Sada prelazimo na najavljenu točku dnevnog reda za današnju sjednicu, a to je 9. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija, s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 730. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Hitni postupak primjenjuje se u skladu s člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje, Odbor za europske integracije i Odbor za rad i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Želimir Janjić, državni tajnik u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Dopustite da vam u kratkim crtama kažem o kojim se izmjenama radi kada je riječ o ovom Konačnom prijedlogu zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija. On se donosi radi usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije, a to je vezano uz poglavlje 3. pravo poslovnog nastana i sloboda pružanja usluga, a sastavljen je u skladu sa Direktivom 2005/36 Europske zajednice, odnosno Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. godine o priznavanju stručnih kvalifikacija. Direktivom se osobama koje su stekle stručne kvalifikacije u jednoj od država članica jamči pristup istoj profesiji i ista prava prilikom obavljanja te profesije u drugoj državi članici kao i državljanima te države članice. Cilj je direktive poboljšanje pravila važećih sustava priznavanja kvalifikacija u svjetlu iskustava, te istovremeno održanje načela jamstva slobode, poslovnog nastana koje su ugrađene u te sustave. Priznavanjem stručnih kvalifikacija država članica, domaćin nositelju kvalifikacije omogućava pristup reguliranoj profesiji za koju je osposobljen u matičnoj državi članici kao i obavljanje te profesije pod uvjetima koji vrijede za njezine državljane. Pod reguliranom profesijom podrazumijeva se profesionalna djelatnost ili skupina profesionalnih djelatnosti kod kojih je pristup i obavljanje, odnosno način obavljanja djelatnosti na temelju zakonskih akata odnosno podzakonskih ili drugih akata donesenih na temelju zakonskih ovlaštenja izravno ili neizravno uvjetovan posjedovanjem određenih stručnih kvalifikacija kao i profesionalna djelatnost ili skupina profesionalnih djelatnosti kojom se bave članovi strukovnih organizacija s profesionalnim nazivima. Ja ću ovdje podsjetiti, radi se dakle o sedam reguliranih profesija, a to su doktor medicine, doktor dentalne medicine, magistar farmacije, medicinska sestra opće zdravstvene njege, primalja, veterinar i arhitekt. Budući da se ovdje radi o ovih pet zdravstvenih zanimanja ovim se prijedlogom zakona otklanjaju nejasnoće odnosno pojašnjavaju odredbe koje se odnose na regulirane profesije u zdravstvu, te se zakonske odredbe u najvećoj mogućoj mjeri usklađuju s direktivom. Ovaj dokument radila su dva ministarstva, dakle stručnu podlogu je radilo Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi, a mi ovaj tehničko-pravni dio. Slijedom svega navedenoga odredba članka 25. stavka 7. koja se odnosi na automatsko priznavanje inozemne obrazovne kvalifikacije primalje mijenja se na način da se ovom odredbom zakona upućuje na odgovarajuću odredbu direktive vezano uz uvjete za automatsko priznavanje obrazovne kvalifikacije primalje umjesto navođenja predmetnih uvjeta u zakonskom tekstu. U članku 29. zakona dodaju se nove odredbe kojima se propisuje kako Republika Hrvatska u svrhu obavljanja djelatnosti opće obiteljske medicine priznaje stečeno pravo doktoru medicine koji ima pravo obavljati djelatnost liječnika u općoj obiteljskoj medicini. U okviru sustava zdravstvene zaštite Republike Hrvatske u trenutku pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji, te koji su uvjeti za to priznavanje. Stečeno pravo doktoru opće obiteljske medicine priznaje se na temelju važećeg odobrenja za samostalan rad izdanog od Hrvatske liječničke komore sukladno Zakonu o zdravstvenoj zaštiti i Zakona o lječništvu, a daljnji uvjet jest to da navedena osoba ima poslovni nastan u općoj, odnosno obiteljskoj medicini u Republici Hrvatskoj na dan pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Također ovim prijedlogom zakona propisuje se sadržaj potrebe za liječnika u općoj, odnosno obiteljskoj medicini koju izdaje Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi Republike Hrvatske. Naime, Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi izdavat će potvrdu ako ju podnositelj zatraži a potvrda će potvrđivati sljedeće da je ta osoba završila sveučilište, studij medicine, da je stvarno i zakonito radio u djelatnosti opće odnosno obiteljske medicine u primarnoj zdravstvenoj zaštititi u svojstvu zaposlene ili samozaposlene osobe, da je imao poslovni nastan u Republici Hrvatskoj sve do datuma prijama Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije. Osim toga, sukladno prijedlogu Europske komisije ovim se prijedlogom zakona navodi kako osposobljavanje u posebnom stručnom usavršavanju i općoj medicini između ostalog sadrži i obavljen program s punom satnicom, ali se precizira da je trajanje takvoga programa najmanje tri godine. Dakako program mora biti proveden pod nadzorom nadležnih tijela Republike Hrvatske. Zaključno. Ovim se prijedlogom zakona uvode i izričajna i nomotehnička poboljšanja teksta zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija. Dopustite na kraju poštovane zastupnice i zastupnici da zahvalim svim članovima matičnoga Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu, a jednako tako i Odbora za zdravstvo u Hrvatskom saboru koji su dali vrijedne sugestije koje ćemo naravno imati na umu i u narednom periodu nastojati realizirati. Pa su tako predsjednik matičnoga odbora profesor Selem i potpredsjednik profesor Rajko Ostojić upozorili na promjene kurikuluma koje su naravno nužne. Jednako tako upozorili su na potrebu povećanja upisnih kvota radi toga što onoga trena kada postanemo članica Europske unije za očekivati je da će se neke od ovih reguliranih profesija naći i u nekim drugim zemljama, tako da moramo voditi računa o tomu da spremno dočekamo moguće djelomično osipanje kadra. Jednako tako moguće je da ćemo posebno kada je riječ o liječnicima, da ćemo imati one koji će možda čak koristiti i vikend, pa otići u neke druge zemlje, a onda u našemu samome zdravstvu ne bi bilo baš najzgodnije jel da to dočekamo nespremni. Jednako tako upozoreno je i na to da obzirom recimo da na medicini u Zagrebu imamo i studij na engleskom jeziku, upozoreno je da, ne toliko u prve tri godine, ali već u četvrtoj godini da postaje pomalo problem poznavanje hrvatskoga jezika, ali ja vam ovdje moram reći da imamo sjajnu suradnju sa Filozofskim fakultetom, koji u okviru kroatike sve strance koji žele poučava hrvatskome jeziku i to vrlo uspješno, dakle to su programi koji su onda okrenuti i ovakvim studentima. Jer onoga trena kada liječnik, budući liječnik dolazi na četvrtu godinu, on je u situaciji da razgovara sa pacijentima, naravno da svi pacijenti neće znati razgovarati na engleskom jeziku, pa je stoga nužno potrebno puno bolje poznavanje, njegovo poznavanje hrvatskoga jezika. Dakle i o tomu ćemo itekako voditi računa. I ovdje moram reći, da kada je riječ o ovim profesijama, da ne dočekujemo nespremni ulazak u Europsku uniju, i kada je riječ o medicinskim sestrama opće zdravstvene njege, neće nam se dogoditi ono što se dogodilo Poljacima, što se dogodilo Slovacima, nego smo zapravo njihova stečena prava osigurali u okviru pregovora iz poglavlja 3. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Žele li odbori uzeti sudjelovanje u radu? Da. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, uvažena zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu je na svojoj 39. redovnoj sjednici održanoj 6. travnja razmotrio prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama, i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija. Odbor je ovo razmotrio kao matično radno tijelo. Uvodno obrazloženje dao je predstavnik predlagatelja, koji je istaknuo da se predloženim zakonom usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske s direktivom Europskog Parlamenta o priznavanju stručnih kvalifikacija, u segmentu koji se odnosi na regulirane profesije u zdravstvu. U raspravi članovi odbora ukazali su na određene probleme koji se odnose prije svega na nedostatak adekvatnog broja liječnika doktora medicine, doktora medicine specijalista, i primalja u Republici Hrvatskoj. K tome prema iskustvima nekih europskih zemalja uočeni su i trendovi trajnih i povremenih odlazaka doktora medicine iz matične zemlje u drugu zemlju, članicu Europske unije, što bi dakle moglo predstavljati velike probleme poglavito prilikom ulaska Hrvatske u Europsku uniju. S tim u svezi prijedlog je članova odbora da se navedeni problemi mogu riješiti prije svega povećanjem upisnih kvota na visoko školskim ustanovama i fakultetskim ustanovama. Nakon ove rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da se donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama, i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija.
Zahvaljujem. I Odbor za zdravstvo, uvaženi zastupnik Andrija Hebrang, predsjednik odbora. Izvoltie.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Odbor za zdravstvo je kao zainteresirano radno tijelo raspravljalo o Prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija s konačnim prijedlogom zakona. Odbor je u uvodnom obrazloženju prihvatio prijedloge predlagatelja, čiji je predstavnik objasnio osnovne razloge za provođenje izmjene i dopune postojećeg zakona. Kako je istakao predstavnik predlagatelja, određene izmjene su potrebne radi usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnom stečevinom Europske unije, vezano uz poglavlje 3. pravo poslovnog nastana i sloboda pružanja usluga, a sukladno direktivama Europskog Parlamenta i Vijeća Europe o priznavanju stručnih kvalifikacija. Za ovaj odbor kao poseban problem istaknut je mogući nedostatak liječnika nakon što ovaj zakon stupi na snagu. Osobama koje su stekle stručne kvalifikacije u jednoj od država članica Europske unije, predloženim zakonom se omogućava pristup istoj profesiji i ista prava prilikom obavljanja te profesije u drugoj državi članici, koja vrijede za njezine državljane. U skladu s prijedlogom Europske Komisije, priznaje se stečeno pravo doktoru medicine koji je imao poslovni nastan u općoj medicini u okviru sustava zdravstvene zaštite prije dana primanja Republike Hrvatske u Europsku uniju. U raspravi su članovi odbora ukazali na iskustva nekih europskih zemalja, novijih članica Europske unije, u kojima su uočeni trendovi povremenih i trajnih migracija doktora medicine iz matične zemlje u neku od drugih zemalja članica Europske unije. Takav trend mogao bi dovesti do zabrinjavajućeg nedostatka kvalitetnih kadrova medicine, istaknuto je u raspravi koja je uslijedila. Kao rješenje članovi odbora predložili su povećanje upisnih kvota na visoko školske i fakultetske ustanove, a u cilju obrazovanja što većeg broja kvalitetnih doktora medicine. Nakon rasprave članovi odbora su jednoglasno prihvatili prijedlog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodo državni tajnici, kolegice i kolege. Dakle čuli smo da se ovim zakonskim prijedlogom usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije, a vezano uz poglavlje 3. pravo poslovnog nastana i sloboda pružanja usluga, a sastavljena u skladu sa direktivom 2005/36 Vijeća i Parlamenta iz 2005. godine o priznavanju stručnih kvalifikacija. Dakle tom direktivom se jamči osobama koje su stekle stručne kvalifikacije u jednoj od država članica, pristup istoj profesiji, ista prava prilikom obavljanja te profesije u drugoj državi članici, kao i državljanima te države članice. A cilj direktive je poboljšanje naravno pravila važećih sustava priznavanja kvalifikacija u svijetlu iskustava, te istovremeno održanje načela jamstva slobode poslovnog nastana, koja su ugrađena u te sustave. U ovom zakonu je bilo rasprave dakle o reguliranim profesijama iz 2008. i 2009. i uvijek izaziva apsolutnu pozornost kao i sada, dakle budući je i Europska komisija izrazila da postoje određene nejasnoće u svezi određenih članaka, ali i naravno isto tako u svezi rečenog da i možebitnog dakle angažiranja reguliranih profesija u budućnosti iz EU na našem području, a i naših na velikom području EU. I u tom smislu su dakle, dakle idu te priznavanje stručnih kvalifikacija države članice. Domaćin nositelj kvalifikacija omogućava pristup reguliranoj profesiji za koju je osposobljen u matičnoj državi članici kao i obavljanje te profesije pod uvjetima koji vrijede za njezine državljane. A definicija dakle kaže da regulirana profesija se pod reguliranom profesijom se podrazumijeva profesionalna djelatnost ili skup profesionalnih djelatnosti kod kojih je pristup i obavljanje, odnosno način obavljanja djelatnosti na temelju zakonskih akata izravno ili neizravno uvjetovan posjedovanjem određenih stručnih kvalifikacija kao i profesionalna djelatnost ili skupina profesionalnih djelatnosti kojim se bave članovi strukovnih organizacija s profesionalnim nazivom. Dakle iz same definicije je razvidno da se radi o vrlo širokom području, a čuli smo koje su to regulirane profesije. Dakle, to su dr. medicine, dr. stomatologije, medicinska sestra opće njege, mr. farmacije, primalja, veterinar i arhitekt. I dakle, ovaj svaki od ovih profesija je izuzetno značajna i važna i u tom smislu su dakle uvedena dakle i glede razjašnjenja ovih određenih nejasnoća. A drugo, isto tako i dovodi se do izričajnih i nomotehničkih poboljšanja zakona. I u tom smislu je potrebito spomenuti dakle ovih nekoliko članaka. Dakle, članak 25. stavak 7. kojim se automatski priznaje inozemna obrazovna kvalifikacija primaljama i značaj primalja dakle u Europi je izuzetno značajan. Ali kod nas veseli da otprije kratkog vremena isto tako i kod nas je studij primaljstva u Rijeci i prvi kadrovi su i otamo već izišli. Jer znamo da evo u jednoj Nizozemskoj primjera radi navodim da tamo gotovo 30% poroda se obavlja u kućama, a u Hrvatskoj znači većina poroda se uglavnom obavlja u bolničkim ustanovama. Dakle, nadalje su važni članak 29. kojem se dodaju stavak 4. i 5., a glede reguliranja doktora opće medicine. Dakle, u odredbi članka 25. dodaju se novi stavci kojima se propisuje kako RH u svrhu obavljanja djelatnosti opće obiteljske medicine priznaje stečajno pravo dr. medicine koji je imao poslovni nastan u općoj obiteljskoj medicini u okviru sustava zdravstvene zaštite prije datuma prijema RH u EU. Propisuje se također kako će Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi RH izdati potvrdu za dr. medicine ako je podnositelj traži i sve što potvrda mora sadržavati. A čuli smo da mora sadržavati završen studij medicine, poslovni nastan sve je to predstavnik predlagatelja jasno razjasnio. A na temelju te potvrde onda bi Liječnička komora izdala licencu koji liječnici u Hrvatskoj dakle moraju redovito imati i obnavljati. Isto tako ovom se odredbom precizira kako osposobljavanje posebno stručno usavršavanje u općoj medicini sadrži između ostalog obavljen program sa punom satnicom u trajanju od najmanje 3 godine koji je proveden pod nadzorom nadležnih tijela RH. Na odboru je isto tako spomenuto i medicinske sestre su isto koje su izuzetno važne. I u tom smislu dakle priznaje se status medicinske sestre opće njege. Dakle, ulaskom Hrvatske u EU. Potrebno je možda spomenuti još i članak 35. koji se odnosi na rad mr. farmacije, dakle za koje poslove mr. farmacije je sposoban. I u svakom slučaju mi u klubu HDZ-a držimo da će ovim konačnim prijedlogom zakona biti otklonjene nejasnoće i naravno unaprijediti još dodatno ovaj prostor reguliranih profesija. Stoga ćemo ga podržati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HSS-a uvaženi zastupnik Stanko Grčić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Direktivom iz još 2005. godine jamči se osobama koje su stekle stručne kvalifikacije u jednoj od država članica pristup istoj profesiji i ista prava prilikom obavljanja te profesije u drugoj državi članici kao i državljanima te države članice. Znači, cilj direktive je poboljšanje pravila važećih sustava, priznavanja kvalifikacija u svjetlu iskustva te istovremeno održavanje načela jamstva slobode poslovnog nastanka koja su ugrađena u te sustave. Priznavanjem stručnih kvalifikacija država članica domaćin nositelju kvalifikacija omogućava pristup reguliranoj profesiji za koju je osposobljen u matičnoj državi članici kao i obavljanje te profesije pod uvjetima koji vrijede za njezine državljane. Pri tome se pod reguliranom profesijom podrazumijeva profesionalna djelatnost ili skupina profesionalnih djelatnosti kod kojih je pristup obavljanja, odnosno način obavljanja djelatnosti na temelju zakonskih akata, odnosno podzakonskih ili drugih akata donesenih na temelju zakonskih ovlaštenja izravno ili neizravno uvjetovan posjedovanjem određenih stručnih kvalifikacija kao i profesionalna djelatnost ili skupina profesionalnih djelatnosti kojom se bave članovi strukovnih organizacija s profesionalnim nazivom. Budući da je Europska komisija upozorila na nejasnoće u formulaciji pojedinih članaka zakona ovim se zakonskim prijedlogom otklanjaju navedene nejasnoće, odnosno pojašnjava odredbe koje se odnose na regulirane profesije u zdravstvu. Slijedom navedenog odredba članka 25. stavka 7. zakona koji se odnosi na automatsko priznavanje inozemne obrazovne kvalifikacije primalje mijenja se na način da se ovom odredbom upućuje na odgovarajuću odredbu direktive vezanu uz uvjete za automatsko priznavanje. Nadalje, a u skladu s prijedlogom Europske komisije o odredbi članka 29. zakona dodaju se nove odredbe kojima se propisuje kako RH u svrhu obavljanja djelatnosti opće obiteljske medicine priznaje stečeno pravo doktora medicine. Također, ovim se zakonskim prijedlogom propisuje sadržaj potvrde za doktora medicine koju izdaje Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi ukoliko takvu potvrdu podnositelj zatraži. Osim toga a sukladno prijedlogu Europske komisije ovim se zakonskim prijedlogom navodi kako osposobljavanje u posebnom stručnom usavršavanju u općoj medicini između ostalog sadrži i obavljen program s punom satnicom, ali se precizira da je trajanje takvog programa najmanje tri godine, te kako program mora biti proveden pod nazorom nadležnih tijela RH. Iz svega ovdje navedenog Klub zastupnika HSS-a podržava ovaj prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik Daniel MOndekar. Izvolite.
Hvala puno. Poštovani potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Ukratko tri minute o ovom zakonu. Klub SDP-a podržava donošenje ovog zakona. Radi se s jedne strane o usklađivanju, s druge strane radi se o tome da treba jamčiti pristup profesiji i da se treba stvoriti jednake uvjete za sve pogotovo kada se radi o reguliranju profesija u medicini. Dakle, stvarno najkraće. Ovaj zakon treba donijeti i ovaj zakon pogotovo sa ulaskom Hrvatske u EU ukazuje na zajedničko tržište rada koje nam slijedi ukazuje na zajednički prostor rada, zajednički prostor obrazovanja. Dakle, na mobilnost da li kroz školovanje ili da li kroz rad. Zato me ovo podsjeća kada pričam prvenstveno na visoko obrazovanje, na bolonjski proces, na ono što s njime dolazi. Ja bih bio najsretniji zaista najsretniji kada bi svaki hrvatski recimo student medicine mogao barem minimalno jedan semestra ili jednu akademsku godinu provesti njegdje vani i školovati se, ja bih bio najsretniji kada bi proces priznavanja najviše bio upravo na semestrima i akademskim godinama znajući da će ti mladi ljudi koji završe svoje školovanje ostati u ovoj državi i raditi kao dobri kvalitetni liječnici. Mi moramo biti spremni odmah sada da kažemo da bi ovaj sustav dobro funkcionirao, da bi naše visokoškolstvo dobro funkcioniralo, mi moramo olakšati birokratizaciju, dakle olakšati formu i početi brinuti o sadržaju. Nažalost, u našem visokoškolstvu imamo primjera izuzetno visoko kvalitetnih programa, imamo primjera ne baš toliko kvalitetnih, imamo reformu visokog školstva provedenu na feudalan način, ja sam to u više navrata već rekao i argumentirao u kojem se reformiralo visoko školstvo prema bolonjskom procesu na način da su često katedre svaka za sebe mali feud bili i to je nešto što se mora polagano početi mijenjati. Ali jednako tako sa članstvom u EU naši mladi ljudi dobit će šansu i da se školuju i da neko vrijeme rade vani, a naša je nada da će ipak u konačnici većina njih ostati u RH. I zato ovaj zakon koji je prije svega samo kanal, ali zaista samo jedan kanal za sustav priznavanja, treba otvoriti pitanje mjera, a to su mjere kojim ćemo poticati naše liječnike i da se školuju vani, možda ih i sufinancirati ali jednako tako poticati da ostanu raditi u RH, tako da ćemo stvoriti jedan kvalitetan sustav za liječnike, za sveučilišne profesore, za sve one mlade medicinare koji tu žele ostati raditi, da nam se ne ponovi i ne događaju stvari kao što se recimo sada događa u Splitu. Eto toliko kratko o zakonu. Hvala puno.
Zahvaljujem U ime kluba HDSSB-a uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodo državni tajnici, kolegice i kolege zastupnici. Točno je da ovim zakonskim prijedlogom o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija se htjelo unaprijed ne znamo koliko točno još godina ili mjeseci, ostvariti to da ono čemu teži EU, a to je tržište rada, mobilnost, da kažem djelatnika radne snage u ovim područjima o kojima se danas govori. Zatim ujednačeno obrazovanje po pitanju o čemu danas govorimo, medicinskih struka, dakle počevši od medicinskih sestara, primalja, liječnika obiteljske medicine, liječnika doktora specijalista, dentista, stomatologa kako se to kod nas zvalo i specijalizacija u stomatologiji i magistra farmacije uz ono što je već spomenuto a to su arhitekti i veterinari o kojima danas ne bih htio govoriti. Gospodin državni tajnik je rekao da će ovo iziskivati povećanje upisnih kvota na našim fakultetima, na našim visokoškolskim ustanovama. 5 do 6 godina koliko ja znam, traju pregovori s EU i koliko će još trajati također ne znam, da li u mjesecima ili godinama, nije ni bitno. Pa se pitam s obzirom na nedostatak koji je u Hrvatskoj više nego jasan, poglavito kod liječnika specijalista nekih struka, a to su pedijatri, kirurzi, anesteziolozi, dakle tijekom ovih pregovora znalo se da ćemo kad tad doći i do reguliranja profesija i znalo se da će doći do potrebe za upisnim kvotama, i znalo se da će zbog ovog da kažem engleski muvinga mobilnosti radne snage, vjerojatno doći i do povećanog odlijeva liječnika obiteljske medicine i čak što više specijalista prema zemljama EU. I sada jasno potrebno je povećati upisne kvote ili pak uvoziti da kažem ovako metaforički liječnike iz zemalja iz okruženja koje također nisu u EU, a priznali smo im pravo na profesiju, pa i pravo na rad u RH, dakle Bosna i Hercegovina, Srbija itd. ili zemlje tzv. EU regije kako to se izgovara, bez obzira da li se pisao naprijed YU ili pak EU regije Zapadni Balkan. Hoćemo li zamijeniti dio naših visoko specijaliziranih i školovanih kadrova sa ovim kadrovima koji će onda kada Hrvatska uđe u Europsku uniju jasno da će im biti primamljivo raditi u Hrvatskoj. Hoće li se dogoditi jedan europski change dakle u ovim strukama, u medicini, u stomatologiji, u primaljstvu. Jasno je da i osobno i kao klub HDSSB-a podržavamo ove izmjene i dopune zakona jer su zapravo znak i iščitava se da je to priznavanje naših stručnih kvalifikacija i pravo i pristup na rad u sadašnjih 27 zemalja Europske unije. Bez obzira na nedostatak već sad koji Hrvatska iskazuje broja ovih specijalista ima ustanova u kojima se politički zabranjuje rad bilo redovni ili dodatni specijalistima u Republici Hrvatskoj. Imamo primjer Nove Gradiške, Slavonskog Broda itd. gdje politika HDZ-a radi neumitno i nemilosrdno svoj politički posao koji dovodi do situacija u kojima se specijalisti proglašavaju nepotrebnima u tim ustanovama, i u bolnici u Gradišci i u bolnici u Slavonskom Brodu. Dakle, govori se ovdje da bi bilo dobro da neki od studija barem posljednje dvije godine ili tri godine budu, dakle nastava bude na engleskom jeziku što je dobro. Međutim, nije Europska unija jedino Engleska niti se u Europskoj uniji govori isključivo engleskim jezikom. Imamo grupu tzv. romanskih zemalja u kojima je i francuski ili talijanski, pa zatim njemački na drugoj strani germanskih jezika također, a i slavenskih, poljskih, čeških. Dakle, ako se naš liječnik zaposli u Francuskoj, a govori engleskim jezikom teško da će tamo uspjeti kao liječnik. Također je dobro ono što je gospodin državni tajnik rekao da na našem Filozofskom fakultetu postoji mogućnost osposobljavanja ovih stručnih kadrova da usvoje hrvatski jezik u onoj mjeri u kojoj je potrebno za pristup radu. Dakle, eto ipak su nam ovi iz EU regije Zapadni Balkan, bez obzira kako to pisali YU ili EU čita se "ju", oni su nam jezički ipak nešto bliži pa se bojim da će upravo doći do ovakve fluktuacije ovih visoko stručnih kadrova, dakle liječnika, stomatologa, primalja i svih ovih koji su ovdje navedeni da bez iznimke sa istoka ili jugoistoka Europske unije, dakle Hrvatske prema zapadu, a opet sa ovoga EU regije Zapadni Balkan, istoka prema Hrvatskoj pa ćemo dobiti sasvim drugačiju sliku zaposlenika u zdravstvu u Republici Hrvatskoj. Povećane upisne kvote, ponavljam, bojim se da je za to pomalo kasno i sad ako povećamo upisne kvote za jesen 2011. liječnici obiteljske medicine, doktori će izići za 6 godina, ako budu redovni, dakle najredovniji. Specijalisti, specijalizacije traju kako koja, kirurgija 4 godine, urologija 5 godina, neurokirurgija 6 godina pa onda možete misliti ili možemo si misliti kada će to Hrvatska s obzirom da … [[Ne razumije se.]] će biti priznate te kvalifikacije i te specijalizacije i studiji ostvariti dakle broj potrebnih kadrova koji su potrebni Republici Hrvatskoj. No ja ću gospodina državnog tajnika izravno pitati u svezi članka 54. navedenog ovdje u materijalu koji kaže da Republika Hrvatska priznaje potvrdu iz članka 29. Zakona koja je izdana od nadležnog tijela države članice EU državljaninu države članice EU. Ministarstvo nadležno za zdravstvo Republike Hrvatske izdat će potvrdu u skladu s člankom 29. ovoga zakona hrvatskim državljanima radi obavljanja djelatnosti opće obiteljske medicine u primarnoj zdravstvenoj zaštiti Republike Hrvatske. Dakle, je li uvjet da se izda ovo rješenje rad u primarnoj zdravstvenoj zaštiti u trajanju od 3 godine. Pa se pitam koji je to liječnik, pogotovo u ovo novije vrijeme, ja sam radio 5 godina u primarnoj zdravstvenoj zaštiti i to mi je bio uvjet da dobijem specijalizaciju, to je u onom sustavu trule Jugoslavije. Pitam se koji danas to specijalist ima, kome se postavlja uvjet da radi 3 godine u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Toga nema više. Pa se pitam tko je od liječnika radio 3 godine u primarnoj zdravstvenoj zaštiti osim gospodina Milinkovića, on radi i dalje u primarnoj. Tako da je malo čudno, evo ja se nadam da ćete mi gospodine državni tajniče objasniti tu stvar, dakle postavlja li se uvjet za ovakvu potvrdu 3 godine rada u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Uz sve ove postavljene dvojbe i izražene dvojbe i određene kritike, dobronamjerne i u dobroj vjeri s moje strane, klub HDSSB-a će prihvatiti ovaj zakonski prijedlog. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi u pojedinačnoj raspravi je uvaženi zastupnik Šima Đurđević. Izvolite.
Poštovani i uvaženi gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Zakon o reguliranju profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija donesen je radi usklađivanja zakona Republike Hrvatske s pravnim stečevinama Europske unije, a vezano uz poglavlje 3.-Pravo poslovnog nastana i sloboda pružanja usluga, a sastavljen je u skladu sa Direktivom Europskog Parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. godine o priznavanju stručnih kvalifikacija. Cilj je direktive poboljšanje pravila važećeg sustava priznavanja kvalifikacija u svjetlu iskustava, te istovremeno održavanje načela i jamstva slobode poslovnog nastana koja su ugrađena u te sustave. Budući da i Europska komisija kao što je ovdje već bilo izrečeno upozorila na nejasnoće u formulaciji pojedinih članaka zakona ovim se zakonskim prijedlogom otklanjaju navedene nejasnoće odnosno pojašnjavaju odredbe koje se odnose na regulirane profesije u zdravstvu. Ovdje se radi u ovim izmjenama i dopunama zakona o sedam reguliranih profesija. Ali kolegice i kolege dozvolite da se baziram samo na dvije koje su po meni bitne. Bitne su sve ali po meni da se ne ponavljamo, se obazirati na ove dvije. Odredba članka 25. stavak 7. zakona koji se odnosi na automatsko priznavanje inozemne obrazovne kvalifikacije primalje mijenja se na način da se ovom odredbom upućuje na odgovarajuću odredbu direktive vezano uz uvjete za automatsko priznavanje. I članak 29. kao što je ovdje već rečeno dodaju se članci 4. i 5. U odredbi članka 29. Zakona dodaju se nove odredbe koje se propisuju kako Republika Hrvatska u svrhu obavljanja djelatnosti opće obiteljske medicine priznaje stečeno pravo doktoru medicine koji je imao poslovni nastan u općoj obiteljskoj medicini u okviru sustava zdravstvene zaštite prije datuma prijama Republike Hrvatske u članstvo Europske unije. Također, ovim se zakonskim prijedlogom propisuje sadržaj potvrde za doktora medicine koju izdaje Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi ukoliko takvu potvrdu i zatraži podnositelj. Sukladno prijedlogu Europske komisije ovim se zakonskim prijedlogom navodi kako osposobljavanje u posebnom stručnom usavršavanju u općoj medicini između ostalo sadrži i obavljen program s punom satnicom. Ali se precizira da je trajanje takvog programa najmanje tri godine, te kako program mora biti proveden pod nadzorom nadležnih tijela Republike Hrvatske. Zbog svega do sada iznesenog podržavam Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznanju inozemnih stručnih kvalifikacija s konačnim prijedlogom zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija koji u svojih devet članaka rješava po meni smatram dvije važne stvari. Prvo je kako nosi oznaku P.Z. znači usaglašavanje sa pravnom stečevinom Europske unije. Naime, u njemu se uklanjaju one nejasnoće na koje je ukazala Europska komisija, u zakonu koji smo mi inače donijeli 2009. godine a kao mjerilo poglavlja 3. Pravo poslovnog nastana i slobodnog pružanja usluga. I ono drugo zbog čega je važan ovaj zakon, a to je da se izmjenama i dopunama ovoga zakona omogućava i jamči i našim profesijama reguliranim, a ovdje se u ovih devet zakona sve se izmjene i dopune odnose na zdravstvenu struku, da im se jamči jednak pristup i priznavanje kvalifikacija u ostalih 27 članica Europske unije onoga trenutka kad Hrvatska uđe u punopravno članstvo u Europskoj uniji. Ono što bih rekla ovdje da se slažem sa zaključcima koje su iznijeli ovdje predsjednici i potpredsjednici kako matičnog tako i zainteresiranih odbora, a to je da se zalažem za povećanje upisnih kvota na medicinskim fakultetima jer smo svjedoci da nam i danas, dakle dok nismo punopravna članica Europske unije svjedoci da nam nedostaje doktora medicine. Ovdje ću iskoristiti priliku i odlučno odbiti ono što je rekao kolega Grubišić, da se u Slavonskome Brodu i Novoj Gradiški specijalisti, liječnici specijalisti proglašavaju nepotrebnima. On zna zašto je on to rekao. Ja ću vam reći da brodska bolnica ima 150 specijalista, ima 61 specijalizanta i u ovoj godini traži novih 18 specijalizacija. Ono čega smo svi svjedoci je činjenica da Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi svjesno ove situacije odobrava i veći broj specijalizacija na razini godine negoli što recimo Brodsko-posavska županija dobije nazovimo to domicijelnih liječnika. Ali moramo priznati da u posljednje vrijeme je veći interes doktora medicine koji traže specijalizacije i javljaju se, dakle iz ostalih dijelova Hrvatske i javljaju se na natječaje koje raspisuju zdravstvene ustanove u Slavoskome Brodu, dakle u Brodsko-posavskoj županiji. Dakle, ni u kom slučaju nije točno ono što je rekao kolega Grubišić, a možda bi bilo dobro progovoriti što pojedinci u dodatnome radu na dežurstvima rade i čime se bave. Dakle, da se vratim na prijedlog ovoga zakona. Zakon ću podržati i hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kao i moje kolege prije ja taj slučaj unaprijed najavljujem moju potporu ovom prijedlogu zakona. On je ne samo dakle usklađivanje sa zakonodavstvom Europske unije pa je kao takav i poslan u žurnu proceduru. Istodobno je on na svoj način zapravo i poticaj kvaliteti obrazovanja, kvaliteti koja se može mjeriti prilikom stjecanja određenih kvalifikacija. Radi čega? Radi toga što ulazak sutradan u Europsku uniju zapravo je ulazak na određeni način ako gledamo sa stajališta kvalitete na razinu više. Dakle, ako ulazimo u taj prostor i ako otvaramo taj prostor, dakle stručnjacima sa cijelog prostora Europske unije dakako da ni tamo nije posve ujednačena ta razina ali se teži, dakle izjednačiti tu kvalitetu onda na određeni način konkuriramo na tom prostoru. Imajući u vidu da smo doista malobrojan narod, na žalost u odnosu na ogroman broj stanovnika na prostoru Europske unije onda nam je u svakom slučaju voditi odmah i sad račun i brigu o našoj profesiji, o našoj izobrazbi naših stručnjaka. Dakle, u ovom konkretnom slučaju više se obraćam prema medicinskoj struci odnosno liječnicima, medicinskim sestrama itd. S druge strane i na našem odboru je naglašen problem odljeva kadrova, mogućeg odljeva kadrova s našeg prostora, radi toga što je hrvatska medicina, odnosno hrvatski stručnjaci su cijenjeni, imamo možemo slobodno kazati izvanredno obrazovanje i koje producira izvanredne stručnjake. S druge strane postoji opasnost da na prostor Hrvatske možda ipak dođu i oni koji nisu u toj mjeri stručni, ali nama je na određeni način već sada o tome misliti, i stoga populariziranje studija medicine, dakle privlačenje mladih ljudi i kvalitetnih da studiraju medicinu, zatim više upisa i planiranje više upisa na naše fakultete može biti jedan od odgovora. Ja nikako ne bih zanemario još jedan izvor iz kojeg mi možemo na određeni način crpsti i osigurati dodatno još medicinski kadar, odnosno naše liječnike, pa ako treba i sestre iako je Hrvatska bila poznata do sda na žalost prije svega po izvozu medicinskog osoblja u zemlje Europske unije, je i hrvatsko iseljeništvo. Dakle zamislite koliko liječnika ovog časa stručnjaka na različitim, u različitim dijelovima svijeta radi u bolnicama, na sveučilištima, i ima hrvatske korijene, ima simpatije prema Hrvatskoj, govori hrvatski jezik, i na određeni način sutradan ulaskom Hrvatske u Europsku uniju Hrvatska postaje još više zanimljiva upravo tim ljudima. Prema tome dakle voditi nam je o tome računa, kao što nam je voditi računa i o tome da već sada na određeni način moramo prevenirati i problem odljeva stručnjaka, npr. sa prostora Bosne i Hercegovine u hrvatski zdravstveni sustav, prije svega mislim tu na hrvatske državljane s prostora Bosne i Hercegovine, i onda u tom slučaju zapravo ustanove koje su između ostaloga od jednog, ne samo javnog zdravstvenog po sebi značenja, nego i nacionalnog značenja ostaju bez vodećih, bez važnih stručnjaka i stoga zapravo potpora institucijama zdravstva u Bosni i Hercegovini, sad prije svega mislim na Federaciju, i na one zdravstvene ustanove kojima gravitira prije svega hrvatski … [[Govornik se ne razumije.]] svog prvorazrednog interesa, i stoga Republika Hrvatska i izdvaja određena sredstva i sada i upućuje ih i prema kliničkoj bolnici u Mostaru i ostalim zdravstvenim ustanovama u Hrvatskoj, ali i izdvaja i određena sredstva za liječenje hrvatskih državljana iz Bosne i Hercegovine. Mislim kad god se spominje ova tema, da je vrlo važno kazati da je to izravna zapravo potpora istovremeno i Bosni i Hercegovini, stoga što sve zdravstvene ustanove o kojima sada govorim su zapravo otvorene za sve ljude kojima je potrebna pomoć i od te pomoći iz Republike Hrvatske imaju svi skupa pomoć. S druge strane pomoć državi hrvatskoj je također sama po sebi imajući stabilnost u Bosni i Hercegovini zapravo je svojevrsna prednost i stabilnost Republike Hrvatske. Ja bih ovdje na koncu mog ovog izlaganja zapravo pohvalio rad Ministarstva zdravstva, i ovdje nazočnog gospodina državnog tajnika, koji je zapravo u jednom mukotrpnom ja bih tako kazao pregovaranju sa Europskom unijom osigurao, pazite osigurao da naše sestre budu jednako vrednovane na cijelom prostoru Europske unije i da nemaju one probleme koje su imale neke članice Europske unije, nove članice Europske unije, stoga jer njihovi pregovarači nisu uspjeli ispregovarati ono što je se trebalo ispregovarati. Dakle moja pohvala Vladi Republike Hrvatske, pohvala ministarstvu nadležnome, da je na taj način vodilo pregovore, da je osiguralo da zapravo europski cijeli prostor za sve naše stručnjake bude prostor u kojemu će biti jednako ocijenjeni i jednako vrednovani. Na koncu i s tim zaključujem, još jedanput moja potpora ovom prijedlogu zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Rajko Ostojić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodo državni tajnici. Dakle kao što su i prethodnici rekli od 7 profesija 5 je zdravstvenih, i ono što nas mora brinuti, nas danas u Hrvatskoj je da od tih 5 zdravstvenih profesija samo o jednoj smo već danas sa istim brojem kao što je europska zajednica 15, dakle stari članovi europska zajednica 12 novi članovi. Dakle imamo ukratko već danas u Hrvatskoj manjak liječnika, manjak sestara, manjak primalja, manjak farmaceuta, već danas na određeni broj stanovnika, samo smo po broju liječnika doktora stomatologije danas zajedno u prosjeku Europske unije. Svi prethodnici su rekli da je ovo pohvala Ministarstvu zdravstva, ja se pridružujem Ministarstvu znanosti, i bilo bi super kad bi Ministarstvo pravosuđa radilo slično u pregovaranju sa Europskom unijom, onda ne bi strepili da li ćemo završiti u lipnju ili ne u lipnju pregovore sa Europskom unijom. Međutim s obzirom na prvu činjenicu, postavlja se jedan veliki problem. Prvo će se desiti problem koji se desio u tranzicijskim zemljama, poglavito u Poljskoj, Češkoj, fenomen letećih doktora. Dakle ljudi su radili u Krakowu, u Varšavi, ponedjeljak do petak, petak u 17 sati su sjeli na low budžet avione … [[Govornik se ne razumije.]] , otišli u Ujedinjeno Kraljevstvo, London, Pariz, radili tamo cijelu subotu, nedjelju, i negdje kasno u ponedjeljak ujutro, odnosno rano u ponedjeljak ujutro 3, 4 se vraćali u Krakow, Varšavu, Prag, Peštu, i nastavili raditi svoj posao. Nazvani su leteći doktori jer su dakle svoj vikend, vrijeme kad trebamo odmarati i pripremati se za radni tjedan, provodili zbog loših malih plaća, kao što imaju danas naše medicinske sestre i naši liječnici, zarađujući kruh u inozemstvu. To je prvi problem. Drugi problem da će se jedan određeni dio naših liječnika, ako im danas ne pružimo uvjete, barem vrhunske, a svi su vrhunski u kliničkim bolnicama, i u županijskim bolnicama, ako im ne pružimo adekvatne uvjete otići jednostavno, ako smijem reći trbuhom za kruhom. Otići će u Sloveniju, otići će u Austriju, Francusku ili Englesku, zavisnosti od njihovog jezičnog područja kojem pripadaju, i definitivno će se desiti taj pomak naših liječnika prema zapadu, jer je hrvatska medicina, hrvatske sestre, hrvatski biokemičari poznati i priznati u svijetu. Što će se desiti? Dakle već danas imamo manjak liječnika, sestara, primalja i farmaceuta, odlaskom naših liječnika u inozemstvo desit će se daljnji nedostatak zdravstvenog kadra i visoko vjerovatno pomak sa istoka u Hrvatsku. Zato je važno ne samo priznavanje naših liječnika u inozemstvu, nego priznavanje onih liječnika koji će raditi u Hrvatskoj, što za sada se relativno korektno radi. Ja preporučam dakle da se napravi i rigorozniji i pismeni ispit i rigorozniji ispit po starom što kažem ono … [[Govornik se ne razumije.]] diplome, pod starim nazivom. Medicinski fakultet u Zagrebu je prvi Medicinski fakultet, prvi fakultet hrvatskih sveučilišta, svih sveučilišta koji je uveo studij na engleskom jeziku. I meni je zadovoljstvo na Rebru, a obzirom da je to osnovna nastavna baza za studij na engleskom jeziku danas … govoriti engleski i francuski, sresti i razgovarati sa ljudima, studentima iz Kanade, Amerike, Francuske, Velike Britanije. I tu se otvara drugi problem, lako je sa tim kolegama govoriti prve 3 godine kad su oni na Šalati, kad su na predklinici jer gledaju anatomiju, fiziologiju, biokemiju. Dešava se problem kad dođu meni na kliniku, kad dođu na rad s pacijentima. Dakle, oni sjajno govore engleski jezik,ali ne govore hrvatski. Osnova medicine je medicina, klinička medicina učenje uz postelju pacijenta – bed side teaching. Dakle, ja sam već preporučio državnom tajniku da prenese ministru Fuchsu upravo to. Studenti, jer već je organizirano na Filozofskom fakultetu, studenti koji dolaze studirati na engleskom jeziku na hrvatskim sveučilištima moraju imati obavezu interaktivnog barem učenja hrvatskog jezika u onom smislu da im pruža osnovne informacije. Drugim riječima mi imamo sad problem što moramo naći naše pacijente koji znaju engleski da bi dakle liječnici, studenti iz inozemstva mogli uopće razgovarati, uzimati anamnezu raditi lege artis pregled itd. Dakle, problem je vrlo slojevit, vrlo kompleksan i taj problem će biti s dana u dan sve veći i veći. Otvaranje studija na engleskom jeziku je pohvala Medicinskom fakultetu, pohvala hrvatskom sveučilištu i taj broj naših studenata iz inozemstva sve više i više se širi. Stoga je moja, još jedanput molba državnom tajniku za znanost, dakle da se napokon uslišaju molbe svih hrvatskih medicinskih fakulteta da se povisi upisna kvota. Povisilo se samo na Medicinskom fakultetu u Zagrebu. Dakle, i u Splitu, Osijeku i Rijeci da se razmisli o manjku svih zdravstvenih kadrova posebno u odlasku u inozemstvu i naravno državnom tajniku za zdravstvo da u tom procesu priznavanja diploma, bilo kojih diploma zdravstvenih radnika ako smijem reći uvjetno istočno od Hrvatske budemo rigorozniji u smislu pismenih ispita, stručnih ispita ako treba, ispita vještine. Jer ipak će oni liječiti sve naše građane. Kolega Bagarić je govorio o pomoći hrvatskog zdravstva Federaciji BiH. U BiH svi mi, kolega Bagarić, koji predajemo, a ja sam gost predavač na Medicinskom fakultetu u Mostaru, dajemo svoj obol jer tamo dolazimo bona fide, dolazimo dakle sa dobrom voljom, sa dobrom vjerom da prenesemo svoja znanja i vještine našim studentima. Studenti Medicinskog fakulteta u Mostaru su sjajni studenti. Ja sam s njima imao prije mjesec, dva dana odlične seminare i predavanja, a i tamo bi se, kolega Bagarić, trebale povisiti upisne kvote jer i tamo je već sada manjak liječnika, a visoko vjerojatno će dio njih doći raditi i u Hrvatsku. Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Hvala lijepa. Pozdravljam gospodina Ostojića, mislim da je vrlo bio logičan, razložan. Međutim, imam samo zapravo komentar evo mi koristimo riječ replika, dakle kažete desit će se, dogodit će se. Pa ajmo učiniti da se to ne dogodi. Razumijete? Dakle, da se ne dogodi da otiđu naši ljudi tamo negdje. Dakle, stoga nam je vrlo važno izgraditi ovdje stabilan sustav, stoga nam je vrlo važno upravo učiniti i ovo što vi velite. Dakle, i otvarati studij na engleskom jeziku. S obzirom da ste spomenuli studij na engleskom jeziku, studij medicine u Zagrebu, ja bih dodao i studij koji je najavljen, bit će otvoren i u Splitu. I evo pohvalio bih javno ovdje prof. Marušića koji je zapravo potakao studij medicine u Splitu na engleskom jeziku prije svega s ciljem, on mi veli, da privuče djecu hrvatskih iseljenika. Dakle, pazite imamo strašno puno djece, ljudi naših koji su zainteresirani za studirati u Hrvatskoj. Medicina je za te ljude atraktivan studij. Oni možda ne govore najbolje hrvatski, međutim dolaskom recimo u Split ili dolaskom u Hrvatsku ostvarit ćemo dvije dobiti – jedna stvar ljudi će tu biti, ljudi će tu studirati i bit će to na dobro i fakulteta i Hrvatske. S druge strane ti će ljudi naučiti jezik i najvjerojatnije ostati. I u pravo ste kad spominjete u ovom slučaju potporu Medicinskom fakultetu između ostaloga npr. u Mostaru jer mi smo baš analizirali, ali ljudi koji su završili studij medicine npr. u Sarajevu ili Mostaru u pravilu ostaju na tom prostoru. Ljudi koji su otamo došli i završili studij u Zagrebu ostaju u Zagrebu. Dakle, naša intencija treba biti što više studija na engleskom jeziku u Hrvatskoj s ciljem privlačenja djece iz iseljeništva i ostanka ovdje.
Privedite kraju.
Još jedanput moja pohvala gospodinu državnom tajniku Janjiću i gospodinu državnom tajniku Golemu za ovaj prijedlog zakona. A vama također zahvala, hvala.
Na redu je uvaženi zastupnik Daniel Srb, izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodo državni tajnici. Za razliku od većine, odnosno svih rasprava koje smo danas imali prilike ovdje čuti ja ću biti protiv ovog zakona, ali meni se čini jer smatram da u ovom zakonu nešto ozbiljno nedostaje, nazvao bih ga asimetričnim. Naime, ovaj je zakon vrlo dobro riješio pitanje pozicije svih profesija u zdravstvu. I očito je Ministarstvo zdravstva s Ministarstvom znanosti vrlo dobro surađivalo. Ali, ono što se postavlja pitanje, a što je s ostalim reguliranim profesijama? U samom tekstu zakona dakle niti riječi o veterinarima, arhitektima, a ne spominju se naravno ni ostale regulirane profesije. Pa prema tome ovaj zakon ili treba preimenovati i nazvati ga Zakonom o reguliranim profesijama u zdravstvu i priznavanju stručnih kvalifikacija ili treba ga zapravo izmijeniti na taj način da se riješe sve profesije koje su regulirane i koje trebaju biti obuhvaćene ovim zakonom. Dakle, očito Ministarstvo poljoprivrede se mora bolje uključiti kad je u pitanju položaj veterinara, Ministarstvo graditeljstva, zaštite okoliša i prostornog uređenja kad su u pitanju one profesije koje imaju javne ovlasti za djelovanje, a to su dakle inženjeri geodezi, elektrotehnike, strojarstva i graditeljstva kako bi se i na njih u cijelosti odnosio ovaj zakon. Ovako dok se on odnosi praktično samo na regulirane profesije u zdravstvu, a koje moram reći da su vrlo detaljno opisane ovdje. I u tom smislu također moja pohvala Ministarstvu zdravstva na suradnji u pripremi ovog zakona, smatram da bi bio veliki propust donijeti u ovakvom obliku ovakav zakon koji se odnosi na sve regulirane profesije ili ga preimenovati u zakon koji se odnosi na regulirane profesije u zdravstvu, te donijeti posebne zakone za ostale regulirane profesije. Ja bih molio da se ovaj jedan ozbiljan problem koji će sigurno primijetiti svi oni koji su iz drugih profesija s javnim ovlastima isto tako uzme u obzir jer svima nam je u interesu osigurati u cijelom ovom procesu isti status za sve hrvatske državljane i sve profesije. Naravno imat će to velike reperkusije i na predstavnike dugih stranih stručnjaka koji žele raditi u Hrvatskoj i čije se isto tako djelovanje mora uskladiti odnosno moraju i oni dobivati javne ovlasti za djelovanje u Hrvatskoj temeljem svoji profesionalnih mogućnosti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvažena zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Kolega Srb ja se slažem apsolutno s vama da cijeli sustav treba biti postavljen na način da omogućava svim našim državljanima bez obzira koje su kvalifikacije da tako kažem ili koje struke, imaju jednak pristup tržištu rada i da njhova prepoznatljivost i čitljivost u europskom prostoru bude i osigurana. To je bio i ono što je potaknulo cijelu bolonjsku reformu i ostalo. No, međutim čini mi se kada se o ovom govorili da ima jedan dio pa možda i nerazumijevanje, jer mi te regulirane profesije nismo odredili mi, dakle da se ove profesije zove reguliranim zato što je takav njihov status unutar same EU jer su se te profesije uspjele za tako nešto izboriti. No međutim to ne znači da ljudi koji imaju koji su drugih struka, po ovom drugom zakonu o kojem ćemo govoriti u smislu priznavanja kvalifikacije nemaju isti status. Ove profesije da tako kažem pa možda malo grubo njihovog lobiranja za status svoje profesije koje su one inicirale unutar EU imaju da tako kažem možda nešto drugačiji status. Meni je osobno mislim da je možda i za očekivati da će takva vrsta profesije kako će biti i vrijeme biti sve više i više, a onda će se u jednom trenutku svesti o.k. ajmo svi po istom principu pa ih više uopće zapravo na kraju nećemo niti imati. Dakle, mislim da tu ne smijemo te dvije stvari miješati naprosto da ne bunimo ljude.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo. Cijenjena kolegice, pa upravo se na ovaj način buni ljude i treba to onda svima pojasniti. Kada je u pitanju područje zdravstva ono je vrlo detaljno definirano ovim zakonom a svi ostali ili nisu uopće spomenuti ili su spomenuti samo imenom, a bez ikakvog sadržaja. Mislim da upravo ovakav prijedlog zakona buni ljude, a mi sam zakon donosimo zbog nas, zbog naših državljana, zbog interesa RH i njima trebamo odrediti cijeli sustav pripreme zakona, ne samo kako oni ne bi bili zbunjeni, kako bi imali pravu informaciju, nego kako bi njima omogućili uz pravodobne informacije i na najbolji mogući način obavljanje njihovih poslova i u Hrvatskoj i izvan Hrvatske. Hvala.
Zahvaljujem. I kao zadnji u pojedinačnoj raspravi, uvaženi zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovana gospodo državni tajnici. Dakle, radi se o jednom zakonu kojega svakako treba prihvatiti ukoliko smo se zaista i istinski odlučili pristupiti u punopravno članstvo EU, a za to zaista nemam razloga sumnjati da nije tako. Međutim, prihvaćanjem ovog zakona nesumnjivo će i stručnjaci posebno medicinskih profesija moći dolaziti u RH, povećava se mobilnost, tržište rada se regulira na način kako je to uobičajeno u EU. Međutim, i sam gospodin državni tajnik Janjić a i kolega Ostojić su se referirali na manjak određenih manjak farmaceuta, liječnika, sestara, primalja. Pa tako je i državni tajnik Janjić rekao da se planira i povećanje upisnih kvota za medicinske fakultete. Međutim, nije problem u zakonodavstvu, problem je zaista u provedbi već važećih zakona pa i ovih koje donosimo gotovo usudio bih se reći na pokretnoj traci. Referirao bih se ovdje na jedan naslov u današnjem Jutarnjem listu koji kaže da zbog otkaza 48 liječnika predavača dolazi u pitanje nastava na Medicinskom fakultetu u Splitu. Dakle, nešto što je zapravo nerazumljivo kako se uopće može desiti takva nekakva situacija pogotovo ako predavači dolaze sa KBC-a, pa je njihova u njihovu djelatnost se uključuje i nastava. Dakle, usprkos intencije nas saborskih zastupnika da donosimo zakone naše pravno područje harmoniziramo sa europskih acqusom tu nam se dešavaju stvari koje urušavaju sustav. Evo nedavno je prije dva, tri tjedna bila u RH i Međunarodna ocjeniteljska ekipa sa ciljem evaluacije javnih instituta u RH, pa je tako bila jedna izuzetno važna i dobro potkovana ekipa vezana uz medicinske i biomedicinske djelatnosti naših instituta. Evaluirali su institut za medicinsko istraživanje Medicinu rada, dijelove Instituta Ruđer Bošković i usprkos tome što je taj dio evaluacije prilično neslavno prošao ali to nije tema sada ovog zakona i rasprave. Postavljam pitanje kako je moguće da naši javni instituti, pogotovo oni koji se bave medicinskom i biomedicinskom strukom, dakle prvenstveno Institut za medicinska istraživanja i medicinu rada kao znanstvena poluga doktrine javnog zdravstva, možda najspektakularnijeg izvoznog proizvoda Republike Hrvatske svih vremena ili dijelovi Instituta "Ruđer Bošković". Zašto oni sustavno nisu uključeni u nastavne programe, oni su nekada bili dijelovi sveučilišta, ali zbog neshvatljivih razloga više nisu. Jest da pojedini ljudi, stručnjaci, eksperti, doktori znanosti koji rade na tim institutima jesu uključeni u znanstvenu i nastavnu djelatnost, rad sa studentima, ali to nije sustavno riješeno. Zašto to nije sustavno riješeno, zašto nema suradnje između Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa i Ministarstva zdravstva i na toj razini. Jedna od preporuka evaluatorskog tima kojeg je angažirala Agencija za znanost i visoko obrazovanje, a ljudi dolaze iz najmeritornijih znanstvenih i stručnih i obrazovnih institucija na svijetu, … [[Ne razumije se.]] instituta, "John Hopkinsa", Harward school of medicine. Dakle, njima nije bilo shvatljivo zašto nema veće interakcije između sveučilišta i instituta, zašto nema veće interakcije između specijalističkog obrazovanja i znanstvenog obrazovanja, dakle postdiplomskog studija u medicinskih znanostima. Danas su medicinske znanosti izuzetno interdisciplinarne i bez uključivanja i biologa, kemičara, fizičara, nemoguće je danas i zamisliti i dijagnostiku, djelatnost liječenje, upravo medicinsku struku kao takvu. I mi bi morali sustav unaprijediti u tom smislu da valoriziramo i moguće doprinose i ostalih nemedicinskih struka, ali koje su široko uključene u medicinu. Nažalost, sustavno to nije tako i tu nešto treba promijeniti, posebice u svjetlu moguće opasnosti odljeva medicinskog kadra iz Republike Hrvatske nakon priključivanja Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije, a tu nas poučava situacija iz mnogih zemalja istočne i srednje Europe koje su danas članice EU. Njima se baš takva situacija dogodila. Dakle, mi moramo anticipirati i spriječiti takve situacije, pojačati obrazovnu djelatnost na svim razinama i ne dopustiti da obrazovanje, pogotovo u medicinskim znanostima i biomedicinskim znanostima postane isključivi biznis. I nadam se da će ovi rezultati evaluacije javnih instituta u Republici Hrvatskoj ići u tom smjeru i unaprijediti stanje i da će Ministarstvo znanosti znati iskoristiti te rezultate. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja prvo će govoriti uvaženi Ante Zvonimir Golem, državni tajnik u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnice i zastupnici. U današnjoj raspravi čini mi se da je došlo do određenog malog možda nerazumijevanja pa mi dozvolite da pojasnim nekoliko stvari. Sustav priznavanja je sustav automatskog priznavanja, samo se odnosi na sedam profesija u državama Europske unije koje kažu dakle među svim reguliranim profesijama one imaju na identičan način dakle u svih 27 država i 28.-oj državi kandidatu Hrvatskoj riješenu edukaciju, znači način stjecanja profesije i sve druge regulative koje su potrebne da bi se u određenom zanimanju moglo raditi. Od sedam pet ih je stvarno zdravstvenih, jedno su doktori veterinarske medicine još i arhitekti. Sve druge profesije premda su u državama različitim regulirane na različiti način, nemaju identičan način edukacije i zato nemaju ni priznato automatsko priznavanje. Ovo je današnji prijedlog zakona koji se nalazi, izmjena i dopuna zakona, jasno je da se odnosi u velikom dijelu, ako ne skoro sve, na zdravstvene profesije zato što su se u zdravstvenim profesijama morale napraviti određene dorade, dorade kojima će se zdravstvene profesije apsolutno uskladiti sa Direktivom 36 iz 2005. godine čime će tih naših sedam profesija, od kojih pet zdravstvenih, imati to automatsko priznavanje. To ne znači da druge regulirane profesije u Hrvatskoj kao što su inženjeri, kao što su građevinci ili bilo koji drugi nisu priznati u Europi. To nema jedno s drugim nikakve veze, već ima opći sustav priznavanja što znači sve ono što su mogli do sada odlaskom na rad bilo gdje u bilo koju državu Europske unije imaju sustav priznavanja kakav ćete u sljedećem prijedlogu zakona danas ovdje i raspravljati. Kod doktora medicine došlo je tu još do jednog nesporazuma. U Europskoj uniji, tako i u Republici Hrvatskoj, kada se završi Medicinski fakultet tada se izlazi dakle na tržište rada, netko odlazi na specijalizaciju i postojeći specijalist u Hrvatskoj postaje automatski specijalist u Europskoj uniji. Što se tiče liječnika u primarnoj zdravstvenoj zaštiti, u Europskoj uniji je to opća praksa, nazivamo je tako general practicion, a koja opća praksa traje tri godine gdje se stječu uvjeti za rad u to što mi zovemo opća obiteljska medicina ili primarna zdravstvena zaštita. U Hrvatskoj je prihvaćeno da je pandan tome specijalizacija iz opće obiteljske medicine. Međutim, danom pristupanja Hrvatske Europskoj uniji jedan dobar dio naših liječnika koji radi više od 3 godine u Republici Hrvatskoj neće imati specijalizaciju, međutim u pregovorima je jasno naznačeno da zadržavaju stečeno pravo rada i da im se priznaje rad u općoj obiteljskoj medicini. Dakle, ne radi se o tome da bi morali svi specijalisti imati nekakve tri godine opće medicine da bi bili priznati već se radi o prelaznoj odredbi kojom se, dakle ljudima koji nemaju specijalizaciju za opće obiteljske medicine osigurava nastavak rada i stečena prava koja imaju. Što se tiče manjka liječnika i mogućnost imigracije. Mislim da se cijelo vrijeme ukazuje na pogrešne podatke. Naime, treba uzeti sustav kakav je bio u zemljama istočne Europe prije ulaska u Europsku uniju gdje nije bilo migracije stručnjaka za razliku od Hrvatske koja se može više ugledati recimo na Sloveniju gdje i u Sloveniji ne postoji takva migracija liječnika. Zašto? Zato što su hrvatski liječnici i hrvatske medicinske sestre u povijesti pa do danas mogli bez ikakvih problema otići na rad u inozemstvo. Jer kao što su naveli zastupnici bili su izrazito cijenjeni. Tako da mi ne očekujemo tu nekakav poseban pomak, jer nije bilo barijere ranije već očekujemo da će biti ona redovita emigracija kakva je bila i do sada, a onaj manjak koji mi imamo u ovom trenutku jasno je da je potrebno učiniti dodatne napore. Zato i jesmo popularizirali studij medicine i u proteklih pet godina doveli do toga da sa dva kandidata na jedno upisno mjesto smo danas se vratili već na četiri kandidata na jedno upisno mjesto, da se na Medicinskom fakultetu u Zagrebu povećala upisna kvota za 60 ljudi, da se isto tako rade svi preduvjeti da se povećaju sve upisne kvote, a ono što će možda biti pozitivan pomak ponavljam promjenom kurikuluma studenti medicine koji su upisali po novom programu njihov studij medicine traje šest godina i kada diplomiraju dobivaju odobrenje za samostalan rad. Dosadašnji kurikulum nakon završenih šest godina imali su godinu dana pripravničkog staža, polaganje stručnog ispita i tek su onda dobivali odobrenje za rad. Danom ulaska u Europsku uniju dvije generacije, dakle naših kolega oni koji te godine završavaju pripravnički staž kao i oni koji završavaju po novom kurikulumu u isto vrijeme ulaze na tržište rada. To znači mi ćemo u jednoj godini u svim profesijama koje su imale pripravnički staž to su medicinske sestre, to su doktori medicine, to su doktori stomatološke medicine i farmaceuti imati dvije generacije koje ulaze na tržište rada. Samim time već će i tu biti jedan dobar pomak u suzbijanju manjka struke u Hrvatskoj. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. A sada je na redu isto u ime predlagatelja uvaženi Želimir Janjić, državni tajnik u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Hvala vam na iskazanom interesu za izmjene i dopune ovoga zakona i na podršci naravno ovoga zakona. Odmah na početku želim reći da Odbor za zakonodavstvo je podnio dva amandmana. Predlagatelj oba amandmana Odbora za zakonodavstvo prihvaća. Dopustite još samo par riječi. Doktor Golem je govorio jednim dijelom, osvrnuo se na vaše rasprave. Dopustite samo da kratko kažem da smo se mi naravno za ovo pripremali i kada govori o ove dvije generacije koje će istovremeno ući na tržište rada, dakle eventualni odljev naših kadrova već je samom tom činjenicom ublažen ili čak u potpunosti saniran. Ja ću dati samo još jedan detalj kada je riječ o medicinskim sestrama opće zdravstvene njege. Tu imamo također takvu situaciju, dakle na srednjoškolskoj razini. U čitavoj Hrvatskoj imamo 27 srednjih škola koje imaju zdravstvene programe i mi smo krenuli sa novim kurikulumom koji za razliku od prijašnjega podrazumijeva zapravo srednjoškolsko obrazovanje u trajanju od pet godina. Bilo je naravno strahova da učenici neće biti zainteresirani, međutim dogodilo se upravo obrnuto da smo u prvoj godini upisa po novom kurikulumu imali zahtjeve iz tih škola da se poveća broj upisnih mjesta što smo naravno odobrili. Tako da taj problem ovdje definitivno neće biti izražen, a sigurno da su to učenici sa radošću prihvatili radi toga što je dosadašnji sustav podrazumijevao četverogodišnje srednje obrazovanje i jednu godinu volontiranja naravno najčešće besplatnoga, pa tek onda polaganje stručnoga ispita i tek onda ulazak u svijet rada. Ovaj puta dakle imamo usuđujem se reći zapravo kvalitetniji kurikulum i za očekivati je da će i sljedećih godina upisi biti takvi. Kada je riječ o upisnim kvotama o kojima ste govorili, kada je riječ o liječnicima mi to već imamo povećano na Zagrebačkom medicinskom fakultetu. Ali isto tako stvaraju se pretpostavke i na ostalim medicinskim fakultetima, na Sveučilištu u Osijeku, u Rijeci i u Splitu, tako da svi ovi opravdani oprezi su ono što smo percipirali i u pripremi ne samo izmjena ovih zakona nego zapravo proteklih godina ususret ovomu što će se dešavati. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija. Bio je hitni postupak, P.Z.E. broj 730. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane, te se o njima ne glasuje, postaju sastavni dio prijedloga zakona, sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen i većinom glasova, 98 glasova za, ništa suzdržana i 1 protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanom.
Prelazimo na točku deset. To je 10. Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o priznavanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija, s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 738. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Želimir Janjić, državni tajnik u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Dopustite kratko i o ovom zakonu. Dakle, Zakon o priznavanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija je zakon kojim je propisan postupak priznavanja inozemnih obrazovnih kvalifikacija, te je određeno da se u tom postupku priznavanja primjenjuju odredbe Zakona o općem upravnom postupku. Zaključkom Vlade Republike Hrvatske od 6. listopada 2010. godine sva tijela državne uprave bila su zadužena izraditi prijedloge izmjena i dopuna Zakona iz upravnih područja u kojima se primjenjuje spomenuti Zakon o općem upravnom postupku, te je stoga bilo potrebno izmijeniti postupne odredbe iz Zakona o priznanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija. Nacrtom zakona predlaže se promjena nadležnosti u postupku priznavanja inozemnih obrazovnih kvalifikacija na način da ukoliko je riječ o nastavku osnovnoškolskog, odnosno srednjoškolskoga obrazovanja postupak vodi školska ustanova u kojoj podnositelj zahtjeva namjerava nastaviti obrazovanje, a to su naravno osnovnoškolske i srednjoškolske ustanove. Kada je riječ o završenom osnovnoškolskom obrazovanju kao i o završenom srednjoškolskom obrazovanju postupak provodi Agencija za odgoj i obrazovanje, odnosno Agencija za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih. Prva agencija, Agencija za odgoj i obrazovanje, dakle provodi priznavanje isto vrijednosti općih i umjetničkih programa, a Agencija za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih provodi priznavanje isto vrijednosti za sve stečene kvalifikacije, nakon završetka srednjeg obrazovanja. Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa više ne bi provodilo postupak priznavanja u prvome stupnju, nego u drugom, a predlaže se da ovo rješenje počinje vrijediti od 1. rujna iduće godine, kako bi se naše osnovnoškolske, srednjoškolske ustanove i obje agencije mogle za to kvalitetno pripremiti i započeti taj posao od 1. rujna. Do tada bi naravno kao i do sada ovaj posao radilo ministarstvo. Osim ovoga, predlaže se u dijelu priznavanja visoko školskih kvalifikacija brisanje Vijeća za vrednovanje inozemnih visokoškolskih kvalifikacija, koje je bilo zaduženo za davanje mišljenja o vrednovanju visokoškolskih kvalifikacija, prema uputi nacionalnoga … [[Govornik se ne razumije.]] ureda. Ja ću ovdje samo napomenuti da smo mi prije 7, 8 godina osnovali ENIC/NARIC ured, da je to bio 38. ENIC/NARIC ured u europskom obrazovnom prostoru koji priznaje isto vrijednost inozemnih obrazovnih kvalifikacija. Naime sukladno Lisabonskoj konvenciji, uređen je sadržaj rješenja o priznanju visokoškolske kvalifikacije, te se njime ne odlučuje o pitanju statusnoga prava osobe koja traži priznanje kvalifikacije, niti im se dodjeljuje pravo na korištenje hrvatskih akademskih i stručnih naziva. Ukidanjem mišljenja o vrednovanju cijeli postupak postaje jednostavniji i učinkovitiji i provodi se u skladu s rokovima propisanim Zakonom o općem upravnom postupku. Ja ovdje moram naglasiti da kada je riječ o duljini trajanja priznavanja isto vrijednosti visokoškolskih obrazovnih kvalifikacija, o čemu je na Odboru za zakonodavstvo posebno govorila poštovana zastupnica Lovrin, da je to prije doista trajalo jako dugo. Vjerujte to je znalo trajati i više od godinu dana, radi toga što su se takvi zahtjevi upućivali matičnim fakultetima, imenovala su se posebna povjerenstva u roku od 6 mjeseci itd., i taj postupak je doista, doista trajao jako dugo. On je kasnije skraćen. Sada u ovome trenutku mi računamo da taj proces ne bi trebao trajati duže od 15 dana iz, dakle kada dolazi zahtjev iz one zemlje s kojom već imamo iskustva u provođenju ovoga postupka, a ako se neka država pojavljuje prvi puta u tom zahtjevu, onda će to potrajati nešto dulje, ali niti slučajno ni 60 dana koliko je stajalo prije, nego zapravo puno kraće. Od onoga trenutka kada dobijemo takav zahtjev prvi puta iz neke zemlje, i kada se prvi puta riješi, onda će kasnije ići poprilično brzo, odnosno automatizmom. Bilo je postavljeno još jedno pitanje na odboru, na matičnom Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu, vanjski član rektor Pavić je to pitanje postavio, pa smo si dali u zadatak da vidimo da li amandmanski treba intervenirati. Međutim kada smo to raspravili, vidjeli smo zapravo da ne treba, a radi se zapravo o akademskom priznavanju radi nastavka školovanja, koje provodi visoko učilište. Stoga nema zabune o tomu koje visoko učilište, nego zapravo ono na kojemu se sam student pojavljuje. Dakle iz tih razloga ne treba amandmanski ići prema tome. Predamnom je i jedan amandman Odbora za zakonodavstvo, i odmah na početku u ovom uvodnom slovu želim reći da taj amandman prihvaćamo. I dopustite još samo kratko pojašnjenje kada je riječ o priznanju isto vrijednosti obrazovnih kvalifikacija na osnovnoškolskoj i srednjoškolskoj razini. Dakle do sada je i prvi i drugi stupanj bio u jednome tijelu, odnosno u državnoj upravi, u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa. Nije dobro da se to nalazi na jednome mjestu i mi smo ovaj puta razdvojili, znači prvi stupanj će biti u školskoj ustanovi, a drugi stupanj će biti u ministarstvu. U drugome slučaju, dakle to je kada je riječ o nastavku obrazovanja, Moram reći da takvih slučajeva nastavka obrazovanja, bilo u osnovnoj, bilo u srednjoj školi zapravo tijekom godine ima malo. To neće biti veliki posao za naše škole. A kada je riječ o završetku obrazovanja i priznavanju takve inozemne obrazovne kvalifikacije, njih je naravno znatno više, mogu otprilike reći da je to negdje oko 2 tisuće na bazi jedne godine što dobijemo iz susjedne Bosne i Hercegovine, ali i iz nekih drugih zemalja, pa se taj broj povećao, otprilike negdje na jedno 3 tisuće, možda čak i nešto više. To će raditi u prvome stupnju jedna i druga agencija, dakle Agencija za odgoj i obrazovanje, i Agencija za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih. Smatramo da je ovo rješenje puno bolje. Naše škole, ukoliko budu trebale pomoć, jasno smo ovdje naveli da se mogu obratiti jednoj ili drugoj agenciji, i zatražiti njihovo mišljenje, odnosno njihovu pomoć, koje su ovi dužni dati u roku od 8 dana, tako da postupak zapravo neće biti dugotrajan i rezultat svega bi bio zapravo između ostaloga i skraćenje ovoga postupka. Evo poštovane zastupnice i zastupnici, nadam se da i na ovaj način, ovu materiju puno bolje uređujemo i da pridonosimo tome da se taj postupak u svakome slučaju između ostaloga i skrati. Hvala.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. I prvo su na redu klubovi. U ime kluba SDP-a, uvaženi zastupnik Daniel Mondekar. Izvolite.
Hvala puno. Uvaženi potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Nešto malo duže po pitanju ovog zakona. Dakle prije svega klub SDP-a će podržati donošenje ovog zakona. Mi smatramo da je ovo još jedan kanal koji će omogućiti lakše priznavanje kvalifikacija, smatramo da je ovo i društveno pitanje, obrazovno pitanje, ali bome smatramo da je ovo vrlo važno ekonomsko pitanje. Sve u svemu ovdje se događa par dobrih promjena, od micanja vijeća, do prelaska na obrazovne institucije, koje na kraju krajeva najbolje znaju kako određene stvari se mogu ili moraju odraditi. Vjerojatno će u početku biti, to moramo reći, vjerojatno će biti nekih dječjih bolesti, na kraju krajeva nemojte zaboraviti da mi još uvijek ćemo, još uvijek snalazimo u situaciji da ćemo se suočavati sa kvalifikacijama koje možda ne poznajemo, sa različitom vrstom certifikata koje mogu učiniti kvalifikaciju, tako da je za očekivati da će biti nekih problema, na kraju krajeva u ENIC/NARIC uredu trebalo je 4 godine po priznanju jedne kolegice koja tamo radi, 4 godine da oni u potpunosti se dovedu u red i na najvišoj razini odrađuju svoj posao. Ja bih svakako odmah sada u ime kluba SDP-a otvorio jednu kratku raspravu o tome što će nama po ovom pitanju još doći i na što treba početi polagano razmišljati. Mi trebamo početi razmišljati, kolegice i kolege, i o nečemu što se zove de facto professional recognition. Naime, u nekolicini zemalja članica EU postoji jako zanimljivo razrađen sustav po kojem osoba koja recimo završi, dobije titulu master of science, znači magistar znanosti na nekakvom američkom sveučilištu, dođe raditi u Njemačku on de facto može dobiti professional recognition – profesionalno priznanje od firme u koju dolazi vrijedi za to poduzeće u kojem vlasnika poduzeća mu priznaje kvalifikaciju, sukladno tome daje plaću i odgovornost. Ali, vrijedi tu, jedino tu. Za širu priču, cijelo tržište mora proći standardni sustav priznanja kvalifikacije. Toga, o tome treba početi u Hrvatskoj razmišljati. Treba početi razmišljati i o zastarjelosti koncepta radne knjižice. Naime, ono što također Hrvatska treba početi raditi je, kolegice i kolege, priznavanje neformalnog i informalnog obrazovanja, odnosno kvalifikacija stečenih iskustvom. Hrvatski sustav je po tom pitanju dosta tj. u sustavu se dosta usko razmišlja, gleda se kroz formalno redovno obrazovanje. A mi moramo početi gledati i kroz neformalno i informalno obrazovanje jer netko može 5 godina raditi, ja sam to jedanput ovdje pričao, 5 godina može recimo raditi na provođenju EU projekata u Hrvatskoj, stekao je jedinstveno znanje, jako kvalitetno znanje, dobro znanje i to treba znati nekako valorizirati. Dakle, mi ćemo morati se okrenuti tome. Suočavamo se s članstvom u EU. Gledajući obrazovne sustave, gledajući tržišta rada poput Njemačke ili Francuske ili Velike Britanije vidjet ćete da postoje kvalifikacije iz kojih se mogu cijela razina djelatnosti obavljati. Ali vidjet ćete da postoje i certifikati unutar kvalifikacije, vidjet ćete da postoje ljudi koji možda nemaju punu kvalifikaciju, ali imaju cijeli niz certifikata. I morat ćemo znati kako ćemo se s time nositi kada će ti ljudi, da li to bili građani Hrvatske koji su se školovali u Francuskoj, Njemačkoj ili Engleskoj vraćati ovdje ili Francuzi, Nijemci, Britanci koji dolaze raditi u Hrvatsku. Čak zbog ove krize Velika Britanija ima sustav onog što se na engleskom se nazvalo quick response – brzog odgovora na potrebe tržišta po pitanju kvalifikacija i to ide jako brzo. Postoje čitave institucije za to. I s time ćemo se morati znati nositi isto. Dakle, treba početi razmišljati široko i šire od ovog. Mi nemamo, još uvijek nam je u povojima, sustav visokog strukovnog obrazovanja. Nešto što ovi ljudi ovdje zastupnici koji poznaju francuski sustav znaju što znači visoko strukovno obrazovanje. I sad, ovaj zakon je pomak naprijed, ali ovaj zakon otvara i ponovno priču mi si moramo priznati da naš obrazovni sustav često gradimo od krova prema dolje, a ne od temelja prema krovu. Pa samo pogledajmo par stvari. Imamo još uvijek vrlo loš odnos prema strukovnom obrazovanju. Često se ljudi, često čak i posprdno gledaju prema strukovnom obrazovanju. Ne shvaćajući mnogi da je strukovno obrazovanje isto jedan od glavnih stupova, pogotovo sada, razvoja dakle gospodarstva kada je kriza. Kod nas nažalost još uvijek se tako gleda. Kod nas još uvijek se ne zna je li prvostupnik ili često se vode rasprave je li on viša ili visoka stručna sprema. Mi imamo sustav u kojem još uvijek mnoge škole nude zastarjele kvalifikacije, o tom treba razgovarati kolegice i kolege, zastarjele kvalifikacije gdje imamo često i višak programa, hiperinflaciju programa, gdje se do iste kvalifikacije može doći kroz 5, 6, 10 različitih programa sa različitom satnicom, sa ili bez neke prakse na što treba znači dakle obratiti pažnju. S time da posebno sporo, posebno sporo reagiraju državne škole, jako sporo. Privatne škole su nešto brže, ministarstvo je tu da kaže ok ili ne može, ali nam se dogodi hiperinflacije. Često privatnici, znači privatne tvrtke koje žele svoje radnike dodatno školovati biraju najčešće najjeftiniji program koji ne mora značiti da je ujedno i najkvalitetniji. Ali, opet s druge strane može biti. Dakle, to su stvari koje nam se sad događaju. Nadalje, nama poduzetnici još uvijek imaju podosta ograničen pristup razvoju kvalifikacija. Vi znate da znači imaju pristup, ne možemo reći da nemaju, oni se samo suočavaju često sa jako velikom birokratizacijom. U jednoj Francuskoj poduzetnici itekako mogu, naravno uz puni nadzor države, kreirati kvalifikacije. A mi moramo pogledati si u oči i reći da tu postoje problemi koji se moraju riješiti. Gledajte, ja ne želim ovdje vrijeđati obrazovne institucije niti Pučka otvorena učilišta, ali se postavlja pitanja koja su pitali mnogi profesori i mnogi poduzetnici ako želi dopunsko školovanje ili školovanje za pomoćnog zidara zašto njegov zaposlenik mora čitati Vlak u snijegu ili Kafku? Ali da, i u takvom školovanju mora se čitati lektira. I nažalost mi ovdje imamo sraz između tog mentalnog sklopa državnog školstva koje je jako formalno i redovno i ovoga drugog koji mora doći, kojeg moramo početi priznavati, a to je neformalno i informalno obrazovanje i kvalifikacije iz iskustva. Jer, obrazovni put djeteta od 15 godina, mladog čovjeka od 19 ili čovjeka s iskustvom od 50 godina nije isti. Kvalifikacija možda je ista, ali njihov obrazovni put nije isti. Na to onda dolazi nam visoko školstvo. Ja sam u zadnjoj raspravi rekao što se tu događa. Da mi imamo problema i mi moramo hitno početi raditi sa reevaluacijom radnog opterećenja na fakultetima, sa pravilnim sustavom osiguranja kvalitete na razini predmeta, na razini cijelog obrazovnog smjera, na razini institucije. Kod nas najčešće u Hrvatskoj se osiguranje kvalitete radi na razinama sveučilišta. Treba ići na ove 3 razine. Mi moramo pogledati se u oči i napraviti analizu kako je ta bologna, znači ne možemo reći završila jer bolonjski proces se zove proces, on traje, moramo vidjeti gdje smo sada, gdje smo samo stare obrazovne programe jednostavnim izmjenama pretvorili u nove i gdje su zaista realni veliki pomaci napravljeni. Jer imamo prevelike diskrepancije. I ne to između sveučilišta 2 nego unutar jedne institucije. Ja sam osobno student doktorskog studija na Filozofskom fakultetu u Zagrebu i tu nevjerojatno kako ima genijalno napravljenih priča, dobro složenih sustava i ne baš toliko uključujući da neki smjerovi su vam po fakultetima 3+2 drugi do njega je 4+1. I onda se dva odsjeka međusobno svađaju kako će studentima priznati prelazak s jednog na drugi. Na jednom fakultetu između dva odsjeka. Dakle, to su stvari kojima ćemo se mi morati početi baviti. Još samo jedan kratki primjer. Zašto ja govorim o visokom strukovnom obrazovanju i o tome o čemu treba razmišljati. Jesmo li mi turistička zemlja? Jesmo. Jeli nam turizam jedna velika ekonomska grana? Je. Nedavno sam bio na jednom sastanku gdje se upravo raspravljalo o turističkim djelatnostima. I opet kažem, osobno me žalosti kada vidim kako se ponekad posprdno obraćaju prema recimo turističko-hotelijerskim školama. Da. to se događa, ali nažalost i birokracija i naše gospodarstvo moraju sjesti i reći gledajte ljudi, ako smo turistička zemlja onda moramo malo drugačije gledati i kroz obrazovni sektor kako ćemo taj posao raditi. Ako se netko školuje za ugostitelja, on postane ugostitelj, on možda bude i sezonski radnik, on radi dakle na moru tokom ljeta. On ako se hoće još školovati on može na Hotelijersko-ugostiteljski fakultet, hotelijersko-turistički. Titula diplomirani ekonomist. Dakle, jako puno fakulteta daje titulu diplomiranog ekonomista. I ja isto nemam problema s time, ako možda nakon 5 godina rada u samom hotelu kroz stečeno iskustvo ne može dobiti kvalifikaciju hotelskog upravitelja ili nešto tako slično. Dakle, mi moram vidjeti, zemlje koje su daleko ispod nas po turističkim potencijalima imaju 5, 6 puta više razvijen taj sustav. Dakle, ako netko počne kao konobar itekako kroz sustav strukovnog i visokog strukovnog može doći do ravnatelja hotela i može postati vrhunski turistički menadžer. I ako je nama turizam naš prioritet onda moramo početi i na to misliti. Dakle, da ja ne duljim više, zakon treba podržati, ali hitno treba početi razmišljati o priznavanju neformalnog obrazovanja, informalnog obrazovanja i početi razmišljati o tome da će se i u Hrvatskoj pojaviti cijeli niz novih kvalifikacija za koje ova država treba biti spremna. Hvala puno.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Mondekar je rekao da dobivaju svi diplome diplomiranog ekonomista bez obzira gdje završe na pučkim učilištima, na visokim školama, na fakultetima. Taj podatak nije točan. Diplomu diplomiranog ekonomista može se dobiti samo na Ekonomskih fakultetima sveučilišta. Vi ste kazali to.
Bez dobacivanja molim vas.
Na visokim školama ne može se dobiti diploma diplomiranog ekonomista jer to nisu fakulteti. To su specijalistička zvanja, to su specijalistički studiji i oni imaju sasvim druge diplome, ekonomist specijalist, ali nikako ne može imati diplomu diplomiranog ekonomista. Hvala.
Hvala lijepa. Na redu je Klub zastupnika HDZ-a uvaženi zastupnik Nevio Šetić. Izvolite.
Pa evo zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče, gospođe i gospodo zastupnice i zastupnici. Moram reći odmah na početku da će klub HDZ-a prihvatiti i podržati Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o priznavanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija s Konačnim prijedlogom zakona. Zašto? Vrlo jednostavno, jer ovo je jedno poboljšanje. Ali htio bih ovdje nešto reći kolegi Mondekaru koji je dobro prepoznao kao mladi doktorant neke procese i poteškoće možda, ali ovdje bih želio reći da obrazovanje od nedavno u Hrvatskoj pripada interdisciplinarnom području znanosti koje je nedavno formirano i upravo tu su sada otvorene sve kombinacije koje ste vi pokušali reći i toga moram biti svjesni i otvoreni ali to je nemoguće rješavati nekim brzim rezovima nego život će stvarati i u praksi ćemo stvarati i na temelju onih iskustava koje imamo i onih mogućnosti koje u čitavom svijetu je interdisciplinarno, multidisciplinarno upravo zbog onoga što obrazovanje jest što se unaša u sve pore života. S druge strane htio bih reći da se Hrvatska za to intenzivno priprema i radi. Samo želim podsjetiti da postoji POvjerenstvo za provedbu hrvatskog kvalifikacijskog okvira Vlade koje vrlo marljivo i temeljito radi, možda biste i tamo mogli svoja iskustva malo ponuditi jer to povjerenstvo ima potrebu za onim snagama koji žele dobro, jer sve te stvari treba umrežiti, a povjerenstvo koje djeluje već neko vrijeme i sa stručnim timovima stvara te podloge i kvalifikacijski okvir Hrvatske usklađuje sa europskim i onu originalnost mu daje. No, vratimo se temi. Ja ću biti vrlo,vrlo kratak, a to je da treba uskladiti Zakon o priznavanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija na način da postupak priznavanja inozemnih obrazovnih kvalifikacija bude usklađen sa odredbama Zakona o opće upravom postupku. I to se čini i to se čini na tri razine. Ono što se odnosi na osnovno školstvo, ono što se odnosi na srednje školstvo i ono što se odnosi na visoko školske kvalifikacije. Mislim da su ovim izmjenama zakona smanjenje poteškoće organiziranost toga posla, da se radi na dvije razine u prvom i drugom stupnju, neću objašnjavati što to znači, to je jednostavno i ta novost koja se dešava da će priznavanje radi nastavka obrazovanja podnositelja zahtjeva u osnovnim školama i srednjim sada izravno se rješavati u školi gdje se to bude dešavalo. To je novost. Ali čini mi se da je to i dobra novost. A u slučaju bilo kakve potrebe, nerazumijevanja u roku 8 dana Agencija za odgoj i obrazovanje i Agencija za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih reagira i rješava one nesporazume kojih ima. Isto tako želimo ovdje reći da što se tiče visokoškolski kvalifikacija sada se još brže može takva stvar regulirati u RH a to je što se miče vrednovanje inozemnih visokoškolskih kvalifikacija, provodi stručno tijelo visokog učilišta sukladno odredbama Statuta, jel tako i u tom pogledu će Agencija za znanost i visoko obrazovanje u roku od 60 dana riješiti takvo pitanje. I koliko vidim to počinje od 1. rujna 2011. se primjenjivati. Dakle, podcrtavam, veća odgovornost se daje konkretnim ustanovama koje će provoditi obrazovanje onih koji se budu javili na njena vrata, bilo osnovnoj ili srednjoj školi, a visoka učilišta tamo gdje se neko bude javio zajedno sa Agencijom za odgoj i obrazovanje. Dakle, ne bih dužio, sve je jasno. Mislim da smo se složili svi da je ovo jedno poboljšanje zakona i klub HDZ-a glasovat će za.
Zahvaljujem. I u ime kluba HSS-a uvaženi zastupnik Stanko Grčić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Zakonom o priznavanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija propisan je postupak priznavanja inozemnih obrazovnih kvalifikacija te je određeno da se u postupku priznavanja inozemnih obrazovnih kvalifikacija primjenjuju odredbe Zakona o općem upravnom postupku ako ovim zakonom nije drugačije određeno. Zaključkom Vlade Republike Hrvatske još od 6. listopada 2010. godine središnja tijela državne uprave zadužena su izraditi prijedloge izmjena i dopuna zakona iz upravnih područja koja su u njihovoj nadležnosti radi usklađivanja s odredbama Zakona o općem upravnom postupku u roku od 6 mjeseci od donošenja zaključka. Stoga je potrebno izmijeniti Zakon o priznavanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija na način da postupak priznavanja inozemnih obrazovnih kvalifikacija bude usklađen s odredbama Zakona o općem upravnom postupku. Zakonom o priznavanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija propisano je da priznavanje inozemne školske kvalifikacije o završenom osnovnom i srednjem obrazovanju, dijelovima tog obrazovanja i oblicima stručne osposobljenosti i usavršavanja za određene poslove i zanimanja obavlja Ministarstvo nadležno za obrazovanje. Ovim se izmjenama zakona predlaže da postupak priznavanja inozemnih obrazovnih kvalifikacija radi nastavka osnovnoškolskog odnosno srednjoškolskog obrazovanja vodi školska ustanova u kojoj podnositelj zahtjeva namjerava nastaviti obrazovanje. Nadalje, donošenjem ovog Zakona o priznavanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija prestalo je provođenje postupka nostrifikacije te je uveden novi način priznavanja inozemnih visokoškolskih kvalifikacija za koji je trebalo osigurati operativnu infrastrukturu koja je podrazumijevala stručan, odnosno specifičan i educiran kadar. U takvoj situaciji s već zaprimljenim velikim brojem zahtjeva za priznanje još uvijek bez osiguranog funkcionalnog sustava za provedbu zakona Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa se odlučilo putem rektorskog zbora formirati povjerenstvo koje su činili profesori sa svih hrvatskih sveučilišta, a koje je trebalo tada novoustrojenom nacionalnom uredu stručno pomoći u provođenju postupka priznavanja inozemnih visokoškolskih kvalifikacija. Iz navedenog tijela kasnije je unutar Agencije za znanost i visoko obrazovanje ustrojeno Vijeće za vrednovanje inozemnih visokoškolskih kvalifikacija zaduženo za davanje mišljenja o vrednovanju kvalifikacija koje se temelji na uputi nacionalnog ureda. Tijekom 6-godišnjeg rada na priznavanju kvalifikacija Agencija za znanost i visoko obrazovanje, odnosno njen nacionalni ured ustrojili su Ured priznavanja kvalifikacije koji samostalno funkcionira te nema potrebe za dodatnom pomoći Vijeća za vrednovanje. Uz to valja istaknuti da je proteklih nekoliko godina u skladu s načelima Lisabonske konvencije o priznavanju na kojima se temelji zakon, pojednostavljen sadržaj rješenja o priznavanju te se njime u skladu s odredbama zakona ne odlučuje ni o pitanju statusnog prava osobe koja traži priznavanje kvalifikacije niti se dodjeljuje pravo na korištenje hrvatskih akademskih i stručnih naziva, odnosno akademskog stupnja. Time je cijeli postupak postao jednostavniji i učinkovitiji. Ukidanjem mišljenja o vrednovanju kojeg donosi Vijeće za vrednovanje dodatno bi se postupak ubrzao te bi stranke u postupku priznavanja u još kraćem roku mogle pristupiti tržištu rada u Republici Hrvatskoj. Zbog poboljšanja koja se daju ovim prijedlogom i smanjenjem određenih poteškoća koja su do sada postojala klub Hrvatske seljačke stranke podržat će ovaj prijedlog. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvo je na redu uvažena zastupnica Tanja Vrbat. Izvolite.
Hvala lijepa, kolega potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege zastupnici, državni tajniče. Evo ovom izmjenom Zakona o priznavanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija koja je, osnovni zakon doživljava ovaj put četvrtu izmjenu nakon one iz 2003., 2006. i 2009. godine, dodatno se propisuje i malo bolje po mojem mišljenju organizira ovaj postupak priznavanja inozemnih obrazovnih kvalifikacija za osnovno, srednje i visokoškolsko obrazovanje. Ovdje smo iskoristili priliku za usklađenje sa ovim novim Zakonom o upravnom postupku, ali uvedene su i neke novine koje s tim direktno nemaju veze. Moje osobno mišljenje je da su dosta popravile i racionalizirale ovaj sustav. Međutim, učestale izmjene ove specifične regulative dovele su do mnogih problema našim građanima i građankama koji su se obrazovali u inozemstvu, govorim o prijašnjem razdoblju, i jako je teško shvatiti za nekog tko se prvi put s time suočava kakva je uopće regulativa. Pa ja apeliram da se odradi jedan pročišćeni tekst da se ne treba tražiti. To za laike u snalaženju sa zakonima i sa spajanjem svega toga skupa nije baš tako jednostavno pa evo apeliram, to bi trebalo za sve zakone ali eto apeliram posebno za ovaj kako bi se podrobnije objasnio postupak. Dakle, nakon tih brojnih izmjena i puno učenja, kako je i sam državni tajnik priznao, od same strane administracije koja provodi priznavanja, došli smo do jednog relativno racionalnog i brzog postupka. Ti postupci su, kako je prije rečeno, godinama znali trajati i sada se to zaista u roku od 60 dana rješava. I posebno me veseli što vidim da se ovim zakonom predviđa da više neće trebati kandidati za priznavanje donositi svoje prevedene programe sa recimo visokoškolskih ustanova. To su bili jako opsežni materijali za koje su se iziskivali stručni prijevodi koji jako, jako puno znaju i koštati i evo drago mi je da neće biti potrebno skupljati svu tu dokumentaciju i to znači prevoditi. Ja to govorim iz osobnog iskustva, ja sam to prije nekoliko godina radila i stvarno je bilo dosta komplicirano, puno kompliciranije nego sada. U našim tim mukama cijelog sustava koji je u tih desetak godina prakse i usavršavanja se događao bilo je svega pa smo tako imali slučajeva gdje su studenti koji su diplomirali na Oxfordu, London school of economy, Cambridgeu itd. nisu mogli priznati svoju kvalifikaciju u Republici Hrvatskoj dok smo imali recimo ljude koji su dolazili sa diplomama nekakvih opskurnih učilišta i sumnjivih titula koji su recimo u Hrvatskoj dobivali titule pa do doktora znanosti. Bilo je svakakvih primjera i danas mnogi još naši sugrađani trpe posljedice tog vremena i tog nesnalaženja sustava. Pa tako primjerice eto iz mojeg najbližeg primjera Sveučilišta u Trstu ima gdje postoji fakultet koji je najbolji u Europi za prevođenje, za simultane prevoditelje i interprete, gdje jednostavno ljudi koji su završavali taj studij nisu mogli dokazati u Hrvatskoj da se to radi o fakultetu jer se u doslovnom prijevodu škola zove visoka škola i to je gotovo apsurdno da se radi tog literarnog prijevoda, da se radi doslovnog prijevoda samog naziva sveučilišta nije moglo doći do kvalifikacije koja de facto je fakultetsko obrazovanje. To su neke elementarne stvari koje se nadam da su prevaziđene. I drago mi je da čujem da, znači kad će studenti doći sa nekog poznatog sveučilišta te kvalifikacije koje su već priznavane biti automatski priznate i dalje. Istim problemom su se suočavali ili vrlo sličnim učenici srednjih škola koje su godinu dana ili neko određeno vrijeme svog obrazovanja srednjoškolskog proveli nekada i u izuzetno poznatim i dobrim srednjoškolskim međunarodnim ustanovama. Ti učenici gotovo u pravilu su morali ponavljati razred u Republici Hrvatskoj. Za Europsku uniju ili SAD to su bili stipendisti, to su bili izvrsni učenici, a kad bi se vraćali na daljnje školovanje u Republiku Hrvatsku oni su morali ponavljati razred i samim time su bili jako zakinuti i možda su izgubili neke prilike u životu. Ovim zakonom se to također rješava i puno pojednostavnjuje. Ja govorim to zato što dolazim iz područja gdje mnogi građani Republike Hrvatske idu na školovanje prije svega u zemlje sadašnje Europske unije, Sloveniju i Italiju. Stoga mi je drago da se evo došli smo do neke suvisle regulative što se toga tiče. Jedinu dvojbu koju ja imam još oko ovoga je da li zaista imamo potrebu oko razdvajanja postupaka glede stručnog priznavanja i akademskog priznavanja visokoškolske kvalifikacije. Zar se taj postupak ne može objediniti, pa neka se podnese jedan zahtjev, a onda neka dva tijela različito priznaju, jedni strukovno, drugi akademski. Ali ne vidim razloga zašto se dva puta treba raditi taj postupak. I to samo povećava troškove i oduzima vrijeme građanima koji su svoju kvalifikaciju stekli u inozemstvu, a žele i raditi i dodatno se školovati u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo samo nekoliko zapravo rečenica čini mi se dvije možda napomene. Ja podržavam donošenje zakona kao što mislim da svi trebamo podržati sva ona rješenja koja na neki način olakšavaju i ubrzavaju proceduru. I ovaj zakon je da tako kažem na tom tragu. No međutim, ima nekoliko stvari za koje sam sigurna zapravo da ih ne rješava ovaj zakon, a koje u nekakvoj suštini uzrokuju ljudima puno više problema nego sama zakonska rješenja. Dakle, prva stvar je i to moram reći ovdje iako sam to rekla i na odboru priča priznavanja inozemne kvalifikacije radi nastavka školovanja koja se sada proceduralno da tako kažem u prvom stupnju prebacuje na škole. Dakle, osnovne ili srednje, odnosno fakultete osobno moram priznati da imam dilemu imaju li te naše institucije dovoljno kapaciteta da u jednom dosta ... [[Govornica se ne razumije.]] da tako kažem sustavu koji vlada u mnogim stranim sustavima obrazovanja zna adekvatno prepoznati dosegnute kvalifikacije tim više što mi nemamo da tako kažem niti naš kvalifikacijski okvir napravljen, niti naš kurikulum. To na neki način stavljam rezervu da tako kažem na to rješenje, iako argumenti koji govore da zapravo u jednom dijelu olakšavaju proceduru ili smanjuju za jedan korak đacima jesu doista oni koje treba uvažiti. Ali nisam posve sigurna u kapacitete prvenstveno osnovnih i srednjih škola i ljudi koji tamo rade da znaju na sve te izazove različitosti da tako kažem odgovoriti. Druga primjedba možda malo supstancijalnija, jer zapravo se bazira na tome da je naš sustav obrazovanja na žalost strašno formalan. On je gotovo hipernormiran u svim svojim aspektima. To inače nije dobro, a to posebno nije dobro kad govorimo u ovom dijelu priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija. Dakle, jedne dosegnute razine, do jedne dosegnute razine obrazovanja. Na što konkretno mislim? Mi imamo u našim školama, pa čak i na sveučilištu vrlo krute nastavne programe koji se čitaju gotovo isključivo formalno, a manje u onom smislu sadržajno ili vremenski. I zapravo na neki način ljude koji dolaze u Hrvatsku, iako smo odustali od nostrifikacije kao koncepta mi mentalno još uvijek, sustav mentalno traže zapravo na neki način nostrifikaciju dokumenata. Mi na neki način ljude umjesto da im priznamo što bi nominalno i po zakonu trebalo biti da mu priznamo obrazovnu kvalifikaciju mi ljude silimo da tu kvalifikaciju koju su stekli prepišu u nešto što naš sustav ili naše tržište rada znaju čitati i to naprosto nije dobro. Evo recimo jedan slučaj kolege jednog koji je studirao negdje vani astro fiziku, završio pedagoško psihološko obrazovanje i njemu se recimo ne dozvoljava da radi kao profesor fizike jer naši programi kažu da to, naši pravilnici kažu da to može biti samo profesor ili inženjer fizike uz dodatno pedagoško psihološko obrazovanje i kažu taj studij astro fizike to vam nije fizika, iako je to zapravo i nešto čini mi se i malo više od fizike. Dakle, mi kruto tjeramo ljude u naše ladice ne toliko u smislu onog formalnog priznavanja. Ne, mi ćemo priznati da čovjek ima VSS. No međutim u onom smislu kad čovjek s tim mora ići živjeti ili se negdje zaposliti dolazi u problem i zapravo mora polagati strašno puno nekakvih razlikovnih ispita. Moderni sustavi u Europi i svijetu više idu na specijalizacije, na nekakve povezane struke, ljudi rade kombinacije gotovo nezamislive a posebno za naš silno formalan sustav nezamislive kombinacije koju mi zapravo uopće ne znamo ni pročitati. I meni se čini gospodine državni tajniče da osim ovog formalnog sustava, dakle gotovo proceduralnog propisivanja priznavanja diplome nama je potrebna zapravo promjena paradigme razmišljanja o samom stupnju kvalifikacije i da zapravo na neki način vrednujemo ono što čovjek zna ne trpajući ga u ono što mi godinama prepoznajemo kroz titule ovakve ili onakve. Primjer drugi. Čini mi se da je kolegica Vrbat to već spomenula. Naši đaci primjerice srednjoškolci koji odluče tijekom srednje škole otići primjerice u Ameriku, završiti jedan razred srednje škole, drugi ili treći za njih je to izgubljena godina. Oni svjesno odlaze na godinu dana škole u inozemstvo svjesni da kad se vrate idu ponovo tamo di su stali. Dakle, završe 3 razred u Americi. On ponovo mora upisivati treću u Hrvatskoj jer u tom krutom čitanju naših programa mi kažemo oni nisu imali zemljopis, matematiku ili šta ja znam predmete di ih imamo jako puno zapravo nastavnih predmeta, a ne čitamo sustav zapravo o nekakvom vremenu provedenom na učenju, o stečenim vještinama. I u tom smislu će naš obrazovni sustav, prvenstveno onda i sve procedure koje proizlaze iz njega trebati znatno olabaviti, na neki način relaksirati, učiniti ga sadržajnijim, a manje formalnim. Ili još jedan primjer koji pokazuje drugu vrstu negativnosti, ima ljudi koji tu formalnost u našem sustavu zapravo iskorištavaju. Primjer je kod recimo slučaj školskih ravnatelja, koji su viša stručna sprema, koji moraju steći visoku stručnu spremu da bi udovoljili zakonskim normama. Neke zemlje u našem okruženju su to prepoznale, i za određenu količinu novca rade zapravo prekvalifikaciju, i to se kod nas da tako kažem prizna kroz strana, kroz ovaj proces priznavanja inozemne kvalifikacije se prizna kao recimo ovdje konkretno visoka stručna sprema, jer udovoljava svim formalnim uvjetima iako ne udovoljava gotovo niti jednom sadržajnom uvjetu. Ti ljudi niti su studirali, niti su proveli tamo vrijeme, samo su se eto snašli i iskoristili rupu u sustavu. Dakle i da negdje možda zaključim. Ključni problem kod nas u obrazovnom sustavu je što sve gledamo kroz formalnu kvalifikaciju, kroz formalni naziv te kvalifikacije, a ne kroz njezin, ne kroz sam njezin sadržaj. Kad u tu sliku dodamo i tu hiper normiranost, jer se u našem obrazovanju gotovo sve prepisuje do toga koliko nastavnik ocjene u koju kućicu u kojem periodu mora ispisati, dolazimo doista do jedne pomalo za ljude i šizofrene situacije, koji su završili školovanja, stekli jedna možda drugačija ili drugovrsna znanja ili specifična znanja, i onda se vrate u Hrvatsku, žele priznati tu stečenu kvalifikaciju, onda ih tjeramo da polože 10-ak ili nekoliko 10-aka razredbenih ispita, da bi ih mi mogli strpati u kućicu profesor ovoga ili onoga, ili diplomirani inženjer ovoga ili onoga. I u tome je čini mi se zapravo naš najveći problem. Ne u samoj proceduri priznavanja inozemne kvalifikacije, koja se ovdje još donekle i poboljšava, nego zapravo u samom onom sadržaju, onome što mi mentalno svjesno ili nesvjesno, i kao ljudi pojedinci koji rade u sustavu, i kao sustav zapravo tražimo od ljudi nemoguće u nekakvoj implementaciji ovih rješenja, i ovog europskog da tako kažem prostora zajedničkog i obrazovanja, a onda i radne snage, radimo zapravo totalno suprotno od onoga što bi trebalo biti. To na neki način kritika je i onoga što radi sadašnja vlast, ali zapravo nekog možda prevladavajućeg mentaliteta gdje svemu volimo davati imena, a 21. stoljeće čini mi se da traži s jedne strane promjenu paradigme, a s druge strane ispravnog vrednovanja onih stvari koje se vrednovati trebaju, pa tek u drugom stupnju tome dati nekakvu oznaku. Jer čini mi se da ćemo sve rjeđe i rjeđe moći ljude trpati u naše kućice, i da ćemo morati prihvatiti i raznolik, više raznolikosti, interdisciplinarnosti i mnogih drugih stvari kojima zapravo uopće sada niti ne razmišljamo. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine državni tajniče. Da je ovaj zakon donešen prije vjerovatno bi se izbjegle mnoge neugodne situacije, koje su zabavljale hrvatsku javnost kao trakavica u posljednjih godinu ili dvije, vezano uz priznavanje nekih srednjoškolskih svjedodžbi za osobe koje su jedan ili dva razreda završile izvan Republike Hrvatske, pa su se vratile u zemlju nastavljati školovanje. I dok je njihov slučaj rješavalo Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa, dakle dok je rješavalo valjanost svjedodžbe drugog razreda, djevojka je već bila na maturi. I umjesto da se prizna šutnja administracije, to se kao trakavica vuklo našim medijima, da li ona ima dostatna znanja ili je ostala neocijenjena iz njemačkog jezika, a činjenica jest da je primjerice na tom njemačkom jeziku u njemačkoj školi dobila pozitivne ocjene i to ne samo pozitivne ocjene, nego sjajne ocjene iz predmeta kao što su povijest, fizika, matematika, itd. Bez poznavanja njemačkog ona ne bi mogla biti dobro ocijenjena niti iz tih predmeta. Međutim vjerojatno nije znala dostatno dobro njemački u smislu da zna čitati "Patnje mladog Werthera" ili tako dalje, ali to sve našem ministarstvu nije bilo dovoljno da brzo i promptno riješi slučaj, kaže može, ne može, nego je to izazivalo i frustracije i roditelja, i učenika i na koncu šire javnosti. Moj naglasak jest na tome da tržište rada danas poznaje samo znanja i vještine, i na tome treba bazirati sustav. Ne može se kreirati striktno sustav na način da se sve svrstava u ladice. Primjerice anglosaksonski sustav poznaje sience koji uključuje i matematiku, i fiziku, i biologiju i kemiju. Pa gdje su te odrednice e ovo ste sada kemija, ovo je fizika, ili ne svjedodžba ili diploma nije valjana zbog toga što se ne može preslikati u naš sustav. Ovaj zakon je znatni napredak prema rješavanju entropije koja vlada u tom području. Valja ga podržati, međutim empirija nas eto uči da ćemo negdje oko 2013. na 2014. ga također mijenjati jer ga periodično mijenjamo svake tri godine. Primjerice morat ćemo ga mijenjati i zbog toga što nas naš sustav ne prepoznaje, i ne omogućuje sukreiranje programa zajedno sa poslodavcima i sa tržištem rada, a znamo da je tržište rada slobodno kretanje roba, kapitala, ljudi, usluga i osnova poglavlja 1., pregovaračkog poglavlja 1., i primjerice prilikom ocjenjivanja sukladnosti nekih gospodarskih subjekata, laboratorija, ekspertnih timova, organizacija, europske norme zahtijevaju eksplicite neformalno i informalno obrazovanje, vrednovanje tog obrazovanja i u njegovo uključivanje u radne procese. Međutim kako formalizirati i takvo obrazovanje, ostaje jedan od trajnih zadataka našeg sustava, pogotovo Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, i nadam se da će se tom problemu u dogledno vrijeme posvetiti zaista pažnja i iznaći i nekakva rješenja u tom pravcu. Hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo nešto kasnije. Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o priznavanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija, bio je hitni postupak, P.Z. br. 738 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave je prihvaćen od predlagatelja ovaj amandman te se o njemu posebno ne glasuje sukladno članku 169. Poslovnika i postaje sastavni dio prijedloga zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o priznavanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 98 glasova za, 1 suzdržani i ništa protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanom.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolege i kolegice zastupnici. Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove Hrvatskog sabora na 58. sjednici održanoj 8. travnja 2011. godine jednoglasno je utvrdio prijedlog odluke o razrješenju člana Odbora za gospodarstvo. Razrješuje se dakle član Odbora za gospodarstvo Hrvatskog sabora iz reda predstavnika HUP-a Bernard Jakelić.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem prijedlog na glasovanje. Tko je, uključimo se i glasujmo tko je za ovaj prijedlog ili protiv? Rezultat? Ovaj prijedlog odbora je prihvaćen većinom glasova, 91 glas za, 1 suzdržan i ništa protiv. Prelazimo na drugi prijedlog, izvolite.
Evo prijedlog odbora je da se razrješuje članica Odbora za informiranje, informatizaciju i medije i znanosti Nada Zgrabić Rotar na osobni zahtjev.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Molim uključimo se i glasujmo o prijedlogu odbora. Hvala gospođo. Rezultat? Ovaj prijedlog odbora je prihvaćen većinom glasova, 91 glas za, 2 suzdržana i ništa protiv. Dame i gospodo zastupnici nastavak je sjednice u srijedu 13. travnja u 9,30 sati sa točkom dnevnog reda - prijedlog Zakona o potvrđivanju memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske unije o sudjelovanju Republike Hrvatske u programu interoperabilna rješenja za europsku javnu upravu (ISA) sa konačnim prijedlogom zakona, P.Z. br. 732, hitni postupak. Želim vam ugodan vikend i vidimo se sljedeći tjedan. Hvala lijepa.
U nastavku današnje sjednice imamo još pripremljeno i predviđeno 2 jedinstvena završna izvješća, odnosno završne liste i to - Jedinstvena i završna lista za izbor predsjednika Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa - Jedinstvena završna lista za izbor članova Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa Liste je pripremio Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove pa ja zato molim uvaženu zastupnicu predsjednicu odbora Nevenku Majdenić da nam podnese obrazloženje.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege. Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove Hrvatskog sabora je u skladu sa člankom 32. stavkom 8. Zakona o sprečavanju sukoba interesa i člankom 123. stavkom 2. Poslovnika Hrvatskog sabora je sa 6 glasova za i 1 suzdržanim glasom sastavio jedinstvenu završnu listu za izbor predsjednice Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa evo koju podnosimo Hrvatskom saboru. Dakle, odbor predlaže sljedeće kandidatkinje za izbor predsjednice Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa i to je prvo Sanja Lozančić, diplomirana pravnica i drugo Doru Rešetar, diplomiranu pravnicu.
Otvaram raspravu po ovom prijedlogu. Izvolite, uvaženi kolega zastupnik Dorić. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa iznesite i drugi, normalno i listu za članove pa onda da se objedini rasprava. Slažete se? Ok, izvolite zastupnice.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Odbor je na istoj sjednici jednoglasno sastavio jedinstvenu završnu listu kandidata za članove Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa te predlažemo sljedeće kandidate za izbor članova, 1. Daniju Budimir diplomiranu pravnicu, 2. Irenu Ćupić diplomiranu socijalnu pedagoginju, 3. Dijanu Dulibić Vlahov diplomiranu pravnicu, 4. Roberta Jambrovića diplomiranog pravnika, 5. mr.sc. Rajka Kneglina, diplomiranog ekonomistu, 6. Jadranku Kolarević diplomiranu politologinju, 7. Sanju Lozančić diplomiranu pravnicu, 8. Dinku Prce diplomiranu pravnicu, 9. Doru Rešetar diplomiranu pravnicu i 10. Željku Žokalj diplomiranu pravnicu. Potrebno je reći da po zakonu dakle trebamo i moramo imati dupli broj kandidata. Dakle, za predsjednicu se onda dakle bira jedna članica i od ovih predloženih članova Odbora za Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa treba izabrati onda znači 4 kandidata i to tajnim glasovanjem. Hvala.
Hvala lijepo kolegice. Evo sada izvolite u ime … [[Upadica se ne razumije.]] Pa možete i ovdje doći uvaženi kolega Dorić radi zapisnika da to bude u ime kluba HNS-HSU-a. Izvolite. Hvala lijepo.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Osnivanje samog Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa u našem klubu još prije nekoliko godina ocijenjeno je vrhunskim, značajnim i velikim postignućem. Mi smo doduše od tada do danas dobili temeljem posjeta brojnih izaslanstava iz EU i niz prigovora na naš rad i nadležnosti tog odbora, odnosno povjerenstva, i moram reći da smo u raspravama uvijek tražili najbolju soluciju da se u biti te nadležnosti prošire što smo i učinili izmjenom i dopunom zakona i profesionalizirali smo sastav tvrdeći da je to i depolitizacija jasno rada povjerenstva. Međutim, koliko je to depolitizacija ako u biti ponovno saborska većina glasa i odlučuje o sastavu povjerenstva? Ne možemo reći da ne postoji mogućnost direktnog političkog utjecaja na odabir članova. Iz tog razloga mi smo u klubu HNS-HSU-a sjećate se kad smo dopunjavali zakon predložili da se članovi i predsjednik biraju dvotrećinskom većinom. Da nas jednostavno prisili zakon da sjednemo zajedno, da prođemo stručne životopise i da odaberemo od 4,5 milijuna građana u Hrvatskoj 4, odnosno 5 najkvalitetnijih, najstručnijih ljudi koji se bave ovom problematikom. To je bio cilj, nažalost čini nam se da cilj nismo postigli. Mi smo iz zakona izbacili kriterij iskustva glede rada u području sukoba interesa. Ostavili smo samo određeni broj godina rada u struci, nismo rekli kojoj. I pogledajte što smo dobili? Dobili smo kandidate najrazličitijih struka od kojih veliki broj nema a nikakve veze sa sukobom interesa niti su ikada išta radili u tom području. Ne tvrdim da ne mogu naučiti, ne tvrdim da su nesposobni to savladati kroz neko vrijeme, ali definitivno se ne radi o ljudima koji bi bili najkvalitetniji u tom području. Dapače, veliki broj prijavljenih kandidata, djelatnici su, službenici su Sabora, dakle samo se žele prebaciti što je logično jer smo im dali mogućnost na dva, tri puta bolje plaćeni posao od kojih neki od njih također nisu nikada radili sa časnim izuzecima u tom poslu, u toj struci. Iz tog razloga ja sam, a ispričavam se kolegici Majdenić zbog toga, nisam došao na zadnje 2 sjednice kad se odlučivao o tome moj klub je inzistirao da se povučem, da ne sudjelujem u tom procesu upravo iz razloga koje sam sada naveo. Mi smatramo da ako pogledate kandidate da vjerojatno budući sastav neće biti ništa bolji, dapače pitanje je da li će biti jednako kvalitetan kao sadašnji. Ja smatram da je gospodin Kačan odlično odradio posao, gospodin Tomljanović kao pravnik odlično odradio posao, gospodin Petrović, odličan poznavatelj materije, jako dobro odradio posao i umjesto da zadržimo i nađemo kriterije da zadržimo te ljude u sustavu, mi smo jasno išli u drugu krajnost i nismo jasno po nama barem u našem Klubu HNS HSU ono što smo si postavili za cilj. Iz tog razloga mi nećemo sutra sudjelovati u glasovanju, ja ovdje ovo moram reći i želim reći jer mislim da smo mogli uistinu puno toga napraviti da bismo izbjegli ono što nam se dogodilo prije tri godine sa slučajem Deše Mlikotin Tomić. Kada se forsiralo jedno ime, jedna osoba jasno logikom većine mislim da to nije dobro i to nam se više nikada ne smije dogoditi.
Hvala lijepo uvaženi kolega zastupniče. Ima li još želje za raspravom? Nema. Ako nema onda ja zaključujem raspravu i kao što je već rečeno glasovanje je tajnim izjašnjavanjem, pa je zato danas to iznijeto da bi se moglo sve tehnički pripremiti. Zbog toga je predviđeno da ćemo glasovati sutra u 11 sati, pa vas pozivam da se nađemo do tada. A rad sutra nastavljamo u 9 i 30 s 12. točkom dnevnog reda to je Izvješće o radu HBOR-a za 2010. godinu. I zaključujem današnju, rekao sam već dva puta, zaključujem današnju sjednicu. Hvala lijepa.
Ima izbor imenovanja? Dobro. Nisam ovdje to vidio. Izvolite, gospođa Nevenka Majdenić.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove Hrvatskog sabora je na 63. sjednici održanoj 19. lipnja 2011. godine jednoglasno utvrdio prijedlog odluke da se u Odbor za gospodarstvo Hrvatskog sabora imenuje za člana iz reda predstavnika Hrvatske udruge poslodavaca Davor Majetić.
Otvaram raspravu o ovom prijedlogu. Zaključujem raspravu. Molim uključimo se i glasujmo o prijedlogu Odbora. Rezultat. Ovaj Prijedlog je prihvaćen većinom glasova 84 glasa za, 2 suzdržana, ništa protiv. Dame i gospodo izbor predsjednika i članova Povjerenstva za sprečavanje sukoba interesa. Rasprava je zaključena. Na temelju članka 32. Zakona o sprečavanju sukoba interesa i u skladu sa člankom sa 231. Poslovnika Hrvatskoga sabora provest će se tajno glasovanje. Predloženi kandidati za predsjednike i članove Povjerenstva smatraju se izabranim ako za njih glasuje većina od ukupnog broja zastupnika Hrvatskoga sabora dakle najmanje 77. Gospođe i gospodo predlažem da mi tri zastupnika pomažu kod provođenja tajnog glasovanja i to predlažem Emil Tomljanović, Boris Klemenić i treće, jeste li vi gospođo Zgrebec tu još ili ste izašli? I gospodin Ivica Pančić. Ja bih se zahvalio na toj časti ali ne bih.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani članovi i članice, poštovani zastupnici i zastupnice. Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove Hrvatskog sabora na 65. sjednici održanoj 1. srpnja 2011. godine jednoglasno utvrdio prijedlog Odluke o razrješenju i imenovanju člana Nacionalnog vijeća za šport. Prvo razrješuje se član Nacionalnog vijeća za šport Antun Vrdoljak na prijedlog Hrvatskog olimpijskog odbora. I drugo, da se za člana Nacionalnog vijeća za šport na prijedlog Hrvatskog olimpijskog odbora imenuje Miho Glavić.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem prijedlog na glasovanje. Molim uključimo se i glasujmo o prijedlogu imenovanja člana odbora. Rezultat? Ovaj prijedlog je prihvaćen većinom glasova, 90 glasova za, jedan suzdržan i jedan protiv. Prelazimo točku – Izbor i imenovanja. Molim gospođu Majdenić, predsjednicu odbora, Nevenku Majdenić da se očituje o ovom svom prijedlogu.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove Hrvatskog sabora na 67 sjednici održanoj 14. srpnja 2011. godine je jednoglasno utvrdio Prijedlog odluke o imenovanju i prestanku mandata članova Nacionalnog zdravstvenog vijeća. Prvo, za članove Nacionalnog zdravstvenog vijeća imenuje se akademik Željko Rajner, prof.dr. Krešimir Rotim, prof.dr. Alen Suštić, prof.dr. Mate Ljubičić, prof.dr. Krešimir Glavina, prof.dr. Stipan Janković, prof.dr. Jadranka Sertić, prof.dr. Branka Vizner i Zdenka Gizdić. I drugo, dosadašnjim članovima Nacionalnog zdravstvenog vijeća protekom zakonskog roka od četiri godine, dakle prestao je mandat.
Hvala. Otvaram raspravu o prijedlogu. Nema interesa. Zaključujem raspravu i dajem prijedlog Odbora za izbor, imenovanje na glasovanje. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog je prihvaćen većinom glasova, 86 glasova za, 1 suzdržani i ništa protiv. Dame i gospodo, drage zastupnice i dragi zastupnici s time smo mi završili tzv. proljetno zasjedanje Hrvatskoga sabora. Najavljujem da ćemo na jesenskom zasjedanju koji će nositi broj 24 nastaviti sa radom. To će biti vjerojatno u drugoj polovici 9 mjeseca. Koji datum, ne znamo sada. Želimo vam ugodan odmor da napunite vaše već iscrpljene možda akumulatore i da dođete svježi i odmorni i orni za nastavak rada na jesen kada ćemo i završiti zasjedanje ovog saziva Hrvatskog sabora. Želim vam da vam to bude sve ugodno i da se vidimo na jesen, a sada vas pozivam na jedan, hajmo reći tako skromni domjenak povodom završetka ovog zasjedanja u prostorijama ovdje blizu. I evo sretno i sve najbolje. Hvala lijepa.