Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Pripremili smo evo konačni oblik ovog zakona nakon provedene rasprave. Ja ću vas podsjetiti da smo raspravu o ovom zakonu počeli negdje krajem 7. mjeseca, da smo uvažili prijedloge zastupničkih klubova da se provedu dva čitanja iako držimo da je mogao biti usvojen već i nakon prvog čitanja. Međutim, rasprave koje su provedene nakon toga i nekoliko okruglih stolova na kojima su sudjelovali stručnjaci različitih profila, ne samo predstavnici navijačkih udruga, nego i ljudi sa iskustvom u drugim zemljama koje su se uspješno do sada borile sa ovim problemima rezultirale su i nekim manjim držim izmjenama zakona. Ali uvjerena sam da ćete se složiti da je zakon doista provediv. O donošenju ovog zakona se dakle puno pričalo. Javnost nas je požurivala u donošenju ovog zakona izazvana događanjima na stadionima, ali i pored stadiona. Konačni prijedlog ovog zakona ima u svrhu zaštititi navijače, a naša je dužnost garantirati im sigurnost na svim sportskim priredbama. Ja ću vas podsjetiti i na posljednji derbi koji smo imali prilike gledati u Splitu gdje se još jednom pokazalo da je vrijeme da se odlučno obračunamo sa svima koji dolaze na stadione ne zato da bi gledali utakmice, nego zato da bi izazivali nerede. U Hrvatskoj imamo dvije krajnosti, huligane koji narušavaju ugled naše države, a s druge strane imamo navijače o kojima izvještavaju svi svjetski mediji, pa ću vas podsjetiti na održano Svjetsko rukometno prvenstvo s kojega su u svim svjetskim medijima plasirane reportaže o Hrvatima kao najboljim navijačima na svijetu. I takvo navijanje zapravo svi i želimo i sportaši i navijači. Uvjerena sam dakle da ćemo ovim zakonom imati jedno kvalitetno rješenje. Međutim, želim izbjeći svaku iluziju da će nakon donošenja zakona odmah nastati red na stadionima. I zemljama koje su se uspješnije borile trebalo je po pola godine i godine i duže kako bi zakoni dali rezultate. Želim vam reći da osim ovog zakona u pripremi i prve prezentacije su već počele ima Ministarstvo obrazovanja preko hrvatskih školskih sportskih saveza gdje se rade programi za edukaciju budućih generacija i onih koji već sada počinju dolaziti na nogometne utakmice, jer želimo na stadionima one koji dolaze gledati utakmicu. Vrlo često je to uglavnom nogomet kad govorim o ovom problemu, a ako ste pažljivo pogledali snimke onda ste mogli vidjeti da za vrijeme događanja nekih nereda na terenima mogli ste primijetiti da većina huligana, ne navijača ne gleda utakmicu pa ste za vrijeme snimka gola mogli primijetiti da je dio tzv. navijača potpuno okrenut od samog stadiona. I bilo je potpuno jasno da oni na stadione nisu dolazili gledati utakmice. Ja ću još jednom jer držim da je doista važno ponoviti statistiku koja je ozbiljno upozorenje i pravi razlog za donošenje ovog zakona. A to je do sada 4217 prekršajnih prijava, u obračunima ozlijeđene 324 osobe, ozlijeđena 54 policijska službenika, materijalna šteta 38 autobusa, 31 službeno vozilo MUP-a, 141 automobil, 35 tramvaja, 7 željezničkih vagona. Ponovit ću i materijalne štete iako one nisu najvažnije i ako su velike. Šteta koja je nanesena Republici Hrvatskoj je daleko veća od onih koje se mogu izraziti u brojkama, pa ću tako reći da su klubovi do sada platili 800000 eura kazne, a zajedno sa reprezentacijom preko 2 milijuna eura. Podsjetit ću i na jedan događaj o kojem se ne zna puno, a to je da su nedavno huligani gotovo žive ljude spalili u automobilu bacivši im upaljene baklje u automobil. Navest ću neke izmjene koje su nastale upravo vašim sugestijama koje držim da su bitno poboljšale zakon. Podsjetit ću da ste upozoravali na maskiranje lica. Mislim da je potpuno jasno zbog čega se maskiranje zabranjuje. Međutim, na sugestiju zastupnika mislim da je to bio zastupnik Lučin dolazi do određene izmjene koju predlažemo, tako da je izostavljena odredba o maskiranju lica radi prikrivanja identiteta kao protupravnom ponašanju. Pa je maskiranje lica protupravno ponašanje samo ukoliko je ostvareno uz neko od ostalih protupravni ponašanja. Brisane su riječi ili neke druge posebnosti kako bi se otklonila mogućnost nepreciznog tumačenja odredbi koje se odnose na iskazivanje ili poticanje mržnje ili nasilja na temelju rasne, nacionalne, regionalne ili vjerske pripadnosti. Također, ovlasti policije primjenjuju se na osobe koje idu na športska natjecanja, a ne kao što je prije bilo navedeno. Dakle, precizirali smo kako bismo izostavili oni koji nose navijačke oznake ili građane koji se slučajno tamo zateknu. Time je izbjegnuta mogućnost sankcioniranja osobe koja slučajno ima navijačko obilježje, a u stvarnosti ne ide na športsko natjecanje. Policija je ovlaštena zatražiti od službenih osoba koje vode natjecanje da prekinu privremeno ili trajno športsko natjecanje ukoliko prijeti opasnost za sigurnost gledatelja ili natjecatelja. Želimo naglasiti razliku u ovlasti policije kad se radi o prijetnji nasiljem od situacija, kad je došlo do protupravnog ponašanja gledatelja, ali nema opasnosti za njihovu sigurnost ili sigurnost natjecanja. Također mjere oko oduzimanja putovnice koja je izazvala brojne rasprave, mislim da smo je ovdje uspjeli pojednostaviti sa potpuno istim rezultatom. A to je da nije nužno oduzimanje putovnice ukoliko ih obvežemo na javljanje u policijsku postaju 30 minuta prije natjecanja. Potpuno je sigurno da ne može stići na utakmicu ili ne može izaći iz zemlje ako se utakmica događa izvan nje u roku od tih 30 minuta. Zatim zbirka podataka o osobama i događajima vezanim uz sportska natjecanja u okviru međunarodne policijske suradnje mogu se razmjenjivati samo podaci o izrečenim mjerama opreza, kaznama, sigurnosnim i zaštitnim mjerama, a ne i o evidentiranim osobama za koje ne postoji pravomoćna sudska odluka kako je stajalo u prijedlogu zakona. Dakle, ovaj puta se to preciznije odnosi na one s kojima već policija ima iskustva i ima opipljivije dokaze. Športski savezi moći će zabraniti održavanje športskog natjecanja na športskom objektu koji ne ispunjava uvjete propisane ovim zakonom, čime je uvažen prijedlog odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Vi ćete uočiti i neke druge izmjene koje su možda manje bitne, na ove sam htjela skrenuti posebnu pažnju. Državni tajnik Buconjić će dati dodatna objašnjenja i o nekim drugim izmjenama zakona. Ja sam uvjerena da ćemo zajedno donijeti kvalitetan zakon i da ćemo moći bar od druge polovice godine vidjeti manje nereda na stadionima. Ne možemo biti tolerantni na nasilje na stadionima i oko stadiona, a govoriti samo o borbi protiv nasilja u školama ili o nasilju u obiteljima. Ja mislim da tolerancija na nasilju treba biti nulta tolerancija. Predlažem vam da predlažete i amandmane, da nam raspravom skrenete pažnju možda i na neke druge propuste i vjerujem da ćemo imati dobar zakon. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak, gospođa Gordana Sobol. Izvolite.
Pa ispraviti ću samo jedan netočan navod gospođe potpredsjednice koja je sad u svojem tom završnom dijelu govorila da su i neke druge, da ćemo ovom prijedlogu zakona naći neke druge izmjene u odnosu na onaj prvi prijedlog koje nisu toliko bitne. Ali gospođo podpredsjednice, potpuno ste preskočili ono novo što sad uvodite sa ovim prijedlogom zakona, a to je dozvola prodaje alkoholnog pića i to definitivno ne može spadati u nebitne stvari.
Hvala. Prije nego nastavimo obavijestiti ću vas da je do sada za ovu točku dnevnog reda stigla prijava 6 klubova i 10 zastupnika. Po našem računu ako ne bude daljnjih prijava, mi bi mogli završiti raspravu do recimo pola 1 kad bi mogli imati glasovanje. Naravno da je to nemoguće točno predvidjeti koliko će biti replika ili ispravaka, ali računamo tako da bi mogli to završiti do pola 1 pa prema tome molim klubove da obavijeste zastupnice i zastupnike da će biti glasovanje negdje recimo oko pola 1 pa ćemo vidjeti. Evo, hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za pravosuđe, gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo potpredsjednice hrvatske Vlade, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora na 24. sjednici održanoj 17. ožujka 2009. razmotrio je Konačni prijedlog o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju nereda na športskim natjecanjima kao zainteresirano radno tijelo sukladno članku 73. Poslovnika Hrvatskog sabora. Nakon uvodnog izlaganja predlagatelja u raspravi članovi odbora su iznijeli sljedeće primjedbe. Predloženo je da se u članku 4. briše stavak 2. jer tim stavkom se predlažu stroži uvjeti za osobe koje se nalaze izvan stadiona, odnosno izvan športskih natjecanja, nego za osobe koje su na športskom natjecanju. Predlaže se također jasnije određenje osobe koja ide na športsko natjecanje da se to zakonskim tekstom definira. Također, mišljenje je odbora da neke predložene odredbe ne daju pravnu sigurnost, odnosno pridonose pravnoj nesigurnosti pa predstavljaju rizik za građane npr. nisu dovoljne precizirani pojmovi polaska, dolaska na športski natjecanje, putovanja itd. Mišljenje je također odbora da bi odbor odredbu članka 3. stavka 4. trebalo dopuniti na način da bi se kod utvrđivanja mjerila za određivanje minimalnog broja redara, odnosno za uvjete za određene tehničke naprave koje su potrebne i opremu stadiona koja je potrebna radi provedbe ovoga zakona, a koja je prepuštena na samostalno reguliranje športskim savezima da bi one trebale dobiti neku potvrdu ili odobrenje Ministarstva unutarnjih poslova. Nakon provedene rasprave, Odbor za pravosuđe jednoglasno je, sa 7 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima sa sljedećim amandmanima. A to je na članak 2. da se u članku 4. briše stavak 2., da dosadašnji stavci 3., 4. i 5. postaju stavci 2., 3. i 4. i to iz razloga jer je protupravno ponašanje opisano i obuhvaćeno stavkom 1. članka 4., a stavkom 4. istoga članka propisuje se da sva ta protupravna ponašanja na stadionu mogu biti ostvarena i tijekom razdoblja od polaska putovanja, trajanja natjecanja do povratka sa športskog natjecanja, čime odbor smatra da je u cijelosti u tom stavku konzumiran i stavak 2. i time se izbjegava nelogičnost da se stavkom 2. propisuju stroži kriteriji, dakle da građanin izvan stadiona ne bi smio niti posjedovati, niti konzumirati alkohol bez obzira na koncentraciju, dakle i u nižoj koncentraciji, a na samom stadionu da je dozvoljena koncentracija od 0,8 grama po kilogramu. Drugi amandman na članak 8. u članku 25., riječ je o osobi koja ide na športsko natjecanje trebale bi se zamijeniti riječima: "osobi koja se izjasni ili je prema okolnostima očigledno da ide na športsko natjecanje". Ovim amandmanom jasno se određuje osobu koja ide na športsko natjecanje i u članku 32. stavku 6. riječi: "osobi kojoj je" dakle radi se o tome da organizator športskog natjecanja da je dužan onemogućiti ulazak na športsko natjecanje osobi kojoj je izrečena mjera zabrane dolaska. Ovdje se predlaže to zamijeniti riječima: "osobi za koju zna ili je dužan znati da je izrečena ta mjera" obzirom da diljem Hrvatske ima niz športskih natjecanja većega ili manjega značaja, većih ili manjih klubova i da je organizator odnosno klub dužan to spriječiti ukoliko zna za to ili je dužan znati odnosno ako je sukladno ovom zakonu o tome i obaviješten. Evo, uz ove amandmane Odbor predlaže Hrvatskom saboru da donese ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Vedran Rožić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođo potpredsjednice, gospodo državni tajnici, kolegice i kolege. Pa evo, prije same kao uvod u svezi ovoga zakona bi kazao nekoliko riječi u vezi navijača i navijanja jer nema športske priredbe naročito u nogometu ako ne postoje navijači. Svi znamo da kroz navijanje prema jednome klubu izražava se pripadnost da li tom gradu, jednoj regiji i bez navijanja svi ti naši nogometni ili bilo koji drugi susreti su siromašni a kroz navijanje ako gledamo kad se bodre nacionalne vrste vidimo da su naši navijači diljem svijeta bilo na europskim bilo na svjetskim natjecanjima prepoznati onim našim karakterističnim dresovima i da su redovito dobivali najveće pohvale za to svoje bodrenje nacionalne vrste. Isto tako, sjećamo se i početka agresije na Republiku Hrvatsku kad su upravo navijačke skupine prve ustale u obranu svoje domovine i da su kroz to cijelo vrijeme ne samo da su bili na bojištima nego ja se sjećam radio sam u klubu da bi kad bi bio neki veliki derbi ili utakmica reprezentacije da bi iskočili iz bojišta, pogledali te utakmice, bodrili klubove ili reprezentaciju a nakon toga se opet vratila na bojišta. No međutim, sigurno da pored tog jednog pozitivnog bodrenja svojih klubova koji u jednoj normalno velikoj većini jer najveći broj navijača izražava, dolazi na utakmice za bodrenje svoga kluba ili reprezentacije kako bi taj klub ili reprezentacija izvojevali pobjede. Međutim, ima i jedan manji dio koji iskače iz zakonskog ponašanja i zato je potrebno da politički čimbenici a to je Vlada Republike Hrvatske i ovaj naš parlament donese zakone kako bi ta devijantna ponašanja manjih grupica navijača spriječili i kako bi na neki način da bi im se dalo do znanja da postoje zakoni i da će zaduženi za održavanje reda i zakona da će striktno provoditi ove zakone i da će napokon sve te vrste huliganizma biti svedene na najnižu mjeru. Evo, dakle 15. srpnja 2003. godine Hrvatski sabor je usvojio Zakon o sprečavanju nereda na športskim natjecanjima koji se nakon stupanja na snagu počeo provoditi u praksi. Tijekom provođenja ukazale su se određene poteškoće u provedbi te je stoga Sabor na inicijativu MUP-a usvojio 9. lipnja 2006. godine Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju nereda na športskim natjecanjima. Učinkovitost zakona u praksi potvrđuje podatak da je od početka primjene zakona, znači od 9. lipnja pa do 12. prosinca 2008. godine policija je u njegovoj provedbi zbog različitih oblika protupravnog ponašanja na športskim natjecanjima prekršajnim sudovima prekršajno prijavila 4 tisuće 217 osoba, od toga 2 tisuće 143 osobe po odredbama ovog zakona. Potrebu za donošenjem ovog zakona potvrđuju slijedeći podaci za isto razdoblje. U tučnjava su ozljeđene 324 osobe, od toga 295 lakše tjelesne ozljede i 29 teže tjelesne ozljede. Prilikom poduzimanja mjera ozlijeđena su 54 policijska službenika, od toga 51 je zadobio lake tjelesne ozljede a trojica teške tjelesne ozljede. U neredima je također oštećeno 38 autobusa, 31 službeno vozilo Ministarstva unutarnjih poslova, 141 osobni automobil, 35 tramvaja i 7 željezničkih vagona. Konačni prijedlog ovog zakona koji se nalazi pred nama upravo je usmjeren ka suzbijanju i prevenciji ovih protupravnih oblika ponašanja tog manjeg dijela navijačkih skupina i zbog toga ga svakako treba podržati bez zadrške. Zapravo, može se kazati kako je potrebna promjena navika u ponašanju grupacija navijača, navijačkih skupina kako bi se na sportskim borilištima počele okupljati obitelji, mirni ljudi koji žele uživati u sportu a ovaj zakon svojim represivnim mjerama može biti početak tog puta. Osim izmjena i dopuna ovog zakona koji ide u smjeru sprečavanja huliganizma i protupravnih ponašanja športskim natjecanjima u zemlji i to kroz povećanje sankcija nove ovlasti policije i redara, obveze organizatora, znači svih osoba koje sudjeluju u športskom natjecanju, efikasne mjere koje onemogućuju odlazak osoba sklonih hulaginizmu u inozemstvo, neizbježno je bilo potrebno i odredbe zakona uskladiti s Prekršajnim zakonom, drugim pozitivnim pravnim propisima i mišljenjima Ustavnog suda, te je u tom smjeru u ovim izmjenama i dopunama zakona izvršena je diferencijacija novčanih kazni, sukladno odredbama članka 33. Prekršajnog zakona, te su brisane odredbe članka 35. sukladno mišljenju visokog Prekršajnog suda i pokrenutih tužbi građana pred Ustavnim sudom. Slijedom svega navedenog kao zaključak se nameće da bi se prihvaćanje svih predloženih izmjena i dopuna zakona, te naročito o njegovim dosljednim provođenjem od strane svih nadležnih ministarstava, postigla svrha, odnosno iskorjenjivanje najgorih oblika protupravnih ponašanja na športskim natjecanjima tj. huliganizma kako na samim objektima na kojima se odvijaju športska natjecanja tako i u užoj i široj zoni tih objekata, pa sve do sigurnih putovanja na natjecanja u zemlji inozemstvu na kojima sudjeluju hrvatske reprezentacije ili športski klubovi. I na kraju, klub Hrvatske demokratske zajednice, prihvaća Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima u drugom čitanju.
Hvala. Klub SDSS-a i gospodin zastupnik Ratko Gajica. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo potpredsjednice Vlade. Ja ću na početku odmah reći da ćemo mi ovaj zakon podržati zato što da kratko kažem treba nešto učiniti, treba nešto urgentno učiniti. S obzirom na to da je ovo važno pitanje i kako bi se to reklo, kompleksno pitanje nije stvar tako jednostavna da bismo mogli očekivati da će ovaj zakon koji ćemo kažem podržati, tiještiti sve probleme Ono što ovdje želim istaći ili ono kako gledamo na cijelu stvar, sastoji se od recimo tako od 4 razine odgovornosti za ovo pitanje. Prva razina odgovornosti, to je ovaj odnos prema gledalištu i sankcioniranje izgrednika. Mislim da je vjerujem da je ovo kako je dato u zakonu, je dobro rješenje. Tu imate identifikaciju i kontrolu ulaznica, imate video nadzor, imate inventuru prilikom ulaska, imate na kraju postupanje Prekršajnih sudova, imate dakle dosta dobar, meni se čini da bi mogao biti efikasan asortiman mjera da se nađe počinitelj i da ga se privede pravdi. To je naravno istaknuta velika odgovornost, ono što bismo rekli represivnih organa, prije svega policije i redara i kada sve to skupa zbrojim ponavljam ta razina odgovornosti u ovom zakonu je solidno oblikovana. Druga razina odgovornosti za koju ne mogu da je oblikovana baš na tako dobar način, je ova odgovornost organizatora, klubova, udruga, saveza itd. Ipak su klubovi i njihovi savezi na neki način centralna tijela koja bi trebala ne za represiju, ali za cijeli događaj i za sve događaje sportskoga natjecanja, ponijeti odgovornost. A to onda znači da je i njihova uloga ovdje vrlo važna, pa i da njihova odgovornost za to što se događa na terenu i što se događa u priredbi da tako kažem, važno, možda ponajvažnija, jer se ne radi samo o sankcijama. Ja znadem da nije moguće da u zakonu sasvim uprošćeno uspostavimo jednadžbu koja se svodi na ovo, ako ima nereda, nema priredbe. Ali mi se čini da se treba staviti do znanja da u krajnjoj liniji ovaj zakon i ono što bismo mi željeli ide upravo u tom smjeru. Ako organizator, ako klubovi, ako sportski savezi u nizu takvih događanja ne mogu garantirati red, onda to mora rezultirati time neće biti sportskog natjecanja tog konkretnog, neće biti priredbe ili će ono biti bez ljudi koji su tu u nakani praviti nered. Ukratko, čini mi se da odgovornost sportskih klubova, odgovornost sportskih saveza, ovim zakonom nije dovoljno naglašena i čini mi se da su se oni ovdje iz ribolovne mreže prilično izvukli. Na kraju krajeva, oni su organizatori, ali oni su i oni koji najviše komercijalno od tih događaja imaju koristi, oni to u krajnjoj liniji organiziraju ne samo radi zabave, nego i radi posla. Treća razina odgovornosti koja se ovdje može povezati, koja se ne može kako bih rekao neposredno postaviti u ovom smislu odgovornih za ove događaje, ali svakako je važno to je ovo pitanje uloga i odgovornost odgojno obrazovnih ustanova. Vi naravno ne možete imati pristojne ljude, naročito ne možete imati pristojne mlade ljude ako ne polazimo od toga da ih treba odgojiti za takvo ponašanje i da moramo znati i mi i oni da postoje neke vrijednosti kojih se kao kriterij moramo držati. Naravno da uvijek postoji jedan dio huligana kako je ovdje malo prije rečeno koji ne drže do nikakvih pravila, ali ja ne govorim ovdje o njima, ja govorim o masi mladih ljudi koji moraju utuviti u glavu da postoje neke vrijednosti kojih se društvo u cjelini mora držati. Oni to moraju pokupiti u školi, oni to naravno moraju pokupiti i na ulici i u svojoj familiji. Ali u velikoj mjeri ili prije svega u školi ili u familiji pa onda u školi. I ako bismo dobili pretežan broj onih koji nameću pristojno ponašanje, koji nameću ponašanje poštivanja tih vrijednosti onda će onih huligana biti sve manje i njihov prostor za huliganstvo biti će sve manji. I ja to spominjem zato što na ovoj razini odgovornosti u odgojno obrazovnim ustanovama nema dovoljno pažnje u odnosu na ove vrijednosti recimo tako javnoga ponašanja. Ili na moju odgovornost, bez obzira koliki sam u prostoru javnoga ponašanja. To naravno ne možete urediti zakonom, naročito ne ovim i ne možete to riješiti od utorka do četvrtka, ali vrlo sam uvjeren da segment odgoja i obrazovanja mora iza sebe u ovomu vidjeti problem i iza sebe u ovomu vidjeti posao i zadatak. I četvrta razina, četvrta razina odgovornosti za ovo o čemu razgovaramo, to je ovo pitanje javnoga prostora, javnog raspoloženja, društvenog raspoloženja. Prije svega političkog i medijskog raspoloženja, društvenog raspoloženja, prije svega političkog i medijskog raspoloženja. Koliko je jučer i koliko u posljednjem ili pretposljednjem događanju, vi ste imali javnu recimo medijsku poruku na stadionu se događa nešto skroz drugo, nešto neprihvatljivo, nešto što je mržnja. Onaj koji to prenosi kaže, a atmosfera je fantastična. To naravno jeste ovako drastična izvedenica, ali i taj koji posreduje događaj do nas koji nismo tamo, mora voditi računa o tome što kaže, jer sve što kaže nosi neku poruku. Nosi neku poruku. Što se tiče političkoga prostora, svjedoci smo da političari radi nekih svojih kalkulacija nalaze stotinu opravdanja da opravdaju tamo neke mlade ljude pretvarajući njihovo ponašanje u nestašluk. Nestašluk je naravno za opravdati, ali huliganizam nije nestašluk i ne može se opravdati. I ja ću tu stati. Ovo o čemu mi sada govorimo i rekoh što ćemo mi prihvatiti jeste zadatak koji ne možemo riješiti samo provođenjem ovoga zakona makar mi njega dosljedno proveli i u najsitnijom točki. Jednostavno na svim ovim koje sam ovdje spomenuo, na svim razinama odgovornosti tu treba puno raditi i čini mi se da ćemo imati još neugodnosti jer u ovoj stvari ima još puno posla i ne samo policije i ne samo redara, nego i brojni sudionika u društvu i nažalost se bojim da ćemo se na ovo još vraćati. Unatoč svemu, kažem, to sam sada iznio zbog stanovite rezerve da ne bismo pomislili sada ćemo lako. Ima kažem tu još puno posla, unatoč svemu mi ćemo ovaj zakon podržati jer bi bila veća šteta da se njegovo donošenje odgađa.
Hvala. U ime kluba HNS-a, gospodin zastupnik Zlatko Horvat. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođo potpredsjednice Vlade, državni tajniče. Pa prije svega želim reći da je dobro, jako dobro da je ovaj zakon ušao u postupak drugog čitanja i mislim da je to jedna vrlo dobra odluka, vidi se to po tome da su predlagatelji imali dovoljno vremena da razmotri primjedbe koje su izrečene i ovdje na sjednici Sabora ali isto tako da razmotre i prijedloge navijačkih udruga, navijačkih skupina koje su na ovaj prvi prijedlog imale dosta primjedbi bilo je spominjanje i Ustavnog suda i ne znam suda u Strassborugu. Prema tome mislim da je to u ovom … [[Govornik se ne razumije.]] mnogo toga otklonjeno. Mi smo kao klub već u prvom čitanju imali određene rezerve kada su u pitanju odredbe o alkoholu. Međutim, mislim da je ovom dopunom, ovom izmjenom i odredaba da se o dozvoljenoj koncentraciji alkohola pri dolasku i boravku na prostoru sportskog natjecanja tako da se protupravnim ponašanjem smatra alkoholizirano stanje iznad 0,8 grama po kg u zraku, odnosno u krvi, mislim da je to odredba koja je sada napravila razliku između onih zaista pravih navijača koji idu na utakmicu, ne idu u kazalište ili na koncert između onih huligana koji zbog alkoholiziranosti i rade nerede i rade probleme. Dakle, mislim da je ta odredba pogođena i da neće stvarati probleme u samom provođenju zakona. Isto tako ova nova odredba koja se odnosi na distribuciju odnosno konzumiranje alkohola za vrijeme sportskih natjecanja koja nisu visokog rizika a koja je kao što vidimo u materijalu prihvaćena na prijedlog Hrvatskog novinarskog saveza mislim da je dobra odredba i da je odredba koja stavlja natjecanja, sportska natjecanja u Republici Hrvatskoj na razinu i po kriterijima kao što je to u zemljama zapadne Europe. Dakle, ne bi se toga trebalo bojati da će to izazvati nekakve velike probleme. Naravno ako se taj alkohol toči, odnosno pivo vjerojatno u nekakvom otvorenom papirnatoj ambalaži koja nije opasna za okolinu. Mislim da su to odredbe koje su razjasnile one neke stvari iz prvog čitanja koje su bile sporne bar što se tiče Kluba HNS-a. Također odredba o, mi smo imali primjedbu na onu odredbu o oduzimanju putovnica navijačima koji bi putovali u inozemstvo a imaju zabranu prisustvovanja sportskim natjecanjima i dobra je odredba da se odustalo od oduzimanja putovnica i da se ustvari samo uvodi mjera javljanja u policijsku postaju. Međutim, ostala je mjera boravka onim navijačima kojima je izrečena mjera boravka u policijskoj postaji. Mislim da je ta mjera naravno potrebna. Ali gledajući u praksi tu bi trebalo napraviti puno toga baš u policijskim postajama, da oni budu spremni primiti takve navijače pod navodnicima koji bi mogli onda i u tim prostorijama policijske uprave i policijske postaje praviti probleme, imati neke svoje zahtjeve, pa bi trebalo prilagoditi i prostorne i druge uvjete da se takve stvari ne rješavaju. Želio bih također spomenuti odredbu da će policija predložiti, molim vas ovo predložiti službenim osobama koje vode natjecanje da privremeno ili trajno prekinu natjecanje ukoliko je došlo do protupravnog ponašanja u većem obimu. Ja mislim da bi tu trebalo staviti ovu odredbu ne da policijski službenici mogu predložiti, nego da mogu zatražiti od službene osobe da se privremeno ili trajno prekine natjecanje ukoliko je došlo do protupravnog ponašanja u većem obimu. Naime, sam prijedlog ne znači da ga organizator ili službena osoba mora prihvatiti. Znači, policiji bi trebalo dati odobrenje da zatraži da se takvo natjecanje prekine, ne samo da predloži. Žao mi je da nisu prihvaćene i neke primjedbe koje su bile stavljene u prvom čitanju uvaženih zastupnika Lesara, Dorića, Lučina, gospođe Lugarić. No, bez obzira na to klub HNS-a podržat će donošenje ovoga zakona i mi ćemo glasati za ovaj zakon. Ali gospođo potpredsjednice Vlade vi to znate dobro, dakle zakon može biti najbolje napisan. Međutim, ako nema snage i volje za njegovo provođenje onda naravno taj zakon nema svoju svrhu. Ovaj zakon je rigorozniji od ovog dosadašnjeg i dosadašnji zakon imao je također dosta stvari koje su mogle spriječiti razna protupravna ponašanja. Međutim, nije bilo očito snage ili volje da se on provede u praksi. Dakle, tu bi morali izbjeći ovu stvar kad donesemo takav zakon koji je dobro napisan, koji je uvažio primjedbe iz prvog čitanja. Ali da ga u praksi, da imamo i snage i volje da se on zaista dosljedno provodi. Ja inače osobno mislim da su, kad su u pitanju ove navijačke skupine da je velika većina tih članova takvih skupina da su zaista sjajni dečki, sjajne cure. Međutim, oni su često puta i sami žrtve nekakve šačice ili grupice huligana iz njihove sredine koji onda maltretiraju i njih i ostale gledatelje. Mislim to je na žalost tako imamo situaciju, da evo možda nekoliko stotina huligana praktički maltretira sve ostale gledatelje i sve ostale članove takvih skupina. Ja vam mogu reći jedan primjer. Ja sam potpredsjednik nogometnog kluba “Varteks“ iz Varaždina i u tom klubu djeluje jedna navijačka skupina koja se zove “Why sponsi“ koji zaista izuzetno dobro, izuzetno kvalitetno navijaju za svoj klub, prati ga na gostovanjima, slažu krasnu dekoraciju na utakmici. Ali pritom nema nikakvih pirotehničkih sredstava koja bi se koristila. Nema sukoba sa policijom, sa redarima. Nema nošenja noževa ili boksera na utakmicu. Dakle, može biti i takva skupina koja vrlo korektno navija, koja prati svoj klub i koja se veseli i koja vrlo često sa gostujućim navijačima zajedno popiju piće ili se druži prije ili poslije utakmice. Dakle, ima i takvih mogućnosti. Ja se veselim danu i nadam se da ćemo ga dočekati kad će i navijači Dinama i Hajduka recimo zajedno zapjevati na Jelačić placu ili na splitskoj rivi i znam da to u ovom trenutku zvuči vjerojatno romantično i vrlo nerealno. Ali ponekad se i takve romantične ideje ostvare, pa nadajmo se da će to biti i u ovom slučaju. Dakle, moramo imati i volje i snage za provođenje ovog zakona. Tu nam treba ne samo pomoć pravosudnih tijela. Tu nam treba pomoć i Hrvatskog nogometnog saveza i svih sportskih saveza i Hrvatskog olimpijskog odbora. Treba nam pomoć udruga udruženja naravno obitelji i naravno ako bi to sve skupa uspjelo da konačno stanemo na kraj ovakvom protupravnom ponašanju o kojem priča onda cijela Europa, pa i premijer Velike Britanije Braun se osvrće na ponašanje hrvatskih navijača što zaista ruši ugled Hrvatske onda i na drugim poljima, a ne samo na sportu. Dakle, potrudimo se i svi skupa da ovaj zakon provedemo u praksi. Mi ćemo ga, kažem još jedanputa podržati, glasati za njega, pa nadajmo se možda ovaj put uspijemo. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče hvala lijepo, gospođo potpredsjednice sa suradnicima. Evo nakon malo duže vremena nego što je bilo po planu pred nama se nalazi Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim terenima. Zasigurno ovo je jedan od nekoliko zakona uz Zakon o golfu ili Zakon o poljoprivrednom zemljištu koji je u zadnje vrijeme plijenio dosta pažnje javnosti. Ali za razliku od tih drugih zakona ovaj zakon čini mi se da je doživio radikalne promjene. Usudio bih se kazati ako se malo analizira naša zakonodavna djelatnost da je malo koji zakon kao ovaj doživio promjene iz prvog čitanja, iz prvog čitanja u drugo čitanje što u konačnici i ne mora biti loše. Ali podsjetit ću vas, dakle na moj prijedlog kad se zakon pojavio u sabornici da se ide u dva čitanja to je odbijeno. Nakon toga ničim izazvani predlagatelji pristaju i sami predlažu da se ide u dva čitanja, pa je zaključak bio da ćemo na prošloj sjednici obaviti prvo i drugo čitanje. Evo na narednoj sjednici smo taj zakon dobili. Zašto je to po meni bitno? Pa po meni je to bitno jer de facto način na koji se donose zakoni dosta govori i o sadržaju samih zakona. E sad što karakterizira ovaj konačni prijedlog u odnosu na prvo čitanje, odnosno na prijedlog zakona. Pa karakterizira ga slijedeće. Sve ono što su predlagatelji navodili oko prijedloga kao argumentaciju za valjanost i kvalitetu tog zakona sada je u konačnom prijedlogu izostalo. E sad se ja pitam koji su danas to argumenti da je ovaj zakon tako kvalitetan? To je ovako jedna zanimljiva situacija jer ako ste pratili i medije i ako ste pažljivo slušali izlaganja prilikom rasprave o prijedlogu zakona, dakle i alkohol i putovnice i mjere i da sad sve ne nabrajam, još što je skinuto bilo je pravomoćnost, bilo je navedeno kao veliki pomak i kao ono što bi trebalo doprinijeti suzbijanju nereda na sportskim takmičenjima. Ja definitivno ipak držim da smo trebali ići engleskim putem. Mislim da engleski model i engleski put onaj koji garantira stabilnost i manji broj sukoba i nereda i na stadionima i oko stadiona. Kad sam o tome govorio prije 2 mjeseca ili ne znam već koliko, onda mi je predlagatelj se obratio i rekao je da engleski su zakoni prerigorozni, odnosno taj zakon je prerigorozan, odnosno da su tamo i zatvorske mjere i da su kazne velike. Ako je to bio jedini razlog da nismo išli putem engleskog modela, onda smo jednostavno mi mogli te kazne smanjiti i prilagoditi ih našim uvjetima pa onda oni možda i ne bi bilo tako rigorozni. Zašto mislim da je engleski model puno bolji? Pa iz jednostavnog razloga jer engleski model čini vlasnike stadiona, sportske klubove i saveze odgovornima za sigurnost na terenu. Mi jednostavno imamo sad situaciju da država mora plaćati, da mora država plaćati veliki broj policajaca koji rade i provode sigurnost na terenu. Ja nisam za to. Ja mislim da policija mora osiguravati, garantirati sigurnost građana i navijača izvan terena, oko terena, na putu do terena, a da na samom terenu to moraju snositi organizatori, odnosno vlasnici stadiona. E sad zašto mi to nismo napravili? Pa ja ću biti slobodan i kazati pa iz jednostavnog razloga jer je u Hrvatskoj politika previše u sportu, posebno u nogometu, zato jer je politika zainteresirana za vlasništvo nad stadionima i zato jer nekome ne odgovara da stadioni moraju imati visoke standarde sigurnosti i da se samo na takvim stadionima mogu održavati športska natjecanja. Jer da tome nije tako, ja ne znam zašto predlagatelj recimo, obzirom da tu piše da je uglavnom MUP radio na ovom zakonu, MUP je zapravo sebi pišući ovakav tip zakona nabio veliki trošak. Ja ne znam zašto bi stotine policajaca trebale čučati tamo na stadionu. Da, čučati ćemo gospodo iz nogometnog saveza, ali ćete nam to lijepo platiti. Zna se koliko je satnica, zna se koliko košta taj policajac. Vi ćete ubirati ogromne novce od ulaznica, transfera, reklama, a država će vas štititi. Nedopustivo. Tim prije što hrvatski sport, posebno nogomet, posebno stadioni idu ka privatizaciji. A zar ćemo mi i sutra kad budemo imali dakle pojedince, društva koji su vlasnici nogometnih i drugih sportskih klubova i stadiona, zar ćemo mi njima servisirati sigurnost? Izvolite, imate zaštitarske službe, imate redarske službe pa izvolite, garantirajte sigurnost. I zato ja mislim da de facto bi takvim tipom pristupa ovom problemu i ponavljam ga u odnosu na prije dva mjeseca isto tako imali veći učinak i da bi bili efikasniji. De facto, na kraju krajeva mislim da nam ovaj zakon uopće nije potreban. Zašto nam nije potreban? Pa nije nam potreban iz jednostavnoga razloga jer ako hoćete velika većina izgreda, tuča, sačekuša ne dešavaju se na stadionima. Dešavaju se u vremenu prije utakmice i u vremenu poslije nekakvih utakmica na putu prema stadionima. Onda mi nemamo, mi nemamo na stadionima najveće sukobe. Mi recimo kad igraju Hajduk-Dinamo imamo negdje u Korenici ili negdje oko Plitvica ili ne znam gdje imamo sukobe. Ali zato postoje neki drugi zakoni i sve je isto za mene, kamenovao navijač nekakav autobus ili napao s motkama vlak, ili netko tko nije navijač. Zato postoje drugi mehanizmi i drugi zakoni da se to rješava. Prema tome, zato nisam baš optimist, nisam baš optimist u tom smislu da ćemo ovim izmjenama i dopunama postići veće rezultate. Klub SDP-a će u tom pravcu i predložiti ovom Visokom domu i zaključak obzirom da je ipak ovo problematika koja kao što je potpredsjednica u uvodu navela i nosi određene žrtve sa sobom i sve puno i previše košta ti neredi itd., itd. da se recimo za godinu dana napravi jedna analiza i da se ovom Visokom domu ta analiza da na uvid i da se shodno toj analizi na određeni način pristupi u onom smislu da li ona zahtjeva izmjenu i dopunu postojećeg zakona jer to je jedini način ukoliko mi ovakav tip zakona moramo držati na životu jer ukoliko ga sad donesemo i zaboravimo ga, od toga više neće biti ništa. E sad, ovo što je izbačeno iz zakona ja ne mislim da je tako loše, međutim, mene više ovako zabrinjavaju neka rješenja. Recimo, pitanje alkohola. Nisam siguran da je dobro da policija na sebe uzima i taj dio posla. Zašto bi policija bila ona koja će davati dozvolu da se na nekom stadionu ili u nekoj prilici toči alkohol. On nije na policiji da procjenjuje u prvom stupnju sigurnost, odnosno stupanj mogućih nereda na nekom sportskom događaju, nego to bi trebao biti organizator jer onda će sutra netko prozvati policiju. A što, vi ste dopustili da se na stadionima pije alkohol. Dakle, s jedne strane bi policija trebala davati dozvolu da se pije, a s druge strane, trebala bi kontrolirati da se ne pije preko 0,8%. Malo mi to čini se čudno. Mislim, ako je već dopušteno da se pije 0,8%, onda zašto treba uopće taj članak oko dozvole točenja i na kojim će se to utakmicama smjeti piti, a na kojim neće? To je zanimljivo. Inače, kažu navijači da što se tiče alkohola da ih je spasio premijer Sanader jer da nije na onoj utakmici popio onu čašicu i da nije izazvalo onu medijsku pažnju, kaže da vjerojatno ova izmjena ne bi bila unesena. Ja nisam sklon tome vjerovati, nego ja kažem što se priča. E sad, ja se opet vraćam tim stadionima i tim organizatorima. Ono što mene također brine, odnosno ja ne znam baš kako tu stvari stoje, a to je mene interesira koliko stadiona u Hrvatskoj ispunjava nekakve minimalne sigurnosne uvjete? Recimo, znam da ima stadiona koji nemaju ni iscrtane sektore, ni iscrtana sjedeća mjesta. E sad moje pitanje glasi kako ćete nekoga progoniti ako s nekom kartom iz nekog sektora, dakle imate samo onu varijantu istok, zapad, sjever, jug. Zašto to govorim? To govorim iz jednostavnog razloga jer ja mislim da je ovim zakonom jasno trebalo propisati minimalne standarde da bi netko mogao dobiti licencu odnosno dozvolu da se na tom objektu mogu održavati sportska takmičenja jer onda de facto vi rješavate veliki dio problem. Mislim godina dana je za neke stvari dana ali mogle su se te stvari zapravo na određeni način kategorizirati, mogle su se navesti sve i onda kazati ok evo vam godinu i pol pa to napravite. Ne mogu zamisliti da na stadionima nema prostorija u kojima može boraviti sudac prekršajnog suda, pa će onda ukoliko stadion nema prostor za boravak prekršajnog suda on dežurati u sudu. Pa valjda u najmanju ruku imaju nekakvi prostori uprave, neka direktorska soba, ne znam ako hoćete i svlačiona. Intencija je baš da prekršajni sudac bude na stadionu. I to je za mene nezamislivo jer će vam se onda većina klubova odnosno stadiona izvući da nemaju adekvatni prostor. Dakle, to sve spada u tu cijelu priču oko toga da se moraju propisati stadioni na sportskim terenima, stadionima, dvorana itd. Ja mislim da organizatore sportskih natjecanja moramo učiniti do kraja odgovornim. Vidite, ja razumijem namjeru Hajduka da napravi svečanost prilikom hrvatskog derbija ali ne razumijem i ne mogu prihvatiti to da se umjesto ne znam 100 ili 500 kila konfeta da se bacaju tone nekog papira, to ne mogu razumjeti. I ja mislim da to se ne bi ostavljalo po meni samo nogometnom savezu da kažnjava. To bi trebalo sustav ovaj zemlje kažnjavati. E pazite, ako ne znate napraviti feštu umjerenu, primjerenu pa nemojte je ni praviti. Po meni ovdje su navedeni zašto su odgovorni organizatori. Mi ćemo imati bakljade na stadionima do onog trenutka dok mi ne učinimo organizatore odgovorne za bakljadu. Dakle, meni nikad nije bilo jasno, imate redare, zaštitare koji na ulazu pretresaju sve koji ulaze. E sad još bih mogao shvatiti jedna, dvije, tri baklje da prođu ali da to bude cijela buktinja to mi nije jasno. Ja logički zaključujem tko je mogao unijeti te baklje. Policija sigurno ih nije unijela, ne vjerujem. Znači organizator. E sad, ma nema ako je organizator odgovoran za sigurnost odgovornih za bakljadu ja vas uvjeravam da neće biti baklji i da neće biti bakljade. Ima tu još nekoliko stvari koje su mi ostale pa ću o njima nešto reći kad se javim u osobno ime. Oko redara. Gdje su tu organizatori učinjeni odgovornima. Ali mene interesira tko diferencira, tko dijeli poslove zaštitara i redara. Mi znamo što su zaštitari. Dakle, zaštitar mora u najmanju ruku imati položene i licenciranje za određene poslove. E sada, ja ne znam na osnovu kojeg pravilnika barem ja nisam ga uspio tu naći u zakonu se licenciraju odnosno tko postavlja redare jer ukoliko na ulazu redari i zaštitari dobro odrade posao ili reagiraju na početak najave nekog nemira i nereda onda je 90% posla riješeno jer je to zapravo u začetku spriječeno. I zadnje, dajte molim vas ako je to ikako moguće izbacite onu formulaciju policijska prevencija u privođenju. Pa ne znam kakva je to prevencija kad se nekog privodi. To me podsjeća na onaj stari sustav kad bi u neko mjesto dolazio nekakav visoki dužnosnik onda je policija radi prevencije lokalne pijance ili ne znam koga privodila. Dajte izbacite, nemojte to nazivati barem policijska prevencija jer to nije prevencija pa ni policijska. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jedan ispravak gospodin Niko Rebić.
Zahvaljujem predsjedniče. Uvaženi kolega Lučin je rekao da što se tiče ovog zakona da on nama nije niti potreban jer se uglavnom neredi događaju izvan stadiona sačekušama na ulicama, parkiralištima što držim da je uglavnom netočno jer svi se sjećamo u Splitu Hajduk-Dinamo kad su se rušile ograde, kad je bilo ozlijeđenih policajaca, u Kranju, dakle i da ne nabrajam na niz primjera kad su se lomile stolice, kad je vandalizam dolazio. Dakle, i kao skupina postali smo strah i trepet u Europi. Dakle, držim apsolutno netočnim i taj da se događa izvan stadiona samo neredi a ne na stadionima. Ovaj zakon je potreban i da bi i kao država u Europi dakle zaustavili naše navijače koji se ponekad ponašaju poput elementarne nepogode i ruše ugled naše države. Hvala.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Šemso Tanković u ime Kluba zastupnika nacionalnih manjina. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsjedniče, gospođo dopredsjednice, štovani kolege i kolegice. Klub zastupnika nacionalnih manjina će podržati ovaj zakon jer on nudi mnoge promjene koje svima nama mogu pomoći. Kad kažem svima nama posebno bih naglasio nas jer ja pripadam toj skupini koji smo zaljubljenici u sport i to ne samo u nogomet, košarku nego u sve sportove i sva događanja, sve što se događa oko sporta za nas skupinu zaljubljenika a ja vjerujem da je mnogo nas ovdje ovaj zakon je itekako bitan. Bitan je jer smo mi u nekoliko zadnjih godina dobili određene žute ili možda crvene kartone. Hrvatski sport je dobio žute kartone od strane FIFA-e, kazne su ogromne i ne dao Bog da se dogodi ono što se dogodilo Englezima sa Heiselom kada su četiri, pet godina bili suspendirani iz bilo kakvih europskih natjecanja. Zato ja ovaj zakon smatram veoma bitnim. Ovaj zakon je naša poruka, naša odluka da mi želimo neke stvari promijeniti i da želimo da svi oni koji vole sport mogu u pravom smislu riječi dolaziti na stadione i veseliti se tim događajima. Ne znam da li se netko od vas sjeća trenutaka, ja sam tada bio student, kada smo na zagrebačkoj špici bez obzira kojem ste klubu pripadali, ali žestoko smo branili svoje ljubimce, raspravljali smo sa navijačima drugih klubova i koliko ja znam, nikada nije bilo nikakvih izgreda. Možda su malo Dalmatinci bili temperamentni pa su oni žešće izražavali, ali verbalno, svoju ljubav spram Hajduka, ali naglašavam to su bili divini trenuci kojih se ja vrlo, vrlo sjećam. Ja sam kao zastupnik sudjelovao u dva odbora, u Odboru za ljudska prava gdje smo raspravljali o ovom zakonu i također u Odboru za Ustav, Poslovnik itd. i u onim primjedbama i tehničkim detaljima i amandmanima koje su ti klubovi iznjedrili, o njima neću govoriti, vjerojatno će se zakonodavac očitovati glede tih amandmana. Dakle, još jedanput kažem, primjer Engleske je vrlo upečatljivi i danas vi koji volite engleski nogomet, možete gledati izravne prijenose Premijer lige i vidjet ćete. Tamo imate mnoštvo obitelji koji dolaze na te stadione. Dakle, to je i kada gledate to koncentriramo se na sportski događaj, eventualne marginalije, oni su samo periferni detalji koji također mogu korisno pridonijeti samom sportskom događaju. Nacionalne manjine su posebno zainteresirane za vjerodostojnu primjenu ovoga zakona u praksi. Kažem vjerodostojnu primjenu, jer i prijašnji zakon, sasvim sigurno imao je mnoštvo elemenata koji je osiguravao kvalitetniju primjenu, ali vjerojatno u mnogim situacijama nismo mogli doživjeti da se sve ono što je tim zakonom bilo definirano, da se u praksi primjeni. Zašto ovo kažem da su manjine posebno zainteresirane. U mnogim sportskim događajima, svjedoci smo verbalnih vrijeđana pripadnika manjina. Ja ću se sada skoncentrirati ne etničke manjine i religijske manjine, premda tu se mogu spomenuti neke druge manjine, ali ovaj puta neću ih izrijekom navoditi. Mi danas na nekim utakmicama uopće praktički ni ne reagiramo, kada se na stadionu čuju pokliči za protivnike "Cigani, cigani" itd. i to kao da je postalo dio folklora i nitko i ne diže glas glede takvih uvreda. Mnogi mediji i ljudi iz tih medija svojim načinom prijenosa događaja, dodatno utječu na ksenofobiju prema drugima i drugačijima. Tako sam prije nešto više od 2 tjedna imao prigodu slušati, gledati TV prijenos, gdje se je izravno čuo poklič "Srbe na vrbe" i kojeg li čuda reporter prenosi o divnoj atmosferi na stadioni i on nas kaže "koja divna atmosfera, uživamo svi u tim događajima". Da sam ja bio u pitanju, ja bih tog reportera istog trenutka suspendirao, jer jednostavno govoriti o fantastičnoj atmosferi, a pripadnici jedne manjinske zajednice se izrijekom vrijeđaju, prijeti im se itd. to je nešto najružnije što sam od tog reportera mogao čuti. Obično se u medijima i obično kada mi govorimo o nekim događanjima, najčešće se spominju neke navijačke skupine. Torcida, Bad Blue Boysi i drugi, a ja vam opet kao zaljubljenik u sport i čovjek koji voli nogomet, sasvim sigurno kažem da u tim skupinama ne treba tražiti grješnike. To su ljudi koji vole sport, to su ljudi kojima je zajednička ljubav spram sporta i nekog kluba ujedinila. Ja jednostavno ne mogu vjerovati da unutar njih postoje snage koje bi svjesno išle u rušilačku destrukciju. Moram vam kazati da kao, budući da često idem na nogometne utakmice, vrlo često odlazim na stadion Maksimir i dođem po sat, dva ranije i u obližnje kafiće gdje gledam pripadnike Bad Blue Boysa i oni znaju da sam ja navijač Hajduka itd. ja dosita nikada nisam imamo nekakav negativan doživljaj, jer jednostavno nema potrebe da oni na meni ili bilo koga od nas pokazuju svoju sposobnost jer su organiziraniji, brojniji itd. Problem je u nekim rukovodiocima sportskih klubova ili možda još bolje, bivšim rukovodiocima koji žele unijeti nemir, unutar samih tih struktura koje rukovode tim klubovima. I ti hrostrati, oni žele pod svaku cijenu da iziđu na vidjelo dana. Pa evo vidjeli smo i jučer. Mediji su više pažnje posvetili jednom čovjeku koji je bacio letke, nego o svim događanjima ovdje u Hrvatskom saboru. Prema tome, gospodo iz medija, vi itekako snosite značajnu odgovornost za ono što se može i događa se. Tako ja moram kazati volim ove skupine navijačke, jer te navijačke skupštine u pravilu oni koji daju ton tim sportskim događanjima. Problem je možda i u većoj mjeri u tzv. tihoj većini. Problem je, možda i u većoj mjeri u toj tzv. tihoj većini. Tiha većina koju nitko niti ne napada. Ona često pridonosi da ti herostrati dobiju još jednu naglašeniju notu. Opet spominjem jednu nogometnu utakmicu pred 60 tisuća gledatelja, odmah hvala Bogu da vam kažem, ta utakmica nije održana u Hrvatskoj, pojavio se plakat, kama žica Srebrenica. I 60 tisuća ljudi je aplaudiralo tom plakatu. 60 tisuća ljudi. Ja sam bio zgrožen. Kao što sam bio zgrožen ovdje kada sam čuo "Srbe na vrbe", a opet ta većina aplaudira, aplaudira i na neki način iskazuje svoju podršku tim herostratima. Zato još jednaput kažemo glasati ćemo za ovaj zakon, on nama može omogućiti da mi u Hrvatskoj učinimo jedan kvalitetan iskorak i da budemo predvodnici pozitivnih promjena u sportskim događanjima u Europi i svijetu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo potpredsjednice, uvažena gospodo zastupnici. Ja se apsolutno slažem da treba sprječavati nerede, ali uz nerede i ovo o čemu je gospodin Šemso govorio, u nas često, ja se usuđujem reći jedno fašističko divljanje na terenima ili bolje rečeno uz terene. Ne može jedna tribina skandirati za dom, a druga tribina joj odgovarati spremni. I tako trideset minuta u jednom poluvremenu. To je za mene … [[Govornik se ne razumije.]] to nije patriotizam, to je fašizam, to nije gospodine Gajica nestašluk, nego Ustašluk. Ista stvar, ista stvar gospodo vrijedi i za nečije koncerte koliko god da te pojedince slušali i zastupnici i ministri. I utoliko mislim da bi se ovaj zakon trebao protegnuti i na događanja na pojedinim koncertima. Ne može se dogoditi da se pjeva o Jasenovcu i Gradiški staroj, o ustašama sa Kupresa, ne može da koncert počinje sa pozdravom za Dom. Ne može. I ne može se dogoditi da se na tim koncertima onda skandira "Ubi, ubi Srbina!" kao i na nogometnim utakmicama Mesića, Račana, Kajina, Janeza ovoga ili onoga. I još jednaputa ću reći, to ne smije proći, to nije nestašluk, to je gospodo Ustašluk. Svi znamo s druge strane da su takve poruke itekako financijski dohodovne. Npr. jedan pjevač kupuje stan ni manje ni više nego za 10 milijuna kuna u onim penthousima kod Zagrebačkog kolodvora. A što će to reći, da te poruke znaju pasti na plodno da ne kažem dohodovno tlo. O.K. ako je čovjek platio porez, zašto ne, ako nije treba ga pitati otkuda mu novac, ali isto tako mu sugerirati ako pozdravljaš za Dom. To je suština cijele priče i to je suština između ostaloga i ovoga zakona. Hrvatska mora zabraniti ovakvo ponašanje i na stadionima, Hrvatska mora zabraniti ovakvo ponašanje na koncertima, kao što isto tako želim vjerovati grad Pula mora zabraniti takav pokušaj u Areni. S druge strane kada govorim već o Areni, Istra evo recimo nudi Arenu za Davis cup u 7 mjesecu gdje bi trebali igrati Hrvatska teniska reprezentacija i Amerikanci i mislim da bi to bila strašna turistička promocija. Ona je brend za hrvatski turizam i sigurno bi jedna takva promocija hrvatskom turizmu donijela daleko više od svih Bajsovih poticaja. A Thompson onda neka dođe u Arenu kao gledatelj i neka tamo ostvari svoj san, pa uz ulaznicu, bez, ali uz ulaznicu koju će mu netko platiti ili će i on platiti. Drugo, što sebi čovjek mora postaviti kao pitanje kako to, kako to da na svjetskom prvenstvu recimo u rukometu koji se održavalo diljem Republike Hrvatske defacto nije bilo niti jednog incidenta. Bilo je nekih incidenata uz stadione ili dvorane ali ne i u dvoranama. Zašto se to dešava permanentno recimo u nogometu? Pa zato jer je nogomet, ja bih se čak usudio reći nešto više od sporta. To je sport nad sportovima kako ga ja doživljavam. Ali to je kao što je rekao možda i gospodin Rožić, poligon između ostaloga i za izricanje određenih političkih poruka. Neka, neka se jasno i politički pregovara. Ali još jednaput ću reći taj ustašluk ne smije prolaziti. Sve u svemu prema izgrednicima pa bili i navijači država mora biti jasna, mora biti decidirana, država mora biti precizna. I mislim da se takva ponašanja ne smije tolerirati. Nije Engleska tolerirala takva ponašanja koja je imala jednak ili daleko veći problem od Hrvatske, pa ne smije to činiti niti Republika Hrvatska. Englezi su uspjeli stati tome na kraj, tome na kraj mora stati i Hrvatska i ja tvrdim da može. Ako je nužno potrebno, na koncu konca, i gospodin Bilić i Marković čak moraju povlačiti igrače sa terena, ako treba bolje je izgubiti tri boda nego da nam gospodin Braun, tj. Velika Britanija zaustavlja pristupne poruke zbog ne znam rasističkih skandiranja prema njihovim igračima. I mislim da dobro prolazimo jer tim stranim državljanima nismo ili nisu preveli što je zapravo značio poklič "Za Dom spremni!". Drugo, isto tako treba zabraniti jedan dodatni navijački privitivizam. Gospodin Rožić ako se ne varam ispred kluba je rekao HDZ-a da su naši navijači rušili jedan državni ustroj '90.-te godine i to je točno, slali su preko stadiona određene poruke, sudjelovali su u obrani Republike Hrvatske. Međutim, danas, više nemaju što rušiti na stadionu, mogu rušiti samo svoje idole. A izvan stadiona na ulici možda i neke druge. Znači ja osobno smatram koji nam je predložen, nužan, koristan, nadasve dobar. Međutim, postavilo se suštinsko pitanje kakva će biti praksa, kako će se taj zakon sutradan provoditi. E to sad ovisi o vlasti i još jedanput ću reći sada će nakon ovog zakona na kušnju doći hrvatska Vlada. Huliganima, teroru, ne znam fašizmu nemamo se što dodvoravati. Njih valja poraziti. Ako ne ide drugačije, onda tu politiku treba i pogaziti onako kako to čini jedna Njemačka. Pa ne možete zamisliti da bi u Njemačkoj na nekom koncertu ili šta ja znam nogometnom stadionu netko skandirao “sieg heil“ kao što se ovdje skandira “za dom spremni“. Ili da bi se tamo skandiralo “ubi, ubi Židova“ kao što se ovdje skandira “ubi, ubi Srbina“. Ili da se tamo skandira “ubi Angelu Merkel“ kao što se ovdje skandira Mesića, ne znam Kajina itd. Nogomet je gospodo još jedanput ću reći više od igre. To je poligon na kojem se ne znam ispoljava i strast i neki odnos do vlasti i društvene vrijednosti. To je sport nad sportovima. Ali još jedanput ne smije se pretvoriti u poligon veličanja propalih ideologija. Ako da, onda država treba biti prema tim pojedincima nemilosrdna i prema navijačima i organizatorima i sponzorima i vodstvima tih momčadi i da ne nabrajam dalje kao što isto tako dosta je recimo huhanja na našim stadionima prema tamnoputim igračima. Ja se slažem sa gospodinom Lučinom da bi policija trebala osiguravati sve do stadiona, a da bi prilike na stadionima trebalo prepustiti da osiguravaju organizatori. Kada mi organiziramo recimo stranačke skupove za sve smo odgovorni sami ako se tamo nešto nažao nekome dogodi. Kod nogometa oni vidimo da su izvan ili sporta izvan sustava. Pa ne može prilike na stadionu osiguravati par stotina policajaca u punoj ratnoj spremi. To što se ponekad zna vidjeti na nogometnim stadionima van stadiona se vidjelo u Hrvatskoj samo jednom. '98. na onim velikim zagrebačkim prosvjedima. No, za razliku od gospodina Lučina ako sam ga ja dobro shvatio, ja mislim da nam jedan ovakav zakon treba i daj Bože da je još rigorozniji, da je rigorozan kao što je onaj u Engleskoj, pa ako treba i da se ljudima oduzimaju putovnice. Pa zar bi nakon onoga što se dogodilo u Pragu trebali pojedincima tolerirati da to isto sutradan ponove u jednome Beču kao što su prije toga to činili u Milanu, Udinama itd. itd. Dajte nemojmo biti djeca. No jasno, treba urediti i stadione. Tko će to u ovoj zemlji pred bankrotom ne znam. Nije trebalo graditi dvorane, a kamoli recimo graditi stadione. Sve u svemu ono što ja naročito pozdravljam to su članak 21., 22. gdje se predviđa novčanom kaznom od 1000 do 10000 kuna ili kaznom zatvora u trajanju od najmanje tri dana do najdulje 30 dana kaznit će se za prekršaj fizička osoba koja između ostalog pokuša unijeti ili unese, ističe u športskom objektu transparent, zastavu ili drugu stvar s obilježjima kojima se iskazuje ili potiče mržnja ili nasilje na temelju rasne, nacionalne, regionalne, vjerske pripadnosti. Ili članak 22. stavak 1. odnosno 2. novčanom kaznom od 4 do 20000 kuna ili kaznom zatvora u trajanju od najmanje 20 do najdulje 60 dana kaznit će se između ostalog onaj koji pjeva pjesme ili dobacuje natjecateljima ili drugim gledateljima poruke čiji sadržaj iskazuje ili potiče mržnju na temelju rasne, nacionalne, regionalne ili vjerske pripadnosti, članak 4. stavak 1. itd. itd. Ovdje da samo nekoliko, se osvrnem na nekoliko odredbi. Članak 2. protupravnim ponašanjem u smislu ovog zakona smatra se ono pijanstvo, hajde recimo iznad 0,8 promila alkohola u krvi za to jesam. U Istri su nam smijenili čovjeka koji je imao jedan sudar sa 2 promila alkohola što mislim da nije u redu, jer je razbio svoj privatan auto ne državni. Zatim, se ovdje kaže pokušaj unošenja, unošenje ili isticanje transparenta, zastave ili druge stvari s tekstom, slikom, znakom ili drugim obilježjima kojima se iskazuje ili potiče mržnja ili nasilje na temelju rasne, nacionalne, regionalne, vjerske pripadnosti, pjevanje pjesama ili dobacivanje poruka čiji sadržaj iskazuje ili potiče mržnju ili nasilje na temelju rasne, nacionalne, regionalne, vjerske pripadnosti. To je ono o čemu sam govorio “ubi, ubi Srbina“, “ubi, ubi Janeza“, “za dom spremni“, ne znam “hu, hu, hu Cigani“ itd. Danas je premijer Sanader u Beogradu. Hrvatska jasno ne smije zaboraviti da je bila žrtva agresije, a znamo da su tenkovi prema Vukovaru i drugim gradovima dolazili iz Beograda, Novoga Sada. Ali danas eto tu povijest koju se ne zaboravlja treba na neki način gospodarski početi graditi ili uspostavljati određene veze. Hrvatska i Srbija će se ponovno sresti u Europskoj uniji, zasigurno ne nikada više u SFRJ, DFJ, Kraljevini SHS ili kako se to zove iako bi neki oblik jače, tjesnije gospodarske suradnje sigurno bio svima od interesa. I vidjet ćemo sa kakvim će se rezultatima Sanader danas ili sutradan vratiti iz Beograda. Članak 7. iznimno iz stavka 1. ovog članka nacionalni športski savezi uz prethodnu suglasnost policije mogu dozvoliti prodaju, distribuciju pića s koncentracijom alkohola do 6 tih posto ovdje piše u papirnatim ili otvorenim plastičnim posudama. Apsolutno nemam ništa protiv toga. Imao bih kada se to ne bi omogućilo, jer na svim stadionima u svijetu to postoji. Ne možete kupiti limenku, ne možete kupiti bocu pive. Ali svugdje možete kupiti čašu, ovaj pivu u čaši u onoj plastičnoj, da li 3 ili 5 dcl. I isto tako mislim da bi ovdje nakon što su Sanadera našli i mene to apsolutno ne tangira sa onim šampanjcem u “Areni“, da bi trebalo te cateringe možda na neki način propisati, odnosno kako se imaju ponašati VIP gosti. Zato jer znamo da uz velike sportske susrete idu i ti caterinzi na kojima ima i dobroga vina, i piva i da ne nabrajam dalje. Članak 12. osoba kojoj je izrečena zaštitna mjera dužna je najkasnije pola sata prije početka određenog sportskog natjecanja pristupiti u nadležnu policijsku postaju. Ja smatram takvo jedno rješenje korektno. Općenito smatram zakon korektnim. Članak 21. novčanom kaznom od 1000 do 10000 kuna kaznit će se oni koji na neki način vrijeđaju kao što rekoh druge nacionalne zajednice, po vjerskoj, nacionalnoj, rasnoj ili nekoj drugoj pripadnosti. Za kraj još jedanput zakon je koristan. Da je bio još rigorozniji sigurno ne bi nam to manjkalo, jer će tijekom vremena se pokazati da se naprosto ni ovim rješenjima sva ponašanja nije uspjelo regulirati. Klub IDS-a će za njeg isto glasati.
Hvala. Prvo, u 10,50 sati je prošlo vrijeme za prijavu po 10 minuta za raspravu. Drugo, imamo četiri ispravka i onda se javila potpredsjednica. Teško je predvidjeti dakle kad ćemo glasovati zbog evo ispravaka i slično koji mogu biti brojni. Prvi ispravak ima gospodin zastupnik Niko Rebić. Molim da se koncentriramo baš na ispravak.
Zahvaljujem. Mislio sam da je gospodin Kajin promijenio mišljenje a vidim da on i danas poziva Gradsko poglavarstvo Pule da zabrani jednom pjevaču nastup. Dakle, nažalost i predsjednik države se za to zalaže. Ali ja tvrdim ovdje da oni krše zakon, oni krše osnovna ljudska i ustavna prava građana ove države je pravo na rad je osnovno ljudsko pravo a dok u isto vrijeme mogu iz inozemstva dolaziti pjevači u tu arenu mi bi branili svojim građanima. Ono što želim naglasiti mislim da se Kajin jednostavno promijeniti ne može … [[Govornik je isključen, ne čuje se.]]
Hvala. Ovo je kolega ispravak mišljenja jer nijedan. Ja upozoravam da ispravite navod a ne različita mišljenja koja imamo. Molim vas, imamo ispravak netočnog navoda gospodin Vedran Rožić. Ponovno naglašavam, ispravak a ne ispravak mišljenja.
Evo, kolega Kajin uvijek je ovako malo rječit. Ja bih ispravio jer je naveo jedan moj navod gdje me citirao da sam ja kazao da su navijačke skupine prve skočile za rušiti poredak, onda one … [[Govornik se ne razumije.]] Međutim, to je netočno jer taj poredak se urušio sam od sebe. Ja sam kazao da su navijačke skupine među prvima skočile u obranu domovine od velikosrpske agresije.
Hvala. Gospodin Boro Grubišić također ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče. Kolega Kajin, vi ste u vašem izlaganju proglasili fašistima djecu od 15 do 20 godina na stadionu govoreći da jedni viču "Za dom!" a jedni "Spremni!". To je zaista žalosno takva tvrdnja. … [[Upadica se ne čuje.]] Samo malo, dopustite mi da vas još ispravim. Dalje ste govorili o gospodinu Thompsonu iako on ne pripada sportskim stadionima, a moram vam reći i to da navijači odnosno slušatelji na nekim koncertu nisu navijači nego slušatelji. A možda bi vas zadovoljila Lepa Brena sa "Čačak, Čačak". I treće, govorili ste o gospodinu Brownu koji je osudio nekakvo mumljanje na stadionu kada je igrala engleska reprezentacija. Taj isti nije protestirao i nije izrazio žaljenje zbog djelovanja engleske Vlade u Indiji i mučenju Gandhia i ostalih. Prema tome, nemojte tako raspravljati.
Dame i gospodo zastupnici. Naš poslovnik predviđa da se zastupniku može izreći opomena ako se u svom govoru ne drži teme o kojoj se raspravlja. Reći ću da imamo puno primjera kad se o nekoj temi raspravlja onda se prijeđe na neku drugu temu i onda se nastoji napraviti poveznica sa onom prvom temom. Ja mislim da je tu i gospodin Kajin takvo nešto učinio. Međutim, ja nemam mogućnosti da jer možete govoriti o svemirskim problemima jer je to, jer mi isto pripadamo u svemir zemlja. Pa onda, znači uvijek se može napraviti neka poveznica i vrlo je to teško. Ja vas molim da u raspravama se stvarno držimo teme o kojoj se raspravlja i onda će biti možda manje i ovih ispravaka, replika i slično. Još imamo ispravak netočnog navoda gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Prvo želim ispraviti netočan navod kolege Kajina u kojem je rekao da u Njemačkoj nije moguće vidjeti nekoga kako pozdravlja sa "Sieg Heil!" i kako skandira "ubij ovoga ili onoga". Ne želim opravdavati nikakve niti braniti, Bože sačuvaj nekakve ekstremne ideologije ili ekstremne stranke. Međutim, to je u Njemačkoj moguće, zbog demokracije koju imaju moguće je da imaju i neonacističke stranke koje demonstriraju svoje ideologije tamo gdje ih demonstriraju. Dakle, to nije točan navod koji ste rekli da nije moguće vidjeti to. Ja to ne želim da se takvo što događa u Hrvatskoj ali se to događa u tim demokracijama. U tim demokracijama je poznato da su ideologije zločinačke, diktatorske fašizam, nacizam i komunizam. Pa kad već govorite o fašizmu i nacizmu onda govorite i o posljedicama komunizma koje smo osjetili … [[Govornik je isključen, ne čuje se.]]
Hvala. U ime predlagatelja potpredsjednica Vlade gospođa Đurđa Adlešić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče. Evo, drago mi je da se vraćamo u Hrvatsku, vraćamo se i na naš zakon. I evo dopustite da u ime predlagatelja hrvatske Vlade se zahvalim svim klubovima zastupnika koji su do sada govorili i poduprli zakon. Dakle, pokazuje se ispravnom odluka da se zakon provede u dva čitanja. Ja vam moram reći da su osim zastupnika, ne polemiziram sa kolegom Lučinom, zatražili dvije rasprave i klubovi i Hrvatski helsinški odbor i sociolozi s kojima smo se posavjetovali kako bismo napravili upravo ova poboljšanja do kojih je došlo. Zakon je doista osjetljiv, kompleksan kako kaže zastupnik Gajica, zadire u ljudska prava i bilo je prilično teško doći do kvalitetnog prijedloga zakona. Amandmane koje ste do sada poslali uglavnom nam se koliko smo uspjeli mi u klupi pročitati čine prihvatljivima pa vjerujem da ćemo pronaći zajedničko rješenje i za još možda neke nejasnoće. Zanimljivo je nama bilo slušati kako neki zakon se čini blaži recimo kolegi Lučinu dok se kolegi Horvatu zakon čini puno stroži, dakle ovisi izgleda o uglu iz kojega gledate, to je potpuno normalno, ali ćemo vam mi pokušati odgovoriti na pitanja koja su ostala otvorena. S pravom postavljate i pitanje o uvjetima na stadiona za provođenje zakona. Nakon konzultacija s gradonačelnicima, gradonačelnik Grada Zagreba i sam je bio na nekoliko naših sastanaka. Donijeli smo ovu odluku o roku za uređenje stadiona koji su podržali i neki saborski odbori, a to je rok od godinu dana. Ja vam moram reći da je upravo taj rok, evo da se malo našalim, vjerovali ili ne predložio gradonačelnik Grada Zagreba zbog Zakona o javnoj nabavi koji on želi poštivati kod uređenja stadiona. Pokušat ću dakle odgovoriti i na neke od primjedbi koje ste iznijeli. Ponovno zahvaljujem i na potpori, dakle uvjereni smo da je zakon koji se nalazi pred nama provediv i to je ono što je najbitnije. Spremni smo naravno nakon godinu dana vas izvijestiti o samoj kvaliteti provođenja ovog zakona, jer za neke od tih mjera su doista potrebne intervencije u infrastrukturu, a veći dio mjera se može provesti odmah. Kod amandmana ja vam želim samo odgovoriti na neke primjedbe koje iznio zastupnik Lučin, gdje govori o tome kako nije potrebno toliko angažirati policiju, već i zaštitničke tvrtke ili više njih kako se ne bi preopteretila policija. Ja vjerujem da on kao bivši ministar unutarnjih poslova zna da je više od 60% policajaca koji sudjeluje na osiguranju utakmica se ne nalazi na stadionu, nego se upravo nalazi po gradovima, prati njihov prijevoz i njihovo kretanje po gradovima. Ne možemo očekivati da zaštitarske tvrtke preuzmu sigurnost za građane izvan stadiona. Dakle, na žalost taj dio ne možemo uvažiti, a upravo i njegovog kolege iz kluba, gospodin Josipović amandmanom traži jaču intervenciju i veću odgovornost policije pa vjerujem da ćete se u klubu dogovoriti. Zastupniku Kajinu želim reći da se ovdje ne radi odustajanju od zabrane putovanja onima o kojima već postoji evidencija da su neke od tih djela počinili. Zabrana putovanja ostaje, međutim ona se sada provodi na drugi način. ne samo uzimanjem putovnica, naravno da su u neke od tih zemalja mogli otputovati i osobnim kartama, nego javljanjem u policijsku postaju. Meni se čini koja je predložena, drago mi je da prihvaćate, da je zapravo ta mjera i stroža. Činjenica je da će ovdje mnogi naći samo mjere represije. Ja vas podsjećam da Ministarstvo obrazovanja sa Hrvatskim školskim športskim savezom radi na čitavom paketu mjera koji je počeo predstavljati. To je sigurno sasvim jedan put koji je složeniji, koji je duži od represije, a koji će sigurno kasnije dati, odnosno dugoročno bolje rezultate, a to je povratak pristojnih građana, građana koji su upravo zbog huligana otjerani, njihov povratak na nogometne tribine i na športska natjecanja. Edukacija je dakle put koji smo pripremili, ja vjerujem da ćemo ga sljedeći tjedan predstaviti i javnosti Športski savez taj dio već i radi. Ja ću vam iznijeti samo još jedan podatak ako bismo doista pokazali koliko neke od tih utakmica koštaju državni proračun. Sada kada govorimo o rezanju. Kod prošlog, kod prvog čitanja govorila sam da je prosječna cijena negdje oko milijun kuna. zadnja utakmica koja je održana u Splitu je iz državnog proračuna isisala milijun 594 tisuće 591 kunu. Sa ukupno korištenih 232 policijska vozila, 989 policijskih službenika. Uz kvalitetne pripreme koji počinju danima ranije, uz rigorozniji mjere ja sam uvjerena da ćemo na kraju imati i dobre rezultate, ali nemojte od nas očekivati da se prenormiramo do te mjere da čak radimo i Zakon o cateringu. Hvala lijepo.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, gospođo potpredsjednice. Zakon se zove i cijelo vrijeme raspravu vodimo o sprečavanju nereda na sportskim stadionima, a svima nam je zapravo jasno da govorimo o neredima na nogometnim stadionima. Uzimali smo Svjetsko rukometno prvenstvo kao za primjere da možemo organizirati i da imamo navijačke skupine koje mogu navijati, a ne izazivati nered. Ja bih podsjetio da se i košarka znala organizirati, da ima i međunarodne utakmice bez nereda, skandala i problema. I vaterpolo i mnogi drugi masovni kolektivni sportovi, momčadski sportovi u Hrvatskoj imaju i domaće i međunarodne utakmice gdje ne treba angažirati 970 policajaca ili 300 vozila. Zato mi je izuzetno žao, a naročito zbog događanja između prvog i drugog čitanja, što ovdje u Saboru nisu gospodin Marković i gospodin Štimac, predsjednik nogometnog saveza i predsjednik Udružena prvoligaša, jer bi možda mogli ako bi htjeli odgovoriti na mnoga moja pitanja. Međutim, njih nema i koliko znam nisu ni sudjelovali u velikoj mjeri u raspravi u ovom zakonu do sada, kao krovna nogometna organizacija, jer su smatrali da se njih to ne tiče. Možda su u međuvremenu pročitali neke odredbe da i oni mogli biti novčano kažnjeni, pa kada se ovaj zakon usvoji možda će imati interes tek onda kada prvu kaznu i dobiju. Što se promijenilo između prvog i drugog čitanja? Imali smo jedan slučaj na Poljudu, a davao bi takav primjer bez obzira da li je do njega došlo u Maksimiru, Gradskom vrtu ili na Kantridi, koji nam je dokazao da Hrvatski nogometni savez i Udruženje prvoligaša u Hrvatskoj ne želi, nije u stanju i nije sposobno preuzeti na sebe dio odgovornosti u snošenju posljedica, najprije donošenje pravila, a zatim i sankcioniranja onih koji se ne pridržavaju pravila. Našao se neki naivac disciplinski sudac i odmjerio je Hajduku 200 tisuća kuna i jednu utakmicu bez gledatelja. Po hitnom postupku, pa čak i da nije bilo žalbe ta odluka bi bila promijenjena, jer tko se to usudi izreći kaznu jednom nogometnom klubu da igra bez gledatelja. Molim vas lijepo u Hrvatskoj. U raspravi o prvom čitanju i Vlada i Sabor su se trudili pronaći rješenja da sprečavamo nerede. Između toga se dešava jedna nemila scena i situacija na nogometnoj utakmici i sve prođe kao da se ništa nije desilo. Čak je bila jedna izjava čelnika nogometnog kluba da je za propasti do koje je došlo kriva redarska služba. Pa tko je naručio tu redarsku službu? U čije ime su oni radili? Turskog nogometnog saveza ili Liverpoola ili kluba organizatora te utakmice. Kaže, nisam ja kriv, redari su krivi, redarska služba. I to prolazi, u Hrvatskoj to prolazi. To u nogometnom savez prolazi. Prolazi i činjenica da i nogometaš, igrač kluba pali baklju na terenu. I to prolazi, to je normalno. Rekli ste gospođo Adlešič da je ova utakmica stajala milijun i 600 tisuća kuna iz državnog proračuna. Koliko smo mi sretni da nemamo 10 takvih utakmica u jednoj sezoni ili polusezoni. Zamislite da imamo 10 derbija u 6 mjeseci. 32 milijuna godišnje bi plaćali samo zato, samo za policijske intervencije i prateće službe da ljudi mogu gledati nogometnu utakmicu ili da se završi regularno nogometno prvenstvo. Pa ja sam sav sretan što samo dva derbija godišnje imamo jer uštedimo novac i daj Bože da ih više ne bude jer bi nas to koštalo ako bi, zamislite da imam 5, 6 jakih klubova da Hrvatska nogometna liga dobije na kvaliteti i da prosječni broj gledatelja na nogometnoj utakmici ide na 15 tisuća. Ovo sa 1 500 gledatelja u prosjeku još podnašamo sa 900 policajaca. Ali zamislite da nam 15 tisuća ljudi na nogometne stadione dolazi. Pa onda bi osiguranje utakmica išlo na 2 do 2,5 milijuna kuna. Ali nogometni savez smatra da taj problem mora riješiti policija, Vlada i Sabor, ne oni. A vrlo jednostavno je. Dokle god Hrvatski nogometni savez ne preuzme ista pravila od UEFA-e nećemo imati učinka u punoj mjeri ovog zakona i Vlada će se nadalje uvjeravati i truditi uvjeriti javnost da je učinila sve što je u moći izvršne vlasti i mi u Saboru ćemo nadalje tvrditi da smo napravili sve što smo mogli, a imati ćemo iste posljedice. Dokle ćemo morati strepiti kad naš neki nogometni klub ili reprezentacija idu u inozemstvo, što će se desiti? Dokle ćemo morati strepiti da UEFA može nogometnoj reprezentaciji zabraniti takmičenje u sklopu UEFA-a zbog divljanja naših navijača, ne navijača, nego huligana i ne mase nego 200, 300 njih? Tako dugo dok i na domaćim nogometnim utakmicama Hrvatski nogometni savez i udruga prvoligaša ne preuzme svoju odgovornost i ne primjenjuje iste sankcije kao što je to u sklopu UEFA-e ili FIFA-e. Ne trebaju ništa izmišljati ako nemaju prevoditelja u nogometnom savezu. Ja vjerujem da će Vlada naći toliko novaca da im prevede pravila UEFA-a na hrvatski jezik da ga mogu inkorporirati u svoja pravila. A što se samog prijedloga zakona tiče, dozvolite tri upozorenja. Članak 2. izmjena i dopuna najprije predviđa mogućnost da nije protupravno ponašanje ako netko u sebi ima do 0,8 promila. Ok, ali sad u stavku 2. se propisuje da je protupravno ponašanje posjedovanje, konzumiranje alkoholnih pića pri dolasku na samo sportskom takmičenju te prilikom povratka sportskog takmičenja, a članak 7. dozvoljava i točenje alkoholnog pića do 6%, dakle piva najjednostavnije. E sad, ovaj stavak 2. u članku 2. vam nekako ne ide. Ne može biti protupravno ponašanje ako netko na povratku s nogometne utakmice popije čašu pive jer to nije protupravno ponašanje. A ovdje piše da je svako posjedovanje i svako konzumiranje alkohola i na povratku iz Zagreba u Čakovec protupravno ponašanje. Zato bi ovu odredbu stavka 2. trebali uskladiti to s ovom, ali ne i stavka 1. i člankom 7. kako ne bi bila međusobno kontradiktorna. Nadalje, pozdravljam promjene koje ste napravili u člancima 8. i 9. izmjena i dopuna i primjereno razjasnili da je navijač onaj koji ide na sportsko takmičenje, a ne koji se izjasni kao navijač ili nosi navijačka obilježja, a posebice pozdravljam i ovu promjenu u članku 9. gdje policija mora zatražiti prekid sportskog takmičenja ako ispunjeni uvjeti koji su u tom članku propisani. U članku 11. stavak 5. organizatora obavezujete da neće prodati ulaznicu onome komu je zabranjen pristup, ali onda bi trebala postojati obaveza suda da mjere zabrane sportskim takmičenjima dostavlja sportskim savjetima. Ako je, ispričavam se, ali inače ne može se ova mjera izvršiti. I završavam sa sljedećim gospođo Adlešič, promijenite Zakon o sportu, pripremite izmjene zakona o sportu, učinite sportske saveze suodgovornim za stanje na športskim, posebice nogometnim terenima, raspolažu sa previše novaca. Oni nemaju recesiju i krizu kao što vi imate u državnom proračunu jer kad im treba prodaju jednog igrača, a svi su manje-više i menadžeri i zarađuju ogromni novac i nogometni savez nema nikakvu financijsku krizu. Ni nogometni klubovi nemaju recesiju i krizu i ne moraju raditi rebalanse. Učinite ih suodgovornim za ovo. Tamo gdje se problem dešava treba se početi rješavati, a država i policija sa strane im samo treba pomagati, onda ćemo imati početne rezultate. Previše neodgovornosti, šlamperaja, ljudi koji raspolažu sa previše novaca u nogometu i neodgovornim odnosom prema stanju na tome. Ja se osjećam, nadam se da ste se i vi tako osjetili da su nam opalili šamarčinu ponašanjem upravo zbog slučaja u Poljudu između 1. i 2. čitanja nemojte dozvoliti da nas šamaraju i nakon usvajanja ovog zakona. Hvala.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Arsen Bauk.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Lesar, što se tiče hrvatskih iskustava doista se uglavnom radi o nogometnim natjecanjima i dobro ste primijetili na neki način indiferentnost saveza prema ovim događanjima na stadionima što se tiče navijačkog divljanja. Također, ustvari ovaj zakon bi se slobodno mogao nazvati zakon o sprječavanju nereda na inozemnim sportskim terenima jer ustvari jedina nova i učinkovita mjera je javljanje u policijsku postaju prije ovih inozemnih utakmica. Svi ostali izmjene ovog zakona neće u osnovi spriječiti ono što se događa u Hrvatskoj jer su takva ponašanja bila kažnjiva i po sadašnjem zakonu bez ovih izmjena, prema tome bitno je što se tiče ovoga samo tu politička volja i želja da se takve stvari spriječe. Naravno, nije dobro ustvari, ipak nije dobro da je samo nekoliko utakmica s ovolikim brojem gledatelja, iako ste to argumentirali s manjim izdvajanjima iz državnog proračuna. Ali ako se već klubovima oprostilo nekoliko stotina milijuna kuna, onda dvije utakmice više sa milijun kuna bi čak bilo opravdano ulaganje za takvo opraštanje dugova. I na kraju u Hrvatskoj jesu samo na nogometnim stadionima i vezano uz nogometne utakmice neredi. Međutim, ukoliko se, ne bi se trebalo samo zaustaviti na tome jer će huligani način onda i druge načine i druge utakmice kako da te neke svoje frustracije se iskažu. Primjerice u Grčkoj se utakmica … [[Govornik se ne razumije.]] je visokog rizika ako se igra i vaterpolo i ženska odbojka i bilo koji sport ukoliko se neredi ne događaju na nogometu. Zahvaljujem.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Kolega Arsen dobro ste me podsjetili na onaj zakon koji je omogućio tobože privatizaciju a zapravo oprost velikog dugovanja koje su prvenstveno nogometni klubovi imali na čemu je profitirao i nogometni savez. Ali za razliku od vas ja se ne bojim da će se huligani u Hrvatskoj preseliti na druga borilišta športska jer znam i dosadašnja iskustva to pokazuju da su drugi sportski savezi svojim pravilima i redovitim sankcioniranjem klubova koji se nisu pridržavali naučili ih pameti i rade izuzetno dobro i na prevenciji, na organizaciji i na sankcioniranju. I zbog toga smatram da upravo na nogometu i na nogometnim stadionima moramo i jedino mjesto gdje možemo dobiti bitku je to bez potpore, aktivnog sudjelovanja Hrvatskog nogometnog saveza nećemo napraviti ništa. Tih kojih se vi bojite da pređu na košarku, rukomet ili vaterpolo nastali su na nogometnom stadionu. Kada tamo napravimo reda nećemo se više imati koga bojati. Hvala.
Druga replika, gospodin zastupnik Ivica Pančić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Lesar, kako se zakon provodi u Hrvatskoj najbolje je upravo pokazala ova utakmica o kojoj ste govorili, Hajduk-Dinamo iako se isto tako moglo dogoditi i u Maksimiru. Nakon izrečene kazne koja je prva reakcija bila uprave kluba? Da oni nisu odgovorni. Zašto je to tako? Zato što smo ih naučili na takvo ponašanje jer političke volje i spremnosti na zamjeranje sa čelnim ljudima, prvenstveno nogometnih klubova nije bilo. A da li će ovaj, da li će ovaj novi zakon nešto riješiti na tom planu ja se bojim da neće. Jer opet nakon takve jedne nove utakmice da li u Maksimiru ili Poljudu ponovno će uslijediti i nakon najblaže izrečene kazne odgovor mi nismo krivi, kriv je netko drugi. A ovaj zakon uistinu ne precizira tko je na posljetku odgovoran. Da li su to organizator. Što ukoliko organizator ispuni sve tehničke uvjete i brojače karata i videonadzor i potreban broj zaštitara a dogodi se ono što se dogodilo na Poljudu. Zaštitarske firme se ponašaju kao da one nisu odgovorne za ništa. Može se unijeti pet baklji ali ne može 555 a da zaštitarska firma kaže mi nismo odgovorni. Na kraju će biti odgovoran nekakav pojedinac zaštitar. I čitava priča u Hrvatskoj se svede kada se postavi pitanje odgovornosti tko je odgovoran, na kraju postane odgovorna policija. A čitav ovaj cirkus plaćaju hrvatski porezni obveznici oni plaćaju policiju da uvodi reda, na kraju je policija odgovorna za sve ono što se događa a netko drugi ubire veliki profit i stavlja ga u svoj džep. Hvala.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Kolega Pančić u pravu ste i ispala je apsurdna situacija da ova izjava da organizator te utakmice nije odgovoran nije istinita jer to je Hrvatski nogometni savez potvrdio, oni su prilikom odmjeravanja kazni i ublažavanja kazni pošli od toga da organizator utakmice nije odgovoran. Da su redari bili odgovorni. Ali ajmo onda reći ovako, ako nije organizator, redarska služba, a te baklje vjerojatno dođu na stadion dan ranije ili u torbama nekih dužnosnika klubova. Jer oni se moraju dodvoravati ovim navijačkim skupinama jer oni od toga žive u medijskom promotivnom smislu. Ajmo proglasiti da je za stanje na nogometnim stadionima nije odgovoran ni Hrvatski nogometni savez, ni udruženje prvoligaša, ni policija a ona može biti tek treća, četvrta, ajmo ga proglasiti da je odgovoran Baltazar, dr. Baltazar, ćemo naći neku kemijsku novu formulu da nam dovede reda a mi ćemo i dalje tolerirati ovo gospodo u nogometnom savezu sa prilično velikim proračunom koji vjerojatno sada i ovu raspravu promatraju i smiju nam se, smiju nam se, kao što cijelo vrijeme rade, smiju nam se i danas.
… [[Govornik se ne razumije.]] da je profesor Baltazar, zato što bi se to moglo podvesti, ima jedan restoran Baltazar, onda ne bi bilo jasno. Državni tajnik Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepa. Ja sam slušao pozorno rasprave i otprilike se da vidjeti oko kojih odredbi se najviše polemike i diskusija vodi, pa ću vam probati samo dati nekakva pojašnjenja možda to bude pomoglo u daljnjim raspravama u smislu pojašnjenja ili razumijevanja pojedinih odredbi zašto jesu predložene takve kakve jesu. Ja naravno nemam namjeru nikoga ovdje oslobađati unaprijed od odgovornosti ili ga činiti manje odgovornim, međutim, dužan sam reći da je a to je i odgovor nekom od zastupnika, ne znam tko je pitao zašto MUP kao predlagač nije ništa napravio između dva čitanja. Ne sjećam se tko je rekao, MUP je zajedno sa svim onima kojih se ovaj zakon tiče između dva čitanja održao jedan okrugli stol, odnosno seminar o navijanju gdje su bili organizatori Hrvatski nogometni savez i Klub navijača Hrvatske nogometne reprezentacije. Taj seminar je bio dvodnevni i na njemu su sudjelovali zaista i stručnjaci, sociolozi, predstavnici navijačkih udruga, predstavnici UEFE, predstavnici FIFE predstavnici MUP tako da smo i tamo došli do određenih rješenja koja su se pokazala kao dobra i kao praktična o kojima treba u svakom slučaju razmisliti kod promjene zakona. Svo to vrijeme između dva čitanja smo konzultirali na i druge aktere ovoga pitanja kojih se ovaj zakon tiče. Zavisno od toga tko iz kojega kuta gleda na ovaj problem netko se fokusira na huligane, netko se fokusira na organizatore. Međutim, ovaj zakon koji se tiče, pa ja bih rekao četiri čimbenika, to su organizatori, to su navijači, odnosno osobe koje prisustvuju sportskim natjecanjima. To su zaštitari i zaštitarske tvrtke, ali tu su i vlasnici objekata. Do sada je o vlasnicima objekata bilo najmanje riječi u vašim rasprava. Međutim, ja ću vam reći da ima razmišljanja i ideja i o tome da se pojača i odgovornost vlasnika športskih objekata. Ja sam rekao da je to možda pokušaj izbjegavanja odgovornosti, odnosno prenošenje odgovornosti na druge zbog toga što znamo tko su vlasnici športskih objekata. To su najčešće jedinice lokalne samouprave. I bio sam tu jasan da organizator mora sklopiti ugovor sa vlasnikom športskog objekta, da je taj ugovor dvostrani pravni posao i da iz tog ugovora proistječu prava i obveze i za organizatore i za vlasnika i da se ne može temeljem vlasništva športskog objekta prenositi odgovornost i obveze samo na vlasnike športskih objekata, odnosno u krajnjem slučaju na jedinice lokalne samouprave. Ovo vam govorim zbog toga što smo zaista nastojali dobro procijeniti ulogu i značaj ova četiri čimbenika u športskim natjecanjima na način da zaista ne budemo jednostrani u smislu neopravdanog opterećivanja jednog od čimbenika, a da oslobodimo odgovornosti neke druge. Zbog toga sam ja rekao i na prošlom čitanju, na žalost se više danas ovdje ne, ali do sada u javnosti puno govorilo o ovom zakonu kao o zakonu o navijačima kolokvijalno, a ja to ponovo ističem. Ovo nije Zakon o navijačima. Ovo je zakon o onima koji se ponašaju divljački na stadionima i da nema tog divljačkog nastupanja ne bi bilo ni potrebe za ovakvim zakonom. Oko ove odredbe alkohola iz članka 4. stavak 2. Ja ću odmah reći da možda ta odredba nije najspretnija i razmislit ćemo o njezinoj promjeni ili o brisanju toga članka. Međutim, za vašu informaciju, najveći broj najtežih incidenata se događa upravo pri dolasku na športska natjecanja, odnosno pri odlasku. I ono paljenje automobila se dogodilo ne na, čak ne ni u krugu športskog objekta, nego negdje između Splita i Zagreba. Razbijanje tramvaja, razbijanje osobnih vozila, najteže tjelesne ozljede posjetitelja se događaju u pravilu pri dolasku i pri povratku sa športskih natjecanja. Željeli smo prije svega sankcionirati ponašanje u tom razdoblju kako bi osigurali da oni koji idu na športska natjecanja dođu na stadione trijezni. Kontrola i točenje alkohola na stadionu se može kontrolirati zbog toga što i organizator tu može kroz distribuciju alkoholnih pića kontrolirati to tko dođe kupiti piče. Međutim, policija ima najviše posla, najviše obveza i najviše policajaca mi angažiramo u pravilu upravo u praćenju navijačkih skupina, tzv. navijačkih skupina kad krenu recimo iz Belog Manastira ili Osijeka u Zagreb ili u Split i tu policija ima najviše obveza, najviše posla i tu se stvaraju najveći troškovi. Zbog toga nam je bila ideja da kroz ovaj stavak drugi članka četvrtoga upravo onemogućimo te navijačke skupine da se pod navodnicima pripreme, naoštre i nabruse do dolaska na stadion i da onda i na stadionu nastave činiti incidente i kažnjiva djela i prekršaje. Kažem, možda nismo najbolje uspjeli u toj namjeri. Zato ćemo razmotriti ovaj stavak 2. članka 4. zbog toga što nam je zaista želja i namjera bila da ovim stavkom, a inače nekim drugim promjenama osiguramo da posjetitelji dođu na stadione trijezni zbog toga što je praksa pokazala da se na stadionima događa manji broj incidenata nego kod dolaska i pri povratku na stadion. Ono što je rekao isto gospodin Lučin već sam odgovorio zašto policajci čuče. Policija mora postupati i po drugim zakonima, znači ne samo po Zakonu o sprječavanju nereda, nego moramo angažirati i policijske snage i izvan stadiona po Zakonu o prekršajima zbog toga što moramo štititi javni red i mir. I po nizu drugih zakona, Zakonu o sigurnosti cestovnog prometa i drugi zakoni koji reguliraju odnosno sankcioniraju protupravna ponašanja ne samo na športskih borilištima nego i na svakom javnom mjestu. I kao što sam rekao to je glavni problem i zbog toga jesmo usmjerili oštricu i protiv tog protupravnog ponašanja izvan športskih borilišta. I kao što sam rekao ponovit ću, razmišljali smo isto i o tome kako prije svega prisiliti organizatore da oni preuzmu obvezu osiguranja mira i reda na športskim natjecanjima. Nismo prihvatili ovu inicijativu da se vlasnici objekata drastičnije učine obveznim i odgovornijim zbog toga što znamo tko su vlasnici tih športskih objekata i nije u redu da se na jedinice lokalne samouprave prevaljuje dodatni teret. I ono što je rekao gospodin Lesar to sam rekao i u prošlom čitanju isto. Da bi ovaj zakon bio efikasan, odnosno da bi osigurali civilizirano ponašanje na športskim borilištima i na utakmicama nužno je promijeniti i Zakon o športu. Zakon o športu je matični zakon. Zakon o športu regulira odnose u športu između klubova, između nacionalnih saveza i želimo da prije svega tim Zakonom o športu budu kvalitetnije i odgovornije definirani odnosi između klubova i saveza zbog toga što definitivno se na takav način može puno više napraviti da se osigura mir, a onda će policija imati u slučaju puno manje posla i obveza po ovom zakonu. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa u stvari, ja bih htjela samo sa nekoliko rečenica osvrnut se na odredbe zakona koje su u stvari u ovom drugom čitanju, dakle u ovom prijedlogu zakona novina u odnosu na ono što se nije predviđalo i bilo u zakonu o kojem smo raspravljali u prvom čitanju. Naime, odnosi se na ovaj dio i to se provlači kroz nekoliko članaka. Ja sam inače pripremila i amandmane na te konkretne članke, a odnosi se na problematiku konzumacije alkoholnih pića na sportskim objektima za vrijeme sportskih natjecanja. Naime, ako promatramo sada važeći zakon onda se vidi da je zabranjena konzumacija i distribucija prodaja alkoholnih pića svake vrste bez obzira na to koliki postotak alkohola oni imaju osim naravno sokova odnosno bezalkoholnih pića, odnosno bezalkoholne pive. Sada ispada da smo evo već u članku 2. kroz članak 4. najprije je u stavku 1. u alineji prvoj potpuno, dakle izbačeno posjedovanje ili da se protupravnim ponašanjem smatra posjedovanje ili konzumiranje alkoholnih pića. Dakle, toga sada u članku 2. stavku 1. alineji 1. nema. Naime, ubačen je stavak 2. kojim se stvarno ja ću upotrijebiti riječ besmisleno na neki način kaže da se protupravnim ponašanjem smatra posjedovanje ili konzumacija alkoholnih pića i to u razdoblju od polaska do dolaska na sportsko natjecanje, odnosno u povratku sa sportskog natjecanja. Po tome ispada da za vrijeme sportskog natjecanja kako će biti dozvoljeno prodaja alkoholnih pića se možete, hajde da tako kažemo, nalijevati koliko god hoćete kada je u pitanju alkohol stvarno. Ma da ubiti ispada da je u skladu s onim što ste iz članka 2. izbacili. Ono što ovdje želim reći, državni tajnik je sad pokušao objasniti to vezano zašto su išli na sankciju ponašanja koja ide do dolaska na stadion, odnosno pri povratku, međutim, ja bih rekla da se vani zaboravila osnovna poanta koja bi nam trebala biti vodilja kada je u pitanju i ovaj zakon, a to je da li je uopće primjereno alkohol vezati uz sport i sportska natjecanja. O tome se ovdje radi. Dakle, da li mi sada ustvari sa ovim zakonom dozvoljavamo jedan dio alkoholnih pića da se prodaju za vrijeme sportskih natjecanja. Naravno, u onom jednom članku se kasnije ograđuje na neki način kao osim donijeti će se odluka kada se radi o visoko rizičnim natjecanjima. Ja smatram kao zastupnica i obzirom na problematiku pijenja alkohola i u Hrvatskoj i problematiku alkoholizma u Hrvatskoj da je potpuno neprimjereno u ovakav jedan zakon unositi ove odredbe i dozvoljavati točenje alkoholnih pića, istina do 6%, a to znači prevedeno piva za vrijeme sportskih natjecanja, bez obzira bila ona visokorizična, srednje rizična ili niskorizična. Iskoristiti ću ovu priliku kolegice i kolege da upozorim sve nas da je problematika pijenja alkohola i alkoholizma u Hrvatskoj potpuno zanemaren javno-zdravstveni problem. Da li nama može zvoniti na uzbunu podatak da u Hrvatskoj imamo 250 tisuća registriranih alkoholičara ili podatak da u Hrvatskoj oko milijun ljudi ima problema sa prekomjernim pijenjem alkohola. Ili bi nas možda trebao potaknuti na razmišljanja podatak da kada su dječaci u pitanju, ulazak u svijet alkohola počinje sa pijenjem piva, ne sa vinom ili sa nekakvim žesticama, sa pijenjem piva. Ili možda podatak da i u Hrvatskoj kao i drugim zemljama se taj prag kada se djeca susreću s alkoholom godine dakle u kojima se susreću, onu su sve niže pa danas u Hrvatskoj dječaci sa 12 godina kreću u eksperimentiranje s alkoholom, a djevojčice sa 13 godina. A mi onda kao država idemo i preko ovakvog jednog zakona unositi unutra odredbe o dozvoljavanju da se na sportskim natjecanjima toče alkoholna pića. Da li to znači da npr. je bilo neprimjerenih ponašanja na ovim našim rukometnim događanjima? Pa tamo se nije točilo ni pivo, ni vino, ni nešto, osim naravno u vip ložama, što je poseban problem, ali to se trebalo također riješiti primjenjivati odredbe zakona. Dakle, ja upozoravam na to da sa ovim prijedlogom ja ne znam čime je bilo izazvano? Je li to Hrvatski nogometni savez? Ovdje se u obrazloženju kaže da će nacionalni sportski savezi donositi odluku koje su to utakmice visokorizične, nisko rizične. Kolegice i kolege, tim nacionalnim športskim savezima, ali svima redom, ne samo nogometnom, nego i svima bi trebalo uputiti poruku da u Hrvatskoj se alkohol ne može vezati uz sport. Istina, ja možda ovo sad govorim ustvari u vjetar jer smo svjedoci zatrpanošću kroz reklame industrije piva koje direktno ukazuje na to da piti pivo ako si mlad, da je vrlo cool i direktno se povezuje konzumiranje alkohola u ovom slučaju piva sa sportskom, sa bavljenjem sporta, sa navijanjem, sa ovim, sa onim. Dakle, htjela sam ubiti sa ovih nekoliko rečenica upozoriti sve nas da mi na ovaj način podilazimo jednoj industriji, u ovom slučaju to je industrija piva i da na ovaj način unosimo alkohol u naše sportske objekte. Kolegice i kolege, ja ne mogu promijeniti svoj stav, ja smatram da je vezanje bilo koje vrste alkohola uz sportska natjecanja i uživanje u sportu da je to potpuno neprimjereno. Ovo govorim kao osoba koja je na čelu jednog sportskog kluba i koja se bori upravo za to da djeca, naša djeca kroz sudjelovanje u sportu, kroz igranje različitih sportova da ih udaljimo što više i od onoga što može donijeti konzumiranje alkohola. Nažalost kažem, ako idete pogledati što je ustvari Hrvatska uopće činila općenito na suzbijanju alkohola, odnosno alkoholizma, onda se može vidjeti da je ta vrsta ovisnosti ustvari potpuno zanemarena kada je u pitanju bilo kakav nacionalni plan djelovanja, bilo kakva nacionalna politika. Mi imamo različite politike i djelovanja kada je u pitanju droga, evo sad imamo i kada je u pitanju pušenje, ali kada je u pitanju alkoholizam koji u konačnici kad se uspoređuje sa drugim ovisnostima izaziva strahovito puno više problema, ne samo za pojedinca, nego za obitelj, za okolinu bližu ili širu da smo taj dio potpuno zanemarili, onda ispada stvarno da ne čudi da i na ovaj način kroz ovaj prijedlog zakona, a želimo sprječavati i nerede da unosimo ove odredbe unutra. Ja apeliram na predlagatelje zakona. Ne morate usvojiti amandmane koje sam ja ili netko drugi predložio, ali dajte vratite se na one odredbe koje ste imali u onom prvom prijedlogu zakon, a to je da nije bilo dakle dozvoljeno točenje alkoholnih pića i da je koncentracija alkohola bila dozvoljena od 0,5% i naravno i apeliram i na sve vas kolegice i kolege zastupnike da stvarno na taj način popravimo, odnosno poboljšamo ovaj prijedlog zakona. Evo zahvaljujem.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Gordana, dobro ste rekli, dobro ste primijetili što donosi ovaj prijedlog da se unosi ovakve odredbe za koje trebamo sigurno biti svi protiv. Zašto? Upravo zbog toga nije li licemjerstvo, s jedne strane govorimo sportom protiv ovisnosti, alkohol je jedna od najjačih droga, s tim da bih vas još napomenula da je granica dobne skupine mladih je sve niža i niža i upravo zbog toga je to alarmantno, alarmantno područje kojeg moramo stvarno sagledati sa velikom ozbiljnošću upravo zbog toga što takav alkohol na tako mladi organizam ostavlja trajne posljedice. Evo, hvala lijepo.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Gordana Sobol.
Zahvaljujem kolegice zastupnice. Dakle, ono što bih ja htjela još jedanput ponoviti ili upozoriti, ili možda nadopuniti svoje izlaganje. Agresija povezana sa konzumiranjem alkohola daleko je veća u odnosu na svaku drugu ovisnost. Izgleda da mi svi to kad ovakve zakone donosimo zaboravimo. Agresija povezana sa alkoholom se ne događa samo u krugu obitelji, ona se događa na ulici, ona se događa na šanku, ona se događa negdje ne nekom sportskom stadionu. Kad govorimo o problematici alkoholizma treba reći, kad sam rekla da je to javno zdravstveni problem treći po redu. Dakle, u nekakvoj problematici s kojom se Hrvatska susreće u tom javno-zdravstvenom sektoru problematika alkohola i konzumiranja alkohola je na visokom trećem mjestu. Iskoristit ću priliku da kažem vezano oko ovih, ja sam prije krivo rekla ne 0,5% nego 0,5 promila alkohola u krvi. Dokazano je dakle da nivo alkohola u krvi od 0,5 promila do 1,5 promila već izaziva ozbiljne poremećaje i depresije kočečih centara u mozgu a mi sada sa 0,5 u odnosu na onaj prvi prijedlog povećavamo to na 0,8 promila što smatram apsolutno neprihvatljivim.
Gospodin zastupnik Arsen Bauk.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Podsjetit ćemo se kad je ovaj zakon bio u prvom čitanju u sabornici je bilo nazočno toliko ministara i toliko predstavnika Vlade da bi još falio jedino ministar Šuker pa smo mogli slobodno reći da se raspravlja o proračunu. Dakle, toliko je ova tema potencirana kao bitna, toliko je ovaj prijedlog zakona bio potenciran u tom trenutku kao bitan da je okupio više predstavnika Vlade nego oko bilo kojeg drugog zakona osim oko donošenja proračuna i oko izglasavanja povjerenja odnosno nepovjerenja. Bio je ministar pravosuđa, nisam siguran da li je bio ministar prosvjete ali bio je sigurno državni tajnik, naravno bila je podpredsjednica gospođa Adlešić a sada je opet sve ostalo na Ministarstvu unutarnjih poslova. Naravno, postoje dvije vrste navijača. Jedna su oni koji kad vide policajca onda im je žao što tamo ne mogu raditi nerede i postoje oni drugi u koje i sam pripadam kad vidi policajca onda mu je drago jer naravno očekuje da ga zaštiti od onih drugih koji rade nerede. Što se u stvari promijenilo u međuvremenu? Dakle, možemo reći da gospođa Adlešić, nje nažalost nema ali ja ću to ipak izreći, nije uspjela pobijediti sa ovim zakonom. U najboljem slučaju, izvukla je neriješeno i to na domaćem terenu što nije neki naročiti uspjeh jer sve one odredbe oko koje su se vodile velike rasprave na kraju su izbačene iz ovog zakona. Ovaj zakon ima jednu dakle dobru stvar a to je da će uspjeti spriječiti nerede koji se rade izvan Hrvatske jer nije bilo u zakonu predviđeno dakle nemogućnost odlaska na inozemne nego samo na domaće utakmice. To je jedina i najveća ustvari dobra stvar u ovome zakonu. Druga dobra stvar u ovome zakonu je to što je pokazalo da je ipak unatoč velikoj političkoj volji da zakon ide u prvo čitanje, u hitni postupak ipak je išlo u drugo čitanje i promijenile su se neke odredbe koje su bile i sa ustavno-pravne pozicije upitne. Ono šta treba naglasiti, dakle osobno mislim da bi dakle trebalo izmijeniti odredbu koja govori o mogućnosti da budu prekršajni suci na stadionu i da se to stavi kao obaveza jer ne vjerujem da ima ijedan organizator sportskih natjecanja koji organizira utakmice visokih rizika a nije njih previše koji nema prostoriju gdje bi mogao biti prekršajni sudac. Prema tome, mislim da bi to ipak bilo dobro da to bude obaveza a ne mogućnost u zakonu. Također, mislim da nije točno i da nije korektno povezivati bilo koji događaj na utakmici Hajduk-Dinamo sa izmjenama ovog zakona. Sva protupravna ponašanja koja su bila tamo su kažnjiva i po sadašnjem zakonu. Prema tome, nije potrebno to vezivati sa ovim izmjenama zakona. Ponavljam, rekao je gospodin Lučin u ime kluba da nam ove izmjene u načelu nisu potrebne i osim ovoga dijela za inozemstvo doista se neće ništa puno promijeniti ukoliko ne postoji politička volja da se ove druge, dakle ne ove huliganske stvari nego ove verbalno huliganske stvari o poticanju mržnje, netolerancije itd. da se ne spriječe. Prema tome, mislim da bi policiji trebalo dati ovlasti da može prekinuti utakmicu a ne samo predložiti prekidanje utakmice. Tu imam ogradu ukoliko se na međunarodnim natjecanjima i ukoliko takva odredba nije u međunarodnim savezima drugačije definirana, i da privremeno prekine utakmicu ukoliko naravno organizator ne upozori navijače na neprimjereno skandiranje ili nešto takvo. Jer sasvim sam siguran da čelnici nogometnog saveza neće reagirati na takve činjenice. Televizijski komentatori nažalost ne reagiraju na takve činjenice. Dakle, ostaje nam jedino država, to je policija i mislim da bi policiji trebalo dati i takvu ovlast. Riječ, dvije o neredima na nogometnim natjecanjima onim drugim. Točno je, u Hrvatskoj su trenutno najveći problem neredi na nogometnim natjecanjima i naravno događajima vezanim uz nogometne utakmice. Ali prije su bili najveći neredi u Hrvatskoj. Pa kada se tu više-manje uspjelo to smanjiti na jednu ajmo reći bolju razinu nego što je bilo prije onda su se ti neredi preselili kod gostovanja naših klubova u inozemstvu, onda su naravno imali i svoje druge implikacije pa sada ovim zakonom će se to možda ipak na neki način spriječiti. I gdje će onda ti huligani izražavati svoje frustracije i nezadovoljstvo? Mene je strah da se to onda ne počne događati na utakmicama niskog rizika, da policija onda naravno će i tome posvetiti pažnju, da se to ne počne događati u drugim sportovima itd. Što se tiče nekih drugih izmjena ovoga zakona meni je žao da je iz članka 2. da su izbačene vrijeđanje po drugim posebnostima. A predlagatelj je to obrazložio ustvari da nije točno definirano šta su to druge posebnosti pa da se policija na neki način uspije, ne ulazi u to arbitriranje, međutim tu su ostale regionalne posebnosti a nisu baš ni u Hrvatskoj definirano šta su to regije pa onda ispada da je neprimjereno skandiranje na utakmici Hajduka i Dinama ukoliko se vrijeđaju jedni navijači druge. Na regionalnoj osnovi recimo ukoliko igraj Hajduk i Šibenik ili Hajduk i Zadar, ili ne znam Dinamo-Inter Zaprešić da onda takvo vrijeđanje nije protupravno zato jer su iz iste regije. Prema tome, mislim da bi bilo dobro da ostane i ona druga posebnost pa neka policija onda slobodno arbitrira u tome je li to točno ili nije točno. Uostalom, na kraju će to odlučiti sud kod kojega dođe takav slučaj. Što se tiče alkohola kako ne konzumiran alkohol nemam tu neku pretjerano veliku bojazan. Naime, ukoliko se sa 0,5 promila može upravljati automobilom onda ne vidim nikakvog razloga da bi to trebalo biti ograničenje i zato da se ne može biti na stadionu. Također prilikom one rasprave od 0,5 promila i nula, nula, neki su predlagali da i 0,8 granica gdje se može upravljati automobilom u nekim europskim zemljama je to tako. prema tome, mislim da ne treba baš biti toliko rigorozan, da ova odredba je povećana prema gore, ali mislim da to nije neki veliki problem jer neće se problem alkoholizma riješiti da na nogometnu utakmicu neće moći doći ljudi koji imaju sa jednom, dvije ili dvije pive. I naravno na kraju ovaj dio oko VIP svečanih loža, dakle sasvim sigurno je da premijer neće raditi nerede na sportskim natjecanjima, ako popije i čašu šampanjca, neka on i dalje pije rujno vino, samo da naravno stvari u državi budu bolje. A što se tiče skandiranja i onoga što je rekao gospodin Tanković, mislim da uvijek treba reagirati kada se događaju takva neprimjerena skandiranja jer naravno nisu krivi primitivci, krivi smo mi koji smo šutjeli ukoliko smo šutjeli. Zahvaljujem.
Hvala. Gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo ja ću samo nekoliko rečenica oko zakona. Činjenica da u 5 godina primjena ovog zakona koji je do sada na snazi smo imali 6 tisuća 429 prijavljenih izgrednika, 4 tisuće 217 su od njih bili prekršajno, odnosno privedenih izgrednika, 4 tisuće 217 ih je do sada bilo prekršajno prijavljeno, 324 su bile ozlijeđene osobe, a od koje 32 teže. U tih 5 godina, ozlijeđena su i 54 policajca, uništena ili oštećena 38 autobusa i tramvaja, 31 policijsko vozilo, 141 automobil i 7 željezničkih vagona. Znači imali smo jedan zakon koji je pokušao definirati ovu tematiku i na kraju krajeva osigurati da na sportskim borilištima i na putu do njih imamo sigurnu situaciju, ali to sve skupa nije bilo uspješno. Čisto sumnjam da će i nakon što usvojimo ovaj zakon, situacija biti puno bolja. Zbog čega to mislim? Mislim zbog toga što se tu radi o jednom širem društvenom problemu i zbog toga što uz odgovornost države za rješavanje toga problema odgovornost ne preuzimaju i drugi sudionici cjelokupnog sportskog događaja. Konkretno tu mislim na sportske klubove, na kraju, krajeva i sportske saveze. Ukoliko su hrvatski klubovi u proteklih nekoliko godina platili 750 tisuća eura kazne za lošu organizaciju određenih sportskih događanja i sve naravno u međunarodnim natjecanjima, a u Hrvatskoj su te kazne nikakve ili simbolične. Jasno je da Hrvatski nogometni savez ne posvećuje dovoljnu pozornost ovom problemu, a i Udruga prvoligaša koja je organizator, prve, druge i ostalih Hrvatskih nogometnih liga. Jer ako predsjednik Udruge prvoligaša kaže da je događaj na jednoj utakmici bio fantastičan zbog toga što je bilo upaljeno toliko i toliko baklji, zbog toga što je napravljena koreografija koja nije bila dogovorena sa policijom prije toga, a koja je po izjavama policije bila dodatno uzrok nesigurnosti, odnosno mogućeg problema na utakmici, tu nešto ne štima. Ukoliko ljudi koji bi trebali odgovorno provoditi sigurnost na stadionima, jer nije samo policija tu da osigura sigurnost gledatelja, nego i oni koji organiziraju priredbu, ukoliko baš oni potiču suprotno da se rade određene aktivnosti koje dovode do nesigurnosti, normalno da nešto ne štima. Rekao bih nešto je trulo u državi Danskoj. Moramo osigurati da i uz policiju drugi čimbenici organizacija sportskih priredaba preuzmu svoj dio odgovornosti. Zbog čega za organizaciju utakmica u Hrvatskoj nogometnoj ligi kada imamo problem na jednom derbiju hrvatskom zbog čega čelnik Udruge nogometnih prvoligaša govori da je to bilo fantastično, ukoliko smo imali problem i od organizatora i od čak sudionika natjecanja. Čak su neki i nogometaši nosili baklje i promovirali bacanje pirotehnike u stadion. Normalno da u takvoj situaciji policija se vrlo teško može nositi koji je prisutan danas u Hrvatsko, jer naravno niti Nogometni savez niti Udruga prvoligaša ne snose svoj dio odgovornosti za organizaciju priredbi. Mislim da bi tu trebalo i u zakonu možda ne znam da li je ovo jedan mjerodavni zakon, vjerojatno je Zakon o sportu, da se definira da su oni odgovorni za to što se dešava ili barem suodgovorni za ono što se dešava na stadionu. Jer ne vidim zašto bi plaćali kazne međunarodnim organizacijama, a u Hrvatskoj kada napravite propust u organizaciji nitko vas ne kazni. Eventualno pokušaju napraviti pritisak da se sljedeća utakmica odigra pred praznim stadionom, a onda se izvrši pritisak kroz udrugu, kroz savez i na kraju se odustane od takve kazne. Mislim da s time nećemo postići previše. Što se tiče samog zakona, ja pozdravljam neke stvari koje su promijenjene od prvog čitanja. Mislim da zbilja da li je netko popio pivu ili dvije ili čašu crnog vina nakon ručka neće utjecati na to da se na samoj utakmici ponaša rizičnije nego što bi to bio bez čaše crnog vina. I normalno ukoliko ste u mogućnosti u prometu sudjelovati sa određeni postotkom 0,8 ne vidim zašto to ne bi bilo moguće i na utakmici. Ali ono što ne pozdravljam u zakonu je što se dosta široko može tumačiti dolazak na utakmicu, odlazak sa utakmice. Tko će ustanoviti, to sam govorio i priliko prve rasprave, tko će ustanoviti da li je netko tko se slučajno našao u kafiću pokraj stadiona, možda je i navijač, možda će gledati utakmicu na Plazmi u kafiću, popio je i preko toga, možda ima i veću koncentraciju alkohola u krvi, ali nema namjeru niti voziti, nema namjeru niti ići na utakmicu. I onda ga legitimira policijski službenik i može ga na osnovu toga privesti i počinio je čovjek prekršaj iz ovog zakona. Mislim da uvijek kada se može ekstenzivno tumačiti neka ograničavajuća norama, odnosno sankcionirajuća norma, da moramo imati preciznije definirano što to znači i koga se može sankcionirati jer po toj logici, netko tko krene na put na more slučajno iz Zagreba prema Splitu kada je utakmica u vlaku uz navijače može biti kvalificiran kao navijač i na kraju krajeva ga policija može privesti i zadržati za vrijeme utakmice. Mislim da nije to dovoljno jasno riješeno u zakonu, mislim da bi takve stvari trebali preciznije definirati kada govorimo o konkretnim primjerima i konkretnim slučajevima kada se podliježe određenim sankcijama. I na kraju, reći ću nemoguće je riješiti problem navijača i ne korektnog ponašanja na sportskim stadionima navijača i nekorektnog ponašanja na sportskim stadionima bez da Hrvatski nogometni savez i udruga prvoligaša ili i na drugim sportovima, drugi savezi preuzmu svoj dio odgovornosti. Nije dobro kada se po svojoj prilici određeni čelnici saveza iščuđavaju kada naši navijači naprave skandal kao što je bio skandal u Malti a sa druge strane daju dvosmislene izjave prilikom nekih događanja iz prošlosti. Na kraju svojim djelovanjem i kao čelnici tih udruga bi morali znati da snositi odgovornost jer navijači gledaju šta oni čine i šta oni govore. I zato bih volio da se i zakon možda promijeni, Zakon o sportu, da se unese dio odgovornosti u sportske saveze kako bi svi koji su zainteresirani mogli podnijeti dio odgovornosti za ono što se danas dešava na stadionima. Bez obzira da li se radi o nogometu, rukometu, vaterpolu ili boćanju. Svejedno je, ali morate ukoliko ste odgovorni za određeni sport, podnijeti odgovornosti za ono što se dešava na sportskim borilištima. Hvala lijepo.
Hvala. Vidite kolega, kažete nešto, uporabili ste jednu figuru "da je nešto trulo u Državi Danskoj". Mene je sada to odmah podsjetio kako sam ja '81. godine dobio godinu dana zatvora jer sam rekao da je nešto trulo ali ne u Danskoj, nego u jednoj drugoj državi. Zato treba dobro sankcionirati. Gospodin zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa evo moram reći da mi je žao što nema potpredsjednice Vlade, obzirom da se u svom drugom izlaganju uglavnom referirala na ono o čemu sam ja pričao. Moram priznati da me iznenadila njena izjava i uputa meni, odnosno nama u SDP-u da se ja i kolega Josipović dogovorimo oko nečega. Ja ne znam, možda mi to ne znate, ali mi smo vam u SDP-u demokrati i mi smo demokratska stranka. Nama je dopušteno da možemo različito, ne samo misliti, nego i različito govoriti i predlagati pa i glasati i da za to ne snosimo sankcije. Zato me čudi da je gospođa koja je po političkom opredjeljenju liberalka se čudi što u jednoj stranci dvoje ljudi imaju različiti stav, ali dobro. Što se tiče ovoga zakona, ma ja ne mislim ni da je on blag, niti da je on oštar. Ja mislim da je ovaj zakon nepotreban, jer ovim zakonom defacto se ništa neće riješiti. Zašto? A da ovaj zakon ima jednu veliku, veliku zamku. Ovim zakonom, recimo kada igraju Hajduk i Dinamo u Zagrebu cijela Hrvatska vam je nogometni stadion. Kada vam krenu dečki iz Dubrovnika na nogomet u Zagreb, iz Osijeka u Zagreb, cijela Hrvatska je, jer oni od Dubrovnika do Zagreba spadaju pod ovim zakonom. Ja ne znam zašto to, kada u Hrvatskoj ima masu zakona, od prekršajnog, kaznenog itd., da ih sada sve ne nabrajam, Zakona o sigurnosti u prometu, gdje se oni mogu po tome sankcionirati. Dakle, on od onog trenutka kada krene na utakmicu dok ne dođe u Zagreb i dok se ne vrati natrag recimo u Dubrovnik, on spada po ovaj zakon. Sada tu mislim da je, ovakav tip zakona, i ja ne znam da li ga ima i jedna europska zemlja, da sportska Arena postaje cijela zemlja kada su derbiji. Netko je tu govorio, sva sreća da nemamo često te sportske derbije i te utakmice visokog rizika. Netko je tu govorio da je nogomet više od igre. Zanimljivo kako te televizijske inače reklame kojima se reklamira pivo, postale su i sastavni dio našeg vokabulara ovdje u Saboru. Nogomet je više od igre možda za nas u Hrvatskoj, ali u svim normalnim zemljama nogomet je igra oko koga se vrti veliki biznis. I to moramo znati. E sada, što su pivari i pivovare vezane uz nogomet, to je jedna posebna, to je jedna posebna priča. Ja kada bih bio zločest, ja bih rekao da su pivari imali utjecaj na kreiranje ovoga zakona. Jer mi nije jasno zašto je dopušteno da se na nogometnim stadionima i na sportskim borilištima i drugim jer postoje sportovi gdje se ne pije, recimo, ne pije pivo. Recimo na tenisu se vjerojatno pije šampanjac ja pretpostavljam ili na … [[Govornik se ne razumije.]] Zašto recimo nije stavljeno ako ne do 14, barem do 12%. Pa Hrvatska je zemlja poznatih vina. Zašto se ne bi mogla, recimo ja da idem na utakmicu piti, nikada ne bih popio pivo, ja bih popio deci vina. E sada, ja sa pravom sumnjam i mogu posumnjati da se ovim Zakonom pogoduje ne pivarima jer koliko ja znam samo pivo ima do 6%, jedino neka bevanda i loše vino može imati, čak i loša bevanda ima više od 6%. Prema tome, možda predlagatelju za razmišljanje, nisam protiv čašice piva i čašice vina, ali da razmisli o tome da ne bude samo pivo. Ja ne mogu pristati na stranu onih koji kažu da je čaša piva dovoljno da se napravi ne znam nekakvi nered i da se netko potuče. Ja ne idem često na sportske susrete ali sam često na različitim koncertima i to na koncertima na kojima se konzumiraju velike količine piva. Ja nikada u svojih 30 i nešto godina što obilazim te koncerte gdje sam kao što sam rekao ispiva dosta piva nisam vidio da se netko potukao, dapače, svi se poslije vole, grle i ljube. A zanimljivo samo na nogometnim utakmicama se tuku. E tu bi se trebalo malo, tu bi se trebalo malo zabrinuti. Dakle, ja mislim da se moramo vratiti ishodištima, moramo se vratiti stadionima, stadioni su borilišta sportska, su ključ rješenja. Jer dok mi taj problem ne riješimo cijela Hrvatska će prilikom svakog derbija biti sportska arena, a to je po meni nedopustivo. Bilo je tu dosta priče oko toga koliko policajaca, da li policiju angažirati u odnosu na organizatore itd.. Mi hoćemo u Europsku uniju i nadam se da ćemo preći preko ove slovenske brane i da ćemo tamo stići što prije. Međutim, u Europskoj uniji postoje određeni standardi baš kada je riječ o policiji, kada je riječ o sportskim takmičenjima. Tamo vam se dodatni angažman policije plaća. Jer suludo je recimo da imate nekakvo dioničko društvo ili imate nekakvog privatnika koji ima nekakav sportski klub koji recimo po derbiju inkasira višemilijunske iznose. A da istovremeno porezni obveznici, građani ove zemlje, Ministarstvo unutarnjih poslova mora trošiti milijune da ih se osigurava. Suludo. Dakle, oni bi onda te novce trebali knjižiti na svoj račun. Postoji standard. Ja znam da u Ministarstvu unutarnjih poslova postoji pravilnik kojim su utvrđene i znaju se cijene. Pazite, hajde da i to kažem. Kad smo angažirali, recimo kad su se angažirali policajci na nekim koncertima uredno su se ispostavljale fakture. Neke su čak i bile plaćene, što će vas začuditi. Ali ja još nisam čuo da je neka faktura za dodatnim osiguranjem poslana i naplaćena od nekog sportskog kluba, posebno nogometnog kluba, jer na žalost mi danas ovdje uglavnom ne govorimo o sportskim natjecanjima. Mi ovdje govorimo isključivo o nogometnim natjecanjima. Možda to i nije tako loše. Još jednu stvar koju želim reći. Mislim da kazne moraju biti veće za organizatore. Ja ne znam koliko one moraju biti sukladne Prekršajnom zakonu ili ne moraju, ali treba po meni naći model. One moraju biti veće. Jer ako netko na nekoj utakmici zaradi recimo 5 milijuna kuna, e onda brate ako nisi osigurao tu utakmicu da nitko ne nastrada, pa kad platiš pola milijuna ću te pitati. Netko je tu rekao da nogometni savez i različiti savezi plaćaju velike globe itd. Ja bih tu učinio odgovornim fizičke osobe po zapovjednoj odgovornosti, jer kad bi on iz svog džepa morao dati te novce, a ne iz sponzorskih itd. novaca ja vas uvjeravam da bi drugačije govorili i da bi se drugačije ponašali. I ono što također, mislim da ono što trebam kazati, a to je i to me na kraju krajeva još jednom vodi na tu zamisao i pomisao da nam ovaj zakon ovakvog tipa nije potreban. Ne mislim da ne treba regulirati ovaj prostor. Dapače, ali ne na ovakav način a to je da o ovom Zakonu o prevenciji nema ništa. Do sad smo u članku 36. postojećeg zakona imali jednu stvar koja je po meni bila dobra, koja kaže da se osim skrbnika obrazovne ustanove, škole, sveučilišta itd. obavještavaju, informiraju kako hoćete o izgrednicima na sportskim terenima. E sad mi to ukidamo s člankom 17. raspravljanog zakona sa čudnim obrazloženjima da nema potrebnih i adekvatnih programa. Ma dajte, pa napravimo, valjda u ovoj zemlji može netko napraviti nekakav program. Ja tu vidim čak prostor recimo da se putem različitih radionica angažiraju i uklope navijačke skupine. Zašto oni ne bi govorili u školama ne znam ili na fakultetima u nekim radionicama o nasilju. To je najefikasniji način prevencije. I to mi nije jasno zašto se jednostavno konstatiralo da nema adekvatnih programa i onda je policija, odnosno Prekršajni sud će odustati od obavješćivanja. Ja bih ipak obavješćivao bez obzira što nema adekvatnih programa. I zadnje, mislim da ova ideja, odnosno oni koji su zastupali tezu da treba promijeniti zakon, i Zakon o športu ili sportu kako hoćete, da je možda to prostor da definiramo nekakve odnose u smislu stanja na sportskim terenima ako ne već ovim zakonom. Završavam ponavljajući da dok ne riješimo pitanje stanja na sportskim terenima, odnosno sigurnosti na sportskim terenima nećemo imati značajnijih uspjeha na ovom planu. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. A prije rasprave o suštini stvari htio bih da tako kažem nekoliko uvodnih napomena ili stajališta. Apsolutno se zalažem da se na svaki zakoniti način spriječe neredi na sportskim priredbama zato što nitko ili ni jedan razuman čovjek ne želi ići na sportsku priredbu ako tamo očekuje nerede od sudionika te priredbe ili očekuje neprecizne, korištenje nepreciznih ovlasti policije. Ni jedno ni drugo nije dobro. Drugo što želim reći i izgrednici i kriminalci moraju sasvim precizno znati šta ih očekuje kad nešto rade. Drugim riječima želim reći da zakon mora biti tako precizan da ne ostavlja puno diskrecijske volje policiji ili sucu za prekršaje. Po mojem mišljenju ovaj zakon, ovaj prijedlog zakona ima nekoliko rješenja koji od Sabora traži da presumira, da će policija i da će Prekršajni sud biti dobronamjeran i da neće zlokoristiti svoje ovlasti. Takve formulacije ne daju garanciju ni da ćemo uspjeti, a ni da će postupak biti da tako kažem svrsishodan. I treće što želim reći ovaj zakon nije riješio ili po mojem sudu nije riješio na ispravan način odgovornost udruge navijača, odgovornost zaštitarskih firmi koje sudjeluju u čuvanju sportskih objekata i reda na sportskim priredbama iz njihove naravno obveze nije precizno utvrđena odgovornost organizatora sportske priredbe, sportskog natjecanja niti odgovornost klubova koji sudjeluju u organizaciji sportske priredbe. A za široke ili neprecizne definicije u pojedinim odredbama počet ću od članka 2., odnosno članka 4. O tome sam već govorio. Prema stavu drugom, stavku drugom protupravno ponašanje smatra se posjedovanje bića u razdoblju od polaska do dolaska na sportsko natjecanje. Drugim riječima, protupravno je ponašanje posjedovati u automobilu s kojim krećete ispred svoje kuće alkohol bez obzira nosite li ga recimo iz Splita u Zagreb nekom studentu ili ste ga stavili da ga popijete tokom vožnje. To je protupravno ponašanje. Takva odredba omogućuje policiji da sasvim iz drugih razloga tretira to prekršajem, mada to sasvim sigurno znamo nije prekršaj. Dakle, to je vrlo neprecizno. Kolega Šime Lučin je rekao da onda cijela Hrvatska pa čak i šire postaje sportsko polje, sportski teren. Takva odredba sasvim sigurno ne pojačava pravnu sigurnost niti pravnu državu. Kad je već riječ o alkoholu, pojavljuje se praktičan problem. Praktičan je problem kako utvrditi na utakmici koja je visokog rizika i ima 50 ili 100 tisuća navijača da oni nisu alkoholizirani. Ja vas uvjeravan, jedan prosječan čovjek koji popije pola litre vina ima preko 0,8 promila alkohola, a za normalnog takvog pijanca neće se ništa vidjeti na ponašanju. Koja je to sposobnost policije da to otkrije? Znači morala bi mjeriti, egzaktno dokazati. Dakle, to je zakon zapravo gola forma, nudum ius, ne možete to nikako provesti. Kad je riječ o kažnjavanju, naravno da jesam da se kazne propišu i da se one primjenjuju, ali kad je riječ o mjerama koje se izriču za počinitelje prekršaja, onda ja mislim da su mjere veća kazna nego sama kazna, a to ipak nije smisao ovog zakona niti na tome treba inzistirati. Recimo da u članku 32. novi koji je, predviđeno je da sudac za prekršaje može izreći mjeru, zaštitnu mjeru zabrane prisustvovanja određenim sportskim natjecanjima. Ja ne znam što zakonodavac, odnosno predlagatelj misli, ako koliko ja kao običan prosječni građanin znam, recimo športsko natjecanje je natjecanje u nogometu prve nogometne lige, a u tome se natjecanju događa puno utakmica i puno kola kako se to kaže sportskim rječnikom, znači li to da sudac može izreći mjeru zabrane samo za to nogometno natjecanje ili samo za pojedine klubove ili za sva sportska natjecanja, pa i šah recimo. Takva norma po meni nije, ne otvara sigurnost građanima koji idu na utakmicu, nego im daje strah da odlaze na utakmicu. Ponavljam, tko će razuman prihvatiti rizik da policija provjeri je li u autu imate alkohol, niste pijani, niste popili, ali učinili ste protupravno djelo i onda vam može izreći ovakvu mjeru. I sada da idem na prelazne i završne odredbe, što mislim da je vrlo važno, u članku 24. nadzor nad provođenjem ovog zakona obavlja ministarstvo nadležno za unutrašnje poslove i druga ministarstva u okviru svoje nadležnosti. Zašto to naglašavam? Zato što u članku 25. stavak 2. propisano je da će pravila i mjerila za opremanje sportskog objekta, dakle stadiona, dvorana itd., uređajima za kontrolu i brojanje ulaznica, video nadzor i druga mjerila minimalan broj redara itd. propisati u roku od 6 mjeseci organizatori natjecanja, udruge, sportski savezi itd. To je javna ovlast. Dakle, oni će utvrditi koji su to kriteriji da je dozvoljeno držati sportsko natjecanje u tom obimu. Da li ministarstva imaju takvo povjerenje prema sportskim saveza da im bianco potvrđuju da će to dobro napraviti? A cijeli zakon kaže da to ne rade za sada dobro i da ne vode brigu o sigurnosti. Dakle, ovdje bi sasvim sigurno trebalo unijeti u odredbu da će nadzor nad provođenjem zakona dati ova ministarstva i da će dati suglasnost, da je potrebna suglasnost na te opće akte o pravilima i mjerilima za opremanje sportskih objekata, sportskim savezima, da će im suglasnost dati ova ministarstva. Bez te suglasnosti, ta pravila ne obvezuju nikoga jer se svaki dan mogu promijeniti. Na kraju bih htio reći da se ostavlja sportskim savezima koji su sami utvrdili kriterije da li stadioni i sportski objekti ispunjavaju uvjete da oni odrede da li ti objekti ispunjavaju uvjete. Pa to je zaista apsurd u samom zahtjevu jer onome kome ste rekli da sam propiše te uvjete, on će sam i provjeriti je li te uvjete ispunio pa ako sam utvrdi da ih nije ispunio, on će propisati da ti objekti nisu podobni za sportsko natjecanje. To je zaista apsurd. Takvih rješenja ovdje ima nekoliko, ali evo, ja sam samo htio istaknuti ova na kraju. Mislim da ovo zaslužuje barem da se odgodi glasovanje o ovakvom zakonu kako bi Vlada Republike i predlagatelj mogao proučiti prijedloge koji su išli i u obliku amandmana i u obliku rasprave pa sam intervenirati svojim amandmanima ako zaista želi imati logičan zakon. Hvala lijepa.
Hvala. Dvije replike. Prva, gospodin zastupnik Ivica Pančić.
Zahvaljujem. Kolega Leko, kada ste govorili o nejasno definiranoj odgovornosti između organizatora sportskog natjecanja, zaštitarske tvrtke i navijača, odnosno udruge navijača, to je u potpunosti točno i podvlačim taj značaj naglašavajući da je predlagatelj zakona možda trebao usvojiti prijedloge i Hrvatskog nogometnog saveza gdje bi se pored odgovornosti organizatora, što je nesporno, još dodatno utvrdila i odgovornost zaštitarske tvrtke u slučaju događanja određenih stvari koje su u suprotnosti sa zakonom. Jer prema priči koju ustvari smo mogli vidjeti i na nogometnoj utakmici Hajduk-Dinamo koja se ponavljala i ranije izgleda da zaštitarske tvrtke nisu posebno zainteresirane da obavljaju svoj posao onako kako bi trebale obavljati, a prema informacijama koje imam, one nisu niti zainteresirane za bonuse ukoliko posao dobro obave niti prihvaćaju kazne ukoliko nešto loše obave. Uzimaju paušal koji odrade na način koji smo svjedoci zbog čega uopće ovaj zakon je na dnevnome redu. Isto tako, trebalo bi utvrditi i odgovornost udruga za ponašanje njihovih najekstremnijeg krila. Tek kada se zatvori taj krug uključujući i državne institucije, onda možemo reći da smo na dobrome putu da nešto od ovoga i ostvarimo. Hvala.
Gospodin zastupnik Šimo Đurđević.
Hvala lijepa. Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Prošla su vremena ona stvaranja Hrvatske države kad je Dinamov sjever s "Bad Blue Boysima" navijao riječima "Hajduk!" a jug "Dinamo!". Danas se nalazimo u takvoj situaciji da moramo donijeti ovaj zakon i dakako ja ću za njega glasovati. Budući predlagatelj između dva čitanja je uvrstio stavove, uzeo u obzir stavove i nas u pojedinačnim raspravama a i odbora a također i navijačkih skupina i smatramo u uvodu da je to dobar zakon i preporučam svima da glasujemo za njega. Zašto ću dati svoj glas ovom zakonu? Izmijenjena je odredba o alkoholu na način da je protupravno ponašanje i posjedovanje i konzumiranje alkohola prije i poslije utakmice tj. natjecanja. Vezano za alkohol kad smo već kod alkohola povećana je dozvoljena koncentracija alkohola u krvi na 0,8 grama po kilogramu težine. Dozvoljena je prodaja alkoholnih pića na onim športskim priredbama koje nisu visokog rizika. Odredba o oduzimanju putovnice navijaču je izbrisana ali je dodan novi članak 32.a koji preciznije definira provedbu mjere zabrane odlaska na neka športska natjecanja. Policija može iz sigurnosnih razloga zatražiti prekid natjecanja ako procijeni, ako su njihove procjene da su ugroženi i navijači i natjecatelji. Ublažena je odredba kad se tiče o maskiranju. Na primjer, hrvatski grb na licu ili na tijelu hrvatska zastava nije oblik maskiranja. Prihvaćen je prijedlog da nacionalni športski savezi mogu zabraniti uporabu športskog objekta, stadiona ukoliko ne ispunjava uvjete propisane zakonom. Športski savezi, da možda bih i ja osobno vam predložio da to može učiniti i krovno tijelo hrvatskog sporta a to je Hrvatski olimpijski odbor, zašto ne ako su strukovni savezi to propustili do sada učiniti. Pošto su hrvatski sportaši u pravom smislu dostojanstveno prezentirali hrvatski šport i Hrvatsku državu poglavito u doba priznanja a to i dan danas čine vrlo uspješno bitno je uvesti reda na našim stadionima i tj. omogućiti onima i natjecateljima i gledateljima da u miru prate športska događanja. Povjesničari športa a i športaši uvijek govore da je športska kultura dio opće kulture jedne osobe, jednog građanina, jednog čovjeka. Stoga pozivam sve kolegice i kolege da podržimo ovaj zakon na dobrobit športaša i onih koji gledaju šport. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Mile Horvat. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče. Prije svega bih čestitao predlagatelju na ovom drugom čitanju. Dakle, ovim je omogućena jedna ponovljena šira rasprava o ovom zakonu. Ona je u jednom trenutku čak bila s obzirom na ozbiljnost teme i ležerna a u svakom slučaju broj diskutanata pokazuje koliki je interes za ovaj tekst zakona odnosno za jednu sociološku pojavu koja se zove izgredi na sportskim stadionima. Prvo, ja bih nekoliko riječi rekao o kontekstu u kojem se donosi ovaj zakon rizikujući da ponovo je već nešto izneseno. Dakle, poslije svih viđenih i doživljenih incidenata i incidentnih ponašanja nasilničkih grupa na sportskim terenima bilo je zaista potrebno donijeti ove izmjene zakona. Prije svega, ovakvo preveniranje.
Ljudi, rasi se o suzbijanju nereda na stadionima. Nemoj da pomislimo da se radi o nekom drugom zakonu, suzbijanju nereda na nekom drugom mjestu.
Hvala. Dakle, prije svega mislimo da ovakvo preveniranje je potrebno zbog stvaranja nove navijačke kulture te zbog nove vrste socijalne higijene na sportskim terenima. Ne sumnjamo da je svima u ovom domu, svim kolegama u ovom domu, u Hrvatskom saboru neprihvatljivo svako iskazivanje mržnje prema različitim sociološkim, socijalnim i etničkim grupacijama na stadionima. U takvom kontekstu posebno je neprihvatljivo za nas ovoliko iskazivanje mržnje prema pripadnicima srpske zajednice. Ovdje je bilo već više puta rečeno što postaje na kraju notorna nekakva konstatacija da je skandiranje poput "Ubij, ubij Srbina" ili nešto drugo već viđeno na stadionima i nažalost to drugo već viđeno na stadionima je postalo dio navijačkoga folklora. Mi u konačnome znamo da svako skandiranje dođe na utakmici i prođe poslije utakmice ali ostaje, jedna generalna dilema ostaje kod zajednice, gorčina i ostaje jedno pitanje kakva je poruka sa takvih stadiona i sa takvih sportskih manifestacija upućena srpskoj zajednici u Republici Hrvatskoj. Mi mislimo da je poruka ovdje vrlo jasna. Nažalost, poruka je prvo Srbi, nemojte ići na stadione, drugo nemojte sudjelovati u sportskom životu klubova, nije vam vjerojatno ni mjesto u upravama klubova sa ovakvim parolama. Ostaje nam u svakom slučaju za vjerovati da ti mladi ljudi često i nisu svjesni dimenzija i implikacija svakog takvog javnog istupanja. No, ono što je zabrinjavajuće jeste da je ukupan društveni problem postaje veći time što takvo ponašanje se ne sankcionira konkretnije i kvalitetnije od uprave klubova pa čak i od saveza. A mislim da je isto tako vrlo loša poruka i ponašanje određenih političara koji ne reagiraju na adekvatan način u situaciji kada prisustvuju takvim jednim scenama. Posebno je pitanje kakva je uloga medija u preveniranju takvih ponašanja a posebno u kasnijoj medijskoj osudi i odnosno komentiranja takvih ponašanja. Uostalom, to je ono što se vidi na TV ekranima u TV prijenosima. Međutim, moramo biti svjesni da postoji nešto drugo, da postoji jedno drugo ponašanje koje se ne vidi na TV ekranima. To je ponašanje, to su incidentni situacije koje se dešavaju na nižim razinama sportskih natjecanjima, u lokalu, u nekakvim lokalnim utakmicama. Imam jedan primjer koji se desio prošle godine koji će možda slikovitije oslikati kakva je situacija moguća i kako neka devijantna razmišljanja uzrokuju u maloj sredini sukobe. U jednoj općini u istočnoj Slavoniji sa većinskim Srpskim stanovništvom, su djeca od starosti od 10 do 20 godina imala skupštinu simpatizera nogometnog kluba koji je bio iz susjedne zemlje. Upala je grupa momaka, pripadnika velikog prvoligaškog tima susjednog grada sa palicama i jednostavno fizički demolirala prostorije i razbila doslovno tu djecu na način da je jedna djevojčica u starosti od nekih 15 godina, završila na traumatologiji u Osijeku sa frakturom lubanje. Mislim da ovdje komentar i nije posebno potreban, nego je opet postavlja se pitanje, kakva je poruka takvog jednog ponašanja. Mi izvodimo zaključak da je poruka, ne smiješ biti navijač kluba neke druge države. Mislim da takva jedna poruka nije prihvatljiva za budućnost, nije prihvatljiva za neko vrijeme koje dolazi i gdje sebe vidimo, ako sebe uopće vidimo u nekakvim europskim integracijama. Takvih primjera obračuna, fizičkih obračuna i ekscesnih situacija, ima prilično na lokalnoj razni i o tome još nismo razgovarali. Kažem to je ono što se ne vidi u medijima i što mediji ne čine dostupne. Ukupno govoreći zbog sigurnosti samih ljudi, ljudi dobre volje, dakle poštenih navijača koji iz dobre namjere iz svoje poštene strasti dolaze da prate određena takmičenja, sportske utakmice, mi moramo ovaj zakon ovakav kakav jeste prihvatiti, donijeti i omogućiti da se on počne provoditi u dijelu što prije. I konačno o samom tekstu zakona ja bih rekao nekakva naša razmišljanja. Sam tekst zakona iz prvog i drugog čitanja bi se mogao analizirati i osporavati u raznim dijelovima. U dijelovima drastičnosti sankcija, mogao bi se diskutirati i u dijelovima gdje su određena i vrlo visoka i jaka ovlaštenja organa reda u postupanju, moglo bi se čak govoriti i o određenom ograničavanju sloboda navijača. Međutim, ukupno govoreći zbog svega što smo do sada rekli, mislim da ti očekivani učinci ovoga zakonskoga teksta treba da budu znatno veći i da oni treba da anuliraju eventualnu nesavršenost ovakvog zakonskog teksta. I na kraju da zaključim, imamo dvije sugestije koje mislimo da su suštinske naravi, a to je prije svega bi se složio s kolegama koji pokušavaju nekakav fokus odgovornosti za izgrede na stadionima prebaciti koncepcijski na klubove i organizatore takmičenje. Ja se potpuno slažem sa tim. Mislim da nekakva vrsta u formalno pravnom smislu objektivne odgovornosti treba da bude u ovom tekstu jače razrađena, jer mi nemojmo zaboraviti da onaj tko raspolaže sa stvari koja potencijalno izaziva opasnost za neke druge, predstavlja osnov za posebne vrste objektivne odgovornosti. Isto tako moram reći da smatram da klubovi danas ostvaruju sa ovakvim manifestacijama sportskim takmičenjima velik biznis, velike novce. Potpuno je ispravna konstatacija da oni sa svojim budžetima klubova, proračunima klubova nisu vjerojatno podložni recesijskim mjerama, pa prema tome ukoliko oni od tih manifestacija ostvaruju izvanredne zarade, mislim da trebaju imati i izvanrednu odgovornost za organizaciju takvih manifestacija. I druga nekakva naša sugestija što mislimo da nije dorečeno, odnosno pitanje je na koji način vidimo da će se ovaj zakon realizirati na lokalnoj razini, dakle na koji način će uspjeti lokalni klubovi, lokalna sportska društva, prilagoditi odredbe ovog zakona u smislu i dijelu sigurnosti i opremljenosti svojih objekata, da odgovaraju standardima koje smo ovdje propisali koje od njih očekujemo, a da pri tome ne dovedemo njihovu financijsku ekstenciju u pitanje. Sve u svemu, mislimo da je važnost ovog zakona prevelika, ne želimo dalje ulaziti u formalno prave nedostatke ili nekakva moguća ispravljanja i popravljanja kvalitete tih normi, nego jednostavno želimo i dajemo svoj doprinos da ovaj zakon i ova ideja što prije suživi i da se konačno uvede određen red na stadionima i da se uspostavi da tako kažem određena naša društvena, sociološka i navijačka higijena na stadionima. Hvala vam puno.
Zahvaljujem. Imamo još 4 prijavljena, pa molimo za pozornost. Iza toga imamo glasovanje. Na redu je uvaženi zastupnik Perica Bukić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Novi prijedlog Zakona o sprečavanju nereda na sportskim terenima, već mjesecima izaziva polemike, no unatoč negodovanju poglavito navijačkih skupina ili nekih psihologa i sociologa činjenica je da nasilju među mladima treba stati na kraj. Prvom prijedlogu zakona zamjeralo se da je represivan, te da ograničava ljudska prava i slobode. Međutim uzevši u obzir sve prigovore u novom prijedlogu zakona spušteni su kriteriji strogosti, pa sada navijači umjesto 0,5 smije imati 0,8 promila alkohola u krvi, a osim na utakmicama visokog rizika, navijačima će dio biti dostupno i na stadionu. Naime, kako smo već čuli u izlaganjima kolega godinama već uoči velikih sportskih natjecanja od piva se stvara simbol natjecanja, način navijanja. Redovito tjednima prije početka prvenstva mediji vrve reklamama koje odišu patriotizmom i bodrenjem domaće momčadi uz pivo. Vrijeme je učinilo svoje, pa kao što je teško odvojiti kina i kokice, jednako je beznadno pa i zakonom pokušati odvojiti navijače od piva. Ali zato nisu krivi samo navijači već i oni koji kreiraju imidž pravog pod navodnike navijača, s limenkom piva. Kako bi sada tako nešto zabraniti i očekivati da represija neće imati suprotan efekt. Zabranom piva na stadionu dobili bi veliki broj nezadovoljnih navijača koji, jer takvi nisu poželjni na stadionu ispijaju pivo u šatorima tzv. pivskim … i sličnim prostorima, a nakon toga odlaze u pohod gradom. Ključ divljanja masa pa tako i navijačkih ne leži u alkoholu, već u raznim oblicima nezadovoljstava. Razlog tom nezadovoljstvu, obzirom kao što smo bili svjedoci na desetke slučajeva premlaćivanja maloljetnika koji se događali na ulicama posljednjih mjeseci, očito nije u navijačkim uvjerenjima ili pivu, već i odraz cjelokupnog stanja poremećenih moralnih vrijednosti i nesređenih obiteljskih okruženja tih mladih ljudi. Analize govore da u neredima u stadionima sudjeluju uglavnom mlađe osobe kojima to nisu prvi prekršaji takve vrste, a obilježja prekršaja koji čine se preklapaju. Svi takvi navijači redovito posjeduju palice, boksere, noževe, pirotehnička sredstava a često su pod utjecajem droga i alkohola. No oni nasilje ne provode samo na stadionima i oko stadiona već i prije najviše i najčešće kao što smo i čuli pri dolasku i povratku sa sportskih natjecanja. Ipak, uglavnom je riječ o manjem broju uvijek istih navijača, a borba protiv njihovog nasilja ne smije biti kazna svima ostalima. U svom konačnom obliku zakon se nije maknuo od ideje da se spriječi nasilje i divljanje pojedinaca na stadionima ali rigoroznim mjerama i kaznama ne smije se obuhvatiti cjelokupna navijačka populacija. Naime, zakon nije i ne može biti represivno sredstvo već samo mjera u borbi protiv skupina koje čine nerede i treba isključivo ih tumačiti na ovaj način. Hvala lijepa.
Zahvaljujem, imamo jednu repliku, uvažena zastupnica Gordana Sobol.
Kolega Bukić, vi kao bivši sportaš, vrhunski sportaš, trebali biste znati da u sadašnjem zakonu, sprječavanju nereda stoji zabrana konzumiranja alkohola, osim bezalkoholnog piva, na svim sportskim objektima. Kako to da do sada, je li to do sada uzrokovalo veće nerede navijača koji su bili uskraćeni za tu pivu. Ili to znači da ustvari do sada se u biti ta odredba zakona nije poštivala i da se do sada uredno točilo pivo, alkoholno ili ne znam neko drugo eventualno piće na sportskim objektima. Reći dakle, da je, da će zabrana točenja piva, jer se radi o pivu, dakle, do 6%-tnom alkoholnom piću, izazvati dodatna nezadovoljstva i eventualne nerede navijača smatram da stvarno ne odgovara istini. Ono za što se ja zalažem, dakle, kao saborska zastupnica, to bi nam trebalo biti svima. O.K., kroz reklame veže se pivo i uspješnost u sportu sa pivom, odnosno sa alkoholom, mi ne možemo te reklame zabraniti, ne možemo ih zabraniti. Ali možemo kazati da u sportskim objektima, za vrijeme trajanja sportskih natjecanja nema točenja alkoholnih pića, imali oni 2%, 5% ili 10% alkohola. Prema tome, mislim da mi koji sjedimo u ovom domu bismo se trebali zalagati da sport promoviramo kao zdrav način života, ali ako je zdrav način života onda nema pijenja alkohola uz bavljenje sportom. Ja kažem, spomenuti ću rukometna natjecanja nisu nimalo izgubila na drži i navijanje time što nije bilo točenja, pa niti piva.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Perica Bukić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Uvažena kolegice, meni je žao ako ste to shvatili na način, odnosno ako niste dovoljno pažljivo slušali i u konačnici izlaganje predstavnika ministarstava. Najveći problemi se događaju redovito, znači prije samoga natjecanja i to su uglavnom utakmice visokog rizika i u svim tim opcijama je zabranjeno točenje alkohola. Vidjeli ste u prijedlogu zakona da je to tako. Ja kao sportaš naravno da ne podržavam ni alkohol ni alkoholiziranost. I znate da u mom sportu nikada nije bilo takvih primjera. Ali govorimo generalno o problemu koji je prisutan, kojim se treba boriti i koji je na dijelu, ponoviti ću najvećim dijelom prije i poslije utakmice i na utakmicama visokog rizika. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa pojedinačnom raspravo. Uvaženi zastupnik Ivica Pančić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Par riječi. Da se zakoni u Republici Hrvatskoj poštuju ovaj zakon bi bio apsolutno nepotreban. U pravu su navijačke skupine koje kažu zbog čega nas izdvajate iz društva. Uistinu zašto. Navijači trebaju biti kao i svi ostali građani Republike Hrvatske. Oni koji krše zakon, bez obzira na stadionu ili van stadiona, na utakmici ili ne znam gdje trebaju odgovarati. I to treba vrijediti za sve. Bez obzira, još jedanput ponavljam, na nogometnim ili bilo kojim drugim stadionima, dvoranama, plivalištima ili klizalištima. Ili za sve one koji idu na koncerte ili Thompsona ili koncerte U2 ili posjećuju narodnjačke klubove. Zakon je tu da bi se poštivao. I jednostavno zato što ne postoji politička volja a opet podvucimo to nema političke volje da riješimo problem nasilja u hrvatskom sportu. A politička volja bi se odražavala i u spremnost na zamjeranje navijačkim skupinama. Svi ćemo se ovdje složiti da se radi o malom broju, ekstremnom dijelu navijača koji stvaraju probleme. Stoga i rješavanje toga problema bi bio manji. To podrazumijeva i spremnost na sukobljavanje sa upravama sportskih klubova a prvenstveno nogometnih klubova. A to često nije politički oportuno. I upravo zbog toga nije dobro da mi kao saborski zastupnici ili članovi Vlade često podilaze predsjednicima ili članovima uprava ističući njihovu tzv. ili stvarnu državotvornost, vezanost uz stvaranje države, ili slično. Ja kao Dinamovac, uvijek sam smatramo da je to antirežimski klub u bivšoj državi. Ali priznajem taj klub je u grbu imao i zvijezdu petokraku. Svi su oni htjeli biti ili ako govorimo o Hajduku isto tako, zašto ne priznati velika zvijezda je bila u sredini. A zašto, zato što su svi predsjednici pa i članovi uprave bili vezani uz režim. Zato što su smatrali da vezanosti uz režim mogu bolje ostvariti neke svoje interese. I kada govorimo o tim stvarima treba se, ne treba isticati samo utakmicu Dinamo-Zvezda kada su se događale one stvari koje su se događale. Sjetimo se i utakmice na kojima se plakalo, masovno plakalo za bivšim predsjednikom države. Pa sve to kažem, samo da bih rekao, nemojmo koristiti taj argument da predsjednici uprava nogometnih ili drugih klubova …/Govornik se isključio pa ponovno uključio/… da li me to isključuju oni kojima smeta što podsjećam na ta vremena kada su možda i oni plakali? Ha ja ne znam. To je povijest. To je vaša povijest. Ja sam bio dovoljno mlad, pa nisam to tako iživljavao. Možda da sam bio u vašim godinama možda bih i ja plakao, ali nisam. Znači, nemojmo isticati predsjednike nogometnih klubova ili ljude koji su vezani uz nogomet, njihove menadžere kao one koji su iznad Ustava Republike Hrvatske i iznad hrvatskih zakona. Zašto? Zato što vrlo dobro zarađuju na sportu, na preprodajama igrača. A tko to plaća? Među ostalim plaćaju i hrvatski porezni obveznici, a kada se dogode incidenti tko je kriv? Pa zna se kriva je policija. Krivi su svi, samo nisu krivi oni kao što smo imali prigodu čuti i od predsjednika Uprave Hajduka. A isto bi to tako bilo i da se utakmica igrala u Maksimiru prije par tjedana. Stavimo ruku na srce pa priznajmo. I zbog toga smatram da je trebalo prihvatiti i prijedlog HNS-a nogometnoga saveza, kada su, ako je bio na tome tragu da se zatvori taj krug odgovornosti i svih subjekata koji sudjeluju u organiziranju sportskoga natjecanja. Oni barem kažu da su na tome inzistirali, pa da kasnije ne bude bilo izgovora da se neke stvari ne mogu odraditi. Odnosno, ja postavljam pitanje da li je Vlada spremna, odnosno nadležne državne institucije spremne da nakon sljedeće utakmice kao u Splitu, bez obzira gdje ona bude odigrana, da li će se moći prebacivati odgovornost sa jednoga subjekta na drugi. Ili postoji odgovor za takve i slične stvari koje će se vjerojatno u buduće događati. Smatram da bi konkretno, privodim kraju, u članku 25. znajući kako će se Pravilnik o tehničkim uvjetima primjenjivati, odnosno kako će se pokušati iznaći najniži nazivnik za zadovoljavanje formalnih uvjeta, da suglasnost na pravilnike koji su dužni sportski savezi napraviti suglasnost daje Ministarstvo unutarnjih poslova. Jer znamo kako se utvrđuju i kriteriji za organiziranje europskih utakmica ne znam koje organizira UEFA i slično kako se ti standardi snižavaju, pa vjerojatno znajući praksu naših klubova i sportskih saveza, vjerojatno će se ići na najnižu mogući standard koji će onda dobru namjeru u zakonu čisto pretvoriti u jednu puku formu. Također treba vidjeti što sa ovim točenjem alkohola, odnosno dozvoljenom granicom od 0,8 ako se kaže ne znam da li je točno da i europske države razmišljaju o smanjenju toga ka 0,2. Ali nije to čak niti bit. Bit je da sport treba slati određenu poruku prije svega mlađoj generaciji, ona koja se okuplja na tim sportskim terenima. A nije dobro od sportskih igrališta praviti točionice alkohola ili kladionice. Jer ako ćemo sport svesti na to, na pijenje piva i na klađenje onda jednostavno bolje da sporta takvoga u Hrvatskoj i nema. I završavam. Znači, da zakon u ovoj državi primjenjujemo, specijalni ovaj zakon ne bi bio niti potreban, a on u odnosu na ovo prvi prijedlog zakona je pretrpio bitna ublažavanja, a što je razlog tome nećemo sada, nećemo ulaziti u razloge. Ali mnogi govore iz sportskih sredina da će ovaj zakon biti samo šminka koja u biti neće ništa riješiti. Hvala.
Hvala. Na redu je gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade. Ako su stari Latini imali izreku u zdravom tijelu zdravi duh, onda mi s punim pravom možemo reći i konstatirati da je u bolesnoj državi bolestan i sport. Da li je nogomet više od igre ili manje od igre? Često se s pravom pitamo što je to tolikom magično u nogometu da sa sobom nosi toliku količinu navijačkih strasti. Zašto to visoko emocionalno uzbuđenje gomile pada na plodno tlo i poticaj je često za nasilje od strane grupa i grupica navijača. Naravno da sve navijačke skupine imaju jednu određenu netrpeljivost u svim klubovima, odnosno u svim zemljama jedni klubovi protiv drugih. Međutim, u Hrvatskoj postoje i dodatne specifičnosti. Kakav je to odnos navijača? Možda je bio sasvim razumljiv kada su navijači Dinama u onoj poznatoj utakmici između Dinama i Crvene Zvezde dali do znanja što misle o ondašnjoj državi i čuvarima reda. Međutim, postavlja se danas pitanje kakva je to netrpeljivost i zbog čega netrpeljivost koja nadilazi one potrebne navijačke strasti između recimo navijača Dinama i navijača Hajduka. Naime, teško će biti razračunati, niti će to ovaj zakon moći sam po sebi učiniti sa ekstremima na terenima. Jer godinama se ekstremizam u Hrvatskoj tolerirao, a od pojedinih političara i podržavao. Psovke, provokativni napisi, plakati, uništavanje tribina dio su bili navijačkih strasti, odnosno priredbi na sportskim terenima. Nakon nereda često iniciranih od strane navijača neminovno su usljeđivale, odnosno slijedile izjave političara i osude u javnosti, a ponekad, samo ponekad kažnjavanjem. Ponekad nismo ni imali reakcije političara. Ponekad su čak oni bili na tim utakmicama i nisu napuštali takve priredbe. Problem dakle, ni nakon ovog usvajanja zakona ako će se usvojiti, a i do sada uz postojeći zakon problemi su ostajali. Niti je takvog nasilja bilo drastično manje, niti su oni bili ti problemi općenito možemo reći drugačiji. Zašto? Zato što evo ovdje su govorili kolege koliko se ovdje sakupilo ministara da bi raspravljali, odnosno pripremali koncept zakona. Međutim, ono što je ključno i što je govoreći u ime kluba Šime Lučin posebno apostrofirao tu je ključ svega. Da li se država ipak zapitala odakle takvo agresivno ponašanje, jer ono nije ništa drugo, odnosno ono upravo na tim sportskim terenima dolazi do izbacivanja te destruktivne energije. Ako ćemo se složiti da je svaki politički koncept imao svoju jednu viziju o mjestu i ulozi pojedinca u društvu možemo mirne duše konstatirati da se ovo moderno doba iskazalo samo svojim destruktivnim genijem. Zbog čega onda uporno negiranje i uporno na neki način oglušivanje o potrebi učenja i zašto negirati i te socijalne teorije učenja, reći ne agresiji, usmjeravati energiju u pozitivnu, a ne da ona na neki način eruptira ovakvim destruktivnim ponašanjem. Za to je potrebno osposobiti edukativni sustav, obrazovni sustav od najranije dobi. Nitko se nije naučio demokratičnom ponašanju. Učenje za demokraciju, učenje toleranciji, učenje da je onaj drugačiji, da je to naše bogatstvo, a ne negacija. E to nam u svakom slučaju nedostaje, ali ja bih rekla da se to svjesno na neki način ne želi inkorporirati sustavno u naš obrazovni sustav jer takvo ponašanje u slučaju kad zemlja upadne u neke krize dobro dođe kao jedan utok i jedno izvorište gdje se podilazi takvim najnižim strastima. Dakle, i dalje za politički sustav ostaju kao jedne oaze rezervne ponašanja ako ne ide sve onako kako smo htjeli. Dakle, jedino suvislo i logično objašnjenje je zašto se energično ne ide u suzbijanje takve jedne agresije i tom jednom pozitivnom učenju i jednoj toleranciji. I evo, da završim, kao što je profesor Smerdel upozorio, pogotovo i u postupku donošenja ovog zakona, ne smijemo smetnuti s uma kome su date ovlasti, taj mora itekako voditi računa o zaštiti ljudskih prava. Ako ćemo zabraniti huliganstvo koje je poteklo još ove daleke, samo pojam 1898. godine od Patrika huligana, Irca koji je ubio engleskog policajca. Dakle, kome su date ovlasti da suzbija huliganstvo, nisu mu date ovlasti da se huliganski ponaša prema nikom, pa niti prema navijačima. Prema tome, ovi sukobi, priznali vladajući ili ne, nedvosmisleno pokazuju da su građani izgubili povjerenje u državu, u njezine institucije i u njezine predstavnike.
Imamo 1 ispravak, gospodin Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa ja bih samo ispravio netočnu dijagnozu doktorice Ingrid o državi i rekao da bi dobro trebala znati da je kod nas bolestan nogomet, bolesne uprave koje zapravo na svaki način podilaze navijačima. Hvala.
I još kao posljednji, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Nemojte mi trošiti vrijeme molim vas. Gospodine predsjedniče, jest da sam zadnji, ali šećer na kraju, kolegice i kolege zastupnici, predstavnici Vlade i ministarstva. Moram reći da su navijači na koje se odnosi ovaj Zakon o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima i svi oni koji idu na športska natjecanja, a najčešće se to odnosi na, da kažem mlađe dobne skupine, to su naša djeca, to su naši učenici, to su naši građani. Ne mogu zaboraviti, rekao bih masakr na Maksimirskoj cesti kod mirnoga prosvjeda takvih koji su tražili promjenu imena Croatia u Dinamo '99. godine i kada zaista čovjek ne može a da ne požali na takvo ponašanje policije i ostalih koji su izvršili jedan represivni akt nad mladim ljudima. Istovremeno, dakle i ti učenici i ti građani naši, ta naša djeca, oni su pred zakonom jednaki sa svim ostalim građanima. Tako kaže Ustav Republike Hrvatske. Ako zabranjujemo konzumiranje alkohola, onda ono ne bi bilo uputno uzimati ga ni u VIP loži. Vino piju do dva pobratima. Dakle, nema nikome, a ako je dopušteno do 0,5 za vožnju, onda se slažem da se to može konzumirati i na športskim natjecanjima. Ovdje je bilo dosta riječi i o tome što spada ili po članku 4. odredbi što je to protupravno ponašanje u smislu ovoga zakona? Pa u stavku 2. kaže da je to maskiranje lica radi prikrivanja identiteta. Pitam se jesu li mnogi navijači drugih zemalja kada su iscrtali svoju zastavu, nacionalnu zastavu na licu da li bi oni spadali u ovu kategoriju? Dakle, prekrivaju identitet svojom nacionalnom zastavom. Nadalje, ovdje je bilo riječi o tome što to izaziva i kakve to pjesme i izreke, dobacivanje na stadionu izaziva vjersku, nacionalnu i ostalu mržnju? Pa smo čuli onda od kolege Kajina ovdje što je to sve. Čuo sam čak i izjavu da, čini mi se od premijera prije neko vrijeme da je arija "U boj, u boj za narod svoj" zapravo kazališna arija, a ne arija za stadione, što me zabrinjava, posebno takva izjava me zabrinjava. Znamo svi da su naši športaši proslavili Republiku Hrvatsku diljem svijeta. Daleko više nego mnogi koji ovdje sjede, uključujući i mene osobno. Znamo da je Goran Ivanišević nastupio i nastupao na Wimbledonu sa hrvatskom trobojnicom oko čela, sa hrvatskim grbom na trobojnici. Znamo svi koliko su naše sportaše i koliko ih nosi pjesma naših navijača "U boj, u boj". Ovdje imamo športaša koji to mogu posvjedočiti i vaterpoliste i nogometaše itd. Što je tu ružno? Kada smo zabranjivali i kada su nam bile zabranjivane pjesme u onoj Jugoslaviji "Ustani bane", "Vilo Velebita" i ostale onda smo ih pjevali. Sada ih ja ne čujem više. Svaka represija, gospodo, svaka represija pa i represivni zakon ne rađa depresiju onih na koje se ona odnosi, nego rađa kontra efekt. Ne možemo mi ovdje gotovo doći na rub, da kažem zabranjivanja, zabrane verbalnog delikta, gotovo na rub opet proglašenja verbalnih delikata. Jesu li djeca koja sa 15 godina, evo kaže Kajin, viču "Za dom spremni!" fašisti? Pa oni ne znaju šta, to je prošlo svršeno vrijeme, oni nemaju veze s time. Ali moram reći i kad već govori o tome gospodin Kajin onda bi se morao pitati tko je za to odgovoran ako to njega podsjeća na to, gdje su naše obitelji, gdje je naša škola, gdje nam je kućni odgoj, gdje nam je na kraju krajeva tolerancija. Gospodo, bez demokracije nema netolerancije. I obrnuto, bez tolerancije nema demokracije. Nešto je govorila gospođa Ingrid Antičević o socijalnom stanju i socijalnom, o razlozima bunta i nezadovoljstva naših navijača. Pa nije ono vezano samo uz nacionalni naboj. Ono je vezano upravo uz socijalni status i socijalno stanje u državi. Mi smo zabranili, ajde da kažem država je zabranila a ne ja prosvjed na Markovu trgu. Ovo je postao zabranjeni grad kao onaj u Pekingu. Time smo se udaljili od našega naroda. Time smo i sami sebi srušili dostojanstvo i važnost. Dakle, u svakom slučaju i onaj prije zakon je bio dobar ali nije bio sprovođen, nije bio primjenjivan. I ovaj sada zakon uzalud nam trud svirači, možemo mi zakona donositi koliko god hoćemo. Nitko nikome na stadionu ne može začepiti usta. Nema toliko policajaca da stanu uz svakog navijača i gledaju šta će on govoriti i vikati. Ali, policija ima instrumente, ima alate, ima dosje, ima snimke, ima sve mogućnosti da otkrije, razotkrije ili privede one koji su zapravo glavni čimbenici stvaranja nereda na terenu. Dakle, prema njima pojedincima treba ići. Ne možemo reći svi navijači i da takva neodgojena da kažem u neku ruku rulja. Ne možemo ih sve izjednačiti. Odgovornost za stanje na stadionu ili sportskim borilištima ne snosi samo država niti može izdvojiti toliko novaca niti treba izdvajati toliko novaca za represivni aparat. Što rade klubovi, što rade sportski savezi? Jel' oni educiraju te mlade ljude. Hajduk? Dinamo? Gospodin Kajin je bio protiv toga da se više "Za dom" pa "Spremni" ali nije bio protiv toga da jedni viču "Ubij tovara" a drugi viču "Ubij purgera". To on nije spominjao, to mu valjda nije ništa strašno. A meni je strašno. Zašto mi u našim školama ne učimo o trojedinoj Kraljevini Hrvatskoj Dalmaciji i Slavoniji i da kažemo našoj djeci da smo jedno, da nema razlika. Ima ali su zanemarive. Zbog toga ako netko baca baklju u stadion, u teren pa kažemo ovdje kaznit ćemo. Ma možete vi kazniti sto puta, opet će ih baciti. Ali ako klub ne poduzme mjere pa ne kupi od svojih novaca kojim plaća kazne i UEFA-i i ostalima, ne kupi mrežu zaštitnu, pa neka stavi na sjevernu tribinu mrežu onda jedna baklja. … [[Upadica se ne čuje.]] Dovoljno sam glasan i bez toga. Zašto me prekidate? Ne paše vam to? Dakle, neće pasti niti jedna baklja u stadion. Zbog toga ja ću kao i svi vi ovdje biti za ovaj zakon, ali mislim da. … [[Upadica se ne čuje.]] Mislim, nema smisla ovo, stava u obitelji, jedne odgojne komponente, jednog odgoja u školama i na drugim mjestima. I bez promjene ukupnog stanja u državi i socijalnog stanja u državi neće biti poboljšanja. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Odlučivat će se kad se steknu uvjeti.
Idemo na glasovanje o raspravljenim točkama. Molim utvrdimo kvorum pa molim da se i uključimo da utvrdimo kvorum. Ima 87, ali nisu svi se uključili. Vjerojatno ima više. Vidim da ima više. 103 ima po brojaču, a 87… Ljudi molim uključimo se. Idemo na glasovanje. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima, drugo čitanje. Rasprava je zaključena. Na klupe vam je podijeljen pregled amandmana. Molim državnog tajnika u Ministarstvu unutrašnjih poslova Ivicu Buconjića da se izjasni o podnesenim amandmanima. Amandman jedan zastupnice Gordane Sobol.
Amandman se djelomično prihvaća na način da se amandman na članak 4. stavak prvi podstavak jedan ne prihvaća i na stavak prvi podstavak četiri ne prihvaća. A u odnosu da se briše stavak 2. se prihvaća.
A gospođe i gospodo zastupnici, neki zvono uzimaju kao poticajni impuls za još veći žamor. Stimulira ih zvono. Gospođa zastupnica Gordana Sobol.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče. Dakle, vi ste u biti prihvatili treći dio tog mog prvog amandmana u kojem se u stvari ja ću reći gotovo i malo besmisleni stavak briše što je o.k. jer se radi, da li smijete biti da tako kažem pijani kad dolazite na stadion, odnosno kad odlazite. To je protupravno ponašanje. A za vrijeme same utakmice možete piti doslovce koliko hoćete. Međutim, ja ću ipak tražiti glasovanje ova druga dva dijela ovog prvog amandmana, gdje sam ja u stvari i tražila da se u članku, dakle u stavku 1. alineja 1. da se ponovno uvede odredba o zabrani konzumiranja i posjedovanja alkoholnih pića i u drugom dijelu dakle da se 0,8 dozvoljenih ponovno vrati na 0,5. Jer u odnosu na prvo čitanje ovoga zakona smatram da je to stvarno apsolutno neprimjereno da ste izbacili zabranu konzumiranja i alkoholnih pića na utakmicama, odnosno na sportskim događanjima i ja molim glasanje.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Andrija Hebrang.
Gospodine potpredsjedniče, predlažemo glasovanje rukom radi učinkovitosti rada Sabora.
Hvala. Dajem na glasovanje ovaj dio amandmana koji Vlada ne prihvaća. Tko je za taj dio amandmana? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Drugi amandman gospođa zastupnica Marija Lugarić i Milanke Opačić.
Amandman se prihvaća budući se njime ovaj zakon usklađuje sa pravilnikom o jakim alkoholnim i alkoholnim pićima, pravilnikom o pivu i dodacima i Zakonom o vinu.
Amandman prihvaćen. Jel' tako?
Da.
Postaje sastavni dio zakona. Treći Odbora za pravosuđe.
Se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Četvrti, zastupnika Ive Josipovića.
Ne prihvaća se zbog toga što je ovo pitanje regulirano usvajanjem dijela amandmana zastupnice Sobol.
Kolega Josipović, izvolite. Povućen. Peti također zastupnika Ive Josipovića.
Amandman se ne prihvaća. Naime, nije prihvatljiv izričaj u vidljivo alkoholiziranom stanju s obzirom da je u članku 4. stavak 1. podstavak 3. jasno određena granica alkoholiziranosti od 0,8 grama po kilogramu alkohola u krvi odnosno odgovarajući iznos miligrama u litri izdahnutog zraka. A i ne prihvaća se s obzirom na to da su redari sada ovim izmjenama člankom 10. ovlašteni za utvrđivanje koncentracije alkohola u organizmu.
Kolega Josipović.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Riječ je o odredbi na kojoj predlagatelj ustraje a koja je potpuno besmislena i neprimjenjiva. Zar vi zaista mislite da će na ulasku u stadion kad ulazi 50, 60000 ljudi na stadion redari mjeriti alkotestom svakome tko ulazi u stadion. Ako vi mislite da hoće, bojim se da nemate sliku kako stvari izgledaju. Molim da se glasa.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Šesti također zastupnika Ive Josipovića.
Amandman se ne prihvaća, jer smo mi zakonom uredili da redar smije u obavljanju svojih poslova uporabiti tjelesnu snagu samo ako na drugi način ne može odbiti napad usmjeren prema sebi, prema gledateljima, prema natjecateljima i drugim osobama, te napad usmjeren na uništenje ili oštećenje dijelova športskog objekta i njegove opreme. I ta se ovlast ne bi smjela proširivati na druge situacije kao što to predlaže zastupnik Josipović.
Kolega Josipović, izvolite.
Radi se o situaciji u kojoj netko ne želi kada je dobio uputu da izađe sa sportskog terena pruža otpor. U takvoj situaciji vi ne dozvoljavate redaru da upotrijebi fizičku silu iako je i ovdje riječ o otporu i time ga dovodite u situaciju da je odgovoran pred zakonom ukoliko bude u takvoj situaciji koristio silu ili s druge strane da mu redari ne mogu apsolutno ništa. I ta mi se odredba čini prilično neracionalnom. Molio bih da se glasa.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Sedmi također zastupnika Ive Josipovića.
Amandman se ne prihvaća zbog toga što je amandman u vezi sa ovim prethodnim amandmanom 6. koji je odbijen.
Povučen? Hvala. Osmi također zastupnika Ive Josipovića.
Zastupnik je povukao amandman.
Dobro. Osmi.
Amandman zastupnice Gordane Sobol?
Amandman osmi da vidimo zastupnika Ive Josipovića. Povučen.
Povučen da, da.
Deveti zastupnice Gordane Sobol.
Deveti amandman zastupnice Sobol se ne prihvaća, jer je intencija predlagatelja bila da iznimno dozvoli, iznimno naglašavam iznimno, dozvoli prodaju pića s koncentracijom alkohola do 6% u papirnatim ili otvorenim plastičnim posudama na športskim objektima i na športskim natjecanjima koja nisu označena kao rizična s obzirom da je takva praksa i u gotovo svim europskim zemljama.
Kolegice Sobol, izvolite.
Naravno, obzirom da niste prihvatili moje prve amandmane, onaj prvi amandman, dijelom onaj dobar dio onda naravno niste mogli niti ovo. Međutim, ja još jedanput želim upozoriti da imamo problem i imat ćemo problem oko konzumacije alkoholnih pića na sportskim događanjima. Ja sam u raspravi o ovom prijedlogu zakona upozorila na to da ste u odnosu na prvo čitanje u jednom dijelu potpuno promijenili intenciju ovoga zakona, odnosno onoga što biste vi htjeli postići, a to je sprječavanje nereda na sportskim stadionima. Ako vi tvrdite da to što ste dozvolili konzumaciju pića ne može negativno utjecati i na pojačanu agresivnost i na potencijalne nerede, onda smatram stvarno da ste potpuno u krivu i ja stvarno tražim da se oko ovoga glasa jer smatram da ste na ovaj način ustvari stvarno potpuno obezvrijedili onu ideju oko samog zakona koji ste imali kod prvog čitanja jer ste dozvolili prodaju i konzumaciju alkoholnih pića, drugim riječima piva do 6% alkohola na sportskim natjecanjima. Smatram da je to stvarno neprihvatljivo.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 10., Odbora za pravosuđe?
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 11., zastupnika Ive Josipovića?
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 12., također zastupnika Ive Josipovića.
Amandman se ne prihvaća. Naime, s obzirom da prema članku 28. zakona policija ima ovlasti zabraniti održavanje športskog natjecanja ukoliko je prije početka došlo do protupravnog ponašanja uslijed kojeg prijeti opasnost za sigurnost gledatelja i natjecatelja. Zatim ako za vrijeme održavanja športskog natjecanja prijeti takva opasnost, policija će zatražiti od službenih osoba koje vode natjecanje za privremeno ili trajno prekinut športsko natjecanje. Te je dodan i novi stavak prema kojem će policija predložiti službenim osobama koje vode natjecanje da privremeno ili trajno prekinu natjecanje ukoliko je došlo do protupravnog ponašanja u većem obimu, a pri tome nije došlo do opasnosti za sigurnost gledatelja i natjecatelja. Za napomenuti je to da su prema pravilima športskih natjecanja ta natjecanja ovlaštena prekinuti službene osobe, suci ili delegati. To je razlog zašto policija predlaže, a ne nalaže.
Kolega Josipović?
Moram priznati da je moje poimanje policije u državi da je ona odgovorna za otklanjanje opasnosti, a onda svi drugi. Ovo je najobičnije bježanje od odgovornosti policije koja je odgovornost za moguća stradanja na športskim terenima prebacuje na nekakve organizatore ili ne znam koga sve tamo ne. Žao mi je da to niste prihvatili. Molio bih da se glasa.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 13., Odbora za pravosuđe?
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 14., zastupnika Ive Josipovića?
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 15., zastupnika Ive Josipovića?
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima. Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? Sa 80 glasova za, 3 suzdržana, 25 protiv donesen je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Klub zastupnika SDP-a predložio je Hrvatskom saboru donošenje zaključka koji glasi Zadužuje se Vlada da istekom godinu dana od početka primjene Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima Hrvatskom saboru dostavi analizu provedbe istog zakona. Državni tajniče?
Zaključak se prihvaća.
Hvala. Dajem na glasovanje prijedlog zaključka Kluba zastupnika SDP-a. Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 109 glasova za, 4 suzdržana, ništa protiv. Usvojen je predloženi zaključak.