Hvala lijepa gospodine predsjedniče Sabora, dame i gospodo zastupnici. Dozvolite mi da vas vrlo kratko izvijestim o razlozima za donošenje Zakona o potvrđivanju sporazuma između Republike Hrvatske i Republike Srbije o plovidbi unutarnjim vodama na plovnim putevima i njihovom tehničkom održavanju. Dame i gospodo sretne su sve europske države čijim teritorijem prolaze plovne rijeke. Sve te države posebnu pozornost posvećuju svojim plovnim putevima, a sama Europska komisija potiče da međusobno surađuju i da je što je moguće u većoj mjeri promet preusmjeravaju sa cesta i željeznica na plovne puteve koji su efikasniji, jeftiniji i ekološki prihvatljivi. U tom kontekstu sretna je i RH što njenim teritorijem prolazi rijeka Dunav kao plovni put, Drava i Sava. Ne bez razloga, mnogi uspoređuju značaj Vukovara na Dunavu kao Gibraltara na Sredozemlju. Dame i gospodo, ovim sporazumom u prvom redu uređuje se pitanje plovidbe brodova između Republike Hrvatske i Republike Srbije i to na dijelu Dunava od Batine, znači od 1433. do 1234. km. U dijelu koji se odnosi na plovidbu izjednačavaju se uvjeti hrvatskih i srpskih brodova u korištenju luka, uređaja i opreme u pojedinim lukama na principu uzajamnosti, jednakopravnosti, uređuje se pitanje svjedodžbi koje moraju imati brodovi i posade na tim brodovima. Međutim, mnogo je značajnije i pitanje održavanja Dunava jer se točno uređuju postupci i načini održavanja Dunava koji ima kao što znate značaj međunarodnog plovnog puta. Tu se u prvom redu odnosi na održavanje dubina, širina i postavljanje objekata sigurnosti plovidbe na tim plovnim putevima. U RH postoji agencija sa sjedištem u Vukovaru koja je zadužena za održavanje plovnih puteva, a u proračunu RH za ovu godinu osigurana su dostatna sredstva za redovito provođenje ovog sporazuma. Dame i gospodo, molimo vas da podržite donošenje ovog zakona jer smatramo da će se s njime poticati plovidba Dunavom, poticat će se trgovačka razmjena sa Republikom Srbijom, a naglašavam, što je najvažnije, podignut će se razina sigurnosti plovidbe rijekom Dunavom kroz teritorij RH. Hvala vam lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Dobro. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Petar Mlinarić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, kolegice i kolege i predstavnici ministarstva. Prijedlog Zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Srbije o plovidbi plovnim putovima na unutarnjim vodama i njihovom tehničkom održavanju sa konačnim prijedlogom zakona. Pred nama je i prijedlog Zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Republike Srbije o plovidbi na unutarnjim vodama i njihovom tehničkom održavanju koji je Vlada Republike Hrvatske u Hrvatski sabor radi potvrđivanja tj. radi ratifikacije. Ratifikacijom predmetnog sporazuma dvije će susjedne zemlje koje dosada nisu svoje odnose u području plovidbe unutarnjim plovnim putovima imale bilateralno rješenje ovim upravo to postići čime će se ostvariti suradnja na razvoju trgovinskih odnosa i povoljnijeg pristupa tržištu kroz prijevoz kako roba tako i putnika unutarnjim plovnim putovima. Sporazumom se utvrđuju odnosi koji precizno reguliraju područje plovidbe rijekom Dunav. Određuje se i propisuje tehničko održavanje plovnih putova u što je uključeno i obilježavanje plovnih putova, a upravo su to segmenti koji su preduvjet za sigurnost plovidbe. Preciznije rečeno u Sporazumu se uređuju odnosi ugovornih stranaka koji se odnose na plovidbu međunarodnim vodnim putovima na državnom području ugovornih stranaka. U granicama njihove plovnosti kao i zajedničko održavanje vodnog puta rijeke Dunav. Između riječnog kilometra 1433 i riječnog kilometra 1295 koji nisu uređeni drugim međunarodnim ugovorima koji se odnose na navedene vodne putove. Dobro znamo što rijeka Dunav znači za život žitelja svih zemalja kroz koje Dunav protječe,a posebno smo svjesni značenja prednosti prometa rijekom koji se u odnosu na druge vidove prometa u prijevoz roba i putnika ogleda kao ekonomski najprihvatljivi i ekološki najopravdaniji. Dunav je rijeka koja spaja, stoga da bi ta poveznica bila i pravno na odgovarajući način određena glede plovidba održavanja plovnog puta, obilježavanja u svrhu sigurnosti plovidbe, uređenih odnosa, uzajamnog priznavanja brodskih svjedodžbi i svjedodžbi članova posade broda. Zatim, uređenih pravnih i tehničko ekonomskih uvjeta suradnje nadležnih tijela dviju zemalja predlaže se ovaj Zakon podržati u cijelosti. Primjenom Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Srbije o plovidbi vodnim putovima na unutarnjim vodama, o njihovom tehničkom održavanju omogućit će se uspostavljanje aktivnosti oko realizacije projekta uređenja zajedničkog dijela vodnog puta u svrhu osiguranja sigurnosti plovidbe, zadovoljit će se minimalni zahtjevi plovnosti kojima se mora udovoljiti da bi plovidba bila tržišno isplativa. Povećat će se pouzdanost i efikasnost unutarnje plovidbe što će pridonijeti razvoju gospodarskog rasta kroz realizaciju trgovinskih odnosa s obzirom na prirodu postupka potvrđivanja međunarodnih ugovora kojim država i formalno izražava spremnost da bude vezana već sklopljenim Međunarodnim ugovorom kao i na činjenicu da se u ovoj fazi postupka u pravilu ne može mijenjati ili nadopunjavati tekst Međunarodnog ugovora, predlaže se da se ovaj Prijedlog zakona prihvati i raspravi po hitnom postupku objedinjavajući prvo i drugo čitanje. Moram naglasiti da je provedba ovog Zakona u nadležnosti mora, prometa i infrastrukture, a operacionalizacija tehničkog održavanja vodnih putova, što je uključeno obilježavanje vodnog puta za sigurnu plovidbu u nadležnosti je Agencije za vodne putove sa sjedištem u Vukovaru. Vukovar to doista zaslužuje da ima Agenciju, da ima sjedište Agencije, što je Hrvatska vlada prepoznala i na tome joj velika hvala. Klub zastupnika HDZ-a će ovaj Prijedlog podržati u cijelosti. Hvala lijepa.
Hvala. U Ime Kluba zastupnika HNS-a gospodin zastupnik Goran Beus Ricehembergh.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege predstavnici predlagatelja. Pred nama je Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Hrvatske i Vlade Republike Srbije o plovidbi vodnim putovima na unutarnjim vodama i njihovom tehničkom održavanju koji na prvi pogled predstavlja tek jedno tehničko pitanje, a zapravo suštinski gledano radi se o vrlo važnom dokumentu koji može imati dalekosežne pozitivne posljedice, ne samo za razvoj međusobnih odnosa dviju država već i za čitav niz elemenata tih odnosa na koje Republika Hrvatska gleda sa posebnim interesom i u kojima može i mora iskoristiti posebne pogodnosti koje daje sama činjenica da ima unutarnje plovne putove, odnosno plovne rijeke na svome teritoriju. Ovaj Sporazum je iznimno važan jer se njime rješava čitav set pitanja u kontekstu ukupnih gospodarskih i prometnih odnosa između Hrvatske i Srbije kao susjednih zemalja i isto može doprinijeti da se ispod razine katkada povišenih tonova u političkim odnosima prije svega zbog nerazjašnjenih pitanja koji su posljedica Domovinskoga rata i onoga što je Hrvatska doživjela u agresiji, ipak odvijaju procesi koji će omogućiti i jednoj i drugoj zemlji kako susjednim zemljama u Europskom okruženju da podignu standarde međusobne komunikacije i suradnje na višu razinu a sve radi zajedničke europske budućnosti. Naravno radi se prije svega o tome koliko ovaj Sporazum može i koliko hoće doprinijeti kvaliteti života građana prije svega, u našoj zemlji, jer o njoj je ovdje riječ, jer ovo pitanje zadire u standarde eksploatacije unutrašnjih vodnih putova koji su u jednom funkcionalnom dijelu otprilike poklapaju se sa onim dionicama međusobnih crta razgraničenja dviju država, koje formalno gledano još nisu riješene. MI moramo biti svjesni da je Dunav prirodno razgraničenje ali isto tako znamo da Dunav nije jedina crta razgraničenja između ovih dviju država i da imamo čitav niz neriješenih pitanja u tom smislu koji opterećuju odnose ali ne bi smjeli opterećivati odnose do te mjere da to sprječava ili usporava ili onemogućuje gospodarsku i prometnu suradnju dviju država. Drugo, radi se o jednome dokumentu koji predstavlja pravni okvir za unapređenje međusobnih trgovinskih odnosa, ali isto tako prije svega za gospodarsku eksploataciju plovnog puta Dunava, koji je kao najdulja Europska rijeka, jedan od najvažnijih europskih tranzitnih putova, vodenih putova koji niti počinje niti završava niti počinje u Hrvatskoj niti Srbiji. Hrvatska ima osobitu odgovornost u provedbi ovog Dokumenta, između ostaloga zbog mogućnosti koje se pružaju za razvoj Vukovara. Hrvatska treba učiniti sve što je u njenoj moći da se Vukovaru osigura gospodarski razvoj kako izgradnjom moderne funkcionalne riječne luke, kako i privlačenju ulagača u lučke pretovarne, skladišne, tranzitne, logističke pa i proizvodne resurse u luci ili blizu nje. To je jedno od središnjih pitanja ekonomskog oporavka ali i razvoja čitavoga Srijema, ali i dobrog dijela Istočne Slavonije. Jednako tako ne smijemo zaboraviti da je Dunav desetljećima pa i stoljećima eksploatirana turistička transverzala koja ima simbolično značenje i u povijesti čitavoga podunavlja jer je Dunav bio rijeka kojom su u Hrvatsku, ali isto tako i u Mađarsku i u Srbiju i u Rumunjsku pristigli brojni doseljenici nakon protuturskih ratova. To je transverzala koja je Panoniju učinila živim prostorom, koja je u Panoniju dovela nekoliko milijuna Nijemaca, Čeha, Slovaka, Rusina, Ukrajinaca ljudi iz čitave središnje Europe koji su ostavili neizbrisiv trag, pa može se reći i u mnogim regijama oko Dunava i presudno oblikovali matricu na kojoj se zasnovalo moderno društvo u svim državama nekadašnje Austro-Ugarske monarhije. Dunav je simbolična poveznica koja sve zemlje od Švarcvalda do Crnoga mora čini jedinstvenim prostorom u kojemu se i ratovalo za teritorij ali u kojemu se prolilo jako puno krvi i znoja da malarična i potopljena Panonija, da nepregledne močvare postanu trudom nekoliko generacija jedan od najplodnijih dijelova Europe. Dunav je prostor multietničnosti i multikulturalnosti on je poveznica među svim narodima koje danas smatramo narodima srednjeeuropskoga kruga. Zato nije čudno da od Ulma i Passaua, Beča, Budimpešte, Vukovara, Beograda naravno i Novog Sada, pa sve dalje, Dunav funkcionira i kao turistička transverzala jer se u nju i kraj nje očitava višestoljetna povijest Srednje Europe i Europe općenito. Dunavom su njemački kolonisti plovili u tzv. ulmskim kutijama. To su bile drvene lađe koje su razgrađivali kada bi došli na odredište i od te drvene građe gradili su prve nastambe. To je simbol čitave regije. Nažalost, u Hrvatskoj nema ni jedne jedine makete ulmske kutije iako su na obale Dunava uz Baranju i Vukovar, pa sve do Srijema čitavoga do Zemuna tisuće i tisuće kolonista upravo stizale takvim ulmskim kutijama, ulmskim lađama. Možda je ovo jedan moment u kojemu valja podsjetiti da bi to mogao biti dobar turistički brend kao što već jest u velikome dijelu Švapske, odnosno Bavarske, jer govorimo o plovnom putu koji ima svoju višestoljetnu pa možda čak i tisućljetni tradiciju. U tome smislu poštivati i unaprjeđivati sve vrijednosti koje nam Dunav donosi i koje nam pruža, bilo bi dobro na svim poljima, ne samo prometnom i gospodarskom nego i turističkom. Jučer smo usvojili također jedan zakon kojim smo jedan protokol učinili ratificiranim, odnosno tek ćemo to učiniti svojim glasovanje, a odnosi se na sliv rijeke Save. Sava je također dio Dunavskoga sliva i podizanje razine ekoloških standarda praćenja kvalitete vode je također vrlo važan okvir u kojemu će se odvijati ubuduće i promet Dunavom. Zato je više nego važno da sve zemlje od Švarcvalda pa do Crnoga mora Dunavu posvete dužnu pažnju i u praćenju čistoće i kvalitete vode, ali i u kvaliteti prometa. Dunav ne smije biti u nijednoj svojoj dionici odlagalište otpada. Zato bilo bi dobro da povedemo računa i o tome, da neke kompanije koje Dunavom prevoze robu, ovoga časa nabavljaju šlepove po vrlo niskim cijenama zbog njihove nekvalitete jer su već izraubovani u gornjem toku Dunava. I ne bi bilo dobro da zatvorimo oči nad činjenicom da se radi o dotrajalim brodovima i da neke zemlje još uvijek u slivu Dunava nisu prisiljene koristiti europske standarde sigurnosti i kvalitete plovila. Republika Hrvatska jeste jer je već dobar dio pravne stečevine Europske unije prenijela u svoje zakonodavstvo i nadam se da je i ovaj sporazum vodio o tome računa U tome smislu sa osobitom odgovornošću prema budućnosti Vukovara i svih naših građana koji žive u dunavskoj regiji Hrvatska narodna stranka podržat će prijedlog ovoga zakona. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba HSS-a gospodin zastupnik Zdravko Kelić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Ispred Kluba zastupnika HSS-a želim istaknuti da podržavamo Prijedlog Zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlada Republike Hrvatske i Vlade Republike Srbije o plovidbi na unutarnjim vodama i njihovom tehničkom održavanju. Sa aspekta HSS-a pitanja koja nas posebno zanimaju glede ovog sporazuma su zaštita okoliša i mogućnost razvoja gospodarskih odnosa dviju zemalja potpisnica sporazuma, te mogućnost uspostave boljih trgovinskih odnosa što sve dovodi do gospodarskog rasta kako jednoj tako i drugoj stranci sporazuma. Iščitavajući odredbe sporazuma uvjerili smo se da je to upravo svrha i glavni cilj. Sporazumom se uređuju odnosi koji precizno reguliraju područje plovidbe rijekom Dunav, a rijeka Dunav je za gospodarsku razmjenu roba svih zemalja kojima Dunav protiče od iznimne važnosti. Kada se uzme prometna povezanost rijeke Dunav sa Crnomorskim slivom i na zapadu preko rijeke Rajne do krajnjih sjevernih točaka i Baltičkih luka, onda je uređivanje odnosa u plovidbi sa susjedima jedan od koraka integriranja Republike Hrvatske u cjelovitu mrežu vodnih puteva Europske unije. Posebice je za Republiku Hrvatsku važna uloga vodnoga prometa kao najekonomičnijeg i ekološki najprihvatljivijih vida prometa koji u vrijeme globalne ekonomske krize može dati značajan doprinos sniženju troškova i time utjecati na krajnju cijenu proizvoda. Posebno moram ovdje istaknuti ulogu luke Vukovar koja je postala jedan od zamašnjaka razvoja ne samo grada Vukovara, Vukovarsko-srijemske županije nego cijelog istočnog dijela i to je ono na čemu se bazira i razvoj Slavonije i to je ono što moramo svi posebno i vrednovati, i naravno stoga je i ovaj sporazum posebno bitan za ljude koji žive na tim prostorima. Kako do sada nije bilo bilateralnog sporazuma između Republike Hrvatske i Republike Srbije ovo je svakako veliki napredak i značajan korak u bilateralnom smislu za reguliranje odnosa koji će omogućiti sigurnu plovidbu, prijevoz osoba i stvari na unutarnjim vodnim putovima, tehničko održavanje vodnih putova i njihovo obilježavanje. Uredit će se pitanje tehničko ekonomske suradnje, ujednačiti načini uzajamnog priznavanja brodskih isprava i isprava članova posade brodova te oformiti međudržavna komisija za provedbu stvarnoga sporazuma. Mi u klubu HSS-a smo svjesni da ovaj sporazum puno znači za Hrvatsku i stoga ćemo ga i podržati. Hvala.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Ivan Šantek. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. U namjeri unapređenja međunarodnog i međudržavnog prometa na unutarnjim plovnim putovima i stvaranja uvjeta za nesmetanu plovidbu, obilježavanja i održavanja i prijevoz osoba i stvari na unutarnjim vodnim putovima 13. listopada prošle godine u Beogradu je potpisan sporazum između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Srbije o plovidbi vodnim putovima na unutarnjim vodama i njihovom tehničkom uređenju radi preciznijeg reguliranja odnosa u području plovidbe, obilježavanja i održavanja na unutarnjim vodnim putovima kao preduvjeta za bolju uspostavu trgovinskih odnosa, povoljnijeg pristupa tržištu i međusobne zaštite gospodarskih interesa. Primjenom sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Srbije o plovidbi vodnim putovima na unutarnjim vodama i njihovom tehničkom održavanja omogućit će se uspostavljanje aktivnosti oko realizacije projekta uređenja zajedničkog dijela vodnog puta u svrhu osiguranja sigurnosti plovidbe, zadovoljit će se minimalni zahtjevi plovnosti kojima se mora udovoljiti da bi plovidba bila tržišno isplativa, povećat će pouzdanost i efikasnost unutarnje plovidbe što će pridonijeti razvoju gospodarskog rasta kroz realizaciju trgovinskih odnosa. Prema ovom sporazumu plovilima ugovornih stranaka dozvoljeno je ploviti unutarnjim vodnim putovima i koristiti luke odnosno pristaništa koja se nalaze na njima uz uvjet poštivanja važećih nacionalnih propisa ugovornih stranaka kao i odredaba važećih međunarodnih ugovora koji se odnose na navedene vodne putove. Države potpisnice ovog sporazuma priznaju bez diskriminacije jednak status svim plovilima kroz provođenje carinske formalnosti radi opskrbe namirnicama i zalihama za plovila i opskrbu plovila gorivnim mazivom a u skladu s nacionalnim propisima kojima se uređuje međunarodni promet. Za praćenje provedbe i primjenu odredbi ovog sporazuma osniva se međudržavno povjerenstvo u roku od 30 dana od datuma stupanja na snagu ovog sporazuma. Međudržavno povjerenstvo čini po šest imenovanih predstavnike svake ugovorne stranke. Međudržavno povjerenstvo može po potrebi angažirati predstavnike drugih tijela i stručnjake u svezi s pojedinim pitanjima. Članove međudržavnog povjerenstva imenuju ugovorne stranke. Ugovorne stranke razmjenjivat će informacije o promjenama pravnih, gospodarskih, tehničkih i drugih odredaba plovidbe, informacije o stanju i tehničkom održavanju vodnih putova, informacije o uvjetima prijema i opskrbe plovila i boravka članova posade na svojim unutarnjim vodnim putovima i svojim lukama i pristaništima. Potrebno je naglasiti da odredbe ovog sporazuma ne utječu na prava i obveze utvrđene drugim međunarodnim ugovorima koje obvezuje države potpisnice. Isto tako, odredbama ovog sporazuma kao i njegovom primjenom niti se ne zadire u pitanje utvrđivanja i označavanja međudržavne granice između države. Važno je ovdje isto tako naglasiti da na dan stupanja na snagu ovog zakona sporazum iz članka 1. ovog zakona nije na snazi te će se podaci o njegovom stupanju na snagu objaviti sukladno odredbama Zakona o sklapanju i izvršavanju međunarodnih ugovora. Smatram da je prihvaćanje ovog zakona od interesa za Republiku Hrvatsku te ću prihvatiti njegovo donošenje. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Mato Bilonjić. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsjedniče, državni tajniče. Samo nekoliko dopuna o važnosti rijeke Dunav za Republiku Hrvatsku a ne samo za Slavoniju i Baranju. Naime, rijeka Dunav je najznačajnija rijeka na trgovačkom plovilu u Republici Hrvatskoj. Njome je Republika Hrvatska izravno povezana sa lukama na Atlanskom okeanu, zemljama Srednje i Zapadne Europe, sa zemljama na europskom jugo-istoku. Cijelom duljinom toka Dunav je paneuropski prometni koridor duljine od 130 kilometara, znači od Batine do Iloka. Plovidba je omogućena 365 dana u godini uz određeni broj maglovitih dana i noću i danju. Dunav kroz Hrvatsku plovni je put četvrte klase paneuropski što znači da njime plove brodovi do 150 tona nosivosti. I ono što je najznačajnije, znači jedina i najveća, značajna luka u hrvatskom dijelu Dunava je Vukovar a luka Vukovar po svim statistikama je jedna od najvećih luka u Republici Hrvatskoj uključujući i luke koje se nalaze na Jadranskom moru sa godišnjim prometom od preko 300 tona tereta. I ono što sam htio u svojoj raspravi još dodati. Kada jednog dana Dunav spojimo sa rijekom Savom kanalom onda ćemo vidjeti koliko je to još veći značaj za sušnu i žednu Slavoniju u ljetnim danima i o neprocjenjivim potrebama i vrijednostima navodnjavanja poljoprivrednih zemljišta u tome dijelu. I hvala Bogu da smo počeli razmišljati duboko o zaštiti naših prirodnih resursa kao što je i Dunav i što smo jučer raspravljali o samoj rijeci Savi, samo da ovi sporazumi i protokoli budu provedeni onako kako su zacrtani. Mislim da naša budućnost kada je u pitanju navodnjavanje, kad je u pitanju pitka voda i plovnost nije upitna. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Šime Đurđević. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Srbije o plovidbi vodnim putovima na unutarnjim vodama i njihovom tehničkom održavanju. Hrvatska želeći unaprijediti međunarodni i međudržavni promet na unutarnjim vodnim putovima, unaprijediti održavanje te sigurniji prijevoz putnika i roba Republika Hrvatska i Republika Srbija 13.10.2009. godine u Beogradu potpisuju sporazum, Sporazum koji jamči i Srbiji i Hrvatskoj ne samo sigurniju plovidbu nego i bolju uspostavu trgovačkih odnosa, pristupa tržištu te zaštitu gospodarskih interesa. Ovim zakonom se potvrđuje Sporazum između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Srbije o plovidbi vodnim putovima na unutarnjim vodama i njihovom tehničkom održavanju, a njegove odredbe u smislu članka 140. Ustava Republike Hrvatske postaju dio ustavnog poretka Republike Hrvatske. Za provedbu ovog zakona Republika Hrvatska će u svom proračunu, ustvari već je za 2010. u svom proračunu i u narednoj godini izdvojiti značajna sredstva, a putem Ministarstva mora, prometa i infrastrukture. Za realizaciju ovog projekta nadležnost ima Agencija za vodne puteve. Da ne bih ponavljao što su kolege u pojedinačnoj raspravi u ime klubova izrekli i ja također podržavam ovaj prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Srbije o plovidbi vodnim putevima na unutarnjim vodama i njihovom tehničkom održavanju. Hvala.
Hvala. I gospodin Daniel Srb, izvolite.
Hvala lijepo, poštovani gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, gospođe i gospodo zastupnici. Naravno da je dobro u svakom trenutku kada se postižu sporazumi koji mogu pozitivno utjecati na razvoj gospodarstva, a posebice kada je riječ o Dunavu i korištenju plovnih putova. Onda to može itekako pozitivno utjecat na gospodarski razvoj, prije svega istočne Hrvatske, odnosno onog dijela Hrvatske i stanovnika koji žive uz rijeku Dunav. Da ti potencijali nisu imali o njima je već bilo rečeno, ali možda treba podsjetiti na neke brojke tako da su u predratno vrijeme riječne luke u Osijeku i u Vukovaru imali veće prekrcajne količine tereta nego primjerice luke u Zadru, Šibeniku ili Splitu. Ali sva želja da se uspostavi i dobra suradnja i maksimalno korištenje same rijeke Dunav ne smije, a da se u ovom trenutku ne progovori i o neriješenom graničnom sporu s Republikom Srbijom upravo kada je riječ o granici na Dunavu. Naime, poznato je da negdje 11 i pol tisuća hektara hrvatskog zemljišta se nalazi s druge strane rijeke Dunav i da nije riješeno pitanje, obzirom da nakon Domovinskog rata spominje se kontinuirano Sporazum o graničnoj crti na sredini rijeke Dunav, o čemu ne postoje nikakvi zapisi, ali prema katastarskim knjigama dio Republike Hrvatske koji se nalazi s druge strane je nešto što Hrvatska ne smije u ovom trenutku zaboraviti. Prilika je ovo o tome progovoriti. Da nije samo riječ o zemljištu praznom, obradivom nego se radi i o nekoliko naselja koja se nalaze s druge strane Dunava, prije svega sjeverno od Apatina i pripadaju Osječko-baranjskoj županiji. U kakvim uvjetima žive ti ljudi s neriješenim dokumentima, državljanstvom i svim problemima koji iz toga proističu treba u ovom trenutku i reći. Prošlog mjeseca općina Apatin donijela je odluku o izgradnji velike pretovarne luke upravo na tom dijelu teritorija koji gruntovno pripada Republici Hrvatskoj. Stoga je i ovo trenutak upozorit na to i pozvat i Ministarstvo vanjskih poslova i druga nadležna tijela da definitivno riješe problem u odnosima s Republikom Srbijom hrvatskog teritorija s druge strane Dunava. Jer ukoliko se praktično dozvole za izgradnju i provodi izgradnja na tom dijelu hrvatskog teritorija u Republici Srbiji onda je pitanje zapravo kakvog utjecaja ima Republika Hrvatska, da li donosi i određene diplomatske note i da li se vode pregovori o rješavanju tog spora. Ova moja diskusija potaknuta je željom da se skrene još jednom pozornost i na problem ljudi koji žive s druge strane Dunava, a hrvatski su državljani i rješenja graničnog spora s Republikom Srbijom kad je u pitanju rijeka Dunav. Hvala lijepo na pozornosti.
Hvala. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kasnije. Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Srbije o plovidbi vodnim putovima na unutarnjim vodama i njihovom tehničkom održavanju, hitni postupak, P.Z. br. 506., predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Srbije o plovidbi vodnim putovima na unutarnjim vodama i njihovom tehničkom održavanju. Molim, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen jednoglasno sa 107 glasova.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane saborske zastupnice, poštovani saborski zastupnici. U ime predlagača Vlade Republike Hrvatske kratko ću obrazložiti Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Zakon o poljoprivrednom zemljištu ovaj Sabor donio je u prosincu 2008. godine, a on je stupio na snagu 1. siječnja 2009. godine. Postupci prodaje i zakupa privatnog poljoprivrednog zemljišta u nadležnosti su Agencije za poljoprivredno zemljišta. Izrada programa raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u državnom vlasništvu za jedinice lokalne samouprave koje to nisu učinile također je u nadležnosti agencije. Do danas od 543 jedinice lokalne samouprave njih 88 nije izradilo program raspolaganja. Kako agencija do danas još nije započela s radom onemogućeno je raspolaganje kako privatnim poljoprivrednim zemljištem, tako i državnim poljoprivrednim zemljištem za one jedinice lokalne samouprave koje nisu donijele program ili do sada nisu započele s raspolaganjem. Predlaže se da Agencija za poljoprivredno zemljište započne s radom 1. srpnja ove godine. Predloženim izmjenama do početka rada agencije nastavit će promet privatnim poljoprivrednim zemljištem sukladno općim propisima o raspolaganju nekretninama. Predlaže se ovim zakonom da se ugovori o zakupu i prodaji poljoprivrednog zemljišta u privatnom vlasništvu koji su sklopljeni od 1. siječnja ove godine do stupanja na snagu ovoga zakona da su oni pravno valjani. Predlaže se da jedinice lokalne samouprave mogu donositi programe u roku od 6 mjeseci i započet s raspolaganjem poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države u roku od 12 mjeseci od dana stupanja na snagu ovoga zakona. Donošenjem ovoga zakona spriječit će se negativne posljedice do kojih bi došlo zbog nemogućnosti raspolaganja državnim i privatnim poljoprivrednim zemljištem te će se omogućiti daljnje nesmetano raspolaganje istim. Poštovane saborske zastupnice i saborski zastupnici molim vas da podržite ovaj prijedlog zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? A ispravak, oprostite. Gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Gospodine državni tajniče, ne radi se o negativnim posljedicama zakona, nego o neučinkovitom radu Vlade koji je trebao primijeniti zakon koji su predlagali, na koji smo mi imali dosta primjedbi, ali koji je izglasan. Prema tome, o nesposobnosti Vlade da provede vlastite zakona.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Gospođa Dragica Zgrebec u ime Odbora za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj Hrvatskoga sabora raspravio je prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu s Konačnim prijedlogom zakona kao matično radno tijelo. Uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja. U raspravi je izraženo nezadovoljstvo što Agencija za poljoprivredno zemljište nije započela s radom, tim više što je Vlada Republike Hrvatske još u ožujku 2009. godine donijela uredbu o osnivanju Agencije za poljoprivredno zemljište. Iskazana je bojazan da će agencija moći u srpnju 2010. godine početi s radom. Također bi trebalo imati u vidu podnesenu ustavnu tužbu obzirom da postupak prodaje i zakupa privatnog poljoprivrednog zemljišta provodi jedinica lokalne samouprave u ime i za račun agencije. Stoga bi bilo dobro rok u prijedlogu zakona produljiti do kraja 2010. godine. Imajući u vidu da se Zakonom o poljoprivrednom zemljištu donesenom 2001. godine zemljišna politika u državnom poljoprivrednom zemljištu spustila na odlučivanje o lokalnoj razini, te da do sada 88 općina još nije donijelo programe raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države, a 140 općina nije raspisalo ni jedan natječaj. Upitno je hoće li jedinice lokalne samouprave poštivati nove rokove u ovim izmjenama i dopunama zakona. Ukazano je na velik broj neriješenih problema u poljoprivredi, a nepripremljenost može onemogućiti korištenje financijskih sredstava europskih fondova. Agencije za plaćanje i garancije za poljoprivredno zemljište nisu počele adekvatno s radom, a najbitnije su za poljoprivredu kao gospodarski sektor. Ocijenjeno je da bi obzirom na brisanje odredbi o parcelaciji katastarskih čestica poljoprivrednog zemljišta jer nema utvrđenih kriterija davanja suglasnosti na parcelaciju trebalo iznaći način da se onemogući daljnja parcelacija čestica. U raspravi je naglašen problem nesigurnosti poljoprivrednih proizvođača, jer mnogi nisu u mogućnosti dugoročno osigurati poljoprivredno zemljište. Iskazano je i mišljenje da će ove izmjene i dopune zakona nakon sveobuhvatnih rasprava prilikom donošenja Zakona o poljoprivrednom zemljištu u dva čitanja omogućiti uz sudjelovanje agencije ipak stavljanje u funkciju poljoprivrednog zemljišta. Obzirom na povratno djelovanje odredbe članka 4. stavka 3. i potrebu da matično radno tijelo podupre razloge za to iskazano je mišljenje da se i ranije moglo predvidjeti da agencija neće biti u funkciji. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova 9 za i 1 protiv odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Hvala.
Hvala. U ime Odbora za zakonodavstvo, gospodin zastupnik i predsjednik odbora gospodin Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Odbor za zakonodavstvo Hrvatskog sabora je na 84. sjednici koja je održana 3. veljače 2010. godine raspravljao o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu s Konačnim prijedlogom zakona. Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje ovog zakona i ne protivi se prijedlogu predlagatelja da se ovaj zakon donese po hitnom postupku kao niti da stupi na snagu na dan objave u "Narodnim novinama". Istodobno, odbor podupire i razloge za povratno djelovanje odredbe članka 4. stavak 3. ovog zakona. Na tekst Konačnog prijedloga zakona odbor podnosi i dva amandmana, dakle iduće amandmane. Prvi je na članak prvi i treći. Dakle, u članku prvom i člankom trećem stavak drugi riječi: "alineja" u određenom rodu broju i padežu zamjenjuje se riječju: "podstavak" u odgovarajućem rodu, broju i padežu. I drugi, na članak četvrti. Dakle, u članku četvrtom stavak treći iza riječi: "sklopljeni" dodaju se riječi: "u skladu sa zakonom a bez sudjelovanja Agencije za poljoprivredno zemljište." Dakle, obrazloženje je nomotehnički se uređuje izričaj, a u članku četvrtom dopunjuje se odredba stavka trećeg kako bi bilo razvidno da se radi o zakonitim ugovorima, a koji su sklopljeni bez sudjelovanja Agencije za poljoprivredno zemljište. Hvala lijepo.
Hvala. I u ime Odbora za prostorno uređenje i graditeljstvo, gospodin zastupnik i predsjednik odbora Jerko Rošin. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo Hrvatskog sabora raspravio je na 28. sjednici održanog 3. veljače 2010. godine Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 28. siječnja 2010. godine uz prijedlog da se sukladno članku 159. Poslovnika Hrvatskog sabora predloženi zakon donese po hitnom postupku. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo na temelju članka 140. Poslovnika Hrvatskog sabora raspravio je predloženi zakon kao zainteresirano radno tijelo. Uvodno je predstavnik predlagatelja istaknuo da će se donošenje novog zakona omogućiti i daljnje nesmetano raspolaganje državnim i privatnim poljoprivrednim zemljištem. Zakonom o poljoprivrednom zemljištu "Narodne novine" br. 152 od 2008. godine raspolaganje poljoprivrednim zemljištem u privatnom vlasništvu vezano je za rad Agencije za poljoprivredno zemljište koja još nije započela s radom, te se predloženim izmjenama i dopunama želi omogućiti raspolaganjem navedenim zemljištem sukladno općim propisima o raspolaganju nekretninama do 1. srpnja 2010. godine kada bi agencija počela obavljati sve poslove u okviru svojih djelatnosti. Ujedno utvrđen rok u kojem su jedinice lokalne samouprave dužne donijeti i program raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države, te početi s njegovim raspolaganjem. U protivnom program donosi agencija uz suglasnost Ministarstva poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja, a na trošak sredstava proračuna i jedinice lokalne samouprave. U raspravi na odboru podržano je donošenje ovoga zakona, te je u cilju racionalnog gospodarenja državnim i privatnim poljoprivrednim zemljištem istaknuta važnost provođenja Zakona o poljoprivrednom zemljištu, te uloga ministarstva nadležnog za poljoprivredu u navedenom. Iznesen je prigovor zbog neosnivanja Agencije za poljoprivredno zemljište, kao specijalizirane javne ustanove za obavljanje poslova okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta i unapređenja gospodarenja poljoprivrednim zemljištem u prvotno predviđenom roku. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova, 7 glasova za, 3 glasa protiv, jedan glas suzdržan odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Zahvaljujem.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a, gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsjedniče, državni tajniče sa suradnicama, kolegice i kolege. Evo danas raspravljamo o izmjenama i dopunama zakona koji je usvojen krajem 2008. godine i to u najvećem dijelu zapravo u onim odredbama na koje smo mi kao klub prilikom donošenja zakona imali i najviše primjedaba. Druga primjedba ili druga izmjena odnosi se ili najbitnija izmjena koja je predložena ovim prijedlogom zakona, odnosi se na početak rada Agencije za poljoprivredno zemljište. Iako je kažem zakon donesen krajem 2008. godine, iako je uredbom o osnivanju agencije u veljači 2009. godine trebao započeti postupak organiziranja i formiranja same agencije, eto ona do kraja 2009. godine, odnosno do početka primjene zakona nije profunkcionirala i to je sada eto osnovni razlog zašto idemo u izmjene. Dakle mi smo već uveli praksu da određene stvari koje utvrdimo zakonom donesemo određene rokove, onda to u nedogled odgađamo pa neke odgode se vrše i po tri ili četiri puta u pojedinim zakonima. Zato mislimo da je i ova odgoda roka primjene početka rada agencije upitna, nismo sigurni da je dobro procijenjeno vrijeme da bi agencija sve poslove koje po ovom zakonu bi trebala vršiti mogla, ako do sada nije učinjeno dovoljno i za nepunih 5 mjeseci zapravo početi funkcionirati. No o tome nešto kasnije. Neophodno je da se nešto kaže o zemljišnoj politici. Poljoprivredno zemljište je zapravo osnovni preduvjet poljoprivredne proizvodnje, ono može biti temelj za uspješnu i konkurentnu proizvodnju, a može biti i glavni uzrok za nekonkurentnost u poljoprivrednoj proizvodnji. U Hrvatskoj je poljoprivredno zemljište zapravo jedan od bitnih uzroka nekonkurentnosti i to iz razloga što imamo usitnjeni posjed, što ne vodimo računa o okrupnjavanju zemljište, ne vodimo računa o agrotehničkim mjerama u poljoprivrednoj proizvodnji, o agrotehničkim mjerama koje se odnose na bonitet i na očuvanje boniteta poljoprivrednog zemljišta. Ocjenjujemo da je zemljišna politika u čitavom ovom razdoblju loša, neosmišljena, ne radi se na otklanjanju negativnih efekata u proizvodnji, dakle nismo bitno popravili veličinu posjeda za poljoprivrednog, za učinkovitu i konkurentnu poljoprivrednu proizvodnju, ne provodimo nikakve smišljene agrotehničke mjere koje se odnose na okrupnjavanje zemljišta, dakle od arondacije do najučinkovitije mjere, a to je komasacija koja znači ne samo okrupnjavanje posjeda, ona znači uređenje, kompletno uređenje prostora, u našem slučaju ona bi značila i uređenje zemljišnih knjiga kao jednog od većih problema u razvoju poljoprivrede. Ne radi se ili vrlo malo se radi na očuvanju boniteta, pogotovo ne na povećanju boniteta poljoprivrednog zemljišta. Malo ili gotovo ništa smo učinili na navodnjavanju i odvodnji poljoprivrednih površina, što je zapravo preduvjet za jednu višu fazu proizvodnje jer je nezamislivo da se neke proizvodnje mogu biti kvalitetne ako nemamo adekvatno navodnjavanje, a pogotovo u sadašnjim promijenjenim klimatskim uvjetima kada imamo sve brže periode sušnih perioda za koje onda izdvajamo i značajna sredstva iz proračuna, a oni zapravo ne daju efekata. Već od prvog Zakona o poljoprivrednom zemljištu koji je donesen 1991. godine zapravo se definirala jedna neefikasna politika korištenje poljoprivrednog zemljišta, a posljedica toga je pad proizvodnje, nekonkurentna proizvodnja, rast cijena, rast uvoza, dakle sve ono što zapravo bi trebala jedna osmišljena poljoprivredna politika pa u sklopu nje i zemljišna politika otklanjati i dovesti do toga da u Hrvatskoj imamo i kvalitetnu i konkurentnu proizvodnju i dostatnu proizvodnju za domaće potrebe ako već ne možemo s njom ići u uvoz. SDP nije podržao ni sadašnji model gospodarenje poljoprivrednog zemljišta, mi smo bili protiv donošenja ovakvog Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Ocijenili smo već kod samog donošenja ovog zakona da je upitno da li su takve odredbe zakona ustavne. Podsjetit ću Ustav Republike Hrvatske govori o poljoprivrednom zemljištu kao općem dobru, ali i o nepovredivosti privatnog vlasništva. Ovim zakonom kojeg sada mijenjamo zapravo se zadire u slobodno raspolaganje privatnim vlasništvom kad je u pitanju poljoprivredno zemljište. Zato smo i tada ocijenili da odredbe o potpunom ograničavanju raspolaganja privatnim zemljištem u smislu prodaje ili davanja u zakup ne mogu stajati u ovom zakonu. Sličan, nismo jedini koji tako mislimo pa je i ovaj zakon zapravo dan na ocjenu ustavnosti Ustavnom sudu. Smatramo da je neprihvatljivo da se o gospodarenju državnom, a posebno privatnim zemljištima odlučuje na razini lokalne samouprave, kad uzmemo u obzir, a pogotovo ne da se neke ovlasti daju načelnicima ili gradonačelnicima, kad uzmemo u obzir kakve su veličine materijalne i kadrovska osposobljenost naših općina. Općinama i gradovima daju se ovim zakonom mnogi stručni poslovi koji su vezani uz problematiku koje ona u većini slučajeva nisu sposobne obaviti jer su deficitarne i u financijskom smislu i u kadrovskom smislu. Ja ću samo navesti nekoliko tih zadataka koje bi one morale provoditi po ovom zakonu. Dakle trebale bi raspolagati državnim zemljištem na načinom da se ono održava sposobnim za proizvodnju. To znači zapravo nadgledati svaku parcelu je li se na njoj provode adekvatne agrotehničke mjere. Zatim trebali bi odrediti potrebne agrotehničke mjere. Propisati mjere za uređivanje i održavanje poljoprivrednih rudina, živica, međa, poljskih puteva itd. Provoditi natječaj za davanje u zakup zemljišta koje se ne obrađuje, odlučivati o zakupu takvog zemljišta. Izraditi programa raspolaganja državnim poljoprivrednim zemljištem, odrediti maksimalnu površinu koja se može prodati jednoj pravnoj ili fizičkoj osobi. Provoditi natječaj o prodaji i zakupu zemljišta, utvrđivati prioritete itd. Ocjenjujemo da se na toj razini mogućnost pogodovanja pojedincima zapravo mita i korupcije je velika. Mi u čitavom ovom razdoblju, dakle od '91. godine kada smo odlučili i zakonom utvrdili da se državno poljoprivredno zemljište daje u koncesiju i zakup nemamo nikakva saznanja o dosadašnjem korištenju državnog zemljišta i financijskim efektima takvog korištenja. Koliko je dosada prikupljeno novca od zakupa i koncesija, od prodaje? I u koju svrhu je taj novac utrošen zapravo nemamo nikakvih spoznaja. U tom smislu trebalo bi zapravo uključiti obvezu upravo Agencije za poljoprivredno zemljište i njezina funkcija bi morala biti jača, pogotovo kada se radi o korištenju i nadzoru nad korištenjem državnog zemljišta. SDP nije zadovoljan provedbom zemljišne politike, ali ipak ćemo podržati ove izmjene jedino iz razloga da građani trenutačno mogu nesmetano raspolagati svojim privatnim poljoprivrednim zemljištem. I u nastavku bih htjela reći nekoliko primjedaba na ove izmjene i dopune uz našu sugestiju da bi upravo ovakve izmjene i dopune postojećeg Zakona o poljoprivrednom zemljištu zapravo trebale biti povod da se on u cijelosti izanalizira i prilagodi trenutačnim ili sadašnjim potrebama u poljoprivrednoj proizvodnji. U čl. 1. i 2. zapravo se brišu odredbe o suglasnosti koje bi trebala davati Agencija za poljoprivredno zemljište, a koje se odnose na parcelaciju katastarskih čestica. Uz ovako usitnjen posjed i uz vrlo skupe postupke okrupnjavanja zemljišta ukoliko ne onemogućimo daljnju parcelaciju već okrupnjenog posjeda ili okrupnjene čestice zapravo nismo učinili ništa nego smo učinili štetu. I trebalo bi ako to nije moguće na ovaj način regulirati, možda regulirati i nekim drugim propisima da ne može doći do usitnjavanja postojećih katastarskih čestica. Čl. 3. zapravo produljuje rokove za donošenje programa raspolaganja poljoprivrednim zemljištima u vlasništvu države. Već je ovdje rečeno da jedan dio jedinica lokalne samouprave dosada nije donio takve programe, da jedan veći dio jedinica lokalne samouprave ako je i donio program nije raspisivao natječaje za korištenje takvog poljoprivrednog zemljišta. S obzirom da to traje već gotovo 19 godina mislimo da i to treba preispitati. Jel to baš najbolji model da se donose programi za korištenje državnog poljoprivrednog zemljišta? I u čl. 4. trebalo bi zaista sada reći jel to zaista objektivno moguće do 01.07. organizirati rad Agencije za poljoprivredno zemljište da ona može obaviti ove funkcije koje joj trenutačno sada stoje u ovom zakonu. I s obzirom da u stavku 2. istog članka se govori o retroaktivnom djelovanju, dakle da se ta odgoda vrši od početka ove godine pa do 01. srpnja ove godine, naša zamjerka je kada se već znalo da agencija neće moći profunkcionirati s početkom ove godine, odnosno primjenom ovog zakona, trebalo je reagirati na vrijeme i u 11. ili 12. mjesecu donijeti ovakvu odluku, a ne da ljudi dolaze u neugodne situacije da jednostavno ne mogu kupljeno zemljište realizirati ili uknjižiti ili uopće ne mogu raspolagati svojom privatnom imovinom. Dakle, još jedanput da kažem nezadovoljni smo načinom kako se vodi poljoprivredna politika, posebno zemljišna politika, ali eto kako bi se izašlo u susret ljudima koji imaju objektivne poteškoće da raspolažu svojim privatnim zemljištem u ovom razdoblju prihvatit ćemo izmjene i dopune ovoga zakona.
Hvala. U ime kluba HNS-a gospodin zastupnik Zlatko Koračević, izvolite. A bio je jedan ispravak, oprostite. Gospodin Davor Huška, ispravak netočnog navoda.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolegica Zgrebec je rekla da je na razini jedinica lokalne samouprave velika mogućnost pogodovanja pojedincima kroz program raspolaganja poljoprivrednim zemljištem i samim time mogućnost korupcije. Poštovana gospođo, kolegice Zgrebec, gradska i općinska vijeća donose programe raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države, imenuju povjerenstva za provođenje programa. Gradska i općinska vijeća donose uvjete natječaja, odabiru najpovoljnije ponuđače, sve to blagoslovi Ministarstvo poljoprivrede. Kupci ili zakupci javljaju se na natječaj, odabiru se po precizno definiranim kriterijima i stvarno gospođo Zgrebec vi i ekipa u čije ime ste govorili ako u toj navedenoj proceduri uspijete namjestiti nekom kupcu ili zakupcu bilo jedan hektar poljoprivrednog zemljišta onda ste stvarno pravi majstor za pogodovanje i korupciju.
Gospođa Zgrebec, povreda Poslovnika.
Pa zapravo pozivam se na čl. 209. koji govori kada se ispravlja netočni navod, ja nisam rekla da postoji korupcija nego da postoji mogućnost mita i korupcije, a zato imam i konkretne primjedbe gdje jedno općinsko vijeće donosi odluku unatoč tome što je komisija predložila najpovoljnijeg ponuđača ne daju zemlju u zakup njima nego nekome drugome.
Hvala. Idemo dalje, gospodin zastupnik Zlatko Koračević u ime kluba HNS-a.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče sa suradnicama, kolegice i kolege. Mi danas raspravljamo o izmjenama Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Jedna vrlo tužna priča. Tužna priča prije svega za vlasnike poljoprivrednog zemljišta i ne samo zbog ovog zakona, zbog čitavog niza mjera, ali definitivno za sve one koji su u situaciji da imaju zemlju, cijene tu zemlju a iz razno raznih razloga na koji ne mogu utjecati potencijale te zemlje ne mogu verificirati kroz poljoprivrednu proizvodnju. MI raspravljamo o Izmjenama i dopunama Zakona koji je donesen koncem 2008. godine još uvijek je upitno da li je donesen potrebnom većinom, ali činjenica je da taj Zakon su donijela dio vladajuće koalicije, zastupnici HDZ-a i HSS-a, ostali ili su bili suzdržani ili su izašli iz sabornice zajedno s nama iz opozicije u znak protesta, jer onda smo upozoravali na moguće situacije, a jedna od njih, jedan mogući scenarije je upravo ovo o čemu danas raspravljamo, upravo to, onda smo upozoravali, međutim, nije se desilo ništa. Zakon je završio na ocjeni ustavnosti, mislim da bi bilo vrlo korektno, mislim da bi od predlagača bilo vrlo korektno, ja ne tvrdim da je to rađeno namjerno, koliko nesposobnosti u cijelom postupku o tom po tom, to je druga priča, ali bilo bi korektno da se izmijeni ova odredba koja je blokirala prodaju poljoprivrednog zemljišta, koja je blokirala tu prodaju od 1. 1. 2010. od kada je ta odredba stupila na snagu, a da ostali dio tog Zakona pričeka konačni stav Ustavnog suda, da ostali tog Zakona prihvati realnosti, ukupne realnosti našeg poljoprivrednog sektora, i da onda dobijemo jedan kvalitetan, primjenjiv i prije svega za poljoprivrednu proizvodnju koristan zakon. Jer nitko od nas se ne protivi, nitko od nas nema namjeru reći da jedan takav Zakon nije potreban, ali se ne slažemo u načinu kako i na koji način doći do toga. Činjenica da se s ovim zakonom negira pravo vlasništva, doduše to je na ocjeni ustavnosti, činjenica je da se ovim zakonom, mogu slobodno reći siluje procedura, da li je to nedostatak vizije, nesposobnosti, nesposobnosti u održanju obećanja koje je dato u predizborno vrijeme, a mislim da ta obećanja vrlo skupo koštaju i skupi ceh plaćaju hrvatski poljoprivredni proizvođači. Činjenica je da smo taj Zakon donijeli koncem 2008., da je Agencija formirana odlukom Vlade u 3. mjesecu prošle godine, da je Upravno vijeće formirano u 6. mjesecu prošle godine, sada smo u 2. mjesecu 2010. godine, Agencija ne funkcionira, nema je. Istina je točno je, desilo se u međuvremenu promjena na čelu Ministarstva, međutim, državni tajnici su ostali isti, gotovo svi, stručne službe su ostale iste. Prebacivati krivnju na ministre, mislim da nije korektno i pošteno. I da bi mnogi u tom Ministarstvu prije svega na nivou državnih tajnika, prije svega, trebalo jasno i glasno preispitati svoju osobnu odgovornost zašto i zbog čega nešto jest prošlo u Hrvatskom saboru, zašto i zbog čega nije u funkciji? Nadalje, da imamo neiskorištenog poljoprivrednog zemljišta, to je točno i to je istina. Ja nemam podatak koliko je neiskorištenog poljoprivrednog zemljišta u individualnom vlasništvu, nemam podataka koliko je u vlasništvu države. Ali po redoslijedu prioriteta mislim da bi trebalo postaviti pitanje zašto je neiskorišteno državno zemljište. Ako je već poljoprivredno pitanje vlasništva, staračka domaćinstva, usitnjeni posjedi, itd., a što je sa državnim zemljištem? DA li su iskorišteni svi mogući potencijali, stimulativnih mjera da bi vlasnik zemljišta bio stimuliran za obradu zemljišta i da njegov proizvod u konačnici bude jeftiniji od proizvoda koji se uvoze. To je ključno pitanje. DA li su iskorišteni svi mogući potencijali, na način da svatko sebi dodjeljuje potpore razno razne osobne, samo zato što je na toj poziciji, mislim da je to teško izvedivo i da je to nemoguće napraviti sinergiju svega toga. Jedinice lokalne samouprave, dobile su obvezu da naprave program, rezultat svega toga, gospodarenje državnim zemljištem, rezultat svega to je da danas 40% jedinica lokalne samouprave nije napravilo program do kraja. 88 još nisu, a 140 nisu raspisali natječaj. Pazite kolegice i kolege, to je 40% jedinica lokalne uprave. Čelnici u tim jedinicama lokalne uprave izabrani su neposrednim izborima, znači imaju povjerenje svojih sumještana, susjeda. Znači, nešto u tome svemu ne valja, negdje je problem. Siguran sam da ovi čelnici su itekako spremni i zainteresirani, gotovo želim vjerovati da su zainteresirani, da poljoprivredno zemljište u njihovom području bude u funkciji, bude u korist, prema tome, očito da je negdje problem. MI s ovim zakonom pokušavamo ili dajemo mogućnost jedinici lokalne samouprave da po propisanoj proceduri vrlo vjerojatno stavi u funkciju poljoprivredno zemljište. Ali kako i na koji način državu natjerati da stavi u funkciju ono zemljište koje je u njezinom vlasništvu. Čitav niz pitanja na koja nemamo odgovor, ili bolje rečeno imamo odgovor ali ne želimo ga jasno i glasno reći. Kolegica Zgrebec je spomenula koji su nam administrativni kapaciteti u tim jedinicama lokalne samouprave, financijski kapaciteti, decentralizacije. To je decentralizacija na način ove Vlade. Dajem ti obvezu, ne dajem ti novac. Plus toga u ovoj sjednici imamo i raspravu o Zakonu o plaćamo u lokalnoj i regionalnoj upravi. Da li vodimo računa o tim ljudima u lokalnoj i regionalnoj upravi? Sve ovo što govorimo, govorimo maksimum dvije godine prije našeg konačnog ulaska u Europsku uniju. Financijsku omotnicu, kada govorimo o poljoprivrednom sektoru, ona je poznata, i za 2012. i za 2013. Ona je za 2012. i 2013. zajedno 4 milijarde i 800, 4 milijarde i 900 skoro, kuna. 144 tisuće eura za tržišne mjere izravnog plaćanja, za ruralni razvoj 483 milijuna eura, za ribarstvo 53 procjene ne moje osobne, procjene iz ministarstva da ćemo mi u te dvije godine iskoristiti 2 milijarde na tržišnim mjerama izravnih plaćanja, taj sustav već imamo, to je 846 milijuna cca. U ruralnom razvoju niti 50%, jer u ruralnom razvoju nismo napravili gotovo ništa, ni institucionalno, ni administrativno niti smo ljude u jedinicama lokalne i regionalne uprave obučili, niti smo im rekli kako i na koji način koji su to projekti na koji način mogu prepoznati projekte i programe ruralnog razvoja niti 50%. Znači ukupna je procjena 2 milijarde, od 4 milijarde i 800, 2 milijarde u 2 godine. 'Jel to ovaj zakon kriv? 'Jel nas taj zakon sprečava u tome? Možda u jednom manjem dijelu, ali mislim da je zanemariv u odnosu na sve ostalo o čemu treba govoriti, o čemu treba raspravljati i o čemu se treba vrlo jasno odrediti, jer sve ono što nismo dobili nismo to izgubili. Kada se to usporedi na onaj dio na procjenu koliko posla u poljoprivredi ili primljenih novaca iz poljoprivrede će imati obavezu uplaćivati u europski porez, ispada da ćemo u europskog poreza za milijardu i 800 platiti više nego ćemo povući. Znači mi ćemo s ovom razlikom financirati neku drugu poljoprivredu. Da li je to u Bavarskoj, da li je to u Poljskoj da li nije bitno gdje, ali oni koji imaju pameti, znanja, sposobnosti i spretnosti da ta sredstva povuku. Prema tome, mislim da je to važan, daleko snažniji razlog i za raspravu, i za donošenje odluka, a i za pitanje postavljanja odgovornosti onih koji rukovode čitavim tim sektorom, a na primjeru ovog zakona vidimo i dokaz je ove izmjene dokaz su da ljudi koji rade u tom ministarstvu, ne govorimo o vrhu, ne govorim o ministru, nego o zapovjednoj odgovornosti, ali da bi oni itekako trebali hrvatskoj javnosti vrlo jasno poslati poruku isprike. I na kraju. Hrvatska narodna stranka kod donošenja zakona je bila protiv. Iz čitavog niza razloga. Poznati su, jasni su, javni i na vrlo jasni način i našim izlaskom iz sabornice dali smo do znanja stav zajedno sa ostalim kolegama koji su u tom trenutku izašli ali bilo je opozicije i dio pozicije. Jasno smo rekli svoj stav o ovom prijedlogu zakona, na ovaj način. Činjenica da ove izmjene možemo ih nazvati tehnička premosnica, a da se ispravi ono što nije napravljeno na vrijeme i da se očekuje nekakvo novo vrijeme. A mi vremena imamo sve manje i manje, prvenstveno s pozicije nečega što ćemo moći koristiti ulaskom u Europsku uniju, da ne govorim o svakodnevnim problemima poljoprivrednih proizvođača i seljaka. Budući da ovaj zakon ništa suštinski ne mijenja, a kao čisto tehničku premosnicu vrlo teško se odlučiti o nečemu što govori protiv osobnog razuma, logike, ukupne situacije. Ja sam na Odboru za poljoprivredu predložio državnom tajniku i kolegica Zgrebec je spomenula u ime odbora, da se produži rok na konac godine. Nešto što nismo napravili u 8 mjeseci prošle godine, mi ćemo sada to napraviti do 1. 7. Ostalo nam je još 4 mjeseca. 3., 4., 5. i 6. mjesec. Nešto što nismo praktički napravili godinu dana, mi ćemo napraviti u 4 mjeseca, neshvatljivo. Toliki napad sposobnosti u relativno kratkom vremenu. Mi smo predložili da to bude na godinu dana, da se pričeka i odluka i Ustavnog suda i da smo u toj varijanti spremni podržati i ove izmjene. Međutim taj prijedlog nije prihvaćen od strane predlagača. I klub Hrvatske narodne stranke će biti suzdržan. Hvala lijepa.
Hvala. Jedan ispravak gospođa zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo ja bih ispravila netočan navod gospodina Koračevića koji tvrdi da donošenje ovog zakona da se negira pravo vlasništva. To je netočno. Upravo suprotno jer je zadatak između ostaloga agencije da pruža pomoć u rješavanju imovinsko-pravnih odnosa vlasnicima poljoprivrednog zemljišta. Hvala lijepa.
Klub zastupnika SDSS-a gospodin zastupnik Mile Horvat. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče sa suradnicama, kolegice i kolege. Mi danas raspravljamo o izmjenama Zakona o raspolaganju poljoprivrednog zemljišta i kao što nažalost to već postaje praksa mi smo dugo čekali i neke temeljne zakone sa kojima kreiramo neke naše generalne politike, dajemo odrednice sektorskog razvoja itd. za nepunih 12 mjeseci stavljamo pod vlastitu reviziju i idemo sa nekakvim izmjenama zakonskih tekstova u njihove promjene. Ovaj prijedlog zakona iako se čini benigan jer sadrži u svom sadržaju definiciju kroz nekakva 4 članka bi mogao otvoriti i niz drugih pitanja o poljoprivredi o Strategiji razvoja poljoprivrede, mogli bi isto tako razgovarati i o funkcioniranju ukupnog sistema, odnosno vlastitom poštivanju zakonskih odredbi i obaveza koje sami sebi kroz te norme dajemo, mogli bi ovdje razgovarati i postaviti pitanje da li je samo u pitanju što nije profunkcionirala agencija za zemljište, pa nije profunkcionirala ni institucija skladišnice, nisu profunkcionirale institucije neke druge koje smo sebi ovdje kroz niz zakona dali i koje smo instalirali u poljoprivrednom sektoru, mogli bi ovdje govoriti i o poticajima, mogli bi postaviti pitanje zašto smo sada odjedanput pred ulazak u Europsku uniju prekinuli sa poticanjem podizanja trajnih nasada, dakle zacementirali trenutno stanje ovakvo kakvo jeste, a imali smo još godinu, dvije dana vremena da taj naš ukupan odnosno ukupne hektare povećamo pred ulazak u Europsku uniju. Mogli bi razgovarati i o kapitalnim ulaganjima i o svemu što se dešava oko kapitalnih ulaganja, isplata kapitalnih ulaganja, o investicijama koji su na osnovu nekih projekata počeli pa se nisu završili, prekinute su velike investicije zato što kapitalna ulaganja ne funkcioniraju kao što trebaju da funkcioniraju itd. Međutim, ja ću ovdje govoriti samo o ovome što je sad na dnevnom redu a to je agencija. Kod donošenja Zakona o raspolaganju poljoprivrednim zemljištem kao što je kolega rekao prethodno vodile su se rasprave i mi smo u prvoj verziji nismo taj zakon podržali, dakle izašli smo prilikom glasanja o ovom zakonu. I tad smo rekli i prigovarali smo tad na nekoliko stvari. Prigovarali smo na rješenja u zakonu koja su definirala način korištenja poljoprivrednog zemljišta u smislu napuštenog zemljišta itd., o svim tim opasnostima koje će ono u životu donijeti. Bili smo protiv načina uplate zakupnina po tom osnovu. Prigovarali smo i o nakladama za promjenu zemljišta tzv. golf zemljišta itd. I najvažnije smo prigovarali na odredbu članka 81. kojom se u svojoj definiciji ograničava raspolaganje privatnim zemljištem a mandat raspolaganja tim privatnim zemljištem se daje agenciji. I tada smo rekli da je naš a i sad je takvo stajalište naše da je člankom 81. propisano protuustavno ograničavanje prometa i raspolaganja privatnim zemljištem. Mislimo da je to, i sad mislimo da je ta odredba u osnovi retrogradna odredba i mislimo da se ona treba u svakom slučaju ocijeniti odnosno njezina ustavnost se treba ocijeniti na Ustavnom sudu. Agenciji su po osnovnom zakonu data vrlo velika ovlaštenja u kreiranju agrarne politike kroz članak 78. pa kroz 80., pa kroz 82., pa kroz 84. itd. Vidi se kad se iščitaju ta sva ovlaštenja da je to bila vrlo ambiciozno postavljena stvar i da bi bilo pravo čudo da je agencija sa tako ambicioznim ovlaštenjima i profunkcionirala u rokovima koje smo sebi zadali a to su rokovi 1.1. ove godine. Prema tome, već u samom kreiranju ovog zakonskog teksta smo bili nerealni u nekakvim svojim očekivanjima i mislim da smo malo precijenili neke svoje mogućnosti i kadrovske i neke druge okolnosti koje su se u međuvremenu desile. SDSS ovog trenutka smatra da prije svega trebamo sačekati ocjenu ustavnosti članka 81. i to je uvjet bez kojeg se ne može ovog trenutka kad govorimo o osnovnoj funkciji agencije. Isto tako, smatramo da s obzirom na osjetljivost ove materije na terenu bi trebalo voditi računa i prije svega obezbjediti stručnu ekipiranost ljudi, dakle postaviti u detaširane dijelove agencije po regionalnim samoupravama ljude koji imaju znanje, koji imaju iskustva i praksu iz oblasti privatnog vlasništva i transfera privatnog vlasništva. Mislimo da ono što je nama posebno bitno postoji još uvijek jedan veliki broj ljudi u statusu izbjeglih, ljudi obuhvaćenih programom povratka stambenog zbrinjavanja koji imaju problem nesređenog gruntovnog vlasništva, nesređenog katastra i oni u ovako kratkom roku nisu bili u prilici, nisu fizički mogli srediti ta svoja stanja i mislim da se njima treba kroz samu primjenu ovoga zakona o izmjenama zakona, dakle kroz prolongaciju ovog roka funkcioniranja agencije dati neka vremenska šansa da ažuriraju ta svoja gruntovna činjenična stanja kako bi onda oni bili ravnopravni sudionici u prometu vlasništva. I konačno, smatramo da je privatno vlasništvo neprikosnoveno, da svatko ima pravo na dobru prodaju svojih nekretnina. U konceptu okrupnjavanja mislimo da ne treba u isti položaj stavljati sitne posjednike i potrebu nekih vlasnika da sitnim svojim posjedima ovog trenutka nadomjeste nekakve egzistencijalne probleme. Dakle, staviti u istu ravan takvu jednu situaciju i transakcije velikim kompleksima trgovanja trgovačkim društvima itd. Na kraju, zbog svega ovoga, zbog svih tih razloga i potreba da se određeni instituti dorade, da se pruže kvalitetnija rješenja u radu agencije mi mislimo da ovaj rok koji ste dali do 1.7. je moguće čak i bilo bi poželjno ga produljiti, potpuno se slažem sa prethodnikom koji smatra da bi taj rok trebao biti do kraja ove godine jer ne mislimo da će se sad u ovom periodu od tri, četiri mjeseca nešto kvalitetnije desiti. Dakle, ako je stvar toliko kompleksna da je nismo mogli završiti do zadanog roka onda bi taj rok trebao biti u svakom slučaju dulji. Isto tako, onaj poziv, ona retroaktivna odredba da važe ugovori sklopljeni po općim propisima je isto stvar za raspravu jer ljudi kad su čuli da ne mogu raspolagati svojim nekretninama bez suglasnosti agencije mnogi od njih koji su imali namjeru takvu nisu ni pošli ka tom poslu čekajući da se agencija formira i da se pribavi ta suglasnost. Prema tome, dajmo ljudima rok kako bi šteta bila manja od nekakve koristi koju smo očekivali ovakvim zakonskim prijedlogom. Hvala.
Hvala. Jedan ispravak gospođa zastupnica Marijana Petir.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Zastupnik gospodin Horvat je govorio o Zakonu o poljoprivrednom zemljištu i članku 81. naglašavajući da je taj članak protuustavan. Ja moram reći da je poljoprivredno zemljište nacionalno dobro i uvođenje reda u gospodarenje poljoprivrednim zemljištem ne može biti protuustavno. Protuustavno je kad netko na svom zemljištu ostavi da raste šikara, kad ga ne obrađuje i kad takvo neobrađeno zemljište ima negativan utjecaj na susjedno zemljište i na taj način se onemogućava adekvatna poljoprivredna proizvodnja. Hvala lijepo.
Klub zastupnika nacionalnih manjina gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil.
Poštovani potpredsjedniče, uvaženi tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Gledajući izmjene Zakona o poljoprivrednom zemljištu mogli bismo reći da ako i gledamo samo površno da su to kozmetičke izmjene. Mijenja se par datuma i nema razloga da se to ne prihvati. Međutim, kad pogledamo što se to mijenja onda itekako moramo se kritički osvrnuti na ono što nam se u poljoprivredi događa. Naime, zakonom se mijenja vrijeme odnosno otkada jedinice lokalne samouprave ili do kada moraju donijeti program raspolaganja poljoprivrednim zemljištem, odnosno kada s njime počinju upravljati. No nemojmo zaboraviti da praktički ovo je bilo regulirano još zakonom 2001. i da mi punih devet godina čekamo da konačno jedinice lokalne samouprave donesu svoje programe raspolaganja poljoprivrednim zemljištem, odnosno da zemljište konačno da se s njim počne raspolagati, da li u pravcu zakupa, da li u pravcu povrata, odnosno da li će ono ići u prodaju. Mi zaista cijelo vrijeme govorimo o tome da još uvijek gotovo 40% jedinica lokalne samouprave taj postupak u devet godina nije dovršio. Obiteljska poljoprivredna gospodarstva čekajući da dođu do zemlje, čekajući da se dogodi i čak suprotan proces od onoga koji se događa u Europi, a to znači da se dogodi ono usitnjavanje i da dođu do zemlje, sami su se okrenuli i počeli su okrupnjavati svoje poljoprivredno zemljište, odnosno svoja obiteljska gospodarstva upravo otkupom privatnog poljoprivrednog zemljišta. I gle čuda, sad smo mi odmah počeli i zahvatili reguliranje tog zemljišta, osnivamo agenciju i ponovo po prilici očekujemo da će se nešto dogoditi u narednih osam ili devet godina sa obrazloženjem da stavimo prometovanje ili da stavimo to nacionalno dobro pod kontrolu države kako nam ne bi neki torbari sa strane došli i otkupljivali to zemljište. Ja kad gledam vrijeme utrošeno do sada za programe raspolaganja zemljištem, ovih devet godina i da se ništa ne događa sa tim zemljištem, da će se nama i dalje još sporije prometovati poljoprivredno zemljište, onda bih čak rekla da netko ustvari sabotira prometovanje poljoprivrednim zemljištem da se ono ne bi riješilo do ulaska u Europsku uniju, odnosno do svih onih rokova koje mi tražimo prolongaciju prometovanja zemljištem i da tada ustvari se počne nešto događati sa zemljištem, umjesto da taj proces smo pokušali ubrzati i kad se radilo do sada, o prvih devet, odnosno i sada pa da smo posegnuli da na neki način upravljamo privatnim zemljištem, a mnogi su ovdje naglasili da je to zasigurno protuustavno na ovaj način. Ali bez obzira kako će to Ustavni sud definirati, činjenica je da ćemo usporiti i prometovanje privatnim zemljištem i da ćemo stvoriti još veće probleme. Jer kažem, slika upravo ovoga što se u devet godina dogodilo najbolje o tome govori. Drugi problem koji je ovdje i mi sada govorimo da prolongiramo osnivanje agencije, odnosno da prolongiramo primjenu zakona za šest mjeseci. Činjenica je da ćemo možda do tada osnovati Agenciju za prometovanje zemljištem, ali je činjenica da upravo nećemo ništa promijeniti u segmentu začetka toga procesa. O tome je najbolje govorila kolegica Zgrebec koja je ukazala upravo na administrativne i strukovne kapacitete naših jedinica lokalne samouprave koje niti ne razmišljaju da bi nešto u tom pravcu mijenjali, jer kao prvo za to sredstava nemaju i bojim se da i kad nam agencija i najbolje profunkcionira da će vrlo veliki problemi biti upravo na razini komunikacija vlasnika zemljišta, jedinice lokalne samouprave, natječaji, prezentacija prema agenciji. Prema tome, ovdje je već bilo govora, ako se ovo prolongira da bi trebalo to prolongirati za cijelu godinu jer mi praktički do 1.7. imamo još samo četiri mjeseca. Bojim se da ćemo opet ići na novu prolongaciju. Možda smo trebali ići na prolongaciju do cijele godine, a pripremiti i dio jedinica lokalne samouprave, odnosno vidjeti kako općenito primjenu cijeloga Zakona o poljoprivredi, a ne samo ovog segmenta prometovanja, preuzmu jedince lokalne samouprave u onom dijelu za koji im nadležnost daje zakon i kako bi zaista one bile osposobljene provoditi Zakon o poljoprivrednom zemljištu. Mi se ovdje susrećemo u poljoprivredi da jedan zakon odgađa drugi, ja ću se ipak prisjetiti da mi praktički imamo ustaljenu praksu mijenjanja zakona i prije njihove primjene. Sjetimo se Zakona o vodama, sjetimo se prijenosa upravljanja kanalima trećeg i četvrtog reda koji smo prenijeli na županije. Nama se praktički ništa ne događa i vjerojatno se neće dogoditi dok god se ne dogodi koja poplava i ne počnu ponovo pritisci da se konačno zakon počne primjenjivati u tom dijelu jer vrlo često upravo županije niti nemaju pod kontrolom koji su to kanali, koje su to površine itd. Ovdje smo nekoliko puta razgovarali i o Zakonu o poljoprivrednim potporama gdje smo određene rokove prolongirali, prolongirali, da nijedanputa nismo napravili simulaciju posljedica koje će se dogoditi prolongacijom tih rokova, odnosno kad dođe do primjene nismo se dovoljno pripremili i vjerujem da ćemo za par dana i taj zakon imati ovdje. Jer obvezan ulazak u sustav PDV-a, odnosno bolje reći u porezni sustav sa 12 i pol tisuća potpora izbacuje nam gotovo 50 tisuća obiteljskih gospodarstava i sustava, a da paralelno nismo našli rješenje što ćemo sa tim obiteljskim gospodarstvima napraviti. Jer prijavili se nisu u porezni sustav, rokovi su prošli, mi na terenu imamo sve više problema. Pozivam ovdje malo i Ministarstvo poljoprivrede, pozivam malo na ozbiljnost kada nam se prezentiraju zakoni, zakoni koje s jedne strane morate podržati da bi neki procesi se odvijali, ako ništa drugo i u pravcu pregovora prema Europskoj uniji, u pravcu apsorpcije određenih sredstava ranije iz SAPARD-a, sada iz IPARD-a, a da istovremeno onda imamo velikih problema u primjeni. A s druge strane iako su nam kažem vrlo često usta puna toga kako želimo povećati dohodovnost, konkurentnost naše poljoprivrede u stvari sve ovo čini zastoje, sve više udaljava one koji su se ozbiljno poljoprivredom htjeli baviti od same poljoprivrede. Jer umjesto da smanjujemo problematike i upravo radimo korake ka konkurentnosti naše poljoprivrede s jedne strane kad govorimo o Zakonu o zemljištu da kažemo, a krenuli smo koracima okrupnjavanja. Mi još uvijek tapkamo na mjestu. Puno nismo učinili, a kažem sve ostale mjere koje prate, odnosno ostalo zakonodavstvo jednako tako nas stalno vraća na jedan početak. I mislim da vjerojatno bismo ozbiljnije o stanju u poljoprivredi morali popričati u ovom Domu, jer i mjere koje su se dogodile prošle godine i potpora koju poljoprivreda ima sada vezano upravo uz fondove bojim se da ćemo u datom momentu ne samo izgubiti europska sredstva već zaista naći će se naša poljoprivreda i naše zemljište o kojemu danas govorimo u situaciji neobrađenosti, u situaciji da ćemo i daleko većim stimulativnim mjerama morati pokušati ljude zadržati na zemlji. Jer ovih dana ukidanjem određenih programa u stočarstvu jednako tako ruši se nekoliko obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava, jer jednostavno previše su uložili da bi stali, a previše vremena jednako tako ostaje da bi eventualno ušli u programe IPARD-a i da bi konačno mogli realizirati svoje programe koji traju dvije, tri godine. Mislim evo još jedanput možda je trebalo razmisliti o novim rokovima ukoliko i podržavamo. Ovo zasigurno je segment da se to mora učiniti kako bi prometovanje zemljištem, kako bi zaista one transakcije koje su u tijeku kako bi se dovršile, ali mislim da na ovome se ne bi smjelo završiti. Hvala lijepa.
Hvala. Klub IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodo državni tajnici, uvažena gospodo zastupnici. Pa hajmo sa ovim najprije članom 77. gdje se kaže: "Djelatnost agencije čine sljedeći poslovi i zadaci: sudjelovanje u raspolaganju poljoprivrednim zemljištem, zatim stjecanje poljoprivrednog zemljišta u privatnom vlasništvu, pa okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta, pa gospodarenje zemljišnim fondom, posredovanje u prometu poljoprivrednim zemljištem u privatnom vlasništvu, prikupljanje, analiziranje podatka o tržištu poljoprivrednim zemljištem, pa onda sudjelovanje u postupku uređenja poljoprivrednog zemljišta u skladu sa posebnim propisima, daje suglasnost za parcelaciju katastarskih čestica" itd. itd. Ja mislim da nema te agencije koja bi se tim poslom uopće mogla baviti. Taj zakon, bolje rečeno te odredbe o ovoj agenciji po mom sudu treba pod hitno ukinuti. Ovo što imamo danas, znači prostor kada agencija ne funkcionira daleko je bolje od onoga što će biti kada formiramo jednu takvu agenciju. Ja se osobno bojim da će ona blokirati bilo koju prodaju među fizičkim osobama. Konačno, vis a vis slobode privatnog vlasništva to treba ostaviti kao što je bilo i do sada da Marko i Janko, moj otac ili netko drugi svoju zemlju može prodati kome god hoće. Ja vas uvjeravam gospodo da je ovaj zakon neustavniji pretpostavljam i od onoga o golfu ili gori od onoga o golfu. Za socijalizma su seljaci bez posrednika jasno mogli trgovati svojim, a danas eto vidimo da neće moći kao što je to bio slučaj valjda na kugli zemaljskoj od pamtivijeka pa na ovamo. Mi ćemo morati sad vidim formirati ovu agenciju vjerojatno od par desetina možda stotine zaposlenih, a tko će s druge strane kontrolirati pod navodnicima prodaju svake katastarske čestice u Republici Hrvatskoj? Pa to je jasno nemoguće. I zato kažem da ako bi se to moglo nekako formirati, pa kod bi trebalo raditi nekoliko stotina ljudi. Umjesto da aparat države slabimo mi vidimo da eto kroz ovakve agencije taj aparat jačamo. I onda si postavlja čovjek pitanje tko će u ovoj pod navodnicima gotovo bankrotiranoj državi to plaćati. Pogledajmo se naprosto u oči i priznajmo jedni drugima da je ovaj zakon u ovom trenutku nesprovediv. Konačno, što je država birokratskiji uređenija ta država pretpostavljam je siromašnija, a Boga mi i bez perspektivnija. I to je na žalost Hrvatska danas, a bojim se da će to biti i Hrvatska sutra. Jednom rječju znači zašto bi mom ocu netko uređivao kome će i zašto će on prodati uopće svoju zemlju. Dalje prste od moje zemlje. Ja ne znam kako drugačije vam to jednostavno opisati. Jednostavno nekome da date jedan milijun eura pa neće prodati tu zemlju baš onome kome bi agencija željela prodati, a ako da prodat će je nekome kome on hoće pa makar i za ništa. I dosta tih priča kroz takvu jednu formu o okrupnjivanju posjeda i slično, jer time idemo samo na ruku ja tvrdim bogatima i izabranima. I konačno počnimo pisati zakone i vis a vis te naše tradicije, običaja i tome slično. I pokušajmo sagledati prilike kada govorimo o poljoprivredi ne samo u Slavoniji, nego kako to funkcionira u jednoj Istri, Dalmaciji, šta ja znam u jednome Zagorju gdje su te parcele rasparcelirane, male i tome slično. Danas u ovom trenutku na djelu je jedna tragična istina. Vi i da hoćete nitko vam neće kupiti niti zemlju, ma niti kuću, niti stan, niti halu. Jednostavno to je, neću reći da su nekretnine postale bezvrijedne, ali to je slika ovoga našega trenutka. U Zagrebu imate šta ja znam desetak tisuća stanova koje nitko neće. U Istri pretpostavljam par hiljada stanova koje isto tako, za kojih jednostavno nema kupaca. U Dalmaciji, Slavoniji pretpostavljam da je situacija slična. Za dvije godine cijena tih stanova, kuća, te zemlje biti će još i niža. Po ulasku u Europsku uniju bojim se još niža i mi ćemo se eto tada rasprodati budzašto samo da preživimo. To je ono, ja se bojim toga što nas očekuje. Kako vrijeme odmiče bojim se da će prije biti gore nego će biti bolje. Ako je danas vanjski dug 43 milijarde eura, za pet godina bit će 60. Ako je danas 300000 nezaposlenih, za pola godine će biti 320 ili 330000 nezaposlenih. Ako je danas nelikvidnost 26 milijardi kuna bojim se da za godinu ili dvije dana bit će 30 ili 35 milijardi i to je naprosto to. Ako danas ne možemo prodati zemlju, a ne možemo, ma nećemo ju gospodo prodati ili moći prodati niti za godinu dana. Ako je danas poljoprivreda na dnu, za godinu dana biti će još i gore. I što onda? E onda će doći neki izbori, pa sve ispočetka, nova vlast, nova politika, novi ljudi, nova etika, moral, novi zakoni, itd. Ja tvrdim da je hrvatski problem broj jedan u ovome trenutku da su loši zakoni koji predlažu ljudi, koji možda žele najbolje, ali jednostavno ne vide korak dalje, ne vide onu sutrašnjicu, a ne pozna ni sadašnjicu. Hrvatski zakoni nisu zbog, ja bih rekao, pisani ljudi kojih se tiče, nego se uglavnom pišu zbog administracije, zbog onih koji su u upravi. Kako netko zamišlja agenciju koja bi morala, kao što sam citirao ovaj članak 77. sudjelovati u raspolaganju poljoprivrednog zemljišta, stjecati poljoprivredno zemljište u privatnom vlasništvu i sve ih ovih drugih 20-ak ili ne znam koliko točaka naprosto objedinjavati. Pa to je nemoguće. I na kraju se sve dešava, ono što imamo danas, sve se blokira, sve se zaustavlja i prilike su danas vidimo i zbog takvih zakona lošije nego jučer. Strana četvrta, stavak 2. govori, znači članak 4. stavak 2. do 1. srpnja 2010. godine privatnim poljoprivrednim zemljištem raspolagat će se sukladno općim propisima koji uređuju raspolaganje nekretninama. Znači do 1.7.2010. sve će biti vidimo kao što je bilo do sada, a od 1.7.2010. na snagu će eto stupiti ovaj Zakon o agenciji. I sad pogledajmo četiri, pet zakona koje smo donijeli, recimo prošle godine, a koji se tiču gotovo svakoga od nas. Evo moramo, idemo na digitalnu TV. Kupiti ove receivere, 200 kuna. Moramo kupiti novu plinsku bocu, 200 kuna. Ne možete zaklati telca više kući, morate platiti za lambik. Znate šta je lambik? To je onaj kotao za rakiju 200 kuna. Odustali smo od besplatnih knjiga, besplatnih prijevoza, plaćamo harač, PDV 23%, investicija nema, itd. Živi se teže, a sada dolazi na red i formiranje jedne takve agencije. Zamislite da vam netko neda da prodate stan gospodo u kojemu živite kome želite, ili da ne možete prodati auto kome želite. Pa nije stvar samo u prodaji, već valjda i s kim želite živjeti ne znam u svom susjedstvu i tome slično. Takvi zakoni možda su trebali gospodo nama tamo '92., '93. godine kada su neki ljudi izbacivani iz stanova samo zbog toga što su druge nacionalnosti i tome slično. Ali zato ja kažem da je ovaj zakon gospodo danas apsolutno promašaj i ne lažem. Ja mislim, ja vas molim da shvatite da uz paralizu prodaje slijedi još nešto gore, a to je da mi se država naprosto upliće u to kome ću ja nešto svoje prodati. To je kao ne znam da netko nekome brani, možda će mu doći do toga s kim će tko spavati. I nemojmo se gospodo više sa time poigravati. Jer ove super centralizirane ili ne znam super države se treba plašiti. Ja ne želim državu da naprosto u svemu odlučuje. Sada čitamo da će se valjda svi mobiteli i telefoni isto tako moći nadzirati. Dobro netko će reći kao da nisu, ali nemojmo se time igrati. Pustimo ljude da u ovoj zemlji naprosto misle svojom glavom, neka svatko sa svojim razumljivo upravlja sa svojim. Stalno formiranje sve novih i novih agencija ja mislim da državu vodi u bankrot. Mi možemo funkcionirati bez 50% agencija, možemo. Naša uprava je predimenzionirana, često sama sebi svrha. Stotine zakona nam je suvišno. Evo samo da vam citiram jedan tekst, naslov, gubimo 250 milijuna eura zbog inertnih ministara po osnovi ovih fondova Europske unije gdje se kaže da Hrvatska nije u stanju povući sredstva iz europskih fondova pa će svake godine u proračun Europske unije uplaćivati više nego što će od njega dobiti, naročito za provedbu poljoprivredne politike. U dokumentu tvrdi se, kako se već zove, da Hrvatska nije u stanju povući sredstva koja su joj odobrena u proračunskom razdoblju Europske unije 2012., 2013. U isto vrijeme Hrvatska mora uplaćivati sredstva u proračun Europske unije, pri čemu će najgore proći ruralni razvoj zemlje, SAPHARD, šta je ovdje, program iz kojeg je Hrvatska lani od predviđenih 25 milijuna eura iskoristila svega 12 milijuna, odnosno oko 50% itd., itd. Niz zakona koje smo donašali prošle godine, složili se vi samnom ili ne, znači 2009., mi danas 2010. naprosto moramo mijenjati. Pa evo tak je situacija, dobro ovo iz kada '98. valjda, 2008., nije bitno. Tako moramo mijenjati isto. 2008. tako je. Tako moramo mijenjati i ovaj zakon. Jučer smo ovdje u sabornici raspravljali o onom Zakonu o trošarinama za malu brodogradnju koji je naštetio toj grani, a najgore kada donašamo takve zakone da nitko ne snosi nikakve posljedice. Pa ako je jedan zakon uništio jednu djelatnost, pa valjda ima tu u ovoj zemlji netko tko bi trebao biti odgovoran. Ako je ovaj zakon blokirao prodaju poljoprivrednog zemljišta, i napravio mnogim ljudima štetu, još gore od toga izludio ih je, jer nisu mogli prodati svoje, možda su pred 2 ili 3 mjeseca to što su mogli prodati mogli prodati daleko skuplje nego danas i nitko za ništa u ovoj zemlji ne odgovara. Evo sutra, jučer je bila sjednica Vlade, razgovarat ćemo o Zakonu o udžbenicima, s pravom, ali 2009. smo donašali jedne zakone, 2010. mijenjamo te iste zakone. Normalno drugačija je osnova, ali se s takvim rješenjima čini šteta ja bih rekao svakom građaninu Republike Hrvatske. Stoga po mom sudu, ove izmjene, zapravo ova agencija po ovom zakonu nama nije potrebna, ova agencija koristi neće donijeti nikome. Bojim se da će nam više stvoriti štete nego koristi. I konačno pustimo ljude da sa svojim, na svome upravljaju po svome. Još jedanput ću reći, zar bi trebao netko u ovoj zemlji nekome regulirati kome će prodati svoj auto, kome će prodati stan, kome će prodati građevinsku parcelu i tome slično. Trebati imati na umu i činjenicu da kada govorimo o toj zemlji nije isto disponiranje s istom u recimo Slavoniji i dole u Dalmaciji, Istri, ili u Zagorju. U to sam apsolutno siguran. Ono za što se zalažem, jasno da se državna zemlja, a u Istri je zbog egzodusa ima najviše, preko 30% poljoprivredne zemlje, drugdje u Hrvatskoj možda 6,7,8% da u koncesije, ne da se prodaje, da se daje u koncesije i da ju ljudi po mogućnosti istu stave u funkciju, ali sam apsolutno protiv da se vlasnicima onemogući slobodno disponiranje istom. I konačno, volio bih da me netko uvjeri koja je razlika između ovog zakona i onog Zakona o golfu koji je ili nije prošao ili će pasti i na Ustavnom sudu. A uskoro ćemo i njega s pravom jasno mijenjati. Sve u svemu mislim da ova agencija nema smisla i zato sam protiv istoga.
Hvala. 2 ispravka. Jedan, gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče kolega Kajin je u svojoj poslovično živopisnoj raspravi najavljujući opći potop po svim sektorima koji nema veze sa klimatskim promjenama rekao među ostalim i da ulaskom u EU ćemo ionako sve rasprodati. To nije točno. Posebno to nije točno kad govorimo o poljoprivrednom zemljištu jer Hrvatska pregovara s EU da se onemogući prodaja našeg poljoprivrednog zemljišta strancima i to na rok od 12 godina od ulaska u EU. Postoje primjeri drugih zemalja koje su to uspješno učinile, ne vidim razloga zašto i Hrvatska ne bi također dobila zeleno svjetlo od EU za takvu odredbu, obzirom da je poljoprivredno zemljište doista nacionalno dobro i nacionalno bogatstvo.
Hvala. I gospodin zastupnik Nevio Šetić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Doista kolega Kajin je toliko činjenica iznosio, ali neke su potpuno nesvjesne i potpuno krivo tumačene.
Činjenice nesvjesne?
Želim ispraviti netočan navod. Netočan navod je sljedeći: "Odustali smo od besplatnih knjiga". Gospodine Kajin ne postoje besplatne knjige, samo ovisi tko ih plaća. Odustali smo od modela plaćanja, te knjige koštaju hrvatsko društvo itekako. A u tom duhu sam htio pokazati koliko ste besmislica rekli.
Klub zastupnika HSS-a, gospodin zastupnik Zdravko Kelić.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo pred nama je prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu i samo po ovolikom broju klubova koliko ih se javilo možemo vidjeti kolika je zainteresiranost vezano za ovu temu. Ne samo nas koji smo ovdje u Saboru nego velikog broja i onih ljudi koji žive, da li direktno ili indirektno, od poljoprivrednog zemljišta i od poljoprivrede. Odmah na početku moram reći da ovo što je gospodin Kajin rekao po pitanju prodaje poljoprivrednog zemljišta da nema zainteresiranih za kupnju poljoprivrednog zemljišta. Iz sredine iz koje ja dolazim, iz Slavonije, je sasvim nešto suprotno. Tamo se ljudi maltene tuku za zemlju, tamo se cijena zemlje diže. Neću reći u godinu dana da je duplo otišla gore, da bi se uspjelo kupiti ili uspjelo doći do nje. Nažalost, to ne rade oni koji žive od te zemlje i oni koji bi trebali živjeti od te zemlje. U većini slučajeva rade oni koji imaju novaca, ne bave se poljoprivrednom proizvodnjom nego žele da sutra preko tog zemljišta dođu do određenog kapitala ili do određenoga bogatstva. Međutim, da li uopće ima poljoprivrede bez poljoprivrednog zemljišta? Onaj tko shvaća proizvodnju poljoprivrede taj će i shvatiti da bez poljoprivrednog zemljišta nema niti proizvodnje. U poljoprivredi nema niti sela, nema niti onih ljudi koji u svojoj tradiciji, u svome životnom vijeku doživljavaju bavljenje poljoprivredom kao životom. Jer danas kad pogledate naše selo onda čovjek može tek shvatiti što za pojedinca, što za obitelj znači poljoprivreda i bavljenje tim poslom. Kad čovjek od 70 godina kaže: "Možete mi uzeti sve, ali mi nemojte zabraniti da se bavim poljoprivredom, jer to je moj život. Ja živim sa zemljom i ja umirem na toj zemlji." To je ono što veže čovjeka uz onu sredinu u kojoj živi i to je ono što je bogatstvo Hrvatske i bogatstvo svih nas. Ako budemo gledali na taj način, onda možemo to i doživjeti na jedan pozitivan način i onda možemo shvatiti i ovaj prijedlog zakona da ide u tome pravcu. Kad smo krenuli sa ovim poslom ili sa pitanjem koji je vezan uz poljoprivredno zemljište evo gotovo 9 godina, to je bio jedan vruć krumpir. I tada su mnogi bježali od toga vrućeg krumpira. Nisu imali snage se suočiti s njim. Jer smo i tada znali mi u HSS-u da neće biti lako odraditi ovaj posao i da neće biti lagano napraviti ono što želimo napraviti. Što smo željeli? Željeli smo da to zemljište dođe u ruke onima koji će znati najbolje upravljati s njim. I tada smo započeli taj posao. Evo 9 godina nakon toga pokazuju se i rezultati. Nekad čovjek treba biti kritičan, treba biti i samokritičan i kazati i ono što je dobro, ali i što nije dobro. Osobno mislim da nismo napravili ono što smo očekivali. Puno je napravljeno, ali nije napravljeno dovoljno. Moglo je se napraviti i više. Sami podaci koji nam ovdje govore koliko je toga napravljeno, govori sve. 350 općina i gradova je donijelo svoje programe. Oni koji ne znaju to ne znači da je pitanje poljoprivrednog zemljišta riješeno u tim općinama i gradovima, nije. Još uvijek ima onoga zemljišta koje nije riješeno u tim općinama i gradovima. I to je pitanje kako su upravljale općine i gradovi s tim svojim zemljištem, da li dobro ili ne? 88 je općina i gradova koji uopće nisu donijeli svoj program. Netko može optuživati ministarstvo, pojedinca ili nekog sličnog, ali 80 općina, ja osobno ne znam tko je na vlasti u tim općinama ili gradovima, ali sasvim sigurno oni zaslužuju jednu kritiku, jednu neodgovornost koju su pokazali prema ovome poslu jer ovdje se radi o onim osobama, o onoj zemlji koja je u njihovoj općini ili u njihovom gradu. Prema tome, oni su sasvim sigurno u dobroj mjeri krivci što nisu donijeli programe o raspolaganju poljoprivrednim zemljištem. Koji su razlozi? To najbolje znaju oni, ali kroz ovih 9 godina ne mogu si uzeti za pravo i kazati da nisu imali dovoljno vremena. 140 općina i gradova je donijelo program, ali nije napravilo gotovo ništa ili ništa. Naravno da i oni sasvim sigurno i zaslužuju i kritiku, ali isto tako im se jasno mora poručiti: "Gospodo", a to preko ove agencije o kojoj mi danas ovdje i pričamo, želimo im poručiti: "Gospodo ako vi nećete odraditi taj posao, ne možete ga odraditi, može ga odraditi netko drugi." Drugog načina nema osim toga. Mi ako želimo ovaj posao da završimo, a svi smo suglasni da ga želimo završiti, onda moramo i određene stvari okrenuti na drugačiji način. 9 godina je prošlo, napravljeno je koliko je napravljeno. Pred nama je jedno novo vrijeme. Svi se slažemo i zalažemo za to da stranci, kad Hrvatska uđe u EU, ne može kupovati zemljište, evo pričamo o 12 godina. Daj Bože da taj rok bude na 12 godina. Ono što je mene strah, a to je da neće proći i 12 godina, a da mi nećemo riješiti ovaj problem o kojem ovdje danas i pričamo. Ja duboko vjerujem da ćemo to uspjeti riješiti, zato se zalažemo svi ovdje, ali ono što je opasnost za nas, a to je da oni koji imaju novaca, žele ulagati tamo gdje je jeftino, a zemlja je jeftina u Hrvatskoj. I danas se ulaže u zemlju jer se zna da je cijena zemljišta u državama Europske unije daleko veća nego što je u Hrvatskoj, pa svaki normalan čovjek onda zna da ulaskom u Europsku uniju da će cijena zemlje narasti u Hrvatskoj, ta ulaganja Hvala Bogu idu na pravo mjesto. Ali to je isto tako opasnost za nas, da bih potkrijepio ove činjenice o kojima govorimo ovdje, za razliku od gospodina Kajina, gledajući natječaje koji su do sada bili raspisani i gledajući koliko je zainteresiranih bilo, onda možemo vidjeti da malte ne na svaku česticu je bilo 5 do 10 ovisi kako kaže, negdje više negdje manje, ali u prosjeku je bilo toliko zainteresiranih osoba koje se javljalo na te natječaje. To nam govori da ljudi žele doći do te zemlje, da žele raditi na toj zemlji. Ali ono što je također opasnost a to je da li stvarno dobivaju zemlju oni koji bi je trebali dobivati. Praksa nam je pokazala da ima i dobrih slučajeva, a ima i loših slučajeva, ima onih slučajeva gdje se netko uspio domoći zemlje, a da je nije zaslužio da dobije, gdje je netko ušao da li u zakup, da li u kupnju, koncesiju a da to nije trebao dobiti. Stoga, mislim da nam je velika opasnost u tome pravcu. Ono što je također bitno, moram istaknuti, važnost brzine rješavanja, a to je da danas imamo jedan veliki broj obiteljskih gospodarstava koji su ušli u određene investicije, da li kupovinom mehanizacije, da li izgradnjom određenih farmi koje su potrebne za njihovu proizvodnju, ali nisu riješile status poljoprivrednoga zemljišta. One imaju to zemljište možda u zakupu na jednu ili tri godine, ali to nije dovoljno da bi netko imao sigurnost da uđe u neku ozbiljnu proizvodnju, zato je bitno da što hitnije ili što brže riješimo ovo pitanje, da svi oni koji su uložili svoj novac, koji su uložili svoj kapital, svoju imovinu koju imaju, da mogu dobiti jednu sigurnost, ako to ne omogućimo njima onda smo napravili veliku pogrešku onda nismo napravili ono što nam je posebno bitno, a to je prije svega da možemo razvijati obiteljska gospodarstva u onom pravcu kojem želimo a to je da budu nositelji razvija poljoprivrede ali u isto vrijeme i razvoja Hrvatske. Za nas u HSS-u također je bitno da preko obiteljskih gospodarstava, preko poljoprivrednog zemljišta, preko ovoga o čemu pričamo zadržimo i ljude na selu. Zadržimo sve one koji vide svoj interes, pa oni koji na neki način ne vide svoj interes. A evo danas možemo čitati po određenim tiskovinama da određeni broj ljudi koji se nikada nije bavio poljoprivrednim zemljište ima interes da ode na selo, da uzme komad zemlje i da krene možda i u takvu proizvodnju. Za Hrvatsku je itekako bitno kakvo ćemo sutra selo imati, da li ćemo imati prazno selo, a da li ćemo imati selo gdje će čovjek živjeti, biti sretan, zadovoljan od onoga svoga rada koji ćemo mi omogućiti. Hrvatska seljačka stranka daje podršku u pravcu da Agencija saživi što prije, svjesni da ima određenih poteškoća i manjkavosti, ali u isto vrijeme s ciljem i željom da se ovaj posao što prije završi i da ovaj posao padne što se kaže na plodno tlo a to je prije svega da kažemo da smo učinili jednu dobru stvar a to je da je Hrvatski čovjek ili čovjek koji živi u Hrvatskoj dobio, ili došao do onoga zemljišta, naravno ne mislim dobio, nego mislim da je kupio ili dobio u koncesiju ili zakup, a ne da sutra možemo pričati o tome da je netko tko je došao iz vana postao vlasnik na ovaj ili onaj način silnih hektara naše plodne zemlje. Stoga će Hrvatska seljačka stranka podržati ovaj Prijedlog zakona. Hvala.
Hvala. U 11 i 21 je isteklo vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Damir Kajin.
Gospodin Kelić kaže zemlja je jeftina u Hrvatskoj. Kako gdje. Evo primjer, jedan kvadratni metar u Lichtensteinu tu je najskuplje poljoprivredno zemljište 12 eura, 2008. U Istri država je prodavala poljoprivredno zemljište u svom vlasništvu, prosječna cijena država koju je prodavala 14 eura, to je bilo 2008. 2010. pretpostavljam da neće biti 5 ili 6 eura, biti će manje, jer je jednostavno prodaja pala. U Lombardiji Koruškoj 2008. prosječna cijena 5 do 7 eura. U Slavoniji da, 0,5 do možda 1 eura, ili jedna kuna. Ti omjeri gospodo u Hrvatskoj jednostavno nisu normalni. Možda ste htjeli utjecati na neke spekulacije kojih je u Istri svakako bilo ok, ali jednostavno nemojmo govoriti da je svugdje u Hrvatskoj zemlja bila jeftina i mislim da se takvom politikom činila šteta prema Istarskom prostoru i Istarskom seljaku. I samo još jednu rečenicu, ja se isto tako zalažem za pravo prvokupa da ima država, ali kada, samo kada netko od naših seljaka prodaje strancu, ali u ostalim slučajevima neka naši seljaci prodaju kome oni žele.
Kažite koliko ste rekli u Lichtensteinu?
Lichtensteinu poljoprivredno zemljište 12 eura, u Istri 2008. 14 eura i to državno poljoprivredno zemljište.
Šta oni obrađuju, kakva je to vrsta obradivog zemljišta u Lichtensteinu.
Ne govorim o državnom poljoprivrednom zemljištu, nego govorim o poljoprivrednom zemljištu između seljaka koji se tamo prodavao ili vlasnika.
Klub zastupnika HDZ-a gospođa zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče sa suradnicama, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu sa Konačnim prijedlogom zakona. Pokušat ću objasniti i zašto. Poljoprivredno je zemljište dobro od interesa za Republiku Hrvatsku i ima njezinu osobitu zaštitu i dobro je da je tako pozicionirano jer su poljoprivredne površine ograničene i ne mogu se značajnije povećavati. Podsjetit ću da su ukupne poljoprivredne površine u Hrvatskoj 2,7 milijuna hektara od čega u vlasništvu Republike Hrvatske 33%, a 67% je privatno vlasništvo. Programima raspolaganja poljoprivrednim zemljištem obuhvaćeno je ukupno 537 tisuća 929 hektara poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu države, a namijenjeno je za povrat 9%, za prodaju 42%, zakup 23%, koncesija odnosno dugogodišnji zakup 23%, i za ostale namjene 3%. Do sada je kroz program raspolaganja državnim zemljištem u vlasništvu Republike Hrvatske na razini Republike Hrvatske prodano oko 21% zemljišta planiranog programom, 56% je dano u zakup, a 47% od planiranog je dano u koncesiju. Zaključeno je ugovora za nešto manje od 300 tisuća hektara i od toga 45% čini zakup, 33% koncesije, a 22% je prodano. Poljoprivredno zemljište u privatnom vlasništvu a takvog je 67% znači nije bilo regulirano do donošenja Zakona o poljoprivrednom zemljištu krajem 2008. godine već su se primjenjivali opći propisi koji uređuju vlasništvo a posljedice toga je bilo daljnje usitnjavanje naših proizvodnih parcela. Stoga danas je prosječna veličina poljoprivrednog gospodarstva u Republici Hrvatskoj tek 5,5 hektara po posjedu, a u zemljama Europske unije preko 50 hektara. A upravo je veličina parcele jedna od presudnih čimbenika konkurentnosti najvećeg dijela poljoprivredne proizvodne. Zakonom o poljoprivrednom zemljištu kojeg je ovaj Visoki dom donio krajem 2008. godine, a primjenjuje se od 1. siječnja 2009. propisano je raspolaganje poljoprivrednim zemljištem u privatnom vlasništvu na način da je vezano uz rad agencije za poljoprivredno zemljište. Međutim, znamo da agencija nije osnovana i to u prvom redu zbog ekonomske krize, zbog antikriznih mjera koje je Vlada Republike Hrvatske donijela, a između njih je bilo podsjetit ću i smanjenje sredstava rebalansom za rad agencije, ali i zabrana zapošljavanja u državnoj upravi. Zakon je tako posao neprovediv u dijelu koji se odnosi na prometovanje poljoprivrednim zemljištem. Sve to nažalost zakočilo prometovanje i usporilo proces okrupnjavanja, ali i druge mjere za ostvarivanje zacrtanih ciljeva poljoprivredne politike. I upravo zbog toga je Vlada Republike Hrvatske uputila ovaj prijedlog izmjena s ciljem da se do osnivanja agencije omogući raspolaganje poljoprivrednim zemljištem u privatnom vlasništvu sukladno općim propisima o raspolaganju nekretninama. Također predloženo je reguliranje pravnog statusa ugovora o zakupu i prodaji poljoprivrednog zemljišta u privatnom vlasništvu koji su sklopljeni od 1.1.2010. do stupanja na snagu ovog zakona i to na način da se oni smatraju pravno valjanima ukoliko naravno nema ostalih pravnih nedostataka. Dakle, ovim prijedlogom u članku 1. i članku 2. regulira se ono što zbog naprijed navedenih razloga predstavlja prepreku raspolaganju poljoprivrednim zemljištem, a odnosni se na članak 77. stavak 2. alineja 11 i članak 78. stavak 3. Nadalje, člankom 3. utvrđuju se odredbe kojima se omoguće jedinicama lokalne samouprave da donose programe raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države ali su im također određeni rokovi, ali i prijedlozi i rješenja ukoliko ne budu poštivali te rokove. Podsjetit ću još, držim da je upravo ova odredba članka 3. dobra, jer od 543 jedinice lokalne samouprave njih 71 nema uopće državnog poljoprivrednog zemljišta, njih 384 su izradile program ili njih 81% od ukupnog broja jedinica lokalne samouprave koje uopće imaju poljoprivredno državno zemljište. 350 je dobilo suglasnost na program ili 91%, a 88% jedinica kao što smo čuli već u dosadašnjoj raspravi još nije izradilo program. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovaj prijedlog zakona, jer u prvom redu sprječava negativne posljedice zbog kojih bi došlo zbog nemogućnosti raspolaganja poljoprivrednim zemljištem. I zaključit ću da je Zakon o poljoprivrednom zemljištu i sa ovim izmjenama dobar okvir jer cjelovito uređuje i zaštitu i korištenje i raspolaganje i prenamjenu poljoprivrednog zemljišta, te ću u ime kluba HDZ-a uputiti jednu poruku svima, da nas čeka i reformira politike potpora s kojima smo upoznati, ali nas čeka i financijska omotnica, te da postoji značajan prostor za sve čimbenike. Evo ovdje i poziv predstavnicima jedinicama lokalne samouprave, znači da ubrzaju sve aktivnosti vezne uz ove programe, da postoji prostor i u ministarstvu da ubrza postupak davanja suglasnosti, te da naše poljoprivredne proizvođače svi zajedno učinimo spremnijim za preuzimanje sredstva iz financijske omotnice Europske unije koja nam stoji na raspolaganju. Hvala lijepa.
Hvala. Jedan ispravak gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Nije točno što je kolegica ustvrdila da agencija nije počela raditi zbog antirecesijskih mjera. Agencija nije počela raditi zbog nerada i neodgovornosti u ministarstvu, odnosno u Vladi općenito, jer za potrebe agencije i za osnivanje agencije gdje su osigurana sredstva u proračunu od 19 milijuna kuna. A možete zamisliti kakve su to antirecesijske mjere koje su ljudima zabranile da raspolažu vlastitom imovinom, da ih ta imovina prehrani, a s druge strane propali su ovi novci. Gdje su ovi novci? Gdje je ovih 19 milijuna kuna od agencije?
Gdje je nestao čovjek? Pojedinačna rasprava, gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. I ovaj slučaj, ja bih čak nazvao afera koju ste proizveli zakonom u kojem ste sami predložili rokove u kojem ćete nešto napraviti i provesti, pokazuje kako olako Vlada dolazi pred Sabor s rokovima i radnjama koje kasnije niste sposobni provesti. Zapanjuje i činjenica da ste tek nakon ove godine shvatili da zakonom predviđenu agenciju niste na vrijeme osnovali i sada dolazite u veljači pred Sabor tražeći produženje rokova da nešto u roku koji ste sami Saboru predložili konačno provedete. To što su u međuvremenu građani ove države bili u pravnoj nesigurnosti, dilemi ili čak po meni protuustavno sprečavani da raspolažu svojom imovinom, nikom ništa. I nikom ništa neće se pitati postoji li ičija politička odgovornost za šlamperaj u rukovođenju resorom. Ali to je stalna praksa. Predložimo zakon utvrdimo rokove, Sabor zakon izglasa i nakon kada mediji upozore da nešto nije uredu, kao da se ništa nije desilo, sada ćemo zakon promijeniti, pa što onda. Dobro. Koliko agencija u sferi poljoprivrede i hrane Hrvatska danas ima? Kada bih išao prebrojavati samo u zadnjih 6 godina što je osnovano, vjerojatno imamo više državnih agencija nego seljačka stranka članova. Sad smo opet trebali osnovati jednu ili bi trebali osnovati jednu agenciju koja je toliko nužno potrebna bila da se čak nije ni osnovala da bi se zakon provodio. Ali koji je smisao ovog rješenja koje već sada treći put u Saboru nudite? Dakle, zašto država želi pravo prvokupa pri prodaji privatnog poljoprivrednog zemljišta? Koji je to interes države da vlasnicima poljoprivrednog zemljišta naređuje da mora prvo ponuditi prodaju vlastite zemlje državi? Jedan od mogućih interesa države bi bilo okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta ali onda u zakonu ne bi nudili rješenje brisanja one odredbe koja zabranjuje cijepanje čestica tako da to očito nije. Da li je cilj da se smanje površine poljoprivrednog zemljišta koje nisu obrađene? Onda bi država došla sa rješenjem kako da najprije riješi problem državnog poljoprivrednog zemljišta koje nije obrađeno nego je zapušteno. Pa kada bi svoju imovinu privela svrsi tek onda bi išla privatnim vlasnicima praviti reda. Da li je cilj države da snizi cijenu poljoprivrednog zemljišta? Svojevrsnom ucjenom. Ako želiš prodati prvo moraš ponuditi nama a onda ćemo vidjeti po kojoj cijeni pa ako nama ponudiš jednu cijenu ispod toga više prodati ne možeš. Ili je možda cilj pripreme da se na taj način Hrvatska priprema za prodaju poljoprivrednog zemljišta strancima, možda i prije famoznih i fantomskih 8, 11 ili 12 godina. I završna moja dilema, pitanje. Jeste li svjesni da ovakvim rješenjem otvarate, stvarate točku novog korupcijskog rizika? Gdje god država dolazi u dodir s privatnim interesom a agenciji daje tako široke ovlasti dolazimo do moguće točke novog korupcijskog rizika, to tim više što u rokovima koje ste sami zapisali niste čak uspjeli ni osnovati agenciju. I sad dodatno tome nudite rješenje da jedinice lokalne samouprave koje nisu donijele program raspolaganja poljoprivrednim zemljištem to moraju napraviti u roku od 6 mjeseci od ovog zakona a ako one to ne naprave onda će to napraviti agencija koja će startati tek 1. srpnja. Pa agencija koja će startati 1. srpnja da bi počela funkcionirati samo u segmentu kupoprodaje trebat će i uhodavanje šest mjeseci a planovi raspolaganja poljoprivrednim zemljištem umjesto lokalne samouprave doći će na red 2015., eventualno 16., prije sigurno ne. Dakle, opet nudite rokove za koje sad vas upozoravamo da neće se moći sprovesti. Uostalom, pitam ako općina ili grad ima obavezu program donijeti šest mjeseci od donašanja ovog zakona kako to da niste predvidjeli rok u kojem onda agencija umjesto njih mora donijeti taj program. Općina ne donese, nakon isteka šest mjeseci to je obaveza agencije. Do kada? Do koje godine ili kojeg stoljeća ako hoćete te programe mora donositi agencija? Nije ovo jedini primjer u kojima Hrvatski sabor donosi zakone u kojem su utvrđeni rokovi za donošenje podzakonskih akata ili provedbenih mjera. Tako na primjer Hrvatski sabor je donio Zakon o športu u kojem je bilo predviđeno da još do siječnja odnosno travnja 2007. godine Vlada osnuje Nacionalno vijeće za šport i donese Nacionalni program i predloži ga Saboru. Sada je 2010. godina i još uvijek nema nacionalnog programa ni nacionalnog vijeća. Zakon o sigurnosti prometa na cestama je obaveza ministra prosvjete da do prosinca 2008. donese provedbene propise o tome kako djeca u školama polažu ispite za sigurnu vožnju bicikla. Sada je 2010. i još uvijek nema provedbenih propisa. I završavam slijedećim. U uvodnom obrazloženju gospodine državni tajniče niste dali razumno obrazloženje zašto intervenciju u ovaj zakon Saboru niste ponudili na zasjedanju u prosincu mjesecu prije stupanja na snagu odredbe od 1.1. ove godine ovlasti agencije? Koji je to bio razlog što Sabor ovaj prijedlog nije dobio na sjednici u prosincu? I drugo pitanje, da li se kao državni tajnik smatrate osobno odgovornim za taj propust ili smatrate da je netko drugi kriv za taj propust i koje mjere sankcioniranja takvog ponašanja ste predložili ministru protiv odgovornih osoba? Hvala.
Hvala. Ovaj zadnji dio spada u aktualno prijepodne, ovo postavljanje pitanja.
To je slobodno tumačenje Poslovnika potpredsjedniče.
Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Zdravko Kelić.
Hvala lijepo. Pa evo gospodin Lesar je rekao da je zadnjih šest godina osnovano više agencija nego što HSS ima članova. Gospodine Lesar, ako niste znali više od 48 tisuća članova HSS ima. Ali bih se složio s vama, da je osnovano više agencija nego što vaša stranka ima članova pošto vas je bivša stranka nogirala ostali ste sami.
Gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Prilikom donošenja ovog zakona prije godinu dana i nešto u ovom hrvatskom Parlamentu oporba i stručna javnost upozoravali su Vladu i parlamentarnu većinu na olako obećanu brzinu da će slijedom ovog zakona brzo osnovati agenciju i provesti zakon u djelo. Nakon godinu i nešto dana imamo u hrvatskom parlamentu crno na bijelo da to Vlada a ni parlamentarna većina nisu učinili a da se niti ispričavaju hrvatskoj javnosti a posebno ne poljoprivrednicima koji su htjeli prodati svoje zemljište. Unatoč, ponavljam, upozorenja stručne javnosti da je Zakon o poljoprivrednom zemljištu protuustavan jer je zakonom oduzeto pravo raspolaganja, odnosno najvažniji dio vlasništva, a to je raspolaganje, oduzeto vlasnicima poljoprivrednih zemljišta i to nacionalizacijom koja nije proglašena. Oduzeto je pravo raspolaganja da nije ponuđena ni naknada, mada Ustav obvezuje Vladu kad smanjuje vlasnička prava u interesu Republike Hrvatske da to mora platiti i sada imamo situaciju da se ovim zakonom želi konvalidirati ugovore o prodaji poljoprivrednog zemljišta na klasičan način. A što je najgore, i u samom prijedlogu zakona kaže da će promet zemljišta ići po općim propisima, a opći propis za promet vlasništva je Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Tamo nema ograničenja. I ovaj zakon ponovo dovodi u zabludu i poljoprivrednike i hrvatsku javnost, ali mislim da stručna javnost će reagirati sada puno više. Zašto nije, ako je već namjera bila okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta u interesu Republike Hrvatske, zašto nije osnovan fond za pravo kupnje poljoprivrednog zemljišta i tako stvaranje krupnog fonda poljoprivrednog zemljišta u interesu Republike Hrvatske. Dakle, tko ponudi na prodaju Republika Hrvatska kupi po cijeni kojoj se može kupiti. Nema nikakvog problema. Što se tiče agencije, zaista bi bilo već vrijeme da Vlada Republike Hrvatske izvijesti ovaj Parlament koliko ima agencija uopće u Republici Hrvatskoj. To su kvazi neka državna tijela koja se osnivaju po potrebi zapošljavanja iz političkih ili najčešće iz političkih razloga da se da mjesto rada pogodnim članovima. Tako je bilo izgleda i sa ovom agencijom. Nije se uspjelo zaposliti, ali gledajte obrazloženje. Obrazloženje jer je Vlada donijela odluku da nema novog zapošljavanja. U tome nije apsurd. Apsurd je kod donošenja Zakona o poljoprivrednom zemljištu i osnivanju agencije rečeno je da je agencija ustvari organizacijski dio, reorganizacijski dio ministarstva i da će iz ministarstva se osnovati agencija, da ne trebaju ni novi ljudi ni ništa, nego će jedan dio iz ministarstva preći u agenciju. To piše u obrazloženju zakona o agenciji. Pa nisam ja to pisao, to je pisao predlagatelj. O tome nema ni riječi danas. Dakle, ovo je čista prevara bila, čista prevara uz suradnju parlamentarne većine. Čista prevara. Moramo se sjetiti u kojim okolnostima se donosi Zakon o poljoprivrednom zemljištu. Naime, tada je donesen Zakon o poljoprivrednom zemljištu, Zakon o poljoprivrednoj komori, Zakon o Centru za ekonomski razvitak u poljoprivredi, Zakon o Agenciji za plaćanje u poljoprivredi, Zakon o golfu i Zakon o osnivanju Poljoprivredne komore. A danas djeluje zakon o razvitku kriminala "Đakovština". To je realnost. To je posljedica svih tih zakona, jer u Hrvatskoj još uvijek vrijedi pravilo donesite zakon, bit će sve riješeno. Ne treba nikakva ni politička ni intelektualna ni organizacijska aktivnost. Prema tome, šta možemo očekivati od ovog zakona koji je sada na snazi, dakle Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu koji prolongira rokove, a nitko ne garantira da će rokovi ti biti održani. I još što je najznačajnije, u svojem samom tekstu u stavku 4. kaže da će se 1. srpnja 2010. godine privatnim poljoprivrednim zemljištem raspolagati sukladno općim propisima koji uređuju raspolaganje nekretnina. Opći propisi koji uređuju raspolaganje nekretninama je Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Nema nikakvog posebnog zakona. Tko koga ovdje farba to zaista ne znam, ali ovakvo nešto nije dozvoljeno ni prema Saboru ni prema poljoprivrednicima. Na kraju, mogao bih reći jedino da je ovaj zakon izgleda namijenjen nekim novim tajkunima kako bi kad prođe kriza ti neki novi tajkuni ili stari tajkuni mogli doći do poljoprivrednog zemljišta, jer sasvim sigurno u recesiji koja je sada neće moći to kupiti poljoprivrednici niti će oni brzo izići iz recesije, to je evidentno. Jer zakon o kriminalu tipa "Đakovština" povuče poljoprivrednike najmanje dvije do tri godine unatrag, a kad se otpuste kočnice za kupnju poljoprivrednog zemljišta onda će doći torbari i ponuditi za jeftin novac kupiti poljoprivredno zemljište, bez obzira koliko agencija mi osnovali. Gospodo iz vladajuće parlamentarne većine i gospodo iz Vlade, za dvije ili tri godine kad budemo primali izvješće iz agencije sasvim sigurno reći ćete da niste bili sigurni u to kako će se to razvijat, ali ste imali dobru namjeru. A dobre namjere odvedoše nas u krizu i u pakao. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Leko je rekao da je ovaj zakon namijenjen nekim novim tajkunima. Pa upravo suprotno, ovdje je riječ o antikorupcijskom zakonu, o zakonu koji je trebao spriječiti špekulaciju poljoprivrednim zemljištem i spriječiti odljev državnog novca. Jer ako se sjetimo svih silnih prenamjena pa i krašograda i nekih drugih u kojima su članovi vaše stranke sudjelovali, onda moramo reći da je upravo ovaj zakon napravljen na tragu toga da takvih situacija, nepoželjnih situacija više ne bude.
Zahvaljujem. Želim obavijestiti zastupnice i zastupnike da smo dogovorili da bi bilo glasovanje u 12. Međutim, ovaj zakon ćemo završiti. Još ima osam pojedinačnih rasprava, pa čim je gotovo rasprava mi bumo odmah glasovali, pa idemo redom. Na redu je uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče sa suradnicama. Evo ja bih htjela na početku reći da vidim da su internetski portali objavili da je konačno žito iz "Đakovštine" pronađeno, 3000 tona je nađeno u luci u Splitu što mislim da je izuzetno dobra vijest i što pokazuje, demantira sve one koji su govorili da institucije pravne države ne funkcioniraju. Kad je riječ o izmjenama i dopunama ovog zakona mogu se složiti i sa nekim primjedbama koje su ovdje danas izrečene da sigurno da ima prostora da se zakon poboljša. Ja sam osobno razgovarala sa predstavnicima ministarstva upravo u onom segmentu kad je riječ o gospodarenju pašnjacima u zaštićenim područjima za koje smatram da trebaju biti u funkciji i da trebaju biti dodijeljeni lokalnom stanovništvu, lokalnim stočarskim udrugama što sada zakon u principu u potpunosti ne omogućava, pa to kandidiram naravno za sveobuhvatne izmjene i dopune ovog zakona za koje koliko vidimo iz primjedbi koje su dolazile će biti očigledno potrebe. No, kad je riječ o uspostavi same Agencije za poljoprivredno zemljište ja tu ideju podržavam. Mislim da je to u stvari jedini način da se uspostavi red u gospodarenju poljoprivrednim zemljištem i agencija je zamišljena na dobar način sa ciljem okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta i unapređenjem gospodarenja poljoprivrednim zemljištem u Republici Hrvatskoj. Naravno da smo svi svjesni da je današnja situacija gospodarenja poljoprivrednim zemljištem neodrživa. Zbog toga je i donesen novi zakon koji je imao za cilj to popraviti. Gospodarenje poljoprivrednim zemljištem mogli bi reći da je danas u stvari rak rana u Republici Hrvatskoj, jer imamo oko milijun hektara neobrađenih poljoprivrednih površina koje treba staviti u funkciju umjesto da na njima raste šikara ili da raste korov koji kao što sam već spomenula ugrožava onda susjedne parcele. Agencija nam je dakle potrebna i mislim da o tom ne treba više raspravljati. Ona je trebala početi sa radom 1.1.2010. godine. Ja sam krajem prošle godine nekoliko puta pokušala upozoriti i ministra Čobankovića da je važno da agencija profunkcionira, jer da će se upravo dogoditi ova situacija u kojoj danas jesmo, a to je da imamo jedan prazan prostor u kojem ili se može dogoditi kompletna blokada upravljanja poljoprivrednim zemljištem ili se može dogoditi anarhija. Ni jedno ni drugo nije dobro. Teško mi je razumjeti da se ne uspostava agencije pravda recesijskim mjerama zbog toga što bih htjela podsjetiti da je upravo Ministarstvo poljoprivrede imalo program sa švedskom Vladom i to za 9 županija u Republici Hrvatskoj gdje su kroz dvije godine obučavani i školovani ljudi za okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta koji su tada trebali biti samo preuzeti i u stvari predstavljati jednu jezgru te nove Agencije za poljoprivredno zemljište. Meni je žao što neke županije nakon prestanka tog ugovora nisu se potrudile tako obučene i školovane ljude zadržati, nego su oni na žalost ili otišli na neka druga radna mjesta ili završili na cesti umjesto da su radili na poslovima okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta. Jer vidimo da u stvari taj posao svi ovdje u sabornici, bez obzira da li su u opoziciji ili u vlasti smatraju prioritetom. Isto tako, ja doista vidim Zakon o poljoprivrednom zemljištu kao antikorupcijski zakon i mislim da on ima sve elemente kako bi se spriječila špekulacija sa poljoprivrednim zemljištem koje je doista nacionalno bogatstvo. Isto tako, mislim da je ministarstvo imalo u vidu donoseći određene odredbe ovog zakona, da je potrebno također spriječiti odljev državnog novca koji se događa sa mnogim protuzakonitim prenamjenama poljoprivrednog u državno zemljište kojih je bilo na pretek i ja ne bih sad trošila vrijeme i ponavljala ih jer su oni opće poznate hrvatskoj javnosti kao i tko je iza njih stajao. No, htjela bih upozoriti na nešto drugo kad govorimo o poljoprivrednom zemljištu. Htjela bih spomenuti da je Svjetska banka nedavno provela istraživanja i da ta istraživanja pokazuju da rast u poljoprivredi eliminira siromaštvo dvostruko više od rasta u bilo kojem drugom ekonomskom sektoru i to se ne zna, odnosno to se prešućuje ili se ne želi reći istina. Znači da je važno ulagati u razvoj lokalne poljoprivrede, da je važno povećati poticaje u poljoprivredi i do tog zaključka je došla Europska unija koja upravo ovih dana objavljuje da će Europska komisija i države članice Europske unije, povećati potpore i to kroz Europski fond za razvoj i nove financijske izvore. Zato sve prigovore koje sam mogla čuti i ovdje danas u sabornici, ali i kroz javnost kako treba smanjiti potpore su apsolutno suprotne onom što danas planira učiniti Europska unija jer je prepoznato da bez potpore u poljoprivredi, bez obrade poljoprivrednog zemljišta nema niti proizvodnje hrane, a očigledno je to prepoznato danas u svijetu ne samo od Svjetske banke, nego i od Ujedinjenih naroda i od Svjetskog ekonomskog foruma koji je održan u Davosu prošle godine da doista proizvodnja hrane jest prioritet i da danas nedostatak hrane predstavlja glavni rizik za opstanak čovječanstva, pa čak su na to upozorili i glavni tajnik UN-a Ban Ki-moon i predsjednik Francuske Nicolas Sarkozy koji je čak predložio i globalno partnerstvo za hranu. Zbog toga mislim da treba ovdje progovoriti i o tome da je važno spriječiti daljnju liberalizaciju trgovine poljoprivrednih proizvoda zbog toga što ta liberalizacija neće omogućiti sigurnost opskrbe hranom. Pokazalo se da zemlje koje su zaštitile poljoprivredni razvoj od prijetnji međunarodnih tržišta su značajno smanjile poljoprivredno siromaštvo i mislim da i mi tu trebamo vidjeti svoj određeni interes. Zbog toga što je glad danas u stvari najrazornije oružje masovnog uništenja na našem planetu. Ono ne ubija vojnike, ono ubija nevinu djecu. I zbog toga se zalažem kao zastupnica da se povećaju ulaganje u proizvodnju hrane, tako što će se više ulagati u poljoprivredu i time povećati sposobnost odupiranja i prirodnim katastrofama, te na koncu težiti većoj samodostatnosti za koju znamo da u Hrvatskoj na žalost nije na primjerenoj razini. Mislim da je potreban koordinirani globalni pristup kako bi se osigurao uravnoteženi gospodarski rast u svijetu, a isto to se može primijeniti na Hrvatsku. Jer evo prema zadnjim istraživanjima petina Hrvata se smatra siromašnima. Stoga mi se čini mudrim u suzbijanju siromaštva, ali i održivog razvoja staviti u funkciju resurse koje imamo. Hrvatska je mala zemlja sa relativno dobro očuvanim okolišem, mali smo zagađivači u regionalnom i u globalnom smislu, 12% površine Hrvatske zaštićeno je u kategoriji nacionalnih parkova i parkova prirode. Primjenom nature 2000. to će biti oko 45% površina. Jadran je najčišće more na Mediteranu, Hrvatska je 5. u Europi po količini kvalitetne pitke vode, a imamo milijun hektara neobrađenih poljoprivrednih zemljišta. Imamo danas seljaka koji još uvijek na tradicionalan način zna proizvesti hranu. Zbog toga upravo mislim da je logično i to predlažem da jedna od mjera za smanjenje stope siromaštva u Hrvatskoj bude poljoprivreda, jer se kroz poljoprivredu proizvodi hrana i otvaraju se nova radna mjesta, a svako novo radno mjesto u poljoprivredi koje se otvori otvara još dodatna dva radna mjesta u tercijarnom sektoru. I evo gospodine državni tajniče, ja znam da ste vi tek nedavno preuzeli resor poljoprivrednog zemljišta, da je to prije vas radio jedan drugi državni tajnik koji danas više nije u Ministarstvu poljoprivrede. Stoga vam dajem potporu da doista učinite napore da se Zakon o poljoprivrednom zemljištu stavi u primjenu, jer ga je ovaj Hrvatski sabor izglasao, da ukoliko postoje neke nedoumice ili problemi da se to razriješi, ali da se konačno uvede red u taj prevažan sektor za razvoj hrvatske poljoprivrede. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvažena zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Bit ću vrlo kratka. Repliciram kolegici samo u dijelu gdje se stalno barata podatkom da imamo milijun hektara neobrađenih poljoprivrednih površina. Hrvatska ima milijun 100 tisuća hektara obrađenih površina i unutar toga možemo govoriti da je negdje oko 150 tisuća neobrađenih. Ovih milijun hektara kojih vi govorite to je potencijalno poljoprivredno zemljište koje bez velikih ulaganja, bez velikih agromelioracijskih mjera nije moguće uvesti u proizvodnju, i nemojmo onda zavarati i govoriti da su neobrađena. Ona jesu takva kakva jesu, ali nisu ovog časa sposobna davati određeni prihod jer su to kažem neuređene površine koje bez odvodnje, neka bez navodnjavanja, neka bez grubljih zahvata agromelioracijskih nije moguće uopće privesti kulturi. Prema tome, nemojmo brkati pojmove neobradivo i potencijalno obradivo.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvažena zastupnica Marijana Petir.
Pa kad smo ustvari donosili Zakon o poljoprivrednom zemljištu vidjela se sva raznolikost podataka kojima baratamo, statističkih podataka, pa bi ja navela podatke koje sam ja našla i koji su službeno objavljeni, a to je da u Hrvatskoj ima preko 2 i pol milijuna hektara poljoprivrednog zemljišta, od toga u vlasništvu države 890 tisuća hektara. Kad ja govorim o milijun hektara neobrađenog poljoprivrednog zemljišta govorim i na, odnosno mislim i na državno i na privatno poljoprivredno zemljište. To su točni podaci jer su oni objavljeni. Ono što se meni čini kao puno veći problem jest da se podaci bitno razlikuju i to u segmentu kad pogledamo programe koji su dobili suglasnost od Ministarstva poljoprivrede, obuhvaćen je 531 tisuća hektara, što znači da je negdje nestalo 360 tisuća hektara državnog poljoprivrednog zemljišta koje očigledno nije registrirano kao poljoprivredno zemljište. Smatram da je to velik problem, da ga treba detektirati, otkriti i vidjeti gdje se to poljoprivredno zemljište nalazi.
Zahvaljujem. Idemo pojedinačnu raspravu dalje, još sedam. Uvaženi zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicama, kolegice i kolege. Sa 0,67 hektara poljoprivrednog zemljišta po stanovniku Hrvatska pripada zemljama koje su srazmjerno bogate poljoprivrednim zemljištem. U odnosu na zemlje Europske unije u Hrvatskoj se koristi manje poljoprivrednog zemljišta po gospodarstvo, bilo da je riječ o usporedbi komercijalnih korisnika potpora ili svih gospodarstava. To ukazuje našu veliku usitnjenost domaćih poljoprivrednih gospodarstava, pri čemu je procjena komercijalnih gospodarstava oko 8 i pol hektara, a prosjek svih gospodarstava samo 2,9 hektara. Mali posjedi postali su ozbiljna kočnica razvoju hrvatske poljoprivrede. Od komercijalnih gospodarstava 63% raspolaže se manje od 3 hektara zemlje, a u porastu je broj srednjih agrarnih gospodarstava koje imaju između 20 i 300 hektara zemlje, a posjeduju oko 23% poljoprivrednog zemljišta. Analizom podataka upisnika poljoprivrednih gospodarstava iz 2003. i 2008. evidentno je da se prosječna veličina posjeda poljoprivrednog gospodarstva nije znatno povećala. Sukladno upisniku poljoprivrednih gospodarstava iz 2008. ukupna korištena površina poljoprivrednog zemljišta iznosi milijun 87 tisuća 536 hektara, a koristi je 153 tisuće 967 poljoprivrednih gospodarstava koja su upisana u upisnik poljoprivrednih gospodarstava. A to znači da se površina poljoprivrednog zemljišta od milijun 607 tisuća 464 hektara dijelom uopće ne koristi ili se dijelom koristi za poljoprivrednu proizvodnju koja nije poticana. Neiskorišteno poljoprivredno zemljište predstavlja jedan od najvećih potencijala u Republici Hrvatskoj te ga je nužno u što većem obujmu vratiti u proizvodnju. Programi gradova i općina koji su osnova za raspolaganje poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države, zasad obuhvaćaju oko 550 tisuća hektara. Od početka raspolaganja državnim poljoprivrednim zemljištem, znači od '95. godine do sada su zaključeni ugovori sa 282 tisuće 95 hektara poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu države. Najviše površina dano je u zakup 56%, prodano je 23%, a u koncesiju je dano 19% zemljišta. Cilj zemljišne politike o razdoblju od 2009. do 2021. je okrupniti prosječni poljoprivredni posjed, odnosno poljoprivredno zemljište koje koristi poljoprivredno gospodarstvo povećanjem površine u prosjeku za 5 hektara i smanjenjem broja proizvodnih parcela za oko 50%. Završen je i pilot projekt okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta u četiri županije, riječ je o Bjelovarsko-bilogorskoj, Zadarskoj, Virovitičko-podravskoj i Sisačko-moslavačkoj županiji. Znači bez okrupnjavanja, odnosno stavljanja u funkciju poljoprivrednog zemljišta nema jeftine hrane, ali ni budućnosti domaće proizvodnje. Korištenje poljoprivrednog zemljišta po gospodarstvu najveće je u Danskoj i Češkoj, gdje je prosjek između 60 i 90 hektara. U Švedskoj, Njemačkoj, Francuskoj, Velikoj Britaniji, Luksemburgu taj je prosjek oko 60, odnosno 40 do 60 hektara. Španjolskoj, Nizozemskoj, Slovačkoj, Belgiji, Estoniji, Irskoj, Finskoj 20 do 40 hektara. Litvi, Portugalu, Austriji 10 do 20. Prosječna veličina poljoprivrednih posjeda u zemljama članicama Europske unije jest upravo posljedica dugogodišnje primjene kombinacija različitih mjera poput ograničavanja slobode tržišta poljoprivrednim zemljištem, djelovanja zemljišnog fonda te provedbe komasacije. Hrvatska sa 5 do 10 hektara zemljišta po gospodarstvu nalazi u skupini sa Slovenijom, Bugarskom, Poljskom, Mađarskom, Italijom. Na dnu te ljestvice su Malta, Rumunjska, Cipar i Grčka, s manje od 5 hektara korištenog poljoprivrednog zemljišta po gospodarstvu. Od 541 jedinice lokalne samouprave njih 70 nema poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu države, a 373 su izradile program raspolaganja tim zemljištem, a među njima su 334 jedinice dobile suglasnost za program. Dakle, više od 80% gradova i općina koji imaju poljoprivredno zemljište u vlasništvu države izradilo je program raspolaganja za svoje područje. Činjenicom da Agencija za poljoprivredno zemljište nije započela s radom do 01. siječnja 2010. godine, onemogućen je postupak prodaje i zakupa privatnog poljoprivrednog zemljišta te prestaje mogućnost donošenja programa raspolaganja državnim poljoprivrednim zemljištem jedinca lokalne samouprave koje to same nisu učinile do roka propisanog Zakona o poljoprivrednom zemljištu i samim time daljnje raspolaganje znači istih. Kako ona još nije započela sa radom, predloženim izmjenama i dopunama želi se omogućiti raspolaganje poljoprivrednim zemljištem u privatnom vlasništvu sukladno općim propisima o raspolaganju sa nekretninama. Evo zbog svega navedenoga podržat ću donošenje ovog zakona. Zahvaljujem svima.
Zahvaljujem. Još 6 za raspravu. Uvaženi zastupnik Krešo Filipović, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, predstavnici ministarstva, kolegice i kolege zastupnici. Evo zakon o čijim izmjenama i dopunama trenutno raspravljamo Hrvatski sabor je usvojio prije nešto više od godinu dana i to u redovitoj proceduri. Dakle, u 2 čitanja. Što znači da nam je omogućena jedna sveobuhvatna rasprava kako bi mogli donijeti jedan što je moguće kvalitetniji zakon jer smatram da je zemljišna politika iznimno važna za napredak hrvatske poljoprivrede i unapređenje hrvatske poljoprivrede. I ustvari u zemljišnoj politici vidim ključ razvoja hrvatske poljoprivrede. Osobno sam mišljenja kako smo donošenjem, dakle novog Zakona o poljoprivrednom zemljištu koncem 2008. godine uspjeli u svojoj nakani. Dakle, izradili smo jedan kvalitetan pravni okvir te na taj način stvorili pretpostavke o ostvarenju temeljnih ciljeva zemljišne politike koji s jedne strane idu u pravcu povećanja osnove za razvoj poljoprivredne proizvodnje stavljanjem u funkciju dosad korištenog poljoprivrednog zemljišta, a s druge strane u pravcu formiranja poljoprivrednih gospodarstava s jasnom i dugoročnom tržišnom perspektivom procesom njihova okrupnjavanja. Međutim, segment u kojem još uvijek nismo uspjeli u svojoj nakani i s kojom ne možemo biti u potpunosti zadovoljni, a koji je veoma bitan za ostvarenje spomenutih temeljnih ciljeva, odnosi se na ubrzanje postupaka raspolaganje i trženja poljoprivrednim zemljištem neovisno o njegovom vlasništvu. Dakle, neovisno o tome radi li se o privatnom poljoprivrednom zemljištu ili državnom poljoprivrednom zemljištu. Uvjeren sam kako ćemo u vremenu koje je pred nama polučiti rezultate i u tom segmentu državnog djelovanja te na taj način pridonijeti ukupnom snaženju hrvatske poljoprivrede, a samim time i kvalitetnijem tržišnom pozicioniranju hrvatskih poljoprivrednika. Prije svega sutra ulaskom RH u EU, dakle naših poljoprivrednika na jedinstvenom tržištu poljoprivrednom EU. U ovom dijelu svoje rasprave reći ću još samo nekoliko rečenica o temi koja je izazvala najviše polemika i u raspravi o konačnom prijedlogu zakona, znači o važećem Zakonu o poljoprivrednom zemljištu, ali i danas. Dakle, radi se o osnivanju Agencije za poljoprivredno zemljište i o privatizaciji, odnosno raspolaganju privatnim poljoprivrednim zemljištem. Dakle, naime, važeći Zakon o poljoprivrednom zemljištu, zakonom je predviđeno osnivanje Agencije za poljoprivredno zemljište kao jedne specijalizirane institucije koja bi trebala odrađivati poslove na uređenju poljoprivrednog zemljišta, odnosno okrupnjavanju poljoprivrednih parcela i doprinositi postupku i ubrzanju postupaka raspolaganja poljoprivrednim zemljištem. Ono što je još bitno reći za agenciju da agencija ima pravo u ime i za račun RH, znači naše države, kupovati to zemljište s pravom prvokupa. Naravno pod onim najpovoljnijim uvjetima koji su ponuđeni za takvo poljoprivredno zemljište. Nadalje, zakonom je propisan i način raspolaganja privatnim poljoprivrednim zemljištem. Najkraće što je moguće reći, dakle privatne osobe, odnosno fizičke osobe u RH neće moći više raspolagati svojim poljoprivrednim zemljištem na način kako su to činile dosada nego će morati se provoditi određeni postupak gdje će biti uključene jedinice lokalne samouprave, ali isto tako i Agencija o poljoprivrednom zemljištu. Dakle, iz ovoga svega možemo zaključiti da je Agencija za poljoprivredno zemljište ima značajnu ulogu i kada je u pitanju raspolaganje privatnim poljoprivrednim zemljištem, ali isto tako i kada je u pitanju raspolaganje državnim poljoprivrednim zemljištem s obzirom na činjenicu da jedinice lokalne samouprave, kako je to propisano zakonom, koje ne donesu u određenom roku svoje programe raspolaganja poljoprivrednim zemljištem to će učiniti agencija. Nažalost, kažem, do današnjeg dana agencija nije osnovana tako da jednostavno u ovom trenutku nije moguće raspolagati s obzirom da su rokovi za jedinice lokalne samouprave za donošenje svojih programa prošli. Ne može se raspolagati niti privatnim niti državnim poljoprivrednim zemljištem. Upravo iz toga razloga je i predložen ovaj zakon, da bi se izbjegle eventualne štete i posljedice koje bi mogle nastati zbog ovakvog djelovanja i smatram da ove logične izmjene i dopune apsolutno treba podržati. Kada je riječ o odredbama zakona koje reguliraju, evo s ovim ću završiti svoju raspravu, raspolaganje privatnim poljoprivrednim zemljištem u privatnom vlasništvu uvijek treba imati u vidu odredbu čl. 52. Ustava RH koja između ostalog kaže i određuje poljoprivredno zemljište kao dobro od interesa za RH, koje ima njezinu posebnu zaštitu. Dakle, upravo radi ranijih polemika potrebno je reći kako su spomenute odredbe u potpunom suglasju sa Ustavom RH, to je moje osobno naravno mišljenje. Jer vlasništvo praktički ne predstavlja samo pravo već naprotiv vlasništvo predstavlja obvezu, ali i odgovornosti vlasnika bilo da se radi o poljoprivrednom zemljištu ili nekim drugim dobrom koje je od općeg interesa i posebnog interesa za RH. Evo, s ovim ću i završiti svoju raspravu još jednom uz napomenu da ću podržati logično predložene izmjene i dopune zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Sada je na redu uvažena zastupnica Biljana Borzan. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo dakle kad čovjek misli da je vidio sve … [[Govornica se ne razumije.]] koje može prirediti naša Vlada zaprepasti se da neki novi biser se pojavi i neka nova, pa da tako kažem, i glupost. Neki dan sam se susrela s jednim čovjekom obilazeći teren u svojoj izbornoj jedinici koji mi je rekao: "Znate li kakvo je zlo nama napravila naša Vlada?" Nisam znala na što točno misli. Da li je možda čovjek pokušao imati potomstvo preko medicinski potpomognute oplodnje pa je naišao na silne probleme zbog lošeg zakona ili možda je mislio na krizni porez, ne znam. No on je rekao: "Znate mi imamo zakon koji je stupio na snagu i dao ovlasti Agenciji za poljoprivredno zemljište, a ona naprosto ne funkcionira, odnosno praktički i ne postoji. Ni jedna pravna institucija ne želi priznati ugovore o zakupu ili prodaji zemljišta ako ih nije ovjerila nepostojeća agencija. Pa to je zaista da ti pamet stane. Evo, gospodin Filipović je sada lijepo nama svima objašnjavao za čega služi ta agencija, sve je to nama jasno, no što se s tom agencijom događa, gdje je ona, zašto nije profunkcionirala, ovdje smo danas čuli u krajnjoj liniji, očito se radi o nesposobnosti. Stvoren je vakuum od Nove godine tako da evo mi danas još jedanputa raspravljamo o Zakonu u nizu zakona koji bi se mogao svesti pod nazivnik „Puj pik ne važi“. Donijeli smo zakon pa smo onda nakon toga shvatili da ne ide. Na žalost javnost se zabavlja sukobima između ministra Čobankovića i Pankretića, raspravlja se o tome jesu li oni u dobrim ili u lošim odnosima, a kaos na terenu se događa a ljudi ne mogu normalno živjeti i raspolagati svojim poljoprivrednim zemljištima. Nije važno je li sukob, postoji li on ili ne postoji, nego je važno da mi nismo uspjeli, nego da smo na dnu ljestvice, posljednji u povlačenju sredstava iz Europskih fondova od mogućih 25 milijuna eura koje smo mogli za poljoprivredu izvući, izvukli smo svega pola manje od pola, 12 milijuna eura. TA nesposobnost u povlačenju sredstava iz Europskih fondova na žalost najviše će se odraziti na poljoprivredi koja i tako i tako u vrlo teškoj situaciji. Ministar Čobanković a evo i danas smo ovdje čuli je rekao da zbog antirecesijskih mjera nema novog zapošljavanja, ali do ljeta će Agencija profunkcionirati. Nekoliko stvari vezano za to rekla. Prvo, naslov iz medija iz lipnja 2007. obratite pažnju „Agencija malo kasni, ali uskoro će profunkcionirati“, rujan 2008. „Na korak smo do agencije za poljoprivredno zemljište“. Danas je veljača 2010. agencija i dalje ne funkcionira. NO, nije toliko bilo strašno što ona nije funkcionirala 2007. i 2008. jer ona tada nije bila potrebna prilikom prodaje poljoprivrednog zemljište, ali danas se bez nje ne može ništa napraviti. Dakle, danas konkretno ljudi osjećaju posljedice nepostojeće agencije. Ja mogu shvatiti da se neki zakon može donijeti pa da u hodu bude nekakvih problema pa se mora mijenjati ili u krajnjoj liniji i odustajati, no ako opozicija jasno ukazuje, a mi smo ukazivali i 2008. kada je ovdje bila rasprava u Saboru prvi puta prilikom donošenja Zakona o poljoprivrednom zemljištu, da je on neustavan, ukazivali smo na sve negativnosti, danas opet ukazujemo no evo tvrdoglavo se ostaje pri svome, baš nas briga dakle što radi o živim ljudima koji osjećaju posljedice nesposobnosti i lošeg upravljanja. Dakle, nema apsolutno nikakve odgovornosti. Spomenula sam na početku Zakon o medicinski potpomognutoj oplodnji, koji vrlo slično o ovome će vrlo vjerojatno doći na ponovno izglasavanje, odnosno raspravu u Sabor. Ministar kaže bilo je manje medicinski potpomognutih oplodnji ali to je zato što je bilo ljeto, pa valjda su se ljudi u ljeti ulijenili. Ne znam s kojim će se opravdanjem o ovome Zakonu govoriti. Pitam se i kolegica Zgrebec je spomenula, zašto povlačenje ovog Zakona se nije zbilo u 12. mjesecu prošle godine kada se vidjelo da agencija neće zaživjeti, da će nastati kaos na terenu nego danas. U međuvremenu, činjenica nije bilo Sabora, ali u krajnjoj liniji taj argument bi se mogao uvažiti prošli tjedan. Sve se nekako sada kada se gleda svodi na to da je u Hrvatskoj lakše predvidjeti kada će se dogoditi potres, nego uvjete poslovanja. Ono što se događa oko ovog Zakona je u biti samo jedan detalj, u nedostatku bilo kakve vizije, što treba učiniti da naša poljoprivreda postane konačno konkurentna i da naš poljoprivrednik bude zadovoljan zato što može raditi od svog rada, odnosno živjeti od svog rada, ispričavam se. Zaključno, evo što reći na ovaj neustavan Zakon, osim toga da je ovo očigledan primjer da Vlada nema viziju i da ništa bolje u budućnosti ni skorijoj ni daljnjoj za hrvatskog seljaka se neće dogoditi. Hvala.
Imamo još 4 za raspravu i dvije replike. Prvo je uvaženi zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Poštovana kolegice Borzan baš ste u vašoj raspravi lijepo podcrtali kako Vlada novim zakonima ispravlja pogrešno postavljene zakone i pogreške. NO, na žalost to je izgleda postalo pravilo i upravo zbog toga što se u zakonima ne provodi simulacija posljedica koje će pojedini zakoni imati nakon što se donesu, tako da najčešće u opisu stanja možemo … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] najvećim dijelom usklađuje sa smjernicama Europske unije i upravo to najvećim dijelom je zabrinjavajuće jer onda to znači zakon na zakon sve dok se ne naprave ovakve posljedice da zakonima moramo ispravljati zakone.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvažena zastupnica Biljana Borzan.
Zahvaljujem, kolega zato sam i rekla da je ovaj još jedan u niz zakona koji bi se mogao zvati „Puj pik ne važi“. To je neprihvatljivo da se na takav način zakoni donose u Saboru, jer na žalost ne razmišlja se kada se ovdje raspravlja da se radi o živim ljudima, o njihovim sudbinama i da ih možemo itekako im život zakomplicirati, učiniti im težim a naš je zadatak da donosimo zakone koji će život činiti boljim hrvatskim građanima. Naprosto ovdje se ne razmišlja o tome kako pomoći nego ispada da uvijek nekako se izglasava naopako kako odmoći ljudima.
Imamo drugu repliku, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Uvažena kolegice Borzan, vi ste lijepo kronološki pobrojili kako je došlo do stvaranja agencije, ali ste pri tome i rekli da 2008. kada je bio prijedlog nije bila potrebna agencija. Ja sam uvjeren da vi danas razmišljate uopće o potrebi nastanka agencije, pored svih ureda, zavoda, komora, službi i brojnog Ministarstva poljoprivrede, ako se ne varam.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Pred nama je naravno prijedlog izmjena i dopuna Zakona o poljoprivrednom zemljištu, zakona kojega smo mi donijeli sredinom 2008. godine, koji je početkom dakle 1.1. 2009. stupio na snagu. Već tada je za formiranje, početak rada agencije za poljoprivredno zemljište određen 1.1.2010. dakle dana je godinu dana da se sve to pripremi i da bi agencija mogla početi sa radom. Činjenica je da je ovaj zakon zaista jedan od bitnih zakona koji je izazvao brojne polemike o kome se puno toga pisalo, puno se toga reklo, a eto završio je i na Ustavnom sudu kako bi se Ustavni sud očitovao o ustavnosti onoga dvojbenoga članka 81. koji regulira gospodarenje privatnim poljoprivrednim zemljištem. Moji prethodnici su svi na to ukazali, moram i ja jer sam i tada u raspravi o tom zakonu se protivio takvoj jednoj formulaciji i ukazao sam na to da postoji prije svega u slavonskim selima problem vezan uz taj članak. Ustavni sud se nažalost još uvijek nije očitovao o ovome, a evo mi već imamo izmjene i dopune i to upravo u segmentu koji se tiče toga članka dakle u pogledu tijela koje bi trebalo provoditi određene aktivnosti vezano upravo uz taj članak 81. Ja odmah moram ovako uvodno reći da je meni apsolutno neprihvatljiva isprika da zbog ekonomske krize, recesije, nemogućnosti zapošljavanja ljudi itd. nismo dakle agencija nije mogla započeti s radom 1.1.2010. godine te će sada u ovih 4,5 mjeseca biti to sve uredu. Dakle, planirala su se sredstva, valjda sada ima mogućnosti i zapošljavanje i sada će sve to krenuti za 4,5 mjeseca od srpnja ove godine. Ja bih prije rekao da agencija za poljoprivredno zemljište predstavlja jedan veliki problem. Predstavlja veliki problem do te mjere da predstavlja usko grlo razvoja hrvatske poljoprivrede, prije svega stoga što ona u određenim stvarima opstruira rekao bih i blokira čak i neke procese koji su funkcionirali do kraja prošle godine, poput procesa kupoprodaje poljoprivrednog zemljišta prije svega onoga u privatnom vlasništvu. Dakle, od 1. siječnja ove godine građani su morali i mogli naravno svoje poljoprivredno zemljište ponuditi agenciji, ustvari nisu mogli jer agencija ne postoji. Od 1. siječnja ove godine građani su svoju zemlju mogli prodati, regulirati neke svoje egzistencijalne probleme i da se vratimo na priču o ekonomskoj krizi, o teškim uvjetima života, o poskupljenjima i svega ostalo zadovoljiti svoje potrebe, ali ustvari nisu mogli jer nije postojalo tijelo koje je zakonom bilo zajamčeno. Ja vas uvjeravam da je na području Slavonije pogotovo slavonskih sela veliki broj ljudi koji su upravo ove zime došli da tako kažem do zida i bili su uvjereni da će prodajom svojih nekih čestica zemlje moći vratiti dugove iz prošle godine, odnosno kupiti drva i slične stvari. Nažalost, nisu mogli. Jer gdje god se pojave rečeno je novi je zakon na snazi, nema više osobne kupoprodaje i onda vidimo da ustvari zakon nije na snazi. Ovdje je kolegica moja prethodnica također istaknula i to je ono isto tako bode oči. A to je da priča o agenciji za poljoprivredno zemljište nije priča od prije godinu dana. To je priča koja postoji još tamo iz 2007. godine. A ja očekujem, vjerujem da je već tada postojao nekakav koncept rada te agencije, da su postojale nekakve ideje o tome gdje se mogu očekivati određene poteškoće i da je od 2007. bilo moguće sve te stvari sanirati i pokrenuti u skladu sa zakonom u ovih godinu dana rad te agencije. No, nažalost očito to nije tako. Ova priča da se od 1. siječnja pomakne termin do 1. srpnja za početak rada agencije je također pripisano iz 2007. godine, jer i tada je u veljači rečeno eto agencija nije počela početkom godine, počet će u srpnju mjesecu 2007. godine. Apsolutno identično kao i 2007. godine, pa eto ni tada nije počela sa radom. I evo ja ću na kraju budući da uvažavam da smo malo otegli raspravu, reći da ja nemam povjerenja u ovo, da će u ova 4,5 mjeseca biti poslagano sve kako treba da bi agencija mogla započeti s radom i da bi na kraju krajeva se pravna sigurnost građana koja bi trebala biti u skladu sa zakonom bez obzira kažem da nije niti meni po volji niti velikom broju pogotovo građana u slavonskim selima. Dakle, da bi u skladu sa zakonom postojalo ono sve što je zakonom propisano. Također se nadam da će u ova 4,5 mjeseca barem možda doći tumačenje Ustavnog suda u pogledu ustavnosti ovoga dvojbenoga članka. No evo budući da cjelokupni Zakon o poljoprivrednom zemljištu pogotovo u ovom dijelu gospodarenja privatnim zemljištem smatram lošim, na kraju krajeve prilikom njegovog donošenja sam bio protiv toga zakona upravo iz toga razloga ja naravno ne mogu podržati niti ovu izmjenu budući da ne vidim da će ovom izmjenom i dopunom zakon biti bitno poboljšan, nego će prije svega ušli smo u sferu nečega što se zove kratkotrajno odgađane. Dakle, još par mjeseci pa ćemo započeti sa radom pa ćemo vidjeti u srpnju, odnosno u lipnju već da li je to to ili ćemo tražiti opet neku ispriku da opet par mjeseci ili ćemo poput 2007. to sve prešutno staviti da ide dalje pa onda za jedno dvije godine ponovno otvoriti priču o Zakonu o poljoprivrednom zemljištu koji će možda biti bolji, kvalitetniji i pravedniji prije svega za slavonske seljake. Evo, hvala vam lijepa.
Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani kolega jako ste dobro primijetili obrazloženje kako je recesija razlog zbog čega Vlada do sada nije agenciju osnovala ne može biti prihvatljiv. Prvo zbog toga što bi sada tvrdnja da će je osnovati do 1. srpnja značila da je Hrvatska izašla iz recesije, više je nema pa otklonjeni su razlozi zbog čega to do sada nisu napravili. Ali ima još nešto. Hrvatski sabor redovito je zasjedao ako se ne varam do 11. prosinca prošle godine. I tada je bila recesija i kriza i nitko u Vladi nije primijetio da treba intervenirati u zakon, jer sa 1. siječnjem agencija neće startati. Drugo. Ako to gospoda u Vladi i državni tajnik nisu primijetili do 15. prosinca, Vlada je između 15. prosinca i 15. siječnja mogla intervenirati uredbom zašto je ovlaštena i tu odredbu zakona staviti van snage, odnosno prolongirati rok primjene te odredbe. Nije Vlada ni uredbom reagirala nego se čekala veljača 2010. sa potpuno važnim obrazloženjima, traži od Sabora promjenu zakona. I na ovakvim primjerima bez obzira o čijim se ljudima radi Hrvatski sabor parlament države mora inzistirati na političkoj odgovornosti jer je to ne samo išlo na štetu građana ove države nego naprosto jedan nedozvoljivi odnos izvršne vlasti prema parlamentu kada se već uhvate u tome da nisu u stanju pripremati provedbu zakona, nisu u stanju to javno priznati nego izgovore daju koji nemaju blage veze sa činjeničnim stanjem u državi.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
Hvala lijepa, uvaženi kolega Lesar što ste apostrofirali upravo termin ekonomska kriza iako ovdje u materijalima se ne navodi to. Dakle, mi smo čuli na odborima uvijek je isprika bila da je riječ o ekonomskoj krizi, nemaju sredstava itd. To je naprosto priručna isprika koja je tu oko nas. Ali ću podsjetiti da je hrvatska Vlada valjda bila posljednje tijelo u Hrvatskoj koje je priznalo da postoji ekonomska kriza u Hrvatskoj jer su prije toga svi ekonomski faktori u Hrvatskoj, svi ljudi koji se bave ekonomijom ukazivali na probleme i na dubinu krize u koju ulazi Hrvatska. Ja se s vama iskreno radujem, moram reći optimista ako ste vi onda sam i ja da je ovo znak da Hrvatska izlazi iz krize. Prije bih rekao da je možda neke stvari riješene su dakle unutar ministarstva pa da je stigao trenutak da se krene ponovno sa ovom agencijom ili je pritisnuta nakon tih kratkih odgađanja tamo cijela struktura do te mjere da je shvatila da na terenu postoje problemi i da te probleme treba nekako pravdati. No, ja se nadam jednako tako da iz svega ovoga neće proisteći veće štete po građane Republike Hrvatske u smislu u kome sam naznačio. A osobno znam u nekim selima da je bilo vrlo drastičnih slučajeva gdje su stariji ljudi prije svega u nemogućnosti da rješavaju svoje egzistencijalne probleme to rješavali na Bože sačuvaj razne načine a nisu mogli svoje parče zemlje prodati jer im je netko rekao, znaš novi zakon je na snazi, moraš u skladu sa zakonom a po zakonu nije bilo moguće. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Još tri imamo rasprave. Uvaženi zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Načelno kada država brine o sudbini poljoprivrednoga zemljišta valjalo bi očekivati reakciju javnosti koja će to pozdraviti jer bi to svjedočilo da je država svjesna vrijednosti poljoprivrednoga zemljišta kao jednoga nezamjenjivoga resursa između ostaloga i u očuvanju vlastitoga integriteta i suvereniteta. Međutim, što to ne štima u ovome zakonu da je on izazvao tako velike kontroverze, tako snažne argumente protiv, tako jake prosvjede i tako ozbiljne primjedbe. Sjetimo se, donesen je u paktu praktički sa Zakonom o golf igralištima za koje ga već i premijerka najavljuje da će biti korigiran, za kojega i Hrvatski helsinški odbor kaže da je potpuno bespredmetan, za kojega sam ja svojevremeno u ovoj raspravi rekao da je to zapravo zakon o izgradnji apartmanskih naselja na rubu golf terena. Zašto je to jedno s drugim uopće vezano? Zbog toga jer su odredbe Zakona o poljoprivrednome zemljištu zapravo omogućile upravo tako tumačenje Zakona o golf igralištima. S druge strane, nije li zapravo realitet nešto drugo a ne briga države za sudbinu poljoprivrednog zemljišta. Nije li država najprije pogledala preko plota u tuđe dvorište odnosno u privatno dvorište ne bi li na jedan klasičan svakako ne liberalan način regulirala pitanja kako će se raspolagati privatnom imovinom koja je nota bene ustavno zaštićena. Pravo vlasništva ustavno je zaštićena kategorija i zato je između ostaloga i ovaj zakon bio suspektan s pozicije ustavnosti i činjenica jest da se on nalazi u postupku ocjenjivanja vlastite ustavnosti. Osnivanje agencije koja je zapravo danas prijeporna u našim raspravama od početka je bilo suspektno. Što to znači pravo države na prvokup privatnoga poljoprivrednog zemljišta? Nije bilo posve dorečeno kakva je to nova institucija i kakav je to institut prvokupa koji ide protiv drugih zakonskih propisa kojima se regulira pitanje prijenosa vlasništva bez obzira radilo se o nasljeđivanju, prodaji, kompenzaciji ili nečemu sličnom. Ja ću podsjetiti, nije problem što će biti s privatnim poljoprivrednim zemljištem u Republici Hrvatskoj nego kako država skrbi o državnom poljoprivrednom zemljištu. I još ću jednom podsjetiti, državno poljoprivredno zemljište u dobrome dijelu obuhvaća otetu imovinu privatnim vlasnicima. 1947. godine Hrvatski je sabor jednim zakonom oteo bez prava na naknadu imovinu zemljišnih zajednica u čitavoj kontinentalnoj Hrvatskoj. To je bio notorni slučaj pljačke. A kaže narod oteto prokleto. I umjesto da se i Vlada i Hrvatski sabor pozabave ispravljanjem te nepravde jer radi se o jedinom obliku privatnoga korporativnoga vlasništva koji do dan danas nije bilo moguće vratiti bivšim vlasnicima, država već godinama sustavno krčmi i uništava poljoprivredno i šumsko zemljište koje je do 1947. godine bilo na brizi i eksploataciji konkretnih ljudi imenom i prezimenom. Od njih su mnogi i dan danas živi. Ali ne samo to. Živa su djeca njihova koja se zorno sjećaju što je pripadalo njihovim zemljišnim zajednicama. I nije im lako gledati kako danas ogromne poljoprivredne površine nestaju u šikari ili se šumsko zemljište krčmi, rasprodaje i siječe pod kosu. Zato vrlo uskoro i ovaj će Visoki dom imati prilike o tome raspraviti i odlučiti i pokazati svoju vjerodostojnost upravo na ovome pitanju ispravljanja višedesetljetne nepravde u Republici Hrvatskoj. Ali podsjetit ću na još jedan problem. Kako se pogodovalo u raspolaganju državnim poljoprivrednim zemljištem na primjeru svoga grada. Nitko od vas nije čuo za Kušanec. To je jedan kraj na Veliko Goričkome području gdje država posjeduje veće površine poljoprivrednoga zemljišta. Nekad pripadalo je zemljišnim zajednicama uglavnom Kurilovca, ali i plemenitim općinama i sućijama koje je 2001. godine par dana prije predaje vlasti HDZ-ov župan Zagrebačke županije dao u dugogodišnji najam stranački bliskim prijateljima i ljudima bliskim kako županu tako i današnjemu ministru financija. Što je sporno rekli biste? Pa neka državno poljoprivredno zemljište bude u funkciji, nek' se radi, nek' se obrađuje. Naravno, to bi bila logika stvari. Ali posadiše novi zakupci tzv. voćnjake koje nikada obradili nisu, nikad obrali nisu ali su uredno gle čuda se ti i njihovi voćnjaci nalazili na mjestu na kojemu valja izgraditi jedan od najvažnijih infrastrukturnih objekata autoceste Zagreb – Sisak, veliku petlju na pristupnoj cesti u Kušancu. I zamislite od čitave dionice od više od 40 km autoceste Zagreb – Sisak prvi objekt koji se gradi je jedan pomoćni objekat. To je petlja na pristupnoj cesti u Kušancu, a ovi zaslužni građani koji dobiše te voćnjake na uporabu podijeliše si milijunske naknade od države, a konto izgubljenoga uroda. Ja koristim ovu ovdje priliku pozvati Državno odvjetništvo Republike Hrvatske i USKOK da istraži taj slučaj notorne zlouporabe dužnosti i korupcije, jer su to ljudi koji su imali povlaštenu informaciju gdje će se nalaziti objekti autoceste Zagreb – Sisak. To je problem kako država skrbi o onom poljoprivrednom zemljištu koje se nalazi u njenome portfelju, a ne što će napraviti sitni posjednik, vlasnik jednog komada zemlje kako bi mogao okrupniti svoj posjed ili kako bi njegov susjed mogao konačno steći prostorne uvjete za izgradnju vlastite kuće. A što smo napravili ovim zakonom? Onemogućili smo ljude da normalno žive i raspolažu svojim poljoprivrednim zemljištem, pa kad je sad došla voda do nosa sad odjednom možemo pričekati osnivanje agencije. Pa najbolje bi bilo da agencije nema, ali da postoje jasna i glasna pravila kako će se skrbiti o tom važnom resursu bio on privatni ili državni, a toga nema. Taj kapital stoji mrtav ili je već postao ili je na žalost već postao plijen mešetara, prekupaca i onih koji su shvatili da je zemlja jedna od rijetkih bogatstava koje Hrvatska još uvijek ima u svojim rukama. Koliko dugo? To prije svega ovisi o nama. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvažena zastupnica Željka Antunović, potpredsjednica Doma. Izvolite.
Ma kolega Beus Richembergh bi bio prilično jasan govoreći o ovom zakonu, ali i o implikacijama nekih drugih zakona, ali i nekih ponašanja mimo zakona u skladu sa zakonima i zloupotrebama. Ja se možda i ne bih javila na ovu repliku, da nisam vidjela da njegov vrlo jasan i konkretan govor izaziva sve veću i veću buku u ovoj sabornici i stekla sam dojam ignorancije onoga o čemu je on govorio. I zato u stvari želim replicirati i nadovezati se na ovu raspravu. Kolega Richembergh ovaj zakon će proći kao i svi mnogi, izglasat će ga većina. Vaš apel sa ove govornice prema Državnom odvjetništvu i svim ostalim institucijama pravne države vjerojatno će pasti na plodno tlo, ali neće u nekom kraćem roku što bi bilo potrebno izazvati i potrebne aktivnosti i konačna rješenja. I meni se čini da trebamo sjesti svi kojima teško na želudac, a i na dušu pada sve ovo o čemu ste govorili, a što je samo dio priče koja se događa svakodnevno u ovoj zemlji. Trebamo sjesti i poduzeti nekakve konkretnije akcije, biti konkretniji, biti efikasniji osim što govorimo u ovoj sabornici. I očito da to mnoge uopće ne zanima, da to u mnogima ne izaziva taj jedan loš osjećaj u želucu bez obzira što se radi o brojnim obiteljima koje su živjele od poljoprivrede, koje žele živjeti od poljoprivrede, koje žele drugačije raspolagati sa ovim zemljištem i koje žele da država osigura što je moguće brže i što je moguće efikasnije uvjete da bi oni mogli raditi ono što najbolje znaju i ono kako najbolje znaju sa tim zemljištem.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Goran Beurs Richembergh.
Poštovana kolegice Antunović, nije teško složiti se s vama formalno gledajući. Meni osobno jest. Ja cijenim vaše političko iskustvo i vjerojatno činjenica stoji da realnije gledate na opstrukcije i opći okvir u kojem mi uopće radimo. Ali eto, ja ću si pridržati pravo da nešto s kraćim stažem u politici još uvijek budem možda naivniji nego što je to prispodobivo jednome narodnome zastupniku u Hrvatskome saboru, pa ću vjerovati da unatoč tome što neki možda bukom žele prekriti golotinju naše prakse u raspolaganju poljoprivrednim zemljištem, da će oni koji to moraju čuti ipak čuti i da će se konačno rasvijetliti činjenica da je u razgradnji autoceste Zagreb – Sisak odabrana trasa na kojoj je više od 80% površine privatno naspram one na kojoj je više od 80% zemljišta bilo u državnome vlasništvu. Ja sebi pridržavam pravo dakle da vjerujem da će se čuti unatoč buci, pa možda i onih koji sjede u ovome Domu koji su uzimali poticaje za državno poljoprivredno zemljište, a nisu ništa uzgojili na zemljištu koje im je država i stranka tako blagonaklono prepustila.
Uvaženi zastupniče, izrazili ste sumnju prema nekim svojim kolegama. Ukoliko imate dokaze izvolite ih podastrti, ukoliko nemate izvolite se ispričat. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo ovih dana često dobivam telefonske upite, a i dopise u kojima ljudi, građani iz moje izborne jedinice pitaju zašto ne mogu upisati ili provesti kupoprodajne ugovore u svezi prometa nekretnina u Slavoniji. I evo sada znamo, sada znamo iako smo mogli znati puno ranije, dakle Sabor je zasjedao do 11. prosinca 2009. godine i bilo je vrijeme da se tada obznani da od agencije nema ništa. U jednom dopisu koji sam dobio od jedne vlasnice OBG-a, kako se to voli reći, kaže se ovako da su neke stavke ovog zakona u suprotnosti sa člankom 48. Ustava Republike Hrvatske kojim se jamči pravo raspolaganja i pravo vlasništva na način da se vlasnicima poljoprivrednog zemljišta onemogućava sloboda odlučivanja kome će prodati svoje zemljište. Na taj način se otvara široki prostor za poluzakonite radnje jer ćemo dobiti poplavu darovnih ugovora koji će omogućiti brže provođenje uknjižbe vlasničkog prava. Nadalje, govori se o jedinicama lokalne samouprave koje nisu osposobljene kadrovski, npr. neke male općine poput Čaglina koja do danas nije provela niti jedan valjani natječaj za zakup niti za prodaju poljoprivrednog zemljišta. Ima takvih općina još, a dobivena je suglasnost na Program raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu Republike Hrvatske. Također piše da bi trebalo odrediti što u slučaju da jedinica lokalne samouprave ne provodi Program raspolaganja poljoprivrednim zemljištem na koje je od ministarstva dobila suglasnost, tj. ako nije u roku od jedne godine raspisala ni provela niti jedan natječaj. Nadalje, u dva članka ovoga zakona, 77. i 81. dakle postoje ne samo dvojbe nego reklo bi se po našem mišljenju i protuustavne odredbe pa smo pokušali i amandmanom, dakle na članak 77. stavak 2. da se na kraju rečenice da se posredovanje u prometu poljoprivrednim zemljištem u privatnom vlasništvu doda još "a na zahtjev vlasnika". Dakle, ako nema toga zahtjeva onda nema ni potrebe za posredovanjem. Također, u članku 81. stavak 2. mislimo da bi bila dobra definicija da vlasnik poljoprivrednog zemljišta koje se nalazi izvan granica građevinskog područja, a namjerava svoje poljoprivredno zemljište prodati ili dati u zakup, a nema poznatog zainteresiranog kupca odnosno zakupoprimca, tek je tada dužan dostaviti ponudu jedinici lokalne samouprave. Kako vidimo, ovo kašnjenje ovoga prijedloga zakona i zbrka koja je nastala u gruntovnicama samo je jedan u nizu neažurnosti, neodlučnosti, lutanja, nekompetentnosti, nesposobnosti resornog ministarstva i ljudi u njemu. … [[Upadica se ne razumije.]] I neodgovornosti. Hvala, gospodin Lesar. I nije to od jučer i nije to samo sa ovim prijedlogom zakona. Tzv. skratimo agrarnu reformu provodimo i to kontinuirano, dakle od istih ljudi ili čak iste osobe rukovodeće koja se nalazi na čelu Ministarstva poljoprivrede još iz Vlade koalicijskih partnera SDP-HSS-HNS-a pa se nastavila i dalje, evo deseta godina. Zanimljivo je kako, to će ući u povijest kao desetogodišnje nastojanje da se provede nekakva agrarna reforma, da se napokon urede odnosi, strategija i sve ostalo u poljoprivredi, ali to ne uspijeva. I sada opet na osnovu ovoga prijedloga, zakonskog prijedloga imat ćemo, evo već postoji ustavna tužba, i veliki otpor građana na ovakav prijedlog zakona. Radimo li mi ovdje za građane ili protiv njih? Idemo li mi njima na ruku ili baš idemo kontra? Točno je da postoji ne samo politička odgovornost za ovakvu aljkavost u smislu evo odgode stvaranja agencije, a hoće li se ta politička odgovornost povećati kada 1. srpnja ove godine ustanovimo da opet nema, nisu se stekli uvjeti za stvaranje agencije pa ćemo opet produžiti rok za koji je netko ovdje odmah predložio da to bude 31. prosinca ove godine. Milijun hektara u vlasništvu države, milijun i 300 tisuća hektara u privatnom vlasništvu raspolaže Republika Hrvatska. Država još nije ni u svezi ovih milijun svojih hektara uspjela u mnogim općinama napraviti ni prodaju ni zakup. Svjedoci velikih trvenja u općinama gdje dolazi do velikih nesporazuma. Nije točno da je sve sređeno i da općine uredno izvršavaju prodaju i zakup zemljišta. Prije nekih mjesec, dva dana bilo je u Drenju, u Osječko-baranjskoj županiji bio je konflikt. Bilo je i u drugim općinama, u Gundincima, gdje sve nema. Nemojte reći da sve teče kao med i mlijeko. Ovo je zapravo, ovaj zakon je jedna priprema ili ulazak na mala vrata prodaje poljoprivrednog zemljišta pod firmom okrupnjavanja, pod nazivom okrupnjavanja kako bi se osiromašenom slavonskom i hrvatskom seljaku koji evo i ovim produžavanjem u ovoj recesiji koji postaje sve siromašniji i koji na kraju i svoje preživljavanje vidi u prodaji svoje djedovine. Kome? Onima koji imaju novce ili ih imaju sve više. To su tajkuni, a prihvaćanjem europskih zakona o prometu, mogućnostima prometa nekretnina i prodaje strancima mi ćemo doći do toga da će veliki broj slavonskih seljaka, i hrvatskog seljaka postati na svojoj djedovini, na svojim imanjima jedan globalizirani kmet. Prije sam rekao kmet, ali sad je on globalizirani kmet, jer je u sklopu globalizacije, šta god pod tim mislili zapravo smo doveli našeg seljaka da uskoro bude upravo takav, sa tim pridjevom, a znamo većina šta to znači. U prijedlogu proračuna Republike Hrvatske za 2010. godinu bila su osigurana sredstva za agenciju, i zaista nije točno da se zbog antirecesijskih mjera nije mogla formirati agencija. Ma molim vas lijepo. U neku ruku je po namjerama države i sama agencija u funkciji antirecesije, koliko ja shvaćam. Pa zašto onda nije formirana? Dakle upravo ta neažurnost, nekompetentnost, neodgovornost je dovela do toga i zbog toga, kao i kolega Lesar, slažem se da postoji i više od političke odgovornosti za ovakvo stanje. Samo polako. Osim toga, gospodin Beus Richembergh načuo je samo malo … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] u svezi. Molim vas nemojte biti bezobrazni. A jeste pravi. U svezi … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
Hvala. Hvala lijepa, evo isteklo je. Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Hvala lijepa. Imamo još jednu raspravu, molim vas za strpljenje. Pretpostavljam da je to gospođa Ingrid Antičević Marinović, jer iz ovog ovdje se to teško može očitati, ali ipak mislim da ste to vi. Izvolite gospođo.
Vaše pretpostavke su bile utemeljene. Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Evo pri kraju smo, i vrlo kratko. Vlada je svojim prijedlogom, dakle prvotnog Zakona o poljoprivrednom zemljištu, a pogotovo njegovom neprimjenom u biti pokazala da ne želi biti, odnosno da joj nije dovoljno da nije korisna, nego bi željela biti još i štetna. Da se ovo u jednoj zemlji dogodilo gdje postoji odgovornost vladajućih, ma ne samo da bi resorni ministar odletio, nego s njim skupa i čitava Vlada. A mnogi bi bili sretni da se ne zateknu s one strane brave, zbog materijalne odgovornosti koju su prouzročili vlastitim građanima. Dakle, ja vjerujem da se uopće priboravilo na ovo, jer Vlada toliko malo misli o građanima kad im treba ispuniti nešto što je sama na kraju krajeva nametnula i sama se obvezala da će to učiniti, toliko joj je stalo do građana, toliko misli o njima. Ali misli onda kada ih treba namamiti, kada treba nešto obećati, onda je vrlo slatkorječiva ta Vlada. I ovo bi se u biti nekako događalo gotovo i mimo znanja javnosti svekolike da nisu mediji o ovome progovorili, da nije pukla bruka, pa i onda Vlada dakle upravo zbog toga da sanira štetu evo izašla s ovim, ovakvim prijedlogom zakona. U obrazloženju zakona toliko se vodi računa o građanima, pa i nama ovdje kao zastupnicima da se ne obrazlaže zbog čega to agencija nije počela s radom. Ni jedne jedine riječi. Istina doduše, revna kolegica je nastojala, dakle videći da uopće nema tog obrazloženja, željela je opravdati Vladu, cijenim napore, ali nema od toga koristi, jer nije točno i možete zamisliti da je zbog antirecesijskih mjera zabrane zapošljavanja Vlada nije provela ovu mjeru. Pa zbog čega onda nije raspustila agenciju? Zašto nije omogućila ljudima, jer da, naime da svima bude jasno o čemu se ovdje radi. Vlada je zabranila građanima da raspolažu sa vlastitom imovinom, jer tobože obećala im je kako će agencija to puno bolje i pametnije raditi za njih, a onda dakle ostavila ih je na cjedilu. I ljudi ne mogu raspolagati. Vratio se komunizam. Toliko dakle omražen sustav. … [[Upadica se ne čuje.]] Da, oprostite kolegice, evo možda ste nešto malo iskusniji po tom pitanju, pa kažete da je i mogao raspolagati. Dakle, a zaista stvari nisu nimalo smiješne. Na kraju krajeva, to čak nije točno, jer ova zabrana zapošljavanja, što nema nikakve veze s ovim, ali i to je netočno, nastupilo je, to je Vladina uredba koja je negdje došla dolaskom i premijerke Kosor, negdje u 7. mjesecu. A ovaj zakon je donesen pola godine prije, 7 mjeseci prije. Što ste radili 7 mjeseci prije? Što ste radili? Ništa niste radili, a ljudima ste zabranili da raspolažu s vlastitom imovinom. Tko će odgovarati? Tko će odgovarati za tu štetu? A stalno, svi programi Vlade govore zemljište trebamo staviti u funkciju, naši ljudi to ne znaju, to je veliki kapital, to je mrtvi kapital koji nam leži. I nitko ništa. A da se samo podsjetimo kolike su ovlasti te agencije, koliko su to složena i kompleksna znanja koje ljudi moraju imati, specifični u svojoj struci. Posebno kao geometri, kao pravnici. Pa čak kao ljudi koji poznaju poljoprivredu, kao agronomi. Pa tko će znati. Dakle moraju imati sva specifična znanja, posebna znanja, ali jednako tako i sveobuhvatna znanja, kompleksno se ovdje traži. Koji su to ljudi koji će ovdje to raditi? I kao što smo već dakle navikli na nerad Vlade, što će se dogoditi ako 1. srpnja ponovo agencija ne preuzme svu svoju, ne samo ako bude osnovana, nego ne preuzme sve svoje odgovornosti i zadaće koje joj zakonom stoje? Opet će nastupiti ista situacija. Zbog toga je trebalo ovdje, s obzirom da znamo s kim imamo posla, s neodgovornom vlašću, u svakom slučaju nadopuniti odredbu članka 4. da ukoliko agencija ne stupi, ne počne s radom od 1. srpnja 2010. da također građani mogu, odnosno poljoprivrednici raspolagati svojim nekretninama. Kao što je i ova dopuna ovdje. Dakle, u proračunu je osigurano 19 milijuna kuna, na žalost ta sredstva pitanje je gdje su, jesu li ona propala, jesu li ona sada osigurana za agenciju. Teško je o tome uopće govoriti. Evo ja ću također glasovati za ovaj prijedlog zakona radi građana da im se omogući da raspolažu vlastitom imovinom dok se Vlada ne sjeti što joj je činiti i koji joj je posao po zakonu. Hvala.
Hvala. Imamo 2 ispravka. Prvo gospodin Davor Huška, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolegica Antičević je rekla da Vlada malo misli o građanima. Upravo ova promjena zakona, prolongacija roka stupanja agencije na tržište govori u korist protiv vašeg promišljanja. Ministarstvo misli o građanima, produžava se rok za 6 mj. do 01.07. da građani mogu bez problema raspolagati sa svojim poljoprivrednim zemljištem. Iskreno i pošteno ministarstvo i Vlada priznaje na ovaj način da ima problema u pokretanju operativnog rada agencije i na ovakav način izlazi ususret građanima i daje im mogućnost da raspolažu poljoprivrednim zemljištem. Vjerujem da će isto napraviti u slučaju da dođe do problema vezano za rok koji je predviđen ovim izmjenama zakona, znači sa 01.07. Građani zasigurno neće imati problema u raspolaganju svojim poljoprivrednim zemljištem. Hvala.
Hvala. Povreda Poslovnika, gospođa Antičević-Marinović.
Kolega je povrijedio odredbu čl. 209. Poslovnika, ponovno je ispravljao mišljenje na što nema pravo. Zašto nije se ohrabrio i istakao hrabro repliku? Nego se skriva iza ispravka netočnog navoda. I to nije točno kolega što ste rekli. Naime, jedino točno ovo bi bilo, ali vi ste ispravljali nešto što ja nisam rekla da se Vlada zaista sjeti građana kada ih treba oguliti porezima.
Ne, nego je opća pojava da se možda replikom ispravljaju zapravo pod firmom ispravka netočni navod, ali to je opća pojava. Mislim da nema potrebe da dižete tablicu za nešto što je ovo nažalost opća pojava u Saboru i nije vezano samo za jednu stranku, znate, nego je opća pojava. Drugo, gospođa Nevenka Marinović ispravak.
Evo, poštovani predsjedniče ispravljam netočan navod kolegice Marinović koja je rekla da antirecesijske mjere nisu utjecale na osnivanje agencije. Podsjetit ću, mnoge su donesene antirecesijske mjere, zakoni, ali i smanjenje sredstava što sam navela i u svojoj raspravi. Znači i smanjenje sredstava određenih, odnosno namijenjenih osnivanju agencije. Hvala.
Hvala. I zaključno, nadam se vrlo jezgrovito će državni tajnik Josip Kraljičković, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane saborske zastupnice, poštovani saborski zastupnici. Zahvaljujem se na vrlo zanimljivoj i korisnoj raspravi kako za našu upravu nadam se i za našu poljoprivredu. Osnovni koncept Zakona o poljoprivrednom zemljištu 2001. godine sadržan je i u ovom zakonu koji je donio Sabor 2008. godine, a čiju zamjenu, izmjenu danas o njoj raspravljamo. Bitno je razlika uvođenje Agencije za poljoprivredno zemljište upravo s ciljem efikasnijeg i boljeg gospodarenja ukupnim poljoprivrednim zemljištem. Znači, i privatnim i državnim. A to znači i boljom pripremom za ulazak RH u EU i vrijeme kada će ono doći, kada će strani državljani moći slobodno kupovati hrvatsko poljoprivredno zemljište. Za poljoprivrednike, za struku pa i za upravu teško je prihvatljivo da se može uspoređivati automobili, pokretnine sa hrvatskim poljoprivrednim zemljištem. Uvjeren sam da svi dobro znamo da svakim ministarstvom rukovodi ministar, a ne državni tajnik ili tajnici. Mi u poljoprivredi moramo biti životni, a to znači biti spremni prihvatiti izazove kao i prilagoditi se stvarnim životnim uvjetima. Tako prihvaćamo i ovu potrebu za izmjenom zakona. Agencija za poljoprivredno zemljište može biti u funkciji do 01. srpnja, a to između ostaloga ovisi o političkoj volji. A to dalje znači da ćemo biti pripravni za možebitne i nove izmjene zakona. Zahvaljujem se još jednom na raspravi.
Hvala. Zaključujem raspravu. I u ime sviju vas nadam se da bi ovako javno izrazio naše želje da nam češće iz poznatih nam razloga obrazlažu i dođu ovdje pa bi nam i učinili čast ponekad ministri, iako mi cijenimo i državne tajnike naravno. Pa ovako kao jedna opća primjedba mislim da bi moglo stajati. Upravo što je i državni tajnik spomenuo i kolike su odgovornosti ministara, državnih tajnika i ostalih. Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu, hitni postupak, P.Z. br. 509, predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, Klub zastupnika HDSSB-a i zastupnik Zvonimir Mršić. Molim predstavnika gospodina državnog tajnika Josipa Kraljičkovića da u ime Vlade se očituje o amandmanima. Prvo je amandman Odbora za zakonodavstvo na članak 1. i 3.
Prihvaćaju se amandmani Odbora za zakonodavstvo.
I na članak 4.?
Da.
Hvala. Postaju sastavni dio prijedloga. I imamo amandman Kluba zastupnika HDSSB-a na članak 77.
Ne prihvaća se. Amandman se ne odnosi na prijedlog izmjene zakona. Osim toga je suprotan od svrhe osnivanja agencije.
Hvala. U ime kluba gospodin Boro Grubišić. Izvolite.
Radi se dakle u ovom amandmanu o tome da se ne zadire u pravo privatnog vlasništva, privatne imovine. Osim toga, to će tako i tako biti predmet na Ustavnom sudu pa ćemo onda vidjeti tko je u pravu. A ja tražim glasovanje zastupnika o amandmanu.
Tko je za ovaj amandman kojeg Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. I amandmani zastupnika Zvonimira Mršića na članak 3., broj 1 amandman.
Ne prihvaća se jer se priloženim amandmanom pogoduje jedinicama lokalne samouprave za nevršenje programa u što kraćem roku, a od 2002. godine smo donijeli prvi program, znači evo već je prošlo osam godina tako da je potrebno brzati … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Nema zastupnika. Sada stavljam ovaj prijedlog amandmana na glasovanje. Tko je za? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. I 2. amandman istog zastupnika na članak 4.
Ne prihvaća se jer je svrha da bi se brzalo s raspolaganjem poljoprivrednim zemljištem i priznali ugovori koji su u međuvremenu sklopljeni tako da ne prihvaćamo ovaj amandman.
Nema zastupnika. Molim tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Hvala lijepo. Dajem na glasovanjem Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 92 glasa za, 4 suzdržana i 7 protiv, zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Idemo na – - Konačni prijedlog Zakona o Agenciji za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih, drugo čitanje, P.Z. br. 438 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Ovaj ćemo prijedlog zakona raspravljati sukladno odredbama Poslovnika koji se odnosi na drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, Odbor za razvoj i obnovu i Odbor za rad i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Gospodin Želimir Janjić, državni tajnik u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa. Izvolite.