Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 37. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: dr. Jasna Murgel, Jan Škoberne, Erika Dekleva, Marija Bačič do 14. ure, dr. Simona Kustec Lipicer od 15. ure dalje, Urška Ban od 15. ure dalje, Violeta Tomić od 17. ure dalje, dr. Vinko Gorenak, mag. Andrej Šircelj, dr. Anže Logar, Dušan Radič, Kamal Izidor Shaker, Tomaž Lisec, Peter Vilfan, Franc Jurša do 15. ure, gospod Uroš Prikl do 13. ure, Roberto Battelli, dr. Dragan Matić od 19. ure dalje, dr. Mitja Horvat od 19. ure dalje, mag. Aleksander Kavčič, Miha Kordiš, med 15. in 20. uro pa bom odsoten tudi sam. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalno sekretarko Vlade k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Sodnega sveta k 15. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 37. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v ponedeljek, 15. januarja 2018, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke iz dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s klicem. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, nihče pa ni bil proti. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 37. seje zbora določen. Postopkovno, dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Predsednik, poslanka vprašanja so eden od pomembnih mehanizmov v Državnem zboru kot tudi v parlamentarni demokraciji ter delitvi oblasti. Za opozicijo to še posebej. In to iz temeljnega razloga, ker samo tako in na ta način lahko opravljamo tudi svoje delo, da opozarjamo Vlado, ji predlagamo ali jo sprašujemo po posameznih zadevah. Glede na to, da spremljam delo Državnega zbora od leta 2004, moram reči, da kaj takega, kar se dogaja pri tej vladi, še ni bilo. Prvič, manjkajoči ministri. Tolikokrat kot ste zgodi tukaj v tej vladi, se ni zgodilo nikoli. To bi moral pogledati tudi predsednik Vlade. V obdobju 2004–2008, zlasti ko smo predsedovali in ko smo imeli samo po enega državnega sekretarja in ne dva, tako kot je sedaj, ali celo več na finančnem ministrstvu, je bilo povsem jasno, da na poslanskih vprašanjih ministri so – z izjemo službene poti v tujino. V tej vladi se to neprestano dogaja, da pač imajo dopust ali so odsotni iz kakšnega drugega razloga. Jaz imam poslansko vprašanje za ministra za pravosodje gospoda Klemenčiča postavil v mesecu novembru, ko je bilo to aktualno. Moje poslansko vprašanje se je glasilo na temo postopkov zoper gospoda Zalarja in gospoda Fišerja. Vemo, kako daleč so ti postopki. In do danes recimo ministra ni, do danes ga ni. Danes je že tretje zasedanje Državnega zbora, ko ministra ni. Jaz ne vem, danes piše na vašem obvestilu, da je v tujini iz takih in takih razlogov. To je verjetno opravičen razlog, to je po Poslovniku opravičen razlog. Vendar v preteklosti, na prejšnjih zasedanjih ni bilo tako,. Ne samo pri tem ministru, tudi pri ostalih ministrih. Jaz opozarjam, da si ni mogoče dovoliti, da ministra recimo ni zaradi dopusta ali zaradi ne vem česa, obiska v neki regiji ali kaj podobnega. Še enkrat pravim, da ne govorim sedaj o današnji odsotnosti gospoda Klemenčiča, ker ste jo formalno opravičili v skladu z internimi akti, ki jih imamo, ampak govorim tudi na splošno in govorim o tem, da kaj meni zdaj pomaga odgovor na to poslansko vprašanje meseca februarja, ko bodo postopki zoper ta dva gospoda zastarali. To meni nič ne pomaga, če seveda minister ne prihaja v Državni zbor. Jaz razumem, da je pogosto lahko odsoten zunanji minister, to je meni bolj razumljivo, ker ima ogromno poti v tujino. Da je pa pravosodni minister kar naprej odsoten, je pa malo vprašljivo. Jaz predlagam proceduralno, predsednik, da naredijo vaše službe eno analizo ali pa en pregled na tem področju za čas tega mandata, in to primerjajo s prejšnjimi mandati, ter da vendarle nekako opozorite kot predsednik Državnega zbora Vlado, da naj zagotavlja prisotnost ministrov. To je moj proceduralni predlog. Hvala lepa.
Najprej bom ugotovil, ker to imam v nadaljevanju v besedilu, da za današnjo sejo so opravičeni Karl Erjavec, minister za zunanje zadeve, ki se udeležuje zasedanje Sveta EU za zunanje zadeve, potem mag. Mateja Vraničar Erman, ministrica za finance, ki je na zasedanju Evroskupine in Sveta Evropske unije za ekonomske in finančne zadeve, mag. Goran Klemenčič, minister za pravosodje, ki ima službeno pot v sklopu kandidature za komisarja za človekove pravice Sveta Evrope, dr. Maja Makovec Brenčič od 15. ure dalje, ki se udeležuje Svetovnega foruma o izobraževanju v Londonu, ter iz zdravstvenih razlogov mag. Vesna Györkös Žnidar. To povem za tiste, ki danes manjkajo. Mislim, da je osnovna zadeva poslovniško urejena, kdaj so tovrstni izostanki pravzaprav dopustni. Strinjam se pa tudi s tem, da je osnovno orodje, ki ga ima opozicija, zastavljanje poslanskih vprašanj. Lahko naredimo tudi takšno analizo, ker je takšna analiza smiselna pri tovrstnih zadevah. Lahko samo rečem, da si želim sodelovanja Vlade v polnem obsegu. Vsaj danes ni mejnih zadev, kdaj so pa tudi že bile, se strinjam. Opozorili ste, in mislim, da so s tem izpolnjeni pogoji, da lahko nadaljujemo sejo. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO SO VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 43 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. O opravičeno odsotnih sem že govoril. Na e-klopi pa je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar. Mag. Alenka Bratušek, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Najlepša hvala. Lep pozdrav vsem! Gospod Cerar, državo ste uspeli pripeljati do največje stavke javnega sektorja v zgodovini naše države. Kdo bo za to prevzel odgovornost? Kdo bi po vaše moral prevzeti odgovornost za to, da bo prišlo do te največje stavke v zgodovini naše države? Kako boste ukrepali, da ob tej stavki preprečite kaos v državi? Od leta 2008 v naši javni upravi velja enotni plačni sistem. Seveda se lahko sprašujemo, ali je dober. Dejstvo je, da z njim niso zadovoljni vsi. Praktično od začetka uveljavitve so na mizi ideje o izstopu iz tega plačnega sistema. Veliko sindikatov javnega sektorja ocenjuje, da poklic, ki ga zastopajo, ne sodi v enotni plačni sistem. Je pa dejstvo, da vse od leta 2008, torej deset let so oziroma smo vse vlade bolj ali manj uspešno veslale znotraj tega plačnega sistema. Vaša vlada je prva v desetih letih, ki je enotni plačni sistem začela podirati, ob tem pa seveda nima ne ideje in ne rešitve, kaj je boljše od tega. Junija 2016 ste podpisali ločen dogovor s policisti, ko so le-ti zaostrili stavko. Marca 2017 ste z zdravniki podpisali aneks h kolektivni pogodbi, ko so napovedali stavko. Novembra 2017 ste do 20 % zvišali plače direktorjev in ravnateljev v javni upravi. Upravi SDH ste želeli za 40 % povišati plače. In ob vsem tem ste mislili, da bodo vsi ostali javni uslužbenci ostali tiho in mirno čakali na trenutek, ko se boste usmilili tudi njih. Ko ste podpisali aneks z zdravniki, so vam ostali javni uslužbenci jasno povedali, da pričakujejo, da boste tudi njih obravnavali enako. Tudi medicinske sestre so pripravljene stavkati, preostali sindikati javnega sektorja bodo zahtevali enako, po dogovoru z zdravniki tudi SVIZ pričakuje zvišanje plač. Vse to smo lahko takrat brali. Opozoril je bilo veliko, upoštevali niste nič. Kakšen je torej načrt Vlade, povezan s plačami javnih uslužbencev in kako ste lahko dopustili, da so vam stvari tako zelo ušle iz rok?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovana poslanka Bratušek. Najprej naj povem, da kakšnega kaosa ne sme biti in ga ne bo. Mislim, da so ti toni morda preveč dramatični in vzbujajo neko nelagodje, je pa dejstvo, da se pripravlja opozorilna stavka velikega dela javnega sektorja, in to jemljemo v Vladi z vso resnostjo. Vi veste, da že od samega začetka dela te Vlade, ki jo vodim, vodimo zelo intenziven dialog s sindikati in nasploh s socialnimi partnerji. Naša vlada je bila tista, ki je po več letih, predhodnih, sploh prva vzpostavila ponovno socialni dialog, da se pogovarjamo z delodajalci, predstavniki delavcev in tako naprej. Dogovori se nanašajo na postopno sproščanje varčevalnih ukrepov in odpravo plačnih anomalij, kar ni bilo urejeno že od leta 2008. Se pravi, da je naša vlada pravzaprav dobila vse zadeve na kupu, ki so se leta in leta kopičile v škodo vseh teh, ki se danes zbirajo v stavko in v škodo tudi našega gospodarstva, zato je tudi naša država potonila v krizo. Zdaj nam gospodarska rast, ki jo ta vlada spodbuja s številnimi ukrepi, omogoča, da postopno dvigujemo stroške v javnem sektorju, ki so jih bile pretekle vlade dolžne, da jih omejijo, in to prav zaradi te pretirane porabe javnega sektorja, ki je enostavno gospodarstvo ni zmoglo. Mi se torej odgovorno in redno pogajamo s socialnimi partnerji. Smo v dialogu in pri tem ustrezno sorazmerno, torej čim bolj pravično, kolikor se da, delimo učinke te gospodarske rasti tudi na zaposlene v javnem sektorju. Naj poudarim, da smo samo v zadnjih dveh letih maso plač v javnem sektorju povečali za 10,7 %, povprečna plača pa se je v teh dveh letih zvišala za 7 %. Vemo, da je bil prej trend ravno nasproten. Naša vlada je vse te trende obrnila navzgor. Zdaj so apetiti jasno na vseh koncih večji, vsi čutijo to potrebo, ker so bili leta in leta prikrajšani, vendar že naša vlada, poudarjam, 10,7 % več za maso plač, 7 % več za povprečno plačo. Povečuje se število zaposlenih v javnem sektorju, postopno, preudarno. Kjer storitve državljani najbolj potrebujejo, prinašamo nove zaposlitve, na šolskem področju, na področju zdravstva, na področju socialnega varstva. Ob tem pa število zaposlenih na ministrstvih in organih v njihovi sestavi, to se pravi v ožji državni upravi, kjer varčujemo, celo dodatno zmanjšujemo. Dejstvo je torej, da vlada v celoti izpolnjuje prav vse zakonske in dogovorne zaveze, drugič, da se plače in število zaposlenih stalno povečujejo, vendar v skladu z zmožnostmi, da so prenehali veljati že skoraj vsi varčevalni ukrepi v času naše vlade, razen tistih s sporazumom dogovorjenih dveh ukrepov za leto 2018, in da stalno poteka dialog. Zato je res težko razumeti te izjemne pritiske sindikatov z enormnimi zahtevami po dodatnem denarju, ki dosegajo skoraj milijardo. Ampak kljub temu mi to jemljemo odgovorno, spoštljivo do sindikatov in se bomo z njimi o tem pogovarjali. Omenili ste ločeno stavko policistov in dogovor z njimi. Ta dogovor je imel osnovo v zavezi ene od preteklih vlad in pisno soglasje vseh ostalih sindikatov. To je naša vlada enostavno zaradi prejšnjih zavez morala izpolniti, tukaj nismo imeli manevrskega prostora. Stavka zdravnikov je pa mimo volje naše vlade dejansko pripeljala to vlado, nas prisilila v pogajanja, da bi lahko to stavko omilili, da bi državljanom omogočili čimprejšnji neoviran dostop do ene ključnih javnih zdravstvenih storitev. Vlada je nato sprejela kompromisni dogovor s to poklicno skupino, ampak hkrati tudi zavezo, da bo ohranila primerljiv položaj primerljivih delovnih mest z zdravniki. Že v aprilu 2017 smo podali tudi predlog ureditve tega vprašanja. Tudi pri protestu gasilcev, ki edini niso sprejeli uravnoteženega dogovora o odpravi plačnih anomalij, je Vlada še dodatno iskala soglasje vseh ostalih sindikatov. Nismo šli v neke solo akcije, ampak smo iskali soglasje ostalih sindikatov, pa čeprav je šlo samo za minimalne spremembe kolektivne pogodbe za javni sektor, in smo dosegli tam soglasje. Pri soočanjem s sedanjim najavljenim strokovnim valom bo Vlada ravnala skladno s svojimi sklepi, zakonskimi možnostmi in predvsem v skrbi za dobrobit države in njenih ljudi. Nadaljevali bomo s pogajanji o stavkovnih zahtevah in iskali čim bolj pravičen in javnofinančno vzdržen kompromis, ki bo javnim uslužbencem omogočal stabilno in primerno plačilo, gospodarstvu pa nemoteno uspešno delovanje, da bo lahko zaposlovalo in povečalo gospodarsko rast. Hvala lepa.
Poslanka mag. Alenka Bratušek, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Jaz sicer mislim, da si tako mi kot slovenski narod zaslužijo malo bolj konkreten odgovor glede stavke, ki se pripravlja oziroma se bo izvedla. Je pa dejstvo, da so javni uslužbenci v preteklih letih pokazali, da so odgovoren partner. Vsi ukrepi na področju plač, ki so bili potrebni, da smo državo potegnili iz krize, so bili z njimi usklajeni. Tako da tisti, ki vam je napisal, da socialnega dialoga prej ni bilo, se je krepko zmotil ali pa namerno zlagal. Očitno je pri vaši vladi problem v komunikaciji. Očitno sindikati vašemu ministru ne zaupajo in v njem ne vidijo kredibilnega sogovornika. Vse vlade do danes smo znale rešiti stvari, preden je prišlo do tako drastičnega ukrepa kot je splošna stavka v javnem sektorju. Že samo to dejstvo pove veliko. Potem se pa dotaknimo še zaposlenih na Sovi, ki stavkajo že mesec in pol in vi kot nadrejeni tej službi ne ukrepate. Nam lahko poveste: Zakaj ne ukrepate? Je Sova tako nepomembna in nepotrebna služba? Ste za stavko v Sovi neposredno odgovorni vi? Očitno igrate na karte konflikta med javnim in zasebnim sektorjem. Očitno ocenjujete, da se vam bo ta stavka politično izplačala. Zaprti vrtci, zaprte šole, zaprte zdravstvene ordinacije, sladke skrbi, pravi nek vaš poslanec. Za ljudi po mojem te skrbi ne bodo tako sladke. Gospod Cerar, vprašanje: Kako mislite rešiti državo, ponavljam, pred kaosom, ki lahko nastane zaradi splošne stavke? Ali ima ta vlada sploh kakšen načrt za rešitev nastalega problema? Ali boste tudi ta problem pustili naslednji vladi?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Jaz vidim, spoštovana poslanka, da vam ni do odgovora, ampak vam je do tega, da bi kovali politične točke v tem dialogu. Pa bom še jaz povedal nekaj, ker je zelo pomembno na širši ravni. Naša vlada je državo potegnila iz krize, ustavila naraščanje javnega dolga, ki ga je vaša vlada, enormno povečanje vlade pred tem, ponovno vzpostavila prekinjen socialni dialog ali dejstvo, kar ni izmišljotina, ampak je dejstvo, povečala plače. V zadnjih treh letih so šle plače navzgor, usklajevali smo pokojnine, usklajevali minimalno plačo, zagotovili minimalno pokojnino na višji ravni, skratka, šli smo ravno v smeri pomoči ljudem, ki so ravno v času krize, ki je kar nekaj vlad pred nami ni uspelo zmenedžirati, ni uspelo državo potegniti iz nje, pripeljale ljudi v zelo hudo stanje. Res je, napovedujejo se stavke, ampak niti približno ne v tem smislu kot leta 2010, 2012 in 2013, ko je šlo za huda eksistenčna vprašanja ljudi v javnem sektorju, ko smo imeli tudi stavke, kjer je sodelovalo 80 tisoč zaposlenih, 100 tisoč zaposlenih in podobno po napovedih in izvedbi, kjer je bil stavkovni val zelo hud. Mi smo zadeve stabilizirali. Za razliko od vas smo umirili stanje, zmanjšujemo javni dolg, konsolidiramo javne finance, urejamo to državo. Seveda pa razumem, ljudje bi radi še hitreje, še več, ampak dobivajo vsako leto več in tudi zdaj se bomo zelo resno, odgovorno pogovarjali s sindikati. Smešno pa je, da s perspektive preteklih obdobij, ko je bila Slovenija v hudi krizi, ko smo tonili, ko smo bili neugledni, ko je prišlo do razprodaje naše državne srebrnine in podobno, zdaj razpravljati o tem, kaj je dosegla ta vlada. Ta vlada zagotavlja stabilnost, zagotavlja razvoj, gospodarsko rast, seveda skupaj z gospodarstvom in drugimi deležniki, in se trudi za vse te ljudi v javni upravi, pa tudi v gospodarstvu, predvsem tistimi, ki prejemajo najnižje dohodke, najnižje pokojnine, pa tudi za ostale, da bi čim bolj sorazmerno, pravično tudi povečali njihove dohodke. Seveda pa ne moremo deliti tega, česar nimamo. In v tem je tista poanta. Mi moramo biti javnofinančno vzdržni. Verjemite mi, tudi jaz bi dal raje še več vsem, v vseh javnih sferah, tudi delavcem v gospodarstvu. Rad bi jim dal še več. Ampak lahko damo toliko, kolikor država zmore, da ne bomo spet zašli v krizo. In to je zdaj tista demagogija, razdelite zdaj to, kar imamo, razdelite tudi tisto, česar nimamo, da bomo, ne vem, dobili volitve ali karkoli, potem pa se bomo spet čez eno leto spraševali, kaj se nam je zgodilo, ko bo šlo vse navzdol. Na to enostavno ne pristanem. Ta vlada bo odgovorno še naprej zviševala plače, odpravljala omejitve, ki so bile iz preteklih let, tako da bo za vse bolje, ampak na dolgi rok, da bo to trajnostno vzdržno. Hvala.
Poslanka mag. Alenka Bratušek, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Predlagam, da o tem, zakaj je vlada Mira Cerarja državo pripeljala do največje stavke v javnem sektorju, razpravljamo tudi v Državnem zboru. Zdaj pa še nekaj dejstev. Leta 2018 bo peto leto, ko Slovenija beleži gospodarsko rast. Leta 2014 je bila v naši državi 3,1-odstotna gospodarska rast, gospod Cerar. Veste, kdaj ste prevzeli vlado? Veste, kdaj ste prevzeli vlado? In vi ste to državo potegnili iz krize?! Ne se hecati! Ampak če je za direktorje, če je za ravnatelje, če je za zdravnike, mora biti tudi za ostale. In to so razlogi, da ste pripeljali našo državo do največje stavke v javnem sektorju. Kljub temu da že pet let beležimo gospodarsko rast, še vedno varčujete na javnih uslužbencih, na upokojencih, pri socialnih transferih. To so pa dejstva. Ampak danes je na mizi stavka javnega sektorja. In jaz mislim, da bi bilo prav, da se pogovorimo o tem. Tudi o stavki v Sovi, ki ste ji direktno nadrejeni, niste povedali niti besede, ste odgovorni za to, zakaj že mesec in pol dovolite, da v očitno nepomembnem organu stavkajo zaposleni, kako tukaj trpi ugled naše države. In še in še bi lahko naštevala. Kaj boste naredili, kako naprej in predvsem kdo bi za to največjo stavko v zgodovini naše države moral prevzeti odgovornost? Jaz mislim, da je prav, da se o tem pogovorimo tudi v Državnem zboru.
Mag. Alenka Bratušek, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 23. januarja 2018, v okviru glasovanj. Poslanka Jelka Godec, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Spoštovani, najlepša hvala za besedo. Gospod Cerar! Po besedah ministrice za zdravje Milojke Kolar Celarc je Vlada v tem mandatu naredila marsikaj, sprejela marsikatere ukrepe in pa tudi sklepe Vlade, ki so pripomogli k temu, da se je korupcija, če gledamo samo v zdravstvu, zmanjšala, da je projekt ničelna stopnja do korupcije v letih 2015, 2016 prinesel velike rezultate. Ker pa od ministrice konkretno nikoli ne dobimo odgovorov, kateri so ti ukrepi, ki so zmanjšali stopnjo korupcije v letih 2015, 2016, sedaj na vas naslavljam to vprašanje. Seveda s tem tudi, da samo spomnim, je bilo meseca novembra sprejeto vmesno poročilo preiskovalne komisije Državnega zbora glede nepravilnosti pri nabavi žilnih opornic, ki je pokazalo, da koruptivna dejanja v zdravstvu omogočajo odtekanje denarja, kanalizacijo denarja tudi v ustanove dobaviteljem, ki niso neposredno povezani z zdravstvom. Gre torej za financiranje tudi drugih področij s pomočjo davkoplačevalskega denarja, ki se je namenjal za nabavo recimo žilnih opornic. Po besedah Računskega sodišča, ki je opravilo že kar nekaj revizij javnih ustanov, prav tako prihaja do nepravilnosti tudi na drugih področjih, ne samo na tem, kar kaže torej naša preiskovalna komisija. Jasno je vsekakor, da bi privarčevani denar na materialu predvsem tudi zaradi tega, ker odteka zaradi korupcije, lahko pripomogel k skrajševanju čakalnih vrst, pripomogel tudi k temu, da bi bilo več denarja za plače uslužbencev v zdravstvu. Zato me zanima, spoštovani premier, glede na to, da je že kar nekaj časa od vmesnega poročila, da je bil projekt ničelna stopnja do korupcije v letih 2015–2016: Kateri so konkretni ukrepi, ampak res konkretni ukrepi Vlade, ki so pripomogli k zmanjšanju korupcije v zdravstvu z namenom, da se poveča kvaliteta storitev v zdravstvu, da se skrajšajo čakalne vrste in tako naprej? Konkretni ukrepi, s konkretnimi rezultati, sklepi Vlade, karkoli, s čimerkoli nam lahko postrežete, da bomo verjeli, da ti ukrepi, o katerih Vlada nenehno govori, tudi vi kot predsednik Vlade, so res pripomogli k zmanjšanju korupcije, zmanjšanje odtekanja denarja iz zdravstva in pripomogli k kvaliteti v zdravstvu. Težko je verjeti, kajti v zadnjem času, ko spremljamo kadrovske menjave v bolnišnicah, vidimo, da ministrica ne kliče na odgovornost odgovornih v javnih zdravstvenih zavodih, kjer so potekale nepravilnosti, celo daje soglasje k imenovanju direktorja, recimo, za katerega je naša preiskovalna komisija dala naznanitve sumov petih kaznivih dejanj. Kako tudi to komentirate? Najlepša hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovana poslanka Godec. Kot ste pravilno rekli, je Vlada že na začetku mandata sprejela program ukrepov za preprečevanje korupcije za obdobje 2015–2016. In res je, ves čas si prizadevamo, da bi tudi v zdravstvu tako kot v drugih sferah zagotovili čim manj korupcije, skratka zmanjšali korupcijo na čim manjšo stopnjo. Naše vodilo je ničelna stopnja korupcije. Tukaj smo na področju zdravstva sprejeli marsikateri konkreten in sistemski ukrep. O tem zdaj ne morem v nekaj minutah vse povedati, ampak naj povem tiste glavne zadeve, ki so pomembne. Ministrstvo za zdravje skupaj z Ministrstvom za javno upravo izvaja skupna javna naročanja zdravil in medicinskih pripomočkov. Za vse predmete so oblikovani tehnični opisi in specifikacije, ki so strokovno utemeljene in niso pisane več na kožo določenemu ponudniku, kar omogoča doseganje najnižje cene in nek nadzor v teh procesih, kajti vemo, da eno najbolj plodnih področij korupcije v zdravstvu so prav javni razpisi. V letu 2017 je bila po priporočilu Računskega sodišča vzpostavljena evidenca drage medicinske opreme, to je aktivna podatkovna baza, iz katere je natančno razvidna tudi obremenjenost posameznih naprav, podatki pa koristijo pri načrtovanju nabav medicinske opreme, tako da ni mogoče tukaj spet prihajati do različnih kriterijev. Pripravljajo se tudi različna javna naročila, ki so na ta način skupna, kontrolirana, denimo skupno javno naročilo CT-aparatov za vse bolnišnice, ki so izkazale takšne potrebe. Vzpostavljena je bila spletna aplikacija, skupna baza cen oziroma tako imenovani Intravizor, ki omogoča vpogled v cene zdravstvenih materialov in njihovo primerjavo. Podatki so odlično izhodišče pri izvajanju novih postopkov javnega naročanja. Izvedeno je bilo, kot ste pravilno povedali, tudi skupno javno naročilo stentov, žilnih opornic, h kateremu je pomembno prispevala tudi aktivnost preiskovalne komisije, ki jo vodite vi, spoštovana poslanka. Ponudbo je, kot vemo, oddalo 9 ponudnikov. Večina ponudnikov, ki je izpolnjevala vse tehnične in strokovne zahteve, je presegla najvišjo dovoljeno ceno. Zaradi suma morebitnega kartelnega dogovarjanja je bila podana prijava na Agencijo za varstvo konkurence, ki pa ni ugotovila razloga za uvedbo postopka. Kljub temu pa bo postopek ponovljen in prvič so dejansko zdaj vzpostavljeni tehnični standardi. Naj povem, da tudi policija ne počiva. Tudi to je jasno pomemben del delovanja Vlade, kajti Vlada nima vseh vzvodov, da bi preprečevala korupcijo, je pa zelo pomembno, da s sistemskimi ukrepi zagotovi, da lahko tudi sami zavodi preko vodstvenih organov učinkovito delajo. Od leta 2014 do danes je policija na področju odkrivanja korupcije v zdravstvu poslala na pristojna tožilstva 24 kazenskih ovadb in več dopolnitev kazenskih ovadb za kar 80 kaznivih dejanj. Na področju korupcije v zdravstvu je trenutno v obravnavi še 52 kaznivih dejanj. Specializirano državno tožilstvo pa ima v fazi predkazenskega postopka trenutno 9 zadev, v katerih se obravnava 25 osumljencev, na pristojnih sodiščih pa so v obravnavi tri obsežne in kompleksne zadeve zoper skupno kar 36 obdolžencev. Vsekakor si prizadevamo, da preprečujemo in predvsem tudi preganjamo tiste, ki so storili kazniva dejanja korupcije, če sumi na to napotujejo. Kar zadeva gospoda Kovačiča, ki ste ga tukaj apostrofirali, da so bili tukaj neki indici, to še niso niti ovadbe, ampak podani indici za morebitne ovadbe. Dejansko ga je svet zavoda 15. januarja 2018 imenoval za v. d. direktorja, govorimo o Splošni bolnišnici Celje, ampak ta gospod se ne bo prijavil na februarski razpis. Tako da tukaj enostavno gre za situacijo, ko je bilo nujno treba zamenjati prejšnjega direktorja mag. Ferjanca, ker ni pripravil oziroma sprejel finančnega proračuna pravočasno kar za dve leti. Poleg tega pa je povzročal še finančno škodo zdravstvenemu domu. Ko je svet zavoda sprejel ukrep, je Vlada hitro sprejela tudi soglasje za nov postopek in predvidevam, da bo v februarju ta postopek ustrezno izveden in bo tukaj novo vodstvo. Ponavljam pa, da ta gospod, na katerega kažejo indici, še ni bil ničesar obtožen. Ker je iz samega zdravstvenega zavoda, je bila torej presoja sveta zavoda, da bo lahko v tem kratkem prehodnem obdobju ustrezno vodil to zdravstveno ustanovo. Hvala.
Poslanka Jelka Godec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Gospod Cerar, kako pa vi veste, da se gospod Dragan Kovačič ne bo prijavil na javni razpis za direktorja? Torej je res to, kar se govori v Celjski kotlini, če tako želite, da se točno že ve, kdo bo nov direktor celjske bolnišnice. Gospod Cerar, vprašanje za vas, ponovno. Jaz gospoda Dragana Kovačiča nisem izpostavila, vi ste mi zdaj povedali, za koga gre, da se torej ne bo prijavil. Torej je tudi vprašanje, od kod to veste. To je ena zadeva. Da je bilo treba zamenjati prejšnjega direktorja, tu bi se samo ustavila, gospoda Ferjanca, ker je pač naredil finančno škodo v celjski bolnišnici. Vprašanje za vas je: Zakaj niste iskali odgovornosti pri UKC Ljubljana, UKC Maribor, kjer je bila veliko večja finančna škoda? Pa ne opravičujem majhne ali velike finančne škode. Gospoda Kopača ste odstavili, ker ni uredil razmer na otroški srčni kirurgiji. Tako je bilo vsaj v javnosti rečeno. Nihče ga ni klical na odgovornost za izgubo v UKC Ljubljana. Denar, ki ste ga namenili za UKC Ljubljana s pomočjo interventnega zakona je namenjen dobaviteljem. In to dobaviteljem, za katere smo ugotavljali tudi na preiskovalni komisiji, da so povezani z določeno stopnjo korupcije oziroma s sumi stopnje korupcije. Še enkrat vas sprašujem: Kako so skupna javna naročila pripomogla k temu, da so se skrajšale čakalne vrste, da se je privarčeval določen denar na medicinskem materialu, ki se je potem namenil za skrajševanje čakalnih vrst, za bolnike, za zdravnike, ki izgorevajo, medicinske sestre in tako naprej? Ali lahko ocenite, koliko je bilo tega, koliko je bilo tega denarja? Skupno javno naročilo za žilne opornice je propadlo. AVK je bila sposobna v 15 dneh ugotoviti, da ni šlo za kartelno dogovarjanje, glede na skupno vmesno poročilo naše preiskovalne komisije, ki ima dokumente, pa ne vidijo indicev, da bi začeli zadevo preiskovati. Danes pa še naprej bolnišnice kupujejo žilne opornice, če se samo tu ustavim, po veliko višjih cenah, kot je bilo na skupnem javnem naročilu. Kateri so, še enkrat, tisti ukrepi, ki so pripomogli k zmanjševanju [[izklop mikrofona]]
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Kot rečeno, bo to moralo Ministrstvo za zdravje bolj natančno predstaviti, ker v nekaj minutah ni mogoče vsega reči. Recimo, skupno javno naročilo za opremo za urgentne centre je pomenilo varovalko pred možno korupcijo in skupno privarčevanje okoli 3,3 milijona evrov, torej kar 30 %. To je en tak primer. Pa ta skupna javna naročila dajejo rezultate, jaz zdaj ne morem vseh tukaj navesti, to bo pač moralo ministrstvo dejansko predstaviti podatke. Kar zadeva čakalne vrste, vsi ti prihranki in teh prihrankov ni malo, na ta način pridobljeni, so lahko kanalizirani tudi v to, da se odpravljajo čakalne dobe. Ampak vzroki za čakalne dobe so predvsem drugje. Predvsem je to pomanjkanje zdravnikov, potem je prekomerno napotovanje med različnimi izvajalci zdravstvenih storitev in potem so tu demografske spremembe in staranje prebivalstva. Jasno, da se tudi tu pojavlja lahko določena korupcija. Če jo odkrijemo, če so indici, takoj ukrepamo, kot sem rekel, in veste, da je bila tudi policija poleg inšpektorjev zelo aktivna na tem področju. Kar zadeva UKC, Vlada lahko tu postopa v skladu s svojimi pristojnostmi. Mi smo pozvali, tudi sam sem pozval k zamenjavi vodstva UKC, kar se je kasneje zgodilo, kajti prihajalo je do različnih nepravilnosti oziroma do različnih sumov na nepravilnosti, ki jih je treba enostavno raziskati. Jaz verjamem, da te preiskave še vedno potekajo bodisi s strani inšpektorja ali drugih organov, ne vem, kdo vse to dela, in verjamem, da bodo ugotovili vse tisto, kar je bilo narobe. Dejstvo pa je bilo, da tu ni šlo samo za neka specifična dejanja, kjer bi iskali subjektivno odgovornost, ampak je nastala situacija, ki je bila nevzdržna. Javnost, ljudje smo izgubljali enostavno zaupanje v to ustanovo, zato je bilo treba ukrepati. In do ukrepa je prišlo. Tako da enostavno po tem ključu deluje ta vlada, ne samo da se odzivamo na situacije, ki so kritične, in teh je ogromno. Naša vlada je podedovala 10, 20 let slabih praks v upravljanju zdravstva. Kot veste, smo morali samo letos 136 milijonov vložiti samo v to, da smo preprečili, da bi prišlo do kolapsa zdravstvenega sistema zaradi preteklih dolgov. Medtem ko za čakalne vrste namenjamo sredstva,tako kot smo lansko leto zagotovili kar nekaj sredstev, o tem je bilo že večkrat rečeno, bomo tudi v letu 2017 zagotovili dodatnih 11 milijonov evrov za skrajševanje čakalnih vrst, in to poleg vseh ukrepov. O realizaciji tega je velikokrat govorila ministrica. Ni res, da ne daje informacij. Na tiskovnih in drugih konferencah javnosti sporoča te podatke, samo prisluhniti jim je treba. Hvala lepa.
Poslanka Jelka Godec, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Moj postopkovni predlog je, da se ta tematika obravnava na eni izmed naslednjih sej. Gospod Cerar, pravite, da ste vi in tudi ministrstvo izgubljali potrpljenje do direktorjev UKC Ljubljana. Jaz mislim, da danes izgubljajo zaupanje in potrpljenje državljani tako do ministrice za zdravje kot do vas, ki še vedno trdno podpirate ministrico v vseh njenih neukrepanjih v zdravstvu. Nered, ki nastaja v zdravstvu, je tudi posledica tega, da ministrstvo enostavno ne vidi, ne sliši in ne ukrepa na vse tisto, na kar danes opozarjajo tako tisti, ki so zaposleni v zdravstvu, kot bolniki, kot ostali državljani. In ne, da ne slišimo ministrice, zdi se mi, da vi ne slišite nas oziroma državljanov, ki opozarjajo na nepravilnosti. Dejali ste, da je veliko prihrankov v zdravstvu. Še vedno mi niste odgovorili, koliko je teh prihrankov. 3,3 milijone poslušam že od leta 2014 dalje. Skupna javna naročila, plenice, igle, rokavice poslušamo že od leta 2015 dalje. Ta skupna javna naročila niso prinesla popolnoma nič novega, nobenih zmanjšanj ali prihrankov na medicinskem materialu. To, kot sem rekla, ko ste že omenili tudi skupna javna naročila za žilne opornice, je propadel razpis, ker so dobavitelji enostavno ponudili višje cene, kot je bilo zahtevano s strani Ministrstva za javno upravo in Ministrstva za zdravje. In danes potekajo javni razpisi oziroma nabava tega materiala v bolnišnicah po veliko višjih cenah, kot je bilo zahtevano na skupnih javnih naročilih. Zato ker Intravizor ne deluje, zato ker ministrica ne ukrepa, čeprav bi lahko ukrepala preko sistemskih zadev, ko bi lahko dajala konkretna navodila svetom zavodov oziroma sveti zavodov so nadzorni organ Vlade, ki je ustanoviteljica javnih zavodov. Predsednik Vlade, čakalne dobe – jaz upam, da ste seznanjeni z njimi. In, ja, v vašem mandatu, od 2013 do 2017 se je dvignilo za petkrat število ljudi, ki čakajo nedopustno dolgo. Petkrat! In denar, ki odteka tudi zaradi preplačevanja materiala, tudi zaradi koruptivnih dejanj, bi lahko bil namenjen za skrajševanje čakalnih vrst, za storitve, za programe v zdravstvu. Vendar ne! Še enkrat, ministrica si niti prebrala ni vmesnega poročila preiskovalne komisije. Niti prebrala ni! Gospod predsednik, vi odkimavate, ministrica je sama na preiskovalni komisiji povedala, da vmesnega poročila ni prebrala. Glede na to, kakšne kadrovske poteze vleče, da nastavlja tudi tiste ljudi, ki so omenjeni v vmesnem poročilu in imajo naznanitve sumov kaznivih dejanj, pa se mi zdi, da je definitivno jasno, da popolnoma ignorira te zadeve. Mislim, da bi bilo prav, da se takšne ljudi odstrani z vseh odločevalskih funkcij, za čas, dokler se zadeve ne razjasnijo, ne glede na to, ali so samo sumi ali konkretne tožbe.
Poslanka Jelka Godec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 23. januarja 2018, v okviru glasovanj. Poslanec dr. Matej T. Vatovec, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Najlepša hvala, predsednik Državnega zbora. Spoštovani predsednik Vlade! Dobro veste, da v Levici nasprotujemo vključitvi tujega kapitala v projekt izgradnje drugega tira preprosto zaradi tega, ker je Slovenija sposobna ta projekt zgraditi sama. S tem bi po eni strani ohranila v svoji lasti infrastrukturo in tudi dobičke, ki izhajajo iz te infrastrukture. Zaradi tega smo vas že aprila lani pozvali, da nam predstavite oziroma pripravite načrt B, kot ga imenujemo, za izgradnjo drugega tira brez udeležbe tujih držav. Verjetno ste v tem času na nek način imeli ali pa skušali imeti ta načrt. Že v času referenduma so predstavniki tako Vlade kot podjetja 2TDK zatrjevali, da tak načrt obstaja, če bodo zahteve Madžarske nesprejemljive. Takrat je direktor 2TDK dan po referendumu, 25. septembra 2017, gospod Dragonja, zatrdil, da se bodo pogovori z Madžarsko nadaljevali, ampak da če ne bo prišlo do neke skupne točke, kjer se bosta obe strani uspeli dogovoriti oziroma priti na nek skupni imenovalec in bi to bilo nesprejemljivo za poslance, da obstaja ta načrt B, ki je zelo preprost. Takrat je gospod Dragonja rekel, da pomeni to manjkajočih 200 milijonov evrov zagotoviti iz državnega proračuna. 27. decembra 2017 ste v Državni zbor poslali pobudo za sklenitev sporazuma z Madžarsko, zato smo zahtevali, da nas seznanite s tem načrtom B. Prejšnji četrtek je prišel odgovor na to naše vprašanje, ki pravi, da brez vključitve Madžarske ni evropskih sredstev za ta projekt. Ker nimam vpogleda v prijavo razpisa, ne morem reči, ali blefirate ali pa ste enostavno dejansko sprejeli pogoje, ki Slovenijo postavljajo v podrejen položaj naproti Madžarski. Zakaj? V takšni situaciji ste praktično postavili Slovenijo v kot, ker po eni strani, če načrta B dejansko nimate, boste popustili pod vsakršnim pritiskom Orbanovih zahtev, ker vedo, da nimate alternative. Po drugi strani pa, če drži to, da ste nalašč šli v takšen razpis, pomeni, da ste vnaprej kapitulirali pred temi zahtevami. In če je to samo grožnja za javnost, da bi pod temi pritiski pristali na to, da se gre v ta sporazum z Madžarsko, je očitno, da obstajajo neki drugi pakti v ozadju. Iz tega je sledilo, da ste brez težav zamenjali upravo Luke Koper. Zdaj je slišati močna namigovanja, da želite dati nezakonito odpoved tudi prvemu sindikalistu v Luki, in mislim, da to jasno kaže, v kakšno pot pelje. Zato me, jasno, zanima: Ali res nimate načrta B? Če je odgovor da, me zanima: Kdo je za to odgovoren? Na podlagi česa ste se prijavili na razpis, ki opredeljuje sodelovanje Madžarske za obvezno?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Spoštovani poslanec Vatovec! Načrt izgradnje drugega tira železniške proge Divača–Koper brez finančnega sodelovanja Madžarske bi v naslednjih letih zagotovo predstavljal znatno javnofinančno breme za proračun Republike Slovenije. Mi smo šli v takšno finančno konstrukcijo zato, ker je to najmanjša možna obremenitev naših davkoplačevalcev. Če bi tako kot vi želeli to financirati iz javnih sredstev, bi morali za ta znesek obremeniti naše ljudi dodatno. Tako jih ne bo treba. Bomo dali lahko več za socialo, za zdravstvo, za karkoli drugega, kar vse tudi potrebujemo. Projekt drugega tira je ravno zaradi pripravljenosti teh zalednih držav za sodelovanje – poleg Madžarske še 5 držav, 4 zaledne – dosegel boljšo razvrstitev pri kandidiranju na razpisih za evropska sredstva. Pri tem je bil eden ključnih argumentov ravno čezmejna pomembnost projekta in tudi izražena namera Madžarske za sodelovanje pri financiranju projekta. Ko je zadeva zaustavljena zaradi obravnave na sodišču, obstaja celo tveganje, da Slovenija oziroma družba 2TDK ne bo uspela črpati v letu 2017 pridobljenih evropskih sredstev v višini 109 milijonov evrov iz razpisa instrumenta za povezovanje Evrope z mešanjem finančnih virov, tako imenovani blending. Zato se državni sekretar Jure Leben intenzivno pogaja z Evropsko komisijo. Zdaj je bil pred kratkim v Bruslju in se je sestal s predstavniki Evropske komisije. Predstavil je to situacijo, da najdemo rešitev, in proces teh pogovorov bo trajal in bo zaključen nekje do aprila letos. Republika Slovenija nima v proračunih za leti 2019 in 2018 načrtovanih dodatnih sredstev za višji kapitalskih vložek v projektno podjetje 2TDK, niti to ni dodatno upoštevano v projekcijah naslednjih proračunov. Če bi to želeli vnesti v to projekcijo, potem bi, kot rečeno, naše davkoplačevalce obremenili za nek ogromen denar in bi jim zmanjkalo sredstev za tiste veliko bolj nujne, eksistenčno nujne zadeve. Kot sem rekel, je pa to sodelovanje z Madžarsko pomembno, ker prinaša korist že pri evropskih sredstvih, projekt je cenejši, in kar je še bolj in skupaj z vsem tem pomembno, mi obravnavamo to sodelovanje z Madžari v tem primeru in tudi v drugih primerih, kjer sodelujemo zdaj z njimi, kot strateško partnerstvo, z dolgoročno vizijo krepitve gospodarskega potenciala Slovenije. Ne gre samo za drugi tir, gre za širšo zgodbo, kjer dejansko lahko Slovenijo pripeljemo na zemljevid Evrope in sveta v transportnem smislu, če odpremo tudi ta koridor preko Madžarske, ki je bila vedno doslej povezana s sosednjo državo Hrvaško in se je zdaj odločila, da sodeluje z nami. Udeležba Madžarske je glede lastništva in upravljanja drugega tira povsem skladna s strategijo upravljanja kapitalskih naložb Republike Slovenije. Jaz ne morem govoriti o drugih podrobnostih vladne pobude za sklenitev tega meddržavnega sporazuma z Madžarsko, ker je to gradivo zaupne narave. Veste pa dobro, da ste bili s tem gradivom seznanjeni natančno na zaprtem delu Komisije za nadzor javnih financ 11. januarja 2018, ko so vam dali pojasnila tudi predstavniki naše strokovne vladne ekipe na zaprti seji. Vi veste, da bo Vlada ta osnutek nekega sporazuma predložila v Državni zbor. Dogovor z Madžarsko bo torej ratificiran tukaj. Takrat bo to javno, takrat bo to transparentno, tako kot je cel projekt drugega tira javen, zakonsko utemeljen, finančna konstrukcija je pojasnjena, vse je dano na pladnju, nadzor civilne družbe je zagotovljen z zakonom. Tako da ne tvegamo na ta način, da bi prišlo do česarkoli, kar bi skrivali kjerkoli. In vi poslanci boste tu odločili, ali bo zakon o ratifikaciji tega sporazuma z Madžarsko sprejemljiv. In verjamem, da bo. Bi pa poudaril še nekaj. Argumentacija, ki ste jo ravno poslanci Levice večkrat podali, sicer da bi manjkajoča sredstva dobili, če bi denimo opustili načrt za nakup novih oklepnih vozil za Slovensko vojsko ali pa kaj podobnega, to enostavno ne moremo uporabiti kot argument, kajti v tem primeru gre za sredstva, ki so načrtovana v A bilanci proračuna in ne v B bilanci, kjer so načrtovana sredstva za povečevanje kapitalskih deležev države. S tega vidika in z drugih vidikov je treba tudi jasno povedati, da sodelovanje z Madžarsko poteka tako, da pazimo, da ne bi karkoli, denimo Luko Koper, privatizirali v tem smislu, to sem že večkrat pojasnil. Tukaj gre za to, da to, kar je slovenskega, ohranimo v naši lasti. Se pravi, ti riziki, ki jih navajate, niso prisotni in imeli boste poslanci v nadaljevanju, tako kot ste že imeli na zaprti seji, vso možnost, da to proučite.
Poslanec dr. Matej T. Vatovec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala še enkrat. Rekli ste, da bo to vse skupaj javno, da bo Državni zbor to sprejemal. Ampak dejstvo je, da sedaj vsi ti postopki tečejo tajno. Pogajanja z Madžarsko so tekla več kot eno leto že in ne vemo nič o njih. Prihajali so neki indici, kakšne so zahteve Madžarske in ni se ovrglo teh indicev, sedaj so se pa še ti zapisniki zaprli. Ampak to ni bistvo. Jaz sem vas vprašal nekaj bistveno drugega. Sami ste na nek način sedaj potrdili, da bo scenarij tak, da bo prišlo do tega meddržavnega sporazuma, ki pa ga bo moral ratificirati Državni zbor. Pod temi pogoji, kot ste jih sedaj postavili, torej ko predstavniki Vlade in 2TDK grozijo, če Madžarov ne bo pri projektu, ne bo evropskih sredstev in se s tem zruši finančna konstrukcija, čeprav so vse mesece pred tem trdili, da je to možno, da se da enostavno nadomestiti teh 200 milijonov iz državnega proračuna ali pa povečanjem kredita EIB, kar je tudi še vedno odprta možnost, bomo prišli do tega, da boste rekli vi ali pa minister, ko bo na odboru ali pa kje drugje: »Poglejte, če tega sporazuma ne boste ratificirali, boste poslanci odgovorni za to, da drugega tira v tej državi ne bo.« In tukaj govorimo o projektu, ki je verjetno najpomembnejši infrastrukturni projekt v zadnjem desetletju ali dveh. In tukaj prosim za jasen odgovor: Na podlagi česa, glede na to, da ste sami rekli, da zakon še ne velja, da ni pravzaprav niti jasnega osnutka glede sporazuma, je lahko predstavnik Vlade v Bruslju podpisal oziroma dal razpis, v katerem se je jasno zavezal, da bo Madžarska sodelovala pri projektu? Tega pooblastila Vlada ni imela in nima niti zakonske podlage v zakonu, kaj šele žegna parlamenta. In to je sedaj tukaj ključno vprašanje. Če je temu res tako in smo oddali takšen razpis, ste s tem ogrozili strateški in finančni interes Slovenije. Zato ker ne bo to neka dobrodelna akcija Madžarske, ampak bodo dobili polovico dobička podjetja 2TDK, bodo dobili tako ali drugače vpliv v koprskem pristanišču in tudi o tem, kako se bo opravljalo z drugim tirom. To je vprašanje in prosim ta odgovor podajte.
Predsednik Vlade Republike Slovenije, dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Strinjamo se torej o tem, da je drugi tir za državo izjemnega strateškega pomena in da se mudi. Seveda se mudi. Vsak dan, ko mi čakamo, ko stojimo zaradi teh raznoraznih polen pod noge, se dogaja – kaj? Avstrija zgradi nekaj kilometrov železnice, ki jo bo povezala z Italijo in čez dve leti boste lahko samo rekli hvala lepa vsem nam tukaj in vsem ostalim in ne bo ne drugega tira ne bo ne transportnega zemljevida in ne Slovenije. Sodelovanje z Madžarsko prinaša lažji dostop do nepovratnih evropskih sredstev, prinaša javnofinančno razbremenitev proračunskih izdatkov, se pravi naših ljudi, davkoplačevalcev, prinaša nižja tveganja izvedbe projekta, tako finančna kot tveganja zasedenosti proge, to je tveganje povpraševanja, kot tudi tveganja, povezana z morebitno prekoračitvijo investicijske vrednosti projekta, ustvarja pogoje za oblikovanje novega jedrnega tovornega koridorja RFC11, katerega pobudnik in nosilec je Madžarska, in zmanjšuje odvisnost Slovenije v logistiki od konkurenčnih držav. Normalno, da se pogajamo s sosednjo državo na diskreten način. Pogajanja vedno potekajo na diskreten način. Ne pred kamerami. To je ustaljena običajna praksa v takih zadevah. Ves čas pa obveščamo Državni zbor, kako to poteka, obveščamo o vsebini pogajanj, obveščamo o procesu pogajanj. Tudi na zaprtih sejah, ki sem jo prej omenil. Naj povem, da lastnik infrastrukture drugega tira železniške proge za čas trajanja koncesijske pogodbe bo družba 2TDK, v korist katere bo ustanovljena stavbna pravica na zemljiščih. Ampak po izteku tega obdobja bo Republika Slovenija postala tudi lastnica infrastrukture. Po prenehanju koncesije bo morala družba 2TDK predati Sloveniji infrastrukturo, se pravi drugi tir, neodplačno in v stanju, ki omogoča njeno nemoteno delovanje. Družba 2TDK bo v obdobju trajanja koncesije zgolj ekonomski lastnik infrastrukture, saj bodo zemljišča ves čas ostala neposredno v lasti Republike Slovenije. Ne dajemo naše zemlje, ne dajemo Luke Koper, ničesar ne dajemo, dosegamo pa ekonomsko upravičeno investicijo v strateškem sodelovanju s sosednjo Madžarsko, ki bo prineslo dobrobit tako nam kot zalednim državam, vključno z Madžarsko in tudi našim davkoplačevalcem, ki bodo tako razbremenjeni tega, da bi prispevali še 200 ali nekaj takega milijonov v takšen projekt. In to je ta konstrukcija. To je zdaj tisto, kar je treba zdaj izvesti, napeti vse moči. So pa povsem neprimerne take izjave, moram še to oceniti, da sem zamenjal neko upravo Luke Koper in tako naprej. To sploh ni moja pristojnost, to delajo popolnoma drugi organi, torej nadzorni svet Luke Koper. V to se nisem nikoli vmešaval in se nikoli ne bom. Tudi bi rekel tako, dejansko je pomembno, da Luka Koper sodeluje in lahko samo izrazim upanje, da bo uprava sodelovala, se pa nikakor in nikoli v take zadeve ne mešam. Tako da na take obtožbe ne morem pristati.
Poslanec dr. Matej T. Vatovec, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Seveda bom to zahteval, ker predsednik Vlade ni odgovoril na moje edino vprašanje in očitno potrebujemo več časa za to, da si razjasnimo določene stvari. Jaz bi rekel samo to, da je verjetno prvo poleno temu projektu pod noge vrgel ravno minister za infrastrukturo, ko je dejal, da ga ne potrebujemo še kopico let. Ampak naj ponovim še enkrat, vi ste šli očitno, glede na to, da mi niste niti danes odgovorili, še vedno ne morem zagotovo trditi, ampak če držijo zadnje izjave gospoda Dragonje, vi ste šli v razpis, kjer ste se dejansko odrekli temu, da bi lahko imeli kakršenkoli nadzor nad tem projektom, s tem ko ste vezali pridobitev evropskih sredstev na sodelovanje Madžarske mimo vseh postopkov in zakonskih podlag. Mislim, da je to zelo resna stvar. Vi ste se prijavili na razpis, ne da bi zakon veljal, ne da bi imeli pooblastilo kateregakoli organa oziroma Državnega zbora in mislim, da je to verjetno zelo sporen posel. Druga stvar je ta, da moramo še enkrat poudariti, da ne gre za neko dobrovoljno ali pa dobrodelno sodelovanje sosednje države. Madžarska ni nobena dobrodelna ustanova, tako kot Orban ni dedek Mraz, ki bo dal 200 milijonov kar tako. Ravno to, kar ste sedaj zatrjevali v tej dopolnitvi odgovora, ne drži. Pri projektu bo imela Madžarska, drugače ne bi šla oziroma ne bi želela iti v ta projekt, določene koristi. Prva je ta, da bo imela polovico dobička 2TDK, medtem ko bo samo Slovenija odplačevala kredite. To je že prvi element nepoštenega sodelovanja. Druga stvar je ta, da bo, kljub temu, kar ste rekli, da bo po koncesijski pogodbi ostalo vse skupaj v lasti Slovenije, ampak pozabili ste, da bo ta koncesijska pogodba trajala 45 let in bo imela Madžarska skoraj polovični vpliv v tem podjetju. Vsaj tako je bilo do zdaj predstavljeno. S tem ko bo imela vpliv, bo imela vpliv na to, kako se upravlja in kako se dela s tem drugim tirom in kako se posluje po njem. Še vedno niste ovrgli nobenega suma, da gre v ozadju tudi za določene vezane posle pri tem projektu, kar očitno potrjuje tudi današnji obisk madžarske delegacije v Sloveniji, kjer sta tudi predstavnika Mola in Gyseva. Ravno podjetij, o katerih se je da potekajo z njimi pogovori. Nobena normalna država ne bi pristala na take pogoje, ne bi pristala na izgradnjo nekega ključnega infrastrukturnega projekta v takšnih gabaritih. Zaradi tega mislim, da bi bilo treba opraviti splošno razpravo o tem in ustaviti to norijo, še preden se dejansko izpelje. Zato ker ta posel, tako kot se ga zadnje tedne predstavlja, tako kot ga predstavlja Vlada, enostavno smrdi. Alternative so, to bom še vedno poudaril, bilanca A, bilanca B, verjetno ste že kdaj slišali za rebalans, gre za zelo administrativen postopek in ni nobena huda in nemogoča stvar, ki bi se jo dalo narediti. Patrijam za 207 milijonov pa bi se lahko verjetno tudi odpovedali. [[izklop mikrofona]]
Poslanec dr. Matej T. Vatovec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 23. januarja 2018, v okviru glasovanj. Poslanec Matjaž Han, imate besedo, da postavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani predsednik Vlade, vem, da ni biti lahko predsednik Vlade, pa vendarle. V preteklem tednu je bilo veliko prahu dvignjenega o minimalni plači, o predlogu ministrice Anje Kopač Mrak, da se minimalna plača dvigne za 4,7 %. Moram reči, da je to prvič v zgodovini, da je šla ta minimalna plača nad prag revščine. Seveda če bo sprejeta. Mislim, da Socialni demokrati in tudi večina v Vladi to vidijo kot pravi in odgovoren ukrep. Seveda so se pa pojavili očitki, verjetno upravičeni, da bo nova raven minimalne plače predstavljala približek k povprečni plači oziroma tako imenovano kompresijo, kot ji rečejo gospodarstveniki, med minimalno in povprečno plačo. Socialni demokrati smatramo, da ni problem, da je minimalna plača tako visoka, problem je, da je povprečna plača v Sloveniji prenizka. Vsi vemo, da dve tretjini zaposlenih v tej državi prejema nižjo plačo, kot je povprečna plača, se pravi nižjo, kot je 1050 evrov. Se pravi, da večina v državi dobiva denarja za mesec dela med 600 in tisoč 500 evri. Slovenija je v nekaj letih že v gospodarski rasti tudi na račun plač in pa na račun zmožnosti gospodarstva. Finančna uprava je dala podatek, da se je v letošnjem letu oziroma v letu 2017 nabralo za 920 milijonov evrov več denarja v proračunu kot leta 2016. To so nenormalne številke. Spodbudno je tudi, da je gospodarstvo naredilo 3,2 milijard evrov neto čistega dobička, to je 70 % več kot eno leto prej. Rezultati so fantastični, vendar ne vem, zakaj je problem pri tej minimalni plači. Tega enostavno jaz ne razumem. Zaradi vseh teh dobrih podatkov imamo javni sektor na nogah, upravičeno štrajka, upravičeno gre v stavko, ker so se oni zadnjih osem let odpovedovali svoji plači, da je država izšla iz krize. Problem ni v srednjem sloju, problem je pa v javnem sektorju za nas Socialne demokrate v teh najnižjih plačah. In tu je treba zadeve popraviti. Seveda je tudi problem za tiste zaposlene v zasebnem sektorju, tudi za tiste, ki prejemajo minimalno plačo, in pa predvsem za vse tiste, ki prejemajo to minimalno plačo med minimalno plačo in med povprečno plačo. Zavedam se, da gremo proti koncu mandata, poslanske skupine, poslanci izgubljamo kompas vsi, vsi bi bili radi všečni, ljudem dajemo velike predloge, čeprav vemo, da nekatere zadeve ne moremo sprejeti. Vendar pa vas jaz kot odgovoren politik, in vem, da ste tudi vi, sprašujem: Kaj namerava Vlada Republike Slovenije narediti, če sploh kaj, do konca tega mandata, da se izboljšajo neto plače vseh zaposlenih v Republiki Sloveniji? Tudi tistih v javnem sektorju in tistih v zasebnem. Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Naj podam nekoliko širšo sliko. Govorimo tako, kot da moramo od zdaj naprej pomagati, da se zvišajo neto plače. Neto plače so se že zviševale vsa ta leta dela te naše vlade, in sicer najprej preko davčnih razbremenitev. Leta 2015 smo z novelo tako imenovanega Zujfa razbremenili zavezance z dohodki nad 1,5-kratnikom povprečne plače. Potem z novelo Zakona o dohodnini smo leta 2016 spremenili dohodninsko lestvico za razbremenitev najbolj produktivnega in ustvarjalnega kadra, ki praviloma največ prispeva k dodani vrednosti. Potem smo sprejeli ukrepe, ki so naslovili državljane z najnižjimi dohodki. V letu 2016 smo povišali dohodkovni prag za dodatno splošno olajšavo, leta 2017 pa smo odpravili stopničasto, torej ne zvezno določanje dodatne splošne olajšave. Leta 2016 je bila uvedena davčna razbremenitev dela plače za poslovno uspešnost. S tem smo spet razbremenili najbolj produktiven kader, dosegli povečanje konkurenčnosti podjetij in ohranjanje delovnih mest v Sloveniji. Znesek neobdavčenega dela plače za poslovno uspešnost se je v letu 2017 s 70 % povprečne plače v Sloveniji povečal na 100 % povprečne plače v Sloveniji. V letu 2018 je začela veljati posebna shema za delavce, napotene na čezmejno opravljanje dela, ki zasleduje cilj prenosa znanja in izkušenj. Po tej shemi se ob izpolnjevanju določenih pogojev del plače ne bo všteval v davčno osnovo dohodka iz delovnega razmerja. Z ukrepi iz obdobja 2016– 2017 je Vlada delo davčno razbremenila skoraj za 130 milijonov. Poleg tega pa smo imeli nedavčne ukrepe Vlade za dvig neto plač, recimo leta 2016. Od januarja 2016 kar trije dodatki ne štejejo več v minimalno plačo. V minimalno plačo ne vštevamo dodatka za nočno delo, za delo v nedeljo ter delo za praznike in proste dneve. Zato dejansko lahko delavci z neenakomerno razporeditvijo prejemajo višje plačilo. Januarja 2017 smo v okviru redne uskladitve minimalno plačo zvišali za 1,8 % in ne samo za pol odstotka, kolikor bi znašala zakonsko predpisana minimalna uskladitev. Potem je bila v pogajanjih s sindikati javnega sektorja dogovorjena postopna odprava varčevalnih ukrepov na področju plač in prav tako, kot veste, že odpravljamo tudi anomalije. Ta hip je, kot ste pravilno ugotovili, odprto vprašanje višine letošnje uskladitve minimalne plače. Tudi sam menim, da je naše gospodarstvo v dobri kondiciji in da bi lahko zmoglo več kot zakonsko predpisano minimalno uskladitev z rastjo inflacije, ki je lani znašala 1,7 %. Tako da absolutno sem tudi sam, tudi Stranka modernega centra za to, da se ta uskladitev enostavno postavi na višji ravni. Morajo pa se tu upoštevati socialni in ekonomski kriteriji, se pravi tudi interesi gospodarstva, ki daje zaposlitve, ki daje delovno mesto. Ne smemo ogroziti delovnih mest in porušiti plačnih razmerij. Dolgoročno rast plač bomo omogočali še naprej tudi z investicijami, za kar je ta vlada naredila veliko v tem mandatu. Tudi ta pogajanja s sindikati, ki se zdaj že dogajajo na podlagi teh stavkovnih zahtev, bomo z naše strani pripravili konstruktivno, z ustreznimi predlogi, ki pa morajo upoštevati javnofinančne zmožnosti in stanje v družbi nasploh, da ne porušimo tistega dobrega, kar smo naredili, kot sem že večkrat povedal. Toliko. Hvala lepa.
Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanska vprašanja, postavljena na 35. in 36. seji Državnega zbora. Minister za pravosodje, mag. Goran Klemenčič bi moral odgovoriti na vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi s sodnim postopkom zoper nekdanjega ministra za pravosodje Aleša Zalarja in nekdanjega generalnega državnega tožilca Zvonka Fišerja, vendar je danes odsoten zaradi službene poti. Zato poslanca Gorenaka sprašujem, če želi ustni odgovor ali je možen tudi pisni. Dr. Vinko Gorenak, izvolite.
Hvala lepa. Jaz si želim ustni odgovor, ker gospod Klemenčič odgovarja tako, saj veste, v dveh stavkih, v katerih ne pove nič. Naj pa v času, ki ga imam, ponovno opozorim na to, kar sem na začetku. Meseca novembra sem začel spraševati, kaj je s tem postopkom. Kazalo je na to, da sodišča želijo sprocesirati zadevo, kazalo je pa tudi na to, da se oba gospoda izogibata. No potem je prišlo do oprostilne sodbe v Novem mestu. Zdaj tečejo pa pritožbeni postopki. 8. ali 10. februarja bodo zastarali. Ne vem, kako bo gospod Klemenčič odgovoril na naslednji februarski seji, kajti imel je dvojna merila. Ko je šlo za Igorja Bavčarja, je vpil, da bodo letele glave, ko pa je šlo za ta dva gospoda, je bil pa tiho, kar ni sprejemljivo. Jaz bom vztrajal pri odgovoru, za katerega prosim. Hvala lepa.
Minister bo torej na vprašanje ustno odgovoril na naslednji seji zbora. Sedaj bo minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan odgovoril na vprašanje dr. Franca Trčka v zvezi z izjavo ministra glede odločitve na višji ravni.
Hvala, gospod predsednik, in lep pozdrav. Hvala gospodu poslancu tudi za vprašanje. Lep pozdrav vsem ostalim poslankam in poslancem in ostalim prisotnim. Gospod poslanec me sprašuje, kdo je višja raven. Tu moram zelo jasno odgovoriti. Nad samim ministrstvom in nad ministrom je višja raven vlada kot celota in tudi državni zbor kot celota. To bi tudi zelo rad jasno povedal, da pri iskanju lokacije za Magno, kar ste me vprašali, gospod poslanec, ministrstvo ni sodelovalo. Na kakšen način je bila najdena lokacija, zakaj je bila to edina lokacija, s katero smo bili na Vladi seznanjeni, mislim, da je v Državnem zboru že večkrat govorilo Ministrstvo za gospodarstvo. Tudi sam sem bil prisoten vsaj v enem primeru, ko je pristojni državni sekretar Aleš Cantarutti, na to vprašanje odgovarjal na Odboru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Verjetno ni prav, da jaz njegove besede navajam, je pa po njihovih merilih bila to edina možna lokacija. Ministrstvo pa je bilo vključeno v dveh pomembnih fazah. Prva faza je bila pri pripravi zakona o strateških investicijah na območju občine Hoče – Slivnica. Tukaj moram povedati, da po zelo dolgih usklajevanjih je predlog ministrstva, ki je bil takšen, da če ne pride do investicije, se avtomatsko vrne v prostorski načrt kot kmetijsko zemljišče in tudi da poteka v skladu z etapami. To je bilo v bistvu upoštevano. Bili pa so upoštevani tudi naši omilitveni ukrepi in pogoji, ki smo jih dali pri pripravi občinskega prostorskega načrta. Mogoče najbolj pomemben omilitveni pogoj, ki ni bil do sedaj običajen v Sloveniji, pa je bil tukaj upoštevan, je bila predhodna vzpostavitev novega kmetijskega zemljišča. Tukaj ne gre v bistvu za to, da se neko stavbno zemljišče, ki pa je dejansko v kmetijski rabi kot kmetijsko, samo formalno preimenuje, ampak dejansko se na področjih, kjer se ne kmetuje, se na nek dosti inovativen način, ki pa je v tujini že prisoten, pri nas pa ne, takoj vzpostavi, prinese živa zemlja, eni ji rečejo živica, to je večinoma 75 centimetrov plasti zemlje, ki je živa, in se v nekem roku vzpostavijo dosti enakovredna kmetijska zemljišča. To je tudi narejeno. Ob tem bi rad povedal še enkrat, da to ni bila do sedaj tukaj običajna praksa. Je pa bila potem sprejeta še na neki drugi lokaciji. Sam pa pričakujem, da bodo rezultati te operacije podobni kot v tujini, torej da se vzpostavi kolikor toliko enakovredno kmetijsko zemljišče. Pa dovolite še en podatek, ki ob vsem tem govorjenju, kako se ščitijo kmetijska zemljišča, kar dosti pove. Po začasnih podatkih Kmetijskega inštituta o kmetijstvu v letu 2017 so se ponovno za nekaj hektarjev povečala kmetijska zemljišča, ki so dejansko v uporabi. Če primerjamo z letom 2010, vidimo, da število hektarjev ne upada, ampak celo nekoliko narašča. To na žalost ni bilo neko splošno stanje v prvih desetih letih naše samostojne države ali pa prvih petnajstih letih, ampak sedanje stanje je takšno. Hvala.
Poslanec dr. Franc Trček, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo. Poglejte, gospod minister je seveda zapeljal odgovor na svoj mlin. Ampak mogoče niti ni podrobno prebral mojega vprašanje. Jaz v bistvu nisem tokrat konkretno spraševal o Magni, čeprav bi se o tem lahko tudi pogovarjali nekaj ur. Dejansko sem vas spraševal kot podpredsednika Vlade Slovenije. Vlada je kolektivni organ. Praviloma soodloča ne s preglasovanje. Vi ste podpredsednik Vlade in daste v nekem intervjuju, ki je nedvomno avtoriziran, izjavo, da se je o tem odločilo na višji ravni. In to je problematično. Navsezadnje figurirate kot eden najbolj verjetnih bodočih mandatarjev vlade, kamor tudi vabite Levico, in se mi tukaj postavlja vprašanje. Če ta vaš odgovor in intervju berem tudi v luči tega, kar je gospod Cerar danes odgovarjal našemu Mateju, ko je rekel, »ja, saj v bistvu ste o vsem obveščeni, kaj se dogaja z drugim tirom«, potem je pa rekel, »ja, takrat bo pa to transparentno«, pa njegovo izjavo, da nimamo vseh mehanizmov za boj s korupcijo, po osnovni izobrazbi sem naravoslovno-matematični tehnik in mi začnejo goreti vsi alarmi. In tukaj je problem. Jaz dokaj poznam ozadje obeh zgodb. Ampak meni je, recimo, resorni sekretar iz MGRT gospod Cantarutti rekel: »Ja, gospod Trček, vam bi prišli povedat, če bi nas prosili.« Meni kot poslancu iz Maribora! Jaz na srečo več o Magni izvem v Avstriji in na Madžarskem kot v Državnem zboru. O drugem tiru tudi skoraj toliko. In to je nek velik problem. Tudi zato sem naslovil to vprašanje na vas. Zato bom izkoristil poslovniško možnost, da o tem imamo neko bolj resno razpravo na naslednji seji, ker to nujno potrebujemo, ker ta mandat je že mimo. Meni je nerodno, ker je to izgubljen mandat. Ni mi osebno nerodno, ker sem se tukaj štiri leta metal skoraj na trepalnice, ampak mislim, da potrebujemo tudi resno razpravo.
Minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Jaz lahko samo, spoštovani poslanec, to povem, kar sem povedal. Jaz skušam ravnati, upam, da mi tudi uspe, upam, da tudi vi opazite, da se zavedam, da imam nadrejene nad sabo. Meni je vlada nadrejena, meni je v bistvu nadrejen Državni zbor, ki me je ne nazadnje tudi izvolil. Ko sem govoril o nadrejenih, zdaj obrazlagam še enkrat, da jaz vlado razumem kot organ, ki je meni nadrejen. Včasih imamo povsem enotna mnenja, ampak ko vlada sprejme mnenje, ali ga minister sprejme ali pa se od vlade poslovi. Tako jaz pač razumem delovanje vlad, pa ne samo v Sloveniji, ampak tudi širše. Hvala.
Poslanec dr. Franc Trček, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Hvala za besedo še enkrat. Seveda bom to zahteval. Veseli me vsaj nekaj v tem dodatku odgovora, da smo končno prišli do tega, kar mi v Sloveniji imenujemo izvršilna oblast. Vlada izvršuje kar Državni zbor sprejema. Tudi tukaj je ta mandat izgubljen. Jaz delam kar ogromno t. i. parlamentarne diplomacije, pa ne po kakšnih eksotičnih destinacijah, ampak v državah v regiji. Kamorkoli pridem, tudi nekako sprašujem, se hočem informirati, kako delujejo njihovi parlamenti, kakšni so njihovi odnosi med zakonodajno in zlasti izvršilno vejo oblasti. In bom rekel, da tovrstne derogacije dela Državnega zbora, kot sem ji priča tukaj že tri leta in pol, v nobeni primerljivi državi, s katero bi se jaz rad primerjal, ni. O tem je tudi dr. Gorenak nekaj govoril. A veste, da bi v sosednji državi, kateri sem jaz najbližje, ministri tako manjkali s seje odborov ali pa da bi ministrica ne zastopala sklepa, ki ga je sprejel recimo Odbor za zadeve EU v Bruslju, ali pa če ga ne zastopa, da ne bi prišla nazaj poročati o tem, zakaj ga ni zastopala, ker s tem krši zakonodajo. Tega v nekih resnih državah, s katerimi naj bi se mi primerjali, ni. O tej debati nadrejenosti, podrejenosti, veste, bom odgovoril spet naravoslovno-matematično. Jaz vsebinsko vlado gledam kot množico, ki stremi k uniji, ne pa k preseku. Vse naša vlade so po navadi bile presek v najboljšem smislu nekih partikularnih strankarskih interesov, iz naših kvot jaz v nebesih. Tudi zaradi tega mi potrebujemo neko resno razpravo po četrt stoletja, mi potrebujemo, bom rekel, kar osamosvojitev od takšnih osamosvojiteljev, ki so si ta fevd delili in razdelili. In potem bo verjetno v naslednji vladi nek minister ali ministrica, kdorkoli bo, ne vem, mogoče bo naša Violeta ministrica za kmetijstvo, ki se največ s tem ukvarja, lahko malo drugače govorila od vas, mag. Židan, v smislu nepodrejenosti ali podrejenosti. Zdi se mi, da tukaj potrebujemo več horizontalnosti in več stremljenja k neki vednosti. Spomnite se, da sem jaz na samem začetku mandata gospoda Cerarja označil za moralnega teologa, ne ker bi jaz osebno imel nekaj proti njemu, ampak ker se je skozi mandat to izkazalo. Mi potrebujemo na te najbolj odgovorne funkcije ljudi, ki so zmožni bolj perpleksnega mišljenja in sodelovanja. Upam, da bomo v splošni razpravi končno prišli do tega, tudi ker je to potrebno, koga bo kdo kandidiral na naslednjih volitvah. Hvala.
Poslanec dr. Franc Trček, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 23. januarja 2018, v okviru glasovanj. Zdaj bo minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan odgovoril na vprašanje gospoda Franca Jurše v zvezi z nesorazmernostjo višine globe zaradi kršitve Zakona o fitofarmacevtskih sredstvih.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Dovolite, da začnem takole. Gospod poslanec me je vprašal po komentarju konkretnega primera. Ker primer verjetno še ni zaključen, ga sam ne morem in ne smem komentirati. Sprašuje me o globi zaradi hujšega prekrška nedovoljene prodaje fitofarmacevtskega sredstva. Moj predlog tistemu, ki meni, da mogoče ni bil primerno obravnavan, je, da izkoristi vsa pravna sredstva. Dejstvo pa je, da so s spremembo zakonodaje v letu 2012 prekrški pri prodaji in razpolaganju s fitofarmacevtskimi sredstvi prešli v skupino hujših prekrškov, kar pa ni doživelo nobene pripombe, ne s strani deležnikov niti s strani Trgovinske zbornice Slovenije. Gre za to, da napačna, prekomerna ali nepotrebna uporaba fitofarmacevtskih sredstev lahko tudi ogroža življenja ljudi, lahko poslabša kvaliteto bivanja, lahko pa ogroža tudi živalstvo, znani so pomori čebel v letu 2010 in še kdaj. Jaz mislim, da tudi zaradi teh ukrepov nam je uspelo, da v 20 letih zmanjšamo količinsko uporabo fitofarmacevtskih sredstev v kmetijstvu za polovico. Naši novi plani pa so še bistveno bolj ambiciozni. Pa smo kljub visokim kaznim, kljub delovanju inšpektorjev v letu 2017 ugotovili še 86 kršitev Zakona o fitofarmacevtskih sredstvih. Za te kršitve so bile izrečene kazni v vrednosti več kot 66 tisoč evrov glob. Naj pa še enkrat poudarim, pri obvladovanju problematike fitofarmacevtskih sredstev gre prvenstveno za varovanje zdravja ljudi in varovanje okolja, v katerem živimo. Najlepša hvala.
Zdaj bo minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan odgovoril še na vprašanje gospoda Ivana Škodnika v zvezi z uporabo pesticidov in širjenjem hmeljišč v Mislinjski dolini.
Še enkrat hvala za besedo, gospod predsednik. Vam, gospod poslanec Ivan Škodnik, hvala za vprašanje. Dovolite, da odgovorim na dve konkretni vprašanji. Prvo vprašanje je bilo, ali lahko za katerega od pripravkov, ki se uporabljajo pri hmeljiščih, slutimo ali kakorkoli pričakujemo, da bo čez čas uvrščen v skupino karcinogenih ali potencialno karcinogenih substanc. Odgovor je naslednji. Opredelitev določene kemijske snovi, med katere spadajo tudi pesticidi, glede razvrščanja kemikalij se odvija znotraj Evropske agencije za kemikalije. Tu neodvisni strokovnjaki po zelo strogih kriterijih odločajo, ali je konkreten pesticid primeren za uporabo ali ne. To povem zato, ker se je v zadnjih nekaj letih število sploh možnih pripravkov pomembno zmanjšalo; zdaj govorim nekoliko na pamet, vendar mislim, da se je zmanjšalo celo za trikrat. Tako je pri proizvodnji hmelja v tem trenutku dovoljenih samo še 21 aktivnih snovi. Seveda pa, spoštovani poslanec, verjetno ne jaz ne kdorkoli drug v tem trenutku ne more odgovoriti, ali bo strokovno stališče teh pomembnih strokovnjakov pri tej pomembni agenciji čez čas drugačno. Na nek način sem vprašanje tudi razumel, ali obstaja pravna možnost, da se vzpostavi zeleni pas oziroma varovalni pas med naselji in kmetijsko proizvodnjo v celoti. Odgovor je pritrdilen. O tem sicer ne govori kmetijska zakonodaja, ampak novi zakon, torej Zakon o prostorskem načrtovanju, ki je bil sprejet, omogoča in je bil tudi kot osnova za prostorski red Slovenije, ki je bil tudi že na Vladi na predlog MOP sprejet. Ta konkretni prostorski red pa daje možnost posameznim občinam, da zaradi svojih interesov, mogoče tudi zaradi bolj kvalitetnega bivanja ljudi, vzpostavijo zelene, varovalne ali kakršnekoli drugačne pasove ravno z namenom, da tudi mogoče izboljšajo kvaliteto bivanja ljudi. Najlepša hvala.
Poslanec Ivan Škodnik, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister, jaz sem delni odgovor pretekli mesec že dobil od Ministrstva za okolje, tisti, ki se seveda tudi nanaša na to prostorsko problematiko, tako da jaz se tudi za vaš odgovor zahvaljujem. To vprašanje sem naslovil na vajini ministrstvi predvsem zato, ker je to področje v Mislinjski dolini mogoče zdaj malo bolj aktualno, ker so se pač površine hmelja malo povečale v zadnjem obdobju, verjetno se še načrtuje. Bile so različne dileme, tudi v tem času, kot sem tudi v tem vprašanju navajal, da so botrovale k temu širjenju hmelja tudi višje cene subvencij. Moram reči, da cene subvencij, kolikor sem preverjal, boste mi lahko potem tudi vi pritrdili ali pa še kaj dodali, niso večje kot pa pri ostalih površinah. To se pravi, to ni tisto, zaradi česar bi se kmetje odločali, pač pa je to predvsem tržna cena hmelja, in če je višja cena drugih kultur, jih pravzaprav tudi razumem, da se s tem ukvarjajo. Kar se pa tiče škropljenja, bi pa bilo dobro čim prej, tudi od kakšnih drugih mednarodnih inštitucij ugotoviti, da bo ta zadeva čim manj strupena, ker jaz mislim, da bodo tudi ljudje razumeli in ne bodo tako nasprotovali tej kulturi. Hvala lepa.
Minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani poslanec, moja ocena je podobna kot vaša. Za željo po širjenju proizvodnje hmelja ne gre za to, ker se subvencije oziroma neposredna plačila večajo, v resnici so tudi zelo malo pomembna pri hmeljarski proizvodnji, ker je tam tako velika proizvodnja na hektar, da imajo v bistvu neposredna plačila čisto neko drugo, mogoče rečem celo, manj pomembno vlogo kot pri proizvodnji kakšne pšenice, koruze ali česarkoli drugega. Dejstvo pa je, da je povpraševanje po slovenskem hmelju stabilno, celo narašča, zasluga gre nenazadnje tudi Hmeljarskemu inštitutu Slovenije, ki dela kvalitetno in je uspešen pri proizvodnji novih sort hmelja. Mogoče samo še ena informacija, ki jo mogoče poznate, mogoče pa ne, gospod poslanec, na ministrstvo oziroma na pristojno upravo je prišel tudi zelo argumentiran spisek petnajstih vprašanj, ki so povezana z njihovo skrbjo zaradi morebitnih novih hmeljišč. Mi smo poskrbeli za odgovore in če želite, vam potem, po koncu teh mojih odgovorov, te njihove odgovore tudi predam. Hvala.
Minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan bo odgovoril še na vprašanje Luke Mesca v zvezi s prehranskimi nasveti v oglasni akciji Naša super hrana. Prosim.
Še enkrat hvala, gospod predsednik, za besedo. Hvala tudi vam, gospod poslanec, za vprašanje. Dovolite, da najprej odgovorim na vaše začetno vprašanje, zakaj manjkam na seji, ob tem, da mi je znano, kdaj so seje. Odgovor je dosti enostaven. Do sedaj je bilo stališče Vlade pa verjamem tudi politike, da se ministri skorajda moramo udeleževati svetov pristojnih ministrov Evropske unije. Na to, kdaj so, nimamo nobenega vpliva, tako da tudi, če vemo, kdaj bo v bodoče zasedal parlament, kdaj bodo poslanska vprašanja, mi ne moremo vplivati na sklice svetov. Recimo, tudi ko sem manjkal v decembru, sta bili dve zelo pomembni temi za Slovenijo. Prva tema je bila predstavitev in prva izhodišča držav za novo kmetijsko politiko – nenazadnje preko skupne kmetijske politike Slovenija dobi v tem trenutku milijardo in 100 milijonov evrov programa razvoja podeželja in nekaj čez 900 milijonov neposrednih plačil v obdobju 7 let, borimo se seveda, da bi imeli ugodno stanje tudi za naprej. Druga je pa bila Odprava nepoštenih trgovinskih prag za bolj uravnoteženo verigo preskrbe s hrano in boljši položaj kmetov, ker je pa tudi Slovenija sopodpisnica in je skupaj z Slovaško in Češko tudi zelo aktivna na evropski ravni. Zdaj pa dovolite, da ogovorim na nekatera vaša vprašanja. Prvo vprašanje, kolikor sem jaz razumel, je bilo vprašanje, kako razumemo stališče Svetovne zdravstvene organizacije, ki govori tudi o mesu. In jaz vam predlagam, da ste pozorni tudi za njihovo dodatno sporočilo za javnost, Svetovne zdravstvene organizacije, saj je bil pri njih občutek, da ni bilo zadosti dobro razumljeno prvo. Oni so v tem drugem sporočilu za javnost zelo jasno napisali naslednje: »Primerjava tveganja za razvoj rakavih obolenj zaradi uživanja rdečega mesa in predelanih mesnih izdelkov s kajenjem tobaka, alkohola in azbesta je povsem neprimerna.« In ob tem je Svetovna zdravstvena organizacija v dodatnem sporočilu za javnost tudi posebej opozorila, da se na osnovi predstavljenih podatkov ljudi ne poziva, da bi mi morali prenehati uživati mesne izdelke, temveč naj bo uživanje takšnih zmerno. Takšna so tudi nacionalna slovenska priporočila. Če pogledate tudi priporočila, ki jih imamo objavljena na našem inštitutu za javno zdravstvo, recimo, da je to naša najbolj vrhunska inštitucija. V bistvu boste videli dve stvari, prvič, da v bistvu zagovarjajo uravnoteženo in raznoliko prehrano, ne pretiravati z nobeno vrsto hranil, kot drugo pa, kar se tiče mesa, priporočila meso izpostavljajo kot dober vir beljakovin z visoko biološko vrednostjo, saj vsebujejo esencialne aminokisline v zelo ugodnih razmerjih ter kot vir drugih hranil, tudi takšnih, ki jih rastlinska živila vsebujejo precej manj, na primer vitamin B12. Mogoče še naslednje, kar se tiče informacije, da je meso lahko izjemen dober vir železa, je treba izpostaviti, da je to v znanosti splošno sprejeto dejstvo. Naj se navežem tudi na zadnjo vrednotenje prehranskih potreb po železu, ki ga je predstavila Evropska agencija za varno hrano konec leta 2015, kjer izpostavljajo, kako dober vir železa za telo predstavlja meso, in to na način, kakršnega ne najdemo v drugih živilih. Imam sicer sedaj še več o tem opisano, ampak, da mi časa ne zmanjka, želim dati še dve v bistvu informaciji. Želim povedati, da namen promocije ni spodbujati uživanje mesa, temveč potrošnike informirati o kakovosti mesa lokalnega izvora. Navede se prednost, če so namesto uvoženih živil poveča uživanje živil lokalnega izvora, tudi v širšem družbenem kontekstu. Zakaj se informira o mesu? Prvi sektor, ki je dosegel dogovor, da gre v javno-zasebno izobraževanje potrošnikov, je bil sicer sektor mleko. Drugi sektor, ki ga je dosegel, verjetno tudi zaradi pomembnosti v Sloveniji, je sektor dveh vrst mesa. Zdaj pa smo zelo blizu tega, da se bo začelo več informiranja o vrtninah, o sadju, žitih in še nekaterih drugih proizvodih. Vendarle bi rad tu povedal, da so vsa ta informiranja možna le takrat, če se uskladi z nevladnim sektorjem. Torej njihova pobuda mora biti, šele potem kasneje jih država s financiranjem in tudi strokovno spremlja. Hvala.
Poslanec Luka Mesec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo in lep pozdrav gospod minister. Tudi z tem dodatnim sporočilom Svetovne zdravstvene organizacije sem seznanjen, vas pa sprašujem in opozarjam predvsem zaradi naslednjega. V Sloveniji po podatkih Statističnega urada povprečen prebivalec poje 94 kilogramov mesa na leto. To je več kot četrt kile na dan in to nas postavlja v sam svetovni vrh, med prvih 20 držav po tem, koliko mesa pojemo. Po drugi strani, kot kažejo različne raziskave, ljudje pojedo bistveno premalo zelenjave in sadja, dnevni vnos naj bi bil tam okrog 60 %. In zdaj vi kot minister za prehrano, ker ste tudi minister za prehrano, ne samo minister za kmetijstvo, bi morali biti pozorni na to in pač korigirati to razmerje, vsaj. Jaz zdaj kot vegetarijanec bi tudi kaj drugega priporočal, recimo, da se sploh ne oglašuje mesa, ampak vi kot minister za prehrano, bi pa morali biti vsaj na to, da se to razmerje korigira. In zato me, prvič, pač moti, da država milijon in pol denarja vlaga v akcijo, s katero se spodbuja živilo, ki se ga že tako zaužije preveč in je tudi, če greste gledat na strani Nacionalnega inštituta za javno zdravje, dejavnik tveganja za tiste civilizacijske bolezni, ki so tudi pri nas v vrhu, kot je povišan holesterol, srčno-žilne bolezni, nekatere vrste raka in tako naprej. In tukaj Svetovna zdravstvena organizacija jasno pove, da obstaja korelacija med uživanjem rdečega, posebej pa predelanega mesa in tem. Zdaj vaši oglasi pa zgledajo tako. Vam primanjkuje železa? In potem je pač nek članek o tem, kako je železo pomembno in kako ga pač največ najdemo v mesu, kar seveda ni res, kot sem vam povedal prejšnjič, in potem pač na koncu neko priporočilo, da pač uživajte lokalno pridelano meso. Mislim, to, a, ni reklama za lokalno pridelano hrano, ampak je pač nek precej slab članek za v prid uživanju mesa, celo slabši [[izklop mikrofona]]
Minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala, predsednik. Pa tudi vam, spoštovani poslanec, hvala za podvprašanje. Dejstvo je, da, recimo, timijan vsebuje bistveno več železa. Je pa tudi dejstvo, da je treba upoštevati, kakšne količine te začimbe je možno imeti v prehrani. Dejstvo je tudi, da so tudi stročnice dober vir železa, je pa tudi dejstvo, da vsebujejo fitate. In zato sem govoril toliko o uravnoteženi prehrani. Pa kolikor so meni znani podatki v bistvu, če kaj, v zadnjih letih v Sloveniji narašča ravno uživanje vrtnin, nekoliko tudi sadja. To je verjetno tudi posledica prehranske politike, pri kateri naše ministrstvo, mislim, da gospa ministrica zelo dobro sodeluje z ministrstvom, ki pa govori o zdravem načinu prehranjevanja, to je Zdravstveno ministrstvo. Seveda pa tukaj tudi v bodoče pričakujem veliko sodelovanje. Čisto na kratko bi še ta čas mogoče izkoristil za naslednje. Ko ste povedali, da se investira milijon in pol državnega denarja –v bistvu, govorim sicer sedaj nekoliko po spominu, te akcije informiranja pa tudi promocije za triletno obdobje bodo približno v vrednosti 3 milijone ali tu nekje. Od tega polovico zberejo sektorji, ki sodelujejo, polovico primakne država, je pa kar nekaj tudi splošnega informiranja o hrani. Tako da v bistvu v vsakem primeru ne bo milijon in pol javnega denarja za komunikacijo, ki se tiče mesa, mesnih proizvodov ali takšne in drugačne koristi ali pa nekoristi. Bi vam pa, če vam lahko dam v bistvu mogoče predlog, gospod poslanec, v tem trenutku poteka že javna razprava o novi kmetijski politiki po letu 2020, čeprav je zdaj komaj leto 2018, ampak leto 2020 bo zelo blizu. In ko smo se pogovarjali o tem na Odboru za kmetijstvo, so predstavniki kmetijstva, zlasti Kmetijsko-gozdarske zbornice zelo jasno povedali, da v bodoče v kmetijski politiki pričakujejo več financiranja živinoreje, ker je njihova ocena, da je financiranja tega sektorja, ki je za Slovenijo pomemben, premalo. In vsaj jaz se ne spomnim, da bi predstavnica vaše stranke na to odreagirala in predstavila, da je pa vizija Levice drugačna. In zato vas vabim v sredo, 24., imamo na predstavništvu Evropske unije razpravo o novi kmetijski politiki. Povabili smo visoko predstavnico Evropske komisije, da nam predstavi njihov pogled, in tam bo zelo primerno stališče, da tudi posamezne politične stranke predstavijo, predstavimo, kako pa si mi konkretno predstavljamo novo politiko in znotraj tega porazdelitev denarja za nove politike. Hvala.
Poslanec Luka Mesec, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Hvala za besedo. Najprej, gospod minister, hvala za vabilo, se bom vsekakor poskušal udeležiti. Drugo pa, pač, ne prepričate me. Kar se mene tiče, je ta akcija iz razlogov, ki sem jih naštel in jih ne bom ponavljal, nesmotrna. Investicija v tovrstno promocijo pač ni upravičena poraba javnih sredstev in zato predlagam, da Državni zbor opravi razpravo o tej akciji in o mojem predlogu, da se enostavno umakne.
Poslanec Luka Mesec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 23. januarja 2018, v okviru glasovanj. Zdaj pa prehajamo na vprašanja poslank in poslancev v prvem krogu. Poslanec Marijan Pojbič, imate besedo da zastavite vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovana gospa ministrica! Okoljevarstveno soglasje je zelo pomemben dokument in je seveda en najpomembnejših dokumentov in podlaga za izvajanje dejavnosti, ki imajo pomemben vpliv na okolje, torej življenjsko okolje ljudi, živali oziroma nasploh na naravo oziroma na zdravo življenjsko okolje. Pred nekaj dnevi je bila seja Odbora za okolje in prostor, kjer je tekla razprava o vprašanju, kako je mogoče, da je bilo izdano okoljevarstveno soglasje brez izdelave presoje vpliva na okolje. To bi se naj zgodilo na Vranskem, kjer naj bi šlo za razgradnjo starih avtomobilov, kjer nastane približno 30 % nevarnih odpadkov. Vendar po tistem, kar sem prebral v zapisniku, je jasno, da je bila ta presoja narejena, vendar še ni v veljavi. Spoštovana gospa ministrica, sprašujem vas: Kaj so ključni sestavni deli oziroma podlage, ki so potrebne in morajo biti izdelane, da se lahko izda okoljevarstveno soglasje? In drugo vprašanje: Kdaj je možno in pod kakšnimi pogoji je možno s strani ministrstva odvzeti okoljevarstveno soglasje gospodarskemu subjektu, če se ta ne drži zapisanega v okoljevarstvenem soglasju? Hvala za odgovor.
Ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, imate besedo za odgovor.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanke in poslanci, spoštovani poslanec gospod Marijan Pojbič! V pisnem vprašanju, ki je bilo zame naslovljeno na Ministrstvo za okolje in prostor, ne govorim torej o vprašanju okoljevarstvenih soglasjih, ampak o postopkih izdaje okoljevarstvenih dovoljenj. Jaz sem sigurna, da z mojimi odgovori ne boste zadovoljni, moram pa vam povedati, da so ti postopki različni. Pridobitev okoljevarstvenega soglasja je neprimerno manj zahteven postopek, kot je pridobitev okoljevarstvenega dovoljenja. Tehnično se lahko investitorji pozanimajo o zahtevah tudi pri izdelovalcih takšne dokumentacije, sicer pa je pri sprejemanju občinskih prostorskih načrtov postopek, ki govori o tem, ali mora biti za prostorski red opravljena celovita presoja vplivov na okolje. Običajno pri sprejemanju novih prostorskih načrtov, razen redkih izjem, se postopek celovite presoje vplivov na okolje zahteva, pri morebitnih spremembah občinskih prostorskih načrtov pa včasih tudi ni potrebno, odvisno od sprememb, ki se nanašajo na prostorski red občine. Mi smo temi, o kateri ste govorili uvodoma, na Odboru za infrastrukturo in okolje namenili več kot dve uri. V zvezi s postavljenim pisnim vprašanjem pa bom zdaj sama govorila o postopkih izdaje okoljevarstvenih dovoljenj. Se opravičujem, to imam pripravljeno, in glede na čas je prav, da vam, mogoče tudi za gledalce nekaj o tem povem. Pri izdaji okoljevarstvenih dovoljenj gre za tri, na nek način ločene ali pa opredeljene postopke. Kot prvo gre za izdajo dovoljenj za obratovanje naprav, ki lahko povzročajo onesnaževanje okolje večjega obsega, pod dva gre za druge naprave in dejavnosti in pod tri gre za obrate. Če se zdaj obrnem na prvo, torej izdajo OVD okoljevarstvenega dovoljenja za obratovanje naprav, ki lahko povzročajo onesnaževanje okolja večjega obsega, govori o teh postopkih Zakon o varstvu okolja od 68.–81. člena. Ob začetku mandata ni bila prenesena direktiva Evropske unije, ki ureja pogoje za IED naprave, sedaj smo to prenesli, in seveda Uredba o vrstah dejavnosti in naprav, ki lahko povzročajo onesnaževanje večjega obsega, v njej je vse to opredeljeno. Torej so opredeljeni vsi tisti kazalci, ki se nanašajo na hrup, na onesnaževanje ozračja, na onesnaževanje voda in okolja. Pod dva, torej gre za OVD za obratovanje, druge naprave in dejavnosti, govorijo 82.–85. člen Zakona o varstvu okolja. Tej postopki niso javni, medtem ko so pod številko 1 postopki javni, torej je javnost pritegnjena v sam postopek. V teh postopkih pa javnost ne sodeluje in gre za tiste naprave, za katere je treba to okoljevarstveno dovoljenje izdati. Ko pa govorimo o obratih, so pogoji za izdajo okoljevarstvenega dovoljenja za obrate navedeni od 86.–91. člena Zakona o varstvu okolja. Govorimo o Uredbi o preprečevanju večjih nesreč in zmanjševanju njihovih posledic, pod narekovaji lahko to nekako opredelimo kot SEVESO obrati, to so obrati, kjer obstaja velika objektivna nevarnost, da karkoli gre narobe v takem obratu in se to seveda odraža na širši okolici. In v teh postopkih mora javnost prav gotovo imeti vpogled in pa v osnutek odločitve. [[znak za konec razprave]] Mogoče še kaj več v nadaljevanju.
Gospod Marijan Pojbič, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Seveda gre za izdajo okoljevarstvenega dovoljenja, gospa ministrica, tu sva se razumela, absolutno. Jaz imam sedaj eno konkretno vprašanje, ker prihajam iz občine Šentilj. V občini Šentilj imamo v kraju Ceršak kompostarno. In je bilo seveda po mojih informacijah izdano tudi okoljevarstveno dovoljenje, ampak argumenti, ki bi pa morali govoriti ravno v obratno smer, da za to kompostarno ne bi moglo biti izdano to dovoljenje, so pa naslednji. Kompostarna je na otoku v Muri, znotraj Mure, med rokavi, se pravi je poplavno območje, tristo metrov stran je vodovarstveno območje in sedaj v celotnem tistem območju praktično ljudje ne morejo živeti. Smrdi tako, da ljudje ne morejo imeti vrat odprtih, ne morejo imeti oken odprtih, ne morejo sedeti v kuhinji in cel roji teh muh nadležnih, ki lahko prenašajo tudi s te kompostarne razne bolezni in tako dalje, praktično ljudje zunaj ne morejo narediti enega piknika in tako dalje. Zato vas sprašujem to: Ali je mogoče pod takimi pogoji, ki sem vam jih jaz zdaj naštel, izdati na ministrstvu okoljevarstveno dovoljenje? Tukaj se je očitno to zgodilo in zdaj se je tam tudi organizirala civilna iniciativa in ta zadeva bo zagotovo prišla tudi do vas na ministrstvu. Jaz sem prepričan, da je to zadevo tudi s strani ministrstva treba pogledati, ali je to inšpektor ali kdor pač opravlja te naloge, in ugotoviti, zato sem vas tudi vprašal, ali se izvaja vse tisto, kar bi se moralo izvajati po izdaji okoljevarstvenega dovoljenja, ali ne, in ali je bilo sploh to okoljevarstveno dovoljenje izdano zakonito. To se mi zdi tisto, kar je izjemno pomembno vprašanje. Prepričan sem, da mi vi zdaj na to čisto konkretno ne boste mogli odgovoriti, zato vas, spoštovana gospa ministrica, prosim, da mi potem pač to naredite na nek pisni način, tako da bodo tudi ljudje tam seznanjeni s tem, ali smo [[izklop mikrofona]]
Ministrica za okolje in prostor, gospa Irena Majcen, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala. Okoljevarstvena dovoljenja so prav gotovo izdana zakonito, saj jih je možno izpodbijati. In če ni v upravnem postopku vložena pritožba na izdano okoljevarstveno dovoljenje, je to zakonito. Pri sami vlogi so navedbe, ki jih pripravi strokovnjak, predmet presojanja, potem po izdanem okoljevarstvenem dovoljenju pa se v različnih območjih na različen način začne izvajati dejavnost. Prav gotovo poznamo kar nekaj primerov, ko smo v lanskem letu izvajali, tudi sama, obiske v takih obratih. In priznam, za bioplinarne so bile do nas največkrat posredovane težave s smradom. Kar se tiče kompostarn, je bilo nekaj težav, za katere sama vem, na območju Vrhnike. Mislim, da je od tega že dve leti, kar smo aktivno pristopili in so se tudi sami lastniki in izvajalci te dejavnosti, torej v kompostarnah, potrudili in uresničili vse tisto, kar jim je bilo tudi naloženo. Prav gotovo za ta vaš konkreten primer tečejo postopki, je pa seveda treba počakati, da se zaključi inšpekcijski postopek v skladu s pravili, ki jih tak postopek zahteva. Če pustimo konkreten primer in govorimo na splošno, so ugotovitve inšpekcije najprej dane lastniku, upravljavcu te naprave za odpravo pomanjkljivosti. Če v zakonitem ali pa določenem roku tega ne stori, se potem inšpekcija odloči, ali da podaljša termin, če se nekako ocenjuje, da objektivno ni bilo možno v tako kratkem času vsega opraviti, ali pa inšpekcijske službe dajo predlog za odvzem okoljevarstvenega dovoljenja. To je zadaj na splošno, medtem ko o tem vašem predlogu, konkretnem postopku pa še potekajo inšpekcijski postopki. Hvala.
Poslanka Violeta Tomić, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za kulturo gospodu Antonu Peršaku.
Hvala za besedo. Javni razpis za izbor javnih kulturnih programov na področju umetnosti za obdobje 2018–2021, je upravičeno razburkal kulturniško javnost. številnim organizacijam se je programsko financiranje znižalo tudi do tretjine, nekatere prepoznavne in vrhunske prakse pa so iz financiranja povsem izpadle. Težava pa ni v rezultatih, ampak v samem razpisu. Če je ta neustrezen, potem tudi strokovne komisije ne morejo zadovoljivo opravljati svojega dela. Problematični pa so bili razpisi že v preteklosti, zato so kulturni ustvarjalci pred razpisom za novo obdobje na to tudi večkrat opozarjali, vendar ministrstvo teh predlogov ni upoštevalo. Kriteriji razpisa so bili neživljenjski, nekateri tudi celo nesmiselni. Zelo problematično, potencialno pa celo nezakonito je bilo ugotavljanje bonitetne ocene oziroma finančne referenčnosti iz zasebne baze GVIN namesto, da bi uporabili podatke iz Ajpesa, kajti GVIN niti ne vsebuje vseh številnih podatkov, ki so bili potrebni. Nejasnosti so posledica izjemne birokratizacije in ravnanja ministrstva, ki ne zmore voditi smiselnega dialoga z delavci na področju kulture. Opozoriti je treba, da so programski razpisi tisti, ki omogočajo stabilnejše delovanje teh organizacij, vključno z zaposlovanjem in omogočanjem prijav na druge, predvsem evropske razpise. Prijava na projekte razpise, kar sedaj ministrstvo ponuja neizbranim organizacijam, prinaša mnogo nižja sredstva, ki nikakor ne morejo nadomestiti stabilnega financiranja s strani ministrstva. Znesek razpisa pa naj bi bil tudi za 286 tisoč evrov nižji, kljub temu da se je proračun ministrstva za kulturo povečal. Nevladni sektor, ki je najbolj pekarn, hkrati pa izjemno priznan tudi v tujini, mednarodno, očitno potiskate v počasno hiranje. Zato vas sprašujem: Zakaj ministrstvo kljub številnim opozorilom in pozivom ni prilagodilo razpisnih kriterijev? Zakaj se je ministrstvo za pregled enega od kriterijev, bonitetne ocene, odločilo za zasebno bazo GVIN, namesto za javno bazo Ajpesa? Zakaj ste postavili omejitev števila organizacij, ki lahko na posameznem področju pridobijo sredstva na razpisu? Kakšni bodo po vaši oceni vplivi zmanjšanja sredstev na obseg in kakovost produkcije v nevladnem sektorju? Kakšen bo učinek na socialni položaj samozaposlenih? Za vaše odgovore se vam zahvaljujem.
Hvala lepa. Odgovoril bo gospod minister Anton Peršak. Izvolite.
Spoštovana gospa poslanka, najprej hvala za priložnost, da lahko vsaj nekatere stvari pojasnimo v zvezi s temi javnimi razpisi. Najprej naj povem, da seveda ne drži, da ne prilagajamo ali pa ne inoviramo kriterijev. Tudi za ta razpis so bila glede na izkušnje preteklih razpisov, merila do neke mere prenovljena. Vsa ta merila bila tudi v času razpisu na vsa vprašanja dodatno pojasnjevana in pojasnjena, zato verjamemo, da so bile vse nejasnosti razrešene. Seveda je pa nekaj, da so merila vedno taka, da omogočijo pravzaprav neke vrste izbiro med prijavljenimi projekti in je to pač za tiste, ki čutijo nevarnost, da morda ne bi bili izbrani, vedno problem. Zakaj smo se odločili za portal GVIN in ne za Ajpes? Zaradi tega, ker je ravno obratno, kot je bilo rečeno: portal GVIN je zbirni portal, ki vključuje tudi podatke drugih objaviteljev teh podatkov, se pravi, tako podatke s portala Ajpes kot podatke Ministrstva za finance in tako naprej, se pravi, da pravzaprav omogoča širši pregled. In ministrstvo je ta isti portal uporabilo že pri prejšnjem večletnem programskem razpisu in v zvezi s tem ni bilo pritožb. Glede vprašanja, zakaj smo omejili število organizacij – interes je bil ravno v tem, da na podlagi ocen teh programov omogočimo financiranje v vsaj približno zadostni meri, ne pa tako nizko, kot je bilo to včasih v preteklosti, ko so prijavitelji dobili manj kot 50 % sredstev, ki so jih potrebovali. Recimo, na prejšnjem razpisu je bil najnižji delež 41 %, zdaj se vsi deleži na tem razpisu gibljejo med 75 in 83 % potrebnih sredstev. Sicer pa moram reči, da je število izbranih programov na tem razpisu enako, kot je bilo v prejšnjem programskem obdobju, samo na področju glasbe je nižje. In ravno na tem področju glasbe so bili ti primeri, ko so bili izredno nizki dodeljeni deleži glede na potrebna sredstva. Ministrstvo sicer vztraja na stališču, da je bolje izbrati manj programov z večjim deležem sofinanciranja in tako omogočiti, da se program res izvede tak, kot je bil prijavljen, ne pa v bistveno okrnjeni obliki. Ministrstvo za kulturo bo v letu 2018 na podlagi vseh javnih razpisov – treba je povedati, da ti prijavitelji, ki so bili zdaj zavrnjeni, še imajo možnost kandidirati, in nekateri tudi že so, na večletnem projektnem razpisu in tudi na enoletnem projektnem razpisu. Sredstva, ki bodo razdeljena na teh treh razpisih, so pa praktično popolnoma enaka, kot so bila leta 2014, kot rečeno, ker gre še za dva razpisa. Glede na to, da je skupno število izbranih programov skoraj enako kot pri prejšnjem razpisu, zlasti pa glede na to, da so sredstva za vse razpise v letu 2018 enaka kot v letu 2017, ne bo učinka na socialni položaj samozaposlenih. Javni razpisi so odprti za vse, ki izpolnjujejo pogoje, seveda pa imajo prednost tisti, ki dobijo višje ocene strokovne komisije. Kot veste, pa minister na izid ne more vplivati, kajti po zakonu minister sicer lahko zahteva od komisije ponovno presojo, ne more pa sprejeti drugačne odločitve, kot jo je sprejela komisija. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Ja, seveda, kot pričakovano, se ministrstvo skuša svoje odgovornosti nekako oprati in se izgovarjate, da imajo NVO možnost prijave na večletne projekte in enoletne projekte razpisa. Ampak oboje ne drži povsem. Večletni razpis je že zaprt in to kljub pozivom, da naj se jih dela zaporedno in ne hkrati, ravno zato, da bi se lahko izpadli NVO prijavili tudi na druge razpise. Enoletni projekti pa niti v znesku, niti v obsegu, niti v namenu se ne morejo primerjati, niti nadomestiti nekega stabilnejšega financiranja nevladnih organizacij v kulturi, zato je to pesek v oči. Kot minister za kulturo se tudi ne morete sklicevati na strokovne komisije, kajti politično odgovornost vendarle nosite vi. Skratka, zato vas še enkrat sprašujem: Zakaj niste upoštevali svaril in priporočil nevladnih organizacij, kajti iz slabega razpisa ne more priti nič dobrega, ne moremo imeti dobrih rezultatov? Niste mi odgovorili: Zakaj se je kljub povečanju proračunskih sredstev, znesek sredstev na razpisu zmanjšal za 286 tisoč evrov? Ali nameravate na ministrstvu kako ukrepati, da boste rešili položaj tistih najbolj prizadetih? Ali vam grožnja po precejšnjem odpuščanju v tem sektorju ne pomeni nič; nekateri grozijo celo s tožbami? In za konec: Ali boste sprejeli politično odgovornost za oslabitev in izgubo kulturnih potencialov med nevladnimi organizacijami v kulturi ter nadaljnje poslabšanje socialnega položaja kulturnih delavcev na tem področju oziroma naj vas vprašam kar direktno, odgovornost za potiskanje kulturnih delavcev v revščino? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, Anton Peršak, izvolite.
Najprej naj pojasnim, da smo vse potencialne prijavitelje, ki se prijavljajo na večletni programski razpis, opozorili, naj se prijavijo tudi na večletni projektni razpis ravno zaradi tega, ker smo vedeli, da bo prijaviteljev več, kot pa je na razpolago sredstev in možnih dobitnikov sredstev, zato da bi se zavarovali in bili obravnavani tudi na večletnem projektnem razpisu. Mnogi izmed njih so to tudi storili in bodo na ta način tudi prišli do sredstev. Drugo, enoletni projektni razpis bo objavljen, tako kot ste rekli, z nekaj zamika. Na njem je mogoče dobiti tudi do polovice in več sredstev, kot so jih dobili nekateri prijavitelji ali pa celo več, kot so jih dobili nekateri prijavitelji na prejšnjem programskem razpisu. Seveda pa obstajajo še drugi viri. Lahko je reči, da se ministrstvo skriva, ampak pred nekaj leti je bila v zakon vnesena zakonska določba, ki izrecno pravi, da je minister absolutno vezan na končno odločitev strokovne komisije in da je ne more spremeniti. Ta določba je in dokler to ne bo spremenjeno, bo pač tako. Še enkrat poudarjam, ravno zaradi tega, da bi povečali možnost več dobitnikov na večletnem projektnem razpisu in da bi tudi njim lahko dodelili spodobna sredstva, je bil en manjši, zelo majhen del sredstev, ki je bil prej namenjen za večletni programski razpis, prenesen na večletnega projektnega. Odpuščanje – tu gre v mnogih primerih za prijavitelje, ki nimajo stalno zaposlenih in ki delajo s pretežno samozaposlenimi. Še enkrat pa moram izpostaviti, da so skupna sredstva za te razpise enaka, celo malenkost višja, kot so bila leta 2014, ne za veliko, ampak za 14 tisoč. Sicer pa moram povedati, da so sredstva za nevladni sektor od leta 2014 pa do leta 2018 zrastla za več kot 2 milijona in pol.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, zahtevate postopkovno? Izvolite.
Glede na stanje na področju kulture, predvsem pa v nevladnem sektorju, in glede na odgovore ministra Peršaka predlagam, da se v Državnem zboru opravi razprava. Namreč v Državnem zboru v tem mandatu pa, kolikor vem, tudi v prejšnjih mandatih je kulture kar malo. Kolega poslanec Matić je kot predsednik Odbora za kulturo nekako, bi rekla, bolj redko skliceval ta odbor, tako da se vse skupaj dogaja nekako po inerciji. Mi smo bili kritični do prejšnje ministrice Julijane Bizjak Mlakar, ampak od gospoda Peršaka smo zelo veliko pričakovali, zato ker izhaja iz kulturne sfere, ampak na žalost ugotavljamo, da gre nekako kulturo samo navzdol. Kajti takšna kulturna politika bo imela škodljive posledice na ustvarjalni potenciale v kulturi, predvsem v nevladnem sektorju. Številne kulturne delavce pa potiska iz zdajšnje revščine v popoln propad. Naj še enkrat izpostavim, da skoraj polovica samozaposlenih v kulturi zasluži manj od minimalne plače, kar tretjina pa jih živi pod pragom revščine. Tu gre za najbolj prekaren del kulturne sfere, ki bi potreboval dodatno podporo ministrstva, ne pa potiskanje v neko umiranje na obroke. In ne drži, kar trdi minister, da tukaj v nevladnem sektorju ni zaposlenih, jih je kar nekaj zaposlenih in kar precej odtehta glede na to, da je v javnem sektorju zaposlovanje onemogočeno zaradi ZUJF in oteženo. Večina kulturniškega denarja gre za plače v javnem sektorju. Vodilni, tisti, ki vodijo inštitucije, si poleg visokih plač izplačujejo tudi honorarje. In tukaj bi lahko ministrstvo malo bolj natančno pogledalo, kako se dogaja na eni strani res veliko bogatenje nekaterih, ki bi rekli po domače, so pri koritu in na drugi strani popolnoma krivično životarjenje in izumiranje kulturnih ustvarjalcev. Glede na to, da se najavljajo tudi tožbe in bojkot dogajanj ob kulturnem prazniku, mislim, da je skrajni čas, da o tem opravimo tudi razpravo v Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 23. januarja 2018. Dr. Dragan Matić bo postavil vprašanje ministru za kulturo, gospodu Anton Peršaku. Izvolite.
Hvala za besedo predsedujoči in naj takoj na začetku pomirim kolegico poslanko Tomićevo, da bo o tem vprašanju, o katerem ona sprašuje, v kratkem sklicana tudi nujna seja Odbora za kulturo, kjer bomo lahko imeli priložnost, da se o tej zadevi bolj podrobno seznanimo. Sicer pa spoštovani minister za kulturo, sprašujem vas naslednje. V preteklih tednih je prek medijev potekala javna razprava med generalnim direktorjem RTV Slovenije in ministrstvom o nekaterih aspektih vodenja tega javnega zavoda, ki je v zadnjem obdobju javno pogosto izpostavljeno. Gospod generalni direktor je bil izbran na javnem razpisu ne glede na dejstvo, da so mnogi opozarjali, da glede na to, da prihaja iz vrst filmskih in avdiovideo producentov, utegne slej ko prej priti do nasprotja interesov pri vodenju poslov, povezanih z zasebnimi zunanjimi producenti. Ne glede na morebitno siceršnjo zakonsko ustreznost ob samem imenovanju na položaj generalnega direktorja, vas sprašujem: Ali situacijo v skladu z zakonskimi pristojnostmi nadzirate sproti, posebej glede na nove okoliščine, ki se pojavljajo v zadnjih mesecih? Hvala za vaš odgovor.
Hvala lepa. Gospod Anton Peršak, izvolite, minister.
Naj povem, najprej hvala za to vprašanje, ki je seveda v javnosti prisotno in je mogoče zato tudi dobro, da se o njem kaj več pove. V skladu z Zakonom o RTV, generalnega direktorja kot vemo imenuje Programski svet in tudi Programski svet ima edini pristojnost za presojo ustreznosti ali neustreznosti ravnanja direktorja. Kot vemo, zaradi avtonomije javne RTV, ki je tudi z zakonom zelo potencirana, ministrstvo pravzaprav ali pa vlada tukaj nima skoraj praktično nobene možnosti. Ne glede na to, smo mi ob imenovanju gospoda Kadunca, tudi glede na opozorilo Slovenskega filmskega centra, zaprosili Komisijo za preprečevanje korupcije za mnenje v zvezi z možnostjo nezdružljivosti teh 2 položajev, se pravi direktorskega mesta na eni strani in članstva v svetu na drugi strani, vendar nam je KPK odgovorila, da oni niso pristojni za presojo nezdružljivosti poslovodnih oseb javnih zavodov, ampak samo kar zadeva nezdružljivost funkcionarja. V svojem mnenju pa je tudi opozorila, da mora uradna oseba sama na to morebitno kolizijo opozoriti predstojnika, v tem primeru je na eni strani predstojnik seveda direktor sam, na drugi strani je pa to predsednik sveta. Na podlagi tega mnenja KPK, iz katerega torej izhaja, da je odločitev o obstoju nasprotja interesov pri uradni osebi v pristojnosti predstojnika te osebe, smo na Ministrstvu za kulturo poslali to mnenje KPK tako predsedniku SFC in predsedniku Programskega sveta RTV in Nadzornega sveta RTV Slovenija. KPK je potem obvestila Ministrstvo za kulturo, da je prejela prijavo o domnevnem nasprotju interesov gospoda Igorja Kadunca, ki je hkrati, kot vemo, generalni direktor RTV, ter nas prosila, da mu podamo pojasnilo v zvezi s tem, ali gre v primeru sveta SFC za organ upravljanja te agencije in ali področna zakonodaja vsebuje kakršnakoli pravica glede nezdružljivosti ali nasprotja interesov glede te situacije in ali člani sveta agencije morebiti odločajo o poslovnem sodelovanju in financiranju z drugimi družbami ali združenji. Ministrstvo je odgovorila KPK z dopisom, v katerem je najprej pojasnilo, da smo v zvezi z morebitnim konfliktom interesov že njih spraševali za mnenje in s tem mnenjem tudi že obvestili predstojnika, se pravi gospoda Kadunca, se pravi predsednika Sveta SFC in njega samega, in jih pač na ta način zaprosili za to, da to presodijo. Ministrstvo za kulturo pa je komisiji odgovorilo naslednje, da v skladu s postopki javnega razpisa in javnega poziva, na podlagi katerih SFC dodeljuje javna sredstva, pojasnjuje, da člani sveta SFC pri teh odločitvah ne sodelujejo, temveč izdaja odločbe o sofinanciranjih direktor oziroma direktorica SFC, Slovenskega filmskega centra. Drugič, v Zakonu o javnih agencijah eksplicitno ne navaja, kaj je organ upravljanja ter da je iz navedenega mogoče sklepati, da svet Slovenskega filmskega centra ni organ upravljanja, ker so njegove naloge, naloge nadzora, ne pa sprejemanje konkretnih poslovno-programskih odločitev. In tretjič, da statut RTV Slovenija v 44. čenu določa, da mora poleg zakonskih pogojev kandidat za direktorja izpolnjevati tudi naslednje pogoje, in sicer med drugim, da ne sme imeti lastniških deležev ali trajnih pogodbenih stikov s pravnimi osebami, ki so poslovno povezane z RTV. Iz navedenega je razvidno, da ti pogoji ne vključujejo tudi elementa morebitnega članstva v Svetu Slovenskega filmskega centra, ravno tako pa tudi Slovenski filmski center ni trajno poslovno povezan z RTV Slovenija.
Hvala lepa. Dr. Dragan Matić, izvolite, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Gospod minister, ne morem se v celoti strinjati z vami. Programski svet RTV Slovenija nadzira programe RTV oziroma kako se izvaja, tu pa govorimo o poslovanju. Tu pa Ministrstvo za kulturo seveda ima pristojnost da ukrepa, ker je nosilec ustanovnih pravic v skladu z Zakonom o medijih, kar zadeva RTV Slovenija. Še posebej je to pomembno, ko pride do naslednje okoliščine, ki je zelo važna, in jo bom seveda tudi izpostavil. Generalni direktor RTV Slovenija je sprejel pravilnik o postopku javnega razpisa za izdelavo filmov neodvisnih producentov za javno kinematografsko prikazovanje, kjer v 29. členu v 3. odstavku piše: »Če se generalni direktor RTV Slovenija ne strinja z mnenji in ocenami Komisije za ocenjevanje projektov, lahko sprejme odločitev, ki ne sledi mnenjem in ocenam Komisije za ocenjevanje projektov, ampak sledi programsko-poslovnim usmeritvam RTV Slovenija.« Generalni direktor si je sam v svojem pravilniku določil, da ima diskrecijsko pravico, da odreja, kako bo s tem denarjem, in kontrolnega mehanizma ni. Tu ima samo še navodilo, da če se tako odloči, mora o tem seznaniti Programski svet RTV in je stvar končana, ni nobenega posebnega nadzora. Ker generalni direktor hkrati zastopa interese zasebnih producentov Svetu SFC, in sicer tam je navedeno, da sedi kot upokojenec izbranec enega od interesnih združenj AVP, Avdiovideo produkcije, in ker je notorično znano, da Svet SFC daje tudi usmeritve vodstvu glede financiranja, to ni tako nepomemben brezzobi tiger, vodstvo samo izvaja tisto, kar Svet SFC, Slovenskega filmskega centra, naloži, se s temi vašimi tezami ne morem strinjati. Mene zanima: Ali namerava Ministrstvo za kulturo sprožiti postopek po 39. členu Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije pred Komisijo za preprečevanje korupcije? V omenjenem členu je namreč prepovedana že pozicija, ki bi vzbujala dvom nepristranskosti, v tem primeru, ki sem ga pa opisal, gre pa že za povsem očitno nezdružljivost funkcije oziroma konflikt interesa po Zakonu o integriteti [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod Peršak Anton, izvolite, minister.
Kot ste iz prejšnjega odgovora lahko razbrali, se je Ministrstvo za kulturo v tej zadevi že do zdaj precej angažirala in bo seveda tudi te navedbe, ki ste jih povedali, dodatno preverilo, preučilo in gotovo ukrepalo v skladu s svojimi pristojnostmi. Res pa je, kot pravim, da so po mnenju pravnikov te pristojnosti zelo majhne in je pravzaprav ministrstvo v nekaterih zadevah v podobnem položaju kot kdorkoli drug, ne pa kot nadrejeni. Področje oziroma možnosti, ki izhajajo iz tega položaja, da ima pač ministrstvo v tem primeru vlogo zastopnika ali pa predstavnika ustanovitelja v razmerju do javne RTV, to seveda drži, da to piše, vendar so te možnosti, če gledamo po Zakonu o RTV, kaj ministrstvo lahko pravzaprav stori in na katerih področjih lahko ukrepa, predvsem minimalne. Bomo pa to preverili.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat bo postavil vprašanje ministrici za zdravje, gospe Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovana gospa ministrica, lepo vas pozdravljam! Naj vas na začetku spomnim, gospa ministrica, da je Poslanska skupina Nove Slovenije v lanskem letu v parlamentarno proceduro vložila novelo Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. Želeli smo spremeniti način izplačevanja nadomestila plače za delavce za čas njihove bolezni. Mi smo predlagali, da se skrajša obdobje, v katerem delodajalec izplačuje nadomestilo plače iz lastnih sredstev v primerih nezmožnosti delavca za delo zaradi njegove bolezni ali poškodbe, ki ni povezana z delom. Začetek prejemanja nadomestila v breme Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije bi se naj po našem predlogu spremenil, in sicer od 31. delovnega dne zadržanosti delavca na 16. delovni dan zadržanosti od dela. Na seji odbora za zdravje, ki je bila 24. novembra lansko leto, sem poudaril, da je v Sloveniji vse bolj prisoten prezentizem in da je treba tudi zaradi tega pojava prezentizma zakon spremeniti. Kaj je pravzaprav prezentizem? Da najprej to pojasnim. Gre za vedno pogostejši pojav, s čimer sta se takrat strinjala tudi Ministrstvo za zdravje in Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije, ko enostavno bolni delavci delajo. Še posebej to velja za tiste, ki se seveda bojijo, da bi službo izgubili, in še posebej to velja za tiste, gospa ministrica, ki so samostojni podjetniki. Oba veva, kako težko samostojni podjetnik sam sebi plača nadomestilo plače zaradi bolezni, gre za 30 koledarskih dni, kar pomeni, da je to obdobje približno šestih tednov, oba pa tudi veva, da če samostojni podjetnik ne dela, če torej ne fakturira svojih proizvodov oziroma storitev, ni realizacije, ni plačil in je s tem ogrožena njegova eksistenca. Kot rečeno, Ministrstvo za zdravje in Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije sta se strinjala, da je pojav prezentizma, torej pojav, ko bolni delavci delajo, skrb vzbujajoč. Takrat sem na Ministrstvo za zdravje naslovil poslansko pobudo, da ministrstvo naredi analizo, kaj pomeni prezentizem skozi vašo optiko in seveda kaj pomeni tudi kot strošek za zdravstveno blagajno. Gospa ministrica, sprašujem vas: Ali ste morda to analizo o prezentizmu pripravili in ali nam jo lahko tukaj danes predstavite? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Spoštovani poslanec, gospod Jožef Horvat, hvala za vprašanje. Dovolite pa mi, da v začetku povem nekaj besed o absentizmu, zaradi tega, da bi lahko bolje razumeli, tako kot je gospod Jožef Horvat povedal, kaj je prezentizem. Prezentizem je predvsem značilnost takrat, kadar je v posamezni državi gospodarska kriza in se dejansko ljudje bojijo za svoje delovno mesto. Prezentizem se seveda potem bolj pojavlja, in to je bilo verjetno, vsaj iz podatkov sledeč, tudi v Sloveniji v času krize. O tem bom povedala nekaj podatkov, ampak predvsem iz obratnega vidika, iz vidika bolniških nadomestil oziroma plačil, kajti podatkov o prezentizmu Zavod za zdravstveno zavarovanje ne spremlja, takih analiz ali pa podatkov ni tudi v drugih državah, se pa obratno spremlja absentizem. Na osnovi strokovnjakov, ki ugotavljajo, da je nekje normalna stopnja bolniškega staleža med 3,2 in 3,5 % optimalna, se pravi, to je stopnja, ki zagotavlja nekako pravo razmerje, da ljudje, ko zbolijo, res ostanejo doma in koristijo bolniški stalež, od tistega, ki iz takih ali drugih razlogov tudi, ko so bolni, prihajajo na delo. Pa dovolite samo nekaj podatkov, kakšne so razmere v Sloveniji trenutno pa tudi v preteklosti. Mi vemo, da imamo rešitev ureditve bolniškega staleža opredeljeno v Zakonu o zdravstvenem varstvu in zavarovanju, da so te rešitve zastarele. Zaradi tega smo tudi v novem predlogu zakona o zdravstvenem varstvu in zavarovanju pripravili drugačne rešitve. Tukaj mislim predvsem na to, da smo poleg Bolgarije edina država v EU, ki časovno ne omejuje tega bolniškega staleža. V večini državi EU je ta stalež omejen bodisi na pol leta, devet mesecev oziroma najdlje na eno leto. Pri nas pa vemo, da časovne omejitve ni, da seveda tudi nimamo vrednostno gledane niti spodnje niti zgornje kapice oziroma zneska nadomestila. Vse to urejamo na nov način v Predlogu zakona o zdravstvenem varstvu in zavarovanju. V letu 2016 je bila stopnja bolniškega staleža, to je v bistvu skupni odstotek izgubljenih delovnih dni, na ravni 4,16 %, in sicer je šlo 1,97 % v breme delodajalcev in 2,19 % v breme zdravstvene blagajne, se pravi nas vseh, ki plačujemo prispevke. To je bilo manj kot v nekaterih državah z višjimi stopnjami, to so bile Belgija, Švedska, Češka, Slovaška, ki imajo ta odstotek nad pet, in več kot je to v Avstriji, Nemčiji, Veliki Britaniji in Franciji, kjer je ta odstotek, bi lahko rekli, nekje že optimalen, med 3 in 3,5 %. To se pravi, da se Slovenija trenutno nahaja nekje vmes in je po odstotku izgubljenih delovnih dni primerljiva z Madžarsko, Nizozemsko in Španijo, ki imajo med 3,5 in 4 %. Kot sem pa že dejala, je ocena strokovnjakov in mednarodnih primerjav med 3,2 in 3,5 %. Se pravi, če bi govorili o prezentizmu, potem bi ta odstotek moral biti pod tem odstotkom. Glede samih številk moramo reči, da se je v devetih letih ta trend povečal, od leta 2008, ko je blagajna dala 201 milijon evrov za ta nadomestila, in leta 2016, ko je dala 287 milijonov. Vendar je treba povedati, da so se v zadnjih dveh letih in pol ta bolniška nadomestila zelo povečala, in sicer kar za celih 80 milijonov oziroma v realnih stopnjah od 13 pa tudi do 15, 16 %. Toliko za zdaj.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat, zahtevate za dopolnitev odgovora? Izvolite.
Gospa ministrica, hvala lepa za zdaj. Čeprav tako, kot sem na eni strani hvaležen, da ste predstavili dokaj podrobno analizo absentizma, o čemer nisem spraševal, seveda so informacije dobrodošle. Me pa nekako žalosti, da pravite, da ne ministrstvo ne Zavoda za zdravstveno zavarovanje ne vodita analize, statistike glede prezentizma, torej pojava, ko delavci bolni delajo, še posebej to velja za samostojne podjetnike, kot sem povedal. Predstavniki Zavoda za zdravstveno zavarovanje so na omenjeni seji, kakor tudi vaša državna sekretarka gospa Jožica Maučec Zakotnik, povedali, da prezentizem dejansko ima hude negativne posledice. Od tod izvira moje vprašanje. Torej hude negativne posledice. Zakaj? Ker se dejansko bolniški stalež podaljšuje, kar je povsem normalno. Če ljudje, bolni, delajo, potem to enkrat, kot po domače pravimo, udari ven in udari na ta način, da so potem dejansko delavci vrženi iz produkcije, iz proizvodnje in se potem pojavijo težje bolezni, ki so posledice tega, da bolni delajo, kar seveda tudi bremeni zdravstveno blagajno. Zato je ta razmislek izjemno pomemben. In tukaj sem, gospa ministrica, res pričakoval, da boste postregli s kakšnimi številkami ali pa vsaj z nekimi trendi in povedali, na kakšen način se vaše ministrstvo bori proti temu pojavu prezentizma.
Hvala lepa. Gospa ministrica Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Mi bi z velikim veseljem, tako kot smo naredili skupaj z Zavodom za zdravstveno zavarovanje zelo obsežno analizo absentizma za zadnjih nekaj let oziroma celo od leta 2009 in jo je možno tudi pogledati, kaj kažejo ti podatki. Recimo, največji del absentizma, gledano vrednostno, približno 50 milijonov odpade letno na bolezni skeleta, se pravi mišično-skeletne bolezni. Potem sledijo psihosomatske bolezni itn. Pripravili smo in že izvajamo tudi določene, čisto operativne aktivne ukrepe, ki gredo v obeh smereh, v zmanjšanje tega prezentizma, da se ne hodi na delo, če je človek resnično bolan, in obratno za razumno število dni absentizma z zelo konkretnimi operativnimi ukrepi. Skupaj z Ministrstvom za delo, Zavodom za zdravstveno zavarovanje, potem Zavodom za invalidsko in pokojninsko zavarovanje, z Institutom za medicino delo smo pripravili tako imneovane posebne protokole, kako zdravniki in izvedenci delujejo v primeru določenih bolniških stanj, vse z namenom preprečitve in pa tudi aktivnega sodelovanja zaposlenih po delovnih organizacijah. Prav tako, mogoče veste, se predvideva ustanovitev enotnega izvedenskega organa, ki bo skupaj deloval in ocenjeval dela zmožnost posameznih zaposlenih, se pravi, zdaj veste, da imamo to ločeno na zavodu za pokojninsko, na zavodu za zdravstveno, tako da so bili prvi premiki že narejeni. Težko sicer rečem, da je, da so ti ukrepi že imeli pozitivne posledice na samo zmanjšanje ali znižanje teh izdatkov v zdravstveni blagajni. Beležimo sicer, da je bilo 6 milijonov evrov nižje realno ustvarjeno, kot planirano teh nadomestil. S temi ukrepi bomo nadaljevali zaradi tega, ker pač želimo, da je po eni strani absentizem v okviru nekih optimalnih kategorij, če že do tega pride, da osebo čim prej usposobimo, da se vrne na enako, podobno ali njenim sposobnostim primerljivo delovno mesto, potrebno je, da tudi še delodajalci kaj postorijo pri sebi, in po drugi strani, da ne bi prihajalo do tako imenovanega prezentizma takrat, ko so ljudje resnično bolni. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Jožef Horvat, boste zahtevali proceduralno.
Hvala še enkrat, gospod podpredsednik. Hvala vam, gospa ministrica. To vprašanje, ki sva ga odprla, je izjemno koristno vprašanje in seveda izkoriščam poslovniško možnost, da predlagam Državnemu zboru, da opravi razpravo o prezentizmu, širše, da opravi razpravo o izbiri optimalnega obdobja, za katerega naj delodajalec plačuje nadomestilo plače za čas odsotnosti delavca zaradi bolezni, in od katerega dne naprej naj bo breme nadomestila plače za čas odsotnosti delavca, da naj breme nosi Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Gospa ministrica, vsaj v eni točki se strinjava. Sami ste rekli, rešitve so zastarele. Mi, ta državni zbor, seveda tudi vlada, mi smo dolžni zadeve modernizirati. Družba se spreminja, okolica okrog nas se spreminja in v tem kontekstu, mislim tudi na konkurenčnost slovenskega podjetništva oziroma konkurenčnost poslovnega okolja. Te novele zakona, o kateri sem govoril, Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ko bi razbremenili delodajalce in espeje, ta ideja je pravzaprav že kar nekaj let stara. Nenazadnje jo lahko najdete tudi med zahtevami slovenske obrti in podjetništva, teh zahtev je 121, zbrane so v eni knjižici. Ta zahteva, o kateri jaz govorim in o kateri govori naša novela zakona o zdravstvenem zavarovanju in zdravstvenem varstvu, je tretja po vrsti. Izjemno pomembna je in mislim, da je pa vendarle enkrat že napočil tudi čas, da pa olajšamo poslovanje tudi slovenskim podjetnikom, espejem in tudi drugim. Jaz verjamem, če bi zdaj za mnenje vprašal ministra za gospodarstvo gospoda Počivalška, bi gotovo takoj dobil pozitivno mnenje za ta naš zakon. Zakaj? Zato ker razume, v kakšnem okolju gospodarstvo deluje. Mislim, da moj predlog utemeljen, torej predlog, da opravimo razpravo, temeljito, strokovno in politično razpravo v Državnem zboru, vezano na to, kakšno naj bo obdobje, za katerega naj nadomestilo plače za čas odsotnosti delavca zaradi bolezni plačuje delodajalec in potem Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 23. januarja 2017, v okviru glasovanj. Mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Spoštovana gospa ministrica, v mojo poslansko pisarno prihaja vse več ljudi, ki jim v domovih za starejše ne uspe najti ustrezne namestitve obnemoglih sorodnikov, ker ni dovolj prostih kapacitet. Samo v Kamniku, kjer imam poslansko pisarno, čaka na dom 600 oseb, edini dom pa ima le 191 postelj, seveda stalno zasedenih. Če pa družinam uspe namestiti svojce v domove, so domovi včasih tako oddaljeni od kraja bivanja družin, da svojci s težavo obiskujejo svoje sorodnike. Problem pomanjkanja kapacitet in oddaljenosti primernega doma za starejše je še posebej zaostren, kadar potrebuje oskrbo v zaprtem oddelku dementna oseba. Zaskrbljujoče je dejstvo, da so zadnji podatki o kapacitetah domov za starejše na spletni strani vašega ministrstva še iz leta 2013. Sprašujem vas: Ali, kdaj in kako naj bi se odpravilo pomanjkanje prostih kapacitet v domovih za starejše, rešilo problem cenovne dostopnosti ter zagotovilo bivanje starejših v domski oskrbi blizu svojcev? Kolikšno je število prostih mest in koliko je tistih, ki čakajo na prostor v domovih za starejše? Prosim za ločene podatke za javne zavode, za koncesionarje in glede na profitno oziroma neprofitno izvajanje koncesije. Kako je z zasebniki brez koncesije? Zaradi visokih cen je dnevno varstvo praktično nedostopno. Mnogim družinam postaja bivanje v domovih za starejše predrago. Številni starejši zato kljub neustrezni domači oskrbi niso deležni domske oskrbe, vse več družin pa se odloči za oskrbo v cenejših hrvaških domovih za starejše. Sprašujem: Ali bodo morali domovino zaradi preživetja po novem zapuščati tudi starejši in ne le mlajši? Hvala za odgovore.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, ministrica, izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik, za besedo. Draga poslanka mag. Julijana Bizjak Mlakar, hvala za vprašanje. Zagotovo ste odprli eno izmed perečih tem, predvsem v zadnjem času. Če je bil v obdobju 2010–2012 predvsem problem ministrstva, da smo imeli na vzhodu države prazne domove, se je zaradi spremenjene situacije to bistveno spremenilo, tako da se danes, kot ste izpostavili, soočamo s pomanjkanjem prostih mest v domovih. Če pogledamo številke. V javnih domovih za starejše je 13 tisoč 205 mest, v zasebnih domovih za starejše s koncesijo je 5 tisoč 232 mest in v posebnih zavodih za odrasle 2 tisoč 169 mest, to je skupaj 20 tisoč 606 mest. Prostih kapacitet, žal, ni. Skupnost socialnih zavodov v skladu z zakonom vodi evidence glede čakalnih vrst. V enotnem modelu – nimajo ločeno glede na to, kot ste želeli, torej ločeno po posameznih tipih domov, ne spremljajo tako – je 8 tisoč 101 prošnja, seznami se dnevno ažurirajo in so dostopni na spletni strani Skupnosti socialnih zavodov Slovenije. Bi morda samo opozorila, da ne moremo govoriti o zasebnih, koncesionarji so vsi na enak način, so del javne mreže, tako kot javni zavodi in za oboje velja enako – ne morejo ustvariti dobička oziroma presežka na dejavnosti, ki je predmet koncesije. Oboji, tako koncesionarji kot javni zavodi, presežek ustvarjajo samo na tržni dejavnosti. To je tako in z zakonom je jasno določeno s Pravilnikom o koncesiji. Morda, da ne bi prišlo do splošnega zavajanja, da domovi ustvarjajo dobiček na službi izvajanja domske oskrbe. Dobičkov ne morejo ustvarjati ne koncesionarji ne javni zavodi, ker je tako v zakonu. Se pa na ministrstvu poskušamo predvsem s koncesijami, žal. Potem bomo v kasnejših vprašanjih govorili, koliko denarja gre za investicije, in v letošnjem letu ga je 2 milijona za vse na področju domske oskrbe. Da ne boste mislili, da je bilo nekaj let nazaj bistveno bolje, v zadnjih 10 ali pa 7 letih je bilo največ, kar smo imeli, tam 2010, ko je bilo 5 milijonov 900 s celoto. Skratka, že zelo zelo dolgo časa ta država absolutno premalo namenja za to. Zato smo se edino odločili za razpis koncesij, in sicer je bil razpis objavljen 30. 6. 2007, in sicer za 900 mest, prvi je za takojšnje, že v letu 2018 in je končan, zagotovljeno bo 224 mest s takojšnjim pričetkom izvajanja. Za ostalo, torej z odložnim pogojem do leta 2020, ker je treba zgraditi te stavbe, pa je razpis še v teku. Bi pa poudarila, da je pri vprašanju dovoljenj za širjenje mreže ključno Ministrstvo za zdravje, ker namreč Zavod za zdravstveno zavarovanje zagotavlja izvajanje zdravstvene oskrbe, tudi zdaj imamo odprto v splošnem dogovoru za 2018, da bo zagotovljeno financiranje širitve obstoječih koncesij. Mi seveda notranji dogovor z Ministrstvom za zdravje imamo, tudi pisno, upam pa, da bo tudi zagotovljeno s splošnim dogovorom, da se nam ne bo ponovila zgodba, mislim da, v 2010, ko so zapadle določene koncesije za izvajanje pa potem ni bilo zagotovljeno financiranje s strani Zavoda za zdravstveno zavarovanje. Mi smo imeli kar nekaj težav. Kar se tiče pomoči na domu. Absolutno je treba pluralizirati storitve. Veste, da je ključen zakon na tem področju Zakon o dolgotrajni oskrbi. V tem koalicijskem usklajevanju ste imeli predlog ministrstva, ki je bil v zadnjem času za to pristojen. Po mojih informacijah zakon ne bo šel naprej. To je ena izmed stvari, ki je odprta, je pa izjemno pomembna. So pa velike razlike v sofinanciranju. Pogoj je, da mora občina sofinancirati vsaj 50 % pomoči na domu, so pa razlike med našimi občinami zelo velike in tudi cena variira, tako da dejansko tukaj so velike razlike od kraja do kraja. Je tudi to zelo pomembno, na kakšen način bo v novi zakonodaji opredeljeno, ker pač prav ta cenovni vidik je ključen za dostopnost do teh storitev. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Julijana Bizjak Mlakar, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Težko je verjeti, da bi se neka družba, ki je profitno usmerjena, nenadoma pa v nekem delu znotraj tega svojega profitnega dela ravnala na nepridobiten način. Tako da bom v zvezi s tem še postavljala vprašanja, namreč tako sem vas razumela iz tega vprašanja. Bi me pa vseeno zanimalo: Kakšen je skupni znesek vseh dobičkov v zasebnih profitnih domovih, kar sem vas tudi vprašala, v letih 2014, 2015 in 2016? Namreč glede na razne analize, iz katerih je razvidno, da je tudi stopnja smrtnosti starejših v domovih, ki so profitno usmerjeni, višja kot v tistih domovih, ki pa niso profitno usmerjeni. Ves čas, ko sem začela proučevati to situacijo, se nisem mogla načuditi, da se koncesije podeljuje pridobitnim izvajalcem domske oskrbe. Tako da bo treba to področje seveda še bolj natančno pogledati, ampak vsekakor bodo sledila še vprašanja. Hkrati bi želela še to vprašati, ker v mandatu te vlade je pristojni odbor Državnega zbora obravnaval domnevno nezadostno oziroma slabo kakovost storitev v nekaterih domovih za starejše in me zanima: Ali ste od te zadnje seje sprožili kakšne ukrepe za področje standardov ali nadzora storitev? Če ne boste uspeli odgovoriti, potem bi vas prosila za pisno pojasnilo. Hvala.
Hvala lepa. Ministrica dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala, bom poskušala dopolniti. Predvsem se mi zdi pomembno – jaz res ne želim, da se ustvarja konflikt med koncesionarji in javnimi zavodi. Imajo specifiko. Koncesionarji so po navadi dražji zaradi tega, ker imajo pravico do amortiziranja storitev, vendar vsi opravljajo javno službo, za katere veljajo enaka pravila, in morajo zagotavljati enako kakovost. Tako, da morda te ocene, ki ste jih navedli, ne vem, če so preverjene, puščajo preveliko nekih pavšalnih ocen, ki pa imajo lahko kar boleče posledice. Če namreč nekdo reče, da je smrtnost večja v zavodih, ki naj bi bili profitni, pri čemer menite koncesionarji, to je huda obtožba, ki jo je treba vsaj s čim vrednotiti. Tako, da jaz bi res prosila, da pazimo pri takih navedbah in da se jih podkrepi z številkami. Morda je treba vseeno povedati, da Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti podeljuje koncesije na podlagi Zakona o socialnem varstvu, ki opredeljuje podeljevanje koncesij za upravljanje institucionalnega varstva starejših kot javne službe. Nadalje pravilnik o koncesijah na področju socialnega varstva določa pogoje, ki jih mora koncesionar izpolnjevati, da lahko opravlja dejavnost. Koncesionar lahko ustvari dobiček samo pri dejavnosti, ki jo opravlja kot tržno dejavnost, ne pa iz dejavnosti, ki je predmet koncesije, tako kot sem vam prej povedala. Enako velja za javne domove za starejše, ki prav tako lahko ustvarjajo presežke iz tržnih dejavnosti, na primer razvoz kosil. Če pogledamo dobičke: v 41 zasebnih domovih za starejše s koncesijo je bilo 2004 2 milijona 469, 2015 2 milijona 477 in 2016 2 milijona 900 presežkov. Kar se tiče nadzorov, tudi ta razprava je bila na odboru glede hrane, količine hrane, takrat je bilo dogovorjeno predvsem z Ministrstvom za zdravje in pa NIJZ, da pripravijo standarde, kakšni morajo biti za prehrano starejših. Socialna inšpekcija je pri izvajalcih domskega varstva starejših opravila 2014 40 pregledov, 2015 43 pregledov in 2016 49 pregledov. Kar se tiče standardov in normativov – na ministrstvu poteka sprememba treh pravilnikov: Pravilnik o standardih in normativih socialnovarstvenih storitev, Pravilnik o metodologiji izoblikovanja cen socialnovarstvenih storitev in Pravilnik o minimalnih tehničnih zahtevah za izvajalce socialnovarstvenih storitev. Če imate še kakršnokoli vprašanje, lahko tudi pisno seveda pojasnimo. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims bo postavil vprašanje ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Erjavcu. Ker je minister za zunanje zadeve odsoten, prosim, da se opredelite do načina odgovora. Izvolite.
Hvala, odgovor naj bo kar pismen, saj ministra za zunanje zadeve tukaj skorajda ne vidimo. Gre pa za vprašanje enotnosti vlade, ko gre za ključne zunanjepolitične zadeve. Dva taka primera sta v zadnjem obdobju posebej kritična, oba v škodo vitalnim interesom države Slovenije. Prvi je bil pri arbitraža, ko po eni strani pridejo v javnost informacije o nekih tajnih pogajanjih Vlade, potem jih predsednik Vlade zanika in nato Hrvaška v časopisje objavi demanti našega predsednika Vlade in se hkrati sklicuje na zunanjega ministra gospoda Erjavca, s katerim potrjuje svoje prvotne navedbe. Tak videz neenotnosti, ki se ustvarja v tujini, je seveda škodljiv, predvsem pa ko gre za uveljavljanje vitalnih zadev. Predstavljajte si, kako bi zdaj lahko potekala kakršnakoli pogajanja katerekoli vlade že, ta itak ne bo več, ampak katerekoli vlade, ki bi hotela uveljaviti dejansko ključne strateške interese Republike Slovenije, zlasti dostop do mednarodnih voda, brez kakršnihkoli omejitev s teritorialnim stikom. Da je tukaj situacija še slabša, se zdaj še dodatno poskuša nabirati, očitno, neke politične točke. Minister zdaj napoveduje enostransko priznanje Palestine, to seveda pomeni dodatno mednarodno osamitev Republike Slovenije, je v totalnem nasprotju z vsemi ključnimi interesi Slovenije. Če se zavedamo, da bi zdaj, če kdaj v zgodovini, morala Republika Slovenija iskati močne partnerje, močne zaveznike v tujini, s tem pa bo praktično izgubila vse. Če misli, da bo pridobila kakšnega, se tukaj zelo hudo moti in ne razume mednarodnega dogajanja. Takšno poceni nabiranje političnih točk seveda pomeni, da se na glavo skače v bazen, v katerem ni vode. In to se bo za državo Slovenijo zelo slabo končalo, ne takoj, ampak kasneje, ko bo iskala poslovne, investicijske, vse druge partnerje v mednarodni skupnosti, predvsem pa zaveznike, ko gre za uveljavljanje svojih interesov. Zato sprašujem zunanjega ministra: Zakaj daje država Slovenija tako hud videz neenotnosti, ko gre za vlado, za odnos do najbolj strateških zunanjepolitičnih vprašanj v tujini? Ali se zaveda, kako zelo se s tem Sloveniji dela dolgoročno škoda, ne samo Sloveniji, ampak njenim razvojnim interesom, blaginji slovenskega naroda in njeni varnosti?
Hvala lepa. Gospod Franc Breznik bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Petru Gašperšiču ter ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku. Za infrastrukturo, se opravičujem.
Hvala, gospod podpredsednik, ste popravili. Spoštovani gospod minister Gašperšič je minister za infrastrukturo, vsaj mislim, da še je, da je še na tej funkciji, in pa seveda ministru za gospodarstvo. Moram priznati, da tudi, ko je kolegica pred mano govorila, v poslansko pisarno je prišlo kar nekaj ljudi z vprašanji glede cene tako imenovanega plina za ogrevanje in avtoplina. Kot veste, marsikateri individualni objekt, ki se je zgradil ravno v teh, lahko rečemo, oddaljenih delih Slovenije, kjer nimamo plinovodov, ampak imamo največkrat plinohrame. Ti manjši bloki, stanovanja imajo plinohrame in v teh plinohramih imajo tako imenovani utekočinjen naftni plin, ki ima v Sloveniji v tem trenutku ceno približno 0,9873 evra na liter, avtoplin, ki ga uporabljamo za vožnjo, vsaj nekateri avtomobili, ki so predelani ali pa so tudi serijsko narejeni, uporabljata pa približno, enaki mešanici propana, butana, seveda se za ogrevanja lahko uporablja čisti propan, ampak zdaj govorimo o enaki mešanici utekočinjenega naftnega plina, torej za avtoplin je cena 0,59 evra na liter, pri plinu za ogrevanje pa je cena 0,98 evra na liter. Tisti problem, ki tukaj nastopi, je večplasten. Zakaj vprašanje obema ministroma? Eno je vladna politika, trošarinska ali pa tista, ki daje okoljske dajatve. Tukaj imamo en problem, ki je ravno obrnjen problem temu, kar je na trgu. Imamo sproščen trg, imamo problem, po vsej verjetnosti, z nepopolno konkurenco. Zaradi tega prihaja do teh razlik. Naj povem primerljive cene v Avstriji. Avtoplin ima ceno od 0,65 evra na liter do 0,79. Tudi v Avstriji gre za nek prosti trg in so cene različne od ponudnika. Za plin za ogrevanje pa je cena od 0,54 evra na liter do 0,56 evra na liter. Torej plin za ogrevanje, za številne objekte, za številne ljudi, ki so si svoje kurilne naprave predelali na plin, ki dajejo izredno malo izpustov v zrak, lahko stremimo k neki nizkoogljični družbi, pa je v Avstriji popolnoma drugačna politika. V Nemčiji stane, recimo, avtoplin približno 0,62 evra na liter, plin za ogrevanje celo 0,49 evra na liter. Torej lahko opazimo neke tendence, tudi neke regulativne ukrepe nekih vlad, kjer skrbijo za to, da ta ogrevalna revščina, kot pravimo, za marsikaterega starejšega ali pa za mlajše družine ne bi bila tako velika. Jaz bi prosil za odgovor: Kakšni se vama zdijo [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, jaz se vam opravičujem. Minister za infrastrukturo, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Hvala tudi poslancu gospodu Francu Brezniku za postavljeno vprašanje. Jaz bom skušal biti karseda kratek, da bo potem imel še minister Počivalšek čas za odgovor. Jaz bi takoj uvodoma želel poudariti, da cene utekočinjenega naftnega plina niso v pristojnosti Ministrstva za infrastrukturo. Cena tega plina se oblikuje prosto na trgu kot pri nekaterih drugih energentih, zato je razlika v cenah stvar cenovne politike družb dobaviteljic plina. Mi smo na podlagi vašega vprašanja preverili, kako se cena strukturira; in na podlagi tega imam s seboj podatke, ki smo jih pridobili s spleta. Tukaj je struktura cene avtoplina, tukaj pa je struktura cene utekočinjenega naftnega plina za ogrevanje. Tukaj je razvidno, da tole temnomodro je cena, ki jo oblikujejo dobavitelji ob nabavi; in iz tega je razvidno, da glavnina razlike nastane že ob nabavni ceni UNP. Potem pa je avtoplin pri nas obremenjen še s trošarino, z davkom in nekaterimi drugimi manjšimi dajatvami. Ta pribitek znaša 50 % osnove, to je nabavne cene; medtem ko so pri plinu za ogrevanje ti pribitki malo drugačni. Tam ni trošarine, ampak je neka manjša CO₂ >-dajatev, plus še DDV. Vsi ti dodatki so potem približno 30 % na nabavno ceno. Kot vidimo, so dajatve pri nas, ki se nanašajo na nabavno ceno UNP, višje pri avtoplinu kot pri plinu za ogrevanje; vendar glavnina razlike, do katere prihaja pri prodajni ceni, pa izhaja že iz nabavne cene. Toliko bi lahko z moje strani. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci, gospod poslanec! Tudi z moje strani hvala za vprašanje. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo ni pristojno za ceno avtoplina ter tudi ne za ceno utekočinjenega plina za ogrevanje v Republiki Sloveniji. Mi urejamo oziroma vlada ureja kontrolo nad cenami blaga in storitev preko Zakona o kontroli cen, za katerega mi kot ministrstvo za gospodarstvo skrbimo. Trenutno pa imamo na podlagi Zakona o kontroli cen regulirane le še cene učbenikov za posamezni predmet oziroma strokovni modul v določenem razredu, letniku ali programu; in za določene naftne derivate, neosvinčeni 95-oktanski bencin in dizel; razen na servisih avtocest in hitrih cest. Na slednjih se cene teh derivatov od 9. 11. 2016 dalje oblikujejo prosto na trgu. Tukaj bi izkoristil priložnost, da povem, da nameravam Vladi Republike Slovenije v kratkem ponovno predlagati ponovno liberalizacijo vseh naftnih derivatov. Ker pač verjamem v tržno gospodarstvo in sem zagovornik svobodnega delovanja podjetij na trgu brez vmešavanja države, bom naprej izpostavljal potrebo po razpravi o uveljavitvi tržnih mehanizmov. Ti bodo podjetjem dali možnost konkurenčnega nastopa na trgu in zato, kot že rečeno, bom tudi predlagal liberalizacijo cen vseh naftnih derivatov. Za formiranje cen obeh plinov pa je odgovoril že kolega minister. Če obstajajo vprašanja na temo premajhne konkurence na tem področju, pa bo morala na to vprašanje dati odgovor Javna agencija za varstvo konkurence. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Breznik, zahteva za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Spoštovana ministra, namenoma sem vama postavil to vprašanje. Prvič; mislim, da smo prišli do skupnega zaključka, da ravno na področju UNP v Sloveniji nimamo popolne konkurence, zaradi tega je nabavna vrednost plina, predvsem za ogrevanje, tako velika, kot ste povedali. Točno to je to. Ker če pogledamo Avstrijo, Nemčijo, vse ostalo [[…]]Zakaj se dogaja? V tej nepopolni konkurenci imata dva, trije ponudniki plina kartelne dogovore, kar bi moral ravno varuh za konkurenco ugotoviti. Ljudje zaradi teh monopolnih položajev dobesedno hirajo, predvsem starejši z nizkimi pokojninami ali pa tisti, ki so si kupili marsikje na podeželju stanovanja v stanovanjskem bloku, kjer imajo plinohrame, in plačujejo veliko več za ogrevanje. Torej nismo preprečili popolne konkurence, nismo nič naredili na popolni konkurenci na tem področju. Zdaj pa poglejte, kaj se dogaja. Marsikatero kurišče potem vržejo ven, nekdo je iz trdega goriva šel na plin, potem meče to ven, gredo na toplotne črpalke, ki imajo tudi svoje probleme. Toplotne črpalke, tudi tiste, ki imajo največkrat zrak–zrak, imajo COP število med 3 in 4, kar pomeni, da za 10, 12 kilovatno toplotno črpalko rabimo vseeno – vsaj v idealnih pogojih, pri takih temperaturah, kot so zdaj, bog vari, da so nižje temperature – vsaj 3 do 4 kilovate električne energije na uro. Kot vemo, iz naših hidroelektrarn prihaja zdaj samo približno ena tretjina; iz drugih alternativnih virov še manj kot ena tretjina. Večinoma spet prihaja iz TEŠ 6, torej mečemo stari premog, ful trdo gorivo, da proizvajamo elektriko, da si ljudje lahko ogrevajo hiše. Hočem povedati – popolnoma napačno ali pa del napačne politike. Spoštovani minister za gospodarstvo, tukaj se vam dokazal, da imamo nepopolno konkurenco na področju predvsem UNP, plina na ogrevanje, in da so ljudje žrtve te nepopolne konkurence. Vlada je tista, ki bo to naredila. Ali bo sprostila, da si bodo lahko kupovali iz tujih držav, da bodo plin sem vozili, kar je seveda prepovedano, ker so tukaj vštete okoljske dajatve, trošarina. Mislim, da je pri plinu za ogrevanje ravno okoljska dajatev večja. To je tisto [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod Zdravko Počivalšek, boste vi mogoče odgovorili? Izvolite.
Tukaj nimam česa drugega dodati kot to, da imamo tudi na tem področju v tem trenutku več ponudnikov, ni samo eden. Eventualne trditve o kartelnem dogovarjanju bo pa morala preveriti Javna agencija za varstvo konkurence.
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, mogoče še vi? Ne. Hvala lepa. Gospod Breznik, izvolite, imate postopkovni predlog.
Imam pravico o postopkovnem predlogu, da opravimo o tem razpravo. Spet ena izmed dobesedno kartelnih dogovorov, ne more drugega biti. Nemški upokojenci, ki imajo vsaj dvakrat večje pokojnine, avstrijski približno enako, plačujejo plin za ogrevanje, govorimo o utekočinjenem naftnem plinu, v tem trenutku 0,49 evra na liter; slovenski upokojenci ali pa mlade družine, ki živijo v teh stanovanjih, pa približno 0,98 evra na liter. Skoraj dvakrat dražji plin za ogrevanje plačujemo v Sloveniji kot v Avstriji ali Nemčiji. V Nemčiji je v tem trenutku cena 0,49 evra na liter. To je tipičen primer monopola iz preteklosti in tipičen primer, kjer ena agencija ne deluje. To je tipičen primer, kar vam zdaj dokazujem. Nista vidva kriva, oprostita, ministra; ampak trenutno zatečeno stanje. In vas opozarjam na tipičen primer, ali bomo sprostili, kar je pa prepovedano. Nek avstrijski dobavitelj ne more voziti v Slovenijo, ker se tudi na te derivate plačujejo določene dajatve in potem bi v bistvu bili oropani teh dajatev. Ljudje v Sloveniji so dobesedno žrtve in talci kartelnih dogovorov dobaviteljev utekočinjenega naftnega plina. To je tipičen primer, ki sem ga raziskoval in odkril. Upam, spoštovani minister za gospodarstvo, da boste na vladi to odprli, da boste agencijo opozorili, da na tem področju moramo vsaj za naslednjo kurilno sezono pripraviti neke ukrepe, spustiti v Slovenijo neko tujo konkurenco, da ta monopol razbijemo. Enako kolegica, ki se ukvarja z zdravili, na vseh področjih ugotavljamo neke združbe ljudi, ki so si priborili, dobesedno držijo ljudi sredi srednje Evrope kot talce. Kolegica Eva Irgl je enkrat odprla temo revščine tudi pri ogrevanju. Marsikateri starejši človek danes dobesedno zmrzuje v stanovanju, ker nima sredstev, da bi si pošteno ogrel stanovanje, tudi marsikatere mlajše družine. In tu je ponujena roka, če imamo vsaj malo socialnega čuta, da z gospodarskimi ukrepi takšno revščino dobesedno izrinemo iz slovenskega prostora, ker ni potrebna. Ali si predstavljate približno polovico cenejše stroške ogrevanja za večino slovenskih družin, in to ravno v najbolj oddaljenih predelih, kjer nimajo možnosti priklopa na plinovodni sistem Republike Slovenije. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod Franc Breznik, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 23. januarja 2017, v okviru glasovanj. Gospod Danijel Krivec bo zastavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav ministrici! Spoštovano ministrico sprašujem: Ali je zakonodaja glede umeščanja zahtevnih, predvsem z okoljskega vidika, objektov v prostor z vidika presoje vpliva na okolje v Republiki Sloveniji ustrezna? To vprašanje postavljam zaradi kar nekaj dogodkov v zadnjem obdobju, v zadnjem letu. Govorimo o letu 2017, ko smo se srečevali s kar nekaj požari na objektih, ki so zelo zahtevni z vidika potencialnega onesnaževanja. Govorimo o Kemisu, govorimo o Ekoplastu, govorimo o odlagališču odpadkov nad Jesenicami, o Zalogu pa še drugih podobnih situacijah, ki so se zgodile lansko leto. Vsi ti požari so bili, vsaj če govorimo o Kemisu in Ekoplastu, na okoljsko zelo občutljivih območjih. Govorimo o tem, da so bili vsi ti objekti umeščeni tik ob nekih vodotokih, kar vemo, da je potencialno za onesnaženje širšega območja zelo nevarno in občutljivo. Ministrica je že na eno prejšnje vprašanje odgovarjala, da nas pač zavezujejo direktive; tega se zavedam. Vendar ko govorimo o direktivi SEVESO, vemo, da ima nekatere kriterije, ki se jih očitno na ministrstvu ali v tej državi zelo spretno izkorišča. Vemo, da ta direktiva govori najprej o pogoju količine. Vsi vlagatelji, ki oddajajo vlogo za vzpostavitev nekega takega odlagališča, dajo količino, ki ne izpolnjuje tega pogoja, se pravi, da ni potrebna presoja vplivov na okolje. Drug pogoj je ponavadi površina. Jasno, vsi vlagatelji napišejo, da se bo površina uporabljala v manjši meri, kot jo zahteva direktiva. In tretji pogoj, ki ga direktiva SEVESO določa, je število zaposlenih. Jasno, vsi vlagatelji dajo število zaposlenih, ki ne bo preseglo te številke, ki je v direktivi SEVESO. Ampak v nadaljevanju se nam zgodi, da so vsa ta območja, ki so bila umeščena, ne da bi se naredila presoja vplivov na okolje, ker, jasno, direktiva tega ne zahteva, potencialno zelo nevarna. Jasno je, da nobeden od inšpektorjev, ki to nadzirajo, verjetno ne preverja v nadaljevanju, mogoče število zaposlenih še, vendar je količino odpadkov običajno zelo težko oceniti, ali presegajo ali ne presegajo. To pomeni, da vsi ti obrati, vsa ta odlagališča niso zavezana niti k poročanju po tej direktivi. Nimajo monitoringa in nimajo nobenih hujših zahtev. Zato sprašujem: Ali ministrstvo razmišlja o kakšni posodobitvi, izboljšanju tega sistema umeščanja nevarnih objektov v prostor?
Hvala lepa. Gospa ministrica Irena Majcen, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci! Spoštovani poslanec gospod Danijel Krivec, hvala za vprašanje. Mi bo odgovarjanje na vaše vprašanje delalo kar nekaj težav, ker je v tem vprašanju navedeno toliko različnih terminoloških izrazov, da jih ne morem zaobjeti z enim samim predpisom. Ti objekti, ki jih imenujemo po direktivi SEVESO objekti velike nevarnosti, so objekti, ki so pridobili okoljevarstveno dovoljenje že pred leti. Ko sem sama navajala, da smo s prenosom direktive IED in BAT uspeli v tem mandatu, je to znak za to, da bodo morala podjetja, ki že imajo izdano okoljevarstveno dovoljenje, ponovno ugotoviti, najprej sama, ali je njihovo delovanje ustrezno, ali pa ga bo treba v kakšnem delu, morebiti z dogradnjo ali pa z uporabo kakšnih naprav, posodobiti. To govorim predvsem zato, ker je požarna varnost, ki je del okoljevarstvenega dovoljenja, nadzor nad izvajanjem požarne varnosti pa opravljajo inšpekcijske službe Ministrstva za obrambo. Seveda mi vemo, da je v Sloveniji preko tisoč obratov z izdanim okoljevarstvenim dovoljenjem in v kratkem vsega tega pregleda ni mogoče opraviti. Če sedaj preidem na zakonodajo, ki ureja področje delovanja konkretnih posegov v prostor. Ta zakonodaja je sigurno večplastna, saj gre za vprašanje gradbenega dovoljenja, kjer se preverja skladnost nameravanega posega s prostorskimi akti, izpolnjevanja bistvenih zahtev objektov ter skladnost z drugimi predpisi; ter tudi za vprašanje pomembnosti vpliva nameravane gradnje na okolje. Torej to gre za nove objekte. Gre za kompleksno sprego zahtev prostorskega akta, pravil inženirske stroke ter vrednotenje in presojanje vplivov po okoljskih, zdravstvenih, naravovarstvenih in drugih parametrih. Vse skupaj pa je vedno odvisno res od posameznega primera; glede na vrsto in na lokacijo posega. Ampak ta del je mogoč pri novih postopkih. Za obrate, ki imajo že izdano okoljevarstveno dovoljenje, vsega tega s posodobljeno zakonodajo ne moremo preverjati. Presoja vplivov na okolje je področje pravnega urejanja, na katerem je v vseh državah Evropske unije prisotna izrazita dinamika in kompleksnost; področje, ki v državah s primerljivim pravnim sistemom, kot ga imamo v Sloveniji, odpira nekatera korenita sistemska vprašanja. Poleg okoljskih ciljev pa se na tem področju tudi zasleduje cilj debirokratizacije in zmanjšanja administrativnih bremen, kar pomeni združevanje nekaterih prej samostojnih postopkov. Aktualen primer sta nova ureditev gradbenega dovoljenja v nedavno sprejetem gradbenem zakonu, ki integrira presojo vplivov na okolje v postopek izdaje gradbenega dovoljenja; ter nova ureditev tako imenovanega celovitega dovoljenja po Zakonu o urejanju prostora, ki v enem samem postopku združuje izvedbo prostorskega načrtovanja, gradbenega dovoljevanja in okoljskega presojanja nameravane prostorske ureditve državnega pomena. To velja samo za objekte, zgrajene z [[…]]ali pa s sprejetjem državnega prostorskega načrta. So pa še drugi primeri, ki niso povezani z gradnjo, ampak z drugimi vrstami posegov, kjer se bo tudi ob sprejetih spremembah presoja vplivov na okolje še vedno izvajala v okviru zahtevanega okoljevarstvenega soglasja. Pri tem skladno z zahtevami prava poznamo dve kategoriji posegov, in sicer izrecno opredeljen nabor posegov, kjer je presoja vedno obvezna; in nabor posegov, kjer se v predhodnem postopku ugotovi, ali je presojo sploh treba izvesti. Ob zaključku bi povedala samo še to, da gre za en del predpisov, kjer urejamo za nove postopke; za že izdana okoljevarstvena dovoljenja te stvari ne pridejo v poštev. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Danijel Krivec, izvolite, dopolnitev vprašanja.
Hvala ministrici za odgovor. Mislim, da je nekatere stvari lepo povzela, ampak še vedno se nismo dotaknili bistva. Jaz sem ravno opozoril na to, da na papirju vse velja v tem sistemu. Sami ste povedali, da je izdanih več kot tisoč nekih dovoljenj, ampak težave se nam dogajajo ravno v teh mejnih primerih, ko objekt ni zavezan monitoringu, ni zavezan po direktivi SEVESO; dobil je sicer okoljevarstveno dovoljenje, ki ni bilo po tistem rigoroznem postopku; gre pa za obrate, ki imajo zelo nevarne snovi v primeru odlaganja ali nekega predelovanja. So pa vedno pod to mejo monitoringa, ki se dotika večjih industrijskih objektov, ki imajo te stvari urejene. Če boste pogledali v zadnjem obdobju v Sloveniji, na teh objektih, ki imajo predpisan monitoring, ki imajo v bistvu vse pogoje iz direktive SEVESO izpolnjene, nismo imeli nekih izrednih dogodkov. Zato sem jaz opozoril, ali ste mogoče preverili, ali je naša zakonodaja, predvsem na teh mejnih zadevah, res ustrezna. Kajti v letu 2017 se je dogajalo preveč takih neljubih dogodkov, ki jih vi sicer na papirju imate rešene; v praksi pa povzročajo težave. Druga težava, ki se pojavlja pri tem, je, ali so inšpekcijske službe v takih primerih ustrezno odreagirale oziroma ali je ta nadzor dovolj uspešen. Kajti ko se nekdo izogne nekim pogojem, ki jih predpisuje neka direktiva, je v bistvu v nekem boljšem položaju tudi vizavi nekega drugega industrijskega objekta, ki je bil zaradi svojih gabaritov, števila zaposlenih in količine nekih snovi zavezan nekemu poročanju. Tukaj imamo mi po mojem mnenju težavo in zato tudi to vprašanje.
Hvala lepa. Gospa Irena Majcen, izvolite.
Pri vašem navajanju je v resnici tako, da v zadnjih nekaj letih smo to zakonodajo ustrezno rešili, seveda pa ta zakonodaja v večini primerov ne vpliva na že izdana okoljevarstvena dovoljenja. Obratovanje teh obratov in podjetij nadzoruje inšpekcija, ne samo okoljska, lahko jo nadzorujejo tudi druge inšpekcije. Res pa je, da prav po dogodkih, ki so se zgodili v Sloveniji v lanskem letu, tudi Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je izdal neka priporočila, operativno. Bila je možnosti oblikovanja skupine, ki bi preverila vsaj že obrate, ki že imajo izdano okoljevarstveno dovoljenje s strani različnih inšpektorjev istočasno, da se preveri ustreznost njihovega delovanja; vendar še ni bila potrjena na vladi zaradi kadrovske zasedbe. Nemogoče je pričakovati tudi od drugih inšpekcij, jaz pa lahko govorim samo o zaposlenih na inšpekciji za okolje in na Agenciji Republike Slovenije, da ob vsem rednem delu še opravijo zahteven izredni pregled. Verjetno bo v prihodnje vlada ustrezno uredila in zagotovila te ekipe, ki bi to delo na terenu opravile. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Vesna Vervega bo postavila vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, spoštovani kolegice in kolegi! Danes ste že odgovarjali na nekatera poslanska vprašanja o okoljevarstvenem dovoljenju, pravkar na enega; pa tudi o konkretnem primeru kompostarne v Ceršaku, ki sodi v občino Šentilj. Pa vas bom kljub temu povprašala o problematiki te kompostarne tudi sama. Kompostarna je leta 2005 pridobila okoljevarstveno dovoljenje za predelavo 4 tisoč 900 ton bioloških odpadkov, pet let kasneje za 16 tisoč ton, zdajšnja zmogljivost kompostarne pa je 36 tisoč ton letno; kar predstavlja tretjino kapacitet celotne Slovenije in je med trinajstimi kompostarnami v Sloveniji največja. Ob začetku delovanja je podjetje prevzemalo devet vrst odpadkov, danes pa jih že 39. Naslednji pomemben argument, ki govori v prid temu, da je problematika zelo pereča, je tudi ta, da je objekt kompostarne umeščen tik ob Muri in spada v program Natura 2000 in da je občina Šentilj, kjer se nahaja ta kompostarna, del Biosfernega območja Mure za vključitev na seznam biosfernih območij pri Unescu. Civilna iniciativa in domačini pa ocenjujejo tudi, da podjetje, ki izvaja to dejavnost, to je samo ocena civilne iniciative, krši Uredbo o predelavi biološko razgradljivih odpadkov in uporabi komposta. To utemeljujejo tudi z nekaterimi argumenti, kot so: pred dobrim letom se je dvakrat zgodil požar na območju kompostarne, da je kompostarna od stanovanjskih objektov premalo oddaljena, saj, kot smo slišali že prej od kolega, se širi neznosen smrad in množičen pojav muh. Zato vas zdaj sprašujem: Ali se lahko na osnovi teh kršitev uvede revizija okoljevarstvenega dovoljenja ter ponovna presoja vpliva na okolje? Ali lahko posledično pride tudi do zaprtje te kompostarne? Hvala.
Hvala lepa. Ministrica gospa Irena Majcen, izvolite.
Hvala. Spoštovana poslanka gospa Vesna Vervega! Tematika, ki ste jo izpostavili, je v marsičem v prejšnjih letih ter verjetno tudi v letošnjem letu izraz delovanja ali nedelovanja takih obratov, kakor ga zaznavajo okoliški prebivalci; in je velikega pomena. Inšpekcijske službe se na take prijave oziroma vsaj v prijavah izkazujoč neurejene razmere odzovejo, zato lahko povem, da je bilo v letu 2017 na tem obratu izvedenih sedem inšpekcijskih pregledov. Inšpekcija še ni zaključila s pregledi, ni še zaključnega akta, ki bi ga inšpekcijske službe izdale, zato konkretne zadeve na ta način ne morem komentirati. Je pa dejstvo, če pri obratovanju takih obratov inšpekcije ugotovijo kakšno pomanjkljivost, izdajo nalog, da se ta pomanjkljivost v določenem roku odpravi. To pomeni, da mora ta rok preteči in se ugotovi, ali je bila pomanjkljivost odpravljena ali ne. In če ni bila odpravljena in obrat posluje na način, ki ne zagotavlja vsega tistega, kar je predpisano v izdanem okoljevarstvenem dovoljenju, lahko inšpekcije predlagajo odvzem okoljevarstvenega dovoljenja. Trenutno je v zakonodaji tako, da nihče drug nima te pravice, razen po izvedenem inšpekcijskem postopku inšpekcijske službe. Ko prehajamo potem na temo revizije že izdanih okoljevarstvenih dovoljenj, se danes kaže, da je velik interes, da bi se za vseh teh tisoč obratov, za katera so bila izdana okoljevarstvena dovoljenja, izvedle tudi revizije. Kot sem že povedala, mi imamo dokumentacijo pripravljeno. Poleg našega Inšpektorata za okolje in prostor in Agencije Republike Slovenije bi v tej ekipi, ki bi obiskovala take obrate, bili sočasno zastopani tudi predstavniki s strani Inšpektorata za varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami, Ministrstva za zdravje oziroma Urada za kemikalije, Ministrstva za infrastrukturo, ki ima predvsem pri energetskih objektih pomembno vlogo. Res je, da smo predvideli osem takih skupin po osmih enotah, kjer delujejo inšpekcijske službe. Če bo vlada prisluhnila predlogu in zagotovila tudi sodelavce, potem bi se velika skrb za to, ali obrat tudi danes izpolnjuje določene pogoje ali ne, zmanjšala v roku dveh let. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite, gospod Žnidar.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik! Spoštovana ministrica! Danes bi vam rad postavil vprašanje glede protipoplavne varnosti v Spodnji Savinjski dolini. Vemo, da po dolini teče reka Savinja in da je zemljina na obeh bregovih prodni nasip, saj se je Savinja prestavljala po celi dolini. V zgodovini, ko je država bila dober skrbnik, so bile te brežine dokaj dobro zavarovane s kamnitimi zložbami, tudi z lesenimi pragovi v sami Savinji ter tudi ob obeh brežinah. Zob časa in tudi visoke vode so te lesene in kamnite zaščite uničile, prišlo je do porušenja teh zavarovanj brežin. Danes reka Savinja ob vsakem večjem dežju, to je dvakrat, trikrat na leto, najeda te ranljive brežine. Če vemo, da gre za gramoz, je to najedanje pri vsaki večji narasli vodi zelo hitro in se dejansko dela škoda. V letu 2010 je bila prav namensko sprejeta Uredba o državnem prostorskem načrtu za ureditev Savinje za zagotavljanje poplavne varnosti urbaniziranih območji od Ločice ob Savinji do Letuša. Gre za relativno kratek odsek, okoli sedem kilometrov je v celotni dolžini. Do danes se v tem delu ni naredilo praktično nič oziroma zelo malo. Izdelan je samo idejni projekt, ni pa nobenega nadaljevanja, to se pravi, niti izdelana projektno-tehnična dokumentacija v PGD ali PZI izvedbi. Celo tako daleč, da niti DIP še ni potrjen, to je dokument identifikacije investicijskega projekta, kar pa je osnova, da se uvrsti v državni proračun. Spoštovana ministrica, sprašujem vas: Kakšni bodo koraki ministrstva na tem projektu? Vemo, da je ogroženost urbaniziranih področij, ki so že dlje časa pozidana, izjemno velika.
Hvala lepa. Gospa Irena Majcen, izvolite.
Spoštovani poslanec gospod Ljubo Žnidar, hvala za vprašanje. Sama se bom težko izognila temu, da povem, da je Savinja izjemno povodje v slovenskem prostoru, na njej še ni postavljenih nobenih zajezitev, kot so akumulacijske ureditve. To je pomembno predvsem zaradi tega, ker je tudi po evropski direktivi za takšne vodotoke, torej v celotnem obsegu porečja Savinje, treba izdelati hidrološko-hidravlične študije, da se s kakršnimikoli ukrepi gorvodno ne poslabšajo protipoplavne razmere na reki Savinji dolvodno. Ministrstvo je razpisalo tako študijo, bila je pripravljena, na žalost pa je v postopku revizije recenzent zaključil, da ni strokovno pripravljena na način, da bi zadoščal vsem kriterijem, ki morajo biti pri taki študiji opredeljeni. To razlagam, ker vemo, da je bilo ob mestu Celje kar nekaj ukrepov zagotavljanja protipoplavne varnosti zagotovljeno v prejšnjem kohezijskem obdobju, recimo v Žalcu potekajo aktivnosti, vsaj za nas, torej za mene kot ministrico, po dveh straneh, čeprav je po zagotovilih župana vse usklajeno. V tem delu naj bi bili za dodatno zagotavljanje protipoplavne varnosti Savinje zgrajeni suhi zadrževalniki, ki pa – to pravim predvsem zaradi tega, ker se name obračajo kmetje – niso usklajeni med kmeti. Zakaj? Ker se sedaj, ob teh podnebnih spremembah potreba po vodi za namakanje pojavlja predvsem v letih, ko je padavin malo in je tudi vodostaj Savinje prenizek. Torej bi bila izgradnja mokrih zadrževalnikov oziroma zadrževalnikov, kjer bi se ta količina vode zadrževala, še kako pomembna z dveh vidikov: zaradi zagotavljanja protipoplavne varnosti in tudi za zagotavljanje vode za namakanje. Če se sedaj le približam končno, pa verjemite mi, da pri našem delu ni tako končno, kajti tu smo izločili še spodnji del Savinje, kjer so pomembni krajani občine Laško. V tem delu se tudi trudimo z manjšimi ukrepi zagotoviti boljšo protipoplavno varnost. Se potem premikamo višje in pridemo tudi do občine Šmartno, kjer smo z županom veliko diskutirali o teh izvedbah. Za sanacijo Podvinskega jezu in še za Polzelski jez je nekako ocenjeno, da bi se v letošnjem letu začela ta sanacija. Mislim, da je dogovor za podpis tega ukrepa za izvedbo že v pripravi. Je pa Savinja gorvodno še tudi protipoplavno neurejena v zadostni meri. Gre predvsem za tisti del Savinje, kjer je že v preteklosti prihajalo do številnih poškodb, tudi cestne infrastrukture. Pri takih hudourniških rekah je protipoplavno varnost vedno težje zagotavljati. Če strnem svoj kar predolg odgovor; ne moremo glede Savinje govoriti o urejanju samo enega dela tega vodotoka, ampak je treba zajeti Savinjo kot celoto. Smo pa v lanskem letu prav v občini Žalec in še nekaterih drugih ukrepih ta utrjevanja brežin zagotovili in tudi izvedli. To se bo nadaljevalo tudi v letošnjem in prihodnjem letu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar, izvolite, dopolnitev.
Spoštovana ministrica, mislim, da se nisva dobro razumela. Jaz vas sprašujem konkretno o navedenem odseku, glede katerega je sprejet državni prostorski načrt, od Ločice ob Savinji do Letuša. Ne sprašujem vas o vseh ukrepih na reki Savinji, ker vem, da je ogromno težav, ogromno potreb in tako naprej. Suhe zadrževalnike zelo dobro poznam, gorvodno in dolvodno to področje. Suhi zadrževalniki so nižje od tega omenjenega odseka, ostala ureditev z jezovi je višje od tega odseka; razen Polzelskega jezu, ki ste ga sama omenila. Spoštovana ministrica, ne me farbat, da se bo Polzelski jez začel letos graditi. Jaz sem dal pobudo za dopolnitev proračuna za investicije v ureditev in zavarovanje protipoplavne varnosti na tem odseku, ki ste jo koalicija jasno in glasno z glasovanjem zavrnili. Danes mi pa vi tu razlagate, kako bo se Polzelski jez v letošnjem letu pričel graditi. Jaz vam tega ne verjamem, če niti projekti še niso narejeni. Niti projekti niso narejeni, vi pa mi danes tu razlagate, da se bo Polzelski jez začel v letošnjem letu graditi. Bodiva natančna, konstruktivna; jaz vam povem, da gre za območje, ki leži v dveh občinah – v občini Braslovče in občini Polzela. Ta državni prostorski načrt je bil narejen izključno samo, da se zavarujejo ta urbana območja. Kajti škoda, ko bo poplava, pa to ne bo naravna nesreča, to ne bo naravna nesreča, ko bo zalilo vsa ta urbanizirana območja, kjer gre za pozidana območja. Jaz vam povem, tu se tožbam občin Braslovče in Polzela ne boste mogli izogniti, kajti država je izjemno slab gospodar.
Hvala lepa. Gospa Irena Majcen, izvolite.
Spoštovani poslanec gospod Ljubo Žnidar, mogoče ste me narobe razumeli. Mogoče sem tudi jaz bila neprevidna. Podvinski jez je tisti, za katerega je pripravljen DIP. Se pa strinjam oziroma sem seznanjena, kot ste sami navedli, da je znotraj DPN zajetih še veliko število rešitev, o katerih sem vam povedala, da jih je treba uskladiti oziroma izvesti tako, da ne poslabšajo protipoplavne varnosti nižje ležečih krajev. In v tem delu bo treba na ministrstvu, ker izdelana hidrološko-hidravlična študija ni bila dokončana oziroma ni bila izvedena na način, ki bi nam v prihodnje olajšal preverbo gradbenih posegov, po končanem sedanjem postopku, ki ga imamo z izvajalci, pripraviti in razpisati novo pripravo in izvedbo hidrološko-hidravlične študije na Savinji. Moj namen ni bil, da se kakorkoli izogibam. Res pa je, da vsaj tisti, ki se vodami ukvarjajo, vedo, da je treba prav za celoten vodotok Savinje, glede katere sem povedala, da nima nekih ureditev, pripraviti to študijo. Se vam opravičujem, če sem bila v kakšnem delu premalo jasna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Ljubo Žnidar, imate postopkovni predlog.
Spoštovani, predlagam, da se o navedenem ukrepu neizvajanja protipoplavne varnosti v Spodnji Savinjski dolini opravi javna razprava; kajti v zraku visi, da se bo ob prvi naraščajoči poplavi reke Savinje naredila velika družbena škoda v dveh občinah – v občini Braslovče in občini Polzela. Poplavljena bodo urbanizirana območja, za katera so bila izdana gradbena dovoljenja v skladu z vso veljavno zakonodajo. Kdo pa bo krivec? Krivec bo pa gospodar, to se pravi lastnik, država, konkretno odgovorno ministrstvo, ker dejansko ne poskrbi za protipoplavno varnosti. Kajti povišan vodotok ni naravna katastrofa, to se zgodi trikrat na leto, v povprečju trikrat na leto. In trikrat na leto voda odnaša to nezavarovano prodnato brežino. 30, 40 metrov zraven so pa novi stanovanjski objekti, ki so ogroženi, zelo ogroženi. Zaradi opustitve zavarovanja protipoplavne varnosti menim, da je treba opraviti javno razpravo.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Gospod Luka Mesec bo postavil vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman. Ministrica je odsotna, zato prosim, da se opredelite do načina odgovora. Izvolite, gospod Mesec.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Ministrici za finance bom postavil vprašanje glede napovedane privatizacije družbe Hit, d. d., iz Nove Gorice; splošneje pa o Letnem načrtu upravljanja kapitalskih naložb države za leto 2018, ki ga pripravlja Slovenski državni holding. Zgodba, na kratko, je naslednja. Vlada je 21. decembra lani dala soglasje k Letnemu načrtu upravljanja kapitalskih naložb SDH, v katerem so med drugim napovedane privatizacije igralniške dejavnosti. Konkretno, prodal naj bi se 9,46-odstotni delež Casinoja Portorož, 43-odstotni delež Casinoja Bled in 20-odstotni delež Casinoja Hit Gorica. Na podlagi tega dokumenta, ki je dostopen na spletni strani Slovenskega državnega holdinga, ministrico za finance sprašujem naslednje stvari. Prvič, kot sama dobro ve, je v 55.a členu Zakona o igrah na srečo določeno, da mora imeti država vsaj 51-odstotni delež v igralnicah, kot je recimo Hit Gorica. Če SDH dejansko proda teh 20 %, bo delež manjši. Zanima me: Zakaj je Vlada dala pristanek k tej napovedani privatizaciji, in tudi drugih kazinojev, ne da bi imela za to zakonsko podlago? Ta napoved je nezakonita po trenutni ureditvi. Drugič: Kakšno je to sosledje? Najprej je bila stvar uvrščena na seznam o privatizaciji, na strani SDH je zvezdica, da je za to potrebna sprememba Zakona o igrah na srečo; ampak očitno se bomo najprej pogovarjali o privatizaciji, šele subsidiarno se bomo pa pogovarjali o tem, kakšen učinek na okolje imajo igre na srečo. Za okolje, kot je Nova Gorica, vsi dobro vemo, da igre na srečo ne pomenijo samo delovnih mest, zaslužka, razvoja lokalne skupnosti; ampak v primeru neregulirane dejavnosti to lahko pomeni visoka tveganja za odvisnost od iger na srečo, za razvoj monokulturne dejavnosti v kraju. Zato je po trenutni zakonodaji ta dejavnost strogo regulirana. Mi se pa pogovarjamo najprej o privatizaciji in šele posredno se bomo pogovarjali o tem, kakšno regulacijo te dejavnosti hočemo imeti. Tako je moje drugo vprašanje: Zakaj ni vrstni red obraten? In tretje vprašanje, na spletni strani SDH piše: »Pred začetkom oziroma realizacijo prodaj je potrebna sprememba Zakona o igrah na srečo.« Zato me zanima: Ali to pomeni pred začetkom ali pred realizacijo, bodo postopki prodaje stekli še preden se bomo začeli pogovarjati o zakonu ali se bomo pogovarjali prej? Hvala.
Hvala lepa. Gospa Maruša Škopac bo postavila vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala za besedo. Ministrico za zdravje Marijo Milojko Kolar Celarc sprašujem naslednje. S projektom eZdravje smo uvedli učinkovito obliko elektronskih rešitev v zdravstvu, kar prinaša nemalo težko pričakovanih in učinkovitih rešitev. V okviru tega projekta je bil uspešno zagnan tudi projekt eNaročanje. Gre za elektronski sistem napotovanja ter naročanja s primarne na sekundarno in terciarno raven, ki omogoča pacientom pregled nad vsemi izvajalci zdravstvene dejavnosti, možnost izbire najugodnejšega termina ter učinkovito obveščanje ob morebitnih spremembah termina. Vse to poteka preko elektronske napotnice, podobno kot je bil predhodno že vzpostavljen projekt eRecept. E-napotnico izda zdravnik, ki lahko pacienta sam naroči na zdravstveno storitev tja, kjer je čakalna doba najkrajša; ali pa to naredi pacient sam in se uskladi glede na želene regije, ustanove ali glede želenega termina. V okviru projekta eZdravje je vzpostavljen tudi spletni portal zVEM, ki omogoča varen dostop do storitev eZdravja, z možnostjo e-naročanja in dostopa do e-receptov ter elektronskih zdravstvenih podatkov. S sistemom eNaročanja smo pridobili tudi nacionalni čakalni seznam, ki se samodejno in sproti osvežuje s podatki čakalnih dob za posamezno storitev oziroma za posameznega izvajalca. Vse te rešitve pozdravljam, saj menim, da prinašajo koristi za pacienta, za zdravstvene delavce ter tudi na ravni sistema. Imam pa konkretno vprašanje glede elektronskega naročanja po posameznih storitvah: Ali so v sistem vgrajene vse storitve v zdravstvu? Ali so mogoče tudi takšne zdravstvene storitve, ki v projektu eNaročanje še niso sistematizirane? Pred časom se je namreč name obrnil državljan, ki je pri osebni zdravnici dobil napotnico za psihologa za svojega otroka s stopnjo nujnosti hitro. Pri iskanju zdravnika psihologa za mladostnike na portalu eNaročanje ni našel te storitve in posledično tudi ne podatka o čakalni vrsti. Tudi sama na spletni strani Nacionalnega inštituta za javno zdravje nisem našla te zdravstvene storitve. Z e-napotnico se namreč lahko prijaviš samo na prvi psihiatrični pregled, kar pa ni enako kot prvi pregled pri psihologu. Zato vas sprašujem: Kje so objavljeni podatki o zdravnikih psihologih, ki sprejemajo mladoletne otroke? Kakšna je čakalna doba za tovrstne preglede? Kako se lahko na te preglede naročiš, če niso vključeni v sistem eNaročanja? Za odgovor se zahvaljujem.
Hvala lepa. Gospa ministrica Marija Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Hvala za besedo. Še enkrat lepo pozdravljeni, gospod podpredsednik, spoštovani poslanke in poslanci, spoštovana gospa Maruša Škopac! Veseli me, da ste zaznali koristi, ki jih prinašajo storitve eZdravja za naše paciente. Naj vam najprej pojasnim, da nabor vseh vrst zdravstvenih storitev, za katere se izdajajo napotnice, zbira – kot ste pravilno ugotovili, o prvih prostih terminih – Nacionalni inštitut za javno zdravje v tako imenovanem šifrantu vrst zdravstvenih storitev, ki jih ta inštitut objavlja tudi na svojih spletnih straneh. Podatki za pregled pri psihologu se zaenkrat še ne zbirajo preko tega sistema. Ta storitev torej ni označena kot storitev, za katere se čakalne dobe spremljajo. Ravno tako pregled pri psihologu ni v seznamu storitev, za katere se spremljajo čakalne dobe preko sistema na čas. Naj povem, da naš zdravstveni sistem pozna preko tisoč 200 zdravstvenih storitev. Zavarovane osebe lahko uveljavljajo pravice iz obveznega zdravstvenega zavarovanja z obrazci in listinami, ki so določene s pravilnikom o teh obrazcih in listinah. Glede na pravila obveznega zdravstvenega zavarovanja je delovni nalog tista listina, s katero pooblaščeni zdravnik naroča laboratorijske, rentgenske, ultrazvočne, zobotehnične, citološke, druge preiskave, nego na domu, fizioterapevtske storitve in tudi storitve s področja psihologije, logopedije, defektologije in druge storitve, ki niso vezane na zdravniške preglede. 255. člen Pravil obveznega zdravstvenega zavarovanja izrecno določa, da se za napotitve pooblaščenega zdravnika na vse prej omenjene naštete preiskave, prav tako tudi za te storitve s področja psihologije, uporablja tako imenovani delovni nalog in ne napotnica. Zaradi tega tudi ta delovni nalog ni zaenkrat v elektronskem sistemu eZdravja. Vsebino in obliko delovnega naloga pa predpiše Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Za konkretni primer pregleda pri psihologu veljajo pravila, ki jih določa napotna listina za ta pregled, to je delovni nalog. In zaradi tega ni možno elektronsko naročanje. Pacient pa lahko seznam izvajalcev iz dejavnosti klinične psihologije preveri na spletni strani Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, kjer so navedeni tudi vsi kontaktni podatki izvajalcev, ki te preglede nudijo; prav tako pa lahko dobijo tudi informacije. Običajno osnovne informacije poda že zdravnik, ki izda ta delovni potni nalog. Pacient se po prejemu tega delovnega naloga naroči pri izbranem izvajalcu zdravstvene dejavnosti in za vpis v čakalni seznam izvajalcu po pošti ali osebno dostavi originalni obrazec delovnega naloga. Lahko pa z veseljem povem, da bo predvidoma v februarju v naslednji verziji šifranta vseh vrst zdravstvenih storitev spremljanje čakalnih dob, se pravi tudi objave prostih in okvirnih terminov, vključeno v dodatne storitve in prav tako v spremljanje čakalnih dob, s katerimi se danes pacienti naročajo z delovnimi nalogi. To bo pomenilo, da se bodo na enak način kot na vse druge storitve na portalu zVEM prikazovale tudi čakalne dobe za kliničnega psihologa, ko se bodo izvajalci tega pregleda s svojimi čakalnimi seznami uspešno povezali s centralnim sistemom. Tako bo tudi v prihodnje možno, da se bo s tem delovnim nalogom, ki se bo prelevil v e-napotnico, možno, kot za običajne ostale storitve, prijaviti elektronsko. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert bo postavila vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar. Ministrica je odsotna, zato prosim, da se opredelite do načina odgovora.
Hvala lepa, predsedujoči. Ker je ministrica odsotna, prosim za pisni odgovor. Vsi nekako vemo, kakšne so naloge in pooblastila policije. Je pa pri tem zelo pomembno, kako policija sama oziroma tisti, ki pač aktivno pri tem delujejo, ravna, ko gre za načela, in sicer načela sorazmernosti, zakonitosti in tudi strokovnosti. In tukaj zagotovo ne bi smelo biti nikoli dvojnih meril. Le na tak način lahko dajemo zaupanje v ta pomemben organ v državi. Zato imam zelo konkretno vprašanje. Pred časom sem bila na tako imenovanem štefanovem. Gre za god svetega Štefana v občini Šentjernej, kjer že tradicionalno poteka blagoslov konj. Gre za prireditev, ki so jo na lokalnem nivoju organizirali že 159. Vesela sem, da ta prireditev poteka javno. Bili so časi, ko so to morali delati na skrivaj. Ampak je nekoliko nenavadno ta lep dogodek, ki prinaša in nekako spodbuja tudi vrednote našega naroda, zmotil nesorazmeren ukrep policistov. Če povem po domače, policisti so konjenike oziroma te, ki so bili na konjih, dobesedno vlekli in jim dajali preverbo psihofizične sposobnosti; ali po domače – test alkoholiziranosti. Preverjali so tudi udeležence z enakimi ukrepi. Povsem nesorazmeren ukrep glede na prireditev, ki poteka že leta in leta, in glede na to, kdo se jo udeleži in kakšen je pomen te prireditve. Že tako in tako je zelo težko pridobiti različne dokumente, da lahko ljudje prihajajo s konji na ta dogodek; sedaj pa takšni ukrep samo dodatno mečejo slabo luč in odvračajo ljudi, da bi se tudi v prihodnje tega dogodka udeleževali bodisi kot tisti, ki pripeljejo konje na blagoslov, bodisi kot tisti, ki pridejo to gledat, kajti gre res za eno največjih prireditev v Sloveniji. Na drugi strani pa imamo prireditev v Dražgošah, kjer so bili udeleženci dobesedno oboroženi. Zanima me: Koliko pregledov je policija naredila pri teh udeležencih, kar se tiče nošenja orožja, in sicer glede na to, ali imajo orožni list oziroma ali imajo pravico nošenja orožja? Tudi če to orožje, ki naj bi bilo nekako deaktivirano, ni več v uporabi, me zanima, ali je policija pregledala, da gre res za tovrstno orožje. V skladu z zakonodajo je nošenje orožja na javnih mestih, ki spodbuja strah, prepovedano. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Lah bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana ministrica! Ravnanje z odpadki zajema zbiranje, prevažanje, predelavo in odstranjevanje odpadkov; vključno s kontrolo tega ravnanja. Predpisi na področju ravnanja z odpadki so sprejeti na podlagi Zakona o varstvu okolja. Osnovni predpis, ki ureja področje odpadkov, je Uredba o odpadkih. Uredba o odpadkih v 30. členu navaja pogoje, ki jih mora izpolnjevati pravna oseba ali samostojni podjetnik posameznik, če se želi vpisati v evidenco zbiralcev odpadkov, ki jo vodi Agencija Republike Slovenije za okolje. Med drugim je v 10. členu te uredbe navedeno, da je z odpadki treba ravnati tako, da ni ogroženo človeško življenje in se ne škodi okolju, ne predstavlja tveganja za vode, zrak, tla, rastline in živali. Na podlagi vpisa v evidenco zbiralcev odpadkov Arso izda potrdilo o zbiranju nenevarnih podatkov. V mojem okolju se nahaja zbirni center, ki ima potrdilo o zbiranju odpadnega lubja, plute, lesene embalaže, lesa, žagovine, oblancev, odrezkov, ivernih plošč in furnirja. V zbirnem centru se zbirajo in predelujejo tudi drugi odpadki, za katere po besedah okoliških prebivalcev podjetje nima ustreznih dovoljenj. Tik ob zbirnem centru se nahaja vodni vir, iz katerega se oskrbuje nekaj gospodinjstev in večji kompleks z nastavitvami. Na območju zbirnega centra je že večkrat prišlo do požara. Hrup in prašni delci v zraku močno poslabšujejo kakovost bivanja vseh okoliških prebivalcev. Vlogo za izdajo okoljevarstvenega dovoljenja je podjetje vložilo, torej ves ta čas obratuje brez dovoljenja. Po intervenciji vseh vpletenih so na Arsu le izdali sklep, da se postopek začasno ustavi, dokler Arso ne odloči o tem, ali je poseg v okolje tak, da podjetje potrebuje okoljevarstveno soglasje. Gospa ministrica, zanima me: Kako je mogoče, da se podjetje lahko vpiše v evidenco zbiralcev podatkov samo na podlagi oddane vloge, priloženega načrta zbiranja odpadkov in dokazila o tem, da je vlagatelj upravljavec zbirnega centra? Zakaj se za zbirni center, ki je v neposredni bližini vodnega zajetja in strnjenega naselja, že pred pričetkom obratovanja ni zahtevala pridobitev okoljevarstvenega soglasja? Prosim za odgovor.
Besedo ima ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči. Spoštovani poslanec gospod Zvonko Lah, hvala za vprašanje. Res je, da je zbiranje nenevarnih odpadkov mogoče opraviti na podlagi potrdila. Res pa je tudi, da je prav za konkretno zavezano osebo, torej zavezanca, podjetje, ki je zaprosilo za izdajo okoljevarstvenega dovoljenja za predelavo nenevarnih lesnih odpadkov, tekel postopek, ki pa je bil prekinjen. Sklep o prekinitvi postopka je bil izdan 21. 11. 2017. Ta datum navajam, ker je nekako potem, vsaj v nekaterih pisanjih, ki so bila naslovljena na nas, izhajalo, da so ti krajani povzročili ali pa da je bil na podlagi njihovih prijav izdan ta sklep o prekinitvi postopka. Moram reči, da so vsaj do nas ali pa do Agencije Republike Slovenije za okolje ta pisanja krajanov prišla konec decembra oziroma v začetku januarja in je bil sklep o ustavitvi postopka izdan že pred tem. Gre pa za rešitev predhodnega vprašanja oziroma odločitve o tem, ali je treba za ta postopek izdaje OVD izvesti presojo vplivov na okolje in pridobiti okoljevarstveno soglasje. Ker je inšpekcija obiskala obrat tudi 16. januarja, zaključki inšpekcijskega postopka še niso znani, tako da vam na žalost teh ugotovitev še ne morem podati. Kot pa je danes že bilo kar nekajkrat tako vprašanje, pri podjetjih, ki imajo že izdano okoljevarstveno dovoljenje, je treba tudi nove postopke izvajati skrbno in zavezujoče. Hvala lepa.
Gospod Zvonko Lah, imate besedo, da zahtevate obrazložitev. Izvolite.
Gospa ministrica, tudi danes je bilo tukaj že povedano, da imamo pravilnike, predpise, ki točno določajo in zagotavljajo nek red. Ampak vprašanje je, kako se to izvaja. Recimo ob enem požaru so gasilci tam ugotovili, da je okrog tisoč kubičnih metrov lesa oziroma sekancev iz odpadkov, ki je bil obdelan les; to pomeni odpadna okna, vrata, gradbeni les. In kako je možno, da to kar nekaj let obratuje na tej lokaciji; saj bi po mojem mnenju moral, ker so tam stroji, biti asfaltiran ali zabetoniran nek plato z oljnimi lovilci, da bi se tako drobljenje tega lesa moralo izvajati v zaprtem prostoru z odsesavanjem prahu, kot imajo urejeno recimo mizarji ali pa kot to izvajajo večji centri za ravnanje z odpadki. Tukaj se pa prosto na zemlji to dogaja in melje vse skupaj, tam se kadi, ropota in ti odpadki niso tako nenevarni; če gre za obdelan les, če gre za stavbni material, kot so stara vrata, okna; plastika ter kovina je zraven; in to vse meljejo. Vsem ljudem na očeh se kadi. Mislim, da bi moralo ministrstvo, in to predlagam, če je bil inšpektor tam, dokler se to ne uredi po pravilih, ki veljajo za tako obdelavo odpadkov, se to ne bi smelo dogajati. In tega mora biti enkrat konec.
Ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, imate besedo.
Hvala. Saj to ni kot del odgovora, bolj je pojasnilo. Inšpekcijske službe so zavezane ravnati v skladu s svojimi pravili. Sama priznam, nisem bila na terenu, niti nisem videla tega objekta, tako da ne morem sploh iz svojega poznavanja zadeve karkoli komentirati. Se pa zavedam, da so inšpekcijske službe dolžne ravnati po svojih pravilih; čeprav si domišljam ali pa vsaj enkrat sem doživela, da ravnajo včasih tudi drugače. Naj povem, kaj sem jaz doživela, gre za most v Sečoveljske soline, kjer je včeraj preko njega peljal 10-tonski tovornjak, naslednji dan pa čez ni smel niti pešec. Ampak dejstvo je, da kot ministrica na odločitve inšpekcijskih služb ne morem vplivati. Hvala.
Mag. Marko Pogačnik bo postavil poslansko vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman, ki je danes opravičeno odsotna. Gospod Pogačnik, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Spoštovani ministrici za finance bi rad zastavil vprašanje. Ker je danes opravičeno odsotna, predlagam, da na moje ustno poslansko vprašanje odgovori pisno. Ministrici zastavljam vprašanje v zvezi z imenovanjem direktorja Agencije za zavarovalni nadzor. Zanima me: Na kakšen način je potekal ta postopek? Ali so bile pri tem upoštevane vse zakonske omejitve in zakonski predpisi, ki jih narekujeta Zakon o javnih agencijah in Zakon o zavarovalništvu? Kdo je bil predlagatelj za imenovanje v. d. direktorja Agencije za zavarovalni nadzor Vladi Republike Slovenije? Zakaj ni predloga podala sama ministrica in zakaj se je Vlada oziroma predlagatelj odločil, da imenuje v. d. direktorja za obdobje največ šestih mesecev in ne podeli celotnega mandata v skladu z Zakonom o javnih agencijah in Zakonom o zavarovalništvu? Zakaj je Vlada direktno imenovala v. d. direktorja za obdobje šestih mesecev, ne pa Državni zbor? Kajti po mojem vedenju Zakon o javnih agencijah in Zakon o zavarovalništvu navaja, da direktorja Agencije za zavarovalni nadzor imenuje Državni zbor na predlog Vlade. Tukaj pa so bili postopki drugačni. Vljudno naprošam ministrico, da se pisno opredeli do tega imenovanja; predvsem pa da odgovori tudi na problematiko, ki sem jo izpostavil v svojem vprašanju. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl bo postavil poslansko vprašanje ministrici za finance mag. Vraničar Erman, ki je opravičeno odsotna. Gospod Uroš Prikl, imate besedo, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani kolegice in koleg! Tako kot zastavljam poslansko vprašanje ustno, želim tudi od ministrice ustni odgovor. Prvič, predsednica uprave SDH je nedavno podala predlog za sporazumno odpoved aneksa k pogodbi o zaposlitvi, s čimer se je posledično z decembrskim sklepom nadzornega sveta plača dvignila v enormne višine. Hvala bogu ali komurkoli že pač, da je bil medijski pritisk tak, da se je vendarle odpovedala temu enormnemu zvišanju svojega prihodka. Drugič, v luči tega dogodka bi želel spomniti, da je glavni izvršni direktor tako imenovane slabe banke gospod Balogh v letu 2016 zaslužil skoraj 200 tisoč evrov bruto plače. A to ni vse! Konec junija so si v tako imenovani slabi banki izplačali za skoraj 365 tisoč evrov nagrad. Na DUTB, torej slabi banki, so pojasnili, da je izplačilo za delovno uspešnost za lansko delo prejelo tudi 120 zaposlenih. Suma sumarum to pomeni, da je povprečno vsak zaposleni dobil približno 3 tisoč in 42 evrov bruto iz tega naslova, ob tem da obstaja cel kontingent ljudi, ki s tako imenovanim outsourcingom prav tako služijo na račun del in nalog v slabi banki. Posledično; kako naj upokojencem, gasilcem, medicinskim sestram, policistom in še bi lahko našteval razložimo in obrazložimo, da za njihove trdo prigarane pokojnine, za njihova nesorazmerja, za njihovo delo, ki ga krvavo vsak dan opravljajo, ni dodatnih sredstev; medtem ko se na teh dveh institucijah povečanja zgodijo kar čez noč in v neprimerno višjih odstotkih za tako imenovano delovno oziroma sumljivo delovno uspešnost? In končno, Zakon o delovnih razmerjih pravi, da se pri določanju višine delovne uspešnosti delavca upošteva gospodarnost, kakovost in obseg opravljenega dela. Spoštovano ministrico, ki je danes odsotna, sprašujem: Kakšne izjemne rezultate, natančneje, kakšno gospodarnost je dosegla slaba banka, da njeni zaposleni dobivajo tako visoko nagrado? Ob tem pa je treba imeti v mislih – in to jaz, ki postavljam to vprašanje, imam – vsa določila, ki urejajo tako imenovano korporativno upravljanje; še posebej neodvisnost obeh uprav v smislu neodvisnega in strokovnega sprejemanja poslovnih odločitev. Kaj bo Vlada Republike Slovenije v vlogi skupščine oziroma na nek način nadzornika opravila v smislu regulacij izplačil vodstvu SDH in slabe banke, da omenjeni instituciji ne bosta postali tako imenovana centra odtujene moči? Za ustni odgovor se ministrici iskreno zahvaljujem.
Gospod Žan Mahnič bo postavil poslansko vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, moje vprašanje se nanaša na odstrel rjavega medveda za leto 2018. Vemo, da malokrat pride do tega, da sklenejo konsenz lovci, naravovarstveniki, gozdarji in lastniki kmetijskih zemljišč. No, v lanskem letu so ga. Strokovna skupina, ki ste jo vi imenovali, je dosegla konsenz, da se v letu 2018 odstreli 120 rjavih medvedov. Potem pa ste vi v nasprotju s to odločitvijo sami odločili, da se jih ne odstreli 120, ampak 107; in tako povozili neko strokovno mnenje. Če na kratko povzamem stališče Lovske zveze Slovenije: »Zdi se, kot da bi se v zadevo vpletla politika, saj je zmanjšanje odstrela s 120 na 107 sicer težko razumljivo. Na Lovski zvezi Slovenije se zato sprašujemo, kaj želi država s tem sploh doseči. Kakšen je namen takšnega predvidenega ukrepa? Kakšen cilj ima Ministrstvo za okolje in prostor? Glede na predvideni odvzem se sprašujemo, ali želijo še dodatno povečati število medvedov. Pri takšnem načrtovanju je pomembno zavedanje, da je treba doseči konsenz predvsem s prebivalstvom, ki sobiva na območjih z medvedom. Upravičenost tovrstnega povečanja morajo le-ti prepoznati in sprejeti. Primerna številka odvzema zagotavlja razumevanje za sobivanje z medvedom v Sloveniji. Lovska zveza Slovenije je vesela, da je krivulja populacije rjavega medveda v Sloveniji pozitivna oziroma v porastu. Kljub znatnemu, kar 33-odstotnemu porastu populacije rjavega medveda so lovci v populacijo rjavega medveda z odvzemom v preteklih letih posegali pod prirastkom. Zato bi bilo rast populacije, ki se je po rezultatih genetskih analiz v okviru projekta, ki se je v Sloveniji izvajal, v tem času precej povečala, zdaj smiselno ustaviti oziroma stabilizirati. V začetku oktobra 2017 so bili namreč objavljeni rezultati te analize, ki je pokazala, da medvedov ni 450, kot se je ves čas predvidevalo; ampak da jih je med 533 in 598, kar je 33 % več kot leta 2007. Raziskava še poteka. Nadaljnje analize bodo še pokazale, kakšno je konkretno stanje.« Gospa ministrica, vemo, kakšna je problematika na področju divjadi; velikokrat smo v lanskem letu govorili, ker se je za okoli 15 % povečal odstrel jelenjadi. Zanima me: Zakaj ste se vi v primeru, ko so se lovci, naravovarstveniki, gozdarji in kmetje dogovorili, da je 120 tista številka, v katero se gre v odstrel rjavega medveda v letu 2018, samovoljno odločili, da jih ne bodo odstrelili 120, ampak 107? Kje ste dobili strokovne podlage za takšno odločitev?
Gospa ministrica, izvolite, imate besedo.
Spoštovani poslanec gospod Žan Mahnič, hvala za vprašanje. Dejstvo je, da je uredba o odstrelu medveda, ki ne sodi v sklopu Ministrstva za okolje in prostor med divjad, ker divjad ureja ministrstvo za kmetijstvo; ampak gre za zaščitene zveri. To pomeni, da je uredba bila objavljena. Objavljena je bila pred terminom, ki ste ga navedli vi, da so bile podane strokovne podlage. Life projekt o medvedu traja že kar nekaj let, imamo pa tudi druge Life projekte; med drugim o volku in risu. Naloga našega ministrstva je vzdrževati populacijo teh zveri. Vaša trditev, da so nevladniki bili soglasni s številom odstrela, drži v tistem delu, ki zajema del nevladnikov. Tisti del nevladnikov, ki pa sodeluje z Ministrstvom za okolje in prostor, pa daje pripombe na uredbe, ki jih objavljamo. In recimo za odstrel volka v sezoni za 2017, ker je pritožba na uredbo romala na Upravno sodišče in je le-to zadržalo izvajanje tiste uredbe, odstrel volka v letu 2017 ni bil izveden. Da ne bodo nekateri poslušalci mogoče dobili občutka, da je to odločitev nevladnih organizacij, lovske zveze – in je vse rešeno. V primeru Ministrstva za okolje in prostor, ko se določa število, torej za risa ni odstrela; za volka, za katerega se je tudi na podlagi projekta Life ugotovilo določeno število, je bil predviden odstrel, pa ni bil izveden. V primeru medveda je lahko, ali pa tudi ne, takšna pritožba. Kot sem že povedala, ta skupina, ki je sodelovala in ugotavljala število medvedov skozi Life projekt, svojega dela ni zaključila pred objavo uredbe, ki je bila dana v javno razpravo. Njihovi rezultati so absolutno dospeli po tej objavi. In pričakovati, da bo pa ministrica kar upoštevala to željo, jaz bom temu rekla željo, ne gre. Ker tudi ni točnega podatka, kolikšno je zdaj število medvedov, ampak gre samo za ugotovitev, da bi naj populacija zadevala 33 % več, kot je bilo do sedaj predvideno, se je tudi število medvedov, ki bi jih naj odstrelili, povečalo za enak procent, to je za 33 %. Tako je potem tudi vlada sprejela to uredbo, tako bo v letošnjem letu; seveda je pa za naslednje obdobje še možno karkoli korigirati. Hvala.
Gospod Žan Mahnič, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala, gospod Nemec. Citiral bom prvi del stališča Lovske zveze Slovenije: »Čeprav je bil na začetku oktobra 2017 na usklajevalnem sestanku na Ministrstvu za okolje in prostor na temo načrtovanja odvzema rjavega medveda iz narave za leto 2018, ki se ga je kot predstavnica ključnih deležnikov udeležila tudi Lovska zveza Slovenije, dosežen konsenz o primarnih številkah z vidika trajnostnega poseganja v populacijo medveda, je ministrica za okolje in prostor v začetku novembra 2017 na Vlado dala drugačen predlog.« Gospa ministrica, vi mi niste odgovorili, na podlagi kakšnih mnenj, ocen in strokovnih podlag ste se odločili, da ne bomo odstrelili 120 medvedov, ampak jih bomo 107. Verjetno ne sodite v krog naravovarstvenikov, dvomim, da ste aktivni v kakšni takšni organizaciji, verjamem tudi, vsaj nisem zasledil, da bi bili tudi lovka. Skratka, na podlagi kakšnih ocen ste se odločili, da posežete v številko, ki je bila dogovorjena? Če se je do zdaj predvidevalo, da je med 430 in 450 medvedov, sedaj pa ta številka kaže, da jih je tudi do 150 več, imamo tu problem. Takšne odločitve, gospa ministrica, vodijo v to, da ne bomo kontrolirali staleža divjadi, zveri, v tem primeru rjavega medveda. Kaj se bo zgodilo? Ljudje bodo imeli čedalje več neposrednih in posrednih srečanj z medvedom, odstrel bo premajhen in zgodilo se bo nič drugega kot to, da bo prihajalo do množičnega krivolova. Medvedi bodo padali po tleh, kot verjetno marsikje že padajo volkovi, pri čemer tudi ne razumem, zakaj ste tako zaščitniški do te vrste. Moje vprašanje je: Ali se zavedate posledic? Zakaj odločitev, da namesto 120 odstrelimo 107 medvedov?
Gospa ministrica Irena Majcen, imate besedo za obrazložitev.
Jaz nisem članica nobene nevladne okoljevarstvene organizacije in nisem lovka, jaz s tem nimam nobenih težav. Če bi spremljali javno objavljeno uredbo, bi videli, da je bila številka predvidenega odstrela medvedov v tej javno objavljeni uredbi, ki jo je pripravila strokovna služba ministrstva, takšna kot pred leti – nekaj čez 80. Po javno objavljeni razpravi je ta komisija dala predlog za povišanje. Če bi šli v novo objavo predloga takšne uredbe, kar pomeni, da v letošnji zimi ne bi bilo odstrela, ker je najprej javna razprava, nato pripombe in usklajevanje s pripombami dolgotrajno. Jaz sem vam že skušala povedati, da so se lansko leto nevladniki – vendar ne tisti nevladniki, o katerih vi govorite, pač pa so to naši, MOP-ovi, torej nevladniki, ki skrbijo za okolje – pritožili na uredbo za volka in Upravno sodišče je ustavilo odstrel. In tudi letos bi se lahko – to je zagotovo pogojevanje, nihče ne ve, kaj bi se lahko zgodilo – enako zgodilo za volka. Zato sama menim, da je enak procent povečanega odstrela, kot je izračunana večja populacija, za prvo sezono ustrezna številka. Prav gotovo bo pa komisija še delala. Ob samem odstrelu, ki se nanaša na 107 medvedov, so tudi predvidene za 25 medvedov določene izgube. Ko se morebiti kakšen medved pojavi v okolju, kjer ni običajno, se lahko tudi na podlagi ustne odločbe zagotovi takšen [[…]]Sem prepričana, da lovci to dobro poznajo in v skrbi za ravnanje z medvedi znajo ustrezno ukrepati. Hvala.
Gospod Žan Mahnič, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo še enkrat. Predlagam v skladu s poslovnikom, da opravimo razpravo, ne samo toliko o odgovoru ministrice kot pa o tej problematiki, kajti v tem mandatu še ni bilo neke resne razprave o stanju na področju zveri v naši državi. Kajti, situacija bo enkrat prišla do tega, da bo res prišlo do konflikta med prebivalstvom in zvermi. Bojim se, da medved še ne bo takšen problem, kot pa bosta problem volk in šakal. Predvsem šakal, za katerega trenutno poteka monitoring, se pojavlja v Sloveniji čedalje bolj pogosto. Poglejte si na Hrvaškem, predvsem si poglejte v Srbiji, kakšne so številke, odkar se je pojavil šakal, govorim predvsem za primer srnjadi, koliko se je stalež znižal in predvsem, kako se te zveri množijo. Verjamem, da če prihaja do konsenza, do kakršnega je prišlo, je potrebno nič drugega kot slediti takšnim številkam. Če so strokovne podlage za to, da se sledi predlogu, ki vključuje odstrel 120 medvedov, tudi če gremo, gospa ministrica, po tej logiki, da povišamo odstrel za toliko, za kolikor se je – glede na Life dinalp projekt – izvajal oziroma je pokazal rezultat, kakšen je odstrel. To se pravi, če se je za 33 % povečala populacija, da se še za 33 % poveča odstrel, lahko to pomeni, verjetno, če bodo trendi takšni, kot so bili, da bomo imeli čez naslednjih 10 let zopet 30- ali še več odstotno povečanje rjavega medveda. Že zdaj se medved pojavlja v strnjenih naseljih, srečuje se z ljudmi, to je posledica tudi tega, da so prepovedana določena krmišča. Zaradi tega ker medved nima hrane v gozdu, kjer bi se lahko izvajalo preprečevalno oziroma privabljalno krmljenje, medved hodi v strnjena naselja. Česar se je bati tega, da bodo enkrat ljudje vzeli stvari v svoje roke in bodo začeli medveda, volka in šakala streljati kot po tekočem traku. Glede na to, kakšna je problematika, koliko volkov je – če pogledate v Kočevju, če vprašate lovce, pred dobrim mesecem sem se pogovarjal z enim dol –, uplenijo en kos jelenjadi na noč. To je trop 20 do 40 volkov, ki upleni en kos jelenjadi, hkrati se viša odstrel – na mnogih delih upravičeno zaradi škod –, kar je tudi vprašljivo, ampak potem ker je naravni odvzem tak s strani zveri, seveda ne moreš slediti odvzemu, ki je začrtan. Zato predlagam, da opravimo razpravo.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 23. januarja v okviru glasovanj. Gospod Jernej Vrtovec bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Spoštovani gospod minister! Moje poslansko vprašanje se nanaša na protivetrno zaščito, protivetrno ograjo na vipavski hitri cesti. Le-ta je zaradi močne burje pogosto zaprta in vremenske razmere, značilne za Vipavsko dolino, tako onemogočajo polno funkcionalnost hitre ceste, ki je predvsem za tovorni promet – odvisno seveda od vrste tovornega prometa – zaprta po več dni v letu. Zaradi pogostega zapiranja je bila v lokalnem gospodarstvu vse od leta 2009, odkar je ta vipavska hitra cesta polno funkcionalna in ko je bil odprt še zadnji odsek Podnanos–Razdrto in je bila cesta tudi potem predana prometu, je bila povzročena velika gospodarska škoda. Poleg tega je ob večjih sunkih burje, tudi če cesta ni zaprta, ogrožena varnost samih voznikov tovornjakov. Že ob samem načrtovanju te trase, torej vipavske hitre ceste, je bilo s strani države zagotovljeno, da bodo zaradi močne burje ob cesti zgrajeni tako rekoč protivetrni nasipi, žal pa jih še danes ni, spoštovani gospod minister. Danes ne postavljam tega poslanskega vprašanja prvič, ampak drugič. Ampak nekdo mi je pred tremi leti takole dejal v Državnem zboru: »Prva sredstva za samo izgradnjo te protivetrne zaščite na ravninskem delu trase pa je v skladu z načrtom izvajanja koncesijske pogodbe družbe Dars na voljo v letu 2016 in potem tudi v nadaljevanju v naslednjih letih.« Gospod minister, to ste mi vi dejali tri leta nazaj. Se pravi, da bomo v letu 2016 začeli s protivetrno zaščito na posameznih odsekih vipavske hitre ceste. Gre za velik finančni vložek sicer, ampak, kar je pomembno, je pomembno tudi to, da v času konjunkture, zlasti sedaj, nekaj damo nazaj, na primer Vipavski dolini ter tudi slovenskim avtoprevoznikom kot izrazito tranzitna država. Zaradi tega bi vas danes, na koncu tega mandata vprašal: Kdaj bomo začeli s protivetrnimi zaščitami na vipavski hitri cesti? Ob tem upam, da boste tudi držali obljubo. Bo te še do konca vašega mandata?
Besedo ima minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo, hvala tudi poslancu gospodu Jerneju Vrtovcu za postavljeno vprašanje. Res je, o tej protivetrni zaščiti vipavske hitre ceste se v tem državnem zboru ne pogovarjamo prvič. Tudi s strani prav poslanca gospoda Nemca je bilo tudi kar nekajkrat postavljeno tovrstno vprašanje. Žal, res je bila ta protivetrna zaščita načrtovana že prej, pa vendar je zaradi različnih razlogov prišlo do zamika te izvedbe. Lahko povem, da bo to v letošnjem letu izvedeno – prvi del teh segmentov. Bom pojasnil v nadaljevanju odgovorov podrobneje [[…]] Ta ukrep izvedbe te protivetrne zaščite, želel bi poudariti, je tudi med pomembnejšimi projekti same družbe Dars, ki mora seveda to investicijo tudi izpeljati. Dars je tako v preteklem letu izvedel vse potrebno, izdelal projektno dokumentacijo za gradnjo te protivetrne zaščite vzdolž hitre ceste preko Rebrnic, vendar pa, ker z gradnjo take protivetrne zaščite pri nas nimamo ustreznih izkušenj in tudi ker gre za sorazmerno drago investicijo in upoštevaje tudi specifičnost burje in morfologije samega terena na tej lokaciji, je bilo s strani projektanta predlagano, da se najprej izvedejo tri testna polja. Njihova izvedba je tako predvidena na območjih, ki so najbolj izpostavljena udarom burje. Lokacija prvega testnega polja je načrtovana na območju viadukta Lozice, in sicer v dolžini skorajda 700 metrov. Drugo testno polje je predvideno na območju od strelišča Mlake proti predoru Podnanos, kjer bo dolžina zaščite znašala 620 metrov. Lokacija tretjega testnega polja pa je na območju približno 300 metrov med Logom in Zemonom. Skupno bo torej izvedenih približno 1,5 kilometra te protivetrne zaščite oziroma približno 10 % celotno načrtovane zaščite. Dars bo v kratkem objavil javno naročilo za pridobitev izvajalca teh testnih polj, ravno danes, mislim da, na nadzornem svetu odločajo o odobritvi oziroma izdaji soglasja k tej investiciji in, tako kot sem rekel, ob ugodnem razpletu tega javnega naročila je predvideno, da bodo ta testna polja postavljena še v letošnjem letu. V nadaljevanju se bodo potem na teh testnih poljih izvedle meritve z anemometri v treh do petih primerih močne burje. S tem se bo testiralo učinkovitost zaščite pred vetrom na realnih tovornih vozilih. Z analizo teh podatkov pa bo potem projektant dokončno potrdil obseg, ustreznost, učinkovitost ter stopnjo zaščite protivetrnih ograj, tako da Dars o ocenjuje, da bo lahko izvedel te meritve do sredine prihodnjega leta, to je do sredine leta 2019, nato pa bo v kratkem sledil tudi razpis za izvedbo v preostalem delu trase. Naj še povem, da je ocenjena vrednost celotnega projekta zaščite približno 33 milijonov evrov, od tega pa bo za samo izvedbo testnih polj Dars že vložil v letošnjem letu 4 milijone evrov. Želel bi še to povedati, da je tudi samo sodelovanje z lokalnimi skupnostmi, tudi s predstavniki avtoprevoznikov, zagotovljeno s seznanjenjem oziroma posredovanjem vseh informacij v okviru koordinacijskega odbora Vipavske doline, ki spremlja ta projekt. Hvala lepa.
Gospod Jernej Vrtovec, imate besedo, da zahtevate obrazložitev odgovora. Izvolite.
Predsednik, ne bom zahteval obrazložitve odgovora, ampak samo to, da rečem; v redu, sem zadovoljen z vašim odgovorom, gospod minister, tako kot sem bil leta 2015. Tokrat pa verjamem, da je toliko časa minilo, da se bo stvar resnično v tem letu realizirala in da se začne s temi testnimi polji ter potem s samo dokončno izgradnjo v naslednjem letu. Resnično gre za to, da gre za našo lastno učinkovitost. Kar ne morem verjeti, da se to vleče od leta 2009. Veste, od leta 2009, 10 let vipavska hitra cesta obratuje, ki je pozimi, ne vem, eno tretjino dni zaprta za določeno vrsto tovornega prometa. Ogrožena so tudi človeška življenja, ogrožena varnost voznikov, tudi osebnih vozil, jaz sem dnevni migrant, bi rekel, v Vipavsko dolino in ko piha burja v Vipavski dolini, poleg tega da je izredno slab asfalt – to lahko tudi kolega podpredsednik Državnega zbora pove, po kakšni hitri cesti se vozimo –, na posameznih odsekih je pa še burja tista. Tako ni moje dopolnilno vprašanje, ampak za zaključek mandata moj predlog, gospod minister, da se enkrat sami zapeljete od Razdrtega ali pa od Vipave pa do Vrtojbe. Sami v avtomobilu. Pa ne zaradi sunkov burje, ampak zaradi tega, da boste videli, kakšna asfaltna podlaga, kljub obnovi na določenem odseku, kakšna asfaltna podlaga je. Kolovoz, gospod minister! Predlagam, lahko pa gremo enkrat skupaj na izlet, pa boste videli, v kakšnem stanju je ta vipavska hitra cesta. Ne zasluži si imena hitra cesta!
Hvala lepa obema. Gospod minister, želite odgovoriti? Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, predsedujoči. Želel bi kljub vsemu še nekaj dodati na to, tudi na predlog spoštovanega poslanca, da si ogledam to cesto. Sam sem se v lanskem letu kar nekajkrat peljal po tej cesti. Ne vem, sicer v nobenem primeru ni bila ogrožena vožnja zaradi premočne burje. Strinjam se, predolgo je trajalo, moram pa reči po drugi strani, da sem vesel, da letos bo to narejeno – vsaj na teh odsekih, ki so najbolj izpostavljeni. Računam tudi, da bo na podlagi teh treh do petih meritev, ki bodo izvedene nekje do sredi naslednjega leta, takoj sledila potem aktivnost za dokončanje v ostalih delih. Bi pa še dodal, da tudi v letošnjem letu Dars načrtuje kar obsežne investicije na tem delu v obnovo te hitre ceste, za katero vemo, da je na marsikaterih odsekih dejansko pretirano bila obremenjena in posledično je v zelo slabem stanju. Nisem pa seznanjen, da bi tudi tam, kjer je obnovljena že bila, da bi bila problematika kakšnih asfaltnih podlag ,tako da se bom o tem pa tudi še dodatno seznanil in če bo potrebno, bo Dars tudi ukrepe za morebitne sanacije tovrstnih slabo izvedenih obnov sprejel. Vsekakor pa, kot rečeno, pomembno je, da se letos obnova te hitre ceste tudi intenzivno nadaljuje. Hvala lepa.
Gospod Ivan Prelog bo postavil poslansko vprašanje ministrici za delo, družino in socialne zadeve ter enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana ministrica, javni socialnovarstveni zavod v 100 % lasti države Dom Danice Vogrinec, Maribor se je kot največji ponudnik in izvajalec storitev institucionalnega varstva v Republiki Sloveniji z 809 posteljami in več kot 400 zaposlenimi po sprejetju Pravilnika o minimalnih tehničnih zahtevah za izvajalce socialnovarstvenih storitev, ki ga je sprejelo Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve in enake možnosti, znašel v poslovno brezizhodni situaciji. Omenjeni pravilnik zahteva namreč prilagoditev infrastrukture novim tehničnim zahtevam do leta 2021, od katerih je ključna predvsem zahteva po novem standardu in namestitev stanovalcev v eno- in dvoposteljne sobe. Dom ima trenutno v okviru svoje kapacitete postelje nameščene tudi v večposteljnih sobah. Zaradi strategije in nujnosti ohranjanja obstoječih kapacitet v javnem zavodu je zavod v svoji razvojni strategiji in v delno že pripravljeni investicijski dokumentaciji predvidel gradnjo manjših skupnostnih oblik oskrbe za starejše, prilagojenih dislociranih enot v upravni enoti Maribor in Ruše. Mreža dislociranih enot v mreži Doma Danice Vogrinec, Maribor je načrtovana v skladu z najsodobnejšimi evropskimi in nacionalnimi koncepti skupnostnih oblik skrbi za starejše. Zaradi skupnih podpornih služb pralnice, kuhinje, uprave in neenotnega informacijskega sistema zagotavlja tudi dolgoročno finančno vzdržen sistem, ki zagotavlja najnižje cene za uporabnike storitev in posledično tudi najnižjo obremenitev javnih financ. Javni zavod Dom Danice Vogrinec, Maribor, torej v 100-odstotni lasti države, z neprecenljivim know-howom predstavlja izjemen model dobre prakse v Republiki Sloveniji, pri načrtovanju in razvoju njegove mreže pa gre predvsem za zaščito javnega interesa, pa tudi enakih možnosti vseh državljanov v zagotavljanju dostopne in kvalitetne oskrbe za starejše. Zelo pomembno je tudi dejstvo, da zavod ne razpolaga in predvsem ne sme razpolagati s prostimi sredstvi za investicijsko aktivnost pri gradnji dislociranih enot. Rezerviranje sredstev za investicije v nove objekte iz prihodkov, ki jih dom pridobiva kot tekoča plačila za svoje storitve od trenutnih uporabnikov, bi bilo nezakonito in kaznivo, saj so tekoči prihodki namenjeni izključno za plačilo storitev zanje in ne za gradnjo državne infrastrukture. Zaradi navedenega vas, spoštovana ministrica, sprašujem: Na kakšen način in s kakšno časovno fazo in dinamiko bo Ministrstvo iz proračunskih sredstev zagotovilo investicijski vir za načrtovane mreže enot Doma Danice Vogrinec, Maribor, in s tem prilagoditev v skladu z minimalnimi tehničnimi zahtevami, ki jih je ministrstvo samo sprejelo? Hvala lepa.
Besedo ima ministrica dr. Anja Kopač Mrak.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje! Dom Danice Vogrinec je res največji javni zavod za starejše. Ima 609 stanovalcev in v letošnjem letu začnejo končno, lahko rečemo, s sanacijo kuhinje in pralnice in ta investicija bo prišla 3 milijone 771, po številnih prerazporeditvah smo končno zagotovili potrebna sredstva za to nujno investicijo. Ni bilo lahko. Zakaj ne? Lansko leto je bil namreč s septembrom proračun blokiran in Ministrstvo za delo ni moglo zagotoviti pol milijona evrov, kot je bilo predvideno, v letošnjem letu pa imamo za vse investicije v javne zavode samo dva milijona evrov in naslednje leto milijon evrov. Leta 2007, če pogledamo malce zadnjih 11 let, leta 2007 je bilo pet milijonov 800. Tudi takrat ni bilo prav veliko. 2014 smo imeli 3 milijone 516, 2015 – 2 milijona 296, v letošnjem letu 2 milijona in naslednje leto samo milijon evrov. Žal. Žal brez bistveno večjega obsega sredstev tega ne bomo mogli zagotoviti. Kar nekaj javnih socialnovarstvenih zavodov v naši državi je v dokaj podobni situaciji, je pa ta pri Domu Danice Vogrinec specifična. Z njimi se že dlje časa pogovarjamo in podpiramo to njihovo idejo o manjših dislociranih enotah. Bo treba zagotoviti sredstva za to, samo glede na trenuten proračun bi bila ta obljuba, dana s te pozicije zdajle, nerealna. Pričakujem pa, da se bo naslednja vlada morala dejansko zelo resno pogovoriti o investicijah v domove za starejše in morda še katere druge javne socialnovarstvene zavode, ki jih pokriva Ministrstvo za delo, ker dejansko s takimi investicijami, ki so trenutno na voljo, ne moremo teh stvari zagotavljati. Mi bolj ali manj zagotavljamo nujna sredstva, ne vem, po 350 tisoč evrov, da razparceliramo tista 2 milijona, ki ju imamo. Če pa računate, da približno nov dom stane, izgradnja, približno 5, 6 milijonov – minimalno stane en dom –,zato, žal, zopet razpis za koncesijo v letošnjem letu, kar sem že odgovarjala na prejšnje vprašanje, smo pa v intenzivnih pogovorih z direktorjem doma in iščemo rešitve. Ampak vseeno, glede na ta investicijska sredstva si lahko predstavljate, na kakšen način se bodo te stvari lahko realizirale, če bomo tako nadaljevali. Hvala.
Gospod Ivan Prelog, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana ministrica! Žal nisem zadovoljen z vašim odgovorom. Očitno je, da je javna državna institucija Dom Danice Vogrinc iz Maribora v izrazito neenakopravnem položaju glede na zasebni sektor. V smislu financiranja dislociranih enot menim, da to ni v javnem interesu. Sprašujem vas, spoštovana ministrica: Kaj mislite v zvezi s tem storiti? Hvala za odgovor in prosim, da mi daste pisni odgovor. Hvala.
Hvala. Ministrica, če želite, pa lahko [[…]]
Lahko ustno odgovorim, ni treba pisno. Če želite, vam lahko tudi pisno damo poročilo o investicijah v letu 2018 do 2020, imamo popisane vse želene investicije v javnih domovih. Dejstvo je, da javno službo na tem področju domskega varstva opravljajo javni socialnovarstveni zavodi in koncesionarji. Oboji morajo opravljati na enak način javno službo, razlika je v tem, da koncesionarju se v ceni prepozna del amortizacije investicije in zaradi tega imajo večjo fleksibilnost. Smo pa tudi v pogovorih z Ministrstvom za finance že kar nekaj časa, da bi dopustili možnost, da se lahko domovi tudi zadolžijo, vendar je to dejansko breme B bilance. Skratka, Ministrstvo za finance je na stališču, da zelo okleva pri tem, da bi lahko dopustili, da bi se javni socialnovarstveni zavodi tudi s soglasjem pristojnih, torej nas in Ministrstva za finance, zadolževali. Nekateri domovi, tudi javni, na primer najbolj razvpit primer je sigurno Dom upokojencev Ptuj, ki je toliko prihrankov realiziral, da je dejansko bila gradnja tudi v Kopru na ta račun. Dejstvo je, da se je izkazalo kasneje, ne bom šla v to, ampak da so bili ti prihranki na način zagotovljeni, da ni bilo najbolj primerno z vidika, predvsem kadra, ki je bil zaposlen v domu. So pa številni naši tudi javni zavodi, ki ustvarjajo določen prihranek, ki ga potem lahko namenijo za investiranje in tudi, če smo odkriti, dom Danice Vogrinec od 3 milijone 771 sedanje investicije, ki sem jo omenjala, tam okoli milijon evrov zagotavlja sam. Tako vsi javni domovi prispevajo pri teh investicijah tudi svoja lastna sredstva. Še enkrat rečeno, niso v drugačnem položaju – in zaradi tega so v drugačnem, ker je investitor zasebnik, ima svoj lasten denar, ki ga lahko vloži –, niso pa v drugačnem položaju javni od zasebnih. Bo pa potrebna na tem področju drugačna politika. Treba je pa upoštevati, da še dve leti nazaj, tri, ni bilo primanjkljaja na teh mestih, ampak predvsem na vzhodu so bile proste kapacitete predvsem pri koncesionarjih zaradi delno višje cene. Skratka, ti izzivi se spreminjajo. Smo pa ves čas pričakovali tudi, da bo Zakon o dolgotrajni oskrbi sprejet, kar pa seveda tudi spreminja, ker je poudarek predvsem na pomoči na domu, na krepitvi tega dela. Iz tega pomeni to tudi razbremenitev domov za starejše, ker v Nacionalnem programu socialnega varstva računamo, da približno za 5 % starejših nad 65 je potrebno, da imajo mesta zagotovljena tudi v domovih za starejše. Na podlagi tega je tudi bilo razpisanih novih 900 mest pri koncesionarjih. Hvala.
Gospod Bojan Podkrajšek bo postavil poslansko vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, hvala za dano besedo. Spoštovani ministrice, ministra, generalna sekretarka Vlade, cenjeni poslanke in poslanci! Moje vprašanje je za ministra za javno upravo gospoda Koprivnikarja glede prodaje zgodovinskega objekta na Cankarjevi cesti 1 v Ljubljani. Spoštovani minister, sprašujem vas, ker je kar veliko prahu bilo dvignjenega glede odločitve vašega ministrstva, da bo ta zgodovinski objekt [[…]]Zakaj govorim zgodovinski? Ker je izjemno povezan z osamosvojitvijo Republike Slovenije. V tem prostoru sta dva pomembna društva, poleg njiju jih je tudi več, to je Svetovni slovenski kongres in konferenca Svetovnega slovenskega kongresa, ki je izjemno vlogo odigrala ob osamosvojitvi Republike Slovenije in seveda vseskozi skoraj že 27 let. Tisti, ki so zaslužni za ti dve izjemni društvi, seveda negodujejo, da se morajo seliti v prostore na Linhartovo 13, kjer prav gotovo ne bodo isti pogoji za delovanje teh društev. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem, ker je tudi prejšnji teden bil skupni odbor treh odborov, kjer je bil prisoten državni sekretar vašega ministrstva: Kakšna bi bila možnost, da bi se glede na zgodovino teh prostorov društev, ki delujejo, ti prostori ohranili in da bi ta društva lahko ostali v tej stavbi na Cankarjevi cesti 1? Hvala za vaš odgovor.
Minister Koprivnikar, izvolite, imate besedo.
Hvala, spoštovani poslanec, za to vprašanje. Hvala, predsedujoči, za besedo. Dejstva so naslednja. To je res zgodovinski objekt, ki je že danes samo v delni lasti Republike Slovenije, večinoma je bil pa že odprodan tudi sedanjemu lastniku, Banki Slovenije, ki se zanima tudi za odkup teh prostorov. Trenutno imamo v tem objektu Društvo svetovni slovenski kongres, Društvo za Združene narode, Združenje Slovenska izseljenska matica s pogodbami o brezplačnem najemu, s čimer država Republika Slovenija tudi priznava pomembnost teh društev v posebnem pomenu in jim tudi omogoča brezplačen najem, ki ga 30. člen Zakona o stvarnem premoženju dejansko omogoča. Lahko dajemo tako premoženje v začasen brezplačni najem, če ga država ne potrebuje, vendar žal samo za dobo 5 let z eno možnostjo podaljšanja. Ta društva so v teh prostorih že od leta 2008, 5-letno podaljšanje pa je bilo ponovno v letu 2013, kar pomeni, da dejansko po zaključku letošnjega leta, v začetku leta 2019, bi bilo praktično nezakonito na tej lokaciji podaljšati najemno pogodbo oziroma pogodbo o brezplačni uporabi in s tem bi bila društva v izredno kočljivem položaju. Zato smo društva predčasno seznanili, Društvo svetovni slovenski kongres že leta 2016, kjer smo povedali, kakšen je razvoj dogodkov. Skupni sestanek z vsemi temi smo imeli že 29. 11. 2017 in že v začetku leta 2017 seznanili tudi Ministrstvo za zunanje zadeve, ki je nekako pristojno za to področje, da se ustrezno pripravi, in vsa društva pozvali, da prostore uporabljajo v skladu s pogodbo, ki jo imajo – kajti na tej lokaciji so ta društva oddajala prostore tudi nekaterim drugim, celo podjetjem – in povedali, da jim bomo zagotovili druge ustrezne prostore. Da dobimo malo občutka, je pa to kvadratura prostorov, na katerem bi lahko po normativih v javnem sektorju zagotovili namestitev za cirka 80 javnih uslužbencev. Poleg tega so po pogodbi ta društva tudi dolžna kriti stroške investicij, investicijskega vzdrževanja in kljub temu da se je objekt v tem času prenavljal, smo vse te stroške dejansko pokrili iz proračuna, vsaj nismo ugotovili, da bi bilo kakšno sofinanciranje z njihove strani. To je razumljivo, ker nimajo teh virov, in smo poskušali omogočiti stabilno delovanje tem društvom. V pogajanjih z Banko Slovenije smo dosegli ceno za te prostore v višine 3,8 milijona evrov, to je tudi glede na lokacijo in stanje prostorov zelo dobra cena. Tudi delovanje Gursa, ki tudi uporablja te prostore, se seli na drugo lokacijo, ki bo zagotovljena iz te kupnine. Pomembno pa je vedeti, da so prostori z več vidikov – požarno, infrastrukturno, s stališča elektroinštalacije, vode, kanalizacije in tako naprej – zelo neustrezni. Mi imamo po predračunskih vrednostih kar za 4 milijone predračuna za investicijo v te prostore. To je zgodovinski spomenik, vendar ga je treba temeljito prenoviti. Torej, pomeni, da bi morali praktično več vložiti v prenovo prostorov, kot je bila njihova sama kupnina, z njo pa bomo zagotovili nove prostore na Šmartinski 152 za potrebe Gursa, odkupili objekt Fursa v Grosupljem, prenovili objekt na Beethovnovi 3, ki že zelo dolgo časa stoji v zelo nezavidljivem stanju, in pa prenovili kompleten objekt na Linhartovi 13, ki smo ga tudi skozi menjavo z Mestno občino Ljubljana namenili za potrebe upravne enote in v njem tudi vsem tem društvom. Ob tem naj povem, da smo tudi Slovenskenmu društvu za mednarodne odnose, Klubu nekdanjih slovenskih veleposlanikov in Društvu slovenska konferenca zagotovili nadaljnje pogodbe o brezplačni uporabi teh prostorov, ki bodo popolnoma prenovljeni, sodobni in še več; z njimi smo tudi usklajevali konkretne tlorise in načine, kako naj bi te prostore uporabljali, tako da so v tem sodelovali. V teh novih tlorisih imajo dejansko na voljo 14 do 20 pisarn za svoje potrebe, s souporabo skupne dvorane, kompletno prenovljeno, bistveno boljše dostopno, ker so tukaj tudi parkirišča in je veliko lažje dostopati za obiskovalce. Tako smatramo, da imajo ta društva na novi lokaciji zelo ustrezne pogoje za nadaljevanje, nameravamo podaljšati pogodbo in še več; zagotovili smo tudi, da jim bomo iz stroškov upravljavca stvarnega premoženja financirali tudi preselitev v te nove objekte. Kot rečeno, na obstoječi lokaciji po začetku leta 2019 enostavno ni več mogoče.
Gospod Bojan Podkrajšek, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Še enkrat hvala. Spoštovani minister, hvala za vaš odgovor! Prav gotovo se moram v tistem delu, kjer govorite, da se je treba držati zakona, strinjati z vami. Če se boste spomnili, sva midva v tej dvorani že govorila o objektih v Republiki Sloveniji, s katerimi vi upravljate, Ministrstvo za javno upravo, pa seveda to ne leti vse na vas, ker niste zdaj že 20 let minister. Hočem reči naslednje. V Sloveniji imamo mnogo objektov, ki so v lasti Republike Slovenije, pa poleg teh objektov imamo zasebne objekte, ki jih ima država v najemu in seveda tudi plačuje, velikokrat, tudi visoko najemnino. Vaš državni sekretar, pa tudi vi ste mi že enkrat odgovorili, da je bilo na tem področju že veliko narejenega. To je seveda prav gotovo pohvalno. Ampak da se še enkrat vrnem na Cankarjevo cesto 1. Govorili ste, da je država veliko vlagala v ta objekt. Naj spomnim, še preden sta se ti dve pomembni društvi vselili, da je bilo tu veliko prostovoljnega dela in tudi veliko prostovoljnega denarja, tako iz Slovenije pa tudi iz tujine, iz vsega sveta. Ob vselitvi leta 1991 v te prostore ni bilo vse obnovljeno. To so tudi skozi vsa leta obnavljali, še enkrat ponavljam, največ z denarjem, ki so ga dobili izven Republike Slovenije. Naj tudi povem, ko govorimo o tem pomembnem – to moram priznati, da ste tudi sami povedali – pomembnem kulturnem spomeniku, pa tudi zgodovinskem pomenu tega objekta, da ta objekt združuje preko pol milijona Slovenk in Slovencev, ki so v preteklosti morali skozi takšen ali drugačen način, razlog, iti v tujino, širom po svetu [[izklop mikrofona]]
Hvala. Časa vam je zmanjkalo. Minister Koprivnikar, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za možnost dopolnitve. Zaradi tega sem tudi natančno povedal, kako bodo porabljena sredstva odprodaje tega objekta, da točno za obnovo lastniških državnih prostorov zmanjšujemo najeme in povečujemo zasedenost organov, ki jih imamo v tistih objektih, katerih lastnik je Republika Slovenija. In to delamo že nekaj let intenzivno, zelo uspešno. To se tudi kaže na način, da imamo vedno več sredstev na voljo za obnovo, ker zmanjšujemo stroške najema. Jaz nisem govoril o tem, koliko je država vlagala v ta objekt, povedal sem, da bi praktično morala v sanacijo tega objekta vložiti več, kot je njegova dejanska kupnina, in da bomo s to kupnino lahko na treh novih lokacijah zagotovili ustrezne prostore. Pomen tega društva je meni izjemno pomemben in ga priznavamo in danes smo v situaciji, da če ne storimo ničesar, bodo oni dejansko konec letošnjega leta brez možnosti brezplačne uporabe teh prostorov. Tak je zakon. S tem ko pa jim zagotovimo nove, prenovljene popolnoma, bolje dostopne prostore, jim še naprej omogočimo, da bodo svojo dejavnost s tem – kar si absolutno zaslužijo – lahko nemoteno izvajali naprej, če ne, bi prišlo točno do nasprotnega efekta: oni glede na obstoječo zakonodajo, ki je taka, kot je, ne bi mogli več v teh prostorih dejansko biti upravičeni do brezplačnega najema. Pa še to. Ministrstvo za javno upravo je ta objekt tudi kot vse ostale s centralizacijo prevzelo, vsaj tega, s 1. 12. 2015. Do takrat so jih upravljala resorna ministrstva, od takrat naprej smo pa mi prevzeli te objekte v upravljanje in zato se tudi lahko danes pohvalimo s kar nekaj uspešnimi prenovami, ki so ali že izvedene ali pa tako kot ta, ki je na Beethovnovi, kjer že dolgo objekt stoji in propada in se danes začenja celovita prenova in bomo spet enega od ključnih državnih organov iz najetih prostorov selili v ustrezno prenovljene lastniške prostore. Spomeniško varstvo ali zgodovinsko varovanje zgodovinske dediščine teh objektov pa zavezuje vsakega lastnika, ne glede na to, ali je država ali je zasebni lastnik, in mora skladno s temu tudi vršiti prenove. Hvala.
Gospod Podkrajšek, imate besedo, da zahtevate razpravo.
Hvala še za ta drugi del vašega odgovora. Pridružujem se, glede na to, da samo tudi zadnjič na skupnem odboru vseh treh odborov ugotovili, da tudi vlada ni tukaj enotna. Predvsem, da nista tukaj enotna minister za zunanje zadeve, pod katerega okrilje spadajo ta društva, z ministrom za javno upravo, zato predlagam, glede na to – še enkrat govorimo o tem zgodovinskem objektu, o teh dveh pomembnih društvih – se bojim, da mogoče ne bo pravi strokovnjak odločil, kateri prostori so najbolj primerni za ta društva. Pa še naj enkrat povem, da ta objekt in ta društva združujejo preko pol milijona Slovenk in Slovencev po svetu. Tisto, kar je pa najbolj pomembno, je pa to, da v ta objekt prihajajo mladi iz vsega sveta, ki jih pošiljajo starši, ki so nekoč živeli v naši domovini. V tem objektu spoznavajo slovensko besedo, slovenski jezik in tisto, kar je najbolj pomembno, da spoznajo, kjer so bili njihovi starši doma. Zato predlagam, spoštovani podpredsednik Državnega zbora, da o tej pomembni točki opravimo razpravo v Državnem zboru. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Mag. Branislav Rajić bo postavil poslansko vprašanje ministru za kulturo gospodu Antonu Peršaku. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister! Rezultati štiriletnega razpisa za sofinanciranje umetniških programov so objavljeni, odločitev je dokončna in za nobenega ni možnosti pritožbe. Komisije so malomarno spregledale več kot 100 tisoč evrov sredstev na letni ravni, ki so obvisela nepodeljena kot v posmeh zavrnjenim upravičencem. Ves kulturni Maribor je osupel ob novici, da je vloga Carmine Slovenice za to financiranje v celoti zavrnjena. Mariborčani v tem vidimo brutalen poskus ukinitve enega mednarodno najbolj uveljavljenih akterjev na glasbenem področju. Čeprav je vrhunska produkcijska hiša v svetovnem merilu in naš nesnovni nacionalni zaklad, kot kaže, Carmina Slovenica do leta 2022 ne bo deležna čisto nobene državne podpore. Odločitev ministrstva se zdi popolnoma nerazumna, saj jo dojemam podobno kot kirurško amputacijo napačnega uda, enako narobe in enako neodgovorno. Posledica tega sklepa brez strokovnih osnov je za Carmino Slovenico katastrofalna – odpoved koncertov, vprašanje nadaljnjega obstoja. Vem, da niste glasbenik, ste pa odgovorni za imenovanje strokovnih komisij na ministrstvu: Ali vam je znano, če je ugled tistih, ki so tozadevno odločali, sploh primerljiv z ugledom Carmine Slovenice? Ali so kdaj tisti, ki so tozadevno odločali, bili deležni ovacije občinstva, tako kot jih je bila Carmina Slovenica v Cape Townu, New Yorku, Rotterdamu ali Moskvi? Niso! In zaradi tega se v sprenevedanju ne smete sklicevati na avtonomnost komisij, še manj pa na togost sistema. Če sistem zaradi lastne togosti upravičencev do podpore ne prepoznava, je nekaj s sistemom narobe in ne z umetnostjo, ki naj bi jo ta sistem podpiral. V imenu ne le Mariborčanov vas, ki ste za naslednja štiri leta pahnili v hibernacijo Carmino Slovenico, vprašam: Ali vidite možnosti in kakšne, da v okviru svojih pristojnosti Carmini Slovenici zagotovite nemoteno kontinuiteto ustvarjanja? Ministrstvo za kulturo mora delovati premišljeno in odgovorno, nadvse pa kulturno, ne sme postati nepredušna administrativna trdnjava. Bolj kot vsa ostala ministrstva naj ne bi dajalo povoda očitkom kot pred nekaj dnevi o bahatosti do umetnikov in do publike. Z revanšizmom vred. Hvala.
Besedo ima minister za kulturo, gospod Anton Peršak. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Hvala za vprašanje. Najprej, malo mi je žal, da niste bili prej že prisotni, ko sem prvič odgovarjal na vprašanje v tem kontekstu, ker sem nekatere stvari že tam pojasnil, pa bi mogoče bil odgovor še bolj razumljiv. Drugače pa seveda moram začeti s tem, da gre za javni razpis, ki pač pomeni dvoje. Najprej to, da se različni predlagatelji potegujejo za sredstva in nikomur ni vnaprej zagotovljen uspeh. In drugič, da je praviloma vlagateljev vlog veliko več kot pa tistih, ki se jih lahko sofinancira, če hočemo sofinancirati v takem obsegu, da bo to nekaj pomenilo za tiste, ki prijavijo projekte. Kar zadeva ugled članov strokovnih komisij, naj povem, da smo na podlagi priporočil Računskega sodišča glede kriterijev za izbiro članov strokovnih komisij in na predlog strokovne službe ministrstva izbrali v strokovno komisijo predstavnike muzikološke stroke, med drugim sta to dva doktorja muzikologije, od katerih je eden tudi cenjen kritik, ki na področju svojega delovanja dosegajo referenčne rezultate, zlasti na svojih strokovnih prispevkih, na področju znanosti, publicistike. Seveda primerjava strokovnih dosežkov in dosežkov umetniških na nekem področju ni v celoti mogoča, deloma iz razloga, da na področju raziskovalne dejavnosti ni predvidena promocija dosežkov, medtem ko je na umetniškem področju pod promocijo in s tem širša družbena prepoznavnost bistvena. Na področju znanosti obstajajo merila za uveljavljenost raziskovalcev, za katera pa vemo, da so drugačne narave. Kar zadeva vprašanje o tem, da smo za štiri leta pahnili v hibernacijo Carmino Slovenico, naj povem, da se na podlagi javnega razpisa ali javnega poziva financirajo tisti programi oziroma projekti, ki so v postopku izbire skladno s kriteriji ocenjeni oziroma ovrednoteni višje. Strokovna komisija ocenjuje vse kriterije primerljivo med vsemi prijavitelji. V skladu z besedilom razpisa je bilo v sofinanciranje lahko sprejetih največ osem programov, kar pomeni, da je strokovna komisija za sofinanciranje predlagala osem programov. Prijava zbora Carmine Slovenica na podlagi medsebojne primerjave meril in kriterijev ocenjevanja žal ni dosegla 81 točk, kar je pogoj za sprejetje v sofinanciranje. Kriteriji in merila za izbor programov so sestavljeni iz ocene referenčnosti prijavitelja, kar prinese 20 % točk, ocene prijavljenega programa ter ocene finančne ovrednotenosti programa skupaj, kar pomeni 20 %, tista srednja pa 60. Vseh kriterijev je osem in so navedeni v besedilu razpisa. V sofinanciranje so bili izbrani prijavitelji, ki so na podlagi vseh osmih kriterijev zbrali zadostno število točk, potrebnih za sprejetje v sofinanciranje. Minister je, kot veste, po zakonu vezan na predlog komisije. Lahko sicer zahteva še enkrat presojo, če dvomi o kakšnem predlogu, vendar ne more spremeniti odločitve strokovne komisije. To je izrecno zapisano v zakonu. Ali vidimo možnost, da zagotovimo sredstva, ki bi omogočila Carmini Slovenici nemoteno kontinuiteto delovanja? Mi smo ob razpisu predlagali vsem prijaviteljem, ki se bojo prijavljali na programski razpis, naj se prijavijo tudi na večletni projektni razpis. Žal Carmina Slovenica tega ni storila, je pa še vedno na voljo enoletni projektni razpis, v katerem je mogoče dobiti najmanj pol toliko sredstev, kot jih je Carmina Slovenica dobila na preteklem javnem razpisu, in če pridobi še nekaj sredstev iz drugih naslovov – vemo, da je v Mariboru relativno močna lokalna skupnost, mestna občina, in tako naprej –, bo gotovo lahko nadaljevala z delom.
Gospod Matjaž Hanžek bo postavil poslansko vprašanje generalni sekretarki Vlade mag. Lilijani Kozlovič. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči podpredsednik. Pozdravljeni, generalna sekretarka Vlade! Domači in mednarodni mehanizmi nadzora nad spoštovanjem človekovih pravic že dolgo in vse bolj zaskrbljeno opozarjajo, da moramo v tej državi bistveno in bolj resno, odgovorno pristopiti k urejanju izboljšanja položaja romske skupnosti, zlasti tistih najranljivejših, ki so prisiljeni životariti v človeka nevrednih pogojih, neurejenih naseljih. Na zanemarjanje najranljivejših ljudi romskega porekla nas opozarjajo vsi mednarodni nadzorni mehanizmi za zaščito človekovih pravic. Pravkar nam je ogledalo spet nastavila Okvirna konvencija za varstvo narodnih manjšin pri Svetu Evrope. Lani spomladi je večina zavrnila predlog zakonskih rešitev, ki smo jih pripravili poslanci iz Združene levice, ob njem je Vlada zavzela stališče, citiram, »da bo ob upoštevanju namenov in razlogov predlagateljev za spremembe in dopolnitve veljavnega zakona«, konec citata, pripravila svoj predlog. Sedaj smo vladni osnutek novele zakona videli, ki pa je hudo razočaranje. Rad bi odgovore v zvezi s tem: Zakaj je bilo potrebno netransparentno, pred očmi javnosti skrito nastajanje osnutka zakona brez sodelovanja zunanjih strokovnjakov? Zakonski osnutek, ki je bil dan v javno razpravo in neustrezno obrazložen, brez ocene stanja stvari, presoje učinkovitosti predloga, nima jasnih pojasnil o zasledovanih ciljih. Od kod se je rodila ideja, da je treba obljubo o posebnih pravicah romskih skupnosti v veliki meri vzeti nazaj? Ta zakon je, po mojem, na nekaterih področjih slabši, kot je bil pred desetimi leti sprejeti zakon, ki ga je pripravila še Janševa vlada. In tretjič: Kako mislijo ustvarjalci zakona ta zakon pripeljati skozi postopek sprejemanja, saj smo že zelo blizu volitev? Hvala lepa.
Spoštovana generalna sekretarka Vlade, izvolite, imate besedo.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani poslanec, hvala za vaša vprašanja! V celoti se strinjam z vami s problematiko, ki ste jo naslovili, in se tudi zavedam vseh nadzornih mehanizmov, ki nas opozarjajo, kakšna je dejansko stanje glede romske tematike. Tudi s poročilom in opozorilom ECREA smo seznanjeni, zato se Vlade zelo intenzivno in odgovorno pripravlja, da bi to situacijo dejansko tudi rešila. Zakon je v zaključni, sklepni fazi in predvidevamo, da bi ga še v tem mesecu lahko predložili na Vlado. Ne morem se z vami strinjati, da je nastajal tajno in brez sodelovanja zunanjih strokovnjakov. Vsak zakon nastaja na način, da Vlada imenuje delovno skupino in se potem medresorsko ta zakon tudi pripravi. Javnost potem sodeluje v njem v sami javni razpravi. Lahko se strinjam z vami, da morda ni bil obrazložen, nikakor pa ne pomeni, da javnost pri njem ni sodelovala. Pridobili smo pripombe, ki jih tudi sedaj obravnavamo oziroma smo jih že obravnavali in se nanašajo predvsem na tri sklope, tako s strani romske skupnosti, kot tudi predstavnikov romske skupnosti, kot s strani občin pa tudi varuhinje človekovih pravic. Nanašajo se predvsem na tri sklope; eden je od tistih, ki ste ga posredno tudi vi navedli, da se v zakonu krčijo pravice, drugi na nadomestno ukrepanje države v primeru, če lokalne skupnosti ne izvedejo tistega, kar bi morale pri samem urejanju prostorske problematike, in tretji sklop se pa nanaša na sestavo Sveta romske skupnosti. Glede prvega segmenta naj vam povem, da se tudi sama ne strinjam [[…]]Morda je bilo v zakonu zaradi pomanjkanja obrazložitve razumljeno, da krčimo pravice. Sama se ne strinjam s tem, da bi to zamejevali na ožja področja, in verjamem, da bomo to tudi ustrezno uredili. Kar se tiče prostorske problematike urejamo tudi nadomestno ukrepanje države, čeprav se nam zdi primarno potrebno ukrepanje občin. Kot napredek štejemo to, da smo dosegli soglasje lokalnih skupnosti; razen z eno lokalno skupnostjo, z večino sodelujemo povsod, kjer so ta naselja zaznana, tudi z medresorsko delovno skupino. Vlada je tudi njeno vmesno poročilo obravnavala, pa smo prišli že do te točke, da bomo imeli že komplet nabor in pregled, kje se nahajajo ta naselja, pripravili dva elaborata s ciljem, da se ohranijo ta območja in da se legalizirajo, in drugi elaborat, da se tudi modernizirajo in dejansko integrirajo v slovensko družbo. Pripravljajo se zakonske podlage, ki bodo pomenile pozitivno diskriminacijo, kajti treba bo spremeniti cel kup predpisov, zato da se lahko to uredi, in seveda ti organizacijski, finančni in drugi ukrepi, ki so za to potrebni. Tudi nadomestno ukrepanje urejamo na način, da ostane to izvirna pristojnost lokalnih skupnosti. Potrebni so tudi začasni ukrepi. Kajti zavedati se moramo, da glede na dejansko stanje in to, kar je cilj Vlade in tudi slovenske javnosti, da uredimo razkorak, ki je zelo velik, zato bodo potrebni tudi začasni ukrepi. Vsi ti ukrepi bodo do konca marca pripravljeni, tudi finančno ovrednoteni in vključeni v nacionalni program ukrepov. Tretji sklop, na katerega smo dobili pripombe, se pa nanaša na sestavo Sveta romske skupnosti. Tukaj imamo nekoliko, mislim da, večjo težavo zaradi tega, ker predloge, kako naj bo urejeno, sama romska skupnost ni podala, kako naj bo Svet sestavljen. Vemo, da imamo znotraj različne interesne skupine, in želeli bi si, da sama sestava Sveta odraža njihovo dejansko željo. Predvsem si pa želimo to, da bi skupaj z njimi dosegli tudi to odgovornost, da nam pomagajo pri tem, da tudi romska skupnost pomaga sama pri tem in se zaveda, kako pomembna je njihova aktivna vloga pri reševanju njihove problematike. Hvala.
Gospod Matjaž Hanžek, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa za dokaj izčrpno poročilo. Z nečim sem zadovoljen, nekaj pa mi še vseeno manjka. Predvsem je en velik problem, ki neprestano nastopa v Sloveniji, ki ga bolj ali manj noben ne zna natančno razložiti, to je vprašanje avtohtonosti. Slovenija je ena redkih držav, ki veže pravice narodnosti na avtohtonost, žal pa te avtohtonosti ne opredeli niti v ustavi niti zakonu, kaj in kdo je avtohton. Še pred nekimi 20 leti je takratni zunanji minister Rupel v Svetu Evrope, ki je zahteval kriterije, povedal, da je avtohtona tista manjšina, ki vsaj dve generaciji živi v Sloveniji. To pomeni, vsi Romi so najbrž avtohtoni. Drugo, kar je pa večji problem, pa je, da se avtohtonost individualno priznava. V resnici, če se prizna neki manjšini neka pravica, se prizna vsakemu posamezniku tiste manjšine pravice. Pri nas pa priznavamo: tisti, ki tukaj stanuje, je avtohton, tisti, ki pa 20 metrov čez občinsko mejo, pa ni avtohton. Žal je avtohtonost avtomatska, Madžari imajo tudi avtohtonost, 50 let se mi zdi, da imajo tam, ampak vsi Romi, ki živijo na Madžarskem, so avtohtoni. To je eno. Drugo pa samo še, tukaj bi rad prebral iz poročila Okvirne konvencije za varstvo narodnih manjšin. Pravi [[…]]Ah, nič, zmanjkuje mi časa, zato bom samo povedal, da tudi oni na strani 12 ugotavljajo, da se je pri pripravljanju slovenskega zakona nekako izognilo stroki in romski skupnosti. Hvala lepa.
Generalna sekretarka Vlade mag. Lilijana Kozlovič, imate besedo, izvolite.
Hvala. Kar se tiče pojma avtohtonosti. V prvem delu sem se ga načrtno izognila, ker vemo, da ta pojem kot tak pravzaprav ne ostaja. Tukaj sva si enotna, da ga ne moremo zamejiti na neko določeno območje. Sem vam pa posredno povedala, da se ne strinjam, da o tem pojmu sploh govorimo in da te pravice razširimo v celoti, tako kot je tudi potrebno; torej na vse skupine, ne glede na zamejevanja. Kar se tiče tega, da je bilo brez romske skupnosti oziroma da niso sodelovali strokovnjaki. Romska skupnost sama, Svet romske skupnosti in celo njihov predsednik je bil član delovne skupine, tako da je neposredno sodeloval tudi v pripravi zakona. Mislim, da je to že po samem zakonu najvišji predstavnik, ki se lahko z vsemi svojimi člani posvetuje in poda tudi ustrezne pripombe. Dejansko so tudi že med samo pripravo zakona dali svoje pripombe in tudi aktivno sodelovali. Glede strokovnjakov pa menim je bilo sodelovanje strokovnjakov znotraj ministrstva, ki poznajo to problematiko, pa tudi neposredno z ljudmi, ki delajo na terenu, je bilo to sodelovanje – predvsem z občinami. Tako mislim, da smo ustrezno naslovili to problematiko. Zdi se mi pa pomembno, da smo te člene odprli, da smo jih nekako nadgradili in da dajemo možnost tudi parlamentu, da če česa na vladi ne bomo ustrezno naslovili, se lahko potem tudi v parlamentu nadgradi. Predvsem imam tukaj v mislih vprašanje Sveta romske skupnosti. Hvala.
Gospod Matjaž Hanžek, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa. Naprej bi želel, da se na naslednji seji Državnega zbora o odgovorih pogovarjamo. Ne zato, ker bi slabo obrazložili, ampak ker bi morda ta naša diskusija v Državnem zboru pomagala razrešiti [[…]]To se pravi, kot kaže, imava s sekretarko podobno mišljenje o avtohtonosti. Kolikor pa sem videl zapisnik in ostalo, pa so nekateri člani odbora zelo striktno zahtevali avtohtonost, čeprav, ponavljam, ni problem, če bi bili kriteriji, ker pa ni kriterijev, je neka poljubnost. Pustiva to. Strinjam se in tudi vem, da je bil predsednik Sveta romske skupnosti, ampak on je bil bolj ali manj edini, ki je bil član odbora. Seveda sva dobra znanca, bi rekel celo prijatelja, že 15, 20 let, ampak on je že ves čas predsednik Sveta romske skupnosti in zelo težko bo on tisti, ki bo nasprotoval ali pa pristal na spremembo. Drugi Romi imajo vrsto drugih [[…]]Se strinjam, niso Romi nič drugačni kot Slovenci, tudi imamo enako v vsaki stvari različno mnenje. Mi smo predlagali najbolj enostaven način določanja – volitve. Skupaj z volitvami romskih predstavnikov v občinah se volijo predstavniki v Svet romskih skupnosti. Kaj je bolj demokratičnega kot volitve? Vsekakor bolj demokratično kot pa, da dajejo predstavniki raznih kulturnih in drugih društev, ki so odvisni od financiranja države, kar pomeni: odvisen od financiranja, neodvisen pri glasovanju – glasoval boš tako, kot bo država od tebe hotela. Pri volitvah je to malo drugače. Ponavljam, na ta način je najbolj enostavno sestaviti Svet romske skupnosti. No, ne bom več. Če bo Državni zbor podprl moj predlog, vam bom lahko zelo veliko o tem povedal in veliko predlogov dal, ker navsezadnje nekaj o tej stvari le vem. Hvala lepa.
O vašem predlogu bomo odločili jutri, 23. januarja, v okviru glasovanj. Gospod Andrej Čuš bo postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani minister, seveda vsi drugi člani Vlade, lep pozdrav! V začetku oktobra sem v zakonodajni postopek vložil novelo Zakona o trgovini. Danes, tri mesece po tem, bi mogoče človek, če malo gleda čez palec, rekel, pa saj je dobro, nekaj pa si dosegel, malo se umirite, vsi so zdaj veseli in pomirjeni, ampak moram povedati, da temu žal ni tako. Že ko smo celo razpravljali o tem predlogu zakona na začetku meseca oziroma v decembru, je večkrat bilo povedano, da je ta aneks, ki so ga podpisali predstavniki Trgovinske zbornice in predstavniki sindikatov, ki so se tukaj več kot očitno prodali ali pa pozabili, koga sploh zastopajo, da je ta kompromis gnil in da zelo smrdi. Kot sem tudi sam opozarjal na te težave in probleme, bi pa to tudi podkrepil. Danes smo 22. januarja, dobre tri tedne, odkar velja ta aneks številka 3 v kolektivni pogodbi in poglejte, kaj so dobili trgovke in trgovci v enem podjetju? Omejitev nedeljskega dela, torej opravljenih največ 26 nedelj v letu, je po novem ukinjeno. Zaposleni na tej podlagi lahko opravijo neomejeno število nedelj v letu. Kot drugo, omejitev dela na praznike, najmanj 5 praznikov v letu mora biti delavec prost, je tudi ukinjena. Zaposleni na tej podlagi lahko delajo na vse, z zakonom določene dela proste dni. Lahko bi še druge primere našteval. Recimo, lahko rečem mamice in očetje, ki imajo otroka do treh let starosti, bi morali biti prosti in v nedeljo ne bi smeli delati. Tukaj morajo trgovke in trgovci podpisovati izjave svojim šefom, da nimajo otrok do treh let starosti in da morajo seveda delati. Če gremo naprej. Prvo nedeljo v letošnjem letu so zaposleni delali, njihove ure so se beležile kot normalno redno delo, vsaj tako je bilo povedano. Še naprej. Recimo ob sobotah, ker zdaj pač ne polnijo polic trgovke in trgovci ter seveda skladiščniki ob nedeljah, ampak ob sobotah, delajo v soboto do 10. ali pa 11. ure zvečer. Na te nadure tudi lahko pozabijo. Do raznih anomalij prihaja tudi na področju dela in zaposlovanja invalidov. Gospod minister, seveda me zanima: Na koga se lahko te trgovke in trgovci obrnejo? Kam lahko prijavijo to izkoriščanje? Ali Vlada ali pa vsaj vi kot minister ocenjujete, da je ta kompromis, ki so ga podpisali, dober ali bi vseeno bil zakon boljša rešitev? Hvala lepa.
Besedo ima minister za gospodarski razvoj in tehnologijo, gospod Zdravko Počivalšek. Izvolite.
Spoštovani poslanec, poslanke in poslanci, gospod predsedujoči! Najprej najlepša hvala za vprašanja. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo je v primeru nedavne razprave o obratovalnem času prodajaln ob nedeljah in z zakonom določenih prostih dnevih načeloma podprlo cilj in namen predloga zakona, s katerim bi se prepovedalo obratovanje prodajaln ob nedeljah in praznikih. Moram povedati, da smo se pred tem in istočasno s tem tudi mi na ministrstvu ukvarjali s predlogom ali pa z razmišljanjem o podobnem zakonu, vendar bolj na temelju ali pa na razlogu, da pridobimo dodatno delovno silo oziroma da pomagamo reševati problem pomanjkanja delovne sile, ki je v trgovini tudi [[…]]Vendar pa Vlada Republike Slovenije zaradi prevelikega števila izjem, ki jih je bilo v tem predlogu, in nejasnih kriterijev in meril za dopustnost izjem od splošnega pravila zaprtja prodajaln predloga zakona ni sprejela. Zakon o trgovini zato ni bil spremenjen. Vprašanje obratovalnega časa prodajaln se je začelo, zanimivo, sočasno reševati tudi v okviru socialnega sporazuma. Konec lanskega leta je bil sklenjen in podpisan aneks socialnih partnerjev, o katerem ste govorili, h Kolektivni pogodbi dejavnosti trgovine Slovenije. Ta aneks, ki ureja delo in plačilo ob nedeljah in praznikih, pa po mojem mnenju samo deloma rešuje vprašanje obratovalnega časa prodajaln. Posredno rešuje v bistvu zgolj samo en segment področja obratovalnega časa, in sicer del, ki se nanaša na zaposlene v branži. Problematika obratovalnega časa prodajaln pa je veliko širša od zgolj problematike dela in plačila ob nedeljah in praznikih; to, kar ste navedli. Aneks socialnih partnerjev je bil, zanimivo, kar v hitrem času dosežen, vendar pa je zaobšel eno od ključnih zadev, za katero pa mislim, da ni rešena. Zaradi tega verjamem, da bo v prihodnje treba ta problem znova odpreti. To pa gre; najprej za širši javni interes, ki s tem ni naslovljen, drugič, trgovinska dejavnost je namenjena preskrbi potrošnikov, zato treba pri urejanju obratovalnega časa prodajaln upoštevati poleg interesov podjetnikov in interesov zaposlenih v trgovini tudi in predvsem interese potrošnikov, dobaviteljev. Pa še enkrat ponavljam. Mislim, da je treba s takim problemom nasloviti tudi širši družbeni interes, ki je pa popolnoma drugačen od takrat, ko smo imeli referendum, ali pa so razmere drugačne. Tudi takrat je bila na nek način z vsemi aktivnostmi, potem ko so se ljudje odločili za neko rešitev z dodatnimi ukrepi, ta referendumska volja zaobidena ali pa, če hočete, povožena. Kdaj in na kakšen način se bo začel izvajati dogovor socialnih partnerjev h Kolektivni pogodbi dejavnosti trgovine Slovenije, je vprašanje za delodajalce in za sindikate. Kot minister, pristojen za trgovino, dogovora socialnih partnerjev ne želim komentirati, čeprav je zame ta zanimivost, da je do tega dogovora prišlo po razpravah o zakonu, zelo interesantna. Nadzor nad dosedanjim, nad doslednim izvajanjem namreč ni v pristojnosti MGRT, temveč je to naloga socialnih partnerjev. V vsakem primeru pa želim, da bi dogovor socialnih partnerjev glede obratovalnega časa prodajaln zadovoljil tako delodajalce kot potrošnike, predvsem pa pomenil ustrezno zaščito zaposlenih v branži. Če se pač te zadeve zdaj ne spoštujejo, mi takih informacij v tem trenutku še nimamo. Pač, ukrepati bodo morali za to pristojni organi. V vsakem primeru se pa mora okrog delovnega časa spoštovati delovnopravna zakonodaja.
Gospod Andrej Čuš, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister, saj ravno to je to, s čimer se nekako povozi vse dogovore in neke obljube, ki jih dajo socialni partnerji javnosti. Namreč, zaposleni v enem podjetju so nekaj dni po novem letu prejeli obvestilo o njihovem novem delovnem času, kjer lepo piše, da je omejitev nedeljskega dela po novem ukinjena. To kaže, da se nekdo dela norca. Seveda apeliram, če imamo pravno državo v Sloveniji, da se čim prej pristopi [[…]]imam tudi že kar nekaj stvari, ki so vredne prijave in omembe, in upam, da bodo pristojni organi tukaj ravnali v korist delavcev. Me pa vseeno zanima, ko ste povedali, da je Vlada Republike Slovenije nekako zavrnila ta predlog zakona predvsem zaradi tega, ker je imel preveč izjem, čeprav roko na srce, tukaj smo imeli prvo obravnavo in bi lahko ta zakon brez težav amandmirali v drugem branju. Zanima me, kaj se vam zdi dopustna izjema. Razumem, da se ne omejuje svobodne podjetniške pobude, torej družinskih trgovin. Če gledamo nek evropski standard, bomo razumeli, da so bencinski servisi ob avtocestnem križu v Sloveniji nekako odprti. Človek bi še razumel, da so odprte trgovine na mejnih prehodih in na letališčih. Vprašanje je: Kaj je za vas še dopustna izjema, ki bi jo lahko vseboval zakon? Hvala lepa.
Minister Zdravko Počivalšek, imate besedo. Izvolite.
Hvala. Najprej moram še enkrat povedati, da tisto, kar pade pod delovnopravno zakonodajo, je pristojnost inšpekcije. Dogovorov med socialnimi partnerji mi kot država, mislim da, z inšpekcijskimi službami ne moremo sankcionirati. Jaz sem si mislil svoje ob sprejemu tega dogovora, si še danes mislim svoje, smatram pa, da je pri samem zakonu – pa če pogledamo zgodovino nastanka tega problema iz tistega obdobja po letu 2000, po referendumu, po odločitvi Ustavnega sodišča – prišlo do tega, da bi morali neke zadeve spoštovati, pa so se zaobšle. Pri izjemah, o katerih me sprašujete, pa moram povedati, da gre za nekaj zadev, ki bi jih bilo treba nasloviti. Gre za vprašanje tistih tako imenovanih dežurnih trgovin, gre za stara mestna jedra, gre za vprašanje turizma, gre za vprašanje bencinskih servisov, kot ste omenili. V razmišljanjih, ki smo jih mi pripravljali v obdobju pred eskalacijo te problematike, smo v največji možni meri ves ta sistem zgledovali po naših severnih sosedih, ker mislimo, da imajo vsa ta vprašanja solidno rešena. Se pravi, vprašanja dežurnih trgovin, vprašanje turizma, bencinskih servisov in tudi starih mestnih jeder, ki so v največji možni meri povezana tudi z vprašanjem turizma. Mislim, da bo to področje po mojem mnenju kmalu prišlo do tega, da ga bo treba tudi zaradi vprašanja, ki sem ga prej omenil – vprašanja pomanjkanja delovne sile –, še enkrat na nek način bolj organizirano odpreti. Hvala lepa.
Gospod Marko Ferluga bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Izvolite, gospod Ferluga.
Hvala za besedo. Dober večer ministrici, obema ministroma in ena, dva, tri, štiri, pet poslancem, ki smo tukaj! Pred kratkim so me zaskrbljeni kmetje z Obale povprašali o načinu in principu delovanja Sklada kmetijskih zemljišč. Vem, da je to taka debata, ki nima nikoli konca, in veliko je vprašanj tako občin kot vsega skupaj; ampak če sem konkreten, njih in tudi mene zanima cena kmetijskih zemljišč na Obali, ki jih prodaja Sklad kmetijskih zemljišč. Vem, da obstajajo določeni pravilniki, ki imajo svoje cene. Po informacijah, ki so mi bile dane, naj bi se cene kmetijskih zemljišč na Obali vrtele nekje okoli 50 evrov na kvadratni meter, kar je precej višja cena od ostalih kmetijskih zemljišč po Sloveniji. To je tudi stvar nekega vprašanja, celo včasih na trenutke zgleda, da so ta kmetijska zemljišča na Obali dražja kot neka stavbna zemljišča v notranjosti Slovenije – ampak to je verjetno en širši pojem. Konkretno pa bi želel izvedeti naslednje: Ali se da dobiti primerjavo med cenami omenjenih zemljišč in obrazložitev, zakaj je temu tako? Nadalje je zelo pomembno vprašanje glede kmetijske politike v tem primeru, in sicer v primeru zaščite ljudi, ki se ukvarjajo s kmetijstvom na Obali. Kako bomo lahko naredili korak naprej in jim priskočili na pomoč s tem, da se te cene približajo njihovim zmožnostim nakupa? Tudi sami verjetno zelo dobro veste, da je veliko teh špekulacij s kmetijskimi zemljišči, mogoče kot ena ideja, en predlog, da bi se domačinom s stalnim bivališčem, ki imajo status kmeta, dodalo neke določene ugodnosti pri nakupih, sploh pri nakupih takih zemljišč, ki so nekako odročna, so pa blizu tega kmeta, ki bi si želel dokupiti, mogoče malce razširiti. Potem pa Sklad, ki verjetno deluje po nekem svojem principu in s pravilniki, dá tako ceno, da se človeku enostavno ne izplača. Bom zelo vesel, če mi boste lahko to razložili in pojasnili, kako mislite ukrepati. Hvala.
Besedo ima mag. Dejan Židan.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala, gospod Marko Ferluga, za vprašanje. Pridobil sem nekaj podatkov s strani Sklada in z veseljem vam jih tudi predočim. Kot prvo, v zadnjih treh letih na območju navedenih treh upravnih enot Sklad ni prodal kmetijskih zemljišč za kmetijstvo. Bilo pa je nekaj povpraševanja prodaje, ki pa so bile namenjene bolj temu, da pridejo v drugem koraku do gradnje, torej tik ob stavbnih zemljiščih. Sklad ima pravilo, ki velja za celo Slovenijo, da se v pasu sto metrov ob stavbnih zemljiščih prodajajo kmetijska zemljišča za polovično vrednost stavbnih zemljišč. Bilo pa je tudi teh poslov malo. Če mi dovolite, da vam povem podatke za vsa tri leta po letih [[…]]V letu 2017 v vseh treh upravnih enotah, to je Koper, Izola in Piran, je bilo prodanih samo 742 kvadratnih metrov, povprečna prodajna cena je bila 123 evrov na kvadratni meter in bilo je šest pogodb. V letu 2016 je bilo prodano tudi zelo malo, manj kot 0,5 hektarja, to je 4 tisoč 783 kvadratnih metrov, število pogodb je bilo 12, povprečna prodajna cena pa 40 evrov na kvadratni meter. Tudi leta 2015 je bilo prodanih dobrih 0,3 hektarje, to je 3 tisoč 379 kvadratnih metrov, pogodb je bilo 7, povprečna prodajna cena pa 42 evrov. Kar pa se tiče primerjave cen kmetijskih zemljišč in stavbnih zemljišč, sklad nima lastne evidence, ampak smo pridobili podatke Geodetske uprave. Ti podatki Geodetske uprave pa veljajo za poročilo za leto 2016, za leto 2017 še nismo uspeli dobiti podatkov, govorijo, da je bila v celotni Sloveniji povprečna prodajna cena kmetijskega zemljišča 1,5 evra na kvadratni meter, na Obali 5,7 evra na kvadratni meter in v osrednji Sloveniji 2,1 evra na kvadratni meter, medtem ko je bila povprečna cena zemljišča za gradnjo stavb v Sloveniji 61 evrov na kvadratni meter, na Obali 77 evrov na kvadratni meter, v osrednji Sloveniji pa 132 evrov na kvadratni meter. Za trenutno zakonodajo ugotavljamo, da jo je treba posodobiti. Prva posodobitev bi bila dosti enostavna, omogočala bi operacije države znotraj 10-kilometrskega prostora, vendar ni dobila soglasja. Ravno obratno! Dobila je veliko nasprotovanj slovenskih kmetov preko Kmetijsko gozdarske zbornice, zato nismo šli z zakonodajo naprej, čeprav bi po našem mnenju ravno ti kmetje imeli od tega korist, saj bi se potem ta zemlja dala v najem, saj država ne gospodari s kmetijskimi zemljišči, ampak z njimi samo upravlja. Potem pa smo v lanskem letu, ker vemo, da je treba narediti korak naprej, zaprosili in tudi izdelali strokovne podlage in več alternativnih modelov za posodobitev kmetijske politike. Imeli smo šest regijskih posvetov, tudi na Obali. So pa, moram povedati, diametralna stališča med tem, kar razmišljajo ljudje na Obali, kar razmišljajo na Dolenjskem, na Štajerskem, v Pomurju, tako da imamo dobre strokovne nastavke, enotnega mnenja nevladnih organizacij pa nismo uspeli dobiti. Samo ministrstvo pa razmišlja v tej smeri: prvič, umikati se z območij, ki v bistvu so kot takšna za državo nepomembna, država ne gospodari, ampak samo upravlja, ohranjati pa zemljišča tam, kjer je za državo značilen strateški interes, in tam, kjer je značilen naravovarstveni interes. Recimo, vodovarstveni pasovi prvega reda, habitatna območja, saj tam, s tem ko je država lastnica, na nek način breme prevzame nase. Meni je tudi blizu ideja, da bi preferenčni red pri prodaji imeli kmetje iz upravne enote, saj bi se potem špekulacije, ki jih upravne enote ne znajo preprečiti, vsaj ko je oseba vpisana kot kmet, je vpisana kot kmet, in lahko tudi na Obali kandidira nekdo, ki je iz Ljubljane, iz Novega mesta, tudi iz Murske Sobote, čeprav je pa interes županov, s katerimi se pogovarjam, da bi se zemlja tam, kjer so razpisi, prvenstveno dala domačinom, da bi ohranjali svojo tradicijo in sam to idejo podpiram. Hvala.
Marko Ferluga, imate besedo, da zahtevate obrazložitev odgovora. Izvolite.
Hvala ministru za povedano. Razmišljava v isti smeri in to me zelo veseli. Se pravi, da bodo ljudje, ki imajo stalna bivališča v upravnih enotah in ki imajo ta status, imeli neko prednost. Ni potrebno ne vem kakšne znanosti na tem narediti. Drugo dejstvo, ki je zelo pomembno, kar ste tudi vi omenil in tudi iz podatkov, recimo, se da razbrati, dejansko so razlike v cenah. Da bo absurd večji, kar je meni znano, vsaj za en primer vem, ko ima človek že postavljeno zemljišče in bi si okoli zemljišča želel dokupiti en košček enega dela zemljišča, ki je v lastništvu Sklada. Sklad je dal takšno ceno za tisto zemljišče, da je rekel ta, ki je sosed, da se mu ne splača, ker ni nobene logike niti finančne, ko ti dokupuješ nekaj zapuščenega, pašnik in ne vem kaj. On pa ima interes, ker bi to si želel narediti in urediti zraven vsega tega, kar ima, in potem se dejansko vse skupaj sfiži, Sklad pa, tako kot ste sami dobro povedali, nima nekega interesa tam, da bi kaj upravljal in je prepuščeno samemu sebi. Tukaj to menedžiranje pogosto manjka in se strinjam z vami, da bo treba neke korake naprej v tej smeri narediti. Tako hvala za to in upam, da boste delali v tem smislu naprej.
Besedo ima mag. Dejan Židan. Izvolite.
Gospod poslanec, rad bi samo povedal, da zelo podobno razmišljava. Sestal sem se tudi s posameznimi župani, tudi poznajo našo pobudo, da bi Sklad nekoliko lažje v trenutni zakonodaji šel na razpise, če bi občine imele kot prednostno vrstno kmetovanje opredeljeno – karkoli, kar je za njih specifično. S tem bi se v bistvu lažje avtentični interes posameznih najemnikov [[…]]Če ni tako, se pač interes po kmetovanju išče in Sklad je tukaj omenjen s svojimi pravili. Dejansko podobno razmišljamo. Ampak bi že lahko naredili korak s tem, da bi v bistvu občine bolj natančno definirale, ker imajo svojo izvorno pristojnost, katero vrsto, kakšno obliko kmetijske dejavnosti protežirajo, in to bi lahko bil eden od skladovih internih pogojev pri razpisu. Sem se pa o tem že pogovarjal z župani. Hvala.
Gospa Iva Dimic bo prestavila poslansko vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Spoštovana gospa ministrica! V letu 2016 je bila na podlagi sprejete novele Zakona o Javnem jamstvenem, preživninskem in invalidskem skladu Republike Slovenije izvedena združitev dveh skladov iz resorja Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Izvedena je bila v bistvu pripojitev Javnega sklada Republike Slovenije za razvoj kadrov in štipendije k Javnemu jamstvenemu, preživninskemu in invalidskemu skladu Republike Slovenije, in sicer s 1. 1. 2017. Kot razlog te združitve in pripojitve skladov so se navajali izražena priporočila Računskega sodišča in načrtovani prihranki tako na kadrovskem področju kot tudi na materialnem poslovanju. Za leto 2017 je bil načrtovan prihranek na področju stroškov dela, prihranek za plačo enega direktorja, po vaših besedah takrat, in prihranke za povezovanje sorodnih delovnih procesov in optimizacije poslovanja na kadrovskem in finančnem področju ter na področju komuniciranja z javnostjo v ocenjeni višini 200 tisoč evrov. Mi kot Nova Slovenija – krščanski demokrati smo tedaj takemu načinu združevanja skladov nasprotovali, saj sta sklada pokrivala zelo različna področja, ki medsebojno niso združljiva. Dvomili smo v obljubo o spremembi načrtovanih prihrankov. V zvezi s prihranki na kadrovskem področju sem pregledala zadnji letni poročili obeh skladov, ki sta združena, in ugotovila, da sta imela na dan 31. 12. 2016 na kadrovskem načrtu zaposlenih skupaj 53 javnih uslužbencev. Spoštovana gospa ministrica, eno leto je že od te združitve, zato mislim, da je čas, da nam pojasnite nastale prihranke na področju stroškov dela na sedaj združenem skladu. Zanima me: Kakšno je dejansko skupno število zaposlenih javnih uslužbencev na kadrovskem načrtu Javnega štipendijskega, razvojnega, invalidskega in preživninskega sklada Republike Slovenije na dan 31. 12. 2017? Za koliko se je po združitvi skladov zmanjšalo število najvišje plačanih javnih uslužbencev, to je področnih sekretarjev? Za odgovor se vam zahvaljujem.
Ministrica dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, hvala za besedo. Spoštovana poslanka, res hvala za to vprašanje zaradi tega, ker sem se na podlagi tega vprašanja poglobila v ta del, ob vseh stvareh. 2016 je bil v Državnem zboru sprejet zakon, kjer smo pripojili dva sklada oziroma štipendijski kadrovski sklad smo pripojili že pred tem združenemu invalidskemu, preživninskemu in jamstvenemu skladu. Prej so bili trije, invalidski je bil posebej. Že pred leti, še ko je bila vlada Boruta Pahorja, sta se združila jamstveni in preživninski sklad skupaj z invalidskim. Združitev je bila utemeljena s tem, da gre za podobne procese izterjave in tudi, kot ste že omenili, zaradi Računskega sodišča in priporočil. V bistvu smo mi eno od redkih ministrstev, ki smo sklade tako združili, da imamo zdaj samo še en sklad, torej tisto zgodbo o javnih skladih, ki jih je preveč v naši državi, smo na MDDSZ dejansko uredili. Ob obravnavi sem govorila o privarčevanih sredstvih, kaj predvidevamo. Dejstva v prid temu, da v letu 2017 prihranki niso bili taki, kot smo jih načrtovali, so sledeča: pripojitev je nastala s 1. 1. 2017 in dejstvo je, da je nadzorni svet sklada šele 27. junija 2017 – po zakonu je bilo namreč 6 mesecev časa, da se uskladijo notranji akti – podal soglasje k Pravilniku o notranji organizaciji in sistemizaciji delovnih mest. Polovico leta sta torej še vedno delovala ločeno, s 1. 8. 2017 je bila vzpostavljena enotna notranja organizacija s sistemizacijo delovnih mest, ki ustreza potrebam delovnega mesta. Glede tega, kar ste me vprašali, koliko je bilo višjih sekretarjev, število je ostalo identično, tako so mi zapisali. Dejstvo je, da zaradi tega, ker je pol leta delovalo še po starem, ni mogoče pričakovati na tem področju tako hitro teh prihrankov. Seveda je prihranek 57 tisoč evrov, zaradi tega ker je plača samo enega direktorja, ampak kot veste – zato me verjetno sprašujete – so imeli v skupnem kadrovskem načrtu prejšnje leto odobrene 4 dodatne zaposlitve, to je predvsem zaradi evropskih sredstev, namreč Sklad za razvoj kadrov in štipendije ima zdaj bistveno povečana evropska sredstva iz tega naslova. Skratka, zelo nemogoče je primerjati eno z drugim, dejstvo pa je, da se ti prihranki pričakujejo in da bo v prihodnje tudi nadzorni svet zavezan k temu, da realizira to, torej da se ne bi to pozabilo in da se išče notranja sinergija. Lansko leto je bilo več tudi zaradi tega, ker so se selili v nove prostore in je bilo več porabljenega za investicije. Na podlagi tega v 2018, za odgovor na vaše vprašanje so mi podali malce bolj natančne odgovore, pričakujejo iz tega naslova na najemnine na primer že 14 tisoč evrov prihranka. Skratka, ko reorganiziraš določene poslovne procese, vam bodo vsi povedali, da ne moreš pričakovati prihrankov že v prvem letu, predvsem če do pol leta velja še star način sistemizacije in vse to, tako da je to treba vzeti v obzir. Vsekakor pa je nadzorni svet zavezan in tudi v skladu z zakonom boste na odboru obravnavali poslovni načrt in verjamem, da bo tudi na matičnem odboru kaj povedano glede tega. Res se vam zahvaljujem za vprašanje, ker sem bila na to zdaj mnogo bolj pozorna in bom tudi na podlagi tega nadzornemu svetu dala pisna navodila, da morajo delovati v skladu s svojimi pristojnostmi. Za to, da se potem to tudi izpelje, je namreč dejansko odgovoren nadzorni svet. Absolutno pa verjamem, da so plusi, ki se bodo izkazali. Na primer z letošnjimi prihranki imajo v 2018 planirano modernizacijo elektronskega poslovanja tam, kjer ustvarjajo prihranke. Na drugih področjih bodo pa posodabljali svoje poslovanje. Tako da je vsekakor osnovni cilj zmanjševanje stroškov, po drugi strani pa, da imamo bolj učinkovit sklad. Verjamem, da združitev in ta logika združevanja skladov v državi vseeno ne more biti napačna.
Gospa Iva Dimic, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala za odgovore, spoštovana gospa ministrica. Moram reči, da sem pričakovala, da boste povečanje števila zaposlenih na skladu povezovali s področjem evropskih projektov in mogoče celo z novim področjem dela, mednarodno izterjavo preživnin, ki ga je sklad prevzel od vašega ministrstva. Pa vseeno, z vašimi odgovori nisem ravno kako zadovoljna, ker se mi zdi, da nisem zasledila, kakšno je trenutno stanje zaposlenih, pa bi ga lahko že ugotavljali. [[oglašanje iz dvorane]] 56 – se pravi, da se je število zaposlenih povečalo. Bi pa rada rekla še, da je iz sistematizacije delovnih mest, ki sem jo zasledila na spletni strani Javnega štipendijskega, razvojnega, invalidskega in preživninskega sklada Republike Slovenije, razvidno, da je sistematizirana vrsta novih vodstvenih delovnih mest, to je vodij sektorjev in vodij oddelkov. Najbrž so to delovna mesta z najvišjimi nazivi, kar pa žal ne prispeva k večji hitrosti in tudi k večji kakovosti dela sklada. Name se namreč obračajo številni starši otrok, ki se pritožujejo nad delovanjem sklada. Predvsem zaradi dolgotrajnih postopkov odločanja o Zoisovih štipendijah in štipendijah za študij v tujini. Prenekateri starši čakajo na odločbo o dodelitvi Zoisove štipendije za svojega otroka tudi več kot pol leta od dneva oddaje vloge. Enaka je situacija pri študentih, ki odhajajo na študij v tujino. Spoštovana gospa ministrica, mislim, da ni bil vaš prvotni namen, da bi na tehle področjih prihajalo do polletnih zakasnitev oziroma neodločanja, da lahko starši in študentje čakajo na izdane vloge. Vseeno naj povem, da govorimo o povečanem številu ljudi, ki niso plačani z minimalno plačo in se od njih pričakuje, da bodo delali v skladu in dobro tudi glede na višino osebnega dohodka. Ne nazadnje me zanima: Kaj boste ukrenili za zagotavljanje odločanja v skladu z zakoni in z zakonitimi roki?
Ministrica dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo za dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala tudi za drugi del. Osnovni namen reorganizacije sklada je bil, da se to spremeni, in jaz upam oziroma bi se morale stvari spremeniti. Glede na poročilo, ki ga imam pred sabo – poslali so ga s sklada, ker je pač direktorica odgovorna za poslovanje sklada in nadzorni svet za nadzor – so se z novim pravilnikom o notranji organizaciji del ti procesi poenotili. Skratka, treba je bilo narediti neko normalno strukturo. Tukaj imam zapisano, da se število področnih sekretarjev na podlagi združenja in sistemizacije sklada ni znižalo. 55 javnih uslužbencev je na 18. 1. 2018 v kadrovskem načrtu. Prej ste omenjali 53, torej 55 jih je. Treba je pa eno stvar povedati, prosim, ne pozabite, v skladu z ZDR morajo ob reorganizaciji vsi ostati eno leto na enakih pogojih. Tudi pri reorganizaciji centrov za socialno delo je podobno. To je pač varovalka Zakona o delovnih razmerjih in v bistvu tukaj ne gre za sklad, kjer bi uslužbenska zakonodaja veljala, ampak velja Zakon o delovnih razmerjih, in ob kakršnihkoli poslovnih spremembah, torej združevanju, so delavci upravičeni, da se jim do eno leto ne smejo spremeniti pravice, ki so jih imeli pred tem podpisane. Tako da tudi s tega vidika je reorganizacija taka. Glede Zoisovih štipendij je dejstvo, da žal ni zdaj nič drugače, kot je bilo pred leti, moralo pa bi biti drugače. Tako da bom v zvezi s tem tudi postavila vprašanje direktorici, kako, na kakšen način, kakšna so predvidevanja glede tega. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Igor Zorčič bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospa ministrica, kolegice, kolegi! V letu 2011 je bilo ugotovljeno, da star dom upokojencev v Brežicah ne odgovarja več zakonsko in pravilniško določenim zahtevam. Sprejeta je bila odločitev, da se gre v izgradnjo novega doma upokojencev po pravilih Zakona o javno-zasebnem partnerstvu. Nov dom je bil potem tudi zgrajen, leta 2013 predan v uporabo, star objekt pa je ostal nefunkcionalen, opuščen, čeprav se objekt segreva do določene temperature, vendarle glede na to, da že dolga leta ni uporabljan, počasi propada. Občina Brežice je izkazala interes, da bi ta objekt zasedla, da bi ga nekako spravila v pogon. Pokazala je interes tudi skozi neke pobude nevladnih organizacij pa tudi drugih javnih institucij, da bi zasedli posamezne prostore tega objekta, seveda ob pogoju, da bi se obnovil, in v tej smeri so tudi stekla pogajanja z ministrstvom, da bi ministrstvo brezplačno preneslo star objekt na Občino Brežice. Eden od pogojev, ki je bil podan s strani ministrstva za delo ob prenosu zgradbe starega doma upokojencev na Občino Brežice, je bil ta, da se vanj namesti tudi varstveno-delovni center za določeno obdobje. Potem so v zvezi s tem potekala določena pogajanja. Po mojih informacijah, ki sem jih dobil z Občine Brežice, je bila vsebina te pogodbe o prenosu nekako že usklajena, zadnje informacije pa so takšne, da ministrstvo te pogodbe ni podpisalo, da je objekt, kot kaže, še nadalje obsojen na propadanje. V zvezi s tem me zanima: Zakaj ta pogodba z Občino Brežice ni bila podpisana glede na to, da, kot sem že omenil, objekt propada? Verjamem, da to krajani težko gledajo, še posebej zato, ker se marsikdo od njih glede na svoje prihodke ne vidi v novem domu upokojencev in celo hodijo v tujino v domove upokojencev, kjer storitve lažje financirajo. Zanima me tudi: Kakšni so stroški vzdrževanja tega objekta? Zakaj je zadnje stališče ministrstva v nasprotju s prejšnjim, torej da dom naj ne bi bil primeren za namestitev varstveno-delovnega centra? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Hvala, spoštovani poslanec, za vprašanje. Dejstva so taka, kot ste jih navedli, zgodba poteka od 2011 – s tem da se je zgradil nov dom upokojencev – to je stavba, ki je v lasti države, upravlja jo pa dom upokojencev, torej Impoljca, z občino se dogovarjamo o prenosu. In ja, prav ste povedali, mi smo se strinjali s prenosom, samo v skladu z zakonom o ravnanju s stvarnim premoženjem države mora Ministrstvo za javno upravo dati soglasje oziroma Vlada in tega pač ni bilo podanega. V tem primeru prenosa na podlagi predpisov, ki urejajo ravnanje s stvarnim premoženjem države, mora namreč MJU predhodno soglašati s prenosom za obravnavo vladnega gradiva za brezplačno odsvojitev lastninske pravice na nepremičninah. Po predložitvi predloga za obravnavo vladnega gradiva v pregled MJU za izdajo soglasja so bili navedeni nekateri razlogi, zaradi katerih ne soglašajo z brezplačnim prenosom nepremičnega premoženja. Prvič, ni izpolnjena temeljna predpostavka, saj se v pogodbi navaja, da del navedenih prostorov RS potrebuje za izvajanje nalog VDC Krško - Leskovec. Ni razvidno, ali je upravljavec cirka milijon 600 tisoč evrov vredno premoženje sploh poskusil prodati. Pogodba o neodplačnih prenosih lastninske pravice mora vsebovati določbo o prepovedi nadaljnje odsvojitve vsaj za 15 let in določbo o dolžnosti vrnitve tega premoženja, če se ne služi več za uresničevanje javnega interesa. In tu bi vas verjetno lahko župan obvestil, da mestni svet oziroma občinski svet ni soglašal s takšno pogodbo. Tudi oni ne, zaradi tega ker je bilo zavezano, koliko dolgo morajo zagotavljati najemnino po znižani ceni za VDC in ne sme biti nikakršnega prenosa, to je ta zakonodaja. Opozarjali so MDDSZ kot resorno ministrstvo, da so skladno s tretjo točko sklepa Vlade republike z dne 28. 11. 2013 upravljavci stvarnega premoženja države dolžni pri odločitvah o brezplačni odsvojitvi upoštevati obvezne usmeritve veljavne strategije ravnanja z nepremičnim premoženjem. Skratka, na podlagi tega zakona ni bilo možno pridobiti soglasja in prenosa, zato smo mi občini na naših zelo intenzivnih sestankih z njimi jasno povedali, da je edina možnost, da se izpelje prenos glede na zakon o skladnem regionalnem razvoju, ki pa je v pristojnosti MGRT, seveda MDDSZ poda tudi soglasje k temu, je pa treba iti najprej v poskus prodaje, glede tega je treba tudi jasno izkazati, da bodo ustvarjena nova delovna mesta. Kar se tiče VDC, zakaj je ministrstvo spremenilo, mi smo, mislim da, 17. 11. dali jasno informacijo tudi elektronsko, torej pisno, da v tem trenutku prenos VDC v te prostore ni več smotrn zaradi tega, ker je VDC v vsem tem obdobju tam, kjer ima najete prostore, te prostore zdaj tako preoblikoval, da ustrezajo njegovim potrebam, in s tem ko bi se selili nazaj na novo lokacijo, bi seveda nastali dodatni stroški, ker je dejansko treba to stavbo popolnoma prilagoditi za bivanje VDC. Tako da mi smo svetovali občini, da naj poskusijo po zakonu o regionalnem razvoju izpeljati sam postopek in se dogovoriti, kaj je glede tega. Nam seveda ni – upravljavec je dom Impoljca in dom Impoljca, torej svet doma, odloča o odsvojitvi in mora peljati vse postopke, pristojno ministrstvo pa pri tem lahko pomaga. Želela bi si in tudi sama sem bila kar nekajkrat z županom glede teh sestankov v stiku in sem mislila, da je stvar že urejena, ker sva se dejansko strinjala glede pogodbe, prenosa, nakar je prišlo do tega, da so dejansko stvarne omejitve v zakonu o stvarnem premoženju države, ki zahtevajo določene elemente, o katerih se pa tudi občina ni strinjala. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Igor Zorčič, boste dopolnili vprašanje? Izvolite.
Hvala lepa. Tudi jaz nisem najbolj zadovoljen z odgovorom. Gospa ministrica, zadeva je takšna. Poznam tisto odločitev občinskega sveta, ker sem na njem tudi sam sodeloval, in lahko vam povem, da je na občinskem svetu debata tekla v tej smeri, da tale odsvojitev ne bi bila niti toliko brezplačna, če ne bi ministrstvo pogojevalo odsvojitve z namestitvijo VDC. Sedaj pa pravite, da ta namestitev ni več potrebna oziroma da ni smotrna. Skratka, to je bil eden od pogojev, da bi ministrstvo pristopilo k tako imenovani brezplačni odsvojitvi nepremičnine, sedaj po 5 letih, recimo, od tega odstopate. Mogoče me še bolj čudi to, ko pravite, da niso podani neki pogoji po Zakonu o stvarnem premoženju države in lokalnih skupnosti, da je potem šlo toliko časa skozi, se pravi 5 let, da bi neproduktivno sedaj prišli na neko drugo pravno podlago, na Zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ki sicer verjamem, da je lahko tudi druga podlaga za prenos, pa vendarle me žalosti to, da je 5 let pogajanj izgubljenih. Vprašal bi vas še enkrat morda glede teh stroškov vzdrževanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Mene tudi žalosti. Če bi šel sklep na Vladi čez, bi se to lahko izvedlo, ampak dejstvo je, da so določene omejitve, in seveda ni krivo za to Ministrstvo za javno upravo, da se ne bi tako zdelo, ampak Ministrstvo za javno upravo je pristojno za ta del zakona in pač morajo biti izpolnjeni pogoji, tako da žal [[…]] Dejstvo pa je, da brezplačni prenos ni mogoč, če ni nekega interesa, tega se moramo zavedati. Bil je takrat poskus, ker VDC ni imel druge možnosti, in je bil najem prostorov kot tak. Ko v zadnjih letih do tega ni prišlo, je pa dejansko VDC zdaj realiziral svojo potrebo. Žal se pač stvari spreminjajo, in ko ne narediš enega koraka, je VDC poskušal na drugačen način in je zagotovil bivanje v tistih prostorih, ki so najeti, žal je temu tako. Mi smo zelo jasno tudi v okviru Vlade na terenu, ko smo bili tam, povedali, da je najbolj smotrno ta prenos izvesti preko zakona o skladnem regionalnem razvoju, da bo tudi najhitreje in mi bomo pri tem, seveda če se bo občina odločila, pomagali, kolikor se le da. 15 tisoč evrov je ocena, ki je bila posredovana s strani doma Impoljca, da stanejo na letni ravni stroški vzdrževanja oziroma [[…]]Ja, 15 tisoč evrov na leto so stroški tega, kar ne [[…]]Mislim, da je to seveda pomembno, 15 tisoč, ampak ključno je to, da je tam stavba, ki bi jo bilo fino dati v uporabo. To pa je ključno. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslancev in poslank. Gospod Bojan Podkrajšek bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano gospodu mag. Dejanu Židanu.
Spoštovani podpredsednik, hvala za dano besedo. Cenjeni ministrice, minister, kolegice in kolegi! Spoštovanemu ministru mag. Dejanu Židanu bom postavil vprašanje s področja Programa razvoja podeželja od leta 2014 do leta 2020. Spoštovani minister, že prejšnji teden smo na odboru, na katerem ste bili udeleženi, govorili o enem programu, ki je pomoč za zagon razvoja malih kmetij. Moram priznati, da je ta program naletel na pozitiven odziv. V tem programu, kot vi še bolj veste kot jaz, se tam vidijo kmetije nekje od 3 do 6 hektarjev primerjevalnih površin. S tem da gre za višino te enkratne pomoči – oziroma izplačana je v dveh delih – pet tisoč evrov. Kot ste rekli že prejšnji teden ali pa sem nekje prebral, ste imeli predvideno, da se bo tu prijavilo okrog šest tisoč malih kmetij. Tu je zdaj odziv dosti manjši, nekje med dva tisoč in dva tisoč 500 kmetij, tudi sam sem to preveril pri dveh svetovalnih službah. Spoštovani minister, glede na to, da imamo v Republiki Sloveniji okoli 69 tisoč kmetij, enih večjih, drugih manjših, je pa približno 28 tisoč kmetij oziroma to je dobrih 40 % kmetij, ki so manjše od treh hektarjev, vas sprašujem: Glede na to, da v prvi fazi, ko gre za razpis od 3 do 6 hektarjev primerjalnih površin, ne bodo počrpana vsa sredstva, kakšne so možnosti, da bi spodnjo mejo s 3 hektarjev spustili vsaj na 2,5 hektarja? Zakaj to sprašujem? Ker bi se potem na tem segmentu lahko videlo še več teh manjših kmetij. Hvala za vaš odgovor.
Hvala lepa. Mag. Dejan Židan, izvolite.
Hvala, gospod poslanec. Hvala za besedo, gospod predsedujoči, in hvala, poslanec, za aktualno vprašanje. To vprašanje zdaj dnevno dobivam, pa tudi na vseh odborih, kjer se srečujemo, bo verjetno v bodoče tema na tole. Mogoče za začetek [[…]]To je dosti inovativen ukrep, kakršnega v Sloveniji do zdaj še nismo imeli. Do tega ukrepa smo prišli na podlagi analize stanja v Halozah, to moramo povedati. Tudi na pobudo Državnega zbora, poslank in poslancev pa zlasti lokalne skupnosti smo zelo natančno pogledali območje, ki je po nekaterih kriterijih degradirano, to so Haloze. Pripravili smo kar program, ki ga izvajamo, in tam je bilo ugotovljeno, da obstaja ena skupina kmetij, za katere je značilno, da imajo možnost gospodarske vitalnosti, ampak v tem trenutku težko rečemo, da so gospodarsko vitalne, ker ljudje večinoma delajo nekje drugje. Ampak imajo možnost, da dejansko postanejo gospodarsko vitalne, hkrati pa smo tam ugotovili še nekatere druge kriterije. To je, da moramo biti pozorni, da rešujemo zlasti kmetije, ki imajo vsaj del površin, vsaj 50 %, znotraj OMD-jev oziroma LFA-jev, in kar je značilnost Slovenije, da vežemo na živinorejo, ki je kljub vsemu tista, ki v največji meri onemogoča zaraščanje. Iskale so se torej možnosti gospodarsko vitalnih kmetij in živinoreje. Ko se da to vse kot presek, bi ugotovili, da je takšnih kmetij približno 6 tisoč 500 v Sloveniji. Bila je ocena, da bo verjetno dvotretjinski odziv kmetij, ker je ukrep dosti enostaven za izpolnjevanje, tudi potem za izpolnjevanje obveznosti. V tem trenutku razpis še ni končan, tako da ne vemo, ali bomo prišli do meje 4 tisoč ali bo nekaj manj. Od tega bo odvisno, ali in kako gremo naprej. Jaz bi predlagal takole, dajmo pogledat, kaj bo rezultat tega razpisa. Predvidevam, da bo dober. In potem [[…]]Ta razpis je veljal za celo Slovenijo, ne samo za Haloze, ampak v Halozah smo pogledali primer degradiranega področja. Takoj za Halozami smo dobili poziv županov s Krasa, kjer je specifika kmetovanja nekoliko drugačna kot drugod po Sloveniji, če lahko pogledamo še njihov primer in gremo še na njihovem primeru poiskat gospodarsko potencialno vitalne kmetije v drugačnem okolju, kakor so recimo Haloze in podobna območja. In to bomo naredili, takoj ko se ta razpis zapre. Ali je možno obljubiti, da bo ta razpis nekoč namenjen recimo za 20 tisoč kmetij? V resnici je treba povedati, da to niso takšni razpisi. Investicijski razpisi, ki jih imamo v Sloveniji za približno 400 milijonov, so zelo jasno usmerjeni v to, da se kmetijstvo razvija. Imajo tudi do neke mere potencial, da se bolj pomaga tistim, ki živijo od kmetijstva, zato ker tisti, ki živijo od kmetijstva in še od nečesa, se nekoliko lažje tudi sami prilagajajo, ker imajo priliv prihodkov tudi od drugod. Hkrati pa imamo nekaj ciljev, ki jim moramo dajati prednostno nalogo. Jasno, eden od teh ciljev so startup projekti, ki jih vodimo preko tega denarja in nam kar nekaj denarja rezervirajo, drugi projekti so vezani na usposabljanje v gozdarstvu, to je tudi pomembno v teh razmerah in za to imamo na voljo 60 milijonov. Potem je ena velika skupina, ki je pa najbolj prednostna, to je uporaba slovenskega in evropskega denarja za prilagajanje klimatskim spremembam. Tako da je nemogoče pričakovati, da bi največji del investicijskega denarja, ki je na razpolago, dali preko tovrstnih ukrepov, en del tega pa lahko damo, ampak moramo vedeti cilj. Pri tem konkretnem ukrepu je bil cilj pomagati kmetijam, za katere obstaja potencial, da bodo nekoč gospodarsko vitalne kmetije. V tem trenutku obstaja tudi relativna možnost, da ves denar, ki je na razpolago, to je 20 milijonov, ne bo izkoriščen, in na podlagi tega bomo dosti enostavno lahko pripravili neki novi cilj. Kljub vsemu pa mora biti ta cilj takšen, da se ga lahko strokovno razloži. Vsaj predlog našega ministrstva bo, da se pogledajo tudi razmere na Krasu, ki so nekoliko specifične glede na ostalo kmetijstvo, pa jaz verjamem, da pri takem razmišljanju, gospod poslanec, bomo imeli tudi vašo podporo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bojan Podkrajšek, izvolite, dopolnitev odgovora.
Spoštovani minister, hvala za prvi del vašega odgovora. Tudi moje vprašanje se nanaša predvsem na tisti del finančne perspektive oziroma tega programa, za katerega je bil denar namenjen. Sam predvidevam in bom vesel, če temu ne bo tako, ko se bo razpis zaključil – torej če bodo vsa finančna sredstva, ki ste jih omenil, 20 milijonov, počrpana, potem bom vesel. Prav gotovo je na terenu odziv na tem segmentu dober. Nekateri so ga pohvalili. Če dosežete cilj, da bodo finančna sredstva počrpana, potem je cilj dosežen. Če pa ne bo toliko kmetij prijavljenih, še enkrat pozivam pa vas tudi še enkrat sprašujem, da naj bi tudi [[…]]Omenili ste Kras, jaz mislim, da je tudi to pozitiven segment, če je to nek cilj, ki bi ga oziroma ga boste dosegli. Moramo pa se zavedati, spoštovani minister, da je ta trend, da smo v treh, štirih letih izgubili kar nekaj malih kmetij v Sloveniji. Mislim, da jih je preko 2 tisoč. In ta enkratna pomoč, oziroma izplačana je v dveh delih, bi bila en pomemben segment, da bi mogoče ta trend zaustavili. Predlagam, spoštovani minister, da za sredstva, ki bodo ostala na tem razpisu za male kmetije, najdete čim boljšo pot do tistih manjših kmetij. Ali znižate spodnji prag s 3 na 2,5 ali pa, kot ste tudi sami predlagali, greste s tem, tako kot ste prej začeli v Halozah, potem tudi na Kras. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Dejan Židan, izvolite, gospod minister.
Samo ena informacija, ki je mogoče tudi, gospod poslanec, pomembna za kmete, ki vas kontaktirajo, ker verjamem, da vas kontaktirajo. Mi imamo tudi druge razpise, ki so namenjeni majhnim kmetijam, celo manjšim od teh, o katerih se pogovarjamo. To so klasični investicijski razpisi do vrednosti 50 tisoč evrov. Ti razpisi so bolj administrativno zahtevni, vendar ne tako zelo, kot vsi ostali razpisi v kmetijstvu – mimogrede, tudi ni treba voditi računovodstva – tako da je smiselno kmetijo usmerjati tudi na ta del. Pa mogoče, ker ste že omenili, kar se tiče števila kmetij. Ob tem, da se površina, ki je na razpolago, zelo počasi celo nekoliko veča, število kmetij v Sloveniji upada po nekem naravnem procesu. To niso kmetije, ki so gospodarsko vitalne, to so večinoma kmetije, kjer ljudje ob tem, da so ali profesorji ali delavci v tovarnah, kjerkoli, še nekoliko kmetujejo in potem v nekem trenutku tudi prenehajo. Samo zaradi tega smo prišli do tega, da povprečna kmetija ni več takšna, kot je bila nekaj let nazaj, tj. v velikosti 6,6 hektarja, ampak je povprečna kmetija v tem trenutku velika 6,9 hektarja, kar pa mislim, da je točno trikrat manj, kot je povprečna kmetija v Evropi. Nam se je proces konsolidacije in združevanja brutalno zaustavil v tistem trenutku, ko smo pričeli z evropskim načelom, in to je plačevanje na hektar, saj potem, kakršnakoli je površina, tisti, ki je imetnik kmetijskega zemljišča in tudi nekaj malega kmetuje, nima več interesa, da ali da v najem ali proda sosedu, ki se ukvarja s kmetijstvom. Ampak je, kjer se dobi na hektar ne vem 200, 300, ponekod celo 500 evrov, to finančni vzvod, ki je pri nas zaustavil neke vrste naravno prestrukturiranje. Še enkrat bi rad poudaril, da je znotraj teh kmetij, ki prenehajo s proizvodnjo, zelo malo tistih kmetij, kjer kmetje živijo od ali samo od kmetijske dejavnosti. V večini primerov gre za tiste, ki ob tem, da imajo nekje neko službo, še z zemljo, ki jo imajo, kmetujejo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Andrej Čuš bo postavil vprašanje ministrici za zdravje gospe Milojki Kolar Celarc. Izvolite, gospod Čuš.
Hvala. Še enkrat lep pozdrav vsem prisotnim! Približno 5 let je, odkar prebivalci Ptuja, Haloz in Slovenskih goric bijemo bitko za izgradnjo urgentnega centra na Ptuju. Kakorkoli gledamo, tudi v zgodovino, urgentni center Ptuj je bil vključen v mrežo urgentnih centrov, potem ga je neka druga vlada vrgla ven, potem pa je nekako 5 let nazaj prišlo do boja za urgentni center Ptuj v Državnem zboru in tistega zgodovinskega Odbora za zdravstvo, na katerem je bil, lahko rečem, z večino ali soglasno potrjen predlog, da se urgentni center Ptuj vključi v mrežo urgentnih centrov. Kljub nekaterim aktivnostim, ki so bile sprovedene s strani lokalne skupnosti, poslancev, je še do danes žal vse samo na papirju. Problem so tako imenovana lastna sredstva. Dovolite, da preberem kratek izsek pisma gospodarstvenikov predsedniku Vlade: »Akcijo zbiranja namenskih sredstev za izgradnjo urgentnega centra v Splošni bolnišnici dr. Jožeta Potrča Ptuj smo v oktobru 2017 uspešno zaključili. Pobudnikom akcije, torej podjetjem Talum, Perutnina Ptuj in Finakos, je skupaj z drugimi podjetji in posamezniki uspelo zbrati 331 tisoč 518,14 evra. V oktobru 2017 smo pristojno ministrstvo obvestili o višini zbranih sredstev, ki so namenjena izključno za pokrivanje lastnega deleža Splošne bolnišnice Ptuj v projektu izgradnje urgentnega centra Ptuj.« Akcijo je z dodatnimi 300 tisoč evri podprlo tudi vseh 19 občin Spodnjega Podravja, in to ne glede na to, da nikjer drugje v Sloveniji ni bilo treba zbirati sredstev. Lahko povem, da je Mladinski svet Mestne občine Ptuj šel celo tako daleč, da je najel telefonsko številko 090, pa ne za potrebe vroče linije, ampak za to, da so s klici zbirali finančna sredstva. In kakšen je danes rezultat? Nadaljuje se sprenevedanje odgovornih na ministrstvu z ministrico na čelu, ki si nenehno izmišljujejo nove pogoje glede zagotovil o zbranih sredstev. Občine so se s podpisom konzorcijske pogodbe za namen izgradnje urgentnega centra Ptuj in z njeno potrditvijo na občinskih svetih ter na mestnem svetu nedvoumno zavezale, da bodo sredstva za ta namen zagotovile tudi v proračunih za letošnje leto. Sedanje pogojevanje Ministrstva za zdravje, da morajo vse občine predložiti sprejete proračune za letošnje leto, je čisto sprenevedanje in več kot očitno podcenjevanje lokalnega prebivalstva in seveda drugih akterjev. Preden bom nadaljeval v drugem delu, me zanimajo odgovori na tri konkretna vprašanja: Zakaj sproti neke nove dodatne omejitve in pogoji? Ali so sredstva v proračunu Republike Slovenije zagotovljena? Katere občine, če še niso, niso dostavile potrdil o sprejetju proračunov? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Spoštovani poslanke, poslanci, gospod podpredsednik, spoštovani gospod poslanec Čuš. Zelo sem vesela tega vprašanja in vam povem, da zelo odločno zavračam te navedbe, ki ste jih govorili, da si ministrstvo z mano na čelu vedno znova in znova izmišljuje. Ne vem, kateri dober gospodar bi začel investicijo, ki je od prvotnega 2,4 milijona evrov narastla na skoraj 3,5 milijona brez zaprte finančne konstrukcije. Pa pojdimo po vrsti, ker veste, tudi meni že tale saga, na žalost – rada bi že zdavnaj to zaključila oziroma če bi vsi akterji delovali, tako kot pišejo in govorijo, bi dejansko lahko bila že, ne vem, tretja gradbena faza tega nesrečnega urgentnega centra Ptuj končana. Ne bom se spuščala v razloge, zakaj je bil v pretekli vladi izpuščen, kakšni so bili načrti, ampak zelo na kratko, zaradi tega da osvetlimo dejstva in povemo, kakšni so razlogi, zakaj ne moremo iti na Vlado z novelacijo programa, zaprto finančno konstrukcijo s prvotnih 2,493 tisoč 609 evrov na to, kar je bilo zdaj po novem programu, 3 milijone 398 tisoč 981,89 evra. Kot sem že večkrat dejala, sem jaz – bom govorila kar v prvi osebi ednine ali pa, če hočete, Ministrstvo za zdravje – uspela zagotoviti potrebna finančna sredstva, torej udeležbo ministrstva za urgentni center v Ptuju tipa C, tako kot je pripadlo po kriterijih celotne mreže. Če se ne bi jaz tako angažirala, bi ta denar že zdavnaj propadel, ker je bil zagotovljen že v proračunu leta 2015. Vi dobro veste, da je investicijska sredstva na integralnem delu, če niso uporabljena, treba vrniti nazaj Ministrstvu za finance. Hvala bogu je bilo toliko uspeha in toliko pogajanj, da smo uspeli ta denar preko proračunskega leta spraviti na proračunski sklad, kjer še danes čaka, da bodo zagotovljeni vsi pogoji, da gremo v to investicijo. Se pravi, prenos z 2015 na 2016, z 2016 na 2017 in spet letos z 2017 na 2018. Bolnica Ptuj je, potem ko je delala novelacijo programa, prišla do ugotovitev, da ta center ne bo stal samo 2 milijona 549 tisoč in še nekaj evrov, ampak kot sem že omenila, 3 milijone 399 tisoč evrov. Po zadnji strukturi vira financiranja je financiranje naslednje: splošna bolnišnica Ptuj 229 tisoč 517 evrov, lokalna skupnost, konzorcijska pogodba, o tem malo kasneje, 300 tisoč 193, donacije gospodarstvenikov, o katerih so obvestili Ministrstvo za zdravje, 320 tisoč 146,99 evra in Ministrstvo za zdravje v celoti milijon 908 tisoč 936 in dodatnih okrog 600 tisoč evrov, ki naj bi jih Ministrstvo za zdravje dobilo iz proračunske rezerve Ministrstva za finance, za kar sem se jaz dogovorila z ministrico ob pogoju, da se nepremičnine, ki jih ima danes v upravljanju Bolnišnica Ptuj, prenesejo v upravljanje doma starejših, da bo na ta račun ministrica za finance dala teh 600 tisoč evrov, kolikor jih manjka pri zaprtju celotne konstrukcije. Žal po številnih urgencah – gospod Čuš, jaz vam lahko tukaj naštejem datume svojih urgenc, poslanih na ministrstvo za delo pa še na nekatere druge resorje – še danes nimam potrdila oziroma izjave doma starejših v Ptuju, da bo zares potreboval ta zemljišča, nepremičnine za svoje širitve. Bolnišnica Ptuj se je izrekla, da strateško ne potrebuje teh nepremičnin in da jih lahko odstopi. In seveda ne moremo realizirati dogovora za 600 tisoč evrov. Tudi glede zavez konzorcijske pogodbe bolnišnice Ptuj, da bo sklenila z lokalno skupnostjo – niti ene pogodbe še nismo dobili na ministrstvo, pa je bil rok 31. 12. 2017.
Hvala lepa. Gospod Čuš, predvidevam, da boste zahtevali dopolnitev odgovora. Izvolite, gospod Čuš.
Gospa ministrica, kakorkoli gledamo, ste seveda zelo pomembno vplivali in bili večkrat na terenu, jaz pa tudi moram biti iskren in povedati, da tudi sam nimam vseh informacij. Ker na Ministrstvu za zdravje se večkrat dobivate s kom s Ptuja, pa mi o tem nismo obveščeni niti nismo seznanjeni z zaključki teh sestankov. Na teh sestankih so kakšni drugi ljudje s kakšne vladne stranke s Ptuja, mi, ki smo izvoljeni, pa smo iz teh procesov informiranja, lahko rečem, izključeni, čeprav smo bili na začetku v Državnem zboru na Odboru za zdravje ravno mi tisti, ki smo to sploh sprožili, kljub temu da nam je marsikdo rekel: »Glejte, ne silite se. To tu je brez zveze, nima smisla, ker je vse zmenjeno in Ptuj ne bo videl urgence.« Ampak naša trma, lahko rečem, je privedla do tega, da smo naleteli na vaš posluh in da se danes o tem sploh še pogovarjamo. Sam smatram, da je finančna konstrukcija tega projekta z zbranimi sredstvi zaključena. Za to pismo javnega zavoda Dom upokojencev Ptuj nisem vedel in bom seveda tudi sam, kolikor je v moji moči, preveril, kaj se tukaj dogaja. Imamo pa vsi skupaj isti interes – da čim prej pride do gradnje urgentnega centra Ptuj, ker lokalna skupnost Spodnje Podravje to potrebuje čim prej. Vsekakor pa bi si želel slišati od vas. To za konzorcijsko pogodbo, lepo in prav, jaz bi rekel, da če je to podpisano, dogovorjeno, sprejeto na kolegiju županov Spodnjega Podravja, župani so podpisali izjave skupaj za 300 tisoč evrov, bi človek nekako pričakoval, da se s tem zavežeš tudi pravno in da to velja. Seveda bom tudi to preveril in kaj se dogaja. Me pa vseeno zanima, zakaj je potem vseeno še potrebno, da bi občine posebej dostavile potrdilo o sprejetih proračunih za letošnje leto, in seveda bi tudi prosil, da mi poveste, katere občine tega še niso storile. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Konzorcijska pogodba je krovna pogodba, v kateri so se res župani zavezali, da bodo to postavko dali v svoje proračune in da bodo ob sprejetju teh proračunov s strani občinskega oziroma mestnih svetov sklenili individualne pogodbe z bolnišnico Ptuj. Mestna občina Ptuj se je zavezala, da bo naredila vzorec te pogodbe do 31. 12. 2017 in da bodo celo sklenjene. Ker glejte, drugače je to tako kot pismo o nameri. Midva se lahko zaveževa, ampak če recimo občinski svet proračuna ne sprejme, kljub temu da je ta postavka notri, seveda tega denarja potem ni. Zato sta ključni samo dve zadevi. Mi imamo vse pripravljeno, da gremo lahko potem takoj na Vlado s to novelirano investicijsko vrednostjo, s to finančno konstrukcijo, ampak potrebujemo – jaz ta moment niti nimam informacije, katere občine vse so že sprejele proračune, katere ne in kje je dejansko ta postavka notri – te pogodbe in mnenje tega doma starejših, da to potrebuje za svojo širitev, zato da bom, kar sem se z Ministrstvom za finance dogovorila in je tudi moja dobra volja in angažma, s proračunske rezerve dobila 600 tisoč za ta projekt. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Andrej Čuš, izvolite, imate postopkovni predlog.
Hvala lepa. Zahvaljujem se za te konkretne odgovore. Če prav razumem, je povzetek vaših odgovorov, da je treba spomniti Mestno občino Ptuj in župana, da končno spravi te pogodbe naprej in da jih vsi podpišejo in dostavijo vam, se razume. Prvo. In kot drugo, Dom upokojencev Ptuj se mora izjasniti, če je za to tudi javni interes. Hvala lepa, vemo približno, kaj narediti v lokalni skupnosti in kaj moramo izvoljeni od ljudi narediti. Se zahvaljujem in upam, da bomo kar se da hitri, ker saj veste, na Ptuju bo počasi fašenk, in to je zelo veselo obdobje, ampak dovolite, da vas vseeno v znak zahvale povabim v teh dneh med fašenkom na Ptuj, da si ogledate enega najlepših karnevalov v Evropi, če ne na svetu. Kar se pa tiče proceduralnih postopkov, ga ne bom dal, ampak ker ga moram dati, je predlog, da se nadaljuje s sejo. Hvala lepa.
Hvala lepa. To je sicer zloraba poslovnika, ker zahvale ni v poslovniku, ker potem bi se lahko vsak poslanec zahvalil v četrti fazi. Hvala lepa. Dr. Matej Tašner Vatovec bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite, dr. T. Vatovec.
Najlepša hvala, podpredsednik. Spoštovana ministrica! Zanima me ena zelo preprosta stvar oziroma razlogi za neodzivnost pristojnih organov in njihovo zavlačevanje v zvezi s prijavo nedovoljene gradnje na naslovu v Kopru, parcelna številka 127 v katastrski občini Koper. Odločba o dovolitvi izvajanja priglašenih del za to nepremičnino oziroma na tej parceli je bila izdana septembra 2001, pravnomočna je postala en mesec kasneje in z odločbo se je na objektu na dotičnem naslovu dovolila zamenjava strešne kritine, izdelava novih stenskih in stropnih ometov, zamenjava oken ter zunanjih vrat, izdelava novega fasadnega ometa. Namesto teh predvidenih del je v odločbi investitor hišo dvignil za eno nadstropje, naredil zunanjo betonsko ploščo, betonsko stopnišče in tako dalje. Skratka, vse stvari, ki niso bile del gradbenega dovoljenja. Eden od sosedov je avgusta 2008 prvič podal prijavo nedovoljene gradnje na Inšpektorat za okolje in prostor, ki je prijavo 2 tedna kasneje potrdil z dopisom prijavitelju, in v naslednjih 8 mesecih je prijavitelj še nekajkrat pozval inšpektorat k ukrepanju, ker ni prišlo do nadzora. 2009 je inšpektorat odgovoril, da postopka še ni začel, zato je prijavitelj istega leta Ministrstvu za javno upravo predlagal začetek nadzora nad delom organov. MJU je tako večkrat pozval inšpektorat, da se odzove na to prijavo, ampak so te urgence preprosto ignorirali. V naslednjih 6 letih je prijavitelj še štirikrat podal pisno prijavo o nedovoljeni gradnji na Inšpektorat za okolje in prostor in na Inšpektorat za promet, energetiko in prostor. Zadnja prijava je bila podana 18. avgusta 2015. Prijavitelj je za posredovanje prosil vas osebno, 18. 5. 2016 je pa za posredovanje pri prijavi prosil tudi vodjo območja enote IRSOP Koper. Do danes ta območna enota ni izdala nobenega mnenja v zvezi s to prijavo nedovoljene gradnje v tem dotičnem primeru. Govorimo torej o dobrih 16 letih zavlačevanja oziroma o postopku, ki teče že 16 let. Razumel bi, da bi nekaj let trajalo, ker to morda ni urgentna zadeva, ampak 16 let je najbrž zelo nedopustno dolg čas. Zato me zaradi navedenega zanima: Kako je možno, da so inšpekcijski postopki tako dolgi? Zakaj se organi ne odzivajo na večkratne prijave glede nedovoljene gradnje? Zakaj ni bil izvršen nadzor nad tem organom s strani MJU?
Hvala lepa. Gospa ministrica Irena Majcen, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanci! Spoštovani poslanec gospod Vatovec, hvala za vprašanje. Podobna vprašanja se na Ministrstvo za okolje in prostor da posredovati zelo velikokrat. Zakaj? Zaradi tega, ker je bilo po stanju 10. 8. 2017 zavedenih 5 tisoč 572 prijavljenih zadev, 468 prekrškov, tisoč 477 splošnih zadev ter 11 tisoč 934 upravnih inšpekcijskih zadev. V zvezi s tem, ko ste povedali, koliko let je ta vaš primer star, lahko samo zagotovim, da je bilo včasih na inšpektoratu za prostor zaposlenih 120 gradbenih in urbanističnih inšpektorjev, danes jih je 75 in seveda se to število zelo zmanjšuje, še posebej, če lahko povem, da je na terenu, torej prav na terenu, 66 gradbenih inšpektorjev. Na inšpekcijah trenutno s kadrovsko podhranjeno zasedbo gradbenih inšpektorjev, številom nerešenih prijav, inšpekcijskih zadev, nerealiziranih izvršb, nezadostnimi finančnimi sredstvi nikakor ne moremo zadostno zagotoviti zmanjševanja zaostankov pri delu, zmanjšati dolgotrajnosti postopkov ter v povezavi s tem zagotoviti učinkovitega dela gradbene inšpekcije, ki se pričakuje s strani državljanov, strokovne javnosti in drugih nadzornih organov. Ključni poudarek pri delu gradbene inšpekcije je namreč določen z letnim načrtom dela gradbene inšpekcije, in ta določa 7 tisoč inšpekcijskih pregledov, ki predstavljajo redne preglede in izredne preglede. Je pa v preteklosti Računsko sodišče v zvezi z učinkovitostjo izvajanja nalog gradbene inšpekcije glede izvajanja samoiniciativnih pregledov po temeljnih nalogah ugotovilo, da so gradbeni inšpektorji v letu 2011 in 2012 le v manjši meri opravljali redne preglede. Zaradi navedenega je gradbena inšpekcija sprejela ukrepe povečanja rednih pregledov in sprejela načrt aktivnosti za obdobje 2016–2018, s katerim ob nespremenjeni zakonodaji in kadrovski zasedbi načrtujemo, da bomo do konca leta 2018 prerazporedili redne preglede po temeljnih nalogah tako, da bomo s planom dela gradbene inšpekcije organizirali ciljno usmerjene akcije, s katerimi vodstvo inšpektorata zagotavlja, da je za posamezno leto načrtovano število rednih pregledov tudi realizirano. Postopni prehod na prerazporejanje izvedenih rednih inšpekcijskih pregledov, upoštevaje vse temeljne naloge gradbene inšpekcije, je bil potrjen s strani Računskega sodišča Republike Slovenije in ga seveda moramo spoštovati. Vsako leto večji obseg rednega dela vpliva tudi na količino obravnavanih številnih prijav – to pa ni moja izjava, to pa je izjava inšpekcije – »ki večinoma zasledujejo zgolj osebne interese prijaviteljev«. Še enkrat povem, to ni moja označba, to je označba inšpekcije, ki ima vse te prijave. Želela bi še povedati, da je Ustavno sodišče po sprejetju novega gradbenega zakona izdalo tudi odločbo, ki se nanaša na prejšnji Zakon o graditvi objektov, in sicer zadeva gradnjo oziroma postopke rušitve v zvezi z objekti, ki služijo za bivanje ljudi. Tudi v tem smislu bo v prihodnje prihajalo do še večjih zaostankov oziroma sedaj pripravljamo na ministrstvu ustrezno rešitev v skladu z odločbo Ustavnega sodišča. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Matej T. Vatovec, izvolite. Boste zahtevali dopolnitev odgovora?
Hvala za odgovor. Meni je jasno, da je veliko število takšnih prijav na inšpekcije, ne nazadnje Slovenci slovimo po tem, jasno mi je tudi, da se je število inšpektorjev zmanjšalo zaradi krize in varčevalnih ukrepov, ampak to ni odgovor, ki sem ga pričakoval, oziroma nisem postavljal tega vprašanja. Mislim, da 16 let za en postopek ni nek razumen rok. Vemo, da naši sodni mlini rabijo dosti časa za to, da pridejo do zaključkov, ampak za en inšpekcijski postopek, za katerega je vaše ministrstvo pa tudi Ministrstvo za javno upravo pošiljalo več urgenc in pozivalo inšpektorat, da naj stori nekaj v tej smeri, najbrž to ni dopustno oziroma normalno. Moje vprašanje je bilo zelo jasno. To je sicer en zelo konkreten primer, ampak verjetno se ga da tudi na podlagi statistike, ki ste jo navedli, aplicirati na to, da imamo očitno neko težavo. Ali nameravate kaj storiti glede tega? 16 let za en postopek je preprosto nevzdržno. Jaz pa se ne morem otresti neke druge okoliščine, ki je vezana na ta konkretni primer, in to je to, da je eden od teh črnograditeljev v sorodu s poslovno osebo v podjetju Grafist, ki močno sodeluje z Mestno občino Koper. V letih 2003 in 2017 je Mestna občina Koper s podjetjem sklenila za več kot 33 milijonov poslov. Zanima me: Ali je možno, da inšpektorat ni ukrepal zato, ker gre za vpliv neke druge osebe? Drugo vprašanje: Ali mislite konkretno ukrepati glede tega konkretnega primera? Kako boste reševali težave, ki jih inšpektorji očitno imajo? Ampak 16 let, še enkrat, se mi zdi zelo nerazumen in dolg rok.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala. Spoštovani poslanec, moram vam povedati, da kot ministrica v konkretnih zadevah nimam nobenih pristojnosti. Danes sem to že razlagala. Lahko ponovno ponovim, vi boste mogoče prav razumeli, o čem govorim. Gre za most v sečoveljske soline, ko je inšpektorica most, ki je bil prejšnji dan prevozen tudi za 10-tonski tovornjak, zaprla za ves promet, torej tudi za pešce. Inšpektorji so pri svojih postopkih in odločitvah samostojni. To vsi, ki poznajo delo inšpektorjev, dobro vedo, in to vem tudi sama. Res je, da se na Ministrstvu za okolje in prostor take prijave posameznikov ne beležijo kot začetek nekega upravnega postopka. Upravni postopki ali pa začetki inšpekcijskih služb se odprejo po uradni dolžnosti. Verjamem, res verjamem, da vsi, ki se poslužujejo takih prijav in si želijo, da bi bil tak postopek izveden, to storijo z nekim osebnim interesom oziroma je ta njihova želja, zahteva za njih verodostojna, je pa vprašanje, koliko je to objektivno verodostojno. Priznam, da razmer v občini, ki ste jih vi opisovali, ne poznam, če pa je to, kar ste tukaj navedli, zelo realno, imamo inštitucije, ki lahko to preverijo in tudi na ta način ukrepajo. Dejstvo je namreč, da lahko v mnogih postopkih – ampak to, kar vam sedaj razlagam, je bolj praksa s terena – inšpektorji tudi kakšen postopek zaključijo, če občina spremeni zahteve ali prostorskega plana ali PUP. Poti do razrešitve zadev torej niso vedno izdana odločba inšpektorja, izvršitev ali rušitev, ampak je poti mnogo. V tem delu si prav gotovo stranke, če je to ta zavezanec, ki ga inšpektor pregleduje, koristijo in tudi izvedejo. Če govorim v splošnem, ne moremo reči, da imajo vsi postopki, za katere sem povedala, da jih je okoli 19 tisoč in še nekaj, v ozadju ali pa neizvedene zakonske možnosti. Temu žal ne morem pritrditi in zato je moja realna osebna ocena, da je izvedba vseh teh ukrepov – priznam, da sem o tem govorila tudi z varuhinjo človekovih pravic in tudi ni zadovoljna z mojim odgovorom, ampak – neizvedljiva. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat bo postavil vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman, ki je upravičeno odsotna, ter ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite, gospod Horvat.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister dr. Peter Gašperšič, lepo vas pozdravljam in obžalujem, da v najini družbi ni mag. Mateje Vraničar Erman, da bi dobil bolj kompleksne odgovore na vprašanja, s katerimi se ukvarjam in s katerimi se ukvarja Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, ki ima intenzivne razprave o prihodnosti Evropske unije in o prihodnosti Slovenije. Iščemo rešitve, nekaj jih tudi imamo, iščemo odgovore na vprašanja, kakšna bo Slovenija čez 10 let. Čez 10 let bo letnica 2028 in potem čez dve leti bo 2030, to pa je letnica, na katero se nanaša strategija o alternativnih gorivih v prometnem sektorju, ki jo je Vlada sprejela oktobra lansko leto. Ta med drugim predvideva, da bo po letu 2030 v Sloveniji dovoljena prva registracija samo električnih avtomobilov. Se pravi, da ne boste mogli več registrirati na novo nabavljenega vozila, ki bo uporabljal bencin oziroma dizel. Vlada se je zavezala, da bo s spodbudami, subvencijami in morda tudi kakšnimi omejitvami ravnala v skladu s strategijo. Gospod minister, najprej me zanima: Kakšni so in kakšni bodo ti ukrepi? Državna strategija do leta 2030 predvideva približno 200 tisoč električnih vozil. 200 tisoč električnih avtomobilov bi zahtevalo za 4 % več energije in do 50 % močnejše celotno omrežje. Nizkonapetostno omrežje bi morali okrepiti za 2-krat ali 3-krat. Omrežje bi morali nadgrajevati 5-krat hitreje kot danes. Zanima me tudi: Kako leta 2030 nahraniti 200 tisoč električnih avtomobilov, ki jih predvideva državna strategija? To so ključna in zelo pomembna vprašanja. Zanimiva, zelo slikovita je izjava Andreja Ribiča, predsednika uprave Elektro Ljubljana, ki je kritičen in pravi, da ocenjuje, da je država začela graditi hišo pri dimniku, ne pri temeljih, kar zadeva e-mobilnost oziroma elektromobilnost. Gospod minister, tudi sam sem kar na treh straneh v svoji napovedi ustnega poslanskega vprašanja navedel kar nekaj ukrepov, želel bi si, da se do teh opredelite. Eden od ukrepov za stimuliranje e-mobilnosti je gotovo neplačevanje dohodninske bonitete za električna službena vozila, oprostitev plačila vinjete ali zmanjšanje cene zanjo, brezplačno parkiranje v mestih, cenejša registracija in zavarovanje, vožnja po voznih pasovih za avtobuse in taksije, kadar sta v avtu vsaj dva potnika, in tako dalje. Vse sem vam navedel, 9 ukrepov sem predlagal. Ukrepi bi seveda morali biti začasni in bi veljali do izenačitve cen vozil na električni in fosilni pogon oziroma do trenutka, ko bo dosežen primeren delež električnih vozil v slovenskem voznem parku. Katere dobre prakse držav članic bo tudi implementirala Slovenija [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala tudi spoštovanemu poslancu gospodu Horvatu za izredno pomembno vprašanje, vprašanje, ki se dotika električne mobilnosti, kar je en od ukrepov, s katerimi želimo doseči cilj dekarbonizacije prometa, kar pa je nasploh eden pomembnejših ciljev tako na evropski ravni kot na ravni Slovenije. Za doseganje dekarbonizacije prometa imamo tudi v Strategiji razvoja prometa več ukrepov, od hoje, kolesarjenja, uporabe javnega potniškega prometa do spodbujanja souporabe vozil, in električna mobilnost je eden od ključnih ukrepov, s katerimi lahko dosežemo cilj dekarbonizacije. Skladno s tem ciljem, torej spodbujanje električne mobilnosti, in tudi v skladu z zahtevami evropskih direktiv je Vlada v lanskem letu sprejela Strategijo o alternativnih gorivih, ki je – to nam priznavajo tudi drugi – ena od bolj ambicioznih strategij v članicah Evropske unije. Tukaj bi vas pa moral popraviti, ker ste rekli, da v letu 2030 ne bo več možno registrirati novih bencinskih vozil. To ne drži popolnoma, kajti strategija predvideva, da bo po letu 2025 možno registrirati osebna vozila, ki bodo imela izpuste do 100 gramov na kilometer. To danes dosegajo recimo običajna hibridna vozila ali pa čisto običajna bolj varčna dizelska ali bencinska vozila. Po letu 2030 pa bo dovoljeno registrirati osebna vozila z emisijami do 50 gramov na kilometer, kar danes poleg električnih vozil že izpolnjujejo recimo vsa priključna hibridna vozila, torej kjer govorimo o kombinaciji električnih motorjev in motorjev na notranje izgorevanje. To so torej cilji, ki jih postavlja ta strategija. Kot ste že tudi sami omenili, naj bi bilo 200 tisoč vozil v voznem parku, to pomeni 17 % vozil, kar se da doseči, če bomo v naslednjih nekaj letih uspešno podvajali število na novo registriranih električnih vozil. Na primer v letu 2016 jih je bilo registriranih okoli 180, v letu 2017 smo jih na novo registrirali 350, in če se bo ta tempo nadaljeval, letošnje leto 700 in tako naprej in bi nekje v letu 2025 prišli na številke, kjer bi registrirali 10 tisoč novih vozil letno ali morda celo več, kar bi pomenilo petino vseh novih prodanih vozil v letni kvoti prodanih vozil. Bilo je tudi vprašano, kako bomo ta vozila nahranili. Seveda je tudi tukaj pomemben izziv pred našim elektroenergetskim sistemom, zlasti pred distribucijo. Rešitve so pametnima omrežja, tudi pametne polnilnice. Nedavno sem bil na eni konferenci, ker se tudi na tem področju predvidevajo veliki in pomembni premiki, namreč polnilnice bodo postale pametne, tako da bodo dopuščale ne samo polnjenje vozil, ampak tudi jemanje energije iz vozil in na ta način uravnoteževale porabo. Skratka, vse to so stvari, ki prihajajo in ki bodo omogočale, da bo električna mobilnost izvedljiva v praksi. Tukaj so tudi sistemi hrambe energije, sistemi solarnih elektrarn na hišah, ki bodo v kombinaciji oskrbovali potem ta vozila. Vse to so stvari, ki jih bomo morali spodbujati. Sicer pa na podlagi strategije, ki je bila sprejeta lani, pripravljamo na ministrstvu tudi akcijski načrt, s katerim bomo predvideli ukrepe za realizacijo teh ciljev v strategiji. Ta akcijski načrt bo opredeljeval prvo triletno obdobje v letu 2020 in tukaj so med drugim predvideni tudi ukrepi, ki ste jih že vi identificirali. V veliki meri so praktično identični, poleg že poznanih subvencij, ki jih dobivamo preko Eko sklada, sta tukaj oprostitev plačila letne dajatve, ki je že v veljavi, in znižanje bonitete z 1,5 % na 0,3 %, se pravi petino bonitete, to so predlogi, ki jih moramo še z Ministrstvom za finance urediti. Vse te olajšave pri parkiranju, uporabi tretjega voznega pasu in tako naprej, kar so tudi priporočila, ki so bila že dana [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat, izvolite, dopolnitev.
Hvala lepa. Gospod minister, želim vam dati možnost, da še nadaljujete. Vesel sem, da ste nekaj mojih predlogov identificirali kot koristne. Tukaj vas želim spodbuditi, kljub temu da nekateri ocenjujejo, da strategija ni ambiciozna, je za mene pravzaprav najpomembnejši akcijski načrt. Ta pa mora biti ambiciozen in tukaj imate mojo podporo, zares ambiciozen akcijski načrt za e-mobilnost v Sloveniji. Diskusijo bom nadaljeval z ministrico za finance, in sicer glede sprememb Zakona o davku na motorna vozila. Tukaj imam nekaj rešitev, pokažem tudi na nekaj anomalij in rečem, narobe svet. O tem bo treba razmisliti na Ministrstvu za finance in pričakujem njen korekten odgovor. Morda za vas še glede mojega predloga spremembe Zakona o motornih vozilih. Čisto na kratko želim opisati rešitev, ki bi zahtevala spremembo Zakona o motornih vozilih. Po zgledu Avstrije, gospod minister, naj se v zakonu omogoči rešitev, kot jo tam poznajo že dolgo, Avstrijci namreč. Omogočili bi torej registracijo dveh avtomobilov z enimi registrskimi tablicami. Primer: avstrijskemu državljanu, ki ima v lasti dve vozili, ker lahko uporablja le eno vozilo hkrati, avstrijska zakonodaja omogoča, da lahko registrske tablice prestavi z enega na drugo vozilo, registracijo in zavarovanje pa plačuje za dražjega. Se pravi, samo za eno vozilo. Tukaj bi želel, gospod minister, da se tudi do tega predloga opredelite. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Bojim se, da bom ministrici ves čas pobral, ne vem, ali se bo na novo odmerjal. Glede tega akcijskega načrta lahko samo še to povem, da so to ravno stvari, ki jih zdaj usklajujemo z Ministrstvom za finance, tako da pričakujem, da bo v kratkem času zadeva tudi obravnavana in sprejeta na Vladi. Glede predloga, ki ga omenjate, da bi za dve vozili imeli eno registracijo po zgledu, kot ga imajo v Avstriji, moram reči, da je to dokaj edinstvena rešitev v Evropski uniji, ki povzroča kar nekaj težav, tako da temu nismo preveč naklonjeni oziroma nismo naklonjeni. Gre predvsem za primere, kjer se skuša recimo ob redni registraciji reševati še problematika nekega starodobnika, kar imamo pri nas urejeno z možnostjo zelo ugodne registracije za starodobna vozila. Tako da niti ne vidim neke dodane vrednosti v tej na nek način nepregledni situaciji, ko se evidence mešajo. Poleg tega vem, da so s tem povezane tudi neke specifične rešitve glede uporabe vinjet in tako naprej. Skratka, gre za res specifično rešitev, ki jo uporabljajo v Avstriji, in tej rešitvi nismo naklonjeni. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Jožef Horvat, postopkovno. Prosil bi vas tudi, da se opredelite do načina odgovora gospe ministrice, ki je ni.
Gospod minister, rad bi se vam zahvalil za ta dialog. Ravno zaradi tega, ker ste rekli, da imate zdaj intenzivne pogovore z Ministrstvom za finance, ocenjujem, da bi bila razprava v Državnem zboru, ki jo predlagam, kar mi omogoča poslovnik, zelo koristna za Vlado, torej za vas in Ministrstvo za finance, da dejansko slišite tudi, kaj mislijo poslanci o e-mobilnosti, o tem, kakšen promet si želimo leta 2030. Slovenija je znana po tem, da je zelena destinacija. Tudi zaradi tega imamo v Sloveniji vsako leto več turistov in moramo skrbeti, da to ohranimo. Zakaj ne bi bili tudi pri elektromobilnosti med prvaki znotraj Evropske unije? Poleg tega moramo tudi vedeti, da bodo nekatere države po letu 2030 prepovedale vstop z vozili, ki imajo bencinske motorje oziroma dizelske motorje. Znotraj Evropske unije imamo nekatere dobre prakse in bi jih kazalo implementirati tudi v naših rešitvah, torej v tem akcijskem načrtu in pri eventualni spremembi določenih zakonov. Mene navdušujejo rešitve, ki so sprejete na Norveškem. Tam imajo veliko nafte in močno stimulirajo državljane, da dejansko kupujejo električne avtomobile. Takšne politike bi si sam želel tudi pri nas. Verjamem, da bi – zdaj ko smo pravzaprav pred volitvami, da ne bi razmišljali samo o štiriletnem volilnem programu ali pa o nekih cukrčkih, ki jih kdo v predvolilnem času populistično obljublja, da bi bil dejansko v tem času tudi en temeljit razmislek tukaj v Državnem zboru o prihodnosti, kakšna bo Slovenija čez deset let, kakšna bo Slovenija leta 2030. In v ta kontekst bi želel postaviti tudi razpravo o elektromobilnosti, gotovo bi Vladi pomagala pri izdelavi akcijskega načrta, da bo, in to si želim, čim bolj ambiciozen. Vam pa želim tu veliko uspeha, predvsem pri pogajanjih z drugimi resorji.
Hvala lepa, gospod Jožef Horvat. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Gospod Marko Ferluga bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču ter ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman, ki pa veste, da je upravičeno odsotna. Izvolite, gospod Ferluga.
Hvala za besedo. Dober večer še zadnjim trem mohikancem in ministru! Tole je en zanimiv članek iz 13. decembra 2017, in sicer Pazite se delavcev »elektra«. Gre sicer za enega od člankov v Žurnalu24. Ne bi šel v to, kje se začne ta zgodba, izpostavljena so bila naslednja dejstva. Elektro Primorska je zaradi evropske direktive, da se loči tržno dejanje od distribucijskega, ustanovilo podjetje E3, kar ni sporno. Podjetje E3 pa električne energije ne prodaja neposredno, temveč je za to sklenilo pogodbo s še enim podjetjem, Etrad3. Vse skupaj bi še nekako šlo, če se ne bi to zadnje podjetje ukvarjalo z akviziterskim delom, tukaj je tudi že Tržni inšpektorat ugotovil neke zavajajoče poslovne prakse, ampak to ni bistveno. Bistveno je to, da to zadnje podjetje sodeluje z nekim podjetjem v davčni oazi in se na ta način, bi lahko rekel, skoraj izogiba davka in dohodnine v Sloveniji. Tukaj je bilo odprtih več takih vprašanj. Zato mene zanima, s strani Ministrstva za infrastrukturo in s strani Ministrstva za finance, bom prosil potem tudi za odgovore v pisni obliki, da razjasnita okoliščine naslednjih dejstev. Prvič, da se Elektro Primorska na te navedbe in ta članek sploh ni odzvala in ga ni niti zanikala niti nič. In drugič, da Elektro Primorska, ki je v 80-odstotnem lastništvu Republike Slovenije, sodeluje s podjetjem, ki ima sedež v davčni oazi. Tretjič, kako se namerava država glede na tako imenovano korporativistično upravljanje in vse te visoko leteče besede lotiti poslovanja v svojih firmah, sploh kar se tiče poslovanja s podjetij z davčnimi oazami, ker dobro vemo, da evropski predpisi preprečujejo, da se sodeluje s podjetji, da ne govorim o tem, da so ta podjetja dejansko izven dosega naših. Kako komentirajo poslovodstvo družbe, nadzorni svet omenjene družbe in SDH in kako se bodo odzvali na to problematiko? Ker če bomo s takimi praksami nadaljevali, potem uboga Slovenija. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Hvala lepa za postavljeno vprašanje. Tudi tukaj odgovarjam v kombinaciji z ministrico za finance, in če mi je prej pri pojasnjevanju problematike električne mobilnosti zmanjkovalo časa, bom pa tukaj zelo kratek in računam, da bo večina pojasnil podana potem s strani ministrice za finance, kajti tudi mi smo za to problematiko izvedeli iz časopisnih člankov, sami o tem nismo bili kako drugače obveščeni. Tudi sicer Ministrstvo za infrastrukturo, kot vam je verjetno poznano, ni pristojno za lastniško oziroma korporativno upravljanje družbe Elektro Primorska, za to je po zakonu pristojen Slovenski državni holding. Tako da prepuščam te odgovore njihovi pristojnosti. Kolikor pa vem, so v zvezi s problematiko, ki je bila omenjena v članku, pristojni organi, to so Tržni inšpektorat, FURS pa, mislim da, tudi Urad za preprečevanje pranja denarja sprožili ustrezne postopke. Računam na to, da bodo pristojne institucije opravile svoje delo, kar pa se tiče aktivnosti, ki so povezane s korporativnim upravljanjem pa tudi preko družbe SDH, računam, da bodo te informacije s strani nadzornih svetov družb podane javno in da bodo, jaz sem prepričan, uspeli zanikati navedbe, ki so bile v medijih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zadnje vprašanje. Gospod Luka Mesec bo postavil vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar, ki je upravičeno odsotna. Izvolite, gospod Mesec, prosim vas tudi, da se opredelite do načina odgovora.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Mislim, da sem zadnji na vrsti. Želel bi, da mi ministrica odgovori ustno na naslednji seji. Imam vprašanje glede žice na meji. V Levici smo do postavitve žice kritični že cel mandat. To je barbarski projekt, s katerim se je na žalost trenutna vlada zapisala v zgodovino te države, na drugi strani je to projekt, ki še zmeraj otežuje življenja ljudi na meji. Iz obmejnih občin s Hrvaško slišimo, kakšne težave imajo, od tega, da čolnarji ne morejo dostopati do vode, do tega, da omejuje turizem in da zadnjič v neki občini menda niti gasilci niso mogli do vode zaradi tega, ker niso imeli ključev od panelne ograje, in tako naprej. Hkrati pa se plačuje košnja okrog žice, kmetom se še vedno vrača nadomestilo za zemljišča, ki jih žica zaseda. Moji vprašanji sta: Kdaj namerava Ministrstvo za notranje zadeve to žico odstraniti? Ali lahko pričakujemo korake proti temu še pred iztekom mandata te vlade? Hvala.
Hvala lepa. Ministricam in ministrom ter generalni sekretarki Vlade se zahvaljujem za podane odgovora. S tem prekinjam 1. točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 23. januarja, ko bo Državni zbor odločal o sklepih. Prekinjam tudi 37. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Vsem skupaj želim prijeten večer.