnova za izradu nove regulative upravljanja državnom imovinom. Praktički novoga Zakona o upravljanu državnom imovinom koji bi trebao pojednostaviti, olakšati i učiniti transparentnijim postupak upravljanja pa i prodaje te raspolaganja državnom imovinom. Upravo bi te smjernice u sljedeće 4 godine služile kao referentna lista za upravljanje i raspolaganje imovinom u vlasništvu RH. Ova strategija postavlja dva vrlo jasna opredjeljenja. Nema prodaje, nema privatizacije prirodnih resursa. I drugo, nema prodaje, nema privatizacije dionica i udjela u državnom vlasništvu u trgovačkim društvima koja su od strateškog značaja, koja pružaju javne usluge i koja mogu na vrlo jasan način doprinijeti održivom i ukupnom razvoju RH. Navodi se koje su to strateške tvrtke, ali ne toliko pojedinačno jer ova strategija ne ide za tim da bira tvrtke kojima će država poklanjati posebnu pozornost u poslovanju i upravljanju, naprotiv definiraju se kategorije koje bi mogle obuhvatiti 20-ak strateških tvrtki koje ne idu u privatizaciju tj. onih za koje se otvoreno opredjeljujemo da se neće prodavati. Ako bi do toga i došlo jedino bi se to moglo učiniti i posebnim zakonima za svaku posebnu tvrtku. Znači, ne pojedinačnim odlukama bilo koje vladine institucije ili same Vlade već zakonom u Saboru. Definira se i kategorija u koju spada 27 tvrtki u kojima RH ima većinske udjele i dionice, a koje su od razvojnoga značaja te 7 tvrtki u kojima država ima manjinske udjele, a koje kotiraju na Burzi. Strategija ukazuje i na nužnu potrebu završetka privatizacije ili olakšane prodaje udjela u preko 600 tvrtki u kojima država ima iznimno mali udio dionica ili udjela, a riječ je o tvrtkama u poteškoćama bez razvojnog i strateškog značaja i koje u pravilu ne kotiraju na Burzi. Strategija ne određuje pojedinačna društva i pojedinačne akcije. To je zato što nakon nje slijedi izrada godišnjih planova upravljanja koji će biti detaljniji i koji će definirati način upravljanja dionicama. U godišnjim planovima utvrđivat će se vlasnička politika prema svakoj od strateških tvrtki i to u pogledu onoga što država očekuje ili što praktički daje u zadatak svakoj od tih tvrtki, a to je da ulaže, zarađuje i doprinosi nekim općim društvenim potrebama. Takve vlasničke politike nije bilo dosada tj. nije bila utvrđivana za svaku od tvrtki. Kod nekretnina se ukazuje na ono što je dosada loše napravljeno i što je loše rađeno. Na primjer loše je da je preko 40 milijuna metara kvadratnih državnoga zemljišta dano u vlasništvo jedinicama lokalne samouprave prvenstveno za izgradnju poduzetničkih zona koje nažalost gotovo u većem broju slučajeva nisu niti osnovane niti je tamo počela neka nova proizvodnja ili neka nova ulaganja. Da je tih 40 milijuna kvadrata bilo iskorišteno tako da je na desetak ili petnaestak kvadrata otvoreno jedno novo radno mjesto danas uopće ne bi bilo nezaposlenih u RH. Očito je da nije bilo niti nadzora niti dobre Strategije upravljanja nekretninama. Stoga strategija u području nekretnina predlaže centralizaciju upravljanja i decentralizaciju korištenja nekretnina. Ideja je davati nekretnine uglavnom na pravo korištenja i pravo gradnje prvenstveno lokalnim jedinicama, a ne kako je dosada bila praksa u vlasništvo pogotovo ne u vlasništvo koje se dalje ne kontrolira i ne nadzire. Kod ostalih oblika imovine prvenstveno je cilj povećati prihode od tih oblika imovine bilo kroz koncesije, zakup ili na bilo koji drugi način. Ali u svakom slučaju uključiti što veći broj oblika imovine i što više iskoristiti financijski potencijal te imovine. Ova strategija nije sama po sebi zakonski uvjet bez kojeg se nije moglo raspolagati državnom imovinom. Nepostojanje ili čekanje na donošenje ove strategije nije moglo sprječavati privatizaciju ili prodaju tvrtki u kojima država ima udjele ili dionice. Zakon o upravljanju državnom imovinom traži donošenje strategije, ali isto tako u prijelaznim odredbama omogućava da država ide u privatizaciju svoje imovine i dok se sama strategija ne donese. Prema tome, ovom strategijom sada stvaramo ukupan okvir, odnosno integralni model upravljanja kojim će se postići da upravljanje i raspolaganje državnom imovinom bude integralni dio gospodarske politike, ulaganja i rasta gospodarstva u Republici Hrvatskoj. Važno je naglasiti da veliki potencijal imovine u vlasništvu Republike Hrvatske neće doći do izražaja sam po sebi ili brzinskom prodajom već tek uz stvaralaštvo, znanje, organizaciju, poduzetnički pristup i realizaciju na tržištu u uvjetima konkurencije, te uz puno veće aktiviranje i ugradnju državne imovine u poticanje novih, većih, privatnih i javnih investicija. Ubrzo nakon usvajanja ove strategije u Hrvatskome saboru slijedit će donošenje novoga Zakona o upravljanju državnom imovinom, a onda i restrukturiranje Agencije za upravljanje državnom imovinom AUDIO-a i stvaranje ukupnoga operativnog okvira koji će jamčiti da će se ova strategija stvarno provoditi. U ime Vlade Republike Hrvatske pozivam zastupnice i zastupnike Hrvatskog sabora na sveobuhvatnu i konstruktivnu raspravu o Strategiji upravljanja državnom imovinom i predlažem njeno prihvaćanje. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama potpredsjedniče Mimica. Imamo prijavljeno nekoliko replika. Prvi se javio Branko Bačić, izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani potpredsjedniče Vlade. U svom uvodnom izlaganju govoreći o važnosti trenutka u kojem donosimo ovu Strategiju i kako vi govorite predlažući u ime Vlade koja prva predlaže Hrvatskome saboru donošenje Strategije o upravljanju i raspolaganju državnom imovinom i što pohvaljujem u isto vrijeme kritizirate prijašnje Vlade koje ovakve ili slične dokumente nisu donijeli. Ja bih samo želio reći da ovo nije neki poseban trenutak zbog toga što ovu strategiju danas raspravljamo, jer niti je to poseban iskorak Vlade, jer je to jednostavno zakonska obveza koja proizlazi iz Zakona o upravljanju državnom imovinom koja je usput budi rečeno donesena za vrijeme one Vlade koju kritizirate. Pa prema tome, još jednu stvar koja također treba je napomenuti da je prema tom istom zakonu, a sukladno članku 60. ova se strategija trebala donijeti u roku od 6 mjeseci od kada je zakon stupio na snagu. Pa evo moram posebno istaknuti da je već 17 mjeseci koliko ova Vlada upravlja Hrvatskom i bilo je dovoljno vremena da se i ranije ova strategija donese zbog toga što su u ovaj Sabor došli i pojedini zakonski prijedlozi koji možda, a o tome ćemo kasnije u onom konstruktivnom dijelu rasprave kako ste vi sami nas sve zajedno pozvali upravo istaknuti kako se ne slažu i kako nisu u skladu sa ovom predloženom strategijom.
Hvala. Sljedeća replika Branko Vukšić, izvolite kolega.
Uvaženi potpredsjedniče Vlade, gospodine Mimica rekli ste da ova strategija donosi dva temeljna opredjeljenja. Prvo je nema prodaje prirodnih resursa. Drugo temeljno opredjeljenje je nema prodaje strateških poduzeća, ako sam dobro shvatio. Tako se nešto iščitava i iz ovog dokumenta koji je međutim, kontroverzan kao što je i ova izjava ako uzmemo u obzir činjenice. Ako je novac glavna razvojna poluga kao što malo prije reče gospodin Marić u prethodnoj raspravi kako to da Hrvatska poštanska banka nije strateško poduzeće, kako to da države u EU nastoje doći u posjed čim više dionica, odnosno u što veće vlasništvo nad bankama u svojim državama i u susjednim državama, a mi smo jedina država koja se olako rješava svih banaka. S druge strane, minorne, male privatne banke pomažemo sa javnim novcem. Kad smo raspravljali o proračunu ovdje u Saboru tada je ministar financija gospodin Linić rekao da Hrvatsku poštansku banku trebamo prodati zato što nemamo dovoljno novca za restrukturiranje. Pitao sam ga koliko je to, to je 800 milijuna kuna da bismo smanjili kamate i da bi ta banka bila konkurentna. Već nakon nekoliko dana što smo opet raspravljali u Saboru su se javili ljudi koji su rekli onih 7 milijardi kuna koje je stavljeno u komercijalne banke u toku godine dana voljni su prepustiti na raspolaganje Hrvatskoj poštanskoj banci. Što se učinilo da Hrvatska poštanska banka ostane u hrvatskim rukama i zašto to nije strateško poduzeće?
Sljedeća replika Jadranka Kosor. Izvolite kolegice Kosor.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine potpredsjedniče Vlade. Također želim nešto reći o vašoj izjavi odmah na početku uvodnoga slova o tome kako je prošla Vlada trebala donijeti strategiju sredinom 2011. i da je prošla Vlada, citiram "debelo kasnila u tome". Dakle, ako uzmemo u obzir od sredine 2011. do izbora nekih 4, 5 mjeseci svakako puno manje, tri puta manje vremena nego što je u mandatu ova Vlada koja je naravno jednako tako trebala donijeti strategiju. Ali nije to najbitnije. Želim samo podsjetiti na važnu stvar. Dakle, kad govorimo o kašnjenjima, debelim kašnjenjima prošle Vlade ta Vlada se bavila i hvala Bogu da nije zakasnila u najvažnijem poslu, poslu svih poslova a to je završetak pregovora za ulazak u EU. Zahvaljujući tim pregovorima Hrvatska za nekoliko dana postaje 28 članica EU, hrvatski jezik 24 službeni jezik, prvi puta ćemo imati povjerenika a to ćete biti vi. Na tome čestitam. Dakle, zahvaljujući činjenici da prošla Vlada nije zakasnila u tome poslu vi postajete prvi puta povjerenik na čemu iskreno čestitam za naravno respektabilnih ako dobro znam, ako imam dobre informacije 20000 eura. Ja vam gospodine potpredsjedniče i budući povjereniče želim puno uspjeha u radu. Hvala vam lijepa.
Sljedeća replika Ivan Šuker. Izvolite kolega Šuker.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, iskreno govoreći održali ste jedan politički govor, ali ova strategija kasni što se tiče ove Vlade jer to je zakonska obveza koja se morala davno napraviti. No, pustimo to. Bolje da je napravljena nego da nije napravljena i o njoj možemo kritički razgovarati na ovaj ili na onaj način i ja želim s vama polemizirati upravo oko jedne stvari koju ste ovdje vi jasno iznijeli. Vi ste rekli da je greška što se jedinicama lokalne samouprave dalo zemljište za osnivanje gospodarskih zona. Zašto greška? Pa zar itko može bolje upravljati sa prostorom od jedinica lokalne samouprave? Dakle, ta zemlja je dana jedinicama lokalne samouprave temeljem prostorne dokumentacije. I nitko tu zemlju ne može iskoristiti za ništa drugo. Mnoge jedinice lokalne samouprave su na tim područjima osnovale gospodarske zone i otvorile niz radnih mjesta, neke nisu. Ali ne znači da u budućnosti neće. Vi morate znati da u protekle 4 godine gospodarske i ekonomske krize nažalost je vrlo malo investicija i vaša postavka da dati prostor jedinicama lokalne samouprave da vode brigu o svom razvoju je po meni totalno pogrešna i u suprotnosti sa gospodarskom i ekonomskom politikom koju proklamira ova Vlada. Pa ne može Vlada odozgora diktirati što će se događati dolje. Pa jedinice elementarna stvar je da jedinice lokalne samouprave sa svojim prostornim planovima otvaraju prostor za gospodarski razvoj RH. Ako jedinice lokalne samouprave ne naprave prostorne planove kojim ćemo omogućiti da pojedini proizvodni prostori, turistički prostori budu te namjene Vlada Republike Hrvatske može napraviti što god hoće ne može to posaditi gdje hoće. Prema tome, jedna totalno kriva i uvredljiva izjava što se tiče čelnih ljudi jedinica lokalne samouprave, prije svega što se tiče njihovih predstavničkih tijela jer oni su temeljem svog prostornog plana koji su usvojili na predstavničkim tijelima podnijeli zahtjev RH, Vladi RH za dodjelu tog zemljišta.
Hvala. Josip Borić, replika. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi potpredsjedniče ja se isto osvrćem na ovaj dio gdje ste rekli da je 40 milijuna kvadrata državnog zemljišta dano lokalnoj samoupravi bila greška i da tih 40 milijuna kvadrata nije rodilo ništa pa nijedno radno mjesto. To je potpuna neistina i ne stoji ni u jednom svom obliku. Navodim primjer iz svoje male općine kojoj je država dala jedno obično brdo prekriveno makijom gdje je nastalo 15 novih radnih mjesta, gdje je državi sa tog područja plaćeno preko milijun kuna za iskorištavanje mineralnih sirovina, a bilo je obično malo brdo. I ako nastavimo na taj način razmišljati u lokalnoj samoupravi onda dolazimo u sukob sa njima jer bez te lokalne samouprave državna zemljišta ne vrijede ništa, a pogotovo bez prostorno planske dokumentacije. Možete vi imati koliko god vi hoćete državnog zemljišta ako ono nije unutar određenih zona njihova vrijednost je nula. Možete imati upisano ih i u gruntovnicu i u zemljišnu knjigu, gdje god hoćete, oni vrijede nula i za njih nitko nije zainteresiran a pogotovo ne bilo kakav poslodavac. Koliko je turističkih zona isplanirano na državnom zemljištu, koliko ugostiteljskih zona ili mješovitih? To je ono što sutra treba značiti razvoj ove države. Na takav način pristup lokalnoj samoupravi pa i ona priča da oni ne smiju prodavati zemljište, zašto ne bi smjeli? Tko se boji bogate lokalne samouprave? Pa ako hoće država pa nek ona onda donese prostorni plan, nek ukine tu obvezu lokalnoj samoupravi pa nek onda upravlja na jedan učinkovit način. Gdje ćemo stići? Nikamo. Imamo mi itekako mnogo, i sami ste rekli koliko imamo u odnosu na ostale zemlje EU državnog vlasništva, i tko je taj koji procjenjuje da je prodaja Croatia osiguranja dobra stvar, a prodaja tisuću kvadrata državnog zemljišta kojeg je lokalna samouprava temeljem zakona dobila na upravljanje pa ga slučajno nekome prodala da je to onda loša stvar? Ako je to agencija mislim da smo u krivu.
Hvala. Imamo odgovor, potpredsjednik Mimica. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ma na dosadašnje replike nisam tražio ni davao odgovor, nije ovo odgovor direktan ni na vašu repliku. Želim samo reći da to nisam radio, odgovore na replike nisam davao jer ne želim podržavati nestrpljivost u raspravljanju ove važne teme i volio bih da i ova pitanja koja su se u replikama sada iznosila da budu dio prave rasprave gdje će biti puno više vremena i sa strane zastupnika i sa strane predstavnika Vlade da o svemu tome ozbiljno i raspravimo. Hvala.
Hvala. I zadnja replika, Branko Kutija. Izvolite kolega.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Ja ću se isto tako referirati na ovih 40 milijuna metara kvadratnih datih jedinicama lokalne samouprave. Potpredsjedniče Mimica vi očigledno ne znate kakvo je stanje u lokalnim samoupravama. Znači, nije dovoljno dati jedinici lokalne samouprave bez obzira bio to grad ili općina zemljište i s time je država riješila sve probleme. Ja u svome gradu imam poslovnu zonu i zemljište koje sam dobio od RH. Ali, imam pravne subjekte koji su izgradili objekte ali nemam struje. Čiji je HEP? Jedinice lokalne samouprave vlasništvo ili RH? Izvolite riješiti te probleme i onda ćemo biti puno bolji u jedinicama lokalne samouprave.
Hvala. Da li u ime odbora netko želi uzeti riječ? Izvolite, kolega Beus Richembergh. … [[Upadica se ne razumije.]] Nisam primijetio, oprostite kolega Vinkoviću. Izvolite, replika. … [[Upadica se ne razumije.]] U ime rasprave? Hvala vam. Kolega Beus Richembergh izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine potpredsjedniče Vlade, predstojniče ureda, kolegice i kolege. Odbor za turizam Hrvatskoga sabora na svojoj sjednici održanoj 28. svibnja 2013. godine razmotrio je prijedlog Strategije upravljanja i raspolaganja imovinom u vlasništvu RH za razdoblje od 2013. do 2017. godine na temelju članka 140. Poslovnika Hrvatskog sabora kao zainteresirano radno tijelo. Na svoje klupe dobili ste ekstenzivni izvještaj našega odbora. Ja ću preskočiti sve uvodne dijelove koji se odnose na ono što je manje-više govorio i predlagatelj danas, a ističem sljedeće. Kod zemljišta vezanih za obavljanje turističkih djelatnosti izniman problem su prostorni planovi. Ozbiljni investitori teško će moći uzeti u koncesiju ili kupiti ozbiljne komplekse zemljišta koji bi se mogli staviti u funkciju obavljanja njihove djelatnosti uz postojeća prostorno-planska ograničenja. Na tragu toga potrebno je s općinama i gradovima ići u konsolidiranje i harmonizaciju prostornih planova. Također je potrebno riješiti i pitanje povrata imovine jer je veliki broj zemljišnih čestica u vlasništvu države opterećen zabilježbama i sudskim procesima i kao takve nije ih moguće staviti u funkciju stvaranja novih vrijednosti. Strategija nije obuhvatila niti nudi rješenja problema turističkog zemljišta u kampovima, odmaralištima i hotelima. Naime, stav Državnog ureda za upravljanje državnom imovinom je da se problemi turističkog zemljišta trebaju riješit posebnim zakonom po čijim bi odredbama onda državni ured postupao obzirom da … nema pravo postupanja u procesima koji se odnose na privatizaciju. Predstečajna nagodba u turističkim društvima ukazala je na velike probleme u većem dijelu turističkih poduzeća gdje je uopće upitno hoće li se moći izbjeći stečaj. Prema sadašnjim procjenama audio može otpisati oko 132 milijuna kuna dugovanja tih društava od čega se veliki dio odnosi na posudbe nekadašnjeg fonda za privatizaciju u tim turističkim društvima. Predlagatelj je izvijestio odbor da su u pripremi daljnje privatizacije nekih turističkih društava, međutim ono što je opet i ovdje indikativno su neriješeni sudski procesi povrata imovine koji te postupke bitno usporavaju. U raspravi na odboru upozoreno je da država u svom vlasništvu posjeduje ogroman kapital koji u jako maloj mjeri doprinosi društvenom bogatstvu. Nažalost, loše upravljanje državnom imovinom je naslijeđeni problem niza prethodnih generacija. Na pitanje upućeno predlagatelju, a koje je neposredno vezano na tematsku sjednicu odbora koji se bavio bivšom i neperspektivnom vojnom imovinom, tko će preuzeti obvezu upravljanja imovinom bivših vojnih objekata, odgovoreno je da će … preuzeti na sebe te vojne objekte. Podsjeća se da je na toj tematskoj sjednici odbora oko raspolaganja neiskorištenom imovinom utvrđeno da se dobar dio imovine još uvijek u zemljišnim knjigama vodi kao općenarodna imovina. Nevjerojatno je koliko se malo pažnje posvećivalo u imovinsko-pravnoj sigurnosti u raspolaganju tim nekretninama. Iza sebe imamo i 20 godina iskustva koje je pokazalo da je moguće da čak i u slučajevima gdje je sve riješeno još nije došlo do valorizacije te imovine u turističkom smisli. Primjer koji to temeljito oslikava je primjer Golog otoka i otoka Sveti Grgur koje svake godine posjeti po nekoliko desetaka tisuća ljudi bez ikakve kontrole, organiziranog programa, bez ikakvog sadržaja čime lokalne samouprave ostaju bez značajnog dijela nerealiziranog mogućeg turističkog prihoda. Također je ukazano na postojanje snažnog interesa da se sve treba rasprodati pod argumentom da je država loš gospodar, dok je druga krajnost da ne treba ništa prodavati jer to treba čuvati za generacije koje dolaze iza nas. U konfliktu ta dva pristupa zapravo ne događa se ništa. Članovi odbora suglasili su se s intencijom strategije da se ne preferira privatizacija, odnosno prodaja državne imovine nego da je prvenstveno naglašeno pravo korištenja, pravo građenja, koncesije i zajedničko vlasništvo. Stjecanje vlasništva puno je skuplje od stjecanja prava gradnje, posebno imajući u vidu iskustva koja kazuju da je stjecanje prava vlasništva nerijetko bio prostor za zlouporabe. Kao poseban problem u raspravi je naglašena i neusklađenost prostorno-planske dokumentacije, stoga je izuzetno važno čim skorije donošenje prostornog plana Republike Hrvatske o čemu je bilo riječi i na ranijoj tematskoj sjednici odbora. Iz perspektive Odbora za turizam izdvojena je i važnost što skorijeg donošenja novog Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama. Članovi odbora pohvalili su rad državnog ureda pri izradi strategije. Popisano je i temeljito katalogizirano sve ono što se moglo u ovome trenutku, međutim naglašeno je da je ova strategija tek prvi korak u dugoročnom i održivom rješavanju pitanja učinkovitog raspolaganja državnom imovinom. Država napokon mora pokazati ozbiljnost kada se radi o gospodarenju vlastitom imovinom, ali i ozbiljnost u rješavanju neriješenih pitanja oduzete imovine. Činjenica da je na bivšoj vojnoj imovini zabilježeno oko 6000 zahtjeva za povrat i da nijedan još nije riješen, porazna je za državu i njezinu administraciju. Takvim ponašanjem imobilizira se velika imovina koja je do sada mogla ostvariti značajne prihode. Na temelju provedene rasprave Odbor za turizam Hrvatskoga sabora većinom glasova usvojio je zaključak kojim prihvaća Prijedlog strategije upravljanja i raspolaganja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske za razdoblje od 2013. do 2017. godine i predlaže Hrvatskom saboru njeno donošenje. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Kolega Igor Rađenović, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Sabora. Gospodine potpredsjedniče Vlade, gospodine Pejnović sa suradnicima. Dozvolite da u najkraćim crtama iznesem stavove Odbora za gospodarstvo koji je dakle na svojoj 21. sjednici održanoj 24. svibnja razmotrio navedenu strategiju. U svom izlaganju predstavnik predlagatelja, a bio je to gospodin Pejnović, istaknuo je da se ova strategija donosi po prvi puta, da se njome određuju srednjoročni ciljevi i smjernice upravljanja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske. Tada je osnovni cilj učinkovito upravljanje i raspolaganje imovinom te osiguranje da ista bude u službi gospodarskog rasta i zaštite nacionalnih interesa. Osnovna načela upravljanja imovinom Republike Hrvatske određena ovom strategijom su načelo javnosti, predvidljivosti, učinkovitosti i odgovornosti. Oslanjajući se na program Vlade Republike Hrvatske za mandat 2011.-2015. u strategiji je posebno naznačeno nužno restrukturiranje poslovanja trgovačkih društava u vlasništvu Republike Hrvatske, a sa ciljem povećanja njihove učinkovitosti kako u pružanju javnih usluga tako i osiguranju neto doprinosa državnom proračunu, ali i aktiviranju nekretnina u vlasništvu Republike Hrvatske i njihovog stavljanja u funkciju gospodarskog razvoja. Naglašeno je da će se načela upravljanja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske primjenjivati i na imovinu lokalna samouprave. Strateški važne tvrtke koje posluju u Elektroprivredi, energetici, prometu, gospodarenju vodama, gospodarenju šumama, mineralnim sirovinama i drugim prirodnim energetskim resursima kao što su željeznička, cestovna i zračna infrastruktura, ostati će u vlasništvu Republike Hrvatske, a o eventualnoj privatizaciji i davanju u koncesiju i slično odlučivat će se posebnim zakonima. Nakon provedene rasprave Odbor za gospodarstvo također u svojstvu matičnog odbora većinom glasova odlučio je predložiti ovome Saboru zaključak da se navedena strategija, dakle Strategija upravljanja i raspolaganja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske za razdoblje 2013. do sedamnaeste donese. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Da li još netko od izvjestitelja odbora želi riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista Dragutin Lesar. Izvolite kolega Lesar.
Poštovane kolegice i kolege, sinoć u negdje u ovo doba je prekinut rad Sabora radi sjednice Predsjedništva SDP-a. Mi imamo isto večeras sjednicu Predsjedništva stranke pa sam mislio zamolit predsjedavajućeg da prekinemo kako bi mogli obavljati svoje. Ali ja ću ipak, odgodili smo sjednicu radi svojih obaveza u Saboru i nećemo tražiti prekidanje sjednice u 17,00 sati mimo svih dogovora i najava koje su tokom jučerašnjeg dana bile davane. Gospodine potpredsjedniče Vlade Mimica ja znam ništa od onoga što ću ja danas u ime kluba reći neće bit prihvaćeno, niti ozbiljno razmotreno jer strategiju morate donijeti. Govorit ću samo zato da obrazložim zašto ovaj dokumenat nećemo i ne možemo podržati. Neki dan sam ulazio u Zagreb i na jednom trgovačkom centru vidio veliki natpis da su oni broj jedan u Hrvatskoj. Nakon usvajanja ove strategije najveći trgovački lanac … [[Govornik se ne razumije.]] će biti Vlada Republike Hrvatske kada počne provoditi ovu strategiju ili najveće društvo za koncesioniranje, sasvim svejedno. Nisam išao u repliku kada ste u uvodu rekli da bez obzira što strategija i plan upravljanja nije usvojen da je Vlada imala ovlasti raspolagati državnom imovinom. U prelaznim i završnim odredbama zakona, točnije u članku 60. u kojem su utvrđeni rokovi donošenja strategije i plana dana je samo ovlast agenciji da upravlja ali ne i raspolaže državnom imovinom. Upravljati znači voditi poslovnu politiku, a raspolagati znači i mogućnost otuđenja prodaja koncesioniranja i sve vlasničke promjene. Ne slažem se dakle sa vama da je prije usvajanje ove strategije itko u ovoj zemlji, pa i Vlada Zorana Milanovića imala pravo donositi bilo kakve odluke o raspolaganju što znači prodaji. 13.4. Ministarstvo gospodarstva pisano pita AUDIO o Croatia osiguranje i da li se ono 2012., 13. travnja 2012. Ministarstvo gospodarstva pita AUDIO da li mogu prodat država dio Croatia osiguranja. 24. travnja 2012. AUDIO odgovara da se ne može raspolagati suvlasničkim dijelom države Hrvatske u Croatia osiguranje jer nema strategije upravljanja državnom imovinom. 16.10.2012. na svoje zastupničko pitanje dobivam pisani odgovor Vlade Republike Hrvatske da je Vlada, citiram donijela Odluku o prodaji državnog udjela u Croatia osiguranje. 16.10.2012. mi je Vlada odgovorila da je donijeta odluka o prodaji. 30.8. prošle godine, dakle 2012. u proceduru smo uputili prijedlog jednostavnog dokumenta zaključaka kojim smo pokušali Vladu natjerati, prisiliti da što prije dođe s ovom strategijom pred Hrvatski sabor. Uvrštena je u dnevni red i vidite divnog li čuda rasprava o tom našem prijedlogu nije otvorena zahvaljujući volji i odluci predsjednika Sabora nego se čekalo da dođe strategija kako bi naš prijedlog nakon 10 mjeseci čekanja postao bespredmetan. Toliko o suradnji i pozivu na to da će svi dobri prijedlozi ma od koga došli od strane vladajuće koalicije biti razmatrani. 8. studenog prošle godine Vlada se očituje na naš prijedlog zaključaka i podsjeća, uči nas da je Strategija upravljanja državnom imovinom trebala biti usvojena do 30. lipnja 2011., a Godišnji plan upravljanja do 30. srpnja 2011. To su citati iz mišljenja Vlade. Dakle, dobili smo jednu poduku teksta i roka i zakona. I tada je predsjednik Vlade cinički rekao da ne može izvršiti naš zahtjev jer se strategija ne može napisati u 30 dana. Mi nismo tražili da je napišu u 30 dana nego pošalju Saboru jer smo pretpostavljali da su strategiju počeli pisati prvog dana preuzimanja vlasti. Dakle, siječanj, veljača, ožujak, travanj, svibanj, lipanj, srpanj, kolovoz 8 mjeseci i nije bila ni tada napisana, došla je sada na raspravu nakon što su dvije odluke već donijete, čak tri o prodaji HPB-a, o prodaji Croatia osiguranja i pokretanje postupka angažiranja savjetnika za koncesioniranja autoceste je postupak raspolaganja, a ne upravljanja državnom imovinom. Po sadržaju ova strategija je predložena i bit će usvojena samo zato da se zadovolji zakonodavna forma, a ne da se odgovori na pet ključnih pitanja zašto je Zakonom o upravljanju državnom imovinom propisano da je usvaja Sabor, a tek onda Vlada može i upravljati i raspolagati državnom imovinom. Kakvo je stanje zatečeno? Citati iz srategije: nema registra imovine, baze podataka su nesređene, veliki dio imovine nije proknjižen u državnom knjigovodstvu, nije obuhvaćen u državnoj statistici. Koordinacija upravljanja je otežana, nema integralnog modela upravljanja, otežano je vođenje gospodarske politike, postojeći zakon ne obuhvaća cijelu imovinu nego samo nekretnine, dionice, odnosno portfelje i poslovne udjele. Postoji ozbiljan institucionalni problem upravljanja državnom imovinom. To su citati iz opisa stanja iz same strategije. Na koji ovaj problem odgovara strategija kako će se te stvari u kom smjeru mijenjati, koje rješenje se nudi, a ona je do 2017. ponuđena da će biti riješena. Nadalje, u strategiji nabraja se tko sve upravlja državnom imovinom: Državni ured za upravljanje državnom imovinom, Agencija za upravljanje državnom imovinom, Agencija za pravni promet i posredovanje nekretninama, HZMO, HZZO, Fond za naknadno oduzetu imovinu i još 1,2,3,4,5,6,7 ministarstava. Ova strategija nudi objedinjeni model upravljanja državnom imovinom, dvije točke i tri upitnika. Zanimljiv je podatak iz ove strategija da od 85 najvećih tvrtki u Hrvatskoj koje su ostvarile 228 milijardi kuna, 35 njih su u stranom vlasništvu, 29 domaće privatno, a 21 tvrtka je u državnom vlasništvu. Dakle od 85 najvećih kompanija u Hrvatskoj 21 od njih su u državnom vlasništvu. I sada u strategiji daje prikaz 631 trgovačkog društva od kojih je 555 država u vlasničkom udjelu manje od 50%, 61 veću od 50%, a da 15 njih ne obavlja poslovnu djelatnost. Međutim, državna imovina nisu samo trgovačka društva, dakle državna imovina nije samo ovih 631 trgovačko društvo nego bi recimo i podsjetio da se radi o nekretninama za koje se u dokumentu konstatira da ne postoji popis nekretnina i da ne postoji procjena vrijednosti tih nekretnina, da ne postoji jedinstveni model procjene vrijednosti nekretnina, da je državna imovina i 300 vojnih objekata, stanovi i poslovni prostori, rezidencijski objekti, imovina oduzeta zbog činjenja ili počinjenja kaznenih djela, imovina iz sukcesije od bivše države, koncesijska prava na mineralne sirovine, turističko zemljište i da sad dalje tako ne nabrajam. Da bi vidjeli budućnost upravljanja i raspolaganja državnom imovinom trebali je od svih ovih stotinu i nekoliko stranica dokumenata čitati samo stranice 104 do 113 jer sve ovo prije toga je prikaz stanja jer tek na 104 stranici se počinje sa općenitim naznakama kako u kojem smjeru bi se nešto moglo ići. Međutim, na stranicama 67 do 62 nabrojena su i razvrstana su trgovačka društva u onoj kategoriji strateškog značaja njih 27 i potpredsjednik Vlade je rekao tu nema privatizacije, a ovdje na stranici 68 piše osim kada se zakonom propiše. Ne piše posebnim zakonom. INA je privatizirana posebnim zakonom. Ova formulacija osim kada se zakonom propiše ne znači da će se eventualno Hrvatske ceste ili … Istra ili … ili JANAF eventualno privatizirat posebnim zakonom. Dakle ni kod ovih 21 trgovačkog društva i 6 pravnih osoba nije jasno rečeno da oni nikad i ni pod koju cijenu neće biti privatizirani nego je dana mogućnost da zakonom i to bude privatizirano. Iza toga su društva od razvojnog značaja u kojih je njih 27, za koje se predviđa njihovo restrukturiranje, privatizacija ili prodaja, izlazak na tržište kapitala te uvrštavanjem u sljedeću grupu, a sljedeća grupa znači manji značaj, strateški značaj od ove grupe 2 u kojoj su oni, po kojem zakonu. Posebnim propisima će se privatizirat Croatia banka, po posebnom zakonu će se privatizirat Croatia osiguranje, Petrokemija Kutina ili ostale. Mi smatramo da da, mi smatramo da privatizacija Croatia osiguranja i Hrvatske poštanske banke mora bit po posebnom zakonu ako Vlada da treba privatizirati. Iza toga su društva od značaja i koja kotiraju na tržištu kapitala, ali država ima vlasništvo manje od 50%, INA, Končar, Podravka, Đuro Đaković, Luka Ploče, Atlantska plovidba, Sunčani Hvar. Moguća je i daljnja prodaja, ali i eventualna kupnja od trećih. Ja bih bio presretan da je potpredsjednik Mimica rekao da Vlada razmišlja da ovo kupnja od trećih znači da će Vlada Republike Hrvatske pokušat otkupiti većinski dio dionica INA-e i vratiti se u većinsko vlasništvo, da Hrvatska ima većinsko vlasništvo u INA-i, ali nikako prihvatiti činjenicu da recimo jedna Podravka može biti prodana kao košara jabuka, a ova strategija to omogućava. Nakon Dukata svi su se u ovoj zemlji kleli da više ništa što je iz sfere prehrambene industrije u ovoj zemlji neće biti privatizirano jer propada veliki dio proizvođača zajedno s njima. 31,4 milijarde, tako se procjenjuje, je vrijednost državne imovine. To je 68% BDP-a. Poštovane kolegice i kolege kada sutra dižete ruku za ovu strategiju morate biti svjesni da donosite odluku da će samo Vlada Republike Hrvatske ubuduće odlučivati o tih 31,4 milijarde. I da Sabor u ničemu više neće morati pitati. Ako je to tako i volja vladajuće većine ona je legitimna, ali onda to tako i nazovimo. Moramo prodati Poštansku banku i Croatia osiguranje jer što će to državi? Zašto bi se država bavila bankarstvom? Uostalom mi smo dokazali da ne znamo rukovoditi bankama. To su citati najčešće onih koji zagovaraju prodaju svega. Tko upravlja telekomunikacijama koje smo prodali strancima? Tko upravlja bankama koje su bile hrvatske, a prodane su strancima? Tko su ti ljudi? Kako to da tamo negdje znamo upravljati, a da ovdje kada je državno vlasništvo i kada bi trebalo u ime države i naroda zarađivati na toj imovini tvrdimo da u Hrvatskoj ne postoje ljudi koji bi znali u ime države upravljati? Hvala lijepa.
Hvala. Imamo dvije replike. Branko Bačić, izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Lesar kažete da vas čudi što predsjedništvo Sabora vaš prijedlog zaključaka o upravljanju državnom imovinom i u ovom pročišćenom dnevnom redu je stavio kao 36. točku, a u međuvremenu Strategiju upravljanja i raspolaganja državnom imovinom evo već danas raspravljamo. Mene to ne čudi jer slična situacija je i sa sličnim aktima koje predlažu i druge stranke oporbe. Pa me recimo ne čudi ni to da Vlada čak predlaže ovu strategiju koja je suprotna Planu 21 kojim je Kukuriku koalicija pobijedila na parlamentarnim izborima krajem 2011. godine. Jer u tom Planu 21 u dijelu koji se odnosi na učinkovito upravljanje državnom imovinom piše strateški važne tvrtke koje pružaju javne usluge posebno u elektroprivredi, energetici, prometu, gospodarenju vodama, gospodarenju šumama, željezničkoj infrastrukturi ostat će u vlasništvu RH. Da bi u ovoj strategiji upravo dva, najmanje dva strateška i trgovačka društva kao što su Jadrolinija ili Hrvatske pošte d.d., vi ste ispustili, stalno spominjete HPB, za mene je ne manje važna čak i važnija Hrvatske pošte, nisu uvrstile u društva strateška trgovačka društva i pravne osobe s javnim ovlastima u kojima država sudjeluje u određivanju cijene proizvoda i usluga. Dakle, neshvatljivo mi je da u ovoj strategiji se primjerice ili Jadrolinija nije među strateškim trgovačkim društvima a primjerice jest HŽ putnički prijevoz. Ne vidim u čemu je tu bitna razlika. Dakle, toliko o dosljednosti Vlade kad je u pitanju odnos ne samo prema oporbenim strankama i prema vašoj ili našoj stranci i drugim oporbenim strankama nego evo i kada predlaže dokumente koji su apsolutno u suprotnosti sa ovim Planom 21 s kojim je SDP i njihove koalicijske stranke pobijedili na ovim izborima.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Lesar. Izvolite.
Kolega Bačić vjerujte mene sve manje čude neke stvari i ponašanje vladajuće većine, ali kad ste već spominjali da neka trgovačka društva jesu u kategoriji B, a zašto nisu A, možda ste primijetili i to da i u ovih zadnjih 4 stranice koje se govori u budućem načinu upravljanja i dosta pažnje je posvećeno samo trgovačkim društvima. Daleko veća vrijednost državne imovine je recimo u nekretninama, zemljištu i onom ostalom što sam nabrajao. Probajte iščitati i zadnjih 6 stranica Strategije upravljanja tom imovinom. Dakle, je li zemljište u vlasništvu države, poslovni objekti, stanovi i druge vrijedne nekretnine manje je bitno i značajno ili da li se na njima uopće ne mogu ostvarivati prihodi od samog vlasničkog udjela u nekim trgovačkim društvima. Meni je žao što nije napravljena još jedna kategorizacija, gospodine potpredsjedniče, a to je kategorizacija prema prioritetima ulaganja, po strateškim interesima. Dakle, ovdje je napravljena kategorizacija po načinu upravljanja, ali nema nijedne naznake prioritetima odnosno kriterija prioritetima ulaganja i razvoja iz čega zaključujem kolega Bačić da se nisu bavili onim dijelom strategije procjene efikasnosti dobrog upravljanja i što bržeg i većeg povrata uloženog. Dakle, da ta državna imovina ne donosi 0,7% dobiti BDP-a nego da dođemo recimo na europski prosjek od 2 do 3% kao što je to u drugim državama. Neću spominjati Norvešku koja je recimo na 11%.
Hvala. Sljedeća replika, Branko Vukšić. Izvolite kolega.
Uvaženi kolega Lesar važno je moći opažati. Jedna vaša zanimljiva teza je to kako to da direktori u Privrednoj banci, u Zagrebačkoj banci, u T-HT-u kada su ta poduzeća u našem vlasništvu ne znaju upravljati, a kada su u vlasništvu stranaca ti isti ljudi odlično upravljaju. Ja mislim da je nesretna ova Vlada što je u Hrvatskoj poštanskoj banci otkriven na vrijeme lopovluk što nije Hrvatska poštanska banka bačena na koljena i što su se tamo počeli odvijati neki procesi koji su doveli do ozdravljena Hrvatsku poštansku banku jer bi onda rekli vidite, ne znamo upravljati bankama, a istog tog direktora koji vjerojatno zna nešto o bankarstvu bi strani vlasnik koji će kupiti vjerojatno jer je to već odluka Vlade, postavio na tom mjestu. I druga stvar, pitali ste se koje rješenje nudi strategija. Nema rješenja, a kako će biti rješenja kad na stranici 24 gdje se govori o neprocijenjenoj imovini kaže ovako: ne postoje podaci koliko ima neprocijenjene imovine niti su trenutačno provode aktivnosti da se to utvrdi. Nitko na tome ne radi, to se otvoreno ovdje kaže. Kako će se upravljati i raspolagati imovinom kad se ne zna vrijednost niti se žali znati vrijednost jer se na tome ne radi. Znači sva ova silna administracija koju imamo ne radi na tome, a želimo donijeti strategiju. Mislim da je ova strategija što ste rekli na početku samo zato napravljena kako bi bio alibi smokvin list za rasprodaju jer smo mi i kaznenom prijavom ukazali da je ova Vlada počela raditi protiv zakona, a onda i protiv Ustava Republike Hrvatske.
Hvala. Odgovor, kolega Lesar. Izvolite.
I u Hrvatskoj i u državama Europske unije postoji niz primjera i dokaza da vlasništvo i dobro upravljanje ili loše ne moraju imat nikakve međusobne veze. U čijem je vlasništvu Deutsche Telekom koji je kupio naše telekomunikacije, tko upravlja? Čije je vlasništvo Japan tobacco? U čijem su vlasništvu najuspješnije kompanije nordijskih država? Državnom. I oni imaju menadžere koji godišnje ostvaruju dobit 6 do 8 milijardi eura u državnim tvrtkama jer dobro upravljaju. A teza koja se u Hrvatskoj nameće i to uporno godinama, da država ne može bit dobar gospodar i dobro upravljanje je samo zato da bi se građane prisilo da povjeruju da je jedino rješenje da sve moramo prodati i privatizirati jer će inače sve propasti. Ja bih mogao sad nabrajati niz kompanija koje su u Hrvatskoj prisutne i uspješno posluju, a koje su u vlasništvu drugih država na teritoriju Europske unije, a vlasništvo države, a nisu privatne, za koje mnogi ni ne znaju. Samo postavljam pitanje ako se radila strategija i upravljanja državnom imovinom, ne samo raspolaganja, prodajom, zašto ta strategija recimo ne predviđa da će država pronaći načina i mogućnosti inkubator kako će vrbovat i doći do onih menadžera koji će dobro upravljati tom državnom imovinom i koji neće biti ovisni u političkoj smjeni vlasti.
Hvala. U ime Kluba zastupnika SDP-a Tonka Ivčević. Izvolite kolegice.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, potpredsjedniče Vlade, predstavnici Državnog ureda za upravljanje državnom imovinom. Da bi se postiglo učinkovito korištenje javnom imovinom radi povećanja javnih prihoda potrebno je ponajprije jasno utvrditi sve postojeće pojavne oblike imovine u portfelju državne imovine, ali i jasno definirati vlasnička i upravljačka prava nad javnom imovinom što upravo ova strategija i čini. Po nekim istraživanjima državna imovina u Hrvatskoj se klasificira, evidentira i vrednuje na neodgovarajući način. Zamjetna nerazvidnost u ostvarivanju prava vlasništva i zanemarivanje činjenice da državna imovina pripada građanima rezultirala je neispunjenim obećanjima javnih vlasti koja su se odnosila na utvrđivanje i osiguravanje najproduktivnije upotrebe pojedinih pojavnih oblika imovine u javnom sektoru. Neki oblici državne imovine nikada nisu stavljeni u produktivnu upotrebu. Drugi su se pak oblici državne imovine i način njihove uporabe često povezivali i obilježavali neperspektivnim i neučinkovitim, čak i prije nego li je započeta procjena odnosa koristi i troškova od upotrebe te imovine i propitivanje prikladnosti i isplativosti odabranog modaliteta upotrebe. Privatizacija je tako ostala ne samo prva već i skoro jedina aktivnost upravljanja državnom imovinom pa se i sam pojam upravljanja imovinom pretežito sveo isključivo na upravljanje financijskim udjelima države u javnim poduzećima. Prodaja određene imovine poduzima radi pokrivanja proračunskih manjkova pa i pridobivanja glasova u izbornim kampanja na različitim razinama. Mogućnost učinkovitog upravljanja javnom imovinom izvan toga nisu ni razmatrane. Polazeći od toga potrebno je potražiti odgovore i predložiti sustavna i izvedbena rješenja s nakanom povećanja učinkovitosti upravljanja državnom imovinom u Hrvatskoj kao ključnog uvjeta učinkovitijeg poslovanja javnog sektora u cjelini. Uz to se uklapa i zalaganje za izradu jedinstvenog registra državne imovine. Hrvatske su vlade do 2013. godine izradile brojne strategije i strateške planove razvoja, nažalost sve bez detaljne analize procjene i vrednovanja, financijske i nefinancijske imovine u vlasništvu države, državnih tijela, jedinica lokalne samouprave, trgovačkih društava, ustanova i ostalih institucija države. Privatizacije obavljena od 1990. dodatno su zakomplicirale uvid u stanje i vrijednost državne imovine. Nepostojanje evidencije imovine naročito nefinancijske rezultat je nejasno profilirane uloge države u gospodarstvu zbog čega ne postoji ni jasna vizija i misija upravljanja i gospodarenja korištenja imovine. Kvalitetno evidentiranje i raspolaganje i razborito upravljanje državnom imovinom neophodno je zbog razvoja tržišta nekretnina, ispunjavanje zahtjeva EU-a u kojem je utvrđivanje i zaštita prava vlasništva i jasno utvrđivanje imovinsko-pravnih odnosa temelj odgovornog upravljanja državom i rasta javnog i potencijalnog duga države. U Hrvatskoj ne postoji jedinstveni Registar državne imovine a naročito je problematičan popis nefinancijske imovine. Postoji nekoliko registara koji obuhvaćaju određene oblike državne imovine kao npr. Središnji registar državne imovine koji je u izradi, Registar koncesija, Registar poljoprivrednog zemljišta, Registar kulturne baštine. Neophodna je procjena financijskog učinka prihoda i primitaka od imovine, a posebice procjena analiza dobivenih javnih društava HNB-a i prihoda od brojnih koncesija. Te informacije su značajne za planiranje proračuna i upravljanje rizicima dospijeća i financiranja državnih obveza. Pohvalna je namjera Državnog ureda za upravljanje državnom imovinom da prati rezultate poslovanja trgovačkih društava u državnom vlasništvu ali i u vlasništvu jedinica lokalne samouprave. Podaci o vrijednosti imovine, financijske i nefinancijske, temelj su razboritog upravljanja ne samo imovinom nego i obvezama države. Sustav Državne riznice i glavna knjiga riznice već dugo vremena funkcioniraju bez cjelovitih informacija o nefinancijskoj imovini koji bi osigurali izradu konsolidirane bilance države. Ministarstvo financija zainteresirano je za izradu jedinstvenog Registra nekretnina i procjenu vrijednosti kako bi postale sastavni dio Državne riznice i već je izradilo upute o priznavanju, mjerenju i evidentiranju državne imovine. Država nema bilancu kao što je konsolidirano financijsko izvješće zbog nedostatka informacija o vrijednosti nefinancijske imovine. Usporedbom ukupne imovine i obveza dobiva se kvalitetna slika stanja državnih financija što potvrđuje uvid u stanje financijske imovine i obveza. Ovo je jako važno jer bi procjenom ukupne vrijednosti imovine te izradom bilance i vjerovnicima što bi se značajno odrazilo na promjenu investicijske klime i na povoljnije uvjete zaduživanja države na financijskom tržištu. Upravljanje državnom imovinom dobar je korak u smjeru konsolidacije državnih financija i povećanja vjerodostojnosti države na financijskom tržištu. Posebice je to značajno u uvjetima financijskih kriza jer pokazuje odgovornost države ne samo prema sadašnjim nego i budućim financijskim ishodima i rezultatima poslovanja. Državni ured za upravljanje državnom imovinom treba pohvaliti i pružiti mu potporu u profiliranju konačnog prijedloga strategije. Strategija upravljanja državnom imovinom ekonomski je pravno i političko pitanje značajno za dugoročni održivi razvoj RH. Bitno je naglasiti da sukladno strategiji država neće prodavati prirodne resurse kao ni javna poduzeća od strateškog značaja. Statusi tih poduzeća rješavati će se posebnim zakonom. Ovom strategijom predviđa se prodaja državnih udjela na više od 400 tvrtki u kojima država ima male udjele. Također se strategijom predlaže da u većini slučajeva raspolaganja državnom imovinom ubuduće koriste instituti i prava korištenja, prava građenja i prava na koncesiju kako bi se sačuvalo ono što je posebno vrijedno te da se na opciju prodaje državne imovine ide samo u iznimnim slučajevima te u slučajevima kada je državni suvlasnički dio mali i ne omogućava izravno upravljanje kako sam to i prethodno navela. Želim ovdje i naglasiti što je već i spomenuto, pitanje povrata imovine, jer je veliki broj zemljišnih čestica u vlasništvu države opterećen zabilježbama i sudskim procesima i kao takve nije ih moguće staviti u funkciju stvaranja nove vrijednosti. Također, želim naglasiti i važnost što skorijeg donošenja Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama budući da je to osnovni preduvjet za rješavanje čitavog niza problema koji opterećuju ne samo turizam nego i cjelokupni razvoj svih pomorskih jedinica lokalne samouprave. Na kraju sve pohvale Državnom uredu pri izradi strategije, mislim da je temeljito kategorizirano sve ono što se u ovome trenutku moglo i napraviti. Međutim, potrebno je svakako naglasiti da je ovo jedan od prvih koraka u rješavanju pitanja učinkovitog raspolaganja državnom imovinom. Nadam se da će se donošenjem ove Strategije upravljanja državnom imovinom osigurati da državna imovina služi gospodarskom rastu te da se zaštite nacionalni interesi te će stoga klub SDP-a podržati Strategiju upravljanja državnom imovinom. Hvala lijepa.
Hvala. Prelazimo na replike. Nikola Vuljanić, izvolite.
Hvala gospođo potpredsjednice. Malo me zbunila ova zapravo fatazmagorična atmosfera gdje mlada kolegica jedan bezlični panegirik vlasti čita ne posebno dobro ali čita i u tom panegiriku zapravo ulazi u kontradikcije. Hvali strategiju, strategija je sjajna ali nema popisa, nema registra, nema informacije, nema ničega. Pa ljudi Božji a kako vi to mislite napraviti strategiju a nemate podatke, nemate informacije, nemate registre sa čime tu strategiju radite? Nije li trebalo to napraviti malo prije pa onda ići raditi strategiju? Čini mi se da je ključna riječ, key word ove strategije nije upravljanje nego raspolaganje. I radi se samo o raspolaganju, radi se samo o prodaji. Kolegice rekli ste neće se prodavati ništa važno jel', osim ako Vlada ne odluči drukčije. Pa jednu tvrtku iz kategorije 1. prebaci u kategoriju 2. E onda će se to prodavati i nitko nas ovdje neće pitati, nitko nikoga neće pitati. A zaboravljamo da državne imovine zapravo nema, ne postoji državna imovina. Nije gospođa država to naslijedila od mame, to je narodna imovina. To je imovina hrvatskih građana s kojom netko rasipnički i raspikućanski raspolaže. I svaka Vlada dosad imala je 100, kad je otišla bilo je 80. Ova izgleda ima namjeru ući sa 100 nečeg, a izaći van sa 40.
Odgovor na repliku, Tonka Ivčević.
Pa evo moram reći ako ste pogledali strategiju da je ova strategija prvi put detektirala sve pojavne oblike imovine što nijedna do sada nije rekla i imamo čak 35 pojavnih oblika. Ti razni pojavni oblici su u nekim registrima i popisani. Takve registre je potrebno ujediniti na jedno mjesto kako bi imali jedinstveni registar. Jako je bitno da se i u tom jedinstvenom registru nađe i popis imovine jedinica lokalne samouprave kako bi svi potencijalni budući investitori na jednom mjestu mogli imati sve podatke. Mislim da ne postoji jedinstveni registar, pojedinačnih registara postoji i potrebno je raditi na tome da se svi ti registri zapravo nađu na jednom zajedničkom mjestu u jedinstvenom registru. Hvala lijepo.
I Branko Vukšić, replika.
Uvažena kolegice Ivčević, popis niti kategorizacija imovine nije strategija. Strategija je prijedlog kako ćete upravljati, piše se prijedlog strategije upravljanja i raspolaganja. Ako vam piše na svakoj stranici, ali vi ste to potvrdili, nema niti se trenutačno provode aktivnosti da se to utvrdi. Pazite, to se u strategiji kaže, čak se ne kaže to ćemo napraviti, nema i ne provodi se, kako će se upravljati. Govorili ste o viziji, prije je Svevišnji valjda se javio vjernici bi rekli, ja nisam vjernik pa se i on buni s velikom nevremenom protiv ovoga što se donosi u Saboru. Vizije, tu nema vizije, čak nema ni televizije ni prijenosa pa onda nema ni vizije. Pohvalili ste državni ured, kako državni ured koji je napravio što, popisao je nešto čega nema niti će se raditi. Mislim da je ovo jedan zbrčkani kontroverzni tekst u kojem se ne nudi niti jedno rješenje, a kamoli strategija, tekst koji će poslužiti rasprodaji svega onoga što nije rasprodano, svega onoga što vrijedi i svega onoga za što je netko zainteresiran. Tako da sve ono što ste rekli pohvale u prvom dijeli ste porekli, a poslije toga ste rekli da je to sjajno kako je to napravljeno. Ne razumijem.
Odgovor na repliku, Tonka Ivčević.
Pa evo ja sam rekla da se do sada zaista ništa nije radilo na kvalitetnom upravljanju državnom imovinom što je točno. Ja sam svjedok koji dolazi iz jedinice lokalne samouprave koja je 8 godina posjećivala audio i u tom razdoblju nisam uspjela riješiti ništa gradonačelnica jedne male jedinice lokalne samouprave. U ovih godinu i pol dana moram reći da sam kvalitetno riješila svoje zahtjeve koji su tamo stajali 8 godina. Nešto se pomaklo, audio i … zaista žele saslušati sve informacije sa terena, žele kvalitetno odraditi, odreagirat, naravno sve u skladu s našim prostornim planovima. Iz svog iskustva mogu zaista reći sve pohvale. Evidencije postoje, nije točno da ne postoje nikakve i svakako je iza ove strategije potrebno detaljno popisati. Strategija je to rekla da je potrebno napraviti registar, strategija od toga ne bježi, a isto tako strategija daje detaljne smjernice po pojavnom obliku imovine, šta sa njom i kako i na koji način dalje raspolagati. To je definirano u strategiji.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Zoran Vinković.
Poštovana gospođo potpredsjednice, potpredsjedniče Vlade sa suradnicima, dame i gospodo zastupnici. Ja ću počet možda evo sa završetkom ove replike. Meni je drago da ste vi riješili te probleme koje niste mogli riješiti u onih prošlih 8 godina što dovoljno govori da se stvari u Hrvatskoj očigledno provode po onoj latinskoj o tempora o mores, o vremena o običaji da praktično oni koji su bliže Vladi Republike Hrvatske ili su u istoj političkoj opciji te probleme mogu riješiti dok oni koji nisu, tu govorim prije svega i o bivšoj Agenciji za upravljanje nekretninama, o AUDIO-u, o vladama itd., da oni koji su dalje od te političke opcije teško mogu riješiti određene zahtjeve kojih ima itekako i negdje koliko sam danas čuo na odboru 18000 neriješenih zahtjeva, možda i više. Strategija, dobro je da ju imamo i dobro da možemo raspravljati o strategiji i ona ne bi trebala biti sveto pismo i ne bi trebalo iza strategije stajat bezrezervno i na jedan ovakav način praktično to što je ovdje napisano to je tako i ne može biti bolje. Ja tvrdim da može biti bolje i krenut ćemo od početka, dakle govorit ću malo i o onom Planu 21 gdje je navedena decentralizacija. U samom uvodu stoji između ostalog da učinkovito upravljanje imovinom Republike Hrvatske potiče razvoj gospodarstva i značajno je za njegovu stabilnost, a istodobno doprinosi boljoj kvaliteti života svih građana. U ovoj Strategiji upravljanja i raspolaganja imovinom Republike Hrvatske podrazumijeva centralizaciju vlasništva i upravljanja, dakle nema govora o decentralizaciji nego decentralizaciju korištenja. Što znači ova decentralizacija korištenja, da li će se to vidjeti financijski. Pa ja ne znam da li a ja ne znam da li član Vlade, da li predsjednik Vlade, da li ministar, da li svi saborski zastupnici koji ovdje sjede znaju bolje što je potrebno u Donjoj Motičini za jednu jedinicu lokalne samouprave, što je potrebno u Đakovu, u Čakovcu, Varaždinu, Zagrebu ili na takav način se i ovaj problem želi riješiti potpunom centralizacijom. Gotovo svi filozofi i gotovo sve filozofije osim određenih iskoraka su tvrdili da je država upravo najlošiji gospodar. To je vidljivo na niz primjera koje ću poslije reći. To je vidljivo i u novijoj hrvatskoj povijesti, iz povijesti bi trebali učiti da se ne desi prodaja INA-e, tko ju je započeo, tko ju je dovršio, INA je izgubljena. Da se ne desi prodaja Hrvatskih telekomunikacija. I činjenica je da su moji prethodnici govorili da su gotovo svi članovi uprave bili ili članovi Vlada ili bili čak i ministri, je da su tvrdili da jednostavno bez prodaje, pa čak i direktori tih hrvatske srebrnine, odnosno zlatnine kada su radili tamo su tvrdili da bez privatizacije to ne može krenuti naprijed, a to loše posluje itd. I onda su ti isti ostali direktori i kad je to postalo strano vlasništvo odjednom je to krenulo na bolje. Ja mogu biti zadovoljan da u ovoj strategiji piše da neće biti rasprodaje drugih bogatstava Hrvatske. Međutim, nezadovoljan sam potpuno što je osnova ove strategije potpuno isključivanje i Hrvatskog sabora i davanje sukladno zakonskim odredbama i zakonskim propisima koje će najvjerojatnije većina usvojit već sutradan, davanje ogromne ovlasti Vladi Republike Hrvatske koja će doista biti upravitelj svim nekretninama na području, u vlasništvu Republike Hrvatske, svim dobrima i na taj način raspolagati pa ja bih rekao čak i bez mišljenja javnosti, bez mišljenja onih koji su ih izabrali odnosno bez mišljenja zastupnika i Hrvatskog sabora. Dakle, ono što klub HDSSB-a će u ovom trenutku zahtijevati dobro je da možemo raspravljati o strategiji, ali ova strategija mislim da nam se ne žuri nigdje bez obzira što je 1.7. vrlo blizu i da ova strategija bi trebala zajedno sa svim ovim primjedbama koje ćete danas čuti jer teško je na strategiju napisati amandmane. Prije svega strategiju trebamo i trebali bi zajednički koncenzusom odrediti. I prijedlog kluba HDSSB-a je da ova strategija ide u dva čitanja kao što je trebala ići ona Strategija razvoja turizma gdje 95% one strategije bilo usmjereno ka jadranskom turizmu, a svega 5% prema kontinentu, prema kontinentalnom turizmu i to nije bilo dobro. Ista ta rasprava je vođena u popodnevnim satima u četvrtak, sutradan ujutro se uz mi možemo vama vjerovati kao potpredsjedniku Vlade da ćete nešto ugraditi u strategiju, da će Vlada nešto napraviti itd. Ali vjerujte ja imam 47 godina, u 48 godini sam i ne vjerujem baš više u djeda mraza. Druga stvar koja se ovdje dešava je i pitanje koje je vezano za jedinice lokalne samouprave. Dakle, ja namjerno nisam govorio u ime Odbora za lokalnu samoupravu ne želeći gubiti vrijeme, ali Odbor za lokalnu samoupravu je raspravio ovu činjenicu i posebno dakle ovaj dio ja mislim da, ja bih na određeni način rekao i vrijeđa, dakle i one koji su sada na ovim izborima izabrani neposredno, vrijeđa i gradska, općinska vijeća, županijske skupštine, vrijeđa i one koje su izgubili jer su se oni kandidirali i nudili građanima bolji život prema Zakonu o lokalnoj samoupravi a ova strategija praktično onemogućava lokalnoj samoupravi bilo kakvo korištenje tih potencijala na svom području. Isto tako, ova strategija ne omogućava ni Vladi korištenje tih potencijala jer ti potencijali su usko vezani za cjelokupnu prostorno-plansku dokumentaciju. Vrlo brzo imamo izmjene Strategije prostornog uređenja Republike Hrvatske koje su trebale po meni proći jednu široku javnu raspravu, ne biti samo u javnoj raspravi da bi se zadovoljili određeni politički interesi, da bi na određenoj karti bio ucrtan Pelješki most, da bi cjelokupni plinovod i naftovod kroz Slavoniju zaobišao jednu veliku većinu Slavonije itd. itd. nego je trebao biti i u javnoj raspravi i sa jedinicama lokalne samouprave koje su trebale aktivno sudjelovati. Slično je tako i u ovoj strategiji. Dakle, jedinica lokalne samouprave je, poneke i uz pomoć regionalne samouprave, poneke i uz pomoć nadležnih ministarstava su do, obzirom da je bio produžen rok do 2005. godine trebale donijeti osnovni dokument razvoja. To je prostorni plan. Jedinice koje su bile veće su trebale donijeti generalne urbanističke planove itd. I između toga, u većini dakle tih planova i uz Strategiju razvoja jedinice lokalne samouprave ste imali i donošenje dakle razvojnih ciljeva te jedinice lokalne samouprave. To su između ostalog i te famozne poslovne industrijske zone. Ali vjerujte nije dovoljno dati samo zemljište jer i u onih 8 godina ti prihodi jedinica lokalne samouprave nisu bili toliko veliki da bi mogli sami izgraditi jednu industrijsku i jednu poslovnu zonu sa cjelokupnom komunalnom infrastrukturom. Danas je to daleko teže. Jer u vremenu decentralizacije sve je manje prihoda jedinice lokalne samouprave. Pa imate tako u mnogim prostornim planovima jedinice lokalne samouprave, poljoprivredno zemljište koje je ušlo u građevinsku zonu, jednim dijelom je vlasništvo RH zbog toga što je tamo početkom '90-ih godina država promptno reagirala i upisala to u svoje vlasništvo. Pa je upisala između ostalog i vlasništvo mjesnih zajednica, vlasništvo jedinica lokalne samouprave itd. i na taj način početkom '90-ih osiromašila cjelokupnu lokalnu samoupravu upisujući i nekretnine koje nisu bile vlasništvo RH nego onih društveno-političkih zajednica kako se to već više zvalo, nisam baš toliko jer nisam bio uključen tada u politiku. Pa i do onih svemoćnih partijskih komiteta ili ne znam čega. One su rađene ne iz članarine nego iz raznoraznih fondova ali se država upisala na to. Kroz pretvorbu i privatizaciju, to također mora biti jasno da ajde uz rijetke iznimke, a iznimka potvrđuje pravilo, opljačkana je RH i tu kreće taj cjelokupni problem koji se vuče i do dan danas. Tu su mnoge tvrtke, mnoga poduzeća koja stoje i zjape prazna u mnogim jedinicama lokalne samouprave, država im je vlasnik. Vrlo je teško doći do te nekretnine koje su već mnoge da tako kažem za rušenje. Jedna je evo i spomenut ću onu bivšu upravnu zgradu PIK-a Đakovo za koju tvrdim da evo ni bivša predsjednica Vlade koja je možda imala dobru volju ali je donesena jedna kriva odluka gdje je gradu dan praktično kupoprodajni ugovor gdje se grad trebao odreći procijenjene vrijednosti od 26 milijuna kuna da bi je preuzeo u svoje vlasništvo. Postoji odluka Račanove vlade iz 2002. godine gdje su se trebale preseliti sve državne institucije, napustiti dakle niz objekata evo u gradu Đakovu. To je tako u svim, ja tvrdim u svim jedinicama lokalne samouprave tadašnja državna administracija, uredi državne uprave nisu poštivali odluku Vlade i to je ostalo do dan danas. I ta zgrada je definitivno propala. Država na njoj ima gubitke, država je ta koja bi u tu zgradu u svoje vlasništvo trebala uložiti i trebala je prije svega održavati zgradu u svom vlasništvu, a ne dopustiti da ta zgrada propadne. Druge nekretnine koje bi nastale dakle popunom tog objekta bi trebale pripasti gradu Đakovu. Jer jedino grad može pravilno skrbiti o tim nekretninama, ne država. Dakle, jedino jedinica lokalne samouprave. Pa ovako čitajući ove zakone i gledajući ona obećanja o decentralizaciji gospodine potpredsjedniče Vlade ja imam osjećaj da je lokalna, regionalna samouprava uteg ovoj državi, da nije dio države. Da pripadamo onoj mračnoj strani onih ratova zvijezda, onom Darthu Vaderu ili kako se već zove. Jer i ovaj zakon predstavlja udar i ova strategija predstavlja udar na lokalnu i regionalnu samoupravu. Neću spominjati sada i pitanje ovih strateških poduzeća Hrvatske pošte, Croatia osiguranja ali budite uvjereni da u svakoj jedinici lokalne samouprave, u svakoj regionalnoj samoupravi, u svakom selu, općini, gradu u ovoj prelijepoj državi postoji niz mrtvih kapitala kojima država ne zna niti ime niti zna da je vlasnik niti jednostavno nema načina kako da riješi budućnost toga. I to je definitivno jasna slika onoga što ova strategija ne donosi. Pa evo ja vas molim u ime kluba HDSSB-a da jednostavno, jer imamo dovoljno vremena, ova strategija sa svim primjedbama ide bar u dva čitanja i da izbjegnete ovo što je napisano odmah u uvodu, a to je jedna jako opasna stvar a to je centralizacija i davanje velikih ovlasti Vladi RH.
Hvala. Idemo na replike. Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolega Vinković vi ste spomenuli nekakve procese privatizacije tamo od prije 10-ak i više godina pa s obzirom da je u jednoj privatizaciji već puno toga ispričano ali stalno se izbjegavaju reći činjenice, a to je da je Hrvatski sabor 19. ožujka 2002. godine donio Zakon o privatizaciji INA-e. Sad se tu pobraja što će se privatizirati itd., i onda strateška odluka članka 4. stavak 6. alineja 2. Republika Hrvatska zadržava vlasništvo 25% plus 1 dionica INA-e koje će se privatizirati temeljem posebnog zakona nakon prijema RH u članstvo EU. Ja garantiram da mnoge kolege koje stoje ovdje u ovom Visokom domu da ovo ne znaju jer nisu imali prilike, nije bilo zainteresiranih, a ovo je istina o INA-i kolegice i kolege. Ovo je doneseno 19. ožujka 2002. godine. Isto kao u to vrijeme strateška odluka jer tada vam je prodano 16% ali sa kontrolnim paketom HT-a sa 35 prodalo se 16% i stekla je praktički Deutsche Telekom je stekao većinski udio i poslije toga je sve dionice su bile praktički po tome kako ih je netko drugi dirigirao. Dakle toliko o tome o strateškim upravama i toliko o tome da će Hrvatski sabor donijeti odluku o tome kako će se nešto privatizirati. Ali ovo je 19.ožujka 2002.godine doneseno u Visokom domu. Većina kolega za ovo ne zna iako se o INA-i pričalo bilo je povjerenstvo i svašta pa imate čak na povjerenstvu kada sam ja rekao da je to to pa su me neke kolege koji su danas ministri iz SDP-a rekli da lažu. Evo to vam je zakon koji možete naći na web stranicama.
Odgovor na repliku Zoran Vinković.
Pa ja sam na to kolega Šuker upozorio mislim prije jedno mjesec dana. I vrlo dobro sam upoznat što stoji u tom zakonu iz 2002.godine. 1.7.je jako blizu. Dakle građani i građanke RH ne znaju za taj zakon u kojem stoji da će se INA i dodatno prodati i to je definitivno tako. Ja ovo ne govorim zato i nemam razloga nevjerovati bilo kojoj vladi da želi dobro hrvatskom narodu i hrvatskim građanima. Ali opet kažem da ono sve što se dešavalo ove 23 godine pa i od '66.kada sam se rodio nemam razloga nevjerovati ali da bezrezervno ne vjerujem nikom. I zbog toga ova strategija bez obzira smatram da je dobro da je napravljena i smatram dobro da se treba razmotriti, da se treba nadograditi jer ovdje je osnovni problem potpuna centralizacija upravljanju imovinom, davanje ogromnih ovlasti Vladi RH koja raspolaže sad ne znam zavisi od procjene do procjene sa ogromnim milijardama hrvatskog vlasništva, vlasništva RH bez ikakvog utjecaja Hrvatskog sabora. Piše ovdje da će se donijeti posebni zakoni itd. ali to što piše može i ne mora biti. Evo da ne oduzimam vrijeme evo riješimo prvo INA-u pa povucimo ovaj zakon od 2002.je prošlo 11 godina niti jedna vlada to nije razmatrala. Ne znam nisam ja dogovarao ni prvi, ni drugi, ni treći put prodaju INA-e. oni koji su prodavali znaju.
Branko Vukšić replika.
Uvaženi kolega Vinkoviću rekli ste na samom početku da ovo štivo nije Sveto Pismo. Vidjet ćete da jest jer druga rečenica iza te bila vjerojatno će se sutra usvojiti. Čim se usvoji znači da će postati "Sveto Pismo". Rekli ste INA je izgubljena i prema ovom dokumentu o kojem smo čuli sada od kolege Šukera ali ako mi sada priznamo zapravo i mi jednostavno ustuknemo pred ovom činjenicom ako je INA na Burzi to znači da je može kupiti i država. Dionice može kupiti i država. Međutim, jeli pokazana intencija da država kupi dionice? Država govori jedno te isto, država je nesposoban gospodar, država ne zna upravljati. Treba sve rasprodati. Prema tome ono što se činilo 2002.godine samo se sada nastavlja. To je ista priča znači stara 11 godina. Jedna bitna stvar, Podravka je svrstana u poduzeća koja se stvarno može prodati tko god hoće, kada hoće, a poljoprivredna proizvodnja, proizvodnja hrane recimo u Francuskoj je strateška grana, svugdje je strateška hrana. Bit će značajnija od nafte od plina. Međutim kako se mi ponašamo kako smo se pa Dukat je bio prodan da nismo ni znali. Rekli su to je privatno poduzeće. Pa nije bitno. Da li je država zainteresirana da kupi Dukat? Nije bila zainteresirana i pitanje je uopće za što je država zainteresirana. Sabor će potvrditi da sve ovlasti preuzima Vlada ono što ste rekli i Sabor će od sutra biti isključen iz toga procesa.
Odgovor na repliku Zoran Vinković.
Kolega, za ovu strategiju da ne ponavljam sve ono što sam rekao, ovdje treba ići niz zakona da bi po meni ova ajde jedna dobra namjera da nema ove centralizacije da nema ovih velikih ovlasti Vlade u odlučivanju o prodaji vlasništva RH na kraju krajeva bi bilo dobro da imamo jedan ovakav dokument. I zbog toga i tražimo da ide upravo u dva čitanja kako bi se izbjegli da a nalazimo se na pragu ulaska u EU gdje vjerujte je puno toga decentralizirano, da se problemi rješavaju u lokalnoj sredini, da ne moramo čak ni ići u EU možemo otići u Republiku Makedoniju pa vidjeti kada je ukinuta praktično ogromna centralizacija kada je uvedena decentralizacija da zemlje počinje izlaziti iz krize, da se otvaraju nova radna mjesta itd. Problem Hrvatske, problem nezaposlenosti, problem lošeg upravljanja imovinom RH ne može se ja tvrdim to oduvijek, ovo mi je 6.godina a od kako se bavim politikom tvrdim da se ne može riješiti tu na Markovom trgu niti u Saboru niti u Vladi RH. sabor može donijeti zakone koji će ići u korist lokalne samouprave, osnovni problem se rješava dolje. Samo da bi riješili problem morate imati alat, a u ovom slučaju alat su nekretnine, su zemljište, na kraju krajeva tu su financijska sredstva bez kojih jedinice lokalne samouprave ne mogu. I možete u ovom trenutku biti osuđeni samo na skupljanje lišća, čišćenje snijega i košnju trave i eventualno pomoć kroz socijalnu … [[Govornik se ne razumije.]] klubove i …/Govornik se ne razumije. I to je to i davanje plaća zaposlenim.
Hvala. Josip Borić, replika.
Hvala lijepo potpredsjednice. Kolega Vinkoviću vi ste se u svojoj raspravi upitali što je to decentralizacija korištenja. To je jedan moderan pojam decentralizacija koja se koristi zadnjih 10, 15 godina. Svi smo za to da nam lokalna samouprava bude jaka, da ima velike prihode, da dobro radi, evo sada su bili lokalni izbori. Međutim, kada dođe ovako jedan dokument onda shvatimo da od te decentralizacije nema, ni prvog slova a kamoli čitave riječi. Jer percepcija Zagreba je da je sva vrijednost u Zagrebu, da je sva vrijednost samo u ljudima koji vode ili Vladu ili ministarstva itd., da na lokalnoj razini nema dobrih, dobročudnih, pravih gradonačelnika, načelnika koji u skladu sa zakonom upravljaju sa svojom imovinom ili imovinom koja im je dana na korištenje. Pa onda imamo ovakve na stranici 84 definicije koje bilo kojeg poduzetnika koji želi uložiti u neko područje jednostavno odvrate od bilo kakvog pokušaja. Jednako vam vrijedi po ovoj strategiji jedna dobra vrijedna koncesija uz more pa ili neka nekretnina koja je uz more ali nije pomorsko dobro a u državnom je vlasništvu kao i komad negdje zemlje ili nekretnine u nekom zabačenom dijelu Republike Hrvatske, možda na Velebitu ili negdje drugdje. To je u jednakom košu. Nismo iskategorizirali što je možda moguće prodati ako je to u funkciji poduzetništva ili razvoja. Vi ćete doći u situaciju da imate desetke privatnih parcela unutar neke zone koja graniči sa nekretninom koja je u vlasništvu države. Moći ćete ove kupiti, imati ćete vlasništvo, ovdje možete stjecati samo pravo građenja ili služnosti. Kada s tim pravom građenja i služnosti dođete u banku onda oni kažu neka to ostavite nekom drugom da oni to financirati ne žele. Ja ne znam zašto bježimo od izuzeća i to ne možemo napisati u strategiji da se u iznimnim slučajevima darovana zemlja može i prodati ako je to u funkciji razvoja poduzetništva. Pa kada već imamo odredbu da ćemo kontrolirati i preispitati utvrđivanje odgovornosti župana, gradonačelnika, općinskih načelnika za slučaj da njihovo neracionalno postupanje sa darovanim nekretninama pričini štetu Republici Hrvatskoj [[Upadica: Hvala, hvala.]] zašto onda to ne ugraditi kao jedan element da smo svi sigurni. Jer mislim da je to sasvim normalno.
Odgovor na repliku, odgovor na repliku Zoran Vinković. Izvolite.
… [[Govornik se ne razumije.]] Jedini, jedini način u Hrvatskoj, to ste imali kroz ono javno privatno partnerstvo jedinica lokalne samouprave dala zemljište pa na osnovu toga je bilo pravo građenja gdje je bio investitor itd.. To je, ali na način, ne na onaj način koji se realizirao poslije u proračunu, da onda morate osigurati novce da bi taj projekt praktično isplatili, nitko pametan vam neće ni raditi ukoliko nemate 1/1 vlasništvo. U većini slučajeva, ukoliko se ne radi o koncesiji na 99 godina i ne znam čemu. Ali opet odgovorno tvrdim, dakle imate, a to je bilo i u onoj bivšoj, kako se zvala država Jugoslavija, imate i u okruženju i od prihoda koji su veći, daleko veći imali ste zakon koji je definirao ukoliko poljoprivredno, neizgrađeno poljoprivredno zemljište uđe u građevinsku zonu jedinica lokalne samouprave postoje automatski vlasništvo jedinica lokalne samouprave. Pa je lokalna samouprava i regionalna samouprava je Republika Hrvatska. Nije Republika Srbija, nije Mjesec, nije Mars, nije Venera. Nego još uvijek smo na planeti zemlji u lijepoj našoj Hrvatskoj. Ali svi zakoni kao da se pišu protiv jedinica lokalne samouprave. Pa i ova strategija. Jer mi ovdje najbolje znamo šta je vama potrebno tamo i kako vi to trebate raditi. Ili je to agencija ili je to Vlada ili je ne znam tko. E pa nije tako. Zbog toga i tražim i ovo je jedan od najvećih razloga da ova strategija ide u dva čitanja. Jer nemamo se gdje žuriti. Nismo imali 10 godina pa ne moramo imati još mjesec dana.
Hvala. Imate još replika pa ćete nastaviti. Nikola Vuljanić replika.
Hvala. Kolega na početku svog izlaganja ste rekli onu jednu mantru koju svi ponavljaju bez pametnog razloga jer ne razmisle što znači država je loš gospodar. U gospodarenju imovinom država ne nastupa kroz svojih 4,5 milijuna ili 4 milijuna, koliko već ima građana, država nastupa kroz Vladu. E sada loš gospodar je lopovska Vlada. Što je pokazala, ukrala što se dalo. Loš gospodar je i nesposobna Vlada što se isto vidi i kroz INA-u a vidi se i danas. Sposobna Vlada i Vlada koja ne krade, ne bi trebala biti loš gospodar. Nažalost još nismo naletjeli na takvu ali nadam se da će se i to u Hrvatskoj u nekoj skoroj budućnosti dogoditi. A i kontradiktorno je kroz čitavu ovu strategiju Vlada zapravo govori tu istu rečenicu. Država nije dobar gospodar zato ćemo sve što nije baš ono mislim za umret sve ćemo to prodati. Ali ako država i ta Vlada sama o sebi misli da nisu dobar gospodar a otkuda im vjerujemo da će biti dobri trgovci pa će oni to prodati po najboljim mogućim uzancama na svijetu. Ma neće, prodati će za 10% vrijednosti što već sada govore ajde u razno raznim istupima i razno razni eksperti i stručnjaci spominju brojke koje su 10% vrijednosti ključnih tvrtki koje država ima namjeru prodati. Croatia osiguranja i Hrvatske poštanske banke. Dakle ako je država loš gospodar pa onda je valjda i loš trgovac. Pa nemojmo im dati da trguju s tim.
Odgovor na repliku, Zoran Vinković.
Gledajte kolega Vuljanić, pa ne bih ja do sada tolko ni napao Vladu u ovom trenutku jer na nama je evo koliko još sati i minuta, sekundi do famoznog izglasavanja. Ja da sam predsjednik Vlade i član Vlade, definitivno, a odgovornost je na nama saborskim zastupnicima, definitivno na nama, bili pozicija, bili opozicija, ali je veća odgovornost na poziciji da jednostavno shvati da nešto ne mora ići po hitnom postupku, doći evo danas u 4 sata i ajmo to sutra usvojiti bez obzira jel sad ostali u ovoj raspravi do pol 2 u noći ili ostali do ujutro. Ali najopasnija stvar za Hrvatsku je centralizacija, pa kroz povijest se hrvatski narod, hrvatski građani borili upravo protiv centralizacije. Imamo predizborna obećanja, imamo Europsku uniju, gospodine Mimica vi znate što je Europska unija i znate da ona nije centralizirana. Jest da se odlučuje 3, 4 zemlje koje imaju i koje su osnovale Europska uniju, da oni odlučuju o svemu, da mi mali ćemo morati šutit i igrati po njihovim pravilima ali opet u svim tim zemljama postoji jak nivo decentralizacije. Prije su kod nas govorili, to je odmah odgovor i kolegi, prije su odgovorili e da nema Beograda, šta sad imamo priča e da nema Zagreba, tu ne mislim na grad Zagreb nego mislim na institucije vlasti u Zagrebu i to državne. I to je činjenica i istina, ništa drugo.
Branko Kutija, replika.
Zahvaljujem se gospođo potpredsjednice. Pa kolega Vinković, kazali ste da ova strategija onemogućava korištenje potencijala jedinice lokalne samouprave. Da je tomu tako na stranici 43 točka 47. stavak 1. kaže da veliki udio u portfelju nekretnina čini građevinsko zemljište koje predstavlja veliki potencijal, onda u nastavku se kaže da stoga je ključna daljnja koordinacija državnog odvjetništva, državnog ureda, zajedno s lokalnom upravom da bi se portfelj što prije do kraja uknjižio kao vlasništvo Republike Hrvatske. Što to u prijevodu znači, da RH stavi na svoju šapu na sve ono što je bilo u građevinskom području po prostornim planovima. E u tom grmu i leži zec. Znači mi iz jedinica lokalne samouprave bez obzira da li biti pozicija ili opozicija lakše se očigledno razumijemo u odnosu na one koji pišu zakone zato što govorimo iz prakse. Isto tako, o tome govori i na stranici 85 točka 98, rješavanje imovinsko-pravnih odnosa između Republike Hrvatske i jedinica lokalne, područne samouprave. Zašto to govorim? Vi i ja znamo da sve ono što je bilo u građevinskom području po bivšim prostornim planovima bivših skupština općine da se RH uknjižila na to građevinsko zemljište i da mi danas s tim apsolutno nemamo ništa i da ne možemo raspolagat s time, odnosno možemo planirati ali ne možemo kvalitetno koristit to zemljište. Stoga isto tako ja upućujem svoj apel, odnosno iz ovoga je vidljivo s obzirom da se jedinice lokalne samouprave bezbroj puta spominju u ovoj strategiji da nije bilo koordinacije između udruge gradova i Vlade Republike Hrvatske. To je vidljivo iz podneska. Gospodin Obersnel je koliko znam predsjednik udruženja gradova gdje sugerira da sve ono zemljište koje je bilo po prostornim planovima u građevinskoj zoni da se vrati natrag jedinicama lokalne samouprave.
Odgovor na repliku Zoran Vinković.
Nije tu samo građevinsko zemljište, tu je i poljoprivredno zemljište, tu su i nekretnine. Evo Vlada Republike Hrvatske u Đakovu vlasnik društvenog doma u Dračicama, to se tako zove i to je zgrada 4 sa 4 koju je grad obnovio da djeca tamo ne stradaju, stavljaju stol za tenis, ali netko u agenciji vjerojatno misli da je to ogromna vrijednost. E sad ovu godinu i pol dana to se vjeruje već 23 godine samo zato što je netko taj društveni dom onih 90-tih godina upisao u vlasništvo Republike Hrvatske, samo zato. Imate evo i časnički dom, ja opet tvrdim da je predsjednica Vlade bila prevarena, gdje stoji da je vrijednost te nekretnine 2,3 milijuna kuna, donesena odluka na Vladi, ali kaže upis u vlasnički list se ne mora izvršiti jer je ta zgrada upisana u vlasništvo grada Đakova. To dovoljno govori o stvarima da sama država u ovom trenutku nema registar svojih nekretnina, nema pojma, ne ova Vlada nego sve vlade dosad nemaju pojma kakvo je to bogatstvo osim ovih Croatia osiguranja, Poštanske banke itd. i da je država ustvari najlošiji gospodar i to nije mantra. To je činjenica, ne ovdje u Hrvatskoj nego svuda u svijetu, a najbolji je gospodar kad to proda, očigledno, jer onda svi koji su kupili to državno vlasništvo, vlasništvo RH svi profitiraju na tome. Jedino mi nismo mogli, jedino mi, kao da smo budale.
Hvala lijepa. Kolegica Jadranka Kosor, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Prošlo je kolega Vinkoviću tako dugo vremena otkako ste završili izlaganje jer bilo je puno replika pa gotovo da se i sve ono što sam željela reći iscrpilo, ali prije svega želim podržati vašu intenciju, prijedlog da ova strategija ako je ikako moguće ide u dva čitanja. To bi bilo jako dobro. Rasprava je bila konstruktivna i mislim da predlagatelji to trebaju itekako uvažiti. Oko vaših sjećanja na prošlost što je prošla Vlada dobro, što je loše učinila bilo je i dobrih stvari. Podsjećam vas na zajednički projekt i oko Đakovčanke itd. Međutim, da ne bi ispalo jer se zapravo ovdje otvorila jedna zanimljiva rasprava kad govorimo o imovini svih građanki i građana Republike Hrvatske jer to je ono što je državna imovina nekako ispada da je onda Vlada i sve Vlade do sad i ova i sve protekle bila loša djevojka u tom smislu, a sve jedinice lokalne samouprave dobre djevojke. Nije baš tako. Svjedočim mnogim važnim odlukama o darovanju nekretnina jedinicama lokalne uprave i samouprave gdje se gdjegdje učinilo puno, dakle kad je grad, općina dobio neku nekretninu to je bila odlična startna pozicija da se neki projekt odličan za građane toga grada ili općine napravi i napravilo se puno, a gdjegdje se zapravo nije napravilo ništa i Vlada je zapravo darovala nekretninu u vjetar i iznimno vrijednu i važnu nekretninu. Naravno neću govoriti o pojedinim slučajevima, zato u ovoj strategiji mi se evo dopada ovaj prijedlog, jedan od prijedloga da na primjer to darovanje bude, postane iznimka, a da se koriste druge mogućnosti. Kažem jer je bilo slučajeva da se u darovanoj, vrijednoj nekretnini apsolutno nije pomaknula jedna cigla. Ali bilo je i sjajnih projekata. Tako da evo, sumirajući predlažem i ja Vladi da ostavi dovoljno vremena da još jedan puta o ovome raspravljamo jer mi se čini da će rasprava u konačnici biti zaista vrlo konstruktivna sa puno dobrih prijedloga.
Odgovor na repliku Zoran Vinković.
Ja sam jedan od onih koji ne gledaju crno-bijelo, bilo je dobrih stvari ne kažem. Bilo je Đakovština je jedna od njih, ali je ergela bila jedna loša stvar. Ali na stranu to. I bilo je i primjera u mnogim jedinicama lokalne samouprave, a ja opet kažem da su prije svega radi političke podobnosti dobili ili određeno zemljište ili određenu nekretninu i nisu znali raspolagat tom nekretninom. Ali ja i dalje tvrdim ukoliko to zemljište da je bolje da je vlasništvo jedinice lokalne samouprave nego da je vlasništvo Republike Hrvatske. Svake četiri godine imamo izbore. Pa ako onaj načelnik ili gradsko vijeće ne napravi nešto s tom česticom koja je bila u vlasništvu Republike Hrvatske izgubit će izbore, to je definitivno jasno. I mnogi su tako izgubili. Ali tvrditi da prije svega ono što je označeno, dakle u određenim prostornim planovima i nalazi se kao što su i poljoprivredna zemljišta od posebnog interesa za lokalnu samoupravu, građevinsko zemljište koje se nalazi unutar građevinskog područja pa ne vidim razloga da Vlada njima mora upravljati iz Zagreba, iz agencije. Daleko je bolji način da tom nekretninom, dakle i zemljištem i zgradama raspolaže upravo jedinica lokalne samouprave. To je jedini način kojim možemo krenuti naprijed, decentralizacija, ne centralizacija i to u svakom zakonu, centralizacija, centralizacija, centralizacija. Kao da se vraćamo u srednji vijek umjesto da idemo u EU.
I Srđan Gjurković, replika.
Hvala potpredsjednice. Poštovani kolega, dakle vezano, dosta ste se koncentrirali u raspravi na decentralizaciju. Kada uzmete izvješće Državne revizije onda ćete uvidit da većina lokalnih samouprava i regionalnih kod upravljanja svojom imovinom ima poprilično zamjerki od strane Državne revizije što znači da nije baš to tako da samo ili darovanje o čemu se razgovaralo, nego i onim koji oni posjeduju, odnosno vlasnici su kao lokalne samouprave neadekvatno se gospodarilo, nerazvojno nego dapače nije se niti evidentiralo. E ta evidencija imovine je ključna u biti stavka ove strategije neovisno o smjernicama koje ova strategija definira, smjernice koje su u biti program ove koalicijske Vlade. Ono šta bih isto želio naglasit, a vi ste dosta kritizirali, a vezano je za način na koji se ne daje pravo lokalnoj samoupravi. Ako izuzmemo situaciju u kojoj oni sami dosta loše upravljaju sa svojom imovinom isto tako ovdje jasno piše da nakon izrade evidencije imovine, odnosno središnjeg registra, jer bez toga apsolutno ne možemo ni upravljat imovinom, niti razmišljat šta i kako ocjena njenog razvojnog potencijala, procjena vrijednosti i aktivnost koja će uključit sve korisnike imovine u Republici Hrvatskoj, a ono što je ključno u funkciji gospodarskog razvoja. Prema tome, svi će biti uključeni posebno jedinice lokalne samouprave ako želimo da stavimo, a želimo u gospodarski razvoj imovinu nakon što je evidentiramo, a ono što je za lokalnu zajednicu ključno ona je vlasnik namjene prostora. Prema tome, država ako želi, a želi da bude u funkciji sve, ona će surađivati sa lokalnom samoupravom.
Odgovor na repliku, Zoran Vinković.
Kolega, pa ja vjerujem da vi sad ni sami niste vjerovali sebi ovo što ste pričali, boga mi. A Plan 21 i nemojte mislit da neke stvari su i dobre u tom Planu 21 i dobro je to možda i zamišljeno, ali nije ništa provedeno. Jedna od osnovnih stvari je decentralizacija, dakle decentralizacija se odnosi i na upravljanje, ne odnosi se samo na korištenje. I mislim da vam to mora biti jasno. Pa je svako pravilo, odnosno svaki izuzetak može potvrditi pravilo a i ne mora. Revizija je našla štošta u jedinicama lokalne samouprave, regionalne. Našla je i u javnim poduzećima, našla i u državnim institucijama. I ne možete reći da je za sve što se u Hrvatskoj desilo kriva lokalna samouprava. Naprotiv, lokalna samouprava može puno toga dati, ali nema. Gledajte, uzeli ste sve što ste mogli, svega od 100 kuna nekih poreznih prihoda tri idu prema lokalnoj i regionalnoj samoupravi uključujući i Grad Zagreb. Državi ostaje 97 kuna. Pa ako je država tako dobar gospodar, lokalna samouprava ne može napraviti ni onaj porez na neizgrađeno građevinsko zemljište jer je to ustavna kategorija, ne možete, pa onda nek mi dovede investitora. A ja ne mogu dovesti investitora na državno zemljište. Da ne spominjem problem sa geodetsko-katastarskom izmjerom, da većina toga ne može se na ovakav način provesti itd., itd. Evo moj apel je da ova strategija koja se može dograditi, može krenuti i skrenuti sa smjera potpune centralizacije u decentralizaciju, smanjiti ovlasti Vlade RH, dati ovlast Hrvatskom saboru ide u dva čitanja. Hvala lijepo i zahvaljujem kolegama koji su me pustili ranije da pričam u ime kluba.
Hvala. Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Petar Baranović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice Sabora, poštovani predstavnici predlagatelja, poštovani potpredsjedniče Hrvatske vlade, kolegice i kolege. Sva priča koja je danas ovdje ispričana o ovom dokumentu i sve ono što je izrečeno kad bi u nuždi realno pokušali sažeti u jednu riječ stalo bi u riječ konačno, ma što god tko mislio, konačno u ovom Domu nakon više o dvije decenije postojanja Hrvatske države imamo nekakav dokument o kojem naravno u demokratskom društvu u jednom Parlamentu trebaju postojati različita mišljenja i svatko ima pravo misliti o njemu dobro ili loše. Ali, konačno je pred nama nešto što se zove Strategija upravljanja državnom imovinom. Zašto u ime kluba HNS-a kažem da je konačno ovaj dokument stigao i da je dobro da je stigao? Zato što smo svi mi i mlađi i stariji u ovom Domu svjedočili načinu kako se gospodarilo državnom imovinom i resursima koji su vlasništvo građana ove zemlje, ne bih rekao samo naslijeđeni od bivših generacija nego i posuđeni od budućih generacija. U nekoliko navrata komentirajući neke od zakonskih prijedloga koji su se indirektno ili direktno ticali ove materije znao sam reći da se u Hrvatskoj nije gospodarilo nego se negospodarilo, da nije bilo sustava ni koncepta i da je upravo iz te činjenice proizašla velika šteta po gospodarstvo, velika šteta po nacionalne interese, da smo jako puno toga propustili napraviti što smo trebali napraviti. Da je tomu tako svjedoči i sama činjenica koja je bila i predmetom današnje rasprave, a to je da tek treba ustrojiti Registar državne imovine. Mi do danas, a i još neko vrijeme će proći, nemamo cjelovit registar u kojem bi bili popisani svi resursi koji su po kategorijama pobrojani u ovom dokumentu. Mi ne znamo koliko nekretnina imamo u vlasništvu, karakteristike svih tih nekretnina, površine poljoprivrednog zemljišta druge kategorije nacionalnog dobra pa samim tim nismo mogli ni raspolagati. Ono što mi u HNS-u procjenjujemo kao temeljnu vrijednost ovog dokumenta je njegova glavna smjernica, a to je da se nacionalna bogatstva u daljnjem gospodarenju ne prodaju osim u nekim jasno preciziranim slučajevima, temeljna intencija ovog dokumenta je da nacionalna bogatstva budu predmetom ustupanja prava građenja, davanja na korištenje a ne prodaje. I to je dobro. Jer i tijekom ove rasprave smo razgovarali o pojedinim slučajevima kroz replike, kroz rasprave kako smo se odrekli dijela nacionalnog bogatstva pod ne baš sretnim okolnostima. Ono što me interesira kao zastupnika, a to je između ostalog i onaj dio priče koji se odnosi na privatizaciju koju su provodile i kontrolirale upravo institucije u kojima je bilo disperzirana ovlast i odgovornost da gospodare nacionalnom imovinom, ne aludirajući na bilo koji posebni slučaj privatizacije govoreći o privatizaciji generalno postavljam još jednom u ovom Saboru pitanje što je društvo i što će društvo ubuduće učiniti kad su u pitanju oni privatizacijski ugovori iz kojih je razvidno kao iz aviona da onaj tko je privatizirao tvrtku, a preuzeo određene obveze dokapitalizacije, zbrinjavanja ili zadržavanja na poslu broja radnika određenog broja radnika to nije napravio što će društvo i država napraviti s takvim slučajevima? Takve firme koje su privatizirane, a vlasnici nisu izvršili činidbe iz ugovora i danas su u vlasništvu takvih vlasnika i mnogi od njih nalaze se u poslovnim problemima. Je li ova zemlja spremna istinski provesti reviziju privatizacije, utvrditi one ugovore u kojima je potpuno jasno da nije došlo do ispunjenja činidbe iz ugovora i vratiti pravnim putem takva trgovačka društva u svoje vlasništvo i dati im ponovno šansu? To je jedan dio. Drugi dio su iskustva jedinica lokalne samouprave. Ja se u jednom djelu moram složiti sa kolegom Vinkovićem drugim lokalnim čelnicima lokalne samouprave u tvrdnji da lokalna samouprava nije loš gospodar sa onim nekretninama i vrijednostima koje su joj darovane odnosno ustupljene na korištenje. Bilo je raznih slučajeva i raznih načina ustupanja. Praksa i iskustvo je upravo pokazalo suprotno, zbog neimanja strategije i koncepta, zbog stihijskog upravljanja odnosno neupravljanja, prepuštanja nekretnina na milost i ne milost, ne vođenja brige i računa RH ja odgovorno tvrdim doživjela štete u milijardama kuna zbog devastacije i propadanja objekata i nekretnina o kojima nitko nije vodio računa. I sada kada smo konačno otvorili taj proces danas jer ovo nije sigurno kraj tih problema, ovo je možda početak kraja, sada nalazimo tisuću i jednu zamjerku u tome što je ova strategija danas na dnevnom redu. Nevjerojatno ali istina. Nitko ne spominje jednu bitnu činjenicu, strategija nije zakon, strategija je smjernica. Niz smjernica kojima se određuje kako i na koji način će se ubuduće gospodariti, a provedba odnosno obvezatni dokument kojim jasno treba propisati i ovlasti i odgovornosti institucija, pojedinaca u procesu gospodarenja je Zakon o gospodarenju državnom imovinom koji bi prema našem mišljenju u HNS-u trebalo što skorije donijeti u skladu sa ovom strategijom. I u skladu s ovom strategijom možda izvršiti izmjene i dopune nekih drugih zakona koji su na snazi, a i koji ne korespondiraju u cijelosti sa osnovnim smjernicama i sadržajem ovog dokumenta. Pitanje decentralizacije i davanja lokalnoj samoupravi bez obzira što je moj mandat kao lokalnog dužnosnika istekao i dalje se zalažem da se jedinicama lokalne samouprave za različite potrebe daju neiskorišteni resursi jer je bolje da one barem privremeno koriste to za opće dobro, za recimo funkcioniranje javnog servisa, za rad civilnih udruga, za bilo koju pozitivnu namjeru, za u konačnici gospodarske aktivnosti kao poduzetnički inkubatori, poslovne zone i prostori. Bolje je i to nego da sebi dopustimo luksuz da objekti koji su imali potpunu jasnu vrijednost danas budu devastirane ruševine poslije 20 godina ne brige. To je činjenica da se to događalo i to svi vi koji ste bili ili jeste u lokalnoj samoupravi i koji ste imali primjerice na području svoje lokalne samouprave bivše vojne nekretnine znate da je to tako. Ja vas uvjeravam da film "Kako je počeo rat na mom otoku" danas ne bi mogli snimati u Vojarni "Minerska" jer od dana kada se snimao film … prof. Brešana ta je vojarna propala za duplo. I tek sada je dana u ovoj godini na korištenje jedinici lokalne samouprave koja će mi smo imali neke planove ali vjerujem da će naši nasljednici biti odgovorni i naći načina da je koriste za prave svrhe. Također smo propustili da niz tih nekretnina bude u funkciji razvoja turizma i drugih grana gospodarstva u Hrvatskoj. Koliko smo mogli na prostorima bivših vojarni u ovih 20 godina razviti projekata u turizmu, vrlo vjerojatno bi bilo teško pobrojati. Ono što sam primijetio u ovom dokumentu i što želim naglasiti to je da se u ovom dokumentu govori o kategoriji vlasništva, a vlasništvo uključuje između ostalog i raspolaganje, a raspolaganje uključuje i mogućnost otuđenja odnosno prodaje ili opterećenja hipotekarnog. A isto tako se pod kategorijama državnog vlasništva pobrojavaju i one kategorije koje zapravo pravno spadaju u opće dobro, kao što je primjerice pomorsko dobro. Skrećem pozornost i stav je HNS-a ponovo da poljoprivredno zemljište prve kategorije koje je opće dobro, Hrvatske vode, Hrvatske šume i pomorsko dobro ne bi trebali biti nikad svedeni na institut klasičnog vlasništva i da nikad te 4 vrste resursa koje pripadaju budućim generacijama ne bi trebale biti ni u jednoj varijanti predmetom prodaje. Jel ako otvorimo Pandorinu kutiju pitanje je samo vremena kada će je pritisnuta trenutnim problemima i slabostima neka od vlada ili ova Vlada ili neka buduća Vlada posegnuti za prodajom istom. Te vrijednosti koje pripadaju budućim generacijama moraju ostati trajne vrijednosti na raspolaganju ljudima ove zemlje. Stoga posebno još jednom pozdravljam činjenicu da je glavna smjernica ovog dokumenta ustupanje na korištenje ustupanje prava građenja, koncesija, iznajmljivanje i slično, a da ova strategija predviđa da se od prodaje, rasprodaje daljnjeg obiteljskog srebra odmaknemo kilometrima koliko je god to moguće. Puno smo dobrog izgubili i puno smo toga zbog nepostojanja ovakvog dokumenta i onih zakona koji bi trebali precizno biti izrađeni i proizaći iz ovoga propustili učiniti i puno smo lošeg učinili. Mislim da je vrijeme da ovaj dokument bude početak kraja, a da u ovaj Sabor što prije dobijemo zakon novi Zakon o upravljanju državnom imovinom i da izvršimo promjene svih onih zakona koje je potrebno promijeniti i uskladiti da bi pratili osnovne intencije i namjeru ove strategije. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. A sada kolega imate 8 replika. Dragutin Lesar. Izvolite.
Kolega Baranović, jeste li možda primijetili da ovaj prijedlog strategije polazi od pretpostavke da u Hrvatskoj nema nijednog trgovačkog društva koje na popisu privatizacije i koncesioniranja u toku? Ovaj dokumenat se ponaša kao da Vlada već nije odlučila o prodaji Croatia osiguranja i Hrvatske poštanske banke, raspisala međunarodni natječaj i platila 18 do 28 milijuna kuna savjetnike da bi završila taj proces. Strategija ne piše Croatia banka, Hrvatska poštanska banka i Croatia osiguranje se prodaju. Oni se, autor se ponaša neutralno kao da ne znam da je Vlada te odluke već donijela. To je prvo. Drugo, Državni ured za upravljanje državnom imovinom a gospodin Pejnović bi to mogao i potvrditi ili … [[Govornik se ne razumije.]] je alfa i omega provedbe ove strategije. On koordinira, objedinjuje, povezuje. Kadrovi, resursi, stručnjaci za procjenu nekretnina, pravo, porezni i financijski savjetnici … [[Govornik se ne razumije.]] infrastruktura i aplikacije da bi se proveo onaj završni dio strategije samo oko nekretnina. Imamo li to u Državnom uredu u ovom trenutku ili nemamo. Jer mu dajemo takvu zadaću. To je treća negativnost strategije. I četvrtu, žao mi je što ste se u svojoj raspravi samo osvrnuli i s pravom konstatirali da smo do sada imali neupravljanje ali ova strategija nije samo upravljanje nego i raspolaganje. Dakle, raspolaganje znači i prodaja.
Odgovor na repliku Petar, ne, Josip Borić replika.
Hvala lijepo, pa kolega Baranović vi ste u svojoj raspravi rekli da je neprodavanje, znači imovine, državne imovine, to je zadnja linija obrane ove Vlade, to je dobar potez, to je nešto što je eto super. Da su lokalne samouprave loši gospodari, tako je ispalo znači. Onda ste naveli da su oni loši gospodari ali nekretnine koje se nalaze u vlasništvu države a na njihovom su području su sve redom devastirane. Znači onaj gospodar koji je vlasnik nekretnina on je dobar gospodar i devastirao je vlastite nekretnine. Pa to je lokalnoj samoupravi, mi njih sada nekako ponudimo kada su devastirane, ili gotovo, ali na način da ih nikome ne smiju dati. Ne smiju ih prodati, mogu samo dobiti pravo služnosti nekakvog građenja itd., pa upitamo se šta bi bilo da smo im dali to otpočetka. Bilo bi nam puno lakše svima a pogotovo lokalnoj samoupravi. Pa i vi ste bili dogradonačelnik. Rekli ste da vam je mandat istekao. Smijenili su vas, jednostavno nije bilo dobro, nije bila procjena dobra. I ova priča koja ide kontra lokalnoj samoupravi mi je upravo nepojmljiva da dolazi od vas koji ste bili čelnici lokalnih samouprava i vas i gospođe iz SDP itd.. Država je bolji vlasnik od nas na terenu. Država nama pošalje nekretninu iz Zagreba, pa ta je nekretnina cijelo vrijeme tamo. Ona je tamo, samo želimo s njome upravljati. Dajte da je oplemenimo da se na njoj nešto dogodi. A ne vi ste samo pod nadzorom kako ovdje piše, treba poslati nekoga da vidimo da li ste vi nešto tamo napravili loše pa onda nekakav kazneni postupak pa ćemo to kao strategiju, stranica 84 lijepo piše ovdje tko je pod … [[Govornik se ne razumije.]] Zašto je uvijek država bolji gospodar od lokalne samouprave? To mi nikako ne ide u glavu a onda utvrdimo da nam je sve devastirano od državnog vlasništva.
Odgovor na repliku, hvala, hvala lijepa. Odgovor na repliku Petar Baranović.
Ja moram reći, hvala lijepa gospođo potpredsjednice, kolega Boriću da sam šokiran. Pa vi ste potpuno okrenuli sve što sam ja govorio. Ja sam rekao da baš kao bivši čelnik lokalne samouprave mogu potvrditi da su moji kolege kada je u pitanju lokalna samouprava velikim dijelom u pravu i da je država ono sve što nije dala lokalnoj samoupravi barem na korištenje dovela u situaciju da bude devastirana i upropaštena. Međutim, mislim jednostavno ne vidim u čemu ste, u kojem dijelu, bilo bi interesantno da poslije sjednice pogledamo fonogram, u kojem dijelu mog izlaganja ste vi našli utemeljenost da na ovakav način replicirate. Jer u replikama sebi dopuštamo svašta ali da izvrćemo ono što je govornik prije pet minuta potpuno jasno rekao to ipak ide ispod razine jednog saborskog zastupnika. Hvala lijepo.
Goran Marić replika.
Hvala lijepa. Kolega Baranoviću prva vaša riječ uskliknuli ste "konačno", ne bi tako uskliknuo ni otac koji čeka 20 godina da mu se rodi sin. Ali kažete konačno ovoj strategiji. Pa čemu? Tome da u njoj kažemo da smo utvrdili nešto da nismo utvrdili i da još uvijek ne utvrđujemo. Registar imovine niti vrijednost imovine. Nepoznavanje vlastite snage je nepoznavanje imovine. A nepoznavanje vlastite snage je i znak slabosti. A ova strategija nedostaju joj brojke, nedostaju joj vrijednost. Tamo gdje nema brojki nema istine. Jer tamo gdje su brojke tamo je istina. A kada vi govorite o strategiji i da je ova strategija zapravo dobra jer ona daje smjernice jer strategija je, predstavlja smjernice, moram vas nažalost ispraviti strategija nisu smjernice, strategija je koncept za postizanje ciljeva. A u ovoj strategiji čak nisu ni naznačeni jasni ciljevi a kamoli koncept. Zato kako možemo nešto znati kako ćemo upravljati nečim što ne znamo što imamo. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku Petar Baranović.
Hvala gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega Mariću, pa vi ne znate kako to izgleda kada ja uskliknem, to se čuje do Ilice. Ja sam vrlo, vrlo, do Markova trga van, ja sam vrlo fino i tiho rekao "konačno" i svako razuman, početak procesa, stavljanje … [[Govornik se ne razumije.]] gospodarenja državnom imovinom mora dočekati sa riječju "konačno" Nepostojanje registra, pa zaboga šta smo radili 23 godine, šta smo 23 godine radili, 23 godine traje inventura koja još nije dovršena, na dušu svim vladama uključujući i ovu dosad. I rekao sam vrlo jasno da ovu strategiju ne doživljavam kao kraj lošeg gospodarenja, odnosno ne gospodarenja državnom imovinom nego kao eventualni početak kraja i kao pretpostavka, kao početak procesa u kojem možemo raspravljat da li treba jedno čitanje, dva čitanja, da li možda nešto treba korigirat, šta bi trebalo ugradit u zakone koji se trebaju naslonit na ovu strategiju. Ali ovo je definitivno u priči o gospodarenju državnom imovinom jedna, konačno jedna dobra prva epizoda serije poteza koje mora napraviti politika da bi izašla iz tog kaosa. I vaš dojam o sadržaju ovog dokumenta, ja sam ga pročitao znate, pa ja ne vidim da u njemu piše nešto previše lošeg, vidim jako puno toga dobrog i to je moj subjektivni dojam i vaš subjektivni dojam. Hvala lijepo.
I Branko Bačić, evo sad ste na redu.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Baranoviću, ako se dobro sjećam rekli ste da u velikom dijelu podržavate raspravu kolege Vinkovića, a kada bi napravili anketu o tome što je govorio kolega Vinković onda bi to svakako bitna poruka njegove bila decentralizacija i to je čak i u replikama još čini mi se 50 puta ponovio. A i vi i ja znamo što nama koji živimo uz more znači pomorsko dobro, e pa onda nije mi jasno da se možete složiti sa ovakvom strategijom koja govori da je u tijeku promišljanje kako bi se izabralo tijelo koje bi upravljalo pomorskim dobrom. Zakon o pomorskom dobru donesen je za vrijeme prve Vlade ove koalicije, odnosno za vrijeme Ivice Račana i ja mislim da je upravo u dijelu u kojemu ono utvrđuje upravljanje pomorskim dobrom da je postignuta značajna decentralizacija. Isto tako znamo i ja i vi da je u ovom trenutku iako Vlada dobrano kasni sa izradom Prijedloga zakona o pomorskom dobru, jedno od najvažnijih promišljanja osnivanje nekakve direkcije agencije koja bi sada upravljala cjelokupnim pomorskim dobrom, a što sam evo iščitavajući ovu strategiju i zaključio jer očito Vlada nije zadovoljna s time da pomorskim dobrom upravljaju lučke uprave, da s pomorskim dobrom upravljaju županije, da županije upravljanje pomorskim dobrom mogu prepustiti gradovima, odnosno općinama. I vi ste evo i sami … do jučer bili dogradonačelnik Šibenika, ja mislim da ne da ne bi trebalo daljnje centralizirati pomorsko dobro nego da bi trebalo upravo na prostoru gradova kao što je Šibenik omogućiti da upravlja svojim pomorskim dobrom, a ne da se sa Markova trga upravlja s tim najvažnijim resursom i da odričemo prava jedinicama lokalne samouprave kao što to ovdje piše i kao što je nakana Vlade da Saboru predloži daljnju centralizaciju upravljanja pomorskim dobrom.
Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega Bačiću, vi znate jako dobro da Zakon o pomorskom dobru predviđa da njime upravlja, odnosno koncesije izdaje se na onoj razini ovisno o duljini trajanja koncesije, dakle do 20 godina regionalna uprava, njeni uredi za upravljanje pomorskim dobrom, do 32 ministarstvo, iznad 32 godine Hrvatski sabor. Mislim da sam dobro zapamtija i jedan sam vrlo vjerojatno od lokalnih dužnosnika koji je baš taj zakon posebno dobro prostudira kao i sve one prijedloge koji su išli u zadnjih par godina u pripremi donošenja novoga zakona i apsolutno se slažem s tim da kad je u pitanju pomorsko dobro moraju jedinice lokalne samouprave, ne samo jedinice regionalne uprave imat određene ingerencije nad pomorskim dobrom jer je nemoguće iz jednog mjesta kontrolirat 6830 km obalne crte. To je nemoguće. Ali isto tako, da je potrebno izdvojiti jednu službu i ojačati je za gospodarenje pomorskim dobrom s pozicije države temeljem njenih ovlasti i ingerencija apsolutno je jedna službenicima koliko god dobro bila, a znamo je vi i ja, još sa par pomoćnika u Ministarstvu ne može odgovoriti izazovu i dinamici poslova koji pred resorno Ministarstvo dolaze u kontekstu provedbe Zakona o pomorskom dobru. Dakle u tom dijelu nisam za apsolutnu centralizaciju, a naglašavam još manje smo kao stranka i ja kao pojedinac i kao saborski zastupnik protiv bilo kakve varijante onog raspolaganja koje se odnosi na prodaju i trajno otuđenje pomorskog dobra jer to je opće dobro koje mora ostat kao što su nam ga ostavili … tako mora ostat budućim generacijama, do centimetra.
Đurđica Sumrak, replika.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Pa kolega Baranović, u dijelu u kojem govorite o pomorskom dobru, poljoprivrednom zemljištu prve kategorije, voda, šuma, ja bih dodala još i naš čisti zrak osim ovaj u Slavonskom Brodu bi se složila da je to neprocjenjivo i ne može se ni devastirati niti ići u bilo kakvu prodaju. Ali u onom dijelu kad kažete da nema snage u stvarnosti iskazati se u pretvorbi i privatizaciji i kriminalu da se to ispita, ja se tome čudim upravo zbog toga jer je ustavna kategorija krajem 2010. ili početkom 2011. Vlada HDZ-a, evo tu je i bivša predsjednica, donesla je kao ustavnu kategoriju da kriminal u privatizaciji i pretvorbi ne zastarijeva. Neću ponoviti riječi gospodina zastupnika Lesara, ali ću pitat da li mislite da imate ipak snage poštivati tu ustavnu kategoriju pa vidjeti šta je sa Plivom, HT-om, INA-om, da li ste se raspitali ono što vas je pitao gospodin Lesar o ovoj privatizaciji jer čini mi se da vezano uz ovu imovinu ima još puno toga. Znate dobro da je 2000. kad je SDP dolazio na vlast da su se kleli kako će svi završit u zatvoru, ali nije nitko završio u zatvoru nego naprosto su se radile ovakve ja bih rekla, usudila bih se reći kriminalne privatizacije. Pa da li zaista misli da nema snage ili da se ne poštuje Ustav?
Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Hvala lijepa. Da, mislim da nema dovoljno odlučnosti u ove 23 godine da se mnoge stvari naprave u ovom društvu jer da smo imali karaktera u politici i odlučnosti vrlo vjerojatno bi danas imali puno sjajniju situaciju u društvu. I da, jesam zagovornik toga da se te zakonske odredbe koje su donesene iskoriste i da, smatram da je potrebno da se ispitaju sumnjivi slučajevi privatizacije i da se oni kod kojih je evidentno, to se iz aviona vidi se desilo da se nisu izvršile činidbe iz ugovora, da se nije ispoštovalo sve ono šta je kupac preuzimajući vlasništvo na trgovačkim društvima napravio, da smatram da to treba vratiti u nulto stanje i da treba iskoristiti sve zakonske i pravne mogućnosti da se zaštite interesi Republike Hrvatske i njenih građana jer radi se u konačnici o njihovoj imovini i na kraju i o budućnosti radnika koji rade ili bi trebali raditi u takvim trgovačkim društvima, a izgubili su priliku za egzistenciju. Hvala lijepa.
Zlatko Tušak, replika.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Pa ja neću kao kolega Marić reći kako ste rekli ushićeno, konačno ali ću se osvrnuti na tu vašu riječ koju ste rekli konačno imamo strategiju, a sad kad imamo strategiju nalazimo u njoj 1001 zamjerku. Rekli ste i da strategija nije zakon, ona je samo smjernica. I sad si moramo postaviti pitanje što piše u toj strategiji, da li je ta strategija dobra, da li je ona možda loša, da li može biti ona pogubna, može li ona biti protiv interesa građana. I što piše u strategiji? Ja ću pročitati samo tri rečenice koje piše u njoj. Prihodi od raspolaganja nekretninama moraju postati značajni prihodi proračuna Republike Hrvatske. Što to znači? Znači prodaju, prodaju Hrvatske poštanske banke, Croatia osiguranja i niz drugih tvrtki. Drugo, Vlada Republike Hrvatske će predložiti novi Zakon o upravljanju i raspolaganju državnom imovinom i druge propise. Godišnjim planom upravljanja će planirati donošenje odluka o upravljanju i raspolaganju imovinom. Vlada si ovom strategijom preuzima određene ovlasti, dobiva ovlasti i postavljamo si pitanje tko je dao uopće pravo sa ovom strategijom ćemo dati Vladi pravo da upravlja i raspolaže na ovakav, ovaj način sa nekretninama koje su vlasništvo svih građana ove države. I onda si postavljamo pitanje da li ova strategija je dobra i da li mi onda imamo pravo pa i 1001 zamjerku da na nju dademo ako postoje određeni argumenti koji govore unutar toga da u njoj nešto ne valja. Hvala.
Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, uvaženi kolega. Ja smatram da je u osnovama ova strategija dobra i mi smatramo u klubu Hrvatske narodne stranke da je dobra, jer naglašavam njena temeljna značajka je odluka da se osim u slučajevima gdje to nije moguće izbjeći najvažnijim resursima ove zemlje upravlja na način da se ne otuđuju i ne rasprodaju nego da budu davani na korištenje kroz razne oblike davanja na korištenje. A tko bi trebao upravljati državnom imovinom ako ne Vlada Republike Hrvatske? Ja ne znam, da iznajmimo neku agenciju, da damo odvjetničkom uredu da upravlja? To je naravno samo po sebi. Ako je nešto državno vlasništvo i upisano je kao takvo onda jedino država, odnosno Vlada kao eksponent države može operativno upravljati naravno da je dužnost Hrvatskog parlamenta da to na određene načine kontrolira i nadzire. I rekli ste da piše u strategiji da Vlada očekuje da se povise prihodi od ovih silnih resursa. Naravno da očekuje, pa oni su do sad bili sramotno niski. Ali ako me pitate šta bih volija bit da nemam taj politički nerv i tu strast bavljenja ovim poslom u životu šta bih htio biti nakon šta sam 20 godina proveo na moru sad bih za promjenu volio biti rentijer i živjeti od rente iznajmljivanjem. Naravno iznajmljivanja na gospodarskim osnovama, kvalitetnog iznajmljivanja, ubirat rentu i siti negdje na špici lagano i pijuckati kavu. To bi bilo za nekog ko nema izazova u sebi i ko nema u sebi silnu energiju, najoptimalnije, većina ljudi sanja takav status pa bi bilo dobro i potpuno je naravno i jasno da su to napisali u ovoj strategiji da dignemo prihode od rente, od koncesija, iznajmljivanja i ustupanja prava građenja. Pa šta očekujemo da … [[Govornik se ne razumije.]] to netko? Mislim da ste tu pogrešno shvatili tekst. Hvala lijepo.
Branko Vukšić, replika.
Uvaženi kolega Baranoviću, slažem se sa onim dijelom vaše rasprave kad ste pitali što s tvrtkama koje nisu ispoštovale ugovor, što s tvrtkama koje su otpustile radnike, a nisu to smjele u ugovorima. Što s tvrtkama koje su samo činile štetu državi Hrvatskoj, odnosno koje su isisavale kapital? Pitali ste se što će učiniti država i to pitanje je umjesno na ovome mjestu i trebamo ga postavljati. Međutim, treba postaviti pitanje i što sa onima koji su trebali kontrolirati poštuju li se ugovori koje je država sklopila kad je prodavala, odnosno Fond za privatizaciju kad je prodavao tvrtke i kad je u tim ugovorima stajalo, stajali su određeni uvjeti pod kojima se tvrtke prodaju. Znači, krivica nije samo na jednoj strani, krivica nije samo na onima koji su otpuštali, koji su isisavali kapital, nego je krivica i na Hrvatskoj državi koja je dopuštala da se ne poštuju ugovori. Imamo li snage za reviziju svi skupa? Pa rekli ste prije 23 godine se nije smoglo snage za reviziju privatizacije. Ona treće siječanjska Vlada je pobijedila na paroli, mi ćemo sve one koji su ukrali, koji su krivo privatizirali zatvoriti, odnosno istražiti. Međutim, nije se napravilo ništa. Ispada da ovdje izrečena rečenica na ovom mjestu negdje čak i u ovom predjelu tko je jamio, jamio da će se ostvariti i tko je jamio je profitirao, a pošteni su izgleda ostali budale.
Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Evo poštovani kolega, možemo se složiti vi i ja. Svi problemi, odnosno veliki dio problema koji su proizašli iz činjenice da se nisu poštovali zakoni i da nije bilo jasno propisane odgovornosti i konzekvence za odgovornost jesu posljedica toga što toga u zakonima u principu nije bilo. Vi ste uvijek imali jasno propisane odgovornosti i konzekvence za one na koje se zakon odnosi, ali nikad niste imali jasno propisane konzekvence za one koji su zakone trebali provoditi ili osigurati da se ono što je propisano zakonom radi onako kako treba. I stoga se slažem da u zakonu i u budućem Zakonu o privatizaciji treba jasno propisati odgovornost onih koji su dužni nadzirati da li se provodi sve u skladu sa zakonom i u duhu sa interesom RH. To je točno. Jer ovako stvari prolaze po principu psi laju, karavane idu svojim putem. I to nam se desilo, upravo to nam se desilo. A što se tiče ovog rekao sam vrlo jasno kao saborski zastupnik i kao građanin ove zemlje smatram da bi bilo vrijeme da izvadimo glave iz pijeska jer pokraj nas se događaju godinama stvari koje su jasno obrazložene tijekom ove rasprave i spomenute. Ne samo od mene nego i od drugih. A to je da pojedini privatizacijski ugovori nisu ispoštovani i da danas bez obzira što nisu ispoštovani ono što je bilo ugovorom označeno kao cijena dobivanja titulara mnogi vlasnici trgovačkih društava i dalje posluju, a u velikom broju slučajeva upropaštavaju te resurse, ta trgovačka društva i gase radna mjesta. A nema nikakvih pravnih zapreka da država ne zaštiti svoja prava i svoje interese. Hvala.
I još kolega Ivan Šuker, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Kolega Baranović grijeh može biti i kao posljedica činjenja i posljedica nečinjenja. I mislim kad govorimo o upravljanju državnom imovinom da nažalost ima i jednih i drugih grijehova. I možemo ih provući od danas pa do recimo dok je počeo proces privatizacije. No, želio bih nešto drugo reći. I ono što sam gospodinu Pejnoviću rekao i na odboru, dakle možda ovoj strategiji u onom uvodnom dijelu fali ono što je ključno, a to je tzv. vojna neperspektivna imovina o kojoj nije mogla odlučivati niti jedna Vlada. O tome je donosio odluku netko drugi i onda je tek moglo se upravljati. Ja moram reći ovdje otvoreno i javno da današnja zamjenica ministra, tada je bila savjetnica u Uredu predsjednika sa jednom radnom skupinom iz Ministarstva obrane je napravila jedan veliki posao prije svega u detektiranju, snimci stanja u tih 125 objekata i tu možemo govoriti o grijehu nečinjenja. Ali to je bilo izvan bilo koje politike. To je jedna stvar. Druga stvar, kad govorimo o imovini i registru pa jel' znate vi tko je zadužen za uknjižbu državne imovine? Ne znate. Državno odvjetništvo. Ne može niti kolega Pejnović niti njegove kolege nitko ne može drugi to, treba uknjižiti Državno odvjetništvo. Dakle, to je jedna stvar. Treća stvar, kanimo se silnih zabluda o nekakvim strašnim vrijednostima. Ovaj nažalost portfelj koji ima, bio je prije u Fondu za privatizaciju a to ako nije istina ja bih molio da me odmah kolega Pejnović ili kolega Mimica tu kažu da nije tako, nažalost vrijedi vrlo malo. Vi imate po ovako vizualno vrijednih turističkih objekata koji … prodavani su 14, 15 puta a nitko ih nije htio kupiti. Jer vi u procesu prodaje nažalost imate i negativan predznak. Kad nešto prodate onda to na kraju ima negativnu vrijednost. I to je možda nešto što je trebalo reći u uvodu i ja garantiram da bi onda rasprava bila puno kvalitetnija. Jer ova rasprava ne trpi politikantstvo, ne trpi politiku. Zato i jesam počeo sa time da postoji grijeh činjenja i nečinjenja. O tome čiji je veći, a čiji je manji možemo vidjeti nominalno koliko košta 16% HT-a pa onda možemo govoriti
Hvala lijepa. Odgovor na repliku Petar Baranović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega Šuker u svojoj karijeri sam znao raditi s kantarom ali danas nisam, valjda čiji je veći čiji je manji i slažem se s vama da postoji grijeh činjenja i nečinjenja. A što se tiče procjene državne imovine, samo ono što je na području grada Šibenika u kategoriji neperspektivnih vojnih objekata, nekretnine, vrijednost zemljišta može se mjeriti pa sigurno u desecima a vrlo vjerojatno i u stotinama milijuna kuna. I ne možemo govoriti da je državna imovina nešto što nema svoju vrijednost. Ispričavam se ako sam vas krivo razumio. … [[Upadica se ne razumije.]] A trgovačka društva su evo precizno ću sad prokomentirati ako ste mislili isključivo na trgovačka društva, trgovačka društva danas odista ne vrijede jer nakon 23 godine zanemarivanja i lošeg gospodarenja naravno da su izgubila vrijednost. Hvala lijepo.
I još ćemo čuti jedan klub pa ćemo onda napraviti stanku do ujutro. U ime Kluba zastupnika nacionalnih manjina kolega Deneš Šoja. Izvolite.
Potpredsjednice Sabora, potpredsjedniče Vlade, kolegice i kolege. Ovdje u raspravi je bilo rečeno državna imovina, a država to smo mi, to su građani, to je kolega Vinković valjda naglasio, a kolega Baranović kad je počeo raspravu onda je rekao da smo mi ti koji smo tu državnu imovinu naslijedili. Ja bih to malo ispravio da mi to nismo naslijedili nego smo mi to pozajmili od onih koji dolaze iza nas. I bilo bi pošteno i red bi bilo da im to korektno i vratimo. Mislim da je to jedan određeni moto. Moram reći iskreno kad sam vidio taj materijal i pročitao naslov bio sam jako sretan jer imam 15-godišnje iskustvo u suradnji sa agencijo, sa središnjim uredom itd. Prema tome, bio sam sretan jer konačno je ta problematika na dnevnom redu ovog Visokog doma i ja cijenim bez obzira na razne komentare da će biti određenog pozitivnog pomaka jer jel ovdje je u tim materijalima konstatirano i naznačeno da je neophodno dograditi pravni sustav. Znamo da vezano za raspolaganje sa tom imovinom u pitanju je nekoliko nekoliko različitih propisa. Dalje, konstatira se ovdje da je centralizacija vlasništva i upravljanja, a decentralizacija u korištenju. To je ovako jako lijepo rečeno ali u praksi to nije baš jednostavno. I konačno ova konstatacija mi se posebno sviđa kaže učinkovito upravljanje državnom imovinom utječe na razvoj gospodarstva i za njegovu stabilnost. To je apsolutno točno. Posebno sam malo pažljivije pročitao one dijelove koji se odnose na lokalnu samoupravu i odnos centralne vlasti odnosno u ovom slučaju agencije vezano za raspolaganje imovinom. Točno je i to da je 40 milijuna četvornih metara kvalitetnih oranica rekao bih pretvoreno u građevinsko zemljište odnosno u te razne zone. To je ako sam dobro izveo računicu 4 tisuće hektara to nije malo. Vjerojatno tu ima određenih efekata, a ima i takvih zona gdje zapravo tu i tamo bude nekakav pogon. Ima već i pogona koji su radili godinu, dve dana ali su otišli u stečaj. Žali Bože te lijepe oranice koja stoji ali nadamo se da će to ipak zaživjeti i biti. Međutim u toj sferi je za mene daleko veći problem u ruralnim sredinama da s jedne strane pretvaramo oranice u građevinsko zemljište, a s druge strane ja to mogu reći u sredini gdje ja živim, u tri sela ima 260 praznih kuća od kojih 90% sigurno nikad niko se tamo neće više vratiti. Bila bi sreća kada bi sredstvima to mogli otkupiti i ako imati tri kuće jedna do druge to je već jedna lijepa površina sa svom infrastrukturom od plina, kanalizacije i svega ostalog a ne oranice pretvarat. Nažalost nije u ovoj domeni tu bi vjerojatno propisi iz oblasti građevinarstva, graditeljstva trebali da pomognu da se taj problem riješi. Ja bih vrlo kratko samo još nekoliko konstatacija ovdje iznio u tim materijalima. U ovom poglavlju vezano za darovanje nekretnine u vlasništvu Republike dana je jedna konstatacija odnosno prijedlog za darovanja koja se vrše u korist jedinica lokalne i područne samouprave nema daljnjeg prijenosa vlasništva barem 15 godina. Mislim da je taj period jako dug da bi to trebalo moguće i skratiti jer život nosi različite kombinacije, probleme itd. i osobno smatram da je to previše dug period. Zatim kaže ovako "potrebno je preispitati mogućnost načina utvrđivanja odgovornosti župana, gradonačelnika i općinskih načelnika za slučaj da njihovo neracionalno postupanje s darovanim nekretninama pričini štetu RH". Mislim da je kolega Šuker tu malo prije spomenuo, ja još nijedan kao načelnih općine ugovor o otuđenju državne imovine ili imovine općine nisam potpisao bez suglasnosti državnog odvjetnika. Prema tome mislim da tu na određeni način odgovornost je nekako čak i podijeljena. No međutim da se vratim na ovu problematiku s kojom sam počeo. Ovdje ima vrlo interesantnih i za mene vrlo prihvatljivih konstatacija o rješavanju imovinskopravnih odnosa između RH i jedinica lokalne područne samouprave. Kaže ovako "zahtjevima za darovanjem u svrhu izgradnje infrastrukturnih objekata treba udovoljavati u što kraćem roku kako država ne bi bila prepreka unapređenju komunalnog standarda građana". Ovo je vrlo važno i mislim to me najviše dojmilo i ohrabrilo jer nije često puta toliko problem čak ni u propisima nego kod onih ljudi, ne kod premijera ili ministara itd. nego one birokratske strukture koja rješava te zahtjeve. Ja to moram naglasiti jer jako puno smo imali a imamo i sada problema s obzirom da je u Baranji 70% bilo društveno vlasništvo, to je sada državno, a 30 privatno što se tiče tih nekretnina, dok je to u Hrvatskoj odnos obratan. Prema tome kod nas niti jedna infrastruktura niti stambena zgrada, objekat društvenog standarda nigdje niste mogli započeti, a da u zemljišnim knjigama ne piše vlasnik RH. i kada to pogledate onda je automatski 6 mjeseci plus dok to riješite i razriješite. Međutim moram i to naglasiti da imam samo najljepše riječi za osoblje koje radi tamo jer imamo izvrsnu suradnju, ali nisu oni krivi što neki postupci traju mjesecima i mjesecima. Mogu samo to reći u ranijem periodu o tome je odlučivalo jedno povjerenstvo gdje je bilo 3 ili 4 ministara. I ja dođem u Zagreb i pitam kad ćemo dobiti rješenje? Pa kaže to povjerenstvo zasjeda 2, 3 puta maksimum 4 puta godišnje, a nije sigurno da će ići na prvu sjednicu taj vaš materijal. Onda možete misliti kada će to doći na red. Tu u toj efikasnosti tu su vrlo veliki problemi i tu vrlo ide sporo. Dalje, još ću pročitati tu jednu konstataciju koja mi se također jako sviđa, kaže "naime na zahtjev RH odnosno tijela i društava u vlasništvu RH jedinice lokalne samouprave oslobađaju ta tijela i društva od naknada za stjecanje određenog prava. Međutim u slučaju kada jedinice lokalne samouprave potražuju takva prava u pravilu ih se ne mogu ostvariti zbog šutnje administracije te nerijetko pokreću postupak izvlaštenja" itd. Znate šta to znači vremenski i koliko je to mukotrpno. Evo te momente sam želio naglasiti. I puno je riječi bilo i o decentralizaciji. Meni je ne samo to nego inače u mnogim drugim segmentima našeg života malo neshvatljivo da recimo ne županije ali regionalni centri u našem slučaju konkretno zašto u Osijeku neke od tih stvari mi ne možemo rješavati. Ja sam doživio i to da u, kod vas, kod vaših kolegica tamo toliko papira, pa kažem kako vi uopće tu možete raditi. Kaže to vam je od Dubrovnika do Belog Manastira. Evo, tu su papiri. Pa onda razmišljam, pa zašto dio toga nije u Osijeku i moraš i to što elektronička komunikacija, ovo što smo ovdje čuli, ove imovinsko pravne odnose elektroničkom komunikacijom jako je teško i gotovo i nemoguće rješavati. Ima ovdje još određenih stvari, ja sada ne želim jer to već, i prethodni diskutanti su to naglasili. Međutim, taj momenat rješavanja imovinskopravnih odnosa kod investicija je prvi korak jer bez toga ne možete raditi na dokumentaciji, znači ishođenje građevinske dozvole, to je posebna, također problematika s obzirom na sada trenutno na zatrpanost tih službi. I konačno, kada ste to sve riješili onda dolazi postupak javne nabave. I ukoliko to sve skupa sumirate za jednu ozbiljniju investiciju za ozbiljan projekat nisam siguran da to možete sve riješiti za godinu dana. A mi ovdje napadamo za stvaranje loše investicijske klime, ne znam, ministre, ministarstva itd.. Međutim, dobrim dijelom je to u rukama administracije da tako kažem koja bi nakon svih tih i dogradnje tog sustava u pravnom smislu ja se nadam iskreno da će biti to efikasnije. I sada ću još završiti o ovdje je jako puno bilo riječi o funkciji države. On je loš gospodar, to su kolege naglasili, loš gospodar i odumiru te funkcije te države. Ja se sjećam jedne rasprave kod nas u Baranji kada se o tome radilo. Puno su pričali o odumiranju te funkcije i onda je jedan pametan poljoprivrednik postavio pitanje ako je to tako recite vi meni da li je netko izračunao koliko će koštati sahrana ta. I nitko nije znao odgovoriti. Prema tome, asociram na to da ipak te neke državne funkcije ipak moramo zadržati. Hvala vam lijepo i ispričavam se.
Hvala lijepa. Sada ćemo prekinuti raspravu. Sutra u 9,30 nastavljamo, biti će na redu Klub zastupnika prvi SDSS-a. A u 12 sati ćemo glasati. Ukoliko ne bismo do 12 završili raspravu pa ćemo nastaviti nakon glasanja. Hvala lijepa. Doviđenja! Kolegice i kolege, želim vam dobar dan. Nastavljamo s raspravom o Prijedlogu strategije upravljanja i raspolaganja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske za razdoblje od 2013. do 2017. Izvolite kolega Lucić.
Poštovana gospođo potpredsjednice, u ime kluba HDZ-a tražim stanku od 5 minuta, a povodom dolaska poljoprivrednih proizvođača na Trg svetog Marka dakle jučer gdje i Hrvatska Vlada, odnosno nitko iz ministarstva niti premijer nije htio primit pa utoliko želim o tome reći nekoliko riječi kao predsjednik Odbora za poljoprivredu.
Određujem stanku do 9,42. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Franjo Lucić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Poštovane kolegice i kolege. Evo želio bih reći nekoliko riječi obzirom da sam jučer dobio poziv da primim sve one ljude koji su bili na Markovom trgu, dakle poljoprivredne proizvođače, a koji nisu došli prosvjedovat nego koji su došli ukazat na jednu nepravilnost, odnosno ukazat ono što im je obećano, a istovremeno nije izvršeno. Naime, svi skupa znamo da Hrvatska ovisi svakako o poljoprivrednoj proizvodnji i da su to sve ljudi koje možemo svrstati, koji jesu u biti realni sektor i to je nešto što nam daje za pravo da se ne smijemo odnosit tako prema realnom sektoru, između ostalog i prema poljoprivrednim proizvođačima, a upravo hrvatska Vlada je ta koja bi o tome trebala vodit računa, ona upravo čini ono što ne bi trebala. Naime, poljoprivredni proizvođači su jučer bili na Markovom trgu gdje su se uredno najavili i istovremeno tražili da im se objasni kako i na koji način hrvatska Vlada misli ispunit sve ono što je i predviđeno u proračunu, u financijskoj omotnici prema poljoprivrednim proizvođačima. Naravno da su to došli tražit jednim mirnim putem jer su to ljudi koji dolaze iz kontinentalnog dijela Slavonije i Baranje i oni su upravo bili ti koji su mislili kako hrvatska Vlada i premijer i ministar poljoprivrede žele upravo im objasnit ono što im nije jasno. No istovremeno oni su došli kao i ne znam po koji puta u Zagreb, a da istovremeno nitko iz Vlade, iz ministarstva niti ministar nije ih htio primit. Naime, o čemu se radi? Financijska omotnica koja je predviđena za poticaje dakle za poljoprivredne proizvođače je 2 milijarde i 962 milijuna kuna. Do sada je isplaćeno 2 milijarde i 200 milijuna kuna i došli su u nedoumicu iz razlog što ministar financija, ministar Linić kaže kako su poticaji isplaćeni, na drugoj strani ministar poljoprivrede kaže kako će do konca lipnja bit ostatak isplaćen. Na drugoj strani po sektorima pojedinci su dobili 95% sredstava, ostali nisu dobili 50% sredstava i naravno da su u situaciji da ne znaju kako i na koji način nastavit proizvodnju. Ti ljudi doista zaslužuju pozornost jer ti ljudi proizvode hranu koja je toliko neophodna hrvatskom narodu i toliko je neophodna da ne moramo uvozit poljoprivredne proizvode, a mi na ovaj način šaljemo poruku poljoprivrednim proizvođačima da jednostavno moraju zatvarat svoje OPG-ove, svoja poduzeća. Poštovane kolegice i kolege, siguran sam da hrvatska Vlada ne čini dobro kada na ovaj način ignorira one ljude koji stvaraju boljitak, one ljude koji stvaraju dodanu vrijednost, one ljude koji ih zapošljavaju. Svjedoci smo da zbog ovakvog odnosa prema poljoprivredi je uništeno 4000 farmi, 40 000 krava je prisilno na klanju. Pa ja vas poštovane kolegice i kolege pitam, da li je ovo pokazatelj i da li je ovo garancija da će naš poljoprivredni proizvođač sutra u Europskoj uniji prosperirat i da li je ovo garancija opstojnosti hrvatskog sela. Zašto se ministar, zašto se hrvatski premijer odnosi ovako prema hrvatskom poljoprivrednom proizvođaču i zašto ne primi ove ljude koji su jučer ostavili svoje poslove da ih premijer primi na 10 minuta. Oni nisu prosvjednici, oni samo traže svoja prava, a to je i garancija da ih dobiju da bi sutra mogli nastavit i da bi njihovo poljoprivredno gospodarstvo opstalo. I zato sam zatražio ovu stanku jer ona sigurno zaslužuje pozornost, jer ako i dalje budemo se odnosili ovako prema hrvatskom seljaku siguran sam da će ono nestat, a ako nam bude takva situacija onda sam siguran da ćemo daleko više imat uvoza poljoprivrednih proizvoda nego što to imamo danas, a to znači katastrofu za Hrvatsku. Hvala vam lijepa.
Hvala. Nastavljamo s raspravom. U ime kluba SDSS-a kolega Mile Horvat.
Zahvaljujem se gospodine predstojniče Državnog ureda za upravljanje državnom imovinom, kolegice i kolege. Ja bih rekao nekoliko stajališta kluba SDSS-a o Strategiji upravljanja državnom imovinom o kojoj danas raspravljamo. Žao mi je što nema ovdje i predstavnika predlagatelja gospodina Mimice. Očito da je, ako smijem slobodno reći Vlada ga poslala da ovdje brani strategiju kako bi svojim autoritetom pojačao značaj te strategije. Strategija je za nas vrlo važan dokument. Mislimo da je to osnovni dokument za upravljanje preostalom državnom imovinom. Zašto? Zato što će ako se iščitavaju odrednice strategije vidi se da će iz te strategije kasnije uslijediti i izmjene određenih, odnosno donošenje i izmjena određenih provedbenih propisa. Samim time onda ova strategija koja će vjerojatno od sutra biti, odnosno danas biti usvojena će onda biti na neki način i temelj odnosno i pokriće za sve kasnije odluke Vlade u smislu raspolaganja državnom imovinom. Ta državna imovina nije mala, iako smo jučer čuli i nekakve teze da je upitna veličina te državne imovine mislim kad se radi o, mislim da tu državnu imovinu ne trebamo u ekonomskom smislu promatrati samo kroz tvrtke koje su u problemima. Trebamo promatrati kao raspolaganje jednim ogromnim nacionalnim bogatstvom kao što su vode, šume, na kraju i ceste. Na kraju tu su i portfelji, tu su stanovi, tu su određeni stambeni objekti. To je jedno ogromno državno bogatstvo koje se, čija sudbina se kreira u ovom strateškom dokumentu. Zato mislimo da ima potpuno smisla i potrebe da se ovaj dokument raspravlja u dva čitanja. Samom logikom on se više ne može ispravljati nikakvim amandmanima. Dakle, može se samo popraviti novim prijedlogom predlagatelja za neko drugo čitanje, a mislimo isto tako da ima razloga da se ono popravi jer ova strategija nije kompletna, nije onakvog formata kakva bi po nama trebala biti kad obuhvaća raspolaganje ovako krupnim državnim vrijednostima. Ona je prilično načelna i mislimo da nema nekakvih konkretnih i jakih odrednica za raspolaganje u budućnosti. Za SDSS je načelno bitno i prihvatljivo prvo nacionalno bogatstvo se ne prodaje. To je osnovna stvar. Druga stvar, oblik raspolaganja, dugoročnog raspolaganja mislimo da je koncesija najoptimalniji oblik raspolaganja državnim bogatstvom ovog trenutka. I treća stvar jeste da država ne mora nužno biti i loš gospodar. Naravno postoje primjeri u zemljama EU gdje država itekako dobro gospodari sa nacionalnim bogatstvom. Dakle, ima razrađene mehanizme da li ekonomske, da li tržišne, da li upravljačke da raspolaže sa onim što odredi da je od nacionalnog interesa. Mislimo da strategija nije dovoljno obradila pravce raspolaganja ključnim resursima kao što su šume, kao što su vode itd. Ona je tek nešto jasnije definirala u zadnje vrijeme raspolaganje poljoprivrednim zemljištem kao jednim velikim državnim bogatstvom. Primjetna je i centralizacija. Cijelim procesom upravlja Vlada. I agencija je ta koja dobija ogromne obaveze, ona postaje praktično kroz ovo najveći trgovac tvrtkama. Ona treba u neko vrijeme da proda gotovo 6 stotina tvrtki. Pitanje je da li je to agencija kapacitirana i pitanje je moći i utjecaja kojom se kumulira time kroz agenciju dajući im ovako velike nadležnosti. To su sve nekakvi načelni stavovi o ovom važnom dokumentu, a ja ću sad pokušati proći kroz tu strategiju i kroz par konkretnih primjera reći gdje mislimo da bi se ona na neki način trebala dopuniti. Samo kratko. Pretvorba, privatizacija društvenog kapitala, puno je o tome govoreno i ja neću ponavljati. Ali moram istaknuti činjenicu, ovdje se govori o prodaji dionica, besplatnoj dodjeli dionica u proteklim periodima. Ja podvlačim, postoji populacija, postoji dakle jedna grupacija građana koja zbog određenih objektivnih, nešto subjektivnih okolnosti u proteklom periodu nije imala mogućnosti da konzumira povoljnosti učestvovanja u privatizaciji. I mislim da ona ni u budućnosti s obzirom na određenje ove strategije neće to ni biti. Govorim o ljudima koji su u statusu povratnika, koji su ipak u svojim sredinama cijeli svoj radni vijek ugradili u podizanje određenih firmi u kojima oni danas više nemaju pravo da participiraju ni na koji način. Ovdje se govori o trgovačkim društvima u većinskom vlasništvu Republike Hrvatske, na stranici 23. pa su nabrojana 23 trgovačka društva sa posebnim državnim interesom koje se nalazi u većinskom portfelju države, pa se onda konstatira da se će u budućnosti dio tih trgovačkih društava prenijeti će se na upravljanje državnom uredu, a dio će se prodati i prestati biti u vlasništvu Republike Hrvatske. Onda se kaže, aktualna prodaja ova tri velika državna poduzeća kao što su Croatia, Hrvatska poštanska banka i brodograđevna industrija 3. Maj. Postavlja se pitanje, bilo bi dobro znati koji su sljedeći na prodaju sa popisa od ova 23, postavlja se jedno logično pitanje, načelno čitanje. Ako su ona od posebnog državnog interesa zašto se prodaju? Jer nešto što je od posebnog državnog interesa se nigdje ne prodaje. Dalje, govori se o stanovima pa se citira odluka o prodaji stanova u vlasništvu RH na području Podunavlja. Jeste, ta odluka postoji. Međutim, ta odluka do dan danas nije zaživjela, ona dakle nije realizirana u gotovo nijednom svom elementu i stanovi se ne prodaju. Još je lošija varijanta što postoji neujednačenost kriterija za prodaju tih stanova pa ministarstvo prodaje po jednoj cijeni stanove, agencija prodaje po drugoj cijeni stanove. Naravno da to ne može, ti detalji ne mogu biti predmet ove strategije ali ja to moram podvući jer je ovo za određenu grupaciju ljudi strateški interes, kupiti stan konačno nakon toliko godina pod uvjetima kao što su kupili i ostali građani RH. Ovdje govorimo o Zakonu o šumama pa konstatiramo da su šume i šumska zemljišta dobra od interesa za RH te imaju njezinu osobitu zaštitu. Ja mislim da se o šumama treba ozbiljno razgovarati, da se treba napraviti jedna ozbiljna zrela Strategija raspolaganja šumarstvom zbog budućnosti. Mislim da se radi o jednom sistemu koje je prilično anakrono i treba da se odlučimo ili ćemo to raditi kao što to rade zemlje poput Austrije, poput Njemačke ili ćemo raditi drugačije. Na način da želimo da radimo kao Austrija a imamo recidive prošlog sistema, nije dobro za funkcioniranje sistema Hrvatskih šuma. U toj strategiji ne vidimo smjernice na koji način razmišlja u smislu restrukturiranja šuma. Ovdje imamo i informaciju o stanovima poslovnim prostorima u vlasništvu RH. Imamo nešto što je konstatacija koja je za razmišljanje gdje je u ministarstvima revizijom utvrđeno da zakupci nisu plaćali zakupninu stanova u ugovorenom roku. Također je utvrđeno da u određenim slučajevima ministarstva nisu pravodobno poduzimala mjere za naplatu potraživanja kao i za uzimanje poslovnog prostora u zakup nisu određeni kriteriji, ne postoje propisane procedure zakupnine po četvornom metru značajno se razlikuju. Ovo je izvorište, dakle ova definicija nam govori zašto je došlo do onih afera do kojih je dolazilo zadnjih godina kad se govori o korištenju zakupa, odnosno načinu korištenja poslovnog prostora u državnoj imovini. Zemljišne knjige, konstatira se da je nesređeno stanje. A mi smo više puta spominjali da postoji u okviru nesređenog stanja zemljišnih knjiga jedna vrlo bitna stvar. I danas postoje slučajevi da je država Hrvatska upisana kao vlasnik na privatnu imovinu ljudi koji se još uvijek nisu vratili. Dakle, u strategiji ovoj očekujemo da vidimo projekciju rješavanja ovakvih jednih nepravdi koje je država uradila prema određenoj kategoriji ljudi. Interesantna je stvar raspolaganje trgovačkim društvima u portfelju RH pa se govori društva su udjelom RH, do 25% će se prodati u roku od 2 godine, restrukturirati ili će se s njima izaći na Burzu. Onda se kaže ovako da je takvih društava 507. Ja postavljam jedno matematičko pitanje, kako će agencija u roku 24 mjeseca prodati, restrukturirati ili staviti na Burzu 507 trgovačkih društava? Matematički mora mjesečno 25 takvih društava obraditi i plus još 10-ak društava iz portfelja preko 25%. Nije li to malo preambiciozno zadan zadatak u ovoj strategiji agenciji o kojoj sam govorio da mislim da nije kapacitirana za ovako ozbiljne poslove. Smjernice u rješavanju naslijeđenih spornih posebnih pitanja, povrat nekretnina vjerskim zajednicama. Napominjem da srpskoj pravoslavnoj crkvi ni danas nije vraćena imovina. I ne vidim razloga zašto do danas to nije urađeno kad postoje zakonski okviri i zašto u strategiji ovoj nije rečeno konkretnije na koji način će se vratiti ta imovina nego se ukazuje na problem s većim vjerskim zajednicama nastao je vjerojatno zato što su one podnijele i veći broj zahtjeva za naknadu oduzete imovine. A nerijetko se u jednom zahtjevu potražuje naknada za više nekretnina. Pa potražuju onoliko koliko imaju. To nije razlog da se to ne vrati. Isto tako postoji imovina nekih institucija kao što je prosvjeta, kao što je privrednik koja nije vraćena, a koja bi trebala biti vraćena. Recimo imovina privrednika, u Zagrebu su zgrade u Preradovićevoj, Berislavićevoj, Samoborska cesta, zgrade i kuće u Daruvaru, Pakracu, Rijeci, Slavonskom Brodu, Osijeku, Gospiću, Vinkovcima. Prosvjeta ima zgrade u Zagrebu Preradovićevoj, Josipa Jelačića, Kvaternika itd. To su jedna ogromna državna bogatstva koja netko koristi na nezakonit način jer je to davno trebalo biti vraćeno. U ovoj strategiji ne vidimo kad će to biti vraćeno nego se opet nalaze razlozi i objašnjenja zašto to nije vraćeno. I konačno da završim, jedno vrlo ozbiljno pitanje o kojem nitko nije govorio, a to je na stranici 94. imovine i sukcesije. Ovdje je jako dobro objašnjenja geneza događaja oko pretvorbe i što je slijedilo nečemu što će se zvati sukcesija. Ali, ne vidimo načina, ne vidimo ni strategiju Vlade RH, ne vidimo rokove kad će ući u sukcesiju i kako će to riješiti. Vrlo ozbiljan je problem. Neki podaci govore da vrijednost hrvatske imovine, konkretno u Srbiji, je oko 800 milijuna dolara dok je vrijednost imovine Republike Srbije u Hrvatskoj veća te prema nezvanični procjenama iznosi oko milijardu i 800 milijuna dolara. Dakle, ljudi to su vrlo ozbiljne stvari. Ovdje mi ne vidimo iz ove strategije kako će se razgovarati o sukcesiji, a znamo da postoji obaveza iz provedbe Aneksa G. Prema tome to je međunarodna obaveza. Ja ne preferiram da to sad otvorimo tu temu ali upozoravam u ovoj strategiji ne vidimo kako će država riješiti ovako ozbiljan imovinski problem. Ne prejudiciram niti završetak razgovora niti rezultate, ali bi bilo dobro znati šta Vlada misli o ovoj stvari u ovom strateškom dokumentu osim što je rekla da se pravi akacijski plan. Između ostaloga 2009.je krenula međudržavna inicijativa oko ovoga problema, mi do danas nismo ništa uradili i to nije dobro jer postoje nekakvi međunarodni elementi koji vode brigu o rješavanju ovoga pitanja. Sve u svemu mislimo da ova strategija ima dobru namjeru ali mislimo da postoji dovoljno razloga da ova strategija ide u drugo čitanje kako bi ona bila jedan vrlo ozbiljan i kompletan dokument za upravljanje imovinom RH. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo tri replike. Kolega Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Horvat, pitali ste na samom početku zapravo sami sebi vjerojatno postavili pitanje, da biste htjeli znati što je sljedeće na prodaju jer ovdje piše da je trenutno u tijeku prodaja 3.maja, Croatia osiguranja i Hrvatske poštanske banke, kažete da bi trebalo možda pisati u ovom dokumentu. Ali piše vam između redaka vam piše šta će se prodati. Ovim dokumentom će se Vladi omogućiti da proda sve što se prohtje da proda. Nakon što većina usvoji ovu lošu, iznimno lošu strategiju, na koju je netko jučer uskliknuo imamo je, kao prvi predsjednik kada je uskliknuo sa balkona književnika "Imamo Hrvatsku", tako imamo sada strategiju, Sabor se razvlašćuje od bio kakvog utjecaja na rasprodaju državne imovine. Ako vas osobno interesira redoslijed kako će se rasprodavati morate biti u dobrim vezama sa gospodinom Milanovićem i članovima Vlade pa ćete onda saznati ali nećemo mi saznavati ovdje u Saboru, mi ćemo pročitati u novinama da se nešto prodalo. Znači redoslijed rasprodaje hrvatske državne imovine osvit će od interesa moćnika, oni koji imaju novac, a svi oni su u službi to je itekako poznato krupnoga kapitala i sasvim sigurno da neće gledati na interese Hrvatske države odnosno hrvatskih građana.
Sljedeća replika, morate se kolega javiti, Dragutin Lesar.
Kolega Horvat ja se pridružujem vašem prijedlogu da bi bilo dobro i drugo čitanje o ovoj strategiji. A kao jaki argument iznijet ću sljedeće, u popisu trgovačkih društava od razvojnog značenja za RH su između ostalih Hrvatska pošta, Croatia banka i Croatia osiguranje. Način njihove privatizacije ne predviđa se posebnim zakonom kao kod ove kategorije koje su uvrštene u strateška trgovačka društva. I sada pogledajte međusobnu vezu, tko su vlasnici Croatia osiguranje? Oko 80% RH, 2,15% Hrvatska poštanska banka i ostalo su obvezni mirovinski fondovi. Kod Hrvatske poštanske banke opet zanimljiva situacija, 51% RH, 20% Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje i još 28% Hrvatska pošta. Prodajom Hrvatske pošte, samo Hrvatske pošte, vrši se i prodaja tog dijela udjela u Hrvatskoj poštanskoj banci. I tek kada povežete vlasničke strukture, poduzeća tvrtki trgovačkih društva da koristim terminologiju iz same strategije za koje se ne predviđa privatizacija posebnim zakonom, vidite da prodajom jednog trgovačkog društva praktički se prodaju veliki ili značajni udjeli 2., 3., 4. i 5. i neposredno ili posredno prodaje zapravo i ono što je navedeno da je od strateškog značaja jer mi u ovom trenutku nemamo vlasnički pregled tih 27 pravnih osoba koje su razvrstana u strateška trgovačka društva.
Odgovor na repliku Mile Horvat.
Zahvaljujem se. … [[Govornik nije uključen.]] prodaje. Mene odnosno naš klub samo dakle naš je načelni stav da mislimo da to državno bogatstvo ne treba da se prodaje, posebno ne Croatia osiguranje, posebno ne jedina domaća banka sa domaćim kapitalom. Tu možemo imati različita mišljenja, naš stav je takav bez špekulacija o tome kakve su kombinacije u tim poslovima. Ono što mislimo isto da je stvar za raspravu, ti poslovi su ponavljam dati u nadležnost jednoj agenciji i to su veliki poslovi. Pitanje da li ta agencija ima kadrova, da li fizički može, da li stručno može vršiti prodaju 600 firmi u roku od 3 godine, ne prodaju dakle i dokapitalizirati, restrukturirati ili sve to skupa što uz to ide i još prodati ovako 3 značajna giganta kao što ste vi sada rekli. Dakle to je nešto što nama ovog trenutka je stvar za raspravu. Ukoliko nas u toj raspravi predlagatelj uvjeri da za to postoje opravdani razlozi i da se drugačije stvar ne može popraviti nego prodajom tog nacionalnog odnosno državnog bogatstva, mi smo spremni to prihvatiti, ali takve argumente do danas mi još nismo čuli.
Replika Nadica Jelaš.
Zahvaljujem potpredsjednice. Kolega Horvat vi ste u svojoj raspravi rekli da je strategija načelna. Pa svaka strategija je načelna. Dakle i ova je jedan koncept ali morate priznati da je isto tako i odlična podloga za donošenje zakona o raspolaganju državnom imovinom koji će se zasigurno i ubrzo donijeti. Govorili ste također o nalazu državne revizije o tome kako se do sada raspolagalo državnom imovinom pa ću ja iznijeti jedan drastičan primjer toga o kojem smo vrlo često govorili, isticali ga kada se govorilo upravo o nalazima državne revizije. Dakle, riječ je o Ministarstvu obrane koje je odlukom Vlade Republike Hrvatske iz 1992. godine dobilo na upravljanje ovako 37, zapravo 38 tisuća stanova, preko 3700 garaža i više od 400 poslovnih prostora. Dakle, više od polovine tih poslovnih prostora i ovoga je trenutka prazno i propada. Za jedan veći broj tih objekata čak od 97. godine nisu zaključivani ugovori o najmu ili zakupu. U onim slučajevima kada jesu zaključeni ugovori o najmu odnosno zakupu, revizijom je utvrđeno da u većem broju slučajeva ministarstvo nije poduzimalo nikakve mjere da se ta potraživanja s naslova zakupa i najma i naplate. Nisu se pravodobno pokretali ni sudski postupci pa se najveći dio tih potraživanja zapravo niti nikada neće moći naplatiti jer su naprosto dužnici otišli u stečaj. Dakle, to je zauvijek izgubljen novac. S druge strane imamo slučajeve gdje ministarstva plaćaju ogroman novac upravo da bi iznajmili prostore za svoju djelatnost. Dakle, dobro je da je ova strategija donesena i dobro je da se danas o njoj ovako razgovara. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku Mile Horvat.
Naravno da je dobro da se ova strategija, da je donesena odnosno da je pred nama i naravno da je dobro da se o njoj razgovara. Upravo mislimo da postoje razlozi načelnosti i razlozi da se još jedanput o njoj razgovara. Znači da bi predlagatelj neke segmente ove strategije mogao jasnije odrediti. Naravno da će iz toga kasnije izaći regulativa i u tome i jeste problem ono što mi danas ovdje usvojimo da će biti osnova i pokriće za donošenje zakonskih propisa. Ali su okviri postavljeni dosta široko u nekim stvarima. Nalaz je takav kakav jeste, ja sam ga samo citirao i dao sam ga za razmišljanje i mislim da nije dobro ovo što je ovdje revizija konstatirala i da smo o ovoj stvari trebali razgovarati puno prije.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Goran Marić.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, cijenjene kolegice i kolege. Ako znamo da je imovina ukupna vrijednost raspoloživih resursa onda znamo i koliko je to važno pitanje za sadašnjost i za budućnost Republike Hrvatske. I za sadašnjost i budućnost svih generacija hrvatskih. Ne može se o strategiji govoriti a da se ne povezuje sa dva druga termina sa vizijom i ciljevima. Jer oni su međusobno povezani. Vizija predstavlja sliku idealne budućnosti a ciljevi način kako se ostvaruje ta vizija. A strategija je koncept za postizanje tih ciljeva. I da bismo mogli razgovarati o i raspravljati o strategiji moraju biti jasniji ciljevi. Ciljevi svaki moraju, posebice kada je ovako važna a to je ukupna vrijednost raspoloživih resursa Republike Hrvatske oni moraju biti mjerljivi, provjerljivi, jasni i provedivi. Postoji ogroman vrijednosni jaz po pitanju imovine Republike Hrvatske. A što bi bio vrijednosni jaz. Razlika između potencijalne vrijednosti i sadašnje vrijednosti, ogromna je razlika između potencijalne vrijednosti, imovine Republike Hrvatske i sadašnje. Na slabiju vrijednost trenutnu utječe i kriza koja nas je zatekla već petu godinu ali najviše utječe način upravljanja tom imovinom otkada se Hrvatska osamostalila. Ovaj dokument je vrijedan dokument i tražio je izniman i napor da se sačini. On je zbroj iznimno korisnih informacija, ali nije točno da ništa nije postojalo jer je ovo zbroj samo onoga što je postojalo. Ništa nije u međuvremenu dok se ovaj dokument izrađivao, utvrdilo, saznalo ili nešto … [[Govornik se ne razumije.]] dakle ovo je sve nešto što je već postojalo samo je bilo neorganizirano. I nedostatno za jednu kvalitetnu izradu strategije. Ali ovo je zasigurno jedan iznimno bogat, sadržajno bogat dokument koji iz različitih izvora prikuplja informacije. … [[Govornik se ne razumije.]] na je na jednom mjestu ali da bismo mogli imati kvalitetan dokument izrađen pa i nazivati ga strategijom on je nužan, traži veću posvećenost i traži drugo čitanje. Ako bismo mjerili važnost ovog dokumenta sa vremenom posvećenoj ovoj raspravi onda skoro da ovaj dokument nema važnosti nikakve. O zakonu o obrtu smo razgovarali dva dana a o ovoj strategiji malo popodne i malo jutros ujutro s tim da je predlagatelj obrazlagao samo 6 minuta ovaj najvažniji strateški dokument koji bi trebao biti u Republici Hrvatskoj. U ovom dokumentu je na stranici 13 popis imovine napisan ali to je popis, to su pojavni mogući teorijski oblici imovine ali to nisu, to nije popis imovine Republike Hrvatske. Ovo su svi mogući oblici ali mi nemamo evidencije po kojem obliku, koliko imovine, u kojoj vrijednosti imamo i u kakvom je stanju. Ima ovdje navedena imovina koje nemamo, primjerice iz stavka 13. sukcesija, potraživanje po pitanju sukcesije iz bivše SFRJ. Podaci o tome ne postoje nigdje, nitko se u Hrvatskoj ne bavi sukcesijom. Ne postoji dokumentacija o sukcesiji, a ukupna vrijednost potraživanja temeljem sukcesije financijskih potraživanja iznosi 3 milijarde eura. Samo na jednom računu zajedničkim računima koji su bili u inozemstvu na deviznim računima 2001. godine je nestalo 568 milijuna dolara od čega je pripadalo Hrvatskoj 28,49%. Nikad nitko nije potegnuo pitanje tko je dignuo te novce i zašto Republika Hrvatska nije dobila dio tih novaca, a to je milijardu kuna. O sukcesiji nitko u Hrvatskoj ne brine kao da to nije imovina Republike Hrvatske. Ovdje se navodi u stavku 24. novac, štedni ulozi i zlatne poluge. Nažalost, Hrvatska nema zlatnih poluga, nema ni grama zlata. Hrvatska je pod najvećim okriljem tajnosti rasprodala, ne prodala nego rasprodala svoje zlatne poluge, 15,5 tona zlatnih poluga, točnije 15055 kg prodala, a 468 kg ostavila Beogradu jer umjesto da po sukcesiji nama pripasa 28,49 za zlato koje smo imali u Beogradu deponirano dobili smo samo 23% iz nepoznatih razloga. Ne postoji niti jedan dokument koji govori o prodaji te najvrjednije imovine Republike Hrvatske, zlatnih poluga. Ne postoji nijedan zapisnik niti ni u jednom izvješću ne postoji informacija o toj prodaji. Zar je moguće da se to događa u Republici Hrvatskoj, a mi govorimo evo ovdje i o tim zlatnim polugama. Ukupno je prodano za 145 milijuna dolara, a vrijednost današnja je milijardu dolara. Postoji jedna mantra u Hrvatskoj, da država ne zna gospodariti, da država ne smije biti poduzetnik i da sve treba prepustiti tržištu. Tvrtke i korporacije imaju svoju ulogu i to vrlo važnu ulogu u svakom društvu, ali nikada tvrtke niti korporacije ne mogu zamijeniti niti smiju zamjenjivati ulogu države. Onog trenutka kad korporacija proguta zadnju državnu tvrtku socijalna država izdahne i to moramo imati na umu i moramo svi znati da Strategija upravljanja državnom imovinom ne bi smjela ići u smjeru razvlašćivanja države, to je opasan put. A koliko je opasan put već smo se nažalost uvjerili pretvorbom i privatizacijom, a o tome evo imate i vi na stranici 17 gdje ste samo ukratko naveli rezultate pretvorbe i privatizacije, vrijednost kapitala analiziranih društava je smanjena, smanjen je ukupan broj zaposlenih, povećan je broj društava u kojima je otvoren stečajni postupak, dio društava nije ostvarilo svoje razvojne programe. To su rezultati famozne pretvorbe i privatizacije, još kad na to dodamo najveći izvor kriminala u Hrvatskoj a to su stečajni postupci koji su vođeni u zadnjih 15 godina onda nije ni čudo da su se svi trudili utvrditi da država ne zna upravljati. Ali jedan čuveni ekonomist George Cooper u svojoj knjizi "Uzroci financijskih kriza" kazao je već dugo se širi laž o učinkovitom tržištu, to je više vjera nego činjenica. Ne postoji tržište koje ima potpunu slobodu distribucije, ne postoji tržište koje nema monopola, ne postoji tržište koje nema oligopola. Zato je uloga države intervenirati, zato je uloga države i upravljati, zato ne smije ni u kom slučaju rasprodati jer u Hrvatskoj ništa još nije prodano, rasprodati ono što utječe na fiskalni kapacitet države. A ako znamo da fiskalni kapacitet države proizlazi iz snage nacionalne ekonomije, a snaga nacionalne ekonomije i strukture nacionalne ekonomije, ako banke i monetarna politika jedine utječu na strukturu nacionalne ekonomije kako onda smijemo se usuditi prodati ono zadnje što imamo, a to je udio od 2-3% u bankarskom sustavu. Prodaja Croatia osiguranja i Hrvatske poštanske banke je predaja posljednje crte financijskog suvereniteta Republike Hrvatske. Prodajom Croatia osiguranja ne prodaje se samo udio u Croatia osiguranju, prodaje se i 50% jednog mirovinskog fonda, prodaje se štošta drugo gdje je isprepleteni vlasnički odnosi što ste čuli i maloprije. A što bi to trebalo biti od nacionalnog interesa ako nisu Hrvatske pošte, ako to nije Zračna luka Zagreb, Zračna luka Split, ako to nije ACI, ako to nije Jadrolinija, ako to nije Hrvatska željeznica, Hrvatska pošta, Hrvatska poštanska banka. Pa ako je toliko stalo da ne smije država imati niti jednu banku pa evo Croatia banka je bila u vlasništvu 5700 dioničara, to im je nekako pod čudnovatim okolnostima oduzeto, u problemima je, pa neka država vrati tu banku ako je već stalo. Zašto bi prodavala Hrvatsku poštansku banku kad može, evo privatizirati onu u kojoj ima problema više nego u Poštanskoj banci u kojoj nema uopće problema. Prodajom Croatia osiguranja prodaju se najvrjednije nekretnine koje u Hrvatskoj postoje, prodaju se spomenici kulture. Ne postoji niti jedan grad u Hrvatskoj gdje u središtu samog grada najvrjednija, najcjenjenija, najstarija zgrada nije u vlasništvu Croatia osiguranja. Prodajemo tradiciju, prodajemo hrvatsko ime i zato nismo, ne podržavamo prodaju strateških kompanija, a mislimo da i ovi koje sam nabrojao spadaju u tu grupu strateških kompanija. Toliko ima Hrvatska imovine za koju i ne zna. Radi se o neprocijenjenoj imovini na stranici 24. Nikad nitko nije procijenio vrijednost telekomunikacijske infrastrukture, nikad nitko nije procijenio vrijednost turističkog zemljišta tisućama kvadrata koje hotelska poduzeća koriste već 20 godina. U milijardama eura se mjeri. Što sve nije ušlo u temeljni kapital, zašto se nikada nije elaborati o pretvorbi izanalizirali, što je ušlo u temeljni kapital i je li tvrtke raspolagaju samo sa imovinom onom što je kroz pretvorbu ušlo u temeljni kapital ili one raspolažu i sa onim što nije procijenjeno u vrijednost temeljnog kapitala kao što to neki raspolažu, a naftna nalazišta nisu procijenjena u vrijednosti nekoliko milijarda dolara u temeljni kapital toga poduzeća. Državna poduzeća i vođenje državnim poduzećima se pokazalo neučinkovitim. Sva restrukturiranja, investiranja, sanacije u Hrvatskoj ne provode tvrtke nego provode građani, a državna poduzeća svoje upravljačke nesposobnosti uvijek prevaljuju na korisnike usluga povećanjem cijena. Ne mogu se oteti dojmu da možda to nije i usmjereno u nekom nepoželjnom pravcu. Kako je moguće da isti direktori dok je bilo državno posluju iznimno loše, a isti ti direktori nakon pretvorbe i privatizacije kad su ostali posluju jako dobro. Ali naravno da će i Hrvatska poštanska banka imati neravnopravan položaj na tržištu ako sama država ili državna poduzeća najmanje posluju sa državnom bankom. Ovaj dokument je pokazatelj da se radi kad je u pitanju imovina Republike Hrvatske o potpuno neorganiziranom sustavu, zapuštenom, arhaičnom sustavu. I ovaj dokument upućuje na to. Zato je i dobro da ima ovaj dokument, ali za izradu strategije morao bi ići u drugo čitanje i moralo bi bit jasnije postavljeno ne možemo govoriti o strategiji ako nema brojki. Ovdje ni jedna vrijednost nije iznesena ne vašom krivnjom, ne krivnjom ove Vlade jer jednostavno to ne postoji. Ali moramo to imati da bismo zaključke prave imali i da bismo mogli znati što želimo od imovine Republike Hrvatske koja je podcijenjena i u načinu upravljanja, ali i u načinu vođenja. Hvala lijepa.
Hvala. I sada krećemo na replike, Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Mariću, na početku ste pojasnili što je vizija i cilj, zapravo da bi prije strategije trebali raspravljati o viziji i o ciljevima i rekli ste da je strategija koncept za postizanje ciljeva. Međutim, postoji u ovom dokumentu i vizija i cilj. Ona se čita među recima. Ciljevi su kao i do sada, kao i u vrijeme HDZ-ove Vlade rasprodaja svega što se može rasprodati. Sjetite se da su Jeljcina i druge državnike Fridmanovce držale međunarodne korporacije tako dugo na vlasti dok je bio voljan surađivati s njima. Nakon toga su nestali sa scene svjetske. Sjetite se od južne Amerike do Azije, do svih onih država koje su prolazile doktrinu šoka. Naivno je vjerovati da se ovaj dokument radi zbog toga što se misli na dobro naroda, da bude narodu bolje. Točno je ono što ste konstatirali mantru država je loš gospodar. Zbog toga, zbog te mantre vlast želi razvlastiti državu. Sjetite se tko je isto želio razvlastiti državu - komunisti. U vrijeme komunizma se govorilo, ali samo u teoriji, o razvlašćivanju države i vladavini naroda. To znači rigidni komunizam i korporativni jastrebizam. Između njih se može staviti znak jednakosti. Sve ovo što se radi je s jasnom vizijom i jasnim ciljem – ostaviti Hrvatsku i bez gaća.
Odgovor na repliku, Goran Marić.
Kolega Vukšić, ako bilo koja Vlada ne želi upravljati svojim državnim poduzećima i kaže da ne zna upravljati to znači da ne vjeruje državi koju vodi, ne vjeruje sebi, ne vjeruje državi koju vodi. I nikako ni ciljevi, ni vizija, ni strategija ne bi bili nejasni, niti se smiju iščitavati između redova, a najmanje bi se smjelo prema državnoj imovini pristupati na način, a čini mi se da se tako u pravilu do sada pristupalo na način koji piše na babilonskom zidu, jedan grafit. Kaže …/Govornik se ne razumije. izbrojeno, odvagnuto i razdijeljeno. Hvala lijepa.
Branko Bačić, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Marić rekli ste u svom izlaganju kako bi svaki strateški dokument, svaka strategija trebala sadržavati i financijske pokazatelje što ova nema. No, pitanje je da li ovo možemo nazvati strategijom? Strategija je prije svega dugoročni dokument, a ovaj dokument o kojemu mi raspravljamo donosi se na razdoblje od tek 3,5 godine. Dakle, do kraja 2017., a mi smo u ovom trenutku već u polovici 2013. godine. On ne sadržava osnovne elemente koje mora imati jedna strategija, a ovaj dokument koji za tako kratko razdoblje se donosi trebao bi svoje utemeljenje imati u državnom proračunu. Mi smo donijeli Državni proračun za 2013. godinu, donijeli smo i projekcije Proračuna za '14. i '15. godinu. Možemo postaviti pitanje da li ove mjere koje su navedene u ovoj strategiji imaju svoje financijsko opravdanje, svoju financijsku podršku u projekcijama i u proračunima koje smo donijeli za naredno razdoblje? Ja držim da nemaju. Mogu dati jedan primjer. Temeljna mjera kad je u pitanju sređivanje nekretnina u RH kao jednog od najvećih segmenata državne imovine jest usklađenje katastra i zemljišne knjige. U isto vrijeme kada Vlada predlaže Saboru da usvoji strategiju kojom ćemo uskladiti katastar i zemljišnu knjigu u državnom proračunu smanjuje poziciju Državnoj geodetskoj upravi koja bi trebala omogućiti usklađivanje katastra i zemljišne knjige. Dakle, sve mjere koje su propisane kada je u pitanju izrada Središnjeg registra nekretnina, kada je u pitanju sređivanje imovinsko-pravnih odnosa na državnom zemljištu nemaju svoje utemeljenje u proračunskim pozicijama i s te strane apsolutno i ova strategija koja za mene i nije strategija nego jedan kratki srednjoročni dokument nije provediva.
Odgovor na repliku, Goran Marić.
Hvala lijepa. Pa ne može se govoriti o istinskoj strategiji ako nema procjene ni vrijednosti sadašnje ni efekata nakon određenih poduzetih mjera. Zato sam i rekao da je ovo zbroj dobrih podataka, vrijednih, korisnih informacija ali to nije dokument koji se može nazvati strategijom pogotovo jer nema taj dugoročni karakter. Međutim, mi smo svjedoci da mi inače malo pomiješamo pojmove. Govorili smo i o dugoročnoj Strategiji državnih ulaganja. Pa kako ćemo imati državne investicije ako istodobno imamo rasprodaju državnih tvrtki? Kako ćemo imati dugoročno Strategiju upravljanja bilo kojim poduzećem ako nakon pola godine ili godinu dana se smjenjuju direktori, oni koje je ista Vlada i postavila? Pa sjetimo se samo smijenjen je menadžment u HAC-u, u HŽ-u, u HEP-u, ne znam gdje još u mnogim tvrtkama gdje su već bile započete tobože strateške investicije, strateški planovi. Onda se to u hodu mijenja. Tko ne vidi da je primjerice samo Croatia osiguranje vrijedna 15 milijardi kuna, a ne 2 milijarde kuna, tko ne vidi da je ACI i takve tvrtke od nacionalnog strateškog interesa na koji se može otplaćivati dug RH, tko ne vidi da Hrvatsku poštansku banku ne smije se prodavati zbog strateških nacionalnih interesa utjecaja na strukturu nacionalne ekonomije onda taj ne vidi ništa, ali i inače oči i ne vide ono što nečiji džep ne želi vidjeti. Hvala.
Branko Hrg, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Mariću vi ste rekli da se nitko u ovoj državi ne bavi sukcesijom. Pa sam ja iz toga protumačio da možda imate mišljenje da se netko bavi imovinom jer mi se čini da, ne da mi se čini nego sam uvjeren u to da se u ovoj državi otpočetka stvaranja Hrvatske nitko nije bavio imovinom generalno nego samo onom imovinom koja je bila u nečijem interesu da se riješi na način kako je rješavano. To je tako. A mi danas kažemo stalno i govorimo da moramo provesti reforme, da moramo otpustiti ljude iz birokracije da je imamo previše, a s druge strane imamo totalno nesređeno stanje državne imovine. Pa ljudi Božji Vlada može ili reći da ne zna nešto riješiti ili može reći da neće nešto riješiti. U ovom slučaju koji je sada i koji se provlači niz godina ispada da nećemo nešto riješiti jer da hoćemo riješiti onda bi vrlo jednostavno taj naš birokratski aparat reorganizirali i presložili, pustili ga na teren da se napravi stvarno popis imovine, vrijednosti imovine da se vidi zašto se plaćaju ogromni najmovi za određene urede dok s druge strane stoje prazni objekti da se vidi zašto negdje stoji državna imovina i objekti diljem Hrvatske prazni, neiskorišteni u draču u koje je uloženo već puno novaca. Samo je stvar toga da li to želimo napraviti. Ja se slažem sa ogromnim dijelom vašeg izlaganja, u principu sve ste dobro naznačili i sve ste dobro rekli, ali me evo interesira da li ste u svom izlaganju stvarno mislili da se netko bavi državnom imovinom?
Odgovor na repliku, Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Hrg kad se govori o financijskim potraživanjima nastalima na temelju sukcesije imovine bivše SFRJ onda se isto govori o imovini. Financijska potraživanja su velika imovinska vrijednost RH. Ozbiljno se, ozbiljno niti o jednom vidu imovine u RH nitko ne bavi na profesionalan, stručan, standardiziran, oblikovan način. Jer ako je Komisija za sukcesiju bivše financijske imovine bivše SFRJ sastala se samo jedanput u 15 godina i nikada se nije poslije 2001.sastala jer kada se saznalo da je netko dignuo 568 milijuna dolara onda su demonstrativno napustili predstavnici Makedonije i BiH taj sastanak a ne Hrvatske jel je Hrvat vodio taj sastanak. I nikada se nije bavio niti postoji popis potraživanja niti se išta učinilo da bi se ta potraživanja naplatila jer se neke gospode u nekoj instituciji koji su bili bivši oficiri JNA i ulazili u uniformi takvoj kada su predavali oružje teritorijalne obrane neki generalima JNA bavili se tim poslom, a ne potraživanja od SFRJ i pristali da i unatoč sporazumu potpisanom u Beču po kojem pripada 28,49% svih potraživanja i nastalih iz bivše SFRJ mi preuzimamo samo 23% bez ikakva razloga, bez ikakva objašnjenja. I nikada nitko nije postavio pitanje zašto ta komisija ne radi i gdje je popis te imovine i koje su radnje poduzete da se ta imovina naplati i nitko za to ne odgovara i nitko za to i ne pita u ovoj Hrvatskoj, a da ne govorimo o Ljubljanskoj banci gdje je Hrvatska to pretvorila u političko pitanje, a Slovenci isključivo u ekonomsko pa tek onda u političko pitanje.
Nikola Vuljanić replika.
Kolega Marić pričali ste o hrvatskim zlatnim rezervama, naravno apstraktnom pojmu toga više nema. Rekli ste što se je dogodilo s njima, ali možda bi trebalo reći tko je zapravo to napravio, tko je bio guverner Hrvatske narodne banke, najbolji guverner na svijetu kada su se takve stvari događale. Nije li to isti guverner koji je ukidanje devizne klauzule nazvao smiješnim, nije li to isti guverner koji je praktično zamrznu kurs kune na nemogućoj razini i tako uništio, anulirao hrvatsku prerađivačku industriju, nije li to isti guverner čiji nasljednik provodi po svojim riječima istu politiku i sada nam u novima sugerira dajte što je moguće brže u eurozonu, e onda ste gotovi? Zašto to rade? Zašto su vlade raspikuće, sve vlade do sada, prvenstveno HDZ-ova jel ih je najviše bilo ali i SDP-ove? Zašto su raspikuće? Zašto se nastoje riješiti svega što ovaj narod ima, nemaju oni nije im to ćaća ostavio. Što ovaj narod ima? Dva su moguća razloga, jedan je da ne znaju, drugi da je to dio jedne velike slagalice u koju kada čovjek bolje pogleda se sve uklapa. I zamrznuti kurs i rasprodane zlatne rezerve i prodana INA i ova strategija sve se lijepo uklapa u taj puzzle i dobit ćemo sliku. Te se slike bojim. Bojim se da ćemo se naći u situaciji u kojoj se našla recimo Rumunjska kada nam je premijer jednom prilikom kada sam bio tamo rekao, znate mi vam problema nemamo sa bankarskim sustavom, nijedna banka nije naša.
Hvala. Odgovor na repliku Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Vuljanić, ne znam tko je prodao zlatne poluge. Ne zna to nitko. Kako će znati kada o tome ne postoji nikakav trag niti zapis, kada ne postoji ni izvješće samo znam da je prodala HNB. A koji pojedinac, tko u ime HNB to doista ne znam. To se nikada se nije o tome ni u Narodnoj banci ne postoji zapisnik o prodaji toga. Pa bili ste svjedoci ovdje izvješća su dolazila iz HNB-a dobivali smo toliko statističkih podataka nevažnih jer ih ima svaki dan na internetu objavljenih ali nismo nikada dobili podatak o tome da su prodane zlatne poluge. Ovdje u ovome sada sam se sjetio nedostaju i međunarodne devizne pričuve kao imovina RH, nije napisana u ovom popisu. Ali znam da je umjesto 2 tone i 400 koje nas je pripadalo temeljem deponiranog zlata u Beogradu pripalo samo 1996 kg, a da je 13,5 tona deponiranih u BAselu prodano za 114 milijuna dolara a ove iz Beograda prodane za 31 milijun i da je ukupno uprihodovano 145 dolara umjesto današnje vrijednosti milijardu dolara. to jedino što znam. A tko je to napravio? Pa netko bi to valjda trebao ispitati. Hvala lijepo.
Replika Dragutin Lesar.
Kolega Marić naglasili ste veliki značaj utvrđivanja vrijednosti imovine o kojoj se odlučuje, da postoji sadašnja vrijednost i potencijalna vrijednost te iste državne imovine i tu ste potpuno upravu. Croatia osiguranje i Hrvatska poštanska banka o čijoj prodaji su već donijete na sjednici Vlade, procijenjena je jedna i druga zajedno u državnom proračunu uprihodovati 3 milijarde kuna. Dakle Vlada je unaprijed odredila koliko će … od njih dobiti. O imovini koje Croatia osiguranje ima u inozemstvu kroz osiguravateljsko tržište uopće se ne smatra da je to vrijednost nečega. Njemačka država ima udio u bankarskom sektoru 40%. Oni su imali viziju što znači da država ima veliki udio u svom privatnom bankarskom sektoru. Rekao sam jučer i ponavljam, a to je na tragu vašeg pristupa utvrđivanje potencijalne vrijednosti imovine da ova strategija ima najveći nedostatak u tome što ne nudi kategorizaciju prema prioritetima ulaganja, povećavanja vrijednosti te imovine kao strateški interes RH. I prodaja danas bez tog prioriteta nije državni nego korporacijski interes. Prodati kada najmanje vrijedi. A za neke od njih zna se tko se … [[Govornik se ne razumije.]] Profit duhana će postati osiguravateljsko društvo. I prodaja zlatih poluga. I kada su sve države kupovale zlato Hrvatska je prodala zlato. Interesantno da ni u jednom godišnjem izvješću Hrvatske narodne banke ovdje u Saboru o tome nitko nije u izvještaju progovorio niti riječi.
Hvala. Odgovor na repliku Goran Marić.
Kolega Lesar ako se nešto prodaje u vrijeme kad je najniža cijena onda se ne radi, to je iz nužde i onda se ne radi o prodaji nego i rasprodaji. A zlato se prodaje samo u slučaju rata i najgorih pošasti koje društvo, dogodi se u društvu. A mi ne znamo čak ni razloge zbog čega je to prodano. Naravno da postoji vrijednosni jaz ogroman između potencijalne i sadašnje vrijednosti jer vi možete procjenjivati nekretninu na nekoliko načina a ne samo imovinu. Možete statički, možete dinamički. Ali poduzeća se uvijek moraju procjenjivati dinamički. Ali isto tako da znate da je jedna od rijetkih tvrtki ne samo u Hrvatskoj nego i u Europi Croatia Osiguranje koja ima knjigovodstvenu vrijednost nekretnina 40% nižu od tržišne cijene, tržišne vrijednosti. I tu je kvaka. A koliko znači ona za budućnost, koliko znači, a evo možda mnogi ne znaju ali Croatia Osiguranje i kreditira hrvatske poduzetnike. Hoće li sutra novi vlasnik koji ima monopol kreditirati te iste koji njemu čine konkurenciju? Neće. Ali Croatia Osiguranje drži i deponira skoro dvije milijarde kuna kod inozemnih banaka a ne kod državne banke, ima samo tehničkih pričuva 6 milijardi i 900 kuna, milijuna kuna. A dinamički promatrano rekao sam iz dobiti u pet godina može se vratiti cjelokupna vrijednost za koju se namjerava sada prodati Croatia Osiguranje a da ne kažemo da nakon prodaje 1000 ljudi će odmah završiti na zavodu za zapošljavanje i postati novi društveni problem. Hvala lijepa.
I Dražen Đurović replika.
Hvala. Vi ste u svojoj raspravi iznijeli nekoliko svojih vrijednosnih prosudbi. Za razliku od ovog izvješća od ove strategije koja zapravo nema vrijednosne prosudbe, nije, nema ni ambicije da ima vrijednosne prosudbe. I mislim da, pa i način kako je ona napisana i način kako je prezentirana i način kako se događa u ovoj Saboru zapravo govori o tome da je intencija predlagatelja samo da se dobije jedan papir i da se time završi priča a ne da se zapravo zaista ni pokuša ići sa strategijom. Dakle, ovo nije strategija ovo je jedan papir koji će se zvati strategija i koji će služiti kao pokriće za nastavak daljnje politike prodaje državne imovine odnosno davanje dijela imovine na koncesiju. Mislim da je to cijela njihova koncepcija. A kada je riječ o ovim vrijednosnim prosudbama, primjerice kada je riječ o ovom zlatu u HNB-u, mislim ono što je bilo, bilo je, i mi sada o tome možemo retroaktivno pričati. Međutim, ono što se i danas događa to je da se po nekoliko tona zlata i sada ovog prerađenog u otkupu izlazi iz Republike Hrvatske kao sirovina. I niti Vlada niti monetarna vlast ima ikakvu ambiciju pa da tih par ton zlata preuzima zapravo prerađuje i deponira, pa da počne stvarati te zlatne rezerve, na kraju su oni sa zlatom koji u ovom trenutku ima više nego upola nižu cijenu nego ono koje se prodaje na tržištu. Tako da to je nekoliko tona godišnje koje mi i dalje kao sirovinu i puštamo da izlazi iz Republike Hrvatske praktički u kategoriji trupaca. I ove godine i prošle i pretpošle i pretpretprošle. To se događa u ovih, u ovih zadnjih par godina intenzivno. I kada ste govorili o potencijalnoj i sadašnjoj vrijednosti imovine, mislim taj pojam potencijalnog ipak više pojam iz fizike potencijalnog i kinetičkog, dakle postoji ipak tržišna vrijednost. To je moje mišljenje mi možemo razmišljati o tome što znači potencijalni, što bi mi htjeli da nešto postane ali ipak imovina ima svoju tržišnu vrijednost i mislim da bi se na nju trebali fokusirati.
Odgovor na repliku Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega obuhvatili ste više tema pa moram sada na nekoliko najvažnijih se osvrnuti, govorili ste o koncesijama kao izvorima zarade i načina upravljanja imovinom Republike Hrvatske dosadašnji način koncesija a to je doista najpotentniji izvor prihoda za Republiku Hrvatsku a do sada je bio najveći izvor korupcije koncesije u Hrvatskoj. Ali inače kazali ste da ova strategija nema vrijednosne prosudbe da niti ne želi, nema, ne vidi se ni želja. I ja mislim da ima potreba za vrijednosnim prosudbama, jednostavno se nameće potreba, ne može se ništa kvalitetno izraditi bez vrijednosnih prosudba. Ali kako se mi ponašamo i odnosimo prema imovini Republike Hrvatske pa evo najsvježiji primjer ću reći. Prije nekoliko mjeseci je Županijski sud u Zagrebu naložio da se 5 milijuna eura na računu u inozemstvu položenih hitno vrati u Republiku Hrvatsku jer je to novac Republike Hrvatske, do dana današnjega nitko ne zna ni šta je sa tih 5 milijuna eura, niti se vratilo. A Županijski sud naložio je i pitao je, kada, evo veli sutra će biti. Nitko niti ne postavlja pitanje. Po pitanju potraživanja prema Ljubljanskoj banci. Državno odvjetništvo koje je jedino ovlašteno i zaduženo da zastupa Republiku Hrvatsku ne zastupa Republiku Hrvatsku nego to zastupaju neke privatne banke. Ne samo mimo svake logike i protuzakonito. I nitko ne intervenira. Međutim, govorili ste i o zlatnim polugama i o svemu. Mnoge institucije u Republici Hrvatskoj su davno postale mjesto gdje je istina već odavno pokopana.
Nastavljamo raspravu. U ime Kluba zastupnika HSU-a kolega Silvano Hrelja.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, gospodine Pejnoviću sa suradnikom, kolegice i kolege. Prije nego nešto kažem o ovoj strategiji htio sam se osvrnuti na dosadašnje rasprave i izreći par misli. Ako se kolega Mariću problem ne riješi na vrijeme onda se obično nikad ne može riješiti, odnosno kad prođe 15 godina taj problem se više ne može riješiti. A što se tiče ciljeva i ova strategija ima ciljeve, ali nije u pitanju postavljanje ciljeva, pitanje je koliko želimo da ti ciljevi budu dugoročni jer kad bi u Hrvatskoj postojala dugoročnost ciljeva onda bi HZMO imao 25% udjela svih tvrtki koje su privatizirane u zadnjih 22 godine. Od tih ciljeva se odstupilo. Tako da ako imamo možemo donositi 10 strategija, ako odstupamo od ciljeva onda imat ćemo ono što imamo, spašavat ćemo ono što se spasiti dade i pokušat s time nešto napraviti. Ja bih mogao isto kao što vi govorite o financijskom sektoru, o zlatnim polugama, govoriti o brodogradnji, o mojoj ljubavi gdje sam posvetio jedan dio svog života i pitati vas zašto državna brodogradnja u Hrvatskoj ne može opstat nego mora bit privatizirana, a susjedna nam Italija još uvijek ima državnu brodogradnju, nećka se hoće ili neće dati na tržište, ali ima državnu brodogradnju i funkcionira i proizvodi putničke brodove od 900 milijuna dolara po komadu, po jednoj plovnoj jedinici. I funkcionira i nije zemlja bez korupcije i imaju mafiju i sve što imaju, ali kod njih to funkcionira, kod nas ne. Ali neću o tome, neću jer je predmet rasprave ovdje predložena strategija i pokušat ću se zadržati u okvirima ove strategije. U uvodnom dijelu strategije detaljno se opisuje nesređeno i neefikasno upravljanje državnom imovinom koje nije od jučer, koje vuče sigurno dugo vremena svoju problematiku. Kao rješenje takvog problema oformljen je Državni ured kao još jedan nivo administracije. Malo je teško vjerovati da će se birokratska ili administrativna neefikasnost riješiti uvođenjem još jednog nivoa administracije, ali ne isključujem da bi se tu moglo učiniti podjela posla jer je veoma teško da će jedan ured moći pratiti sve ovo što strategija obuhvaća. Velik dio državne imovine se sastoji od dionica i udjela trgovačkih društava. Kada se radi o društvima u kojima država ima manje od 50% država bi se trebala ponašati kao samo jedan od suvlasnika, odnosno dioničara. AUDIO, državna agencija zadužena za upravljanje ovim dionicama i udjelima trebala bi se ponašati kao ravnopravni sudionik tržišta kapitala koja bi zastupala interese Republike Hrvatske i nastojala za Republiku Hrvatsku ostvariti financijski prihod. AUDIO bi trebao imati mogućnost upravljati ovim dijelom imovine na način kako to rade investicijski fondovi, mirovinski fondovi i ostali sudionici na tržištu kapitala. To podrazumijeva da bi AUDIO trebao imati slobodu kupnje i prodaje dionica na burzi u kojima država ima manje od 50% i nisu deklarirane kao strateške firme. Uspješnost upravljanja mjerila bi se na način uobičajen u financijskoj industriji. Pojednostavljeno, AUDIO bi se trebao ponašati i imati ovlasti kao što ima i svako drugo društvo za upravljanje investicijskim fondovima. Ako niste primijetili, prije dva dana je održana skupština Kapital fonda. Kapital fond je u vlasništvu HZMO-a i njime upravlja Hrvatsko mirovinsko investicijsko društvo, u upravnim tijelima su predstavnici Vlade i umirovljenika i zabilježio je 90 milijuna dobiti za prošlu godinu, a da nije ništa rasprodao. Dakle uspješno posluje na tržištu kapitala. U ovoj strategiji je predviđeno da državni ured daje AUDIO-u prethodno mišljenje na stjecanje, kupnju dionica i poslovnih udjela. Strategija se također poziva na načelo javnosti pri upravljanju državnom imovinom, podrazumijevajući javnu objavu mišljenja o stjecanju dionica. Što to znači u praksi? AUDIO provede financijsku analizu određene firme i vidi da je trenutačno cijena na burzi veoma povoljna i da bi se trebalo kupiti još dionica. Bilo koji sudionik na tržištu kapitala, fondovi, brokerske kuće bi odmah kupio takve dionice te nakon kupnje objavio svoju analizu pokušavajući na taj način i dalje podignuti cijenu. AUDIO bi za razliku prije stjecanja trebao zatražiti mišljenje koje će biti javno objavljeno prije kupnje. Svi sudionici na tržištu će onda temeljem procjene AUDIO-a i naznake da će AUDIO kupovati dionice iskoristiti tu priliku i kupiti dionice odmah. Kad AUDIO dođe na red za kupnju cijena dionica će već višestruko porasti. Opisani proces je u potpunosti suprotan pravilima struke i djelovanja u uređenom tržištu kapitala i dovesti će do neefikasnog poslovanja što u financijskoj industriji znači stvaranje gubitaka. Trgovanje putem burze iziskuje trenutno donošenje odluka, kao i povjerljivost namjeravanih postupaka kako bi proces bio efikasan. Ako strategija misli uopće dopuštati AUDIO-u ili nekim drugim državnim tijelima mogućnost stjecanja dionica onda im to treba omogućiti po tržišnim kriterijima i principima. Svaki proces koji mimoilazi tržišno ponašanje će neminovno ostvariti poremećaje na tržištu i neefikasnosti. U stavku 86. Strategije ponovno se pokušava iskorištavati prednost tržišta kapitala kroz formiranje Fonda rizičnog kapitala. Osnivanje Fond rizičnog kapitala je iznimno dobra ideja, AUDIO bio osnovao Fond rizičnog kapitala u kojem bi se unijele dionice i udjeli trgovačkih društava u kojima RH ima manje od 25% vlasništva i koje posluju loše ili su se našle u problemima. Za ove firme nemoguće je naći upravo radi problema u kojima su se našle, odnosno rizika koje one predstavljaju investitorima. Osnova financija je širenjem investicija na višoj firmi dolazi do smanjenja rizika. Za investitora je puno interesantnije investirati u fond firmi u problemima nego samo u jednu. Ideja je da ako se ulaže samo u jednu šanse su velike da ta firma propadne, a ako se ulaže recimo u sto loših postoji šansa da neće baš sve propasti već da će se neke od njih i uspjeti pokrenuti, odnosno preokrenuti svoje poslovanje. Temeljem ove financijske osnove formirao bi se fond rizičnog kapitala koji bi onda mogao na domaćim i stranim financijskim tržištima aktivno prikupljati novčana sredstva od raznih investitora. Ta bi sredstva AUDIO iskorištavao u restrukturiranje i pomaganje posrnulim firmama. Podizanjem istih firmi na noge fond bi ostvarivao pozitivne financijske rezultate, te na takav način ostvarivao dobit za RH kao jednog od ulagača u fond, ali još važnije pomagao bi u oživljavanju privrede na jedan zdrav i svjetski prihvaćen način. Iako je fond rizičnog kapitala iznimno dobra ideja strategija je veoma nedefinirana u ovom dijelu i dobiva se dojam nerazumijevanja tržišta kapitala i investicijskih fondova. Na primjer, veoma je konfliktan dio strategije kojom se spominje da će se dionice koje kotiraju na burzi i više ne posluju u gubitcima uvrstiti u grupu 83. To je nemoguće. Jednom kada se dionice unesu u fond ne mogu se one više iz toga izvlačiti i prebacivati negdje drugdje. Ovo je potpuno nerazumijevanje tržišta kapitala. Zato bi i jedan investitor investirao, zašto bi jedan investitor investirao u nešto što će mu ako bude uspješno netko oduzeti. Ovakav bi postupak izravno naštetio ulagačima u fond rizičnog kapitala, stranica 68. Isti argumenti se odnose i na trgovačka društva s udjelom Republike Hrvatske većim od 25%. Stječe se dojam da je članak 86. strategije krenuo u pravom smjeru uključivanja u moderne financijske tokove i tržišta, ali je presudno bilo nepoznavanje financijskog poslovanja koje je rezultiralo konfliktnim i nejasnim principima upravljanja. Cilj ove strategije je bilo riješiti konfliktno nejasno i neefikasno upravljanje imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske, a u ovom se članku samo produbljuje problem koji se nastojao riješiti. Članak 86. treba biti u potpunosti revidiran od strane stručnog tima iz polja financijskog poslovanja i tržišnog kapitala da bi on dobio valjan i smislen okvir u kojem kasnije AUDIO može djelovati. Da bi agencija mogla aktivno upravljati dioničkim fondovima rizičnog kapitala i drugim fondovima mora se osim slobodnog i efikasnog odlučivanja pri prodaji omogućiti i slobodno i efikasno odlučivanje pri stjecanju dionica. Bez rješavanja ove dvije osnove nitko se ne može baviti upravljanjem fondova. Upravljanje imovinom na tržištima kapitala se u svijetu radi već godinama i postaju jasno definirani i jako mjerljivi parametri po kojima se može vršiti kontrola i vrednovati uspješnost upravljanja, a da se ne onemogućava poslovanje. Ovakvi bi se principi trebali primjenjivati kao sredstva kontrole, a ne proizvoljno davanje mišljenja koja su suprotna poslovanju na tržištu kapitala i čine nepotrebno administriranje koje onemogućava efikasno i uspješno poslovanje. Poglavlje Središnjeg registra državne imovine ISUDIO smatramo da je unutar strategije upravljanja i raspolaganja državnom imovinom dobro uočena važnost uspostavljanja Središnjeg registra državne imovine. Nadalje smatramo da je dobro uočena kompleksnost ustrojavanja takvog registra. Iako je strategija dobro uočila potrebu za registrom, te kompleksnost ustrojavanja istog strategija nije ponudila do kraja smjernice u rješavanju ovih problema. S obzirom na izrazito veliku važnost ovog projekta predlažemo da se u strategiju uključi i rješenje i to na način da se propisuje rok u kojem se mora raspisati međunarodni javni tender za pronalaženje informatičke firme dovoljno velike i kvalitetne da može ponuditi kvalitetno rješenje za ovaj problem. Željeli bismo dodati da se ovaj javni natječaj treba povoditi izabirom ekonomski najisplativije ponude, tj. izabiranje najboljeg i najkvalitetnijeg ponuđenog rješenja uzimajući u obzir brzinu implementacije, a ne samo bazirati se na troškovima i cijeni istog. Dakle, opet dajemo težite na brzinu rješavanja problema. Prvi korak bio bi formiranje stručnog tima za pisanje natječaja i kasnije odabir najbolje ponude. Još bih se naravno da ćemo podržati ovu Strategiju upravljanja i raspolaganja državnom imovinom. Ona ima svoje nedostatke, ali je dobar okvir da se može nadograđivati i da može, naravno i preciznije utvrditi i ciljeve. Smjernice su dosta dobro uređene u dijelu koje je i gospodin Marić spomenuo, postoje nedostaci sukcesijskoj imovini. Doista, to je vrlo, vrlo siromašno poglavlje. Ono što bih još na kraju želio reći jer sam se toga naslušao ovih dana da je država najlošiji gospodar, dakle jedne tvrdnje. A druga tvrdnja je da ne smijemo, da moramo čuvati kao imovinu, odnosno kao zjenicu oka svoga imovinu Hrvatske šume, vode itd. E sad gledajte, da je država najlošiji gospodar ja bih vjerovao kada bi sve firme koje su privatizirane bile danas uspješne. Ja znam da ih vrlo malo je opstalo u privatizaciji uspješnih tvrtki. Dakle, to pobija jednostavno tu tvrdnju da je država najlošiji gospodar. Ja mislim da mi nemamo dobre modele upravljanja državnim tvrtkama i da često puta ne znamo što dugoročno hoćemo. Isto tako, ne dozvoljava nam ova druga tvrdnja da moramo čuvati imovinu kao zjenicu oka svoga koju smo proglasili strateškom. To nam ne dopušta da upravljanje tim resursima bude ni 50%, a kamoli 20 puta skuplje nego što je to upravljanje jednom tvrtkom koja je na tržištu, a mi taj slučaj na žalost imamo. Isto tako, pozivanje dajte to sve nama i nekretnine mi ćemo to u lokalnoj samoupravi riješiti nisam baš previše siguran da su to rješenja za sve moguće situacije. Naime, lokalna samouprava je imala priliku raspolaganja državnim zemljištem i dakle riješiti i poljoprivredno zemljište, nije se baš svuda to riješilo na način kako bi trebalo. A bogme bilo je i inicijativa, hvala Bogu da one nisu išle dalje, da se komunalne tvrtke privatiziraju. Dakle, nijedan sloj našeg društva nije imun na probleme o kojima smo ovdje raspravljali. I ja volim čuti ovako suprotstavljena mišljenja, ali morali bi ipak biti malo manje srčani i malo realnije sagledati cjelokupnu situaciju. Hvala lijepa.
Hvala. I sad imamo 3 replike. Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Hrelja ja se više zalažem za srčanost, ne do infarkta ali za srčanost i strast. Na samom početku kad ste počeli govoriti o brodogradilištima rekli ste mogao bih ali neću. Zašto nećete? Sad ja mogu pretpostaviti zašto vi nećete. Nećete zbog toga što biste došli do jednog neugodnog zaključka i onda ne biste mogli reći ja ću podržati ovo i ja ću glasati za to. Pitali ste se zašto može opstati državna brodogradnja u susjednoj nam Republici Italiji, a u Hrvatskoj ne može? Zbog toga da se dokaže kako je država loš gospodar. A naravno da lošeg gospodara treba razvlastiti. Trebamo mu uzeti igračku koju će razbiti jer je zločesto dijete. Cijena brodogradilišta se snižavala desetljećima do besvijesti, a trebalo je zapravo suprotno napraviti. Trebalo je razvlastiti loše gospodare, ne imovinu nego vlasnika. Trebalo im je reći vi ne znate upravljati, vi siđite sa vlasti. Rekli ste da je ovo dobar okvir. Za što je to dobar okvir? Za rasprodaju. Upravo ono protiv čega se vi zalažete. Zašto je 20 puta skuplje upravljanje u državnim poduzećima? Pa zato što vlast dopušta, zašto što vlast ne reagira kad je 20 puta skuplje upravljanje, zato što vlast onda kaže jer vidite ovi 20 puta skuplje upravljaju ajmo to privatizirati. I onda taj isti direktor upravlja 20 puta jeftinije.
Odgovor na repliku, Silvano Hrelja.
Uvaženi kolega Vukšić doista ne postoji nijedan drugi motiv zašto ja ne bih govorio o brodogradnji osim izlaska iz teme jer tema je strategija. Ali, ja apeliram i na vas i na svakog nas ovdje tko se usudi reći da je država loš gospodar onda nek kaže naša država je loš gospodar jer nisu sve države loš gospodar jer vam to mogu ilustrirati i objasniti na primjeru talijanske brodogradnje. Jer znam u detalje što su učinili '70-ih, '80-ih kako funkcioniraju, dakle kako su najprije specijalizirali svoja brodogradilišta, kako su postavili unutarnju organizaciju i rekli su da novac koji daju kao subvenciju mogu dati samo za kupnju novih tehnologija. Nikako za plaće, nikako za plaćanje doprinosa, poreza i svih gubitaka koja su stvarala dotada brodogradilišta. Dakle, već kad ste me pitali znajte da o tome znam gotovo sve i vrlo mogu kompetentno o tome govoriti. Što se tiče ovog, strategija daje okvire ne daje rješenja za sve, daje okvire ako želimo i ako ste slušali o čemu sam govorio, ako želimo postaviti na tržište ono što ne znamo što ćemo s tim mi to možemo napraviti ali onda onome kome povjerimo tu imovinu onda mu se više ne možemo miješati u posao. I mislim da je to ispravnije nego da donosimo političke odluke o dionicama neke tvrtke gdje država ima 10% vlasništva i ne može ni na što utjecati. Hvala.
Branko Hrg, replika.
Hvala lijepa. Kolega Hrelja vi ste započeli svoje izlaganje sa brodogradilištem pa ću se malo kasnije vratiti na to, ali u principu normalno je da vi kao predsjednik HSU-a stranke čije članstvo je većinom u svom radnom vijeku gradilo i stvaralo ovu imovinu kojom ljudi ne znaju gospodariti, ne država, ljudi ne znaju gospodariti. Tko je to država? Pa to smo mi, to su ljudi, to je ovaj Parlament, to je Vlada, to su službe koje primaju plaću u državi. I nemojmo sad stalno pričati država ne zna gospodariti. Država zna. Tko je to država? Ali da se ja vratim malo na ovaj dio. Nekako kad ste rekli da se vi baš ne slažete s time da se brodogradnja privatizira i proda pa ste tu malo povukli jednu paralelu sa ja sam nekako osjetio Croatia osiguranjem i Hrvatskom poštanskom bankom, nekako sam stekao dojam da vi kažete ako je brodogradnja privatizirana pa zašto onda ne bi bila privatizirana i Croatia osiguranje i HPB koje jesu u ovom dokumentu i moraju biti unutra. Pa meni je onako, ja se ne slažem s time da bi trebali tako postavljati stvari ako je susjedu crkla krava, ako je crkla meni nek onda crkne i susjedu. To ne bi bilo dobro. Tako da ja mislim, vjerujem da se vi ne slažete s tim, da vi isto ne želite da se privatizira Croatia osiguranje i HPB da se proda nego da ustvari želite također da to ostane u vlasništvu hrvatskih građana i da njome upravljaju Hrvati, ljudi koji dakle vode državu.
Odgovor na repliku, Silvano Hrelja.
Pa poštovani kolega Hrg ja stvarno, stvarno ste mi ugodno iznenađenje jutra, ja stvarno nisam znao da vi znate čitati misli ili čuti nešto što nije rečeno. Ja nijednom riječi nisam spomenuo tvrtke koje ste vi spomenuli i ni u primisli mi nije bilo da bilo kakve veze između brodogradnje i tvrtke koje ste vi rekli da ih povezujem na bilo koji način. Prema tome HSU nikad nije bilo sporno vlasništvo. Vi možete ako imate ljude koji dobro upravljaju i dobro je da ste vi skrenuli pažnju da su ljudi ti koji čine upravljanje i u državnom vlasništvu i u privatnom vlasništvu i dakle ako imate dobar upravljački tim, ako imati modele upravljanja onda je vlasništvo najmanje bitno. Prema tome mi ovdje stvaramo famu ako je nešto prodano to više nije naše. Nitko neće ništa uzeti iz ove države samo je pitanje sljedeće da li ta tvrtka nastavlja s tim poslovanjem, da li će klijenti biti zadovoljni, da li će i dalje pružati te iste usluge ili neće. Znate ja sam sudionik i toga jedna stranka se hvalila da je obranila Istarsku banku, a ta Istarska banka je već 12 godina OTP banka. Kao su je obranili, ali posluje i ja sam i dalje štediša i nemam nikakvih problem. prema tome mi ovdje pravimo problem tamo gdje po meni ne bi tabao postojati. Cilj je da nešto funkcionira, da daje uslugu građanima, da za ono što je registrirano posluje, da ne stvara gubitke vlasništvo je potpuno sporedna stvar.
I Dražen Đurović replika.
Vi ste dobro ukazali na taj dualitet u kojem se mi često nalazimo da s jedne strane neki viču da je danas država loš gospodar, a sutra viču da bi sve trebalo ostati u državnom vlasništvu i to se stvarno događa i jednim te istim ljudima iz dana u dan jel priča danas jedno sutra drugo. Ali gdje je onda problem, dobro ste ga također detektirali. Neki, mislim to je moje mišljenje da je problem u ljudima u onim ljudima koje država stavljala u upravljačke strukture. A gdje je problem sa tim ljudima? Pa problem je onaj ja mislim što svi ljudi u ovoj državi … što nema poruke da se kriminal ne isplati i da je osnovni problem ovog društva u lopovluku koje nitko nije sankcionirao. Mi nismo poslali društvenu poruku da se krast ne isplati. Mi šaljemo poruke iz godine u godinu, da, krast se isplati da politička korupcija opstaje u ovom društvu, da ništa se mijenja. I posljednje sudske odluke o velikim procesima to potvrđuju i ništa se ne događa i svi signali upućuju da se stanje ne mijenja da se stanje ne popravlja, da su odnosi zacementirati neovisno o tome koje bile etikete na čelima predsjedavajućih bez obzira da li se radilo o Saboru, Vladi, županiji, općini, gradu. I dokle god mi kao društvo mi kao zakonodavna ili izvršna vlast ili predstavnička ne pošaljemo poruku kriminal se ne isplati, ne isplati se ni u javnim poduzećima, ni u državnoj upravi dotle te promjene uopće biti neće. Jel ako se za 25 milijuna kuna netko pošalje poruku da je cijena toga nekoliko sati dobrotvornog rada, da je za 5 milijuna kuna cijena 6 mjeseci uvjetno i slične poruke koje danas dolaze nema pomaka. Dakle krast se isplati. Hoćemo li smoći snage i to naše pravosuđe koje ne funkcionira da konačno pošaljemo drukčiju poruku? A ako ne najbolje sve prodati i prepustiti realnim vlasnicima.
Odgovor na repliku Silvano Hrelja.
Uvaženi kolega Đurović ja sam digao ovu palicu replike da vam kažem da se slažem s vama jer ste dali jedno univerzalno mišljenje. Dakle nema se šta ni dodat ni oduzet odnosno može se samo dodati da mi u Hrvatskoj nismo našu djecu naučili da razmišljaju na način da se ništa ne događa preko noći. Uz ovo što ste vi rekli da za sve treba raditi i da treba promišljati budućnost, a ne iskoristiti priliku. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba zastupnika nezavisne zastupnice Jadranke Kosor i HGS-a kolegica Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Poštovana gospođo potpredsjednice, gospodine predstojniče, kolegice i kolege zastupnici. Da, puno je već rečeno. Mislim da kada bi se trebalo sažeti raspravu od jučer i ovo što je rečeno jutros da bismo mogli prije svega govorimo ono što je izrečeno iz oporbenih klubova moglo sažeti u jednu rečenicu. Bilo bi dobro, bilo vi važno da ovaj dokument ide u drugo čitanje. Dakle time počinjem i ovu raspravu u ime kluba. Mislim da smo ovim dokumentom došli ili osvojili jednu trećinu onoga što želimo svi zajedno ali ostale su još dvije trećine. I sigurna sam da je Vladi u interesu da ovo bude dobar, sveobuhvatan, precizan i dokument koji će obilovati podacima ali i u konačnici nuditi rješenja. I ono što mi se čini najvažnijim zato ću biti sasvim konkretna u primjedbama da ovaj dokument koji bi trebao biti strateški i dobro bi bilo da bude strateški iako je predviđen samo do 2017.godine da ne ostavlja otvorena pitanja ili bolje rečeno da gdje … a to ću elaborirati ne otvara doslovce Pandorine kutije. Dakle pitanja koja nisu do kraja definirana, riješena gdje se ne vidi jasno smjer naravno da mogu biti predmet manipulacije. I ne slažem se s kolegom, to nije replika nego koristim ovu raspravu u konstataciji da nismo poslali poruku da se krasti ne isplati. Mislim da je država poslala jasnu poruku u tom smislu da se u tom smislu poslane i instituciji jasnu poruku, a vidljivo je to i u ovom dokumentu gdje se na jednom mjestu govori i o ustavnim odredbama o tome da pretvorbeni kriminal ne zastarijeva ali isto tako u Zakonu o oduzimanju imovine koja je stečena kaznenim djelima odnosno prekršajima. Prema tome naravno tu svakako nedostaje ono što bi sigurno i nas zastupnike ali i cjelokupnu javnost zanimalo podatak koliko je primjerice do sada te i takve imovine oduzeto, koja je njezina procijenjena vrijednost. Naravno da je najlakše kritizirati. Svi mi koji smo pisali neke dokumente znamo da je iznimno teško, pogotovo ovako sveobuhvatne dokumente napisati, strukturirati, odrediti im jasno smjer da je vrlo lako kritizirati. Zato mislim da nije dobro niti da predstavnici Vlade katkada govore o tome da u prijašnjim godinama apsolutno ništa nije napravljeno, da je ostavljen sveobuhvatni nered i kaos, to nije istina. O tome sam svjedočila i kao članica Vlade i predsjednica Vlade. I mi smo evo i u posljednje 2,5 godine mandata te Vlade napravili velikoga posla na kojem su bili angažirani mnogi ministri. Sjetite se i odluka o osnivanju AUDIO-a ali i mnogih, mnogih drugih koji su zaista, mogla bih reći i podloga i trebali bi biti podloga i ovoga dokumenta. Dakle, nije dobro govoriti da se kreće od nule, to naprosto nije istina ali jednako tako razumijem predlagatelje koji možda u ovom trenutku osjećaju nelagodu jer je ovdje izrečen niz ali čini mi se uglavnom konstruktivnih primjedaba. Dakle predlažem još jedanput krenimo u drugo čitanje. I vjerujem da ovo u tom slučaju ako se uvaže mnoge konstruktivne primjedbe može zaista biti jedan dobar i kvalitetan dokument za koji bi mogla glasovati većina u ovome Saboru. Ne većina koja inače odlučuje nego većina zastupnika u Hrvatskom parlamentu. Rekla sam da ću biti sasvim konkretna, dakle bez, nastojati oteretiti raspravu bilo kakvih politiziranja. Pa ću krenuti sasvim konkretno. Na strateška trgovačka društva i pravne osobe sa javnim ovlastima u kojima država sudjeluje u određivanju cijene proizvoda i usluga. Dakle, to su ona trgovačka društva i pravne osobe o kojima ovise životi većine građanki i građana. Dakle, tu je i Hrvatska elektroprivreda i Hrvatske ceste, autoceste itd.. Što je o tom segmentu rečeno u strategiji? Ona je u ovom smislu apsolutno nedorečena i kao što sam malo prije rekla, upravo je ovo primjer kako se strategijom moguće otvaraju novi problemi i pandorina kutija. A mi kada donesemo strategiju moramo znati što nas čeka. I sa Hrvatskom elektroprivredom i sa Hrvatskim autocestama, cestama HŽ infrastrukturom, odašiljači i veze to je isto tako jedna od trgovačkih društava koji se ovdje spominju. Što predlagatelj kaže konkretno pročitati ću u svom prijedlogu strategije. Dakle, rubrika privatizacija restrukturiranje. Dokument kaže, dakle za ova trgovačka društva ne predviđa se privatizacija osim ako se zakonom propiše. Dakle, jasno je da unatoč strategiji koju ćemo ovdje donijeti Vlada, svaka Vlada i neka druga poslije ove može donijeti odluku o zakonom naravnom o privatizaciji. Ovo je klasično stvaranje pravne nesigurnosti. Dakle, prije svega, prije svega toga. Građani i građanke, svi mi ne znamo zapravo što će u konačnici biti sa ovim trgovačkim društvima, ponavljam među kojima je i Hrvatska elektroprivreda a svjedočili smo poskupljenju struje. Iako je Hrvatska elektroprivreda 2011. godinu završila sa dobitkom ako se dobro sjećam više od 100 milijuna kuna. Prema tome, jasno je iz ovoga da nas predlagatelj zapravo tješi kada kaže da se ne predviđa privatizacija ali onda stavlja ali onda stavlja zarez i kaže osim kada se zakonom propiše. Zakone donosi većina u Hrvatskome saboru, svaka većina, bilo koja većina. Kažem i poslije ove biti će neka druga većina. Prema tome, moguće je dakle da se zakonom zapravo sve ovo što se u ovoj strategiji navodi s pravom kao strateško da se privatizira, dakle, da se proda. Kakve posljedice mogu biti za građane, mislim da ne treba posebno elaborirati. I onda ovdje se govori o kandidiranju predsjednika i članova nadzornih odbora i uprava trgovačkih društava. I kaže se da o nadzornim odborima odlučuje Vlada, na prijedlog resornog ministarstava. Ali prijedloge u upravama donosi Vlada na osnovi javnog natječaja. A onda dolazi zagrada gdje se kaže i/ili prijedloge agencija za kadrove. Dakle je li putem natječaja ili ipak, ipak onda u konačnici će to učiniti Vlada. Nije samo to problem, dakle ovo su primjeri krajnje nedorečenosti. I onog kao što bi se moglo nazvati otvaranja bokova. Dakle, govorim iznimno dobronamjerno i na kraju sa nekim iskustvom koje imam. Upozoravam inače na prijedloge koji su u ovoj strategiji navedeni o načinu biranja nadzornih odbora i uprava javnih poduzeća. Dakle, ovdje se predviđaju dva modela ali u suštini jedan dakle da to ipak čini Vlada, odnosno resorna ministarstva. A ja upozoravam na izvješće Europske komisije i na izvješće eksperata Europske komisije koji se bave problemima korupcije i kriminala, koji su u nekoliko navrata upozoravali upravo da nije dobro što je ova Vlada odustala od modela javnih natječaja i za nadzorne odbore i za uprave javnih poduzeća. Dakle, onih poduzeća koji u velikom broju odlučuju i o tome kako ćemo živjeti. Trgovačka društva od razvojnog značenja u kojima Republika Hrvatska ima većinski dio. Citirat ću rečenicu, dakle tu su … Jadrolinije, Hrvatske pošte, Croatia banke, Croatia osiguranja, Hrvatske poštanske banke tako spominjane. Kaže se da se očekuje da ta trgovačka društva natprosječno ulažu u investicije, istraživanja i razvoj. I dalje se kaže, ta društva sa svojim proizvodnim potencijalom moraju doprinositi stabilnosti u razvoju pojedinih krajeva, države i regije i sad dalje, a njihova dobit, to piše ovdje, bit će važan prihod države, a ovdje se dalje predviđa njihova privatizacija i restrukturiranje. To vrlo jasno i precizno ovdje piše, dakle privatizacija, predviđa se njihovo restrukturiranje, privatizacija ili prodaja, izlazak na tržište identificirati. Prema tome, ovo je po mom mišljenju u najmanju ruku u neskladu i to je također nešto za što mislimo da treba dodatno i u konačnici razjasniti. Ako je privatizacija, ako je prodaja onda naravno je li moguće da država onda očekuje prihode. Trgovačka društva čije dionice kotiraju na uređenom tržištu kapitala u kojima Republika Hrvatska ima ukupno vlasništvo manje od 50%. Ovdje se isto tako vrlo neodređeno kaže, dakle to je INA, to je Podravka, ali to je i Luka Ploče, dame i gospodo. Mi smo u mnogim dokumentima predvidjeli naravno pa naravno i u mnogim strategijama prije ove, ja mislim da se jedna strategija uvijek mora naslanjati na druge i da ništa ne počinje dolaskom jedne Vlade kao što ništa ne završava odlaskom druge Vlade ili saziva Sabora, dakle predvidjeli Luku Ploče, mislim da je to logično, pogotovo kao članica Europske unije kao strateško mjesto. Dakle ovdje se kaže da je moguća i daljnja prodaja, ali i eventualno kupnja od trećih. Dakle svugdje se ostavlja nekoliko otvorenih mogućnosti, a ja mislim da strategija i sigurna sam dakle mora biti vrlo jasna, vrlo precizna i za svako trgovačko društvo kad govorimo o trgovačkim društvima moramo jasno kad budemo dizali ruku za ili protiv znati kakva je njegova sudbina, a onda kroz to i kakva je sudbina naših života. Što se tiče bivših vojnih nekretnina, zaista i u proteklim godinama napravljen je veliki posao i vjerujem da to ova strategija prati. Predlažem samo da se obrati pozornost na prijedloge udruge 100%-tnih invalida od prije nekoliko godina, HRVI-a koji su za objekte u Krvavicama tražili i počeli su neki projekti i razgovori o tome, željela bih da ova Vlada to nastavi, dakle za uređenje objekta u Krvavicama kao objekta u kojem će se odmarati ratni vojni invalidi, odmarati i liječiti. Budući da smo članica NATO saveza to naravno može biti objekt koji će biti korišten puno šire. I napokon o darovanju nekretnina u vlasništvu Republike Hrvatske. Mislim da je dobro, o tome sam nešto jučer rekla, da je dobro da ova strategija predviđa smanjenje broja darovanja nekretninama jedinicama lokalne uprave i samouprave jer prošlost pokazuje da unatoč velikom broju darovanja mnoge nažalost nisu iskorištene. Postoje drugi oblici u kojima se to može ustupiti jedinicama lokalne uprave i samouprave i vjerujem da, e ima još jedna primjedba, ona je ovako više na razini dosjetke, ali zapravo je i nije jer sam vidjela da kroz nekoliko strukturiranja se uvijek gdje se govori recimo o postojećim oblicima nekretnina pa o rezidencijalnim nekretninama gdje se spominju zgrada u kojoj jesmo Hrvatskog sabora, Vlade Republike Hrvatske, gdje se spominju zgrade sudova i tako redom, ne spominje se nigdje ured predsjednika dakle na Pantovčaku. Pa me zanima je li to onda nekretnina koja također ulazi u kategoriju postojećih nekretnina, rezidencijalnih. Ako se spominju zgrade Vlade, Sabora i sudova onda mi se čini da je logično da se spominje i ured predsjednika. Evo gospodine predstavniče ovo su bile konkretne primjedbe sa zaista istinskom željom da ovo postane strateški dokument i da ga pošaljete u drugo čitanje kako bismo još jednom mogli voditi konstruktivnu i vjerujem uspješnu raspravu. Hvala vam lijepa.
Svi koji predlažete drugo čitanje postupite po Poslovniku. Replika, Dražen Đurović.
Kad je riječ o slanju poruke, da, tu ste se vi referirali na ono što ste vi učinili. Da, vi jeste poslali određenu poruku i ta je poruka imala određenog odjeka, no ona je imala jedan svoj vrlo ograničen zapravo obuhvat, ne vašom krivnjom ali je nakon toga zapravo, mislim da vrijeme i … koja prekriva tu poruku dalje pokazuje zapravo da psi laju, karavane prolaze i da je jedna kolateralna žrtva, ne žrtva već krivac završio kako završava. No neovisno o tome ostaje opet pitanje našeg pravosuđa koje zapravo ne nalazi načina da učinkovito, brzo i kvalitetno zaista procesuira ono što procesuira. I mi svi kao, ja mislim da dijelim percepciju većine građana, da se mi svi zapravo osjećamo ni da represivni aparat niti da pravosudni aparat ukupno, pravda ipak treba biti i brza, nije samo dovoljno da je pravda dostižna jer šteta koja nastaje uz sporu pravdu ponekad je veća od one nepravde koju je izazvao onaj krivac koji se procesuira. Prema tome, ukoliko ta pravda nije i brza i nije učinkovita i ne šalje jasnu poruku onda zapravo i ta pravda u konačnici ispada nepravda, a neovisno dakle o ovom slučaju na koji ste se vi referirali i koji jest vaša zasluga mislim da ukupno mi kao društvo ne šaljemo pravu poruku o tome da moramo jedanput zaista stavit rad u središte ovog društva i stavit poštenje kao temeljnu kategoriju, načina kako se i politika i oni koje politika postavlja trebaju ponašati.
Odgovor na repliku Jadranka Kosor.
Slažem se sa vama u potpunosti, dakle da se danas vrlo malo govori kad govorimo o političkom, naravno okružju vrlo malo čak i govori o borbi protiv korupcije i protiv kriminala. I da je to tako primjer o tome sam nešto rekla i prije nekoliko dana, primjer smo vidjeli i na lokalnim izborima koji su nedavno završili da su među kandidatima bile i osobe protiv kojih se vode istrage. Dakle, što je znano, koje imaju presude čak, ali isto tako i osobe koje su pod istragom. Dakle, to su bile, naravno političke odluke da se to tako dogodi, pa je onda to svakako i u prilog vaše tvrdnje, ali mislim da nikad se od toga, od te borbe ne smijemo umoriti i da se ne smijemo dati zastrašiti. Hvala.
Potpredsjednik Milorad Batnić, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Naime, javio sam se na vašu, shvatio sam možda dilemu privatizacija ne, ali zakonom da. Znači što je strategija? Strategija je da ja jedan okvir, jedan stav, jedno razmišljanje, ali svaku strategiju kao i svaki dokument treba staviti u kontekst vremena i prostora. Ja ne vidim tu ništa sporno ukoliko piše ne privatizacija, osim ako se ne utvrdi zakonom, a upravo to je suština. To je suština upravo iz razloga što svaki zakon dolazi u ovaj Sabor i saborska većina će odlučiti o tome da li zakonom nešto privatizirati ili ne. Znači, tu ne vidim ništa sporno. Koliko sam shvatio vi imate tu određenu dilemu. Isto tako ste bili kazali nesklad. Pa moramo razumjeti suštinu što je strategija kao dokument. Ona nema težinu zakona, prema tome daje se mogućnost, daje se alternativa u kontekstu vremena i prostora kada se nešto dešava. To je moje mišljenje. Dalje, kazali ste, isto dotaknuli ste jednim dijelom možda i negativno iskustvo što se tiče darovanja jedinicama lokalne samouprave. Da, iz vlastitog iskustva kao gradonačelnik i vjerujem masu kolega ovdje koji sjede ili koji su sjedili u ovom Saboru bili smo svjedoci negativnih trendova, negativnih postupaka. Znači i darovanja koja su vjerujem išla u dobroj vjeri i namjeri, ali nisu polučila određene rezultate. A isto tako ne dvojim oko toga da Vlada koja ima povjerenje Sabora da odlučuje o nekim stvarima upravo radi i dinamičnosti i radi pravovremenog odlučivanja i donošenja nekih odluka. Hvala.
Odgovor na repliku, Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Gospodine potpredsjedniče, ja mislim da je ono o čemu sam govorila jako, jako bitno, da je to i ključno, ne zato što sam ja govorila nego zato što su o tome govorili i kolege prije mene, uglavnom iz opozicije. Naime, ako imamo strategiju, strategija jest dokument koji je zapravo najveći okvir unutar kojeg se donose zakoni, ne obratno. I ako strategija kaže privatizacija za neko javno poduzeće, privatizacija ne onda tu mora biti točka. I ne može biti privatizacija ne, ali ako se donese zakonom. Naravno, zakoni dolaze u Hrvatski sabor, zakone predlaže hrvatska Vlada, ali se o zakonima uglavnom odlučuje većinom onih koji u tom trenutku upravljaju državom. A strategija mora biti nešto oko čega ćemo se svi dogovoriti. Strategija mora biti nešto, tako je ja tumačim, dakle strateški dokument koji govori o strateškim, u konkretnom slučaju javnim poduzećima. I ako strategija kaže da se neka javna poduzeća neće privatizirati onda se neće privatizirati, onda nikakav zakon to ne smije i ne može promijeniti. A ovako napisana strategija otvara tu mogućnost. Prema tome, rekla sam u konačnici i pravnu nesigurnost i to je jako bitno ne samo za nas nego i za potencijalne investitore. Pa tko će investirati u Hrvatsku ako zapravo ne zna što strategija određuje za sljedeće tri godine. Dakle, mora točno znati da, meni ne pada na pamet da bilo kada pomislim na privatizaciju HEP-a, neki veliki ulagač nikada jer to Hrvatska neće privatizirati, neće šume, neće vode itd. Dakle, u tom smislu ja mislim da ono što piše mora biti nedvojbeno i ne smije biti podložno bilo kakvim pravnim ili političkim tumačenjima. Mora pisati jasno i precizno privatizacija da ili privatizacija ne.
Sljedeća replika Nadica Jelaš.
Kolegice Kosor, vi ste u svojoj raspravi upozorili na nesklad u strategiji, jer se u strategiji kaže da će država odnosno da država očekuje dobit od prodaje nekih tvrtki, a istovremeno se u strategiji kaže i to da će se tvrtke prodavati ili restrukturirati. Dakle, nema tu nesklada. Činjenica je da će država neke tvrtke ili neke udjele u tim tvrtkama prodavati zato što one ne predstavljaju nacionalni prioritet, nacionalni interes. I od te prodaje će se ostvariti određeni prihodi s tim da će ti prihodi biti jednokratni. Međutim, isto tako država će neke tvrtke restrukturirati, s nekima to već čini zato što te tvrtke ne posluju dobro, zato što posluju neracionalno i zato što posluju s gubicima. Nakon restrukturiranja očekuje se da će te tvrtke poslovati pozitivno i dobit koju će ostvarivati, dakle trebala bi uprihodovati država u naravno državni proračun. Hvala.
Odgovor na repliku, Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Ovo što ste spomenuli kolegice Jelaš ja sam govorila za sasvim konkretnu skupinu trgovačkih društava. Dakle, ona za koje se u strategiji navodi da su to trgovačka društva od razvojnog značenja u kojima Hrvatska ima većinski dio. Dakle, razvojnog značenja i ovdje se kaže da ta društva sa svojim proizvodima, ponovno ću pročitati, proizvodnim potencijalom moraju doprinositi stabilnosti i razvoju pojedinih krajeva države i regije. A njihova dobit bit će važan prihod države. Ovdje kako je napisano to tumačim kao nešto trajno. A ako to država proda onda to neće biti trajno ne' prihod države neće biti trajno ako proda. Hvala.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi na redu kolega Branko Vukšić.
Uvažena potpredsjednice Hrvatskoga sabora, uvažene kolegice i kolege. Pa kako bi se razbile neke od iluzija koje često mi sami gajimo pa vjerujemo da ono što radimo da je to sve onako kako piše bijelo na crnom ja ću spomenuti, već sam prije spominjao kada je Boris Jeljcin '90-ih godina raspustio Parlament i kada je Ustavni sud odlučio da je to protuustavna rabota tada je Jeljcin raspustio i Ustavni sud. I što se dogodilo? Demokratski zapad je to popratio aplauzom iako su ukinute građanske slobode, iako je zapravo to bio klasičan državni udar pa i krvavi državni udar, sjećate se sa tenkovima, neoliberalni zapad je rekao da je važnija sloboda tržišta od ljudskih sloboda. I ovdje je važnije tržište i ovdje je važnije ono što se treba prodati nego ono što piše u papirima i ta iluzija da će netko braniti prava naroda, odnosno građana RH tu državnu imovinu, odnosno imovina građana mislim da je to iluzorno očekivati. Strategija upravljanja i raspolaganja državnom imovinom kasni. Ona kasni zapravo možda da nije bilo prijave DORH-u Hrvatskih laburista da se ona možda i ne bi donijela. Zašto se donosi ova strategija? Znači, nakon godinu i pol dana, nakon što je protekla Vlada trebala već donijeti strategiju a nije donijela strategiju onda se očekivalo da će ova Vlada kada počinje, kada dobije mandat i kada se formira da će odmah izaći sa Strategijom upravljanja državnom imovinom jer svi smo ovdje govorili da je to vrlo bitna komponenta državna. Zato da se više ne nalazi u prekršaju. Započela je jedan proces koji nije smjela započeti jer zakonom je predviđeno da prije ne smije biti rasprodaje nego što se donese strategija u Saboru. Vlada je počela rasprodavati državnu imovinu, tri tvrtke, što uostalom se nalazi i u ovom dokumentu gdje se i priznaje da je u tijeku prodaja, zapravo proces prodaje. Jedno od najspornijih pitanja ove strategije je zapravo priznanje da ne znamo što imamo, ali ćemo časna riječ odlično upravljati onim što ne znamo što imamo. A ne samo da ne znamo što imamo, ne znamo ni koliko to što imamo, a ne znamo što imamo, koliko vrijedi. I onda se kaže da se trenutačno ne provodi aktivnost da se to utvrdi koliko to vrijedi. Kako se može govoriti i S od strategije ako se ovako banalizira jedan od najvećih segmenata, a to je društvena imovina? Čitavo vrijeme se provlači jedna teza, netko je rekao od kolega mantra, država je loš gospodar što naravno nije točno. Državnom imovinom gospodare vlade, odnosno ministri, odnosno ljudi. Ako se loše gospodari državnom imovinom to znači da su loše vlade, da su loši ministri, da su loši šefovi tih državnih tvrtki, šefovi agencija. Jedno pitanje koje gotovo nije spomenuto u raspravama, ne sjećam se jučer i danas, a to je da bi ovaj dokument trebao biti jedan od najvažnijih antikorupcijskih dokumenata. Ako se sjećate, a čak ima i kolega koji su od prvog dana u Hrvatskome saboru, sve je započelo, Hrvatska je krenula se kotrljati nizbrdo upravo pretvorbom i privatizacijom, pljačkaškom pretvorbom, zapravo pljačkaškom privatizacijom ne pretvorbom. Kako to da sada se ovlasti, ovaj Sabor će nitko vjerojatno iz opozicije ne sumnja da će većina donijeti odluku bez obzira što opozicija rekla jer je tako radila i ona većina prije pa i ona većina prije pa i ona većina od 2000. do kraja 2003. godine, da će donijeti odluku da se sve ovlasti koje se tiču privatizacije prenesu na Hrvatsku vladu. To je taj antikorupcijski akt. Neće više Sabor odlučivati nego će odlučivati Vlada. Čim manji broj ljudi odlučuje tim bolje. Tako je i u Rusiji samo Jeljcin odlučivao. Prije, čini mi se kolega Marić, je rekao da je zadnja crta obrane suvereniteta je upravo obrana, znači ne prodaja Croatia osiguranja, HPB-a a i onih 27 poduzeća koja su ovdje spomenuta i mnogih drugih. Strateška poduzeća su ona poduzeća koja proizvode hranu. Ako je to zadnja crta obrane suvereniteta tada je na djelu ili izdaja ili u potpunosti nesposobnost potpuna nesposobnost Vlade. Znači da Vladi nije u interesu zaštititi suverenitet RH. Rasprodamo li sva strateška poduzeća Hrvatska će imati samo ime, grb, himnu i zastavu i ono što neće nitko kupiti. Što prijeći da se ne prodaje i ono što se kaže da se ne smije prodavati, ono što je gospođa Kosor malo prije rekla, ali postoji tamo zarez i kaže ali ako se drugačije ne odluči. To vam vjerojatno oni koji su služili koji su stariji poput mene, koji su služili vojsku u onoj JNA ako se drukčije ne naredi. Znači sve je omogućeno ovom strategijom i mi bismo sada s ovoga mjesta trebali vjerovati kao što su nam pričali 23 godine vjerujte to je sve u vašem interesu i interesu hrvatskoga naroda. A taj hrvatski narod što radi? Ima švedski stol koji se zovu kontejneri, kopa po kontejnerima, 400 tisuća ljudi je nezaposleno a mi se prema državnoj imovini, s tim da se i neke kolege iz HDZ-a su čitavo vrijeme govori kako to ništa ne vrijedi, državna imovina gotovo ništa ne vrijedi. Ispast će da ništa ne vrijedi niti zemljište, niti sve one zgrade. Jedan od gradonačelnika čini mi se dogradonačelnika Šibenika bivši je rekao da imovina koja je okarakterizirana da ništa ne vrijedi u Šibeniku vrijedi stotine milijuna kuna. A koliko zapravo vrijedi jel to igdje piše? Ne piše nigdje. Zašto ne piše? Zato što je rečeno da se neće ni procjenjivati koliko vrijedi. U ovom trenutku se ne procjenjuju ali nije čak ni rečeno do kada se treba procijeniti, do kada ćemo konačno objaviti registar imovine i do kada ćemo kraj tog registra i vrijednost te imovine staviti? Nietzsche je u jednoj svojoj raspravi rekao da je država laž. Čitavo vrijeme kada se govori država sa velikim D a često se i država i stranka između sebe stavlja znak jednakosti, treba čitati to su ljudi koji upravljaju državom i državnom imovinom. Oni su sebe izjednačili sa državom, a to jest stvarno laž. Neće za ovaj potez koji će se dogoditi u Hrvatskom saboru biti Vlada odgovorna nego će biti odgovorne sve one osobe koje dignu ruku za ovu strategiju koja će omogućiti Vladi RH da u najužem krugu odlučuje o tome da će se rasprodati ono što se ne smije rasprodati. Netko je od kolega malo prije rekao da većina ima pravo, većina nije dobila pravo i nema nigdje u dokumentu onom famoznom Planu 21 rasprodaja svega što se rasprodati može.
Replika Nikola Vuljanić.
Hvala. Kolega još ste jednom ponovili onu čudnu mantru koja piše i ovdje u strategiji da je država loš gospodar. Državom upravlja Vlada dakle Vlada tvrdi za Vladu da je loš gospodar. I u istom tom dokumentu kaže dajte nam ingerencije da prodamo sve što mi mislimo da treba prodati i ono što danas ne mislimo ali ćemo misliti sutra. Mi smo znate jako dobri trgovci. E pa sada ako je netko loš gospodar ja mu nikako ne mogu povjerovati, ako sam za sebe kaže da je loš gospodar. Ja mu nikako ne mogu povjerovati da je dobar trgovac da je dobar trgovac za Boga miloga. Čemu služi ova strategija? Čini mi se da služi 1.hitnom pokrivanju rupa da se preživi do sljedećih izbora i 2.ostvarivanju neoliberalnih naloga oni koji upravljaju ovom Vladom i oni koji upravljaju ovom vlašću. Neoliberalnih naloga krupnog i domaćeg i stranog kapitala. Sada se pružila prilika da se dokopa onoga do čega se nisu mogli do sada dokopati. Da je tome tako potvrđuje i činjenica da je to strategija bez brojaka kao što jučer reče kolega jedina brojka je gore datum. Ako u dokumentu nema brojaka pa sve drugo je bajka ljudi, priča, obećanje i vjerovanje. Vladi se može vjerovati. Ja osobno imam previše godina da bi vjerovao na takve riječi. Mogu povjerovati brojkama, mogu povjerovati činjenicama ali definitivno ne mogu povjerovati Vladi koja je već pokazala da ima namjeru napraviti sasvim nešto drugo od onog što deklarativno piše u njenom programu.
Odgovor na repliku Branko Vukšić.
Kolega Vuljaniću da, to je neoliberalna mantra koja glasi sve rasprodati pod bilo koju cijenu, razvlastite državu, ne joj dati instrumente kojim bi stvarno mogla upravljati. Što će država činiti kad sve rasproda? Ubirati porez. Koji porez? Onoliko koliko oni koji u stvarnosti iza kulisa vladaju će odrediti. Sudbina država koje su sve rasprodale nam govori da je ovo opasan čin i da se moramo kaniti toga čina. Međutim vlada koja nije najavljivala da će sve rasprodavati, ljudi koji su se zaklinjali u socijaldemokraciju danas rade sasvim suprotno. Rade u korist onoga protiv čega su do jučer deklarativno bili.
Potpredsjednik Batinić replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Naime, Sabor je mjesto i za političke rasprave i diskusije očekivao sam pošto je pojedinačna rasprava da će biti nekih konstruktivnih prijedloga na ovu strategiju. Međutim, vi ste praktički preko 8 minuta govorili iluzija, banaliziranje društvene imovine, zar će Vlada donositi odluke, zar će većina u Saboru donositi odluke. Praktički ne znam, mi smo, ipak demokratski ustroj je u Hrvatskoj. I to sve na neki način izjednačujete sa postupcima … [[Govornik se ne razumije.]] 90.-ih godina definitivno nemoguće se složiti sa ovakvim stavom. Zaštita suvereniteta, rasprodaja, znači jednom riječju iskazujete nepovjerenje u demokraciju, u Ustavni poredak Republike Hrvatske. No, to me ne čudi. Isto tako kao što sam i bio prije poslije gospođe Kosor odgovorio na repliku, moramo shvatiti što je suština jednog dokumenta koji se zove strategija. Ona može biti uža, može biti šira, može pokrivati veće, manje područje. Međutim, da bi ova strategija imala sadržaj možda koji je, koji svi očekujemo i koji svi na neki način smo možda i očekivali to je dokumenat osim smjernica koji kaže da se vidi i popis državne imovine kojega nažalost nema. A biti će. Morate isto tako shvatiti konkretan primjer zašto to govorim. Naime, vojni objekti, velika većina vojnih objekata kada pogledate u gruntovnim knjigama, u katastru oni su, to su šume, to su poljoprivredne površine, znači nema građevina. Znači sama procedura rješavanja imovinskopravnih odnosa odnosno dokazivanja svega toga skupa traje. Međutim, to ne znači ovo je hvale vrijedan dokument koji bi svi trebali podržati, tim više što će sve odluke doći, dolaziti u ovaj Sabor. Ne treba se bojati. A velim nemojmo iskazivati nepovjerenje u demokraciju i ustavni poredak Republike Hrvatske u ovoj sabornici.
Poštovane kolegice i kolege, čast nam je na galeriji Hrvatskoga sabora pozdraviti Izaslanstvo međuparlamentarne skupine prijateljstva između Kraljevine Švedske i Republike Hrvatske koji borave u radnom posjetu Republici Hrvatskoj. [[Pljesak.]] Odgovor na repliku Branko Vukšić.
Evo, pridružujem se pozdravu i to su ljudi gore koji sjede, koji imaju više državne imovine nego što ima Republika Hrvatska. I nisu propali i neće propasti. Ovo su sofisticirani kolega Batiniću tenkovi, ovo su sofisticirani. Prema tome, znamo da danas, kaže se zemlje se porobljuju bez rata. Neoliberalni kapitalizam je nekada gore napravio nego što su napravili tenkovi. Prema tome, rekli ste da bi morao znati šta je demokracija, pa je li vi znate šta je demokracija. I vi biste meni zabranili da ja mislim i govorim ono što mislim. I to činite kada ste predsjedavajući svaki puta. Osobnu netrpeljivost koja govori dovoljno o vama dižete na razinu ovoga sabora. Ali to govori o vama ne o meni. Prije svega, rekli ste da bi svi trebali podržati, ne možemo podržati jer nisu svi neodgovorni da bi podržali ono što se podržati ne može. Jer se podržati ne može rasprodaja. Ovo je dokument koji će omogućiti rasprodaju. Ništa drugo. Samo to tvrdim i ne može se drukčije govoriti o tom dokumentu jer taman da je tisuću stvari dobrih u njemu ako postoji onaj jedan a to je ono zarez ali, taj dokument je kukavičje jaje.
Dražen Đurović replika.
Evo gospodine Vukšić ja se, isto moram priznat, kao što sam rekao gospodinu Mariću da je on iznio vrijednosne prosudbe, ja sam isto slušajući vas stvarno stekao dojam da je manjkalo zapravo vrijednosnih prosudba. Posebno u odnosu na pojam te državne imovine i na strateško opredjeljenje prema njenom korištenju. Ali kažem možda se ja nisam dovoljno dobro slušao. Ima jedna stvar koju bih volio spomenuti, to je zanimljivo nečije privatno vlasništvo, njegovo je privatno vlasništvo na njegovoj čestici samo do neke dubine od recimo koliko, 70 cm ili metar ili metar i pol a ispod toga je vlasništvo Republike Hrvatske sve do središta planete Zemlje. Zašto to govorim? Govorim zbog ovoga što se događa, ovih budućih nalazišta i nafte i plina i ostalog je zapravo hrvatskim građanima se zapravo, Republika Hrvatska preuzima sve ono što se nalazi na njihovom zemljištu i oni ni na koji način ne posjeduju to svoje zemljište ni ono što se nalazi ispod njega. I mi smo tu jedni, imamo jednu vrlo zanimljivu i ne baš toliko čestu praksu da vama u vašoj kući i na vašoj čestici pripada nešto samo što se nalazi do određene dubine i to ne prevelike dubine. A kažem, poslije tih 70 cm ili metra pa sve do sredine planete zemlje Republika Hrvatska je odlučila da je to njeno. Zanimljivo uopće koje mi imamo poimanje vlasništva. I s druge pak strane zanimljivo da od ukupnosti općina, gradova, županija i Hrvata u ovoj državi i države jedini tko je danas bogat je Republika Hrvatska jer sve je postalo državno. I vojno i općinsko i gradsko i privatno i … [[Govornik se ne razumije.]] Dakle, sve postaje državno. Mi zapravo etatiziramo vlasničke odnose u Hrvatskoj.
Odgovor na repliku Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Đuroviću vrlo kratko, pošto se i vrlo loše čujemo, ono ne čujem vas dobro. Slažem se sa vama i kolega Vuljanić se vjerojatno nadovezao na vas kada je mislio da jedini brojevi koji jesu su datumi na ovom dokumentu. A ovo što ste rekli zanimljivu jednu opasku a to je da je sve državno ispod 70 cm ili 70 m, pa vjerojatno država namjerava i prodati ono što je ispod nas. To je sljedeća faza.
Kolegice i kolege molim vas sjednite u klupe, nemojte pričati okolo. Na redu je za raspravu Branko Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Prije svega, upravljanje državnom imovinom i raspolaganje državnom imovinom praktično je jedan od ključnih elemenata reforme državnog sektora i kvalitetnim upravljanjem, odnosno raspolaganjem državnom imovinom jasno da se omogućuje oplemenjivanje cjelokupne državne imovine čime se uz pravilno postupanje jasno omogućava i rasterećenje državnog proračuna, otvaraju se nova radna mjesta i ta imovina postaje aktivna i jasno doprinosi razvoju države. Ovaj dokument kojega je Vlada uputila u saborsku proceduru temelji se na Zakonu o upravljanju državnom imovinom i kako sam zakon govori u članku 9. ova strategija se doista i donosi za razdoblje od 4 godine pa prema tome može se više govoriti o nekom srednjoročnom dokumentu nego o dugoročnom dokumentu, tim više što je Vlada već bila dužna osim ove strategije koju je trebala ranije uputiti u Sabor, pripremiti i plan upravljanja državnom imovinom kojim bi praktično konkretizirala mjere kako i na koji način realizirati ovu strategiju. Kad već Vlada to nije napravila prije, a praktično još ostaje malo više od dvije godine do kraja mandata, onda je bilo s pravom za očekivati da će osim ovih načelnih mjera koje sadrži ova strategija u sebi ona sadržavati i financijske pokazatelje kako i na koji način ove mjere može realizirati jer ako ova strategija nema svoje utemeljenje u proračunu Republike Hrvatske, u projekcijama proračuna za 2014. i 2015. godinu a nema, toga smo svjedoci jer toga u strategiji nema, onda mi nije jasno kako Vlada ima namjeru ovako sveobuhvatne mjere koje su prije svega na načelnoj razini, kako ih ima namjeru konkretizirati. Ono što se iz ove strategije iščitava, a što je bilo već riječi tijekom jučerašnje i današnje rasprave, ovdje se vidi jedna neodoljiva želja Vlade da nastavi sa centralizacijom upravljanja državnom imovinom u Republici Hrvatskoj. I to mogu ali za to nema vremena pokazati na nekoliko primjera gdje Vlada pokušava ovom strategijom si otvoriti prostor da izmjenom zakonskih rješenja imovinu koju je ranijim zakonima i podzakonskim aktima prepustila jedinicama područne odnosno regionalne samouprave s jedne strane i jedinicama lokalne samouprave sada vratiti pojedinim direkcijama, agencijama i upravama na razini države. Primjerice to se posebno isčitava u dijelu koji se odnosi na jedan od najvažnijih resursa, prirodnih bogatstava Republike Hrvatske, to je pomorsko dobro. Čudi me također da Vlada u ovom materijalu, u ovom dokumentu kada nabraja nekretnine, kada u 25 stavaka prikazuje cjelokupnu državnu imovinu i kada onda mjerama nastoji prikazati kako će unaprijediti to raspolaganje i upravljanje državnom imovinom, nije spomenula određene prostore koji su od vitalne važnosti za Republiku Hrvatsku. Nije mi jasno zašto primjerice u ovom dokumentu nismo se u niti jednom trenutku očitovali o onim prostorima Republike Hrvatske koje možemo nazvati spornim područjima i za koje još uvijek nije definirana granica između Republike Hrvatske i susjednih država. Maloprije je u ime kluba HDZ-a gospodin Marić govorio o problemu sukcesije koja se ovdje ne spominje, ali ja bih onda išao korak dalje i spomenuo bih kako i na koji način Vlada ima namjeru, planira razriješiti pitanje prostora Malostonskog zaljeva, velikog i malog škoja, punte, poluotoka Kleka. Što je sa prostorom koji se nalazi južno od poluotoka Prevlake koji je privremenim protokolom utvrđena granica između Republike Hrvatske i tad Savezne Republike Jugoslavije, a danas Crne Gore. Što je sa prostorom Svete Gere, što je sa prostorom na lijevoj obali Dunava? Dakle ima li uopće Vlada ili razmišlja li Vlada što će u narednom razdoblju, a ono nije dugačko, to je kažem 3-3,5 godine koliko će na snazi biti ova strategija, ima li Vlada namjere se baviti i tim važnim pitanjima državne imovine koja u ovom trenutku nije u funkciji s kojom upravlja ili netko drugi ili uopće nitko ne upravlja. Pri tome sam zaboravio jasno i prostor između dvije Kostajnice na rijeci Uni koji također još uvijek nije s obzirom da taj sporazum o granici sa BiH ratificiran nije riješen. Ovaj dokument kao što smo čuli se može i protumačiti kao kvalitetan materijal u kojemu je doista popisana imovina Republike Hrvatske, ali nedostaju što je važno konkretne mjere kako i na koji način ćemo postupati s tom imovinom i zato bi bilo dobro da je Vlada kada je već krenula sa ovim dokumentom da je prikazala Saboru i godišnji plan upravljanja da vidimo što će to od ovih mjera iduće godine Vlada raditi na provedbi ove strategije. Ja sam jučer u svojoj replici rekao, a sada ću i ponoviti. Ovaj dokument kojega Hrvatskom saboru predlaže Vlada Republike Hrvatske nije čak usklađen ni sa planom 21 Kukuriku koalicije kojim je pobijedila na parlamentarnim izborima 2011. godine. O čemu se radi? Tamo je u dijelu tog programa u kojemu se govori o upravljanju državnom imovinom bilo riječi o tome da Vlada neće prodavati, privatizirati trgovačka društva i imovinu koja je od strateškog značaja za Republiku Hrvatsku. I u tom segmentu posebno se govori o tvrtkama koje sudjeluju u javnom prometu u Republici Hrvatskoj. S time me doista čudi da s jedne strane pod točkom 8.2 ove strategije Vlada utvrđuje da je strateško trgovačko društvo i pravna osoba s javnim ovlastima za koje kako kaže ne predviđa privatizaciju osim kada se zakonom ne propiše. Takva mi formulacija doista nije jasna i nije mi jasna da u strategiji uopće može pisati ako se drugačije ne riješi. Strategija mora odražavati stav Vlade i Vlada je trebala reći ili će privatizirati ili neće privatizirati. Ali da se vratim na ono što sam htio reći. Dakle, ne vidim koji bi to bio razlog da bi primjerice putnički prijevoz u Hrvatskim željeznicama bila strateško trgovačko društvo, a u isto vrijeme to primjerice nije Jadrolinija. Ja ne vidim koji su to kriteriji i koja su to načela vodila Vladu da jedno trgovačko društvo u okviru Hrvatskih željeznica koji se bavi putničkim prijevozom je strateško društvo, a Jadrolinija nije. I isto tako nije drugo prometno društvo unutar Holdinga Hrvatskih željeznica HŽ Cargo. Dakle, to mi nikako nije jasno ili u čemu je više i važnije i strateški gledano za Republiku Hrvatsku važniji HŽ Cargo primjerice od Hrvatskih pošta. To mi također nije jasno kako je Vlada takav jedan dokument uopće uputila u Hrvatski sabor gdje je toliko kontradiktornosti u tom dijelu koji se odnosi na promet. I još jednu stvar također želim istaknuti da ne mogu prihvatiti da Vlada ne poštuje vlastite zakone koje ovom strategijom namjerava napraviti. O čemu se radi? Dakle, ovaj Sabor je donio Zakon o postupanju s nezakonito izgrađenim zgradama gdje je svim hrvatskim građanima koji su vlasnici nezakonitih zgrada utvrdio rok od 30. lipnja do kada moraju podnijeti zahtjev za legalizaciju svojih objekata. I o tome već gospođa ministrica, o tome Vlada već danima upozorava građane da taj rok ističe. A vi ovdje ovim dokumentom već sada unaprijed tvrdite kako to moraju napraviti hrvatski građani, ali to neće napraviti Vlada odnosno agencija jer kažete da agencija nije u ovom trenutku niti ekipirana, niti ima dovoljno sredstava da bi podnijela zahtjev za legalizaciju nezakonitih objekata koji su u vlasništvu Republike Hrvatske. Kakvu to poruku šalje Vlada Republike Hrvatske kada svojim građanima utvrđuje obvezu koju je usput budi rečeno jasno propisao ovaj Sabor donošenjem tog zakona i prijeti im se ukoliko taj zahtjev ne podnesu da će njihove objekte rušiti, a ta ista Vlada ovim dokumentom ovdje u Hrvatski sabor već sada tvrdi da ona tu zakonsku odredbu neće ispoštivati jer da s jedne strane nije ekipirana i da s druge strne nema dovoljno financijskih sredstava kako bi ispunila zahtjev i podnijela zahtjev za legalizaciju svojih objekata. Držim da je to nečuveno da se uopće u Hrvatski sabor može takav dokument uputiti. Već je bilo riječi od strane kluba Hrvatske demokratske zajednice. Najmanje što možemo napraviti sa ovim dokumentom to je da ga uputimo u drugo čitanje da Vlada, da ovaj dokument vrati u drugo čitanje jer ima toliko primjedaba opravdanih da doista ovakav dokument ovaj Sabor ne može usvojiti. Hvala.
Hvala vama. Čut ćemo repliku poštovanog zastupnika Branka Hrga. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Bačić, vi ste rekli da vam se čini da je ova strategija u stvari stavljanje u pravnu formu pokušaja da se lokalnoj samoupravi oduzme ono što su prethodne vlade davale na korištenje i upravljanje lokalnoj samoupravi od nekretnina. Ja ću reći da ste dijelom na dobrom tragu, ali da ne treba ni ova strategija jer to se već radi intenzivno. Dakle, čuli smo puno puta danas u raspravi o ovoj strategiji da se spominje lokalna samouprava i dodjele nekretnina lokalnoj samoupravi. Ovoga trenutka se intenzivno prepisuju stanovi sa stanarima na državu u pojedinim jedinicama lokalne samouprave bez da je lokalna samouprava o tome išta mogla reći. Dakle, vraća se imovina državi natrag koju je država prije dala gradu na upravljanje i stanari su unutra sa zaštićenim stanarskim pravom, a da ne govorim da je imovina koja je dodjeljivana lokalnoj samoupravi unazad nekoliko godina uvijek imala svoju procjenu vrijednosti Porezne uprave i da se je znalo što lokalna samouprava dobiva, koja je to vrijednost i za koju namjenu.
Na repliku odgovara Branko Bačić.
Tako je kolega Hrg. Naime, ja nisam prvenstveno mislio na nekretnine kad sam govorio o tome da Vlada ovom strategijom planira vršiti daljnju centralizaciju poslova i upravljanja u Republici Hrvatskoj. Ja sam prvenstveno mislio na poslove koji su postojećim i važećim zakonima doveli do određene decentralizacije, ali Vlada kroz prijedlog ove strategije namjerava te poslove vratiti na razinu države. To se prije svega očituje u činjenici da je Vlada ovom strategijom promišlja centralizirati upravljanje pomorskim dobrom koji je sada spušteno na razini županija, gradova i općina, a očito bi Vlada htjela preuzeti upravljanje s jednog mjesta tim najvrjednijim prirodnim resursom u Republici Hrvatskoj. Drugi primjer da Vlada namjerava centralizirati određene poslove je predloženi Zakon o zaštiti prirode, gdje Vlada ima namjeru ukinuti pojedine javne ustanove osnovane isključivo u svrhu zaštite prirode, ima namjeru formirati jedinstvenu agenciju ili možda dvije agencije koje bi onda upravljale ovdje iz Zagreba, iz Markova trga primjerice Nacionalnim parkom Mljet ili Kornati ili brojnim parkovima prirode ili brojnim nacionalnim parkovima u Republici Hrvatskoj. Dakle, ova strategija omogućava Vladi da one zakone koje je već pripremila ili koji su u pripremi, a koji će označiti snažnu centralizaciju Republike Hrvatske praktično biti podloga za njihovo donošenje. I u tome se ne slažemo i mislim da Vlada mora konačno odustati od te snažne želje da svime u ovoj Hrvatskoj upravlja i da one poslove koji pripadaju lokalnoj samoupravi ponovno preuzme kod sebe što je praktično u suprotnosti i sa Europskom poveljom, a čini mi se i sa promišljanjima hrvatskih građanima kako jedince lokalne samouprave i županije najbolje mogu upravljati prostorima na kojima se nalaze.
Imamo još dvoje prijavljenih za raspravu, ali ćemo tu raspravu provesti nakon glasanja. Nastavit ćemo sada sa raspravom, stanka je završena. Ja molim zastupnike koje rasprava ne zanima da ne ometaju zastupnika. Molim zastupnike, molim vas dajte omogućimo raspravu. Na redu je Marijan Škvarić u pojedinačnoj raspravi. Izvolite.
Evo zahvaljujem gospodine poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani kolegice i kolege zastupnici. Prije svega kao gradonačelnik moram zaista pohvaliti i zaista nadopuniti ono konačno da možemo raspravljati danas o Prijedlogu strategije upravljanja i raspolaganja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske. Naime, ono ipak što se definira pa što je to strategija ipak je ono dio, skup smjernica koje definiraju u kom pravcu trebamo ići, na koji način trebamo nešto napraviti i naravno koji su to resursi da to zajedno kao strategiju definiramo. A strategija je u osnovi jedna podloga za donošenje zakona. To je ono da strategija ne obvezuje, ali definira jedan pravac. Ono što smo ipak dočekali nakon 23 godine i zaista da definiramo da jednu državu prije svega čine stanovništvo, tj. ljudi, ali čine i njezin teritorij, odnosno njezina imovina. I naravno putem zakona definiramo i harmoniziramo jedan taj sukus aktivnosti između jednoga i drugoga. Kad definiramo ovu strategiju može se reći da se krenulo dosta ambiciozno na način, jer ovo definira razdoblje ove strategije od 2013. do 2017. godine. Četiri godine imamo samo. A kada analiziramo što mi to imamo, što sve trebamo riješiti onda je pitanje da li ćemo i stići, ali moramo i najduži put u životu mora krenuti prvim korakom. Ovo je jedan od najbitnijih koraka po mom mišljenju. Prije svega ako definiramo što to imamo da u tom postojećem modelu upravljanja je normativno decentralizirano putem desetak zakonskih i podzakonskih akata. Previše. Nepostojanje jedinstvenog središnjeg registra, baze podataka su nesređene, koordinacija upravljanjem je otežana. Zbog nedostatka sustavnog pristupa, potpunih zakonskih rješenja nisu definirane ostale stvari. U vrijeme pretvorbe i privatizacije nije se dovoljno pažnje posvećivalo svim oblicima imovine u vlasništvu Republike Hrvatske. Također u praksi se uvijek nametala teza da je loš gospodar država, a s time se onda i poticala rasprodaja imovine. A što smo time dobili kao posljedicu? Pa prije svega otežano vođenje gospodarske politike, izgubljene koristi zbog nedovoljnog i neracionalnog korištenja imovine. Uz to se još pojavljuju i problemi odlučivanja o procesima restrukturiranja trgovačkih društava i naravno ukupni negativni učinci na kompletnu investicijsku klimu i privlačenje stranih ulaganja. A što onda uopće želimo postići? Pa prije sveg želimo da primjenom integriranog modela upravljanja želi se postići da imovina u vlasništvu Republike hrvatske bude istovremeno u službi i gospodarskog razvoja i naročito da se zaštiti dugoročni nacionalni interes. Ja u tom dijelu zaista moram reći kako bi zaštitili interese lokalne samouprave, jer lokalna samouprava, općine i gradovi su temelj svih temelja razvoja našeg društva. A u tom dijelu kao gradonačelnik zaista moram reći naglasak da rješavanje imovinskih odnosa imovine moramo i zbog toga što ove godine evo manje od 20 dana skoro ulazimo u EU. Otvaraju nam se fondovi EU, kohezijski strukturni fondovi. To je najbolji oblik decentralizacije. Mi na lokalnoj samoupravi možemo koristiti te resurse, ta sredstva ali pod utjecajem i uvjetom da budemo vlasnici nekretnina. Ako nismo vlasnici nekretnina onda zaista ne možemo u tom dijelu aplicirati i koristiti te fondove. I to je moja zamolba da zaista u okviru vaših aktivnosti, vaših organizacija pomognete lokalnoj samoupravi da na zahtjevu i prema tim projektima prioritetno rješavate taj dio aktivnosti. Mi u gradu moramo graditi vrtiće, moramo graditi škole, moramo graditi dvorane, moramo graditi ostalu društvenu infrastrukturu, ali možemo raditi i komunalnu infrastrukturu a sve to ne možemo bez vlasništva. Ima mnogo objekata koji već 20 godina nisu u upotrebi od vojnih objekata, od društvenih objekata u prijašnjim vlasništvima. Zahtjevi su postavljeni, godinama se to rješava što smo ovdje čuli u ovoj raspravi. Moramo to ubrzati da se takva struktura riješi. Sredstva su nam na raspolaganju i znamo kako treba napraviti. Samo trebamo još organizacijski i doći do te imovine. Naravno do te imovine može se doći darivanjem i to je po meni jedan od najboljih oblika jer s tim zakonskim dijelom se najlakše dobivaju sredstva. Darivanje znamo da je problematično jer postoji ta procedura koja dosta komplicira taj dio. Na primjer iskustva bilo koje darivanje nekretnine, zemljišta mora proći prije svega mišljenja svih ministarstava koji su u tom postupku, a tu uvijek ima minimalno 4 do 5 ministarstava. Sigurno Ministarstvo poljoprivrede, Ministarstvo gospodarstva, poduzetništva, obrta to su osnovna ministarstva i sva druga ministarstva. I nakon toga uvijek ta ministarstva daju određene zahtjeve da nije nešto dobro, da se mora dati dopuna i to oduzima vrijeme. I na kraju svega Državno odvjetništvo mora dati svoj pravorijek da se i može upisati na nekretninu i najčešće opet imate 4 do 5 vraćanja u nekakav dio nadopune. Treba napraviti jedan sustav, proceduru koju će svi jednoznačno znati što i na koji način se treba to definirati. Naravno, ako je tu problem može se to rješavati i koncesijama, također i pravima građenja i to je jedan oblik kojeg se može kasnije definirati putem fondova. Nismo obuhvatili i javno privatno partnerstvo gdje lokalne samouprave daju zemljišta, daju objekte a u tom dijelu sa partnerom iz privatnog sektora može se također itekako doći do dobrih rezultata. To smo mistificirali da javno privatno partnerstvo nije u redu, ali kad imamo u Hrvatskoj dva primjera jedno izgradnje dvorane Arena, a drugo je u Varaždinskoj županiji izgradnja preko 30-tak dvorana, osnovnih i srednjih škola. To itekako u tom dijelu treba biti naglasak da se procedura i u tom dijelu ubrza i možemo pokrenuti investicijski ciklus. Naravno, također je bitno i za javno privatno, pardon za našu lokalnu samoupravu i udjele u trgovačkim društvima. To je itekako poticaj za gospodarstvo. Ja se još jedanput zahvaljujem Vladi gdje se evo zaista prijavom, odnosno povećanjem udjela u Varteksu u Varaždinu nekoliko tisuća ljudi ostavilo dalje da rade. To je itekako podstrek našem gospodarstvu i dobro je u tom dijelu da ne možemo reći da nešto ima od strateške važnosti za Hrvatsku. Nešto, neka poduzeća imaju, neka nemaju. Teško je tu definirati gdje je tu ta razlika, ali mislim da razliku čine ljudi i u tom dijelu ta velika većina mora biti i riješena na takav način. I zaista bih htio evo napomenuti na kraju da onu proceduru, ono što smo rekli da ambiciozno krećemo da preko ove Strategije upravljanja u ovih 4 godine nešto napravimo, treba se napraviti da se utvrdi vlasništvo i popis nekretnina RH. Još 500 tisuća nekretnina treba to riješiti i mislim da bi to bio prioritet barem za ove 4 godine što je rečeno. Zaista i dovršiti privatizaciju trgovačkih društava koja nisu od strateške važnosti. Navedeno je 6 to ih ima. Mislim da je to jedan veliki obuhvat u svakom slučaju, ali naravno u tom dijelu treba organizacijski definirati kako to riješiti. I naravno definiranje propisa i zakona tako da sva imovina što ste rekli bude u svrhu dobivanja određenih investicija, dobivanje novih vrijednosti, a ne da gubimo na tome. I naravno još jedanput definiranje, formiranje Središnjeg registra državne uprave sa svim podacima koji trebaju a to je ono da se napravi još bolja decentralizacija. Samo npr. što je isto istaknuto 18 tisuća je još neriješenih zahtjeva u AUDIO-u. Da se to radi svaki dan 360 dana u godini, ako im ostavimo da mogu proslaviti Novu godinu i Božić trebat će nam 50 godina da to riješimo do kraja … [[Govornik se ne razumije.]] Zato predlažemo da u tom dijelu se napravi novi … sustav, da se napravi regionalizam, da bude za Slavoniju barem minimalno, Zagreb središnji dio Hrvatske i sjeverni dio Hrvatske, za Dalmaciju da ljudi ne moraju dolaziti za sve u Zagreb i da se operativnije radi na terenu da ljudi mogu imati takve zahtjeve. Ono što ste rekli imate centralizirani dio podataka, to nije problem. Znači, treba napraviti ekipe. Ako je to zapošljavanje ljudi mislim da ako je trošak jedne razine, a vrijednost se stječe stostruko više čak i milijun puta više da to onda ima itekako opravdanja. To treba se dogovoriti konsenzusom da treba se itekako na taj način razmišljati. Evo, zaista sa željom da ova strategija zaživi i dobro je da je donesena zaista još jedanput čestitke u tom dijelu. Moram reći za hrabrost da se sve stavi na jednu razinu pa onda možemo o tome raspravljati i mijenjati ako treba i da to bude dobra podloga za donošenje zakona koji nam slijedi. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo repliku kolege zastupnika Gorana Beusa Richembergha.
Kolega Škvariću s pravom kažete da je donošenje ove strategije zapravo prvi korak u rješavanju nagomilanih problema, naravno. Iza toga slijedi donošenje čitavog niza zakona od kojih su neki i potpuno novi. Zakon o turističkom zemljištu, Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama. Ali jednako tako treba razmišljati i o onome što u ovoj strategiji nije naznačeno, a tiče se teme koja jest, a to je pitanje povrata imovine koja ovog časa jest uknjižena na državu, ali postoje opravdani razlozi za njen povrat onima kojima je oduzeta. Ja ću spomenuti jednu kategoriju i spominjat ću je ovdje dok je god ne riješimo, a to je pitanje povrata imovine zemljišnim zajednicama kojima je odlukom Hrvatskoga sabora, odnosno Sabora Narodne Republike Hrvatske 1947. godine bez prava na ikakvu naknadu što je pravni presedan oduzeta sva imovina. I otada su praktički ispražnjenoga sadržaja prestale postojati. Nedavno je u Hrvatskom državnom arhivu otkriveno da kompletna dokumentacija za više od 2,5 tisuće zemljišnih zajednica koliko ih je djelovalo 1947. godine postoji, da je moguće rekonstruirati sve zemljišne zajednice iz toga vremena po vlasničkim knjigama, dakle da postoje tehnički uvjeti za to da se rekonstruira slijed i da se imovina konačno vrati. Nevjerojatno je da država 23 godine razgovara o pravednosti i povratu imovine, a da nije riješila to važno pitanje. Nema nikakvoga spora da se ona ne može i neće vratiti u punome opsegu jer su se okolnosti promijenile, ali vrijeme je da ova Vlada, da Ministarstvo pravosuđa pokrene tu priču i da izmjenama Zakona o povratu imovine oduzete u doba komunističke vladavine konačno otvori perspektivu za ovaj povrat. Ne vidim zašto je Republika Slovenija koja nije imala matične zakone na tu temu ni u 19. ni u 20. stoljeću bila pametnija, uspješnija od nas, a to je riješila još 1994. i 1996. Vidim razloga da to riješimo i mi. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara zastupnik Marijan Škvarić.
Evo apsolutno se slažem s time da i ova strategija otvara mnogi još niz pitanja koje trebamo otvoriti i ovakve nepravde koje treba ispraviti. Samo bih još isto rekao da obeštećenje koje se definira povratom ovakve imovine da ne ide ipak na razinu i na račun lokalne i regionalne samouprave nego to treba preuzeti uvijek država. Hvala.
Čut ćemo još i raspravu poštovane kolegice Branke Juričev-Martinčev. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče, predstavnici predlagatelja, kolegice i kolege. Pa evo na kraju rasprave, a ja na početku svog izlaganja, moram reći da je žalosno konstatirati da država uopće ne zna sa kojom imovinom raspolaže i s kojom upravlja. Stoga je neophodno najprije snimiti, popisati i dati ocjenu realnog stanja sve imovine kako bi se obuhvatili svi oblici i kako bi bilo jednako postupanje na cijelom području RH. Imovina sama sebi ne bi smjela biti svrha. Njena svrha je prvenstveno u stvaranju novih vrijednosti. Znači, prikupljanjem sredstava od koncesija, posebice na pomorskom dobru što je meni najinteresantnije, ulaganje ponovno u pomorsko dobro, u sanaciju luka, lučica i izgradnju novih privezišta, sidrišta i slično ili pak od najmova prostora, rekonstrukcija i ulaganje u one devastirane. Rješavanje imovinsko-pravnih odnosa nam treba biti prioritet posebno sada kada najviše očekujemo od povlačenja sredstava iz europskih fondova. Znamo bez riješenih imovinsko-pravnih odnosa ništa neće biti moguće. U ovoj strategiji stoji da predmetom harmonizacije sustava upravljanja imovinom u vlasništvu RH bit će aktivnosti povezane sa čak 29 oblika imovine pa tako stoji pod broj 1. poljoprivredno zemljište, 2. turističko zemljište, 3. pomorsko dobro luke i marine i tako redom. Pretpostavljam da je upravo ovim redom turističko zemljište i pomorsko dobro luke i na marine na 2. i 3.mjestu zbog svoje i vrijednosti i važnosti. Zato moram se osvrnuti malo na veliki problem nas u priobalju posebno neriješeno pitanje objekata izgrađenih na nasipu, dijelu kopna koji je nastao nasipanjem mora, prostor za kojih imamo definicije i probleme. Svi kažu da je nasip po definiciji pomorsko dobro, to kaže i zakon, i time vlasništvo RH i da je protuzakonita prodaja objekata sagrađenih na nasipu. I u ovoj strategiji također stoji "Nekretnine koje se ne mogu otuđivati pa između ostalog i nekretnine koje se nalaze na pomorskom dobru" i to znači imovina kojom država treba upravljati i raspolagati. Međutim u mnogim priobalnim mjestima, a tako moram reći i u samom centru grada Vodica na nasipu su izgrađeni objekti koji su danas kupuju i prodaju na očigled svih. Na nasipu su izgrađeni i autobusni kolodvor i pošta i banka i brojni ugostiteljski i trgovački objekti. Brojni ovakvi objekti stoje na najatraktivnijim lokacijama, oni su devastirani i glasni investicija. Imamo investitora međutim ozbiljni bježe kada vide da nisu riješeni imovinskopravni odnosi. A taj problem može riješiti samo država. U Vodicama imamo potrebe interesa za uređenje autobusnog kolodvora. Pošta se učestalo javlja za potrebom za uređenje svog prostora i sve staje zbog jednog jedinog problema. Sve je to na nasipu svojevremeno izgradilo naše društveno Poduzeće Vodičanka, a zatim je većinski vlasnik Hrvatski fond za privatizaciju koji je to postao pretvorbom uredno prodavao. Naravno pojedinci u dobroj vjeri kada kupuju od države te objekte da su to i otkupljivali. I danas i dalje ti objekti se kupuju i prodaju ali moram reći da se tu i hrane i od tih poslova žive brojne obitelji. Ta ista država koja im sada prijeti oduzimanjem i sličnim godinama za te iste objekte ispušta dozvole za rad prihoduje poreze po brojnim osnovama, a grad upozorava i apelira na Državno odvjetništvo od 2003.godine. U 3.mjesecu mogli smo obilježiti jubilarnih 10 godina i ništa se nije promijenilo. Svi sve znaju razbacuju se izjavama a i dalje se kupuje i prodaje. Sada svim tim problemima treba dodati još jedan zvan legalizacija tih objekata. S obzirom da su ti objekti mahom nadograđivani ostakljivane terase pa onda kasnije su to pretvarane u manje trgovačke objekte i sve to tako fino stoji u centru Vodica. Ne mogu se složiti sa stavom Državnog ureda za upravljanje državnom imovinom da će ovi i slični problemi biti riješeni kao npr. turistička zemljišta nekim drugim posebnim zakonima koje još uvijek ne donosimo jer dugo je najavljivano iz ministarstva da će nacrt prijedloga zakona o pomorskom dobru i morskim lukama biti na javnom uvidu i raspravi do kraja 4.mjeseca, međutim još uvijek ništa od njega. Kako može npr. jedinica lokalne samouprave biti vlasnik neprocjenjivog turističkog zemljišta u procesu pretvorbe i privatizacije kada se uopće ni ne zna što je to procijenjeno. I takvo ovi svi problemi znatno opterećuju jedinice lokalne samouprave u priobalju, opterećuju i naš turizam i naše gospodarstvo, a fino nam i Ustav nalaže i propisuje da more, morska obala i otoci za koje je zakonom određeno da su od interesa za RH imaju njezinu osobitu zaštitu. Država po ovoj osnovi ima ogroman kapital u svom vlasništvu ali čini mi se da ne zna što s njim. Hvala.
Zahvaljujem. Time smo iscrpli listu prijavljenih za raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Predstojnik je Državnog ureda za upravljanje državnom imovinom poštovani Mladen Pejnović, sada dobija pravo na zaključnu riječ. Izvolite.
Poštovana gospodo zastupnici Hrvatskog sabora. Hvala na strpljenju i učešću u raspravi u dokumentu koji smo mi izradili u najboljoj vjeri da unaprijedimo rad na području upravljanja državnom imovinom. Prijedlog strategije je dokument kojim se dugoročno želi osigurati transparentnost i učinkovitost upravljanja te potreba i očuvanje imovine postojećih i budućih generacija građana Hrvatske. Strategija je i dokument u kojem je detaljno i u potpunosti obuhvaćam karakteristike stanja upravljanja i raspolaganja imovinom u vlasništvu RH. Kada ste pročitali tekst mogli ste vidjeti da je detaljan ali i iznimno kritičan posebno u prvim poglavljima je rađena analiza stanja. Vaše primjedbe tokom rasprave poštovani zastupnici upravo su bile na tragu problematike koje smo i mi izdvojili i analizirali u tom dokumentu. Stanje upravljanja državnom imovinom je loše što je nakon 23 godine sustavnog zanemarivanja i očekivano. Sporosti u radu državne administracije često su isto tako sporosti u stečajevima, u poslovima državnog odvjetništva, u poslovnima sudova i državne uprave u Zagrebu i u županijama, u katastru i u zemljišnim knjigama, kolokvijalno rečeno u državnim ustanovama. Za naš narod to je sporost državnih institucija. Iz ovog bi se moglo zaključiti da je država loš gospodar. Prema dostupnim informacijama u dijela razvijenih zemalja iz okruženja Hrvatske uspješno vidi se da se tamo uspješno gospodari imovinom na principima ekonomske koristi da se ostvaruje dobit i ostvaruju zadovoljavajuća zaposlenost. Iz savremenih ekonomskih kretanja po svemu sudeći za uspjeh upravljanja imovinom u savremenoj ekonomiji nije presudan tip vlasništva već prije svega kvaliteta upravljanja istom. Stoga je nužno poboljšati kvalitetu upravljanja, podići je na višu razinu i mi tome dajemo poseban značaj u ovoj strategiji. Mi ne bježimo od odgovornosti i od mukotrpnog rada koji je ustvari pred nama gdje treba od svega ovoga sastaviti i izgraditi jedan smisleni sustav koji će biti djelotvoran i na dobrobit svih građana Hrvatske. U strategiji smo zato definirali pristup i nove polazne osnove u gospodarenju i upravljanju državnom imovinom kroz dva ključna, nazvali smo ih dugoročna strateška cilja koji su znači dulji nego što je po zakonu ova strategija samo na četiri godine. Prvi je očuvanje važnih i vrijednih dijelova državne imovine prema načelima održivog razvoja. I drugi je organizacija učinkovitijeg i transparentnijeg korištenja državne imovine s ciljem stvaranja novih vrijednosti i ostvarivanja veće ekonomske koristi. Analizom stanja smo između ostaloga i utvrdili da u nekim slučajevima darovana zemljišta lokalnim zajednicama u svrhu daljnjeg gospodarenja razvoja nisu se ostvarivali ciljevi stvaranja novih vrijednosti i ostvarivanja veće ekonomske koristi. Zbog toga želimo ovu praksu poboljšati i napokon uvesti učinkovitiji nadzor te jasne i javno poznate kriterije kako se to više ne bi događalo. Međutim, želimo to učiniti u suradnji sa lokalnom zajednicom i primjenom načela transparentnosti i učinkovitosti jer vjerujemo da niti jednoj strani nije u interesu da ovaj ogromni imovinski kapital stoji i da dalje bude neiskorišten. Prilikom izrade strategije analizirali smo problematiku lokalne i regionalne, odnosno područne samouprave bez želje a i mogućnosti da se miješamo u njihov način i sustav rada. Međutim, ono o čemu ćemo posebno inzistirati je da se i kod upravljanja imovinom u njihovom vlasništvu primjenjuju osnovna načela upravljanja propisana i zakonom upravljanja državnom imovinom. Da se primjenjuju načela javnosti, predvidljivosti, učinkovitosti i odgovornosti. Svakako želimo ostvariti efikasnu suradnju i prilikom rješavanja suvlasništva te i predaja određenih poslova lokalnim i regionalnim samoupravama. Npr. upravljanje stanovima i poslovnim prostorima uključujući i davanje u najam odnosno u zakup iz prihoda ostvarenih tim aktivnostima podmirivali bi se troškovi održavanja a preostali iznos koji bi bio ostvaren u određenim omjerima podijelio bi se između državnog proračuna i proračuna jedinice lokalne ili područne samouprave. Jedan od detektiranih problema prilikom analize stanja bila je i velika sporost i neučinkovitost države i administracije što je i jedan od osnovnih razloga zašto još uvijek ne postoji jedinstveni registar državne imovine. Da, nedostaju nam brojke u strategiji. I stoga smo ih posebno obradili u dva poglavlja upravo tu obavezu da se imovina ne mora samo popisati i da se njena evidencija mora biti objedinjena, da imovina mora biti i procijenjena i uknjižena u državnom knjigovodstvu i isto tako evidentirana u državnoj statistici. Međutim, trenutna evidencija ipak nije uvijek samo loša. Ovom strategijom smo kada smo definirali obuhvat državne imovine analizirali i stanja vidjeli da je evidencija u području dionica u trgovačkim društvima u vlasništvu Republike Hrvatske redovita i ažurirana. Jednako je tako kod udjela u trgovačkim društvima. Jednako je tako kod koncesija koje se izdaju. Dobra je evidencija kulturnih dobara u registru određenom istom ministarstvu. Relativno je potpuna evidencija šumskih dobara, zatim dobrim dijelom je i korektna evidencija poljoprivrednog zemljišta, stanova i poslovnih prostora. Međutim, osnovni nedostatak je da sva ta imovina ako i je popisana često puna nije procijenjena, da nedostaju metode procjenjivanja. Npr. ja ću vam samo ovako da kažem, upit Svjetske banke po kojoj metodi procjenjujete vrijednost Pulske Arene. Znači pred nama je ozbiljan posao u razvoju metoda procjenjivanja objekata i svih sadržaja državnog vlasništva u Hrvatskoj. Isto tako je pred nama i primjena načela međunarodnih računovodstvenih standarda za javne službe koje se kod nas još ne primjenjuju. Sve to govori o jednom vrlo kompleksnom pristupu koji će u takvoj kompleksnosti može dati registar koji bi bio od ozbiljne koristi. Ono što svakako sada i nedostaje to da se postojeći registri objedine, da se njihovo stanje provjeri i analizira na terenu jer su neki od njih sigurno i zastarjeli. Iznimno je bitno da te evidencije budu javno objavljene i dostupne svim građanima jer na kraju krajeva to je imovina svih nas. Tijekom rasprave spominjale su se i bivše vojne nekretnine, posebno u segmentu razvoja turizma i lokalne i regionalne samouprave. Zbog već navedene sporosti administracije i nesređenih imovinsko-pravne situacije ovaj kapital stoji neiskorišten. Potrebno je ubrzati te procese, raščistiti evidencije i pripremiti te nekretnine za projekte i investicije kako bi taj segment državne imovine pomogao stvaranju novih vrijednosti i ostvarivanja veće ekonomske koristi. U svakom slučaju imamo namjeru pomoći ubrzanju svih investicionih procesa u Hrvatskoj. Detaljnija planiranja i analize posebno u području kako državna imovina može pomoći i podržati investicije biti će obrađena u godišnjem planu upravljanja i raspolaganja državnom imovinom. I na kraju, u razdoblju od 2013. do 2017. godine određeni su sljedeći prioritetni ciljevi koje moramo ispuniti. Prvi je utvrditi cjeloviti obuhvat nekretnina u vlasništvu Republike Hrvatske s posebnim naglaskom na sređivanje stanja te upravljanje tim nekretninama na kvalitetno novim osnovama. Drugo, dovršiti privatizaciju neprivatiziranih dijelova trgovačkih društava koja nisu strateška te unaprijediti upravljanje trgovačkim društvima od strateškog značaja. Treće, kontinuirano procijeniti i harmonizirati učinke propisa kojima se uređuju svi pojavni oblici imovine u vlasništvu Republike Hrvatske i pojedinačno ocijeniti ekonomske koristi od pojedinih oblika državne imovine. I četvrto, formirati središnji registar državne imovine sa dodacima. Ostvariti internetsku dostupnost odluka o upravljanju imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske i u vlasništvu lokalne samouprave. Te donijeti propise za procjenu te imovine koju je nužno iskazati u državnom knjigovodstvu i u knjigovodstvima lokalne samouprave a sve u skladu sa međunarodnim računovodstvenim standardima. Molim gospodu zastupnike da usvoje ovu strategiju. Hvala.
Zahvaljujem. Sad ćemo prekinuti sjednicu. Nastavak je u utorak u 9,30, to je 11. lipanj, nastavljamo s Konačnim prijedlogom zakona o porezu na dodanu vrijednost, a toga dana raspravit ćemo i sve financijske zakone. Hvala lijepa. Želim vam ugodan vikend.
Sljedeći je Prijedlog strategije upravljanja i raspolaganja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske za razdoblje od 2013. do 2017. godine, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog strategije. Molim da se izjasnite tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 78 glasova za, 2 glasa protiv i 20 suzdržanih glasova, donesena Strategija upravljanja i raspolaganja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske za razdoblje od 2013. do 2017. godine, u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.