Hvala, gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Dame i gospodo, uvažene kolegice i kolege saborski zastupnici. Najprije vas pozdravljam u ime Ministarstva obrazovanja, znanosti i sporta. Nadam se da ćemo dobro surađivati, na dobrobit svih koji pohađaju školski sustav Hrvatske, a naravno na dobrobit znanosti jer bez unapređenja znanosti nema ni razvoja ekonomije jer želimo imati ekonomiju temeljenu na znanju. Ovo ministarstvo će sve prijedloge podnositi ovom Saboru u dobroj vjeri da ćemo raspravljati o njima upravo sa jednim jedinstvenim ciljem, a to je unapređenje obrazovanja i znanosti bez ikakvih politiziranja, budući je to područje gdje zaista treba sve počivati na temeljima struke. U tom smislu danas imate dva zakona koja predlažemo. Ti zakoni su zapravo tehnička posljedica koja nastaju kao rezultat izmjena Zakona o sustavu državne uprave, Zakona o državnim službenicima te Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika. Prvi koji je pred vama to je Zakon o izmjenama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi. Naime, već prilikom ovih izmjena potvrđuje se ono o čemu se govorilo kod donošenja Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi, da u zakon ne treba stavljati članke koji zapravo propisuju unutrašnje ustrojstvo jednog ministarstva jer onda dolazimo u situaciju kod promjene unutrašnjeg ustrojstva ministarstva da se mora mijenjati zakon. Dakle po starom zakonu postojalo je jedno povjerenstvo, povjerenstvo koje su činili državni tajnik, zatim ravnatelj Uprave za školstvo, ravnatelj Uprave za prosvjetnu inspekciju koje je davalo mišljenje ministru temeljem kojeg je ministar davao suglasnost na reizbor ravnatelja u osnovnim i srednjim školama. Izmjenama Zakona o državnoj upravi koje sam prethodno citirao ukinuta su mjesta ravnatelja, došlo je do promjena u ustroju ministarstva i samim tim ovo povjerenstvo je samo od sebe prestalo postojati. Istovremeno, u međuvremenu između perioda otkada je došlo do uspostave nove Vlade i zasjedanja Sabora normalno se odvijao proces u školama … [[Ne razumije se.]] života i imenovanje ravnatelja te se mogao dogoditi zrakoprazni prostor u kojem nije imao tko dati suglasnost na izbor tih ravnatelja. Iz tog razloga naše ministarstvo prvo je predložilo uredbu, ali odmah želeći rješavati stvari zakonom i pokazujući da se ne radi o nikakvim skrivenim namjerama, predlažemo i ovaj zakon kojim uređujemo da ministar donosi suglasnost na temelju povjerenstva kojeg će imenovati, ali koje više nije regulirano u zakonu. Na taj način pokazujemo da je to unutrašnja stvar ministarstva i da će mogućnost davanja suglasnosti i dalje biti na način da postoji jedna stručna skupina koja će procijeniti sva imenovanja na temelju kojih će ministar donijeti odluku. Dakle, neće to biti nikakva odluka koju će ministar donositi sam od sebe nego i dalje na temelju stručne skupine koji će imenovati temeljem Uredbe o unutrašnjem ustrojstvu ministarstva. Evo dakle radi se o tehničkoj stvari, a upravo postupak donošenja uredbe i predlaganje zakona danas pokazuje našu dobru vjeru. Ono što želim najaviti ovom prilikom to su sadržajne izmjene koje će vrlo brzo doći, a koje se tiču i rada školskih odbora i odnosa školskih odbora sa osnivačima i sa ministarstvom i posebno utvrđivanja kriterija za izbor ravnatelja. Dakle praktično, danas gotovo da nema kriterija temeljem kojeg se može procijeniti uspješnost rada ravnatelja u jednom mandatu. Mi želimo utvrditi jasne kriterije, mjerljive kriterije i obvezu licenciranja ravnatelja kako bi i ravnatelji na neki način bili prinuđeni da se tijekom svog mandata usavršavaju na dobrobit rada škole kojom upravljaju. Predlažem da podržite ovaj zakon.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Izvolite. Izvolite zastupniče Boljunčić.
Dobro jutro svima. Poštovane zastupnice i zastupnici Sabora, predsjedniče Sabora, ministre. Dakle, jučer na svojoj 1. sjednici Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, između ostalih točaka imao je i ove dvije točke koje su sada na dnevnom redu. … [[Ne razumije se.]] Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi. Izvješće ste dobili na klupe tako da ja ne bih čitao cijelo izvješće, možda dio koji se odnosi na predloženi zakon. Dakle kao što je i ministar rekao, sa izmjenama Zakona o odgoju i obrazovanju predlažu se zakonske odredbe kojima se povjerenstvo koje se sastoji od državnog tajnika, ravnatelja Prosvjetne inspekcije i predstavnika ministarstva zbog toga što je u međuvremenu došlo i do promjena dakle ta mjesta više ne postoje, se mijenja na način da ministar daje suglasnost … [[Ne razumije se.]] na temelju potencijalnog povjerenstva koje ministar tj. ministarstvo može odrediti. Članovi odbora su u raspravi navedene prijedloge podržali smatrajući prvenstveno izmjene nomotehničke, a ne sadržajne prirode te posljedicom usklađenja s propisima koji su se u međuvremenu izmijenili. Doduše, raspravit će o postupcima izbora odnosno razrješenja ravnatelja ustanova školskih. Mišljenje je pojedinih članova odbora da su navedene izmjene preuranjene te da se iste ne pridonose transparentnosti samog izbora ravnatelja školskih ustanova. Vezano za dakle ovu točku dnevnoga reda odbor je većinom glasova, dakle 8 za i sa 3 glasa protiv, odlučio predložiti Hrvatski saboru da donese Zakon o izmjenama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi. Evo to bi bilo vezano za stav odbora koji dakle sa 8 za, 3 protiv, predlaže da se donese navedeni zakon. Hvala.
Hvala lijepa. I sad prelazimo na raspravu, pa otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a, gospodin zastupnik Dražen Đurović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, dame i gospodo. Pa ove izmjene su logične. Nakon objašnjenja ministra da će se u unutarnjem ustroju ministarstva odrediti jedno radno tijelo koje će zapravo preuzeti rad ovog Povjerenstva. Mi ćemo podržati ovaj prijedlog zakona, izmjena zakona. Ne vidimo tu ništa sporno. Kontaktirali smo i iskoristili smo priliku u ovih par dana i kontaktirati u mjeri u kojoj je to bilo moguće i našu izbornu bazu da pitamo ljude što možemo poručiti ministru u vezi ovih izmjena zakona koje su u planu. Ono što su nas evo zamolili da prenesemo javno ministru, pa ćemo to i učiniti je jedan problem s kojim se susreću ljudi koji rade u prosvjeti godinama. Netko tko radi kao učitelj 15 godina ili učiteljica u školi. Nakon 15 godina želi unaprijediti svoj nekakav razvojni put, radio i radila je na neodređeno. Javi se za ravnatelja, bude izabrana, prestaje joj rad na neodređeno, mandat na četiri godine. Ukoliko nakon završetka tog mandata prestane sa ne bude izabrana gubi posao ili na međuvremenu to mjesto netko drugi primljen. To nije toliko rijedak slučaj. Pa oni su zapravo molili i ja prenosim tu zamolbu ljudi da se vidi da li se može na neki način status tih ljudi koji unutar te svoje škole na neki način imaju neki svoj razvojni put, a onda im je on prekinut i zapravo gube posao. Da li se može zakonodavno na neki način urediti taj problem. Također imamo slučajeva, u odgojnim procesima ima puno problema u raznim fazama i u nižim razredima i višim razredima, u srednjim školama. Ja bih se sad samo osvrnuo kratko na niže razrede osnovne škole. Intencija i želja svih nas da djeca u nižim razredima osnovne škole pohađaju nastavu ako je ikako moguće samo u jutarnjem turnusu. U puno škola na žalost još uvijek se škola u nižim razredima pohađa i u jutarnjim i poslijepodnevnom turnusu. No mi imamo slučajeva i mislimo da to nije potrebno i da bi na to trebalo reagirati. Pa zato vas pozivamo da niži razredi osnovne škole pohađaju sva 4 razreda samo u poslijepodnevnom turnusu. Tako primjerice u mojoj županiji u školama u Kaptolu i u Trenkovu učenici prva četiri razreda osnovne školu pohađaju samo u poslijepodnevnim turnusima. Tu su roditelji i djeca praktički dobili šah mat zato što to tako se čini zgodno onima koji uređuju raspored u tim školama. Evo, inače bojali smo se da neće ministar u potpunosti ukinuti bilo kakvo povjerenstvo pa se dovesti u situaciju da se sam, sam se zapravo opterećuje se u komunikaciji sa 2700 osnovnih i srednjih škola. No, s obzirom da će se unutarnjim ustrojem ministarstva oformiti povjerenstvo to je u redu i mi ćemo podržati ove izmjene zakona.
Hvala lijepa. U ime kluba Hrvatske narodne stranke, gospodin zastupnik Igor Kolman. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvaženi gospodine ministre, gospođo zamjenice ministra, drage kolegice i kolege zastupnici. Naravno radi se u ovom prijedlogu o usklađivanju sa novonastalim okolnostima s obzirom na druge propise koji su doneseni. Kad razgovarate sa ljudima na terenu onda dobijete informaciju da se zapravo ovdje radi i o usklađivanju sa stvarnim stanjem, jer ova povjerenstva uglavnom nisu niti nikada niti zaživjela niti su zapravo funkcionirala. Međutim, ovaj prijedlog i drago mi je da to i ministar spominje već u svom uvodnom izlaganju dotiče se barem malo jedne teme koju mi u HNS-u smatramo izuzetno važnom, a to je pitanje tih nesretnih ili sretnih ili kako god ih smatrali školskih odbora. Kad pogledate i zakonodavstvo i praksu u području školskih odbora onda je potpuno jasno da se mi zapravo po tom pitanju i dalje tražimo, da zapravo nismo do kraja odlučili šta su oni, koji je njihov sastav, koja je njihova zapravo uloga i koja bi njihova funkcija trebala biti u procesu obrazovanja i u procesu upravljanja obrazovnim ustanovama. Od 2001. godine četiri puta je mijenjan sastav školskih odbora. U ovom trenutku on se sastoji od 7 članova. 2 su učitelja, 1 je zaposlenik škole, 3 su predstavnika osnivača i 1 je predstavnik roditelja. Ima vrlo široke ovlasti – imenuje i razrješuje ravnatelja, daje prethodnu suglasnost u vezi sa zasnivanjem radnog odnosa u školskoj ustanovi, donosi Statut i druge opće akte. To su recimo etički kodeks, kućni red, donosi školski kurikulum, donosi godišnji plan, donosi financijski plan, odlučuje o zahtjevima radnika za zaštitu njihovih prava, predlaže osnivaču promjenu djelatnosti i donošenje drugih odluka vezanih uz osnivačka prava itd. itd. Iz toga popisa ovlasti vidi se da školski odbori zahtijevaju jednu vrlo široku paletu znanja, stručnosti i da u ovim ovlastima kako su postavljene zapravo traže, zapravo su jedna mješavina znanja i potreba koje proizlaze iz samog obrazovnog procesa, znanja i potreba koje proizlaze iz procesa upravljanja, administracije, računovodstva. Dakle, svega onoga što je tu zapravo navedeno kao ovlasti. I u toj situaciji vam zapravo onda izbor članova postaje čista lutrija. Vi onda uopće zapravo ne znate šta će biti znanja i sposobnosti članova, interesi na kraju krajeva tih članova, a u ovim vrlo široko postavljenim ovlastima vi zapravo nemate nikakav način da cijelu priču kontrolirate tako da ona funkcionira i da budete sigurni da će funkcionirati u onom smislu kojem bi trebala s obzirom na te vrlo široke ovlasti školskih odbora. Ono što se onda najčešće događa je da školski odbori naprosto služe kao mašine za izglasavanje odluka koje ravnatelji ne mogu donijeti samostalno. Upravo izbor ravnatelja je i najvažnija funkcija školskih odbora. Međutim, nezavisnost školskih odbora i u toj funkciji i u svim drugim poslovima je tu vrlo upitna, jer ravnatelji najčešće sjede na tim sjednicama. To je prvi problem. Drugi problem je da vi imate tri predstavnika zaposlenika škole i jednog predstavnika roditelja u školskim odborima. I zapravo dakle, četiri od sedam članova su na neki način prirodno. Ne treba ih zbog toga ni optuživati ni osuđivati. Dakle, to je naprosto. Oni su prirodno u situaciji da imaju automatski problem u bilo kojem slučaju u kojem moraju ući u bilo kakvu vrstu konflikta ili rasprave sa ravnateljem zato jer predstavnik roditelja naravno ima dijete u toj školi i svi znate da je to nešto, situacija u kojoj vrlo rijetko je čovjek spreman ući u bilo kakav sukob na potencijalnu štetu vlastitog djeteta, a zaposlenici naravno to isto ne trebaju uopće objašnjavati zašto je i njima nezgodno ulaziti u sukobe sa ravnateljima. S druge strane osnivači su također najčešće nezadovoljni. Vi kad razgovarate sa predstavnicima jedinica lokalne i područne samouprave koji su osnivači oni su također nezadovoljni, imaju osjećaj da ne mogu ništa provesti, da se blokira, da mogućnost utjecaja na instituciju koje su osnivači, koju financiraju i za koju na kraju krajeva odgovaraju je vrlo mala. Tako da to je jedna od onih situacija u kojoj su zapravo svi na neki način nezadovoljni. I pitanje školskih odbora je u svakom slučaju jedno ozbiljno pitanje koje treba ozbiljno analizirati i koje treba ozbiljno zakonski regulirati. Međutim, ono što je zapravo glavna poruka ovog mog prvog izlaganja na temu obrazovanja i znanosti, i drago mi je da je gospodin ministar tu i gospođa zamjenica ministra, je da mi u HNS-u imamo ogromna očekivanja od vas i od vašeg ministarstva. Mi očekujemo da ćete redovito slati sadržajne prijedloge kojima se regulira cjelokupni proces obrazovanja u RH. Mi se u analizi i u redefiniranju obrazovanja moramo dotaknuti i toga što se uči i mi moramo polako prijeći iz koncepta tone informacija prema konceptu vještina. Dakle, vještina recimo pronalaženja informacija, kritičke analize informacija, korištenja informacija, iznošenja vlastitog stava u pisanom obliku ili usmeno, retorike, debate, stranih jezika, timskog rada, svega onoga što danas zapravo u današnjem društvu moraju biti vještine kojima mladi ljudi raspolažu, a naš obrazovani sustav ih nažalost ne uči dovoljno tim vještinama, a s druge strane ih opterećuje s gomilom informacija za koje je sutra već pitanje da li će uopće biti važeće. S druge strane moramo se osvrnuti i na to i moramo analizirati i to kako se uči, koje se metode primjenjuju, da li naši nastavnici i učitelji imaju znanja i da li koriste najsuvremenije metode u obrazovanju, da li koriste najsuvremenija pomagala, da li imaju najnovije informacije. Moramo vidjeti i što je materijalna baza našeg školstva. Mi se moramo okrenuti nastavi u jednoj smjeni. Dakle tu treba vidjeti, pronaći modele financiranja, škole moraju raditi u jednoj smjeni. Mi ne možemo imati situaciju da imamo dvije smjene, a kamoli tri smjene koliko mnoge naše škole još uvijek imaju. Ovaj zakon se zove Zakon o odgoju i obrazovanju i ja mislim da uopće nije slučajno da je odgoj na prvom mjestu. Jednosmjenska nastava pruža tu mogućnost da učenici pod nadzorom svojih učitelja i napišu zadaću i nauče ono što nisu stigli naučiti za vrijeme nastave nego se od njih očekuje da nauče kao nešto što naprave doma, ali to je upravo i taj prostor onda za odgoj, za suradnju, za izvannastavne aktivnosti kojima se razvijaju sve ove vještine o kojima sam govorio i koje su neobično važne za ljude u modernom svijetu u kojem živimo. I zadnja stvar, ali sigurno nije najmanje važna koju moramo analizirati i redefinirati je status naših učitelja, njihove plaće, njihovi uvjeti rada, njihova mogućnost, ali i obaveza da se trajno obrazuju, da trajno imaju pristup najnovijim metodama, najnovijim informacijama da vježbaju svoj posao. Oni ne mogu završiti svoje obrazovanje u trenutku kad počnu raditi u školi, ono mora biti trajno, ono se mora stalno događati. Da li oni imaju pristup stručnoj literaturi, časopisima? To su sve pitanja koja ostaju neodgovorena i ja zaista očekujem, poštovana gospođo zamjenice ministra, da će vaše ministarstvo redovito u ovom Saboru predlagati zakone i druge propise koji se tiču ovih i drugih pitanja koja sam naveo. Naravno mi ćemo podržati ovaj prijedlog zakona, o tome nema spora. Ali, očekujemo aktivno i puno rasprave o pitanjima obrazovanja ovdje u ovom Saboru. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Damir Tomić, izvolite.
Poštovani predsjedniče, zamjenice ministra, kolegice i kolege zastupnici. Klub SDP-a apsolutno prihvaća ovaj prijedlog zakona, naprosto prethodnici su objasnili, ne bih se tu puno zadržavao stvar je samo u usklađivanju sa postojećim zakonima koje smo ne tako davno donijeli, osvrnuo bih se samo na neke probleme u hrvatskom školstvu o kojima ćemo sigurno puno više govoriti u budućnosti. Za početak ovaj prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnim i srednjim školama trebao bi možda malo više ovaj Dom pa i Vlada poraditi na tome da razmisli da odgoj i obrazovanje počinje već u predškolskim ustanovama i da taj predškolski odgoj nije jednako riješen u svim regijama i svim gradovima u RH, a znamo da smo pred Ustavom svi jednaki mada neki misle da nismo. Nadalje, želio bih ukazati na neke probleme u hrvatskom školstvu o kojima ozbiljno moramo porazgovarati, a to je hrvatski HNOS, to je nedovoljna informatizacija, to su nekakvi problemi sa E-maticom. Znam da u Vladi rade na tome, ali prije svega kolega iz HNS-a je govorio o ulozi školskog odbora pa ne bih tu, siguran sam da će biti jedna šira rasprava o tome. Apsolutno se slažem i zalažem za to da se ta uloga mora mijenjati, ali nećemo sad, ne bih sada o tome nego bih samo rekao ono što je možda najvažnije da zadovoljan učenik je u načelu posljedica zadovoljnog nastavnika. Mi nažalost imamo nezadovoljne nastavnike u zbornicama u Hrvatskoj, uglavnom nezadovoljne. Dolazim iz Slavonije i znam da je tako. Moramo se založiti da se vrati dignitet struci ne samo deklarativno kao što je to bilo u prethodnih 8 godina nego da to doista napravimo. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime kluba HDZ-a gospođa zastupnica Ivanka Roksandić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo zamjenice ministra obrazovanja, znanosti i športa, kolegice i kolege. Pa ja ću malo drugačije krenuti u svojoj raspravi. Naime moji prethodnici koji su govorili u ime svojih klubova HDSSB-a, HNS-a i SDP-a krenuli su zaista kao da se ovih godina u obrazovanju nije ništa događalo. Što nije istina. Moram vas podsjetiti, a to ćete mi dopustiti jer ima zaista puno novih kolega koji možda i nisu u svojoj profesionalnoj karijeri bavili se obrazovanjem, moram vas podsjetiti da negdje od 2005. godine do danas doneseno je niz dokumenata koje je ministarstvo donosilo u cilju poboljšanja kvalitete obrazovanja. Današnja zamjenica ministra gospođa Lugarić i ja godinama smo već 8 godina u Odboru za obrazovanje i zajednički smo donosili takve odluke. Moram iskoristiti ovu priliku i reći da se je pokrenuo čitav niz reformskih procesa u obrazovanju od uvođenja nacionalnog obrazovnog standarda u osnovne škole kojeg je kolega spomenuo do uvođenja državnog pedagoškog standarda, uvođenja državne mature, uvođenja provedbe nacionalnih ispita radi osiguranja ujednačenosti obrazovnih postignuća učenika, ali i radi unapređenja kvalitete rada u srednjim školama. Do razvoja strukovnog obrazovanja moramo znati da je 70% srednjoškolaca uključeno upravo u strukovno obrazovanje do uvođenja cjeloživotnog učenja, ovo je samo mali niz problema koje se pokušalo razriješiti u prethodnom periodu u obrazovanju. Zasigurno da ni mi nismo potpuno zadovoljnim onime što se događa prije svega dignitetom obrazovnih djelatnika ali Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi doživio je niz promjena. Nekoliko promjena u proteklom periodu ali zašto? Zato što smo željeli upravo promjenama na bazi iskustava izbrusiti taj temeljni Zakon o osnovnoj i srednjoj školi koji regulira rad jedne škole, od prava učenika, roditelja, nastavnika do upravljanja školom. Raspravljajući prije svega u prethodnom mandatu o ovom zakonu svi u ovom dijelu koji se odnosi na upravljanje školskom ustanovom, prije svega na izbor ravnatelja zalagali smo se za depolitizaciju škola, zato što smo mislili da obrazovanje u svojem unutarnjem ustrojstvu, u svojoj djelatnosti ne trpi miješanje politike i tu smo svi bili jedinstveni i oporba tadašnja i vlast. Zato smo pokušavajući urediti imenovanje ravnatelja kojeg imenuje školski odbor uz prethodnu suglasnost ministra a koji dobiva mišljenje od određenog povjerenstva uključili u ovaj Zakon povjerenstvo koje je bilo sastavljeno od državnog tajnika, od ravnatelja inspekcije i ravnatelja uprave. Činjenica je da a to svjedočimo i posljednja dva dana zbog promjena ustroja u ministarstvima, u agencijama, mijenjamo naizgled nomotehniku ili nekakve tehničke rezove radimo u zakonima. Ali i sam ministar je danas napomenuo da je on zbog žurbe jer su bili neki postupci i imenovanja ravnatelja u tijeku, donio 12. siječnja Uredbu. S čime se možemo složiti, sustav ne smije stati. Jer moramo znati da ukoliko ministar u roku 15 dana ne potvrdi i ne da svoju suglasnost na imenovanje ravnatelja smatra se da je školski odbor dobio suglasnost i to pozitivnu suglasnost za imenovanje. Samim tim otvorena je zaista mogućnost da se blokira sustav, ali zato je donesena 12. siječnja, prije nekoliko dana uredba protiv koje ne bismo imali ništa da već sada nije u Prijedlogu novog zakona iz temelja promijenjeno opravdavajući to promjenom ustroja ministarstva i izbačeno nepromijenjeno, nego izbačeno povjerenstvo koje daje mišljenje ministru na suglasnost za imenovanje ravnatelja. Sam ministar je rekao na Odboru za obrazovanje jučer da nije on sam odlučivao o tome nego da je on imenovao iz kruga svojih djelatnika u ministarstvu povjerenstvo, normalno je da ministar ne može možda 50 ili 20 koji dolaze u paketu na potvrđivanje ravnatelja o svakome nešto znati, da to treba netko promijeniti. Pa kada je to tako zašto to i dalje ne ostane zakonski regulirano. Neka stoji u zakonu prethodno mišljenje da je povjerenstvo i ne bih se složila da kod promjene svakoga zakona, unutarnjeg ustrojstva ministarstva ispričavam se, moramo mijenjati Zakon. Jer ako zadržimo ovu instituciju povjerenstva kojeg imenuje ministar ili može se zamijeniti onim ljudima koji su u novom ustroju ministarstva, dakle, ostaje ta jedna kontrolna karika koja će ipak dati svoje mišljenje, koje će biti ta karika transparentna, mi kao zastupnici javnost će znati da povjerenstvo koje daje mišljenje, sastavljeno je od nekih ljudi. Zato dragi kolege što mislimo da zaista ono što kažu u narodu ovu promjenu koju opravdavate novim ustrojstvom ministarstva, želite ustvari ponovno uvesti politiku na mala vrata. Slažem se i sa onim kolegama koji su rekli da je rad školskih odbora upitan, ali nakon dugogodišnjeg iskustva i ravnateljice i pročelnice koja je vodila obrazovanje u Sisačko-moslavačkoj županiji mogu vam reći, ni roditelji ni djelatnici, a sa puno školskih odbora sam radila, nisu oni koji su problematični u radu školskog odbora, znate li tko je problematičan, ona tri člana koje najčešće imenuju osnivači. A osnivačima smo dali tu mogućnost zbog jednog drugog problema. Zbog toga što se svi dragi moji kolege zalažemo za decentralizaciju. Nemojmo govoriti o decentralizaciji kada to nama odgovara, decentralizirajmo ne samo financije nego i ovlasti, dajući ovlasti osnivaču mi smo troje ljudi dali velike ovlasti u radu školskog odbora koji znatno mogu upravo po političkoj svojoj ulozi utjecati na rad školskog odbora pa čak i procjenjivati, oni ljudi, slažem se sa kolegom iz HNS-a koji je rekao čija je uopće struktura njihovog, profesionalna struktura važna, ocjenjuju obrazovni sustav a poglavito onoga što vodi školu ravnatelja. Zbog svega ovoga što sam rekla Hrvatska demokratska zajednica, Klub zastupnika HDZ-a neće podržati ovaj Zakon.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Igor KOlman.
Samo sam htio ispraviti ovaj navod uvažene kolegici da sam govorio da se ništa nije napravilo u zadnje vrijeme, ja sam si dao truda da moja rasprava bude konstruktivna i da ne ide u tom smjeru kritike bilo koga prije. Ali kada me već povlačite za jezik, slažem se da je strašno puno napravljeno, većina toga na žalost loše i nadam se da ćemo to onda u vremenu koje dolazi ispraviti.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Gospodin zastupnik Damir Rilje. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice ministra. Evo inače svaka potpora ovom zakonu kako bi ministar u ovim okolnostima kada se moraju birati ravnatelji imao mogućnost da riješi ovaj problem što brže i što efikasnije. Zašto bismo uopće sumnjali kada nije bilo potrebe ni u bilo što se do sada događalo, da se sumnja jer je rasprava u ovome Domu zapravo velika a i po odborima. Ali ja bih se htio osvrnuti i staviti naglasak na jednu točku, a to se sada u prethodnim raspravama malo i spominjalo i ponovno se nadovezati na školske odbore koji imaju ulogu nadzora na cjelovitim upravljanjem u osnovnim i srednjim školama. U tom kontekstu se jedinica lokalne samouprave i jedinice lokalne samouprave ne pojavljuju kao osnivači. E pa ja bih sada rekao da oni koji su osnivači u školama zapravo su županije. Zapravo cijeli život se događa u jedinicama lokalne samouprave, znate, dakle u općinama i gradovima. E pa možemo i taj kontekst malo ispravljati jer osobito u onim gradovima koji nemaju status velikog grada. Tamo eventualno se može pojaviti da gradovi budu osnivači u osnovnim školama, ali to su možda dva, tri, četiri ili pet gradova. No, problematika koja se pojavljuje u funkcioniranju ovih škola upravo je usmjerena prema jedinicama lokalne samouprave. građani, ljudi čija djeca tamo pohađaju školu, nastavu uvijek se prvo i jedino obraćaju onima koji ne mogu direktno pomoći jer nemaju ovlasti za to. Moje je mišljenje da jedinice lokalne samouprave moraju imati pravo učešća u školskim odborima, moraju se pojaviti kao osnivači, a nadam se da će se to dogoditi i financijskom, a naravno i organizacijskom decentralizacijom. Radi se upravo kao što sam rekao o životnom prostoru i interesima. Ja znam jer sam funkcionirao u jednom od školskih odbora, a isto tako znam jer sam razgovarao i sa onima koji su predstavljali i Vijeće roditelja isto tako i Nastavničko vijeće, pa i Radničko vijeća, a isto tako razgovarao sam tada u tom kontekstu i sa postojećim osnivačima koji baš nisu imali sluha da se predstave jedinice lokalne samouprave u ime osnivača. Dakle, mislim da bi zakonski ovo trebalo na neki način riješiti. Napose, napose bi trebalo naglasiti da se događalo da se kvaliteta školstva kako gdje poboljšava. Ja ne pričam sada strukturno u nastavi nego u izgradnji škola i kapacitetu škola. U turnusima odnosno u smjenama koje se odvijaju u pojedinoj školu, a neću pričati uopće o uvođenju mreže škole. Nije baš da se nema što napraviti, ali naravno svaka potpora ovom zakonu jer od negdje moramo krenuti i ne samo to naravno u tijeku je i izbor ravnatelja, a nadam se da će biti uskoro i nekakva regulativa koja će riješiti upravo školske odbora, pa evo na tom tragu hvala na raspravi.
Hvala i vama gospodine zastupniče. Sada će vas ispraviti gospođa zastupnica Ivanka Roksandić ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Neću biti oštra jer sam imala osjećaj da ste to mislili. Htjela sam samo kolegi reći, uvaženi kolega rekli ste da su osnivači škola uglavnom županije. Osnivači srednjih škola su županije, to ne mogu biti jedinice lokalne samouprave, gradova i općina. Osnivači osnovnih škola mogu biti županije i gradovi i općine koji su svojom financijskom snagom omogućene brinuti o svojim školama. Hoću vam samo reći da ono što ste rekli da treba provesti decentralizaciju. Postoji decentralizacija upravo na tragu onoga što ste sada govorili. One škole, oni gradovi i one općine koje imaju financijsku mogućnost održavanja svojih škola su dobili osnivačka prava. Oni koji nemaju nisu dobili, a znate zašto? Zato da bi bio što izjednačajniji sustav obrazovanja.
Hvala vam. To je sada vidite, samo da vam kažem, gospodin zastupnik Rilje najprije je stavio kada ste vi počeli govoriti ispravak netočnog navoda, sada stavlja repliku, a ne može nijedno ni drugo. Pa ja molim ako je moguće da se već privikavamo na to da što manje koristimo ispravak netočnog navoda, što više repliku. Samo moj apel, dakle vi imate pravo, a tko se toga pridržao držao, a tko ne, naravno. Molim? E pa o tome ćete vjerojatno i vi glasati. Bit će skoro na dnevnom redu. Hvala vam lijepa. Idući za raspravu se javio zastupnik gospodin Veljko Kajtazi. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana gospođo zamjenica ministra, poštovane kolegice i kolege. Tema današnje rasprave Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi, ovaj zakon regulira jedan dio širog područja obrazovanja koje ja osobno smatram izuzetno važno naročito kada su u pitanju Romi i Romska zajednica. Ja bih htio naglasiti članak 4. drugi stavak, točka 1. Osnovno školovanje je obavezno za sve učenike RH. Ako je obavezno za sve učenike kako to da neka Romska djeca ne pohađaju osnovnu školu, a te su dobi. Konkretno mislim koji su ti mehanizmi koji se ne pokreću u tome. Jedno od toga je kada se neromsko dijete ne pojavi u školi onda se pojave sve institucije, ravnateljica, pedagogica, socijalna radnica i svi ostali, a kada je u pitanju romsko dijete onda se ne poduzimaju ama baš ništa i još se govori da je to tradicija o tome da oni ne moraju ići u školu. Dalje, često roditelji Romi ne mogu financijski podnijeti teret školovanja djece, kasnije pak isto tako dolazi do upisa u različitim pučkim učilištima po nacionalnom programu za Rome koji to prati. Ta pučka učilišta dobro znamo da se ne financiraju i tako da su ta djeca … u tome. Vezano uz članak 7. koji govori o nastavi na jeziku i pismu nacionalnih manjina želim spomenuti da se unutar ljetnih školi za djecu i pripadnike romske nacionalne manjine to je jedini način gdje bi oni mogli raditi na tome. Mislim da kad su u pitanju te naše ljetne škole da se ne dovoljno ne obazire na to. Spomenuo bih kad je tu već u pitanju jezik, spomenuo bih također inicijativu o Danu romskog jezika. Sa izlaskom prvog … [[Ne razumije se.]] hrvatskog rječnika gdje sam ja bio autor tog rječnika mislim da u ovom Saboru je bila inicijativa o priznavanju tog dana ali nije došlo do toga, imajući u vidu da moj kolega na neki način sputava u tome. Nadam se da će ove godine doći do priznavanja i da će doći na dnevnom redu Hrvatskog sabora. Članak 33. regulira dopunsku nastavu. U stavku 1. stoji da je škola dužna organizirati dopunsku nastavu učenicima kojima je to potrebno. Organiziranje produženog boravka i drugih oblika dopunske nastave za romsku djecu kojoj je to potrebno. Jedna od mjera je također Nacionalnog programa za Rome. Svrha produženog boravka i dopunske nastave je osiguranje uvjeta za pisanje domaćih zadaća i učenje onoj romskoj djeci koja nemaju adekvatne uvide u vlastitom domu gdje pružaju dodatne satove također i hrvatskog jezika. Dalje. Članak 36. stavak 1. učenik može bit uključen u izvanškolske aktivnosti. Kako to da romsko dijete bude uključen u izvanškolske aktivnosti kad autobus koji vozi na nastavu on također taj isti autobus vraća djecu. Tako da ta djeca koja su udaljena po nekoliko km od škole ne mogu nikako se na neki način uključiti u te izvan aktivnosti naravno koje bi rado htjeli. U članku 55. se navodi da svaka škola ima knjižnicu te da je knjižnični dio obrazovnog procesa. Ako je knjižica dio obrazovnog procesa bilo bi logično da u knjižicama škola koje pohađaju veći broj romske djece postoji i … [[Ne razumije se.]] na romskom jeziku što dosad izdavanje, kad je u pitanju izdavanje romskih knjiga na neki način nije se moglo ili malo se financiralo. Članak 65., učenici sa poteškoćama u razvoju. Mogu navesti jedan konkretan primjer. Dijete koje nije poznavalo dovoljno hrvatski jezik i išao je u razredu sa posebnim programom gdje kasnije u toku godine došlo je sasvim drugačije jer se pokazao da to dijete odličan učenik, ali on je i dalje ostao u isti razred. U članku 68. riječ o školskoj prehrani. Opet ću spomenuti Nacionalni program za Rome koji predviđa osiguranje prehrane u školi tijekom nastave i produženog boravka za romsku djecu slabijeg imovinskog stanja. Međutim, ta mjera se ne ostvaruje i teško mi je vidjeti dijete koje je više sati u školi i gladno je, a ne može jesti u školskoj kantini sa drugom djecu užinu jer mu to roditelji ne mogu priuštiti. Također bih napomenuo i članak 69. stavak 1. i 2. Osnivač je dužan organizirati prijevoz učenika od 1. do 4. razreda koji imaju adresu stanovanja udaljenu od škole najmanje 3 km. Osnivač je dužan organizirati prijevoz učenika od 5. do 8. razreda koji imaju adresu stanovanja udaljenu od škole najmanje 5 km. U mjestu … [[Ne razumije se.]] u Sisačko-moslavačkoj županiji nema osiguranog prijevoza učenika, iako im je naselje udaljeno više od 3 km od škole. Dakle zakon se ne sprovodi. Hvala.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Valter Boljunčić, izvolite.
Hvala. Dakle kao što smo čuli imamo jedan prijedlog zakona, s time da je rasprava išla u dosta širokoj temi oko obrazovanja, odgoja i znanosti. Mislim da je sve to potrebno, dakle da položaj koji naše obrazovanje ima treba se unapređivat svakim danom i ako se zakoni mijenjaju trebaju biti u skladu sa potrebama modernog društva, počevši od broja profesora na broj đaka itd. Međutim, ja bih se ipak ovdje možda koncentrirao na ovaj prijedlog zakona zato što je dakle rečeno da se s ovim prijedlogom zakona na neki način transparentnost ukida, da se daje sva ovlast u ruke ministra. Ono što je ovdje po meni veoma bitno, što se jučer na odboru čulo je da školski odbori su ovdje kao veoma bitne instance u izboru ravnatelja. Naime, i po novom zakonu su školski odbori ti koji svojim statutom i pravilnikom biraju ravnatelja, a ministar daje potvrdu. U starom zakonu je ministar isto dao potvrdu, samo sa još jednom međuinstancom, to je bilo ovo povjerenstvo od 3 člana. Ministar ne može postavit ravnatelja kojeg nije školski odbor stavio tako da je osnovno pitanje transparentnosti rada ipak vezano na nivou školskog odbora. Mi možemo o strukturi školskog odbora pričati koji dio je zastupljen od radnika, kao što je netko rekao činjenica je da ako imate radnike da će možda oni biti obzirni prema bivšem ravnatelju koji se kandidira ili prema dakle predstavniku roditelja. Ali na taj način ako smatramo da je to problematično što imamo u školskom odboru i članove koje imenuje dakle da li lokalna samouprava koja je osnivač recimo osnovnih škola, županija, srednjih, ali na taj način onda možemo gledati i sva upravna vijeća kulturnih institucija i nadzorne odbore jer svuda se na neki način imenuju od toga dijela. Tako da ja isto smatram da je na ovaj način nije povrijeđena transparentnost, školski odbor je i dalje taj koji na temelju natječaja bira ravnatelja, a i do sada je bio slučaj i to u dosta velikom broju da se na izabranoga ravnatelja ministarstva ne očituju u roku od 15 dana što je dakle potvrda izbora toga ravnatelja. Tako da je ne vidim problema u tome što će sada ministar eventualno uz imenovanje povjerenstva nekog, što ne treba onda ići u promjenu zakona, donijeti odluku o prihvaćanju ili neprihvaćanju dakle imenovanoga ravnatelja. Nadalje, ako ima nekih problema i ostaje članak koji kaže da Prosvjetna inspekcija može imati primjedbi, smijenit ravnatelja ako se nešto ne radi. Tako da po mom stanovištu mislim da je izbor ravnatelja i dalje bitna točka u izboru ravnatelja je glasanje, odnosno stav školskog odbora koji se ovime ne mijenja. Ministar je tu da potvrdi ili ne. Isto tako slažem se dakle i sa raspravom, budući to smo imali jučer i na odboru, sa raspravom uvaženog kolege. Jedan od prijedloga je da se možda Odbor za obrazovanje, znanosti i kulturu, zajedno sa Odbor za nacionalne manjine ima jednu tematsku sjednicu upravo oko položaja dakle jezika i svih drugih stvari što se tiče nacionalnih manjina kojih je očito iz ovog primjera da je to potrebno riješiti za što bolje obrazovanje svih stanovnika Hrvatske. A podržavam i to da se ubuduće dakle ima određenih rasprava vezano uopće na status odgoja, obrazovanja i znanosti. Hvala.
Hvala i vama. Gospođa zastupnica Ruža Tomašić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Pa evo kad se govori o odgoju i obrazovanju ja mislim da baš naglasak treba i stavit na odgoj i obrazovanje, a da to bude adekvatno treba imati zaštitu za djecu, za učitelje, za profesore. Mi znamo sada da to nije tako. Mi znamo da odgoj je jako loš u školama. Imate u osnovnoj školi đaka u 7 razredu koji kaže učiteljici da je krava, što će ona njega zafrkavati, što će ona njega smetati, da li ona zna tko je njegov otac. Dakle, to dijete prođe nekažnjeno. Imate u drugom razredu Ekonomske srednje gdje učenik mota džoint pred svima. Kaže učiteljica moram na wc, ode van i znamo što je radio vani. Isto ništa se ne događa. Imamo djecu koja se izlažu … [[Govornica se ne razumije.]] nitko ne reagira. Ta djeca ne žele učit, ne žele ići u školu, život im je pakao kroz školu. Puno se pažnje ne obraća na to. Dakle, sve ovo utječe na tu djecu kako će učiti, da li će učiti. Ima učitelja koji imaju, gdje imaju jako loša djeca i boje se roditelja te djece. I onda dijete ide od razreda do razreda, hajmo samo da prođe, da ga se riješimo. Dijete završi osnovnu školu ne zna čitati, pisati. Isto se tako dogodi pogotovo u malim mjestima gdje je srednja škola, gdje svako svakoga pozna. Dakle, ja se nadam da će jednog dana se raspravljati o ovome, da će se raspravljati na način da se ta djeca zaštite od … [[Govornica se ne razumije.]] da se roditelji, da se zapravo učitelji i profesori zaštite da mogu obavljati svoju dužnost onako kako trebaju, da se ne boje za svoj posao, da se ne boje za svoj život, da se ne boje da će biti premlaćeni, a da se to zataškava. Ja vjerujem da svi vi znate podatke da se je to događalo, znate što je bilo i opet kažem gledaju da se rješavaju te djece što prije. I kad ta djeca završe srednju školu vi jako dobro znate da ta djeca ne znaju skoro ni čitati ni pisati. Kažu zato ima jedan vic. Kaže pita prijatelj prijatelja da li znaš što je besplatno i badava. Kaže on kakva je razlika između besplatno i badava. Kaže on pa nemam pojma, kaže pa išlo se u osnovnu školu besplatno, a ti si išao badava. Dakle, znam djecu koja su bila u četvrtom, petom razredu prosperitetna, voljela su školu, imali su vanškolske aktivnosti, stvarno su se radovali. Onda nakon bulinga, nakon toga što ih učitelji nisu zaštitili djeca su izgubila volju i želju za školom. Znam učitelje koji jedva čekaju da idu u mirovinu jer im se ne da adekvatna zaštita. Znam profesore koje su djeca gurala, mlatila, tukla, prijetila roditeljima. Pa idemo prvo da bude nam, da zaštitimo te ljude, da im napravimo da rade u idealnim okolnostima ili blizu idealnih okolnosti, da rade baš ono za što su zaduženi, da odgajaju djecu, da obrazuju tu djecu. Isto tako što se tiče obrazovanja jako je loše obrazovanje u osnovnim školama što se tiče zlouporabe opojnih droga. Pošto ja imam ta nekakva predavanja i onda razgovaram sa djecom. Puno njih nema pojma što se događa, a mi sad znamo da ima negdje oko 36 sintetičkih droga koje su došle iz Europske unije. Djeca uopće ne znaju o tome, a znamo da neke od tih droga prvi puta kad se koriste mogu uništiti neke stanice mozga. Dakle, idemo se okrenuti onome što stvarno želimo. Dakle, obrazovanje i odgoj, a na adekvatan način postići ćemo nešto. Ali ovako da ubijemo kravu radi jedne šnicle i da izgleda da nešto radimo neće baš puno pomoći. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Gospodin zastupnik Tomislav Žagar. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, uvažena zamjenice ministra, kolegice i kolege. Evo, budući da se ova rasprava proširila od one osnovne teme, a to je da omogućimo ministru da imenuje, zapravo da potvrdi imenovanja ravnatelja kojega izabere školski odbor bez povjerenstva koje više ne postoji dozvolite da i ja kažem par kratkih natuknica vezano za samo odgojno obrazovni sustav. Naš odgojno-obrazovni sustav je veliki sustav i on naravno ima svoje prednosti i nedostatke. Evo ja ću za početak navesti samo neke od prednosti koje ima ovaj sustav. Najveća prednost svakog sustava, pa tako i ovog sustava su ljudi koje ima. Imamo veliki broj učitelja koji vrlo profesionalno obavljaju svoj posao. Imamo tu i pomoćno-tehničko osoblje domare, čistačice, spremačice, kuharice. Dakle, svi ti ljudi su na istom zadatku da pomognu našoj djeci da bi se omogućilo njihovo što kvalitetnije obrazovanje. Ono što nam nedostaje u školama, posebno u manjim školama u kojima sam ja radio su stručni suradnici. Dakle, nemamo dovoljan broj psihologa, nemamo dovoljan broj pedagoga, pa se često puta kolege učitelji nose sa problemima za koje nisu dovoljno kompetentni. Na tome će se sigurno morati u budućnosti poraditi. Neke od dobrih stvari koje bi valjalo ovdje spomenuti je i uvođenje e-matice. Osim e-matice za unos ocjena digitalnim putem. Osim e-matice provodio se i sustav obrazovanja učitelja o informatičkim znanostima, ECDL sustav. Kroz taj sustav su se mnogi učitelji, posebno oni učitelji koji su pred mirovinu obrazovali u informatičkom smislu. To im je iz iskustvo pomoglo kasnije da i svoje umirovljeničke dane provedu s tim tehnologijama i da na neki način uprazne svoje slobodno vrijeme. Ovdje ste kolega spomenuli rad škola u jednoj smjeni. Mi smo donijeli naravno pedagoški standard. Ali vrlo je važno kod pedagoškog standarda da uokvirimo ciljeve koje želimo postići, da nam se ne dogodi, a što je mislim da je kolega Mršić imao situaciju da je projektirao školu u skladu sa pedagoškim standardom i da su ga kasnije pitali kad je projekat bio gotov, a tko je zapravo propisao ovakve uvjete, pa tko će to isfinancirati. Dakle, rad učenika svakako u jednoj smjeni, jer mi imamo toliko danas različitu situaciju u Republici Hrvatskoj da neke škole imaju pametnu ploču, a neke škole da slikovito kažemo još uvijek cijepaju triješće da bi naložili vatru za svoje učenike. I sada samo da spomenem i upravljanje školom, ovdje je bilo o tome riječi. Imamo školski odbor koji danas, a to je ovdje rečeno već ima sastav 3+3+1. 3 iz reda učitelja i zaposlenika škole, 3 bira osnivač zapravo imenuje, a 1 iz predstavnika … [[Govornik isključen, ne čuje se.]] [[Upadica: Mikrofon.]] dakle sustav 3+3+1. 3 iz reda učitelja i zaposlenika, 3 iz reda koje imenuje osnivač tj. županija i jedan predstavnik vijeća roditelja. Tu bi dobra možda bila ideja da se 4 člana koja inače, ova tri koja imenuje osnivač jedan iz vijeća roditelja da sva četiri predlaže vijeće roditelja. Jer tko je zainteresiran za dobro funkcioniranje škole nego roditelji. S druge strane, uvođenjem roditelja u školski odbor i odgovornost za školu spriječila bi se i ona mogućnost da danas imate apsurdne slučajeve da se prosvjetnu inspekciju zove anonimno i to najčešće roditelji koji su zapustili odgojno-obrazovno svoje dijete. Imate slučaj da se stvaraju nepotrebne napetosti u školi. Prosvjetna inspekcija dolazi i zapravo ne znamo onda gdje je početak, gdje je kraj tog rada. Učitelji inače vrlo marljivo u pedagošku dokumentaciju upisuju sve aktivnosti koje obavljaju, sve probleme na koje nailaze. Ali kad netko anonimno pozove prosvjetnu inspekciju on nema nikakvu obavezu da iste takve dokumente dostavi prosvjetnoj inspekciji. Ono što bih zamolio, naravno ovdje je i zamjenica ministra, možda bih tu psihozu oko broja učenika u manjim školama, 150 učenika je nekakav prag. Ljudi su tu dosta zabrinuti jer se boje da će im škola oduzeti. Kad kažem oduzeti misle da će škola ostati, da će se pripojiti nekoj većoj školi kao područna škola. Škole su u manjim općinama redovito nositelji svih kulturnih događanja i tu bi trebalo biti oprezniji. A što se tiče izbora ravnatelja, ja sam siguran da je uvijek zapravo i dosad bila situacija da se kod izbora ravnatelja politika miješala. Mi možemo nad tim zatvoriti oči, ali to je tako. I u mojoj županiji je to tako. Na koji način ćemo to spriječiti? Treba vidjeti dobrim zakonskim rješenjima, kažem možda i ovaj prijedlog oko samih članova školskog odbora ne bi bio loš. A sada da i ja ispričam jednu zgodu kao što je kolegica Tomašić. Pa se kaže ovako, neki ravnatelji dođu s vezom, a neki bezveze. Hvala.
Hvala lijepa. Replika, gospodin zastupnik don Ivan Grubišić. Izvolite.
Ja bih na cijeli ovaj prijedlog zakona i izmjena rekao da bojim se da je bilo malo vremena da se snimi stanje i da je trebalo dobro snimiti stanje u školstvu i odgoju i obrazovanju. Drugo, da je u Hrvatskoj potrebna edukacija edukatora. Nisu svi problemi u djeci, koliko su problemi kod nastavnika, učitelja, vjeroučitelja i roditelja. Dakle, edukacija edukatora, a mislim da bi i nama u Hrvatskom saboru trebala određena edukacija. I meni i vama ostalima. Ovako donoseći zakone na brzake, na brzinu bojim se da će to biti više vatrogasne mjere, a ne korjenite promjene koje su potrebne i u tom sektoru našega društva. Bez reda, rada, discipline i odgovornosti nećemo moći ići naprijed. Toliko.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Zoran Vinković, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvažena zamjenice ministra. Kao jedan poznati pjevač, a moram ga spomenuti kako ne bi eventualno morao platiti intelektualno vlasništvo, što je danas lijep i sunčan dan. To je Neno Belan. Donosimo zakon po hitnom postupku po kojem se ništa, ama baš ništa ne mijenja. Obzirom da će povjerenstvo biti imenovano podzakonskim aktom, a ministar će potpisati imenovanje u roku 15 dana ili nakon toga kako je to i dosad bio slučaj školski odbori i sastav školskih odbora se ovim zakonom koji ide po hitnom postupku ne mijenja i to je bit ovog zakona. No obzirom da se mnogi dosad nisu držali teme, a danas je stvarno lijep i sunčan dan, a nadležnost ovog ministarstva je i sport pa ću ja malo o ovom sportu, ali neću govoriti o HNS-u tu ne mislim na političku stranku nego mislim na Hrvatski nogometni savez. Neću govoriti o podmićivanju sudaca, o Vlatku Markoviću, Srebriću, Hajduku, Dinamu itd., govorit ću malo o rukometu. O rukometu gdje se evo tu nama u susjednoj prijateljskoj zemlji održava Europsko prvenstvo i gdje mnogi naši navijači upravo zbog blizine odlaze na utakmice hrvatske reprezentacije. I tada se desi jedan ovako nemio događaj gdje njihova imovina pa i oni sami budu pretučeni, imovina razbijena, a nažalost nadležno ministarstvo dakle ministar pa niti Vlada Republike Hrvatske pa niti predsjednik Republike Hrvatske uopće ne kažu ni A o toj činjenici. Podsjećam jedini koji je u ovom trenutku, a nismo htjeli u ime kluba HDSSB-a koji će podržati ovaj zakon, nismo htjeli tražiti stanku i prekidati sjednicu Sabora upravo iz razloga da nemamo onih 10 minuta hodanja tu po hodniku pa evo koristimo svoje zastupničko pravo da progovorimo i o ovom problemu. Jedini koji se ispričao je bio gradonačelnik Novog Sada, svaka mu čast. Međutim niti jedna institucija Republike Hrvatske koja vodi ovu zemlju nije našla shodno obratiti se
Gospodine zastupniče oprostite što vas prekidam, to nije točno. Reagirao je ministar Jovanović, vi to valjda niste ni pročitali. Ali molim vas.
Kada? Nisam čuo.
Niste, očito niste. Izvolite.
Ja ne znam da li je reagirao, nisam dobio to, no dopustite mi da završim. No ni sa druge strane, dakle osim spomenutog gradonačelnika Novog Sada nije nitko našao shodno se ispričati hrvatskim građanima koji su doživjeli neugodnosti evo na pragu ulaska u EU. Nije se ispričao niti njihov ministar vanjskih poslova, nije se ispričao niti njihov ministar sporta ili športa ne znam kako se to tamo kaže, ali nije se ispričao ni predsjednik države s kojim se malo pomalo ljubimo i družimo. S druge strane da se to desilo u Republici Hrvatskoj, da se to desilo na nekom prvenstvu, a imamo evo prvenstvo u malom nogometu, također Europsko prvenstvo, svi mediji bi brujali o tome. Zbog toga tražim da se sve nadležne institucije zatraže hitnu istragu bez obzira što je srpska policija pohapsila nevine i nejake huligane s one strane Dunava tražim da se ovaj slučaj ispita i da se sve institucije pobrinu o tome da li su ti građani, obzirom da će vjerojatno ići i na polufinale također sa Republikom Srbijom sa srpskom rukometnom reprezentacijom gdje se očekuje sigurno i veće divljaštvo nego što se desilo sada kad smo igrali s Francuskom, tražim da se i predsjednik Vlade i predsjednik Republike, a bogami i ministar sporta javno oglasi o tome i stane u zaštitu svih onih koji će ići u Beograd na polufinale sa Srbijom. Sad ću se malo vratiti jer još imam vremena na ovaj … [[Upadica se ne razumije.]] Nisam ja otišao ništa, ja sam uvijek u pravocrtnom gibanju, uvijek naprijed. Ne idem ni lijevo ni desno nego uvijek uvaženi zastupniče Habek da se vratim malo dakle malo na ovaj zakon. Dakle, ovim Zakonom ponovno tvrdim se ne mijenja ništa bitno zato će ga Klub HDSSB-a podržati međutim, stanje u cjelokupnom školstvu se mora mijenjati i slažem se sa određenim zastupnicima koji su rekli da je i tu potrebno izvršiti određenu vrstu decentralizacije ali ne na način da se jedinicama lokalne samouprave stavljaju financijske obaveze nego je u tom putu potrebno napraviti fiskalnu decentralizaciju. I završiti ću kako sam i počeo, danas je to lijep i sunčan dan i dajte da to bude i u Beogradu, ne sumnjam da će Hrvatska pobijediti Srbiju u rukometu ali učinimo sve da svi oni koji će ići na tu utakmicu se mogu živi, sretni, čitavi sa svojim automobilima ili autobusima vratiti. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Bilo bi dobro gospodine zastupniče da ste informirani kao što me podsjetila gospođa potpredsjednica Kosor. Ja sam rekao da je oštro interveniralo Ministarstvo obrazovanja gospodin ministar Jovanović, ali je prosvjed uložilo i Ministarstvo vanjskih poslova ali ja ne znam zašto ste vi to govorili kada to jednostavno nije točno. No, ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Željko Sabo.
Želio bih reći da sam i ja trebao biti na toj utakmici po pozivu načelniku općine Bač koji je ugostio neke Vukovarce i koji se ispričao nakon utakmice Vukovarcima i ispravljam da nitko nije reagirao vaš navod osim gradonačelnika Novog Sada.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospođa zastupnica Ana Komparić Devčić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, kolegice i kolege, kako je naš kolega zapravo cijelu svoju raspravu bazirao u potpuno krivom smjeru nije se držao teme, ali ja sam zaista željela ispraviti jedan dio koji ste vi već ispravili. On je u svojoj raspravi rekao da nitko od nadležnih institucija nije reagirao pa ja samo želim pročitati jedan citat: Hrvatski ministar znanosti, obrazovanja i sporta gospodin Željko Jovanović osudio je napad na hrvatske navijače u Novome SAdu te naglasio da očekuje da nadležne službe Republike Srbije brzu i učinkovitu istragu napadača na hrvatske navijače. Prema tome, da ste samo pročitali današnje novine znali biste da su službe reagirale.
Hvala lijepa. Nastavno gospodin zastupnik Boro Grubišić, imate riječ. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kako su naši intervenirali ministri, tako agencije otkazuju put navijačima u Beograd, toliko je to žestoka intervencija naše Vlade i našeg nadležnog ministarstva, a predsjednik Hrvatskog rukometnog saveza javno preporučuje da nitko ne ide na utakmicu u Beograd. Evo toliko o intervencijama naše Vlade i našega ministra kada se rukometa tiče.
Ja vas lijepo molim maloprije smo to raspravili, ovo nije tema zakona ali smo se razjasnili.
Imam pravo na raspravu gospodine predsjedniče.
Da, ali ne izvan teme, ali smo to raščistili sada. Ja vas molim držite se teme.
Držim se ja odlično teme. Dalje, kada govorimo ne o rukometu nego o ovome tehničkom zakonu u kojem se mijenja sastav povjerenstva a zavisno od naziva državnog tajnika ili zamjenika ministra ili pak nekih drugih članova Ministarstva to je zapravo jedan obični tehnički zakon o kojem su mnogi od sugovornika ovdje raspravljali i o školama od Korčule do ne znam kojih sve županija. NO, potpuno je poznato vama i onima koji su prije imali izvršnu vlast o formiranju školskih odbora, načinu njihovog formiranja, čisto politika igra svoju igru i svoju ulogu u županiji i u gradovima koji također imaju koji su utemeljitelji ili osnivači osnovnih škola a županije srednjih škola. Dakle, radi se ponovno o jednoj centralizaciji i koncentraciji moći u povjerenstvu koje će pomoći i predlagati ministru imenovanje ravnatelja. Jasno da s obzirom kako je netko jučer rekao, čini mi se kolega Stazić, nama je narod dao povjerenje pa ćemo mi imenovati i povjerenstvo i odlučivati, jasno putem konačnog potpisa ministra o ravnatelju, što je ajde da kažem u neku ruku kako je bilo prije tako će se i nastaviti dalje. No, kada se govori o onome što je danas više bilo riječi negoli o ovome tehničkom zakonu, onda je Stjepan Radić davne 1904. godine rekao da naše škole, hrvatske škole ne smiju biti samo obrazovne ustanove nego prije svega odgojne ustanove. To je ta uloga škole za koju ja gospođo, nije državni tajnik, zamjenica ministra, a sudeći prema vašim raspravama u bivšem VI. sazivu očekujem jedan veliki napredak i podržat ćemo svaki vaš napor u tome smjeru. U svakom slučaju osim škola kako je rekao moj uvaženi prezimenjak don Ivan i obitelj kao edukator, a valjalo bi naći edukatore edukatora, ne samo onih koji su zaposleni u školama pedagozi i svi ostali, negoli čak i roditelje educirati u tom smislu kako bi taj segment, ne samo obrazovanje i stjecanje znanja negoli odgoj prije svega bio takav, dosegnuo taj stupanj kako ne bismo imali incidente da učenici tuku nastavnike, učitelje, to svi znamo da se događa ali nekakve sankcije koje su prije bile kada sam ja dobivao packe po ruci, tih sankcija više nema, kažu da to nije pedagoški ali nadam se da će putem ovoga, što smo danas u ovoj raspravi ali i ono što ste vi govorili u bivšem sazivu Sabora doći do nekakvih poboljšanja u tom smislu ili smjeru. Eto, hvala lijepo.
Replika kolega Vinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Vidite uvaženi kolega ja sam jučer gledao nakon odlaska na jednu nezavisnu televiziju gledao gotovo sve informativne emisije pa čak i ove magazine i nisam ja primijetio nigdje tu osudu. Čak je u jednoj takvoj emisiji bilo govora čak i o titlovanju sprskih filmova, zašto smatram da je potpuna glupost i da ne treba gubiti vrijeme ni plaćati prevoditelja jer mislim da taj jezik vrlo dobro razumijemo. S druge strane nisam primijetio tu osudu, doduše ujutro nemam baš puno vremena čitati novine kao neki jer moram raditi, ali smatram da je čak i to a očigledno je istina da je to zakašnjela osuda jer i ministar i predsjednik Vlade, a i bogami i predsjednik Republike moraju promptno reagirati. Jer ja sam možda imao namjeru ići na polufinale, možda je i većina građana imala ići namjeru na polufinale ali ako nam institucije prvo Hrvatske države, a zatim i susjedne prijateljske države ne garantiraju sigurnost na jednoj rukometnoj utakmici tada se dosita postavlja pitanje, ne govirim sada o hrvatskim braniteljima koji ne smiju prijeći granicu jer će eventualno biti uhapšeni radi ratnih zločina ali govorim o navijačima dakle o normalnim ljudima koji vole rukomet koji vole sport, a nitko im ne smije garantirati sigurnost. Pa zbog toga još jednom apeliram jer nije dovoljno uputiti protestnu notu nego treba što hitnije reagirati i što hitnije garantirati sigurnost hrvatskim građanima koji idu kao turisti u susjednu državu. Bez obzira što piše kolegice na internetu i kada je to objavljeno.
Nisam najbolje shvatio kakve veze ima ova replika sa Zakonom o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi ali možda će odgovor na repliku.
Ispričavam se niste ovdje bili, mogu ja i ponoviti raspravu.
Slušao sam ja.
Evo kolega Vinković vi se javite gradonačelniku Bača pa će vam on osigurati sigurnost kada budete išli na rukometnu utakmicu, a možete to preko kolege Sabe to ostvariti. Hvala lijepo.
Idući koji se prijavio za raspravu je uvaženi zastupnik Dujomir Marasović. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo doministrice, dame i gospodo saborski zastupnici. Kao uvod osvrnuo bih se samo jednom rečenicom, ne bih ja puno optuživao Srbiju zbog toga što nije smirila svoje huligane, dok Hrvatska ne smiri svoje. Mi nismo u svojoj kući te huligane smirili, nismo napravili reda, pa zašto onda optuživati Srbiju da ona nije tamo nekoga spriječila da ne udari neki automobil. Prešao bih sada na ovu točku koja jest. Dakle, ovdje nema nikakve sumnje da se opet zbog politizacije cijelog odgojnog procesa nama predlaže promjena zakona kako se predlaže. To je suština ovog prijedloga, to je suština promjene ovog zakona i ništa više. To znači hoće se ukloniti bilo kakva prepreka jedna regula između ministra i njegovog imenovanja nekog ravnatelja kao što je sada bilo povjerenstvo. I ministar kaže imam pravo direktno imenovati ravnatelja bez ikakve kontrole, bez ikakve preporuke, nekih stručnih tijela i nekih stručnih ljudi. I to je krajnji cilj ovog zakona jer vidimo već u polunajveštaju mijenjat će se i Školski odbori, dakle i oni će postati relevantni u tom procesu. Nemam ništa protiv ako je to za ovu garnituru, ali smatram da bi trebalo zakone raditi za duže vrijeme. Jer doći će neka druga garnitura za 4 godine pa će oni čisto po svojoj volji mijenjati po političkoj volji mijenjati i postavljati ravnatelja. To mislim nije dobro nego je trebao ovaj proces kojim se išlo za depolitizacijom škola trebalo ga je poboljšati, nastaviti, oplemeniti itd. Ovdje se vraćamo na istu politiku kao što smo jučer razgovarali o Zakonu o sukobu interesa gdje se ukidaju sva ona nadzorna vijeća itd. ovo je ista politika. Pa sretno vam gospodo bilo s lijeve strane ili drugovi ali neće ovo dobro Hrvatskoj. Mene ne interesira može biti ravnatelj škole i Karl Marx, ali mene interesira što će moje dijete ili vaše dijete ili sva djeca u Hrvatskoj učiti u toj školi. U proteklim godinama napravilo se je dosta na planu materijalnog poboljšanja uvjeta rada itd., ali se ništa nije promijenilo u suštini opterećenja djeteta koje ide u školu. I ja tražim u ime djece u ime logike i u ime pameti da se smanji obim gradiva, obim gradiva koje jedno dijete mora u osnovnoj i srednjoj usvojiti na način da se ograniči i smanji težina školske torbe. Doslovno da se važu udžbenici na vagi ili vazi da se važu koliko to teži to školsko gradivo koje mora usvojiti i da se ograniči ovim koji tiskaju udžbenike broj stranica na koje mora biti gradivo povijesti jer je to 100 stranica ili 150. Dakle, da strogo ograničimo i težinu, volumen i obim koliko to može biti. Drugo, da se promijeni način i učenja i ispitivanja u našim školama kako u osnovnim tako i u srednjim školama, bez ikakvog stida i popuno uvjeren da sam u pravu svo učenje i svo ispitivanje u osnovnim i srednjim školama svedeno je na memoriranje napamet i na štrebanje, prisiljava se učenika da tako uči i da tako nauči i tako ga se ispituje. I što će nam onda informatika i informatizacija? To je demagogija sa naše strane blefiranje, licemjerje. Jer djeca moraju odgovarati učiti odgovarati po sustavu štrebanja memoriranja cjelokupnog gradiva jedne knjige od 300 stranica molim vas lijepo u osnovnoj ili srednjoj školi za jedan predmet. I nema odlične ocjene, nema petice ako to ne "izverglaš" od prvog do zadnjeg slova ne izostavljajući nijednu riječ u nijednoj rečenici u cijelom tekstu, e onda je petica. A ako to pokuša učenik ispričati svojim riječima nema dvojka je, dobro si i prošao ako si dobio dvojku, ajde jedan itd. Dakle, to je suština stvari. Isto tako problem broj tri je u našim školama da je u hrvatskoj nacionalnoj povijesti za sada osakaćena istina. Mi nismo našim učenicima u sadašnjem vremenu, a pogotovo želim da se to u budućim generacijama predoči puna povijesna istina hrvatskog naroda, jer je ona zasada zatomljena našom politikom hrvatskog povjerenja koja je bila nužna, ali ta politika ta hrvatskog povjerenja pravila je kompromis koji je značio da je prešućena i sada nije dopuštena spoznati novim generacijama povijesna istina da su komunisti napravili velika zlodjela tijekom i nakon Drugog svjetskog rata i da zbog toga nitko nije sankcioniran. I da je po mom sudu najveći zločinac, jedan od najvećih zločinaca Drugo svjetskog rata drug Tito da nije proglašen ratnim zločincem činjenica jest i posljedica takove politike da se jedan čovjek, gospodin Branimir Glavaš, koji mi ovdje kažemo da je kriv za dva čovjeka, nije ih ubio ali je kriv za dva i proglašen je ratnim zločincem i ovdje ga se bez stida svaki dan oslovljava ratnim zločincem i u zatvoru je. Pa ako je pravna država Hrvatske takva pa neka je tako, odslužit će kaznu, u redu. Ali nema smisla da mi prešućujemo onda povijesnu istinu, potrebu suđenja tražim kao saborski zastupnik otvaranja tog procesa u smislu međunarodnog nekog suda da se sudi drugu Titu da li je ratni zločinac ili ne. Ako je ratni zločinac ne smije imati svoj trg u našem glavnom gradu, a ako nije može. … /Buka u dvorani./… To je utvrđivanje povijesne istine. Samo vi pričajte, ali ćete govorit nakon isteka mojih 10 minuta. Dakle, imamo još velikih primjedbi ali zbog 10 minuta nije moguće sve izreći. Učitelji u osnovnim školama su potpuno nezaštićena populacija, potpuno nezaštićena populacija, bez ikakve mogućnosti obrane digniteta. Ne znam što je dignitet bio, dignitet Domovinskog rata sad je učitelja časti ili tako dalje. Svojih ljudskih građanskih prava, učitelji nemaju prava, ugrožena su njihova osnovna ljudska i građanska prava pred nasrtajem različitih vrsta, ja ih ne bih sad ovdje nabrajao koja su to sve nasilja koja im ugrožavaju prava, ali oni se nemaju mogućnost braniti, izloženi su medijskom linču i ono što bi mogli u okviru ove regulative ne usuđuju se poduzimati u smislu kaznenih mjera jer će doći u medije kao takovi i takovi. Dakle, tražim stroža pravila ponašanja u kućnom redu škole i onda uopće nije važno tko je u školskom odboru. Može biti recimo, evo sad predsjeda našim Saborom, ja bih stavio 6 dopredsjednika Sabora u vidu kopije Stazića. Mene ne interesira, ali se treba znat, ako je jedan učenik napravio to i to da slijedi onda to i to. I samo toliko. Znači totalnu depolitizaciju školstva. Hvala lijepo.
Evo ova vaša rasprava izazvala je čitav niz replika. Ali prije toga jedna obavijest, a to je da je u 10 sati i 44 minute isteklo vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta. Idemo sada na replike. Prvo kolega Zoran Vinković.
Uvaženi kolega, moram priznat da će vama teško bit replicirat. … [[Upadica se ne razumije.]] Tako da vi imate šta pitat, kolega Lučin. Spomenuli ste težinu školske torbe, pa ne znam sad da li je to opet neki nesrazmjer ovaj kod vas u klubu, ali sjetite se ako ste gledali, nosio sam ja školsku torbu koju niste htjeli primiti i vidjeti koliko je teška. Što se tiče Karl Marxa, nemojte da on bude baš ravnatelj u školama, mrtav je, a i ta politika je već odavno mrtva. No ono što ste rekli na početku prilično ovako odudara od svega. Naime, hrvatski huligani na stadionu su problem Hrvatske i oni se rješavaju putem jednog zakona koji se zove Zakon o sprečavanju sukoba nereda na stadionima itd. i ne možete ih dovoditi u istu razinu s onim što se desilo sada u Republici Srbiji gdje su napadnuti hrvatski građani. Za vašu informaciju, onih 12 koje je obradila Srpska policija su pušteni jutros, a vjerojatno će ponovno dočekivati te automobile s hrvatskim registracijskim oznakama i bacati kamenice. Nedo Bog da napadnu s nečim drugim. Dakle ponavljam, tražim od institucija Republike Hrvatske da zaštite svoje građane. A što se tiče Marxa, Engelsa, Lenjina, Tita, to ja ostavljam vama pa se vi njima pozabavite. Ovo je ipak 21. stoljeće.
Druga replika, uvažena zastupnica Tanja Vrbat.
Hvala lijepa. Poštovani druže Marasović, obzirom da se nama ovdje pogrdno obraćate kao drugovi i drugarice onda ću ja vama benevolentno reći druže Marasović. Drago mi je da ste rekli o težini školskih torba jer upravo je Vlada koju je vodila vaša stranka utrostručila i udvostručila težinu tih torbi po mojem osobnom mišljenju radi pogodovanja izdavačima, a ne kvaliteti našeg obrazovanja. A što se tiče druga Tita samo želim komentirati sljedeće. Ne bi ni mi iz Istre ovdje sjedili, a vrlo vjerojatno ni vi iz Dalmacije da nije bilo tog čovjeka.
Čut ćemo i odgovor na repliku.
… [[Govornik nije uključen.]]
Uključite mikrofon.
Ja sam rekao u svom izlaganju da je Ministarstvo prosvjete i kulture itd. u proteklim mandatima, ne mislim ja samo na protekla dva mandata, to možemo računat od '45., ako hoćete i ranije, školstvo je uvijek školstvo, da je napravilo dosta, da, da, i prije '90.-te napravljeno je niz škola novih, zašto ne, ali da se nikako ovaj problem težine torbe nije rješavao i ja smatram da se nije rješavao ni u protekla dva mandata. A kolegice ispravljam vaš netočni navod, činjenica jest da je NDH i Pavelić da su otpisali akte o predaji Dalmacije i Istre, to je točno, ali Istra je bila i prije Pavelića i NDH pod Italijom, ali je činjenica da je Dalmacija reintegrirana u NDH, u Hrvatsku i prije dolaska partizana. Prema tome, nije drug Tito vratio Dalmaciju pod hrvatsku jurisdikciju nego je to NDH i Pavelić već vratio Dalmaciju i sve ono, samo je Istra ostala. … /Buka u dvorani./… Malo učite povijest, treba vam.
Iduća replika, uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Pa kolega, vaš uvodni dio kada ste počeli i osudili huligane svake vrste ovdje i preko grane mislim da je bio u redu i to je nešto što se moramo i dalje biti u fokusu našeg zanimanja kako kod kuće, ali jednako tako i oštro kao što je Vlada i reagirala i kada se to dogodi van granica Republike Hrvatske. Mislim da borba protiv huliganstva ima itekako veze i sa ovom temom o čemu danas mi raspravljamo. Zato zaista veseli ovo što je Vlada obećala da će u naše škole od najranije mladosti, od onih malih nogu učiti i educirati ljude jer nismo se nitko naučili niti rođeni učili za demokraciju, da se svi sukobi rješavaju na mirni način, razgovorom, argumentima i da konačno budemo zreli, da prihvatimo i drugačije, različitosti. To je uvijek bogatstvo. Iz te različitosti i iz argumentacije sigurno uvijek nikne i jedna nova vrijednost. I kad tako, dakle odgajamo mlade onda ćemo dakle i mi nešto i stariji nešto naučiti i zato ovaj drugi dio vaše rasprave je bio posve nepotreban, bez imalo ambicija da se vraćamo u ta neka prošla vremena. Treba ipak napomenuti već kad ste ih spomenuli da ste zahvaljujući tome vi postali liječnik, a da je vrlo izvjesnija, ako je išta izvjesno da biste prije bili možda nešto drugo, možda pastir ili nešto drugo da niste koristili te mogućnosti. I ono što je bilo dobro da konačno kao građani zaista osudimo u našoj prošlosti. Imamo snage za to. Sve što je bilo loše, a sve što je bilo dobro je naše bogatstvo i da s time, ne samo da se ponosimo nego da to i razvijamo sutra kao Hrvatska u Europskoj uniji. Jer mi smo bili socijalna država i Hrvatska može opstati jedino ako bude socijalna država. Hvala.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Marasović.
Štovana uvažena saborska zastupnice gospođo Antičević, ja sam postao liječnik zahvaljujući svojoj pretpostavljam prosječnoj pameti, velikoj upornosti i velikom radu i mojim roditeljima. I ništa mi prošli sustav nije da, ali ja ne vičem protiv tog sustava. Tri kuće mi je u Splitu rušio, a izbacio me iz studentskog doma 1972. Kad sam pitao, išao sam tamo u Fakultetski odbor saveza komunista šta sam napravio. Pa nisi, ti si pričao, nisi ništa, ali eto tamo puno pričaš. To je bilo obrazloženje. Izbačen sam sa Šarengradske. Prema tome, nisu mi ništa poklonili. Ali ne tužim se. Nije bio loš sustav školovanja. Ne mislim da bi ga trebalo napadati.
Iduća replika zastupnica Ivanka Roksandić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ma kolega Marasović, želim vam replicirati jer sam ja drugačije shvatila onaj dio vaše, ispričavam se, rasprave o težini školske torbe. Naime, moram vam reći da je ministarstvo u proteklom mandatu nekoliko puta izmijenilo Zakon o udžbenicima. Kolege koji su ovdje bili to znaju. Upravo na tragu onoga da se spriječi svaka manipulacija trgovanjem udžbenika i da se spriječi taj koruptivni dio kod udžbenika. Ali mene brine nešto drugo. Vi ste započeli jednu dobru temu. Problem kurikuluma i nacionalnog i školskog. Govorit ću dalje sada nastavno, nastavni planovi i programi jer je još uvijek ta terminologija u školama prisutna. Naime, mene brine nešto drugo. Najava ministra Jovanovića za uvođenje još dva nova programa u naše škole, a to je program zdravstvenog ili seksualnog odgoja i program građanskog odgoja. Hoćemo li mi kao šira obrazovna javnost imati širu raspravu o tome ili ćemo ovim mladim ljudima koji nas danas na galeriji gledaju uvesti dva nova predmeta bez da pitamo je li onih 15, 16 ili 17, čak 17 kolege u srednjim školama previše za ove školske torbe i za ove mlade ljude. Hoćemo li preko noći uvesti dva nova predmeta, jer čini mi se da smo upravo na tragu toga po najavama sadašnjeg ministra.
Hvala lijepa. Iduća replika, uvaženi zastupnik Valter Boljunčić.
Hvala. Ja bih želio u stvari jedan prvi dio replike koji se odnosi na ulogu … [[Govornik se ne razumije.]] i Drugi svjetski rat, antifašistička borba itd. budući da ja sam iz Istre. Mislim da je gospođa Tanja Vrbat već rekla ono što mi smatramo tu ne bih replicirao. Očito su naši stavovi dijametralno suprotni. Što se tiče torbe ja bih se na jedan drugi dio replicirao. To je bilo govora o tome da se danas mora napamet sve znati da bi se dobilo 5 i koliko je teška torba. Mi danas jesmo u 21. stoljeću, dakle sa informatičkom opremom to se može svesti na jedan laptop koji malo teži, sve je unutra. Ali činjenica da se treba sve znati napamet za pet jednostavno nije točna i ona ukazuje na sva dostignuća da ipak osoba koja predaje, predavač najbitnija. Ima od, dakle jako dobrih do jako loših. I ja smatram da ovakva priča nije u redu prema onima koji se trude da tu djecu upoznaju sa malo više stvari nego što jesu. Još uvijek smatram da je, dakle živ predavač osoba, a ne nekakve samo kompjuteri veoma bitna i da u tom smislu treba gledati da se razredi smanje na oko 20 učenika, a ne na 30. I da o predavaču kao osobi najviše ovisi o tome koliko treba znati, što treba znati i on je osoba koju ustvari školuje ova država i ulaže dosta novaca da bi znala prenijeti svoje znanje na drugog. Prema tome, mislim da je centar toga da nije istina da se mora bubati na pamet, a o tome koliko treba učiti i što treba učiti koji su rezultati su profesori najbitniji. Zato treba posebnu pažnju posvetiti profesorsko, dakle zvanje je nekad bilo dostignuće, a danas na žalost puno ljudi niti ne želi ići u profesore. Hvala.
I posljednja replika, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Hvala lijepo.
Gospodine Marasović, jedan od najljepših trgova u Hrvatskoj točno je da nosi ime Josipa Broza Tita, maršala čak Tita što je zaista apsurd s obzirom na kontradiktornu ocjenu i povijesnu ocjenu njegovog lika i djela. Zato i ja podupirem akciju "Krug za trg" za promjenu imena toga trga, a s obzirom na ulogu toga druga da nije bilo njegovog djelovanja ne bi bilo društva političkih zatvorenika danas koje je brojno, a i Hrvatska bi imala priličan broj više stanovnika nego što ih danas ima, i Hrvatska i Bosna i Hercegovina. Nadalje, kad ste govorili o školskim torbama i njihovoj težini onda bi i one koji su odobravali izdavanje školskih udžbenika, gomilanje predmeta, cijepanje nekih predmeta itd. pa izdavače školskih udžbenika trebalo da ne kažem tužiti za mnogobrojne skolioze, a znate i vi i ja što je to, djece koji su to i zadobili upravo iz ovoga razloga. Što se tiče fizičkog nasilja ili dostojanstva, pardon prije svega nastavnika, učitelja naših, edukatora kako reče moj prezimenjak zaista je to jedna tema koja je pomalo skrivena. Jer ti ljudi koji su i fizički zlostavljani, dakle učitelji oni ne smiju ni izići sa istinom u javnost. Bili bi osuđeni ili bi došli u konflikt sa roditeljima, pa bi onda se istraživala istina i tko zna kakva bi reakcija bila [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] Eto hvala vam lijepo. Replika je bila.
Ipak imamo još jednu repliku, kolega Šima Đurđević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa cijenjene kolegice i kolege, gospodine Marasoviću. Odgojno obrazovnom sustavu bio on u osnovnim ili srednjih škola uvijek ima mjesta za poboljšanje i jednog i drugog sustava koji je sada na dnevnom redu. Vi u svojoj raspravi ste se dotaknuli i rasterećenja učenika, dakako da tome treba težiti da rasteretimo učenike. Nije u pitanju težina te torbe, učeničke torbe našeg učenika prvog ili drugog razreda, ali ste vi jedan segment, zašto sam se i javio za raspravu, dotakli kad se tiče ocjenjivanja. Postoje pravilnici o ocjenjivanju koji su na snazi u našim osnovnim i srednjim školama i velika većina naših kolega koji rade u školama drže se toga pravilnika. No međutim, problem je po meni u zadnjih 20-ak pa i 30-ak godina da učenik ne uči za znanje nego za ocjenu. Što je tragedija. Hvala lijepo.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Željko Reiner, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedavajući, gospođe i gospodo. Ja mislim da je zapravo predlagač zakona uspio u onome što je htio jer se ova cijela rasprava ne vodi o suštini ovog prijedloga zakona nego smo uspjeli dotaknuti se i poznatih podjela od 2. svjetskog rata do bullinga u školama, do težine školske torbe itd., a zapravo čini mi se da je iz fokusa interesa negdje pobjeglo ono što se zapravo ovdje predlaže. Predlaže se jedna promjena zakona koja je vrlo brza, ne znam zašto se s time toliko silno žuri jer sam meritum stvari je riješen uredbom i nije razlog to da se tako treba po hitnom postupku raditi ono što se radi ovim zakonom. A ovim zakonom se, i ja želim vrlo jasno skrenuti pozornost na meritum stvari jer zakon nikako, ova izmjena nije samo tehničke prirode nego je ona itekako suštinske prirode, dakle ovim zakonom se želi svesti to da odlučivanje o ravnateljima škola bude u ruci jednog čovjeka. Prije je postojalo povjerenstvo, povjerenstvo koje je doduše imenovao opet ministar, ali u najmanju ruku je postojalo to povjerenstvo. Sada se sukladno svemu ovom što se zbiva naravno u ovoj sabornici opet svodi na moć, vlast, pojedinca umjesto da se postupa točno suprotno onome što je bilo deklarirano pa što je i koalicija vladajuća predizborno obećavala. Dakle decentralizacija, depolitizacija itd. Ja sam očekivao da će prijedlog prvo biti kompleksniji, da će se dat malo vremena više mjeseci napraviti prave, suštinske izmjene zakona koje su uistinu vjerojatno i potrebne koje će dovesti do boljeg školstva, do boljeg upravljanja školama itd., ali da će se ići točno u suprotnom pravcu. Da ako nismo bili zadovoljni sa time da postoji neko povjerenstvo koje je na kraju ionako ovisilo više-manje o ministru, ne da će se moći koncentrirati u rukama ministra nego da će se otići u drugom smjeru. Zaklinjemo se uvijek u decentralizaciju, depolitizaciju itd., da će se otići u smjeru toga da se stvori možda neko neovisno tijelo koje bi isto tako procjenjivalo kvalitetu onih koje školski odbori predlažu za ravnatelje pa možda stručno neko tijelo itd. Umjesto toga imamo nešto što držim da je korak značajan natrag, da opet vraćamo vlast u ministarstvo u ruke ministra i on pojedinac dakle će odlučivati o svim onim ravnateljima, da li mogu biti ili ne mogu biti u RH. Naravno da uvijek postoji mogućnost da prosvjetna inspekcija kaže da taj netko ne valja pa da onda eventualno o tome ovisi hoće li netko ostati ravnatelj ili ne, ali podsjećam opet i prosvjetna inspekcija ovisi o tom istom ministru. Prema tome, umjesto da idemo u jednom drugom smjeru koji sam ja barem očekivao da će se ići vraća se natrag, vraća se moć u ruke jednog čovjeka. Naravno da pitanja koja su danas ovdje otvorena i koja se nerijetko svode na to da bismo mogli i morali poboljšati naše školstvo, a posebice curicullum su hvalevrijedne. Ja očekujem da će se to i dogoditi sa pravim i suštinskim promjenama zakona i drugih akata koji to prate. No međutim, ako su već bila dotaknuta pitanja curiculluma onda ja moram otvoreno reći da mene izuzetno smeta npr. u curicullumu osim svih ostalih stvari i to da je recimo Domovinski rat gotovo marginaliziran, da djeca koja su rođena nakon Domovinskog rata, odnosno nakon početka Domovinskog rata zapravo o njemu dobivaju podjednake informacije kao o Napoleonovim ratovima otprilike i podjednako im je to daleko. Da primjerice da smo pitali ove mlade ljude koji su bili do prije koju minutu gore na ovoj galeriji tko je recimo Blago Zadro ili tko je Josip Jović ja vam garantiram većina od njih ne bi uopće znala tko su ti ljudi jer nažalost o tome ne slušaju u školi i postoji jedan cijeli niz naravno drugih stvari koje bismo mi u sadržajima mogli popraviti i ja se nadam da ćemo ih popraviti. No međutim, skrećem ponovno pozornost na to, o tome se uopće ne govori u ovom prijedlogu zakona. Ovaj prijedlog zakona se svodi samo na to da će ministar i isključivo ministar potvrđivati ono što predlože školski odbori. Hvala vam lijepo.
Hvala vama kolega Reiner. Evo vaša rasprava je potakla čak 4 kolega da se jave. Najprije za ispravak netočnog navoda kolegica Ana Komparić Devčić.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege pa malo me iznenađuju ovakve rasprave zato što ja se nadam da oni koji se uključe u ovakve rasprave dobro znaju ili sudjeluju ili barem su pročitali kako funkcioniraju dakle izbori ravnatelja. Vi dobro znate da školski odbori pojedinih škola raspisuju dakle natječaje, da isto tako ti isti školski odbori otvaraju pristigle zamolbe i isto tako imenuju, odnosno predlažu dosada je to bilo dakle toj nekoj međukomisiji prijedlog dakle za izbor ravnatelja, a onda je ministar imenovao, odnosno potvrdio dakle prijedlog školskog odbora. Sada imamo situaciju da isto imamo školske odbore koji su sačinjeni od 7 članova i isti taj školski odbor po istoj proceduri predlaže dakle ministru, a ako ste jutros dobro slušali našeg ministra onda je ministar lijepo rekao da će postojati i dalje ljudi koji će dakle isto tako komisija koja će predlagati njemu kandidate za izbor ravnatelja, odnosno ono što školski odbor predlaže i dalje će postojati
Vrijeme kolegice, vrijeme.
Oprostite.
[[Govorniku nije uključen mikrofon, ne razumije se.]] Oprostite, dakle ovo je bio ispravak netočnog navoda, ali imat ćete sad 3 prilike za odgovor. Najprije replika kolege Damira Tomića.
Evo kolega Rainer ponoviti ću ovo što je kolegica rekla pa slobodno možete replicirati meni, dakle i na Odboru za obrazovanje smo načeli ovo pitanje i potpuno mi je nejasno da je kolegama iz HDZ-a ovo apstrakcija nekakva, potpuno mi je jasno što je kolegica rekla, pa ne bih ponavljao taj strah kojim plašite, obmanjujete javnost, pričamo o centralizaciji moći u rukama jednog čovjeka, u ovom slučaju ministra je potpuno neopravdano. Kada je školstvo u pitanju znamo kako se biraju ravnatelji i znamo u čijim rukama je moć centralizirana, to sigurno nije ministar. Hvala lijepo.
Kolega Reiner odgovor na repliku.
Pa ja se slažem naravno sa time i vi kao i ja vrlo dobro znamo da školski odbor predlaže, međutim, sada slijedom ovog Zakona bez osobne suglasnosti ministra nitko neće moći biti ravnatelj. Do sada je postojalo povjerenstvo koje je davalo mišljenje sada tog povjerenstva u Zakonu više nema. Hoće li ministar svojom dobrom voljom i razumijevanjem problema nekoga zadužiti da mu pripremi materijale ili neće, to je njegova osobna volja, on to hoće napraviti, možda neće napraviti, jedan ministar će to napraviti, drugi ministar neće to napraviti, mi ne pravimo sada ovaj čas Zakon niti za ovog sadašnjeg ministra, niti za bivšem ministra, mi pravimo zakon Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
Iduća replika uvaženi kolega Frano Lucić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, ja bih se također osvrnuo na raspravu poštovanog kolege Reinera gdje bih također se složio da ovakav način izmjene Zakona, dopune već kako je nazvan, nije dobar. Naime, ministar se treba baviti nekim drugim stvarima a ne da se on bavi imenovanjima, što to znači da ponovno vraćamo cijeli sustav u ruke jednog čovjeka, zašto smo školske odbora upravo birali, zato da bi ljudi sa terena, koji poznaju i ravnatelja i taj cijeli sustav koji na lokalnoj samoupravi, regionalnoj samoupravi upravo ti ljudi ocjenjuju i daju suglasnost onim ljudima, kapitalnim ulaganjima, u školstvu potrebama razno raznima kako bi na takav način unaprijedili školstvo. Zašto sada ministar u Zagrebu zvao se ovako ili onako mora biti čovjek koji će biti kapo i dati svoj potpis da bi tamo netko bio ravnatelj. To je suludo, umjesto da idemo i da širimo demokratizaciju i u školstvu i svim ustanovama mi na ovaj način smanjujemo mogućnost odlučivanja i dajemo odlučivanje u ruke politike. Gospodo ovo nije prvi prijedlog, ovo je školstvo. Jučer smo razgovarali o drugim problemima gdje centralizirate vlast još više nego što je ona danas. A u biti trebalo bi ju dati na upravljanje onim tijelima koje su ljudi u lokalnim razinama izabrali i da najbolje ocijene one ljude koje najbolje poznaju. Ministar ne pozna 98% ravnatelja u Hrvatskoj, stoga poštovani prijatelji što mi to radimo, vraćamo se u prošlost umjesto da se ministar bavi kako i na koji način unaprijediti školstvo i sve ono što je do sada manjkavo. Hvala lijepo.
Nisam shvatio u čemu se vi niste složili sa kolegom Reinerom pa ste mu replicirali, ovo je bila rasprava, ali.
Ja sam se nadovezao na njegovu raspravu.
Dobro, nećemo polemizirati. Da sam u pravu je dokaz to što uopće nema odgovora na repliku, možda ćemo sada čuti jednu pravu repliku kolegice Sunčane Glavak. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, dakle jednostavno rečeno kolega Reiner kao što ste na drugi način rekli mi se ovdje bavimo kadroviranjem. Ja bih se željela nadovezati ovdje smo čuli nešto o tome i smatram da bi se Ministarstvo trebalo baviti nekim prečim problemima, kolegica Lugarić znati će o čemu ću sada govoriti. Dakle, ja dolazim iz Međimurske županije i tamo živi preko 15 tisuća roma i mislim da je to jedan od većih problema kojima bi se trebalo Ministarstvo baviti a ne kadroviranjem. Kolegice i kolege reći ću jednu drugu stvar, ovdje je netočno bilo izrečeno da primjerice da ukoliko dijete ne dođe u školu da se svi ustrče i da centri za socijalnu skrb pitaju zašto toga djeteta nema. Reći ću vam da je isto tako u slučaju romske djece i da primjerice u Međimurskoj županiji 84% ukupne socijalne pomoći odlazi upravo na romsku populaciju, 1200 prvašića ima trenutno roma u Međimurskoj županiji i mislim da je to pitanje kojim bi se trebali baviti a ne pitanjem tko će biti ravnatelj ovdje ili ondje. Kada smo već kod ravnatelja u Međimurskoj županiji ima sjajnih ljudi, sjajnih ravnatelja koji upravo rade i ravnatelji su u školama gdje je većina romske populacije, malih učenika, koji žude za znanjem i kojima treba pružiti prigodu za njihovu potpunu integraciju. Mi se ovdje bavimo kadrovima umjesto da se bavimo suštinom problema. I još za kraj želim reći da su njima osigurani i prijevoz, topli obrok i naravno da nije točno da se o njima nitko ne skrbi. Ponavljam, 15 tisuća roma, 1200 prvašića u Međimurskoj županiji, kolegice i kolege mislim da je to tema o kojoj moramo razgovarati. Hvala lijepa.
Nije ovo bila prava replika jer kolega Reiner o romima nije uopće govorio, prema tome, priliku da se javimo za raspravu imamo svi i bilo bi dobro da se držimo što je moguće više Poslovnika, biti će nam jednostavnije raditi. Dobro, nastavljamo sa raspravom, uvažena zastupnica Nada Turina Đurić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospođo zamjenice, kolegice i kolege. Najprije bih konstatirala ne znam da li je netko primijetio da je na našoj galeriji prije nekih 15-tak minuta bilo 50 ili 60 učenika koji su na žalost dobrim dijelom pratili ispolitiziranu raspravu i nisam sigurna da smo im kao zastupnici dali pravi primjer da se u svojim životima moraju baviti sa sadržajem a ne politizacijom kao što smo mi na žalost svojim primjerom dali krivi primjer. Ali bih ja sada konkretno o ovom zakonu i ono što se kaže suštini ovog problema vezano za izbor ravnatelja odnosno poziciju školskog odbora u tom sustavu odlučivanja. Naime, jučer smo imali upravo raspravu o nadzornim odborima odnosno upravljačkoj strukturi u trgovačkim društvima i sasvim je jasno dana poruka da ova Vlada i nadležna ministarstva žele upravljati sustavom. Ako su nadzorni odbori ti koji nadziru i upravlja radom trgovačkih društava u pretežnom vlasništvu RH odnosno gdje je Vlada osnivač onda je slična situacija i sa školskim odborima u institucijama školstva na području RH, gdje je slučaj da su osnivači gradovi i županije. Ono što je apsurd cijelog tog sustava znači da oni koji su osnivači koji su direktno odgovorni i neposredno odgovorni za upravljanje tim institucijama imaju manjinski broj članova odbora što mislim da nije sasvim normalno. Dalo bi se razgovarati o tome na koji način i koji kadrovi bi trebali biti članovi tih školskih odbora da bi spriječili politizaciju takvih struktura, međutim čini mi se da bi županije odnosno gradovi koji su osnivači trebali imati mogućnost upravljanja kroz školski odbora s obzirom da školski odbor ima velike ovlasti. A sada je situacija takva da školski odbori izglasavaju tajnim glasanjem znači izbor ravnatelja, a da osnivač nema pravo ni na mišljenje. Znači da se institucija koja je odgovorna za poslovanje te ustanove ni ne pita da li je suglasna ili nije suglasna sa izborom ravnatelja. Inače iz prakse znam da je osnivač najčešće preskočen uopće u komunikaciji o sadržaju školstva o programima u školama, da se najčešće vrši komunikacija direktno znači između škola i ministarstva i da najčešće osnivači budu samo obaviješteni o određenim odlukama koje se u toj komunikaciji donose. Zašto sve ovo govorim? Zato jer je napravljen svojevremeno upravo u vrijeme koalicijske vlade u vrijeme vlade gospodina Račana prvi korak u decentralizaciji i svi smo to pozdravili. Osnivačka prava su dobili gradovi, veći gradovi i županije. Međutim, onaj sljedeći korak u kojem su upravo ti osnivači trebali preuzeti veću odgovornost veće ovlasti, ali naravno i sredstva da upravljaju tim sustavima, to se nažalost u svih ovih desetak godina nije dogodilo i mislim da to nije dobro i da je tu suština problema. Da je rješenja problema da se taj sustav prije svega sustav osnovnog školstva i odlučivanja o njemu spusti na razinu lokalne odnosno regionalne samouprave. Isto tako sasvim je jasno da građani odnosno svi dionici koji su u tom sustavu građani, učenici, roditelji, to smo svi mi, njihovi su interesi odnosno njihove su primjedbe na cijeli sustav uglavnom fokusirane upravo na osnivače, znači na gradove, na općine. Znači ako škola ne izgleda dobro ako nisu popravljena vrata, ako se dešavaju ekscesi u školama, nasilje, sve je usmjereno prema osnivaču, a osnivač ima relativno male ili nikakve ovlasti da u toj školi napravi reda i da uspostavi sustav koji je ciljan koji bi se želio. Ovdje se je naravno rasprava proširila i moglo bi se puno govoriti o školstvu pa su kolege iz HDZ-a govorili o velikim pomacima koji su se dogodili u našem školstvu, ja sam evo nažalost bila korektno sudionik cijele te priče jer sam bila na takvoj funkciji, pa znam šta se događalo. U jednom trenutku uistinu smo se ponadali, u jednom trenutku smo imali besplatni prijevoz za naše srednjoškolce, odnosno uveden je počelo se sa prvim razredima. Jedno vrijeme smo imali besplatne udžbenike. Da li je taj sustav bio najbolji? O tom po tom, ali sigurno da neki vid besplatnog dobivanja udžbenika i sredstava za rad u školama mora biti dostupno da ne kažem besplatno. Bio je vidljiv i jedan pomak svojevremeno u ulaganju u visoko školstvo, pa su pokrenuti veliki projekti. Konkretno upravo od kuda ja dolazim iz Rijeke, znači ulaganje u sveučilišni kampus. Nažalost, dobar dio svega toga je u zadnje dvije godine suspendiran, znači sva su ta prava ukinuta, nije se održalo obećanje da će se srednja škola učiniti obveznom jer bi naravno iz te odluke proizašla neka prava i učenika i njihovih roditelja uključujući konkretno i besplatan prijevoz. Sve su to teme o kojima ćemo mi sigurno i moramo ovdje razgovarati, to su neki osnovni preduvjeti da unaprijedimo naš sustav školstva, ali mislim da je prvi sljedeći korak i ono što ja se nadam da će naša Vlada i naš ministar predložiti, to je daljnja decentralizacija i komunikacija u ovom trenutku sa osnivačima, sa terenom, sa školama, na koji način što kvalitetnije unaprijediti cijeli sustav. A što se samog imenovanja ravnatelja odnosno eventualne suspenzije odluke školskog odbora od strane ministra, to je u stvarnosti do sada bilo isto, tako znači ministar je to mogao suspendirati. Kako je radilo sadašnje povjerenstvo koje je bilo na snazi do sada svi vrlo dobro znamo iz prakse. Prema tome, ništa se ovdje ničija se ništa se ne uzurpira što se već nije svojevremeno moglo uzurpirati ako se je htjele, a mi vjerujemo da ministar neće koristiti to pravo pogotovo što je i obvezao da će unutar sustava ministarstva uspostaviti tijelo koje će mu meritorno dati preporuke u eventualnoj odluci da se neki od ravnatelja suspendira. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, kolegica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa uvažena kolegice, vi ste na samom svom početku izlaganja rekli nešto što upravo govori o tome da želite sve ispolitizirati, dakle da sve želi biti u rukama politike. Rekli ste da je promjena ovih zakona o kojima govorimo u posljednja dva dana, a to je promjena u članovima nadzornim odborima upravnih vijeća potvrda da ova Vlada želi upravljati sustavima pa na tragu toga želi upravljati i sustavom obrazovanja. Upravo cijela ta priča ne može stajati u području obrazovanja. Rekla sam da smo se i u prošlim mandatima zalagali za depolitizaciju školstva jer ono tako mora biti organizirano. Cijelo vrijeme govorite o povjerenstvu koje po vašem saznanju nije radilo ili je radilo. Mi nekih takvih saznanja nemamo. Nije sporno hoće li ministar ili ministar daje suglasnost, jer on je i sad u ovom zakonu važećem davao. Ali u obrazloženju koje je dalo ministarstvo na članak 1. izmjena i dopuna zakona stoji: ministar će i nadalje davati odnosno uskraćivati prethodnu suglasnost pri imenovanju ravnatelja školskih ustanova u istom postupku i u istim rokovima, ali bez prethodnog prijedloga navedenog povjerenstva. Zašto onda nismo išli na ono što je ministar ovdje danas u svom uvodnom izlaganju rekao da će on ipak imenovati to povjerenstvo. Možemo li mi vjerovati da će on to imenovati. Moglo je to ostati u zakonu da će ministar podzakonskim aktom imenovati to povjerenstvo. U ovom slučaju ovo povjerenstvo je u potpunosti ukinuto. Hvala vam.
Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Nada Turina-Đurić.
Poštovana kolegice, ja se uistinu nadam da ćete za ovo obećanje gospodina ministra imati vrlo brzo priliku ga ponovo pitati kad dođe u sabornicu.
Hvala lijepo. Čut ćemo još jednu raspravu, bit će to 5-minutna rasprava u ime kluba HDSSB-a. Uvaženi kolega Zoran Vinković.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Uvažena zamjenice ministra. Klub HDSSB-a će podržati ovaj zakon jer kao što sam i rekao u pojedinačnoj raspravi, bit ovog zakona i imenovanja ravnatelja se ne mijenja, isto tako ni razrješenje ravnatelja. Obzirom da je dosadašnje povjerenstvo također bilo, ruku na srce, i nemojmo se lagati u oči, bilo također jedan politički organ koji su činili državni tajnik, ravnatelj u ministarstvu i ravnatelj Prosvjetne inspekcije. Dakle, ovim prijedlogom zakona umjesto prijedloga tog povjerenstva na prijedlog školskog odbora ministar potvrđuje izbor ravnatelja. Budimo svjesni da u dosadašnjoj praksi niti jedan ravnatelja nije bio nepotvrđen, osim ako su mediji iščeprkali nešto što se kosilo sa moralom u društvu i da nije bilo nikakvih, a ja uopće ne sumnjam da će i sada biti političkih obračuna, obzirom na to da su školski odbori sastavljeni od različitih političkih opcija, posebno od predstavnika osnivača. No obzirom da većina, dakle ovo su i prijedlozi za buduće stvari koje bi ovo ministarstvo trebalo prije svega odraditi kako bi, a i odgovori na određene ovdje rasprave, smatram da je dobro da uz ovih 7 članova u svakom slučaju u školski odbor uđu i 2 predstavnika jedinice lokalne samouprave na čijem području je škola, a nisu osnivači obzirom na svoje financijske mogućnosti. Drugo bilo je, u svakom slučaju zahtijevamo od ovog ministarstva da pronađe način pa evo i u ovom proračunu za 2012. godinu kako bi se mogao ponovno osigurati besplatni prijevoz svim učenicima kako osnovnih tako i srednjih škola, kao i besplatni udžbenici za obrazovanje koje je obavezno. Samo spuštanje na lokalnu razinu koju određeni zahtijevaju mora biti praćeno i fiskalnom decentralizacijom i nepobitno, a to je i posao cjelokupne nove Vlade. Ovaj omjer, sramotni omjer poreznih prihoda koji se slijevaju u državni proračun i poreznih prihoda koji se slijevaju prema jedinicama lokalne samouprave mora biti promijenjen. Podsjetit ću da je taj odnos sada 92% u korist države i državnog budžeta, a svega 8% cjelokupnih poreznih prihoda ide prema jedinicama lokalne samouprave. Mora se mijenjati u ovom trenutku bar na 30% za jedinice lokalne samouprave, 70% prema državi kako bi upravo i jedinice lokalne samouprave mogle sudjelovati i mogle se brinuti o svim poslovima koji su vezani za nadležnost. Dakle decentralizacija da, ali isto tako i nepobitno fiskalna decentralizacija. I na kraju evo dok mi raspravljamo djeca i dalje lome kičme pod onim teškim torbama na putu u Hrvatsku znanja i stoga ne treba biti lažni licemjer. Imali ste šansu i vaša predsjednica stranke i Vlade je mogla vidjeti koliko je teška ta torba koju djeca nose na svojim leđima, ni ju je htjela prihvatit. To je bila ona ružičasta torba sa negdje oko 12 kg za 2. razred osnovne škole. Na samom kraju još jednom apeliram na ministarstvo, na Vladu i na predsjednika Republike Hrvatske i da netko krivo ne shvati, ovo se moglo desiti u Mađarskoj i u Kanadi ja bi isto reagirao i HDSSB bi isto reagirao. Ali zaštitimo naše građane, naše građane, hrvatske građane od ispada koji su mogući već danas, već sutra jer mnogi će krenuti put Beograda, krenuti bodriti hrvatsku rukometnu reprezentaciju i nemojmo kasniti dva dana. Budimo jasni i glasni u tim zahtjevima jer to je jedino što možemo napraviti ne samo na ovom putu u Europsku uniju nego moramo jasno i glasno zahtijevati i od Vlade Republike Srbije da zaštiti hrvatske građane…
Vrijeme.
Zadnja rečenica. Koji se ne idu tući u Srbiju nego idu navijati za hrvatsku rukometnu reprezentaciju. Hvala lijepo.
Hvala lijepa.
Na kraju još, podržat ćemo ovaj zakon.
Evo na kraju rasprave čut ćemo i zamjenicu ministra znanosti, obrazovanja i sporta, kolegicu Mariju Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. U ime Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta i Vlade Republike Hrvatske doista zahvaljujem na ovoj raspravi koja je u nekim svojim dijelovima išla izvan samih opsega ovih planiranih izmjena. Naime, želim vrlo jasno i na samom početku mandata utvrditi, da ono što, da se nadam da ćemo se uspjeti složiti da i u jednoj stvari u Republici Hrvatskoj je potreban konsenzus, to je potreban konsenzus oko i važnosti znanja i obrazovanja, oko ali ne samo oko toga nego i oko glavnih ciljeva, odnosno osim glavnih smjerova u razvoju obrazovanja i znanosti. Naime, školski ciklusi, obrazovni ciklusi su takvi da su preko jednog političkog mandata koji je u okviru četiri godine. Nama djeca idu u školu osam u pravilu 12 i više godina. I naime, ako ćemo se ograničavati u okvir četiri godine jednog političkog mandata raditi bez konsenzusa. Naime, nitko neće uspjeti napraviti ono što je hrvatskom školstvu potrebno, a to je doista dubinske i cjelovite promjene. U tom smislu mi kao Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta vidimo Hrvatski sabor kao partnere. Doista nas veseli da ste ovdje iznijeli i brojne prijedloge i u daljnjim raspravama očekujemo i ovdje u Hrvatskom saboru i u matičnom Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu, ali i u svim neposrednim kontaktima za koje smo kao ministarstvo otvoreni sa svima vama zastupnicima i zastupnicama očekujemo ne samo da nam govorite o tome koji su problemi temeljem uvida u vašim izbornim jedinicama već da temeljem tih neposrednih uvida nam predlažete i najbolja rješenja. Jer nekako mislimo da ipak zakone i propise donosi Hrvatski sabor, a da je naš posao na neki način osigurati najbolju provedbu tih zakona. Na samom početku bih voljela reći da, mislim da je to kolega Boro Grubišić spomenuo. Dakle, ove izmjene zakona nisu uzrokovane potrebama našeg unutarnjeg ustrojstva. Mi bismo se kao ministarstvo ustrojili sukladno svim propisima i zakonima. No međutim, ove promjene su uzrokovane zakonima koje je donio ovaj Hrvatski sabor u mjesecu prosincu kada je ukinuo državne tajnike i mjesta ravnatelja uprava. Mi bismo mogli ostaviti povjerenstvo kojeg čine državni tajnik ili ravnatelj uprave, no međutim ni stvarno ni pravno ni nikako ih ne možemo ostaviti. Naprosto ta radna mjesta i te dužnosti više ne postoje ne našom odlukom, ne našom potrebom mijenjanja unutarnjeg ustrojstva nego zakonima koje je donio ovaj Hrvatski sabor i koje smo mi kao ministarstvo dužni poštivati i dužni provoditi. I do sada vidi se neki zastupnici možda manje upoznati i do sada je ministar imao na raspolaganju institut davanja ili uskraćivanja prethodne suglasnosti na imenovanja ravnatelja. To je institut uveden za vrijeme bivše Vlade prije četiri godine. Mi taj institut samo zadržavamo, a voljeli bismo reći da zapravo ravnatelje i to vrlo jasno naglasiti ravnatelje bira školski odbor kojeg čine predstavnici radnika u školi, predstavnik roditelja i predstavnici osnivača. Ministarstvo i država u procesu imenovanja i izbora ravnatelja nema nikakvoga utjecaja. Tek u drugoj fazi dolazi ova vrsta korektivnog mehanizma gdje se provodi naprosto što je naša zadaća i naša zakonska obveza da se vidi da li je taj upravni postupak proveden kako se spada i da se prođe kroz inspekcijske nalaze da li je sve bilo doista u redu. Tek temeljem toga ministar daje, odnosno uskraćuje suglasnost. U pravilu, drago mi je da to spomene kolega Vinković. U pravilu je ta suglasnost dovoljna u iznimno rijetkim situacijama kada je došlo do povrede postupka od strane školskog odbora ne u izboru konkretne osobe, nego naprosto upravnog postupka se ta suglasnost na neki način se uskraćivala. Kolega Đurović koji je govorio u ime kluba HDSSB-a na početku spomenuo je problem čuvanja mjesta za ravnatelje. Kolega, ja bih vas samo željela upoznati da je člankom 128. stavkom 2. Zakona o odgoju i obrazovanju u srednjoj školi ravnateljima se čuva radno mjesto. Dakle, da se mogu vratiti na svoje radno mjesto kroz dva mandata. Dakle, kroz 10 godina. Dakle, ta primjedba na neki način ne stoji. Također, govorili ste o tome da bi bilo dobro da djeca pohađaju školu samo u jutarnjem turnusu. Možda bih iskoristila ovu primjedbu na neki način kao načelo koje bismo voljeli da se uspostavi u državi, a to je da naprosto svatko radi svoj posao. Ministarstvo ne može i ne smije uređivati unutarnji način rada škole. Hoće li djeca ići u školu mala samo u jutarnjim ili popodnevnom je autonomna odluka škole i kao takva mora ostati. Kolega Kolman u ime kluba HNS-a je prvi počeo govoriti otvoreno na neki način tu raspravu oko sastava školskih odbora. Vidjeli smo kroz ovu raspravu da čak pojedini zastupnici iz istih stranaka imaju različita mišljenja oko toga kakav treba biti sastav tih školskih odbora. Mi bismo doista voljeli tu na neki način i pomoć i sugestiju da tako kažem zastupnika. Jer činjenica je da osnivači trebaju imati utjecaja i imaju utjecaja na upravljanje školama. Naime, oni imaju tri od 7 članova školskih odbora. S druge strane dolazi do nas puno glasova da bi u to trebali imati više utjecaja roditelji. Neki govore da treba imati više utjecaja zbornica. No međutim, dok god se vi ovdje u Hrvatskom saboru ne dogovorite koji je najbolji omjer naprosto ćemo morati pribjeći rješenju da svi imaju podjednaki udio pa da naprosto nitko tu nema nekakvu većinu. Mnoge zastupnice i zastupnici govorili su da nam je u školstvu potrebna sadržajna promjena. Da, mi se sa time slažemo. Jedna od naših temeljnih zadaća kao ministarstva koju smo si sami zadali je zapravo promjena onoga što se i kako se u školi uči. Zapravo govorimo o donošenju nacionalnog kurikuluma i nitko ne govori o uvođenju novih predmeta preko noći. Naravno da je svakom razumnom jasno da se novi predmeti na postojeću satnicu preko noći ne mogu voditi. Oni će biti dio cjelovitih kurikularnih reforma koji na neki način moraju redefinirati i cilj onoga što se u školi uči. Također voljeli bismo i zamolili bismo sve zastupnike kada govorite o plaćama učitelja, o škologradnji, o jednosmjenskoj nastavi. To su sve projekti koje mi iz ministarstva i podržavamo i stojimo iza njih da ona na adekvatan način tu svoju brigu pokažete i kroz donošenje državnog proračuna. Kolega Tomić u ime kluba SDP-a govori o odgoju i obrazovanju u predškolskim ustanovama. Da, to je doista važno. U odnosu na druge zemlje mi doista već imamo veliki obuhvat djece unutar predškolskog odgoja. Negdje ako se ne varam između 5 i 7% djece nije obuhvaćeno barem nekim oblikom predškolskog odgoja. I mi ćemo naravno učiniti sve da ispunimo onu zakonsku obvezu da sva djeca barem jednu godinu prije osnovne škole idu u neki oblik predškolskog odgoja i obrazovanja ali bismo opet voljeli napomenuti kako je odgoj i obrazovanje u predškolskim ustanovama isključiva odgovornost jedinica lokalne samouprave, te očekujemo na neki način i od gradova i od općina veći angažman u provođenju onoga što je njihova ne samo zakonska obveza nego nam se čini i na neki način pitanje gotovo i pameti odnosno i same brige za budućnost na neki način za djecu. Kolegica Roksandić je u ime kluba HDZ-a na neki način govorila o uredbi i o zakonu zašto smo išli sa zakonom koji potpuno preslikana uredba tako brzo. Naime, iako postoji institut da Vlada može donositi dok Sabor ne zasjeda uredbe sa zakonskom snagom, ipak mislimo da zakone i pravila treba donositi Hrvatski sabor, a ne Vlada i to je razlog zašto smo išli sa ovim hitnim izmjenama zakona koji su preslikana uredba odmah u raspravu. Kolegice Roksandić, kolega Marasović, kolega Reiner govorili ste o tome da ulazi politika na mala vrata, ne slažemo se s tim. Naime, dosada je to povjerenstvo činio državni tajnik, ravnatelji uprava, sve odredom državni dužnosnici, ravnatelji uprava su u jednom trenutku prestali biti državni dužnosnici i postali službenici. Krenuli su kao državni dužnosnici, to su osobe koje su sve uglavnom i otišle iz ministarstava i upravo želimo da taj posao radi uprava, da to rade službenici unutar odjela koji se bave osnovnim i srednjim školstvom, a ne državni dužnosnici ili više pozicionirani službenici. S druge strane nadamo se da Hrvatski sabor stoji iza našeg cilja, a to je da se osigura da tako kažem trajnost zakona, odnosno pravna sigurnost i da izmjene zakona ne moramo provoditi svaki puta kada se dogodi promjena unutar ustrojstva državne uprave. Nesumnjivo je da je ova odluka o prethodnoj suglasnosti imenovanja ravnatelja dužnost i odgovornost ministra. I to je nešto što se ne mijenja i što se nikada nije mijenjalo. Voljeli bismo kada bismo se dogovorili da zakone pišemo tako da oni naprosto budu trajni i neovisni o promjenama unutar strukture sustava državne uprave, da oni jasno definiraju što je čiji posao, što je čija odgovornost, a da ljudima koji su dobili povjerenje, koji imaju odgovornost na neki način ostave otvorene ruke da sami reguliraju internim aktima kako će to biti ostvareno. Gospođa zastupnica Ruža Tomašić, a o tome je govorio i gospodin zastupnik Boro Grubišić govorili su o odgojnim momentima, o tome kako postoje brojni problemi u školama. Da, slažemo se. Doista mnogi se ti problemi čine gotovo nerješivim, mnogi nastavnici, učitelji, roditelji, djeca, osjećaju gotovo i nemoć u mnogim stvarima koje se u školama događaju no međutim voljela bih istaknuti kako zapravo škola je možda prvo pa onda i najjasnije ogledalo općeg stanja u društvu. I mi ne možemo mijenjati stanje u ovom kontekstu u školama, a da zapravo na neki način ne zahvatimo šire društvene promjene. I kada sam na početku govorila da nam je na neki način u ovom dijelu cilj osigurati i konsenzus svih političkih snaga onda govorimo i o ovome. Mi iz ministarstva neke stvari pa sve i da hoćemo propisati ne možemo, a posebno ne možemo osigurati da se apsolutno svaki detalj propiše niti se to može raditi političkim direktivama, pravilnicima ministarstava nego naprosto jednim izgrađivanjem jednog drugačijeg sustava vrijednosti u kojima se cijeni rad, u kojima se cijeni povjerenje, u kojima se cijeni napredovanje temeljeno na znanju i sigurni smo da ćemo u tome imati potporu i ovog Hrvatskog sabora. Gospodin zastupnik Ivan Grubišić je govorio da je potrebno prvo snimiti stanje, a onda ići sa izmjenama. Da, slažemo se i zato smo išli s izmjenama zakona u ovom jednom nužnom opsegu koji je vezan uz ukidanje pojedinih funkcija unutar sustava državne uprave. I naravno da ćemo temeljem i ove rasprave, ali i svih onih uvida koje smo dosada dobili u jedno skorije vrijeme doći pred Sabor i sa cjelovitim izmjenama zakona. I na kraju kolega Vinković je rekao da se ovim zakonom ništa ne mijenja. Mijenja se vrlo malo, doista tehnički, no međutim zatvaramo mogućnost otvaranja sudskih sporova i gubitaka sudskih sporova iz proceduralnih razloga. Da mi ovo nismo promijenili i ukoliko bi došlo do situacije da ministar nekom ravnatelju uskrati suglasnost koja se još nije dogodila iako smo 20 takvih imenovanja već dosada imali nama bi se ravnatelj mogao žaliti i dobio bi presudu jer naprosto odluka o njegovoj, o uskraćivanju suglasnosti nije bila temeljena na zakonu. Vjerujem da ste svi vi ovdje zastupnice i zastupnici u Hrvatskom saboru prvenstveno odgovorni građani RH, odgovorni prema državnom proračunu i da doista ne smijemo ostavljati mogućnosti velikih troškova koje bi se zbog proceduralnih razloga morale plaćati iz sredstava državnog proračuna. Evo i na kraju još jednom doista zahvaljujem na ovoj raspravi. Mi smo ovdje pribilježili mnoštvo prijedloga i voljeli bismo i dalje nastaviti konstruktivnu raspravu sa svim zastupnicama i zastupnicima na izgradnji konsenzusa oko potrebnih promjena u hrvatskom školskom sustavu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem zamjenici ministra gospođi Mariji Lugarić. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, cijenjena kolegica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa gospođo zamjenice ministra netočno je ono što ste rekli da ne želite politizaciju. Upravo ovim izmjenama ste to i utvrdili. Da ne želite onda biste ostavili instituciju povjerenstva u bilo kakvom obliku jer sami ste rekli da ministar u drugom stupnju u kojem daje suglasnost na imenovanje ravnatelja traži mišljenje stručnjaka. Kojih stručnjaka? Koje će on imenovati. Zašto onda u zakonu ne stoji samo povjerenstvo koje će imenovati ministar podzakonskim aktom? A svima onima koji su ovdje raspravljali podzakonske akte ne moramo donositi mi u Hrvatskom saboru nego na prijedlog ministarstva Vlada. Dakle, hoće ili neće biti povjerenstva o tome će ipak odlučiti ministar, a on je politička osoba.
Kolegice Roksandić, prvo ovo nije bio ispravak netočnog navoda. Znate što je ispravak netočnog navoda? Da ste rekli npr. imenovano je 12, a nije 16 ravnatelja. Ispravak podatka. Ali ovo nas samo upućuje na to da ćemo morati mijenjati Poslovnik. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Molim vas, pa nemojte dovikivati iz klupe. Nitko vam nije dao riječ, nemojte dovikivati. Time zaključujemo raspravu. O ovom prijedlogu zakona glasat ćemo kad se steknu uvjeti kao što se to kaže, a ti uvjeti će se vjerojatno steći sutra.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 18, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona pa molim da se uključimo i glasujemo. Pardon, možemo prvo utvrditi kvorum ja vas molim, makar je nesumnjivo da nas ima dovoljno ali da najprije utvrdimo kvorum. Hvala lijepa. U dvorani nas je prisutno 123. Sad vas moram obavijestiti, valjda svima vama rade ključići osim meni. Evo tu su me obavijestili, vidim da mi ne radi ključić. Jel još nekom ne radi? I vama ne radi? … /Buka u dvorani./… Onda nemamo drugog izbora nego na ručno glasovanje. Ja se ispričavam, to je nastavak problema koliko čujem tehnike od ranije i morat ćemo to riješiti idućih dana nadam se. Sad ćemo morati pričekati da nam pripadnici tehničke službe se okupe da mogu izvršiti svoj dio posla. Možemo nastaviti? Dakle, stavljam na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 18. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Suzdržan? Hvala lijepa. Utvrđujem da je većinom glasova sa 90 glasova za i 34 protiv donesen Zakon o izmjenama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
Prelazimo na - Konačni prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o prosvjetnoj inspekciji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 21 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvješća s tih odbora ste primili na sjednici. Pitam želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Zamjenica ministra znanosti, obrazovanja i sporta gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođe zastupnice i zastupnici u Hrvatskom saboru. Zakonom o prosvjetnoj inspekciji koji je donesen 2011. godine uređeno je ustrojstvo, poslovi, način rada, prava, dužnosti i ovlasti Prosvjetne inspekcije na način da se Prosvjetna inspekcija ustrojila kao Uprava Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta na čelu s ravnateljem uprave. Stupanjem na snagu Zakona o sustavu državne uprave Zakon o ustrojstvu i djelokrugu ministarstava i drugih središnjih tijela državne uprave i Uredba o načelima za unutarnje ustrojstvo tijela državne uprave sve iz prosinca prošle godine, promijenjeni su uvjeti ustroja ustrojstvenih jedinica u sastavu ministarstava a stupanjem na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnim službenicima ukinuta su radna mjesta ravnatelja uprave. Stoga i radi usklađenja s navedenim propisima bilo potrebno izmijeniti i postojeće odredbe Zakona o prosvjetnoj inspekciji. Ovim izmjenama Zakona koje su doista kratke predlaže se propisivanje ustroja prosvjetne inspekcije kao samostalne unutarnje ustrojstvene jedinice našeg Ministarstva kojeg će na čelu biti čelnik prosvjetne inspekcije a koja će to razina biti, to će biti sukladno ovim propisima koje sam prethodno pročitala. Ono što smatram važnim ovdje napomenuti je da je važno da prosvjetna inspekcija bude i samostalna i neovisna jedinica unutar Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta dakle da ne potpada ni pod jednu drugu upravu, i čini nam se da je rješenje po kojem definiramo i samostalnu i neovisnu jedinicu onda da sukladno propisima unutarnjem ustrojstvu mi odredimo hoće li to biti uprava, sektor ili ne znam za nekoliko godina nešto drugo sukladno propisima koje će tada biti na snazi da je manje važno, ali da se osigurava ono što je temeljno, ono što za rad prosvjetne inspekcije najvažnije to je njezina samostalnost i neovisnost od svih drugih službi unutar ministarstva i sve druge politike koja se u ministarstvu vodi. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za znanost, obrazovanje i kulturu, uvaženi zastupnik Valter Boljunčić. Izvolite.
Poštovani zastupnici zastupnice, kao što sam rekao u prošloj točci jučer smo na Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu raspravljali o ovom prijedlogu zakona istovremeno, tako da bih samo želio istaknuti sljedeće da se u raspravi podržalo Ministarstvo da se radi samo o nometehničkim promjenama međutim, dio zastupnika je bio mišljenja, član odbora je bio mišljenja da to ne pridonosi transparentnosti rada i samostalnosti tako da je na kraju odnos glasanja bio 8 za i tri protiv te stoga ovaj Odbor predlaže Hrvatskom saboru da se donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o prosvjetnoj inspekciji. Hvala.
Hvala vama. Otvaram raspravu. Najprije u ime klubova, u ime Kluba HDSSB-a uvaženi zastupnik Igor Češek.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, štovana zamjenice ministra, kolegice i kolege zastupnici. Izmjena zakona o prosvjetnoj inspekciji je tehničke prirode i smatram da se neće postići apsolutno ništa na uspostavljanju kvalitetnijeg obrazovanja u odgojno-obrazovnim ustanovama. U Republici Hrvatskoj Zakon o prosvjetnoj inspekciji nije mijenjan od 1995. godine. Sa malim izmjenama 97. pa sve to 2011. kada je izašao novi Zakon o prosvjetnoj inspekciji sa kojim mnogi zaposleni u prosvjeti nisu bili zadovoljni. Ako proučimo sve ove stavke i članke koji se izmjenjuju dolazimo do zaključka da su ove izmjene otprilike kozmetičke prirode pa da se nije dotakla sama srž problema u Hrvatskom školstvu. Republika Hrvatska odredilo se za društvo znanja kao preduvjet društveno-ekonomskog i svakog drugog razvoja. Kako bi ostvarila društvo znanja Hrvatska mora imati jasne ciljeve i afirmativnu politiku u sustavu obrazovanja koja bi se temeljila na stvaranju uvjeta za izjednačenost i dostupnost informacija svima. Potrebno je objektivizirati upis učenika u srednje škole pri čemu ključnu ulogu mora imati učenikovo znanje, vještine i sposobnosti. Da bi to postigli moramo značajno povećati ulaganja, poboljšanja, standarda škola, kroz nabavku suvremene opreme, nastavnih sredstava i pomagala, primjerenije i poticajnije ulagati u neposredne izvršitelje. Učenike i nastavnike, kroz objektivnije gledanje i nagrađivanje njihova rada ili kažnjavanje nerada čime bismo ih značajno motivirali na kvalitetniji i efikasniji rad. A iz toga proizlazi da je uloga prosvjetne inspekcije značajna. A isto tako detaljna analiza i ispravke postojećih zakona o školstvu prosvjetnoj inspekciji su nužne. Raspravljati o prosvjeti i kontroli rada u prosvjeti nije nimalo zahvalno. Dok jedni smatraju da kontrolu imaju i previše, drugi smatraju da se nadzor ne provodi dovoljno. Podatak da u Republici Hrvatskoj radi 25 inspektora, a 80 tisuća osoba je zaposleno u školstvu dovoljno govori o tome koliko kontrola može biti efikasna. Prema zakonu o prosvjetnoj inspekciji iz svibnja 2011. pod poslove prosvjetne inspekcije spada i provjera. Provodi li se upis djece, učenika i drugih polaznika u skladu sa Zakonom. Svjesni smo i sami da u takvim poslovima ima puno nepravilnosti, odnosno da učenici koji ne mogu po nikakvim kriterijima biti upisani u određeno odjeljenje imaju prednost pred učenicima koji zadovoljavaju sve uvjete. Možete li zamisliti osjećaj djeteta koji završi osnovnu školu sa vrlo dobrim i odličnim uspjehom upisuje gimnaziju, a ispred njega na upisnoj listi bude osoba koja je prošla sa dobrim. pa kakav je to, kako takvo dijete može imati motivaciju za rad. Sljedeći zadatak, jesu li učenici opterećeni nastavom i drugim oblicima neposredno odgojno obrazovnog rada u skladu sa Zakonom. Poznato nam je da nam učenici iz škola dolaze sve iscrpljeniji sa povećanim satnicama, pa se dogodi to da u jednom danu imaju tri, četiri, kontrole iz različitih područja. Odnose li se zaposlene osobe u obrazovnim ustanovama prema učenicima i njihovim roditeljima u skladu sa obvezama i odgovornostima. Osobno znam za slučajeve gdje učitelj jednu djecu i njihove roditelje ignoriraju i zapostavljaju dok drugu djecu i njihove roditelje koji su na položaju stavljaju na tron. Takvi slučajevi posebno su izraženi u manjim sredinama. Provodi li se postupak pohvaljivanja i nagrađivanja učenika te izricanja pedagoških mjera u skladu sa Zakonom. U pojedinim obrazovnim ustanovama došlo je do povreda ljudskih prava u smislu nasilja prema djeci odnosno učenicima a da se nije poduzelo doslovno ništa. Takva djeca proživljavaju traume, a djeca zlostavljači uživaju ugled od strane druge djece. Provodi li se učenička prehrana prijevoz, odnosno ekskurzija odnosno druga propisana aktivnost u skladu sa zakonom. Nije mi jasno činjenica da u određenim školama, osobno znam za slučaj djeca skoro svakodnevno u svojoj prehrani dobivaju peciva iz obližnje pekarne i ništa osim toga, a s druge strane troše se sredstva iz državnog proračuna na kampanje o zdravoj i raznovrsnoj prehrani pogotovo dječjoj. Također poznati primjer iz jedne škole gdje ravnatelj namješta poslove samo određenoj putničkoj agenciji za organizaciju učeničkih putovanja a ta agencija nije ni malo konkurentna naspram ostalih agencija. Pa roditelji namjerno iz svojih uvjerenja odustaju od maturalnih putovanja za svoju djecu. Prosvjetni inspektori više računa trebaju povesti o radu ravnatelja gdje u pojedinim slučajevima ima puno nepravilnosti. Ne govorim i ne tvrdim da svaki ravnatelj ne radi svoj posao. Ima časnih i poštenih ljudi. Institucije sustava ne rade svoj posao pa se zato i događa da pojedini ravnatelji godinama krše zakone, maltretiraju profesore, krivotvore dokumente, primaju mito, te ipak ostaje na poziciji. Prosvjetni inspektori previše vremena troše na anonimne prijave koje su često puta bezrazložne. A kako bi se stigle te prijave odraditi pravi problemi završe neistraženi ili se stavljaju pod tepih. Moj prijedlog je da Prosvjetna inspekcija treba nenajavljeno ući na nastavu i prisustvovati na nastavi. Uvidjeti da li se nastavnik postupa primjerno a umjesto toga važnije je našim inspektorima da li je sat nastave upisan u dnevnik nego kvaliteta same nastave. Takvi slučajevi najbolje ilustriraju tužno stanje u našem školstvu u kojemu je politika posve anulirala pravnu državu i njezine institucije u kojima Prosvjetna inspekcija vrlo često ne radi ili ne stigne odraditi svoj posao. Hvala vam.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HNS-a zastupnik Igor Kolman. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvažena gospođo zamjenice ministra, drage kolegice i kolege. Klub HNS-a će podržati ove predložene izmjene zakona. Mi se slažemo s time da se radi o prilagodbi zapravo već nastalom stanju s obzirom na druge promjene. Međutim, u pripremi za ovu raspravu dali smo si malo truda i pokušali analizirati neke od ključnih prigovora i problema koji se susreću u radu inspekcije. Neke od tih tema je i moj prethodnih spomenuo tako da zaista u vašem poštovanju vremena ja ću kratko proći. Dakle, prva i osnovna zamjerka koju ljudi imaju za reći bilo gdje u Hrvatskoj su te anonimne prijave koje su na neki način postale jedno sredstvo institucionalnog batinjanja profesora i učitelja i zaista je pitanje treba li anonimna prijava biti prijava koju inspekcija zaista onda istražuje u onom punom obimu i puno opsegu koji zakon dozvoljava. Drugi problem s kojim se ljudi susreću i na koje imaju velike prigovore je činjenica da inspekcija strahovito birokratizira na način da ona provjerava papire umjesto da povjerava stvarno stanje. Ona je zarobljena u jednom papirološkom načinu rada u kojem svaki zarez, svaki detalj, uključujući čak i da su bilo je slučajeva da su boje kojima su ocjene upisivane u imenike bile razlog odluka ili ne odluka koje su inspekcije donosile. Treći problem na koji treba obratiti pažnju u budućnosti kada su u pitanju inspekcije je samo obrazovanje i stručnost ljudi koji jesu inspektori. Radi se o jednom krajnje osjetljivom sustavu u kojem su utvrdili smo to i danas i profesori i učitelji zaista nezaštićeni na sve moguće načine i statusom i ugledom i svojim plaćama itd. i onda zapravo bilo koja situacija koja dodatno opterećuje cijeli sustav mora biti barem zadovoljen uvjet da ljudi koji analiziraju inspekciju budu zaista stručni u tome da zaista imaju iskustvo koje je potrebno da imaju znanje koje je potrebno da razumiju proces dubinski iznutra, a ne da sa ceste dođu i onda zapravo donose potencijalno sudbonosne odluke o stvarima o kojima ne znaju dovoljno. 4. problem je i spomenut ovdje već i ta najava, zakon doduše dopušta inspekciji da nenajavljeno dođe u inspekciju. Međutim, iskustvo nam govori da to najčešće nije tako i onda u situaciji jedne inspekcije često bi bilo potrebno da ona bude nenajavljena upravo zato da bi se utvrdilo stvarno stanje, a ne da bi se utvrdilo ušminkano, ispeglano stanje do kojeg je došlo zato jer je inspekcija najavljena. I završit ću sa još jednim problemom na koji su mi ljudi ukazali, a to je onda s druge strane dakle inspekcije pak imaju problema da se njihova rješenja ne poštuju. Dakle, inspekcija donese određenu odluku, na tu odluku se onda uloži žalba koja odgađa izvršenje odluke, nakon toga je potrebno da se na razini ministarstva se oformi povjerenstvo koje o tome odlučuje i tu se onda često događalo s obzirom da nema propisanog roka u kojem to povjerenstvo mora donijeti odluku onda se događalo da zapravo kroz to nepostojanje roka i kroz nedonošenje odluke se zapravo nalaz inspekcije onda nikada ne izvrši jer recimo prođe mandat ravnatelja, prođe naprosto vrijeme u kojem se moglo ili trebalo napraviti. Dakle, da HNS podržava naravno ovu izmjenu zakona ali kao što sam rekao i na onoj prethodnoj temi mi zaista imamo velika očekivanja od vas i nadamo se da će i ova tema prosvjetne inspekcije vrlo skoro biti tema o kojoj ćemo onda ozbiljnije i detaljnije raspravljati da bismo onda svi zajedno u tom sustavu a izgleda da se svi oko toga slažemo koji je zasita ima problem sa vlastitim dignitetom i sa percepcijom u javnosti da se onda i kroz taj sustav inspekcije onda cijela priča pokrene s mjesta. Hvala.
Hvala. Sljedeći u ime kluba SDP-a zastupnik Damir Tomić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedavajući, zamjenici ministra, kolegice i kolege. Kao i prethodni zakon klub SDP-a ovo apsolutno prihvaća. Osvrnuo bih se samo na neke stvari koje smo dotakli i u prošloj temi naprosto što je školstvo očito tema koja je interes ovog Doma. Prije svega kolegi iz HNS-a bih samo dodao jednu stvar. Onda kada ste spomenuli inspekcije koje za krivu boju donose nekakve odluke u imeniku. Moram reći da se to možda više odnosi na savjetnike u Agenciji za odgoj i obrazovanje koje kada dođu u školu ja sam bio svjedok toga, to je panika, ne u zbornici, nego panika kod ravnatelja, a onda ravnatelj kasnije pere nastavnike jer su se zaboravili potpisati na neku od rubrika za održani sat prije 12 tjedana. To mislim da ne bi trebala biti uloga savjetnika pa samim time ni prosvjetne inspekcije. Ključna stvar kada je u pitanju školstvo po meni, a to je ono što nam fali zadnjih 20 godina, znam da nema veze sa temom ali htio bih to reći, je to što svih ovih 20 godina mi doista nismo imali pravu Strategiju razvoja hrvatskog školstva. Ono što u ime kluba SDP-a mogu reći da će donijeti tu strategiju koja će biti temelj ne za iduće 4 godine nego za idućih puno godina i po tom pitanju apsolutno podržavam zamjenicu ministra koja je ovdje zamolila jedan konsenzus. Prevažno je pitanje da bi o tome odlučivala samo jedan stranka, jedan čovjek i mislim da je to ono što nam nedostaje svih ovih 20 godina. Jer da smo imali tu Strategiju razvoja hrvatskog školstva prije 20 ili 15 godina možda bismo sada bilo društvo koje manje grca u problemima. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime kluba HDZ-a zastupnika Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Gospođo zamjenice ministra, kolegice i kolege. Ja ću nastaviti tamo gdje je uvaženi kolega Tomić stao. Zaista se slažem da treba imati konsenzus kad je u pitanju slučaj obrazovanja, ali nažalost i u prethodnim mandatima nismo to imali. Možda su i dobri ovi sukobi, ne otvoreni sukobi i veliki sukobi kao o određenim temama. Možda bi trebali biti i veći zato što je obrazovanje u zdravstvu nešto što zaista, zaista zaokuplja interes javnosti i to je dobro jer na temeljima upravo obrazovanja počiva i budućnost cijele države. Kad je u pitanju ovaj zakon, a usredotočit ću se isključivo na ovaj zakon, kao i u prethodnom zakonu zaista ovo je zakon koji bih rekla da je tehnički u smislu popravljanja onoga što je donijeto prethodnim zakonima, kao što je rekla kolegica Lugarić one koje smo mi donijeli ovdje, ali na prijedlog Vlade 23. prosinca po onom ubrzanom našem izvanrednom postupku. Zakon o prosvjetnoj inspekciji, a ovo je itekako čuli smo i od naših prethodnika, vrlo važan segment u obrazovanju jer je to segment koji obavlja nadzor nad zakonitošću rada i predškolskog i osnovnoškolskog i srednjoškolskog obrazovanja i učeničkih domova. Dakle obavlja nadzor nad samom odgojno-obrazovnom djelatnošću i to ja bih rekla nad upravljanjem odgojno-obrazovnom djelatnošću. Jer ostali nadzor, i ovdje je bilo spomenuto, obavljaju savjetnici pa i jedna nezavisna institucija koja sve više dobiva važnu ulogu u obrazovnom sustavu, a to je nacionalni centar za vanjsko vrednovanje koji itekako kroz one nacionalne ispite daje na neki način sliku kvalitete škola. Mislim da u svom razvoju do konačnosti on će imati itekako veliku i trebao bi imati presudnu ulogu ne samo u organiziranju državne mature nego i u unapređenju obrazovanja. U promjenama ovoga zakona, rekli ste istina da je on tehnički, jest tehnički jer su uprave u ministarstvima ukinute, a samim time i ravnatelji uprava. Podsjetit ću da su ravnatelji uprava bile osobe izabrane na natječaj. U ovim predloženim izmjenama zakona u članku 1. stoji da se Prosvjetna inspekcija ustrojava kao samostalna, unutarnja ustrojstvena jedinica ministarstva. Ona je sada bila uprava u ministarstvu isto tako samostalno, ali očito da se brzalo kod promjene. A zbog onih prijašnjih zakona i ovoga zakona jer u članku 2. se kaže da o pokretanju inspekcijskog postupka odlučuje čelnik Prosvjetne inspekcije ili čelnik ustrojstvene jedinice u Prosvjetnoj inspekciji, a u slučaju spriječenosti onaj koga čelnik Prosvjetne inspekcije za to ovlasti. Naročito što zvoni u ovome je ovaj termin čelnik. Očito da to, mogu čak i prihvatiti ministarstvo nije stiglo napraviti unutarnje ustrojstvo svoje jel bi onda znalo pozicionirati tog čelnika. Čelnik je nešto što je općenito. Na kojoj razini će taj čelnik biti, hoće li on biti na razini pomoćnika ministra ili načelnika nekog dijela ili uprave u ministarstvu iz ovog je nama nepoznato. Zato postavljamo i otvoreno pitanje zašto se žurilo sa ovim izmjenama dok niste napravili izmjene u samom ministarstvu, jel bi onda i ovaj čelnik koji znači jedan općeniti naziv za sve ljude koji rukovode nečime ili nekime, zašto smo onda to stavili kao čelnik, a ne kao određeni položaj koji će taj čelnik imati. Evo i zato smo kao klub zaista, moram vam reći kao i za prethodni zakon, skeptični. Zbog te brzine jer su i kolege rekle da dugo nije bilo izmjena Zakona o Prosvjetnoj inspekciji, prošle godine smo ga izmijenili upravo na tragu zahtjeva onih ljudi koji se bave obrazovanjem i onih manjkavosti koje su bile. Pa bi možda i ovo zbog zakona, ja znam u ustrojstvu državnih tijela, moglo malo pričekati dok vi tjedan dana i dva, ne znam kada, možda ne napravite i ne donesete unutarnje ustrojstvo ministarstva. Hvala vam.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Zastupnica Vrbat Tanja, izvolite.
Hvala lijepa, poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolegice i kolege zastupnici, uvažena zamjenice ministra gospođo Lugarić. Želim se samo osvrnuti na jedan kratki segment koji obuhvaća ovaj zakon. Kao što smo rekli u uvodnim izlaganjima u ime kluba svi su napomenuli da se ovo radi o tehničkoj izmjeni, unutarnjem ustrojstvu rada vašeg ministarstva, međutim ja želim upoznati hrvatsku javnost sa jednim problemom s kojim se susrećemo mi koji živimo u sredinama gdje se štuje i živi dvojezičnost. Naime, dolazim iz sredine u kojoj postoje mnoge obrazovne ustanove, od predškolskih do visoko obrazovanih ustanova koje se služe talijanskim jezikom. U drugim sredinama Hrvatske postoje druge obrazovne institucije čiji se rad odvija na manjinskim jezicima. Stoga smatram da je nužno da se i Prosvjetna inspekcija prilagodi tome. Naime, u posljednjim izmjenama ovog zakona koji je bio prošle godine i koji je objavljen u "Narodnim novinama" br. 61/11. u članku 8. piše: Nadzor nad ustanovama koje obavlja odgoj i obrazovanje na jeziku i pismu pripadnika nacionalne manjine povjerava se prosvjetnom inspektoru, odnosno višem prosvjetnom inspektoru koji vlada jezikom i pismom na kojem se obavlja odgoj i obrazovanje, ako je to potrebno obzirom na predmet nadzora. Ovaj zadnji dio rečenice je dodan tom izmjenom zakona iz jednog problema ja pretpostavljam, a to je problem kadrova jer inspekcija ne raspolaže kadrovima koji vladaju tim jezicima. Međutim, smatram ako ćemo zaista poštivati prava nacionalnih manjina i Ustavni zakon koji regulira ta prava onda smatram da treba predvidjeti i pripadnike inspekcije koji će vladati tim jezicima. Jer smo imali slučaj u osnovnoj talijanskoj školi u Umagu da se od te škole tražilo da prevađa sa talijanskog na hrvatski svu dokumentaciju, sve nastavne planove, dnevnike, zapisnike sa sjednica školskih odbora itd. što je izuzetno dug i skup postupak koji smatramo da nije potreban jer je talijanski isto kao i hrvatski u uporabi u našoj sredini. Vjerojatno je to i problem inspekcija općenito koje su po našem sudu malo precentralizirane. Stoga vjerujem da i kad će se jer u ovom konkretnom slučaju inspektorica je došla iz Rijeke. Da je bio netko iz Istre vjerojatno bi bio sposoban obaviti svoj posao i na talijanskom jeziku. Što se tiče još samo ću se kratko osvrnuti na ove anonimne prijave. Zaista smatram osobno da se to u budućoj promjeni zakona treba nešto predvidjeti. To također nije predmet ove izmjene i dopune zakona. Međutim, evo potakle su me neke kolege prije mene. Anonimne prijave u našoj zemlji dolaze do apsurda pa tako i u obrazovanju. Ja pretpostavljam da to i djeca mogu onda i učenici prijavljivati, pa tako imamo slučajeve gdje se inspekcijski nadzor vrši na temelju prijave jer je profesorica previše posvećena modi i previše ima cipela i ne bavi se dovoljno dobro svojim poslom i nije dobar odgajatelj radi toga. I onda inspekcija dođe radi takve prijave. Smatram da je to zaista nešto suludo koje treba, stvar koju treba malo drugačije regulirati. Eto toliko. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća za raspravu zastupnica Vanja Posavac. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovana zamjenice, kolegice i kolege. Svakako smatram da je ovaj ustroj prosvjetne inspekcije kao samostalne unutarnje ustrojstvene jedinice ministarstva logičan i to je dobro. No, želim ovom prilikom zato što se radi o prosvjetnoj inspekciji apelirati na ministarstvo da se u prosvjetnoj inspekciji ujednače pravila postupanja i tumačenja na terenu. Naime i to jedan od problema s kojima ja sam evo u školstvu radila 13 godina gotovo punih s kojima se suočavaju kolege, a to je da prosvjetni inspektor određenu situaciju ili određene možda nepravilnosti tumači različito u jednom gradu, a različito u drugom. Navest ću samo jedan banalni primjer, da je zbog jedne ocjene upisane ljubičastom kemijskom inspektor na to upozorio i kolegica je dobila opomenu pred otkaz, a u drugoj školi inspektor je rekao pa ta zelena je baš lijepa. Mislim to je jedan banalni primjer. Naravno ima puno težih situacija. Bilo bi dobro dakle da se inzistira i da se poradi na tome da prosvjetna inspekcija ujednačeno tumači svaki događaj na terenu. To stvara zaista zbrku među prosvjetnim djelatnicima, među stručnim službama, ravnateljima, ali i među roditeljima i djecom jer i sami onda ne znaju što ono što se smije ili ne smije, na što će prosvjetna inspekcija reagirati ili neće reagirati. Smatram da će ta ujednačenost dovesti do jasnih pravila, kvalitetnijeg i pravodobnijeg rješavanja određenih problema i slučajeva koji se mogu pojaviti u svakom poslu. Isto tako, moram se evo samo u jednoj rečenici nadovezati na anonimne prijave. Vrlo su postale, zapravo su postale sredstvo razračunavanja nekoga s nekim. Imamo brojne slučajeve da su one zapravo sredstvo privatnih sukoba gdje se netko s nekim razračunava. Trebalo bi možda porazmisliti na koji način i kako ipak to regulirati. Također i s time ću završiti smatram da prosvjetni inspektori trebaju imati ipak i savjetodavnu ulogu, dakle da trebaju uputiti i savjetovati na ono što ne valja, da se ispravi u kratkom roku kako bi se nastava i cijeli odgojno-obrazovni procesi bili što kvalitetniji i u što boljoj funkciji učenika, roditelja i samih djelatnika. Hvala.
Hvala. Sljedeća zastupnica Ada Damjanac. Izvolite.
Hvala. Biti učitelj velika je čast ali i iznimna odgovornost. Rad u razredu nije rad na traci i tu se ne može i ne smije pogriješiti. U razredu još uvijek rade zaljubljenici u svoj posao i entuzijasti koji su onog trenutka kada su se odlučili za učiteljski studij postali svjesni da će biti na margini društva ali su to prihvatili kao što su prihvatili cjeloživotno učenje i cjeloživotnu edukaciju. Učitelji su kao jedna od rijetkih struka pod neprekidnim povećalom i nadzorom od djece, roditelja, djedova, baka, ravnatelja do prosvjetne inspekcije. Prosvjetna inspekcija uz redoviti nadzor ima i anonimne dojave, pa se nerijetko događa da inspekcija vrši nadzor zbog banalnih stvari što stvara psihoze i lošu sliku. Reći ću pod navodnicima kad inspekcija dođe na takav nadzor onda češlja školu uzduž i poprijeko i u pravilu škola i učitelj uvijek su krivi. Kad se izvrši nadzor, ako se i nađu nepravilnosti onda dvije službe imaju dva različita mišljenja i nemaju jednako tumačenje zakona. Stoga je nužno potrebno uskladiti tumačenja. Potrebno je da inspekcija ima i veću savjetodavnu, a ne samo nadzornu ulogu. U nadzoru je potrebno utvrditi i jasne kriterije, a ne samo formalističke. Jer ponekad se ili često ću reći omalovažava i obezvrjeđuje rad učitelja i najveća je greška koju inspektor nađe ako nema učitelj adekvatnu pisanu pripremu onakvu kakvu taj inspektor traži, a ne gleda se rad učitelja u razredu, njegova postignuća, njegovi rezultati i postignuća djece. Potrebno je sačuvati dignitet učitelja, a i prosvjetna inspekcija ima u tome važnu ulogu. Doprinesimo tome da možemo zaista reći i da učitelji zaista mogu reći biti učitelj kako to gordo zvuči jer je uloga učitelja veoma važna za budućnost naše zemlje. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, zastupnica Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice s vašim početkom izlaganja potpuno se slažem. Ja sam zaista isto tako dugogodišnja profesorica i prošla sam od svih razina pa evo do saborske zastupnice. No, međutim čini mi se da su u izlaganju vrlo često i kod vas, a ne mogu se osvrnuti na izlaganje kolegice prije toga, pomiješani termini nadzora, stručnog nadzora u razredu u predmetu i Prosvjetne inspekcije. Prosvjetna inspekcija radi upravni nadzor i ona vam neće reći ono što ste vi sada isticali da često pogriješe, da niste neke stvari napravili u razredu ili to. Ona donosi rješenje po upravnom postupku, najčešće daje jedan period prilagodbe ako nešto nije dobro učinjeno, pogriješeno, onda vam daje što je po upravnom postupku i potrebno određeni rok za to popravljanje. Slažem se s vama da postoje ponekad različita tumačenja pa čak ne nadzornika nego prosvjetnih inspektora o nekim odredbama zakona, ali bih voljela da se ovdje u ovom Domu ne miješa djelatnost onih nadzornika koji dolaze nadzirati rad učitelja, profesora i onih inspektora koji, a o njima sad govorimo, o Prosvjetnoj inspekciji, nadziru upravljanje školom i donose određene mjere, ali i rokove za popravljanje tih mjera. Jer to jednostavno je u upravnom postupku jedino tako i moguće.
Hvala. Imamo odgovor na repliku. Izvolite.
Zahvaljujem se kolegice. Evo govorim to kao učitelj iz prakse i iz 35 godina rada u razredu, neprekidnog rada, i željela bih približiti problematiku i da svima bude jasno da i naši inspektori vrlo često brkaju taj pojam pa vrše i jedno i drugo što se zaista u praksi i događa.
Hvala. Sljedeći za raspravu zastupnik Željko Sabo, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, zamjenice ministra, molim vas obratite pozornost jer ću se vama obraćati najčešće sa nekim zahtjevima. Naime, brojni vukovarci imaju dva rođendana. Tako je i meni danas jedan rođendan, ne po rođenju nego na današnji dan sam izašao iz zarobljeništva. I sve ove rasprave koje smo imali po prethodnoj točki dnevnog reda o određenim događanjima, a koji su ipak u žiži događanja i najbliže Vukovaru jer smo uz granicu bude u nama posebne emocije, ali nas neće zaustaviti u napretku dobrosusjedskih odnosa i da svoju djecu želimo odgajati i obrazovati onako kako smo to i mi imali. Ali, smatram da uloga Prosvjetne inspekcije upravo treba da bude njeno krucijalno značenje da je dijete, učenici, studenti da su u žiži događanja. A ovdje se pričalo o profesorima, učiteljima, nastavnicima kojima u svakom slučaju nije lako jer kroz sam sistem obrazovanja, kroz sve mogućnosti koje se pružaju djeci ili roditeljima djece učitelji, nastavnici mogu uvijek nastradati. Ali, ja kao dijete sam se plašio šibe, ne od profesora ili učitelja nego od majke ako je neki učitelj ili nastavnik rekao da ja nisam bio dobar. Danas toga sve manje i manje ima u našim obiteljima. Ja zahtijevam od vas zamjenice ministra da Prosvjetna inspekcija žurno dođe u grad Vukovar, da dođete u dvije škole. Ja ne znam da li je to škola, ali to je Srednja škola "Nikole Tesle" koja je u obnovi i mi nakon 14 godina, obilježili smo rođendan evo 15.01. završetka procesa mira i integracije, i još uvijek imamo u gradu Vukovaru dvije neobnovljene škole. Srednja škola "Nikole Tesle" gdje se djeca u nemogućim uvjetima obrazuju i idu u školu. Hladno, 5, 6 zavisi od vanjske temperature koji su ne, u nemogućim uvjetima sada već više od 1 školske godine po drugu školsku godinu tako se obrazuju. U Osnovnoj školi "Nikola Andrić" gdje statičar stručnjak proglašava tu školu, koja je također neobnovljena, proglašava tu školu da nema uvjete za statiku. Što će se desiti ili gdje je ta Prosvjetna inspekcija koja ne dođe u školu i vidi te nalaze i zabrani da se ta škola koristi i da se vidi na koji način će se djeca sigurno obrazovati? Mi u gradu Vukovaru imamo kao što je rekla kolegica također jedan način obrazovanja i školovanja djece. Znači imamo srpsku nacionalnu manjinu koja koristi svoje mogućnosti i prava obrazovanja djece na tom pismu, srpskom pismu. Kada dođu kod gradonačelnika Vukovara tj. kod mene brojni izaslanici i veleposlanici Hrvatske onda me pitaju kako gledam na odvojenost djece u obrazovanju u gradu Vukovaru? Što vrtići, što osnovne škole i srednje škole. I smatram da je ovo pitanje svakako Prosvjetne inspekcije koja treba na neki određeni način dati ministru i ministarstvu određene ja bih rekao savjete sa terena kada se dođe i kad se porazgovara sa roditeljima ili sa djecom na koji način da nadogradimo to obrazovanje djece da ona ipak budu zajedno, da ne budu odvojeni kroz vrtiće, kroz osnovne škole i da se tek susretnu negdje na fakultetu i odjednom na fakultetu gdje čuda oni normalno studiraju i nema nikakvih problema. Stoga očekujem zamjenice ministrice da hitno inspekcija dođe u grad Vukovar u ove dvije škole koje sam rekao. Hvala.
Hvala lijepa. Više se nitko nije prijavio za raspravu. Zaključujem raspravu. Da li zamjenice? Evo izvolite, zamjenica ministra.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, zastupnice i zastupnici zahvaljujem na ovoj raspravi i na njezinom kraju bih htjela istaknuti svega nekoliko stvari. Mislim da je svima jasno da zapravo pojednostavljeno rečeno i molim vas da me ispričate zbog te pojednostavljenosti u hrvatskom školskom sustavu postoje da tako kažem 4 instituta potpore samom školskom sustavu. Jedan dio se obavlja kroz funkciju savjetnika Agencije za odgoj i obrazovanje i Agenciju za strukovno obrazovanje čija je primarna zadaća pomoć učiteljima i nastavnicima da bolje i kvalitetnije rade svoj posao. Druga funkcija ili drugi institut je stručno pedagoški nadzor koji također provode savjetnici iz Agencije za odgoj, obrazovanje i Agencije za strukovno obrazovanje koji moraju da tako kažem nadgledati onaj pedagoški dio posla da li se odrađuje dobro ili se on ne odrađuje na optimalan način. To nije posao Prosvjetne inspekcije niti to smije biti posao Prosvjetne inspekcije. Treći institut je bio, čini mi se da je kolegica Roksandić to spomenula, je ono što se radi kroz Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja koje radi vanjsku evaluaciju neovisnog sustava koja onda daje određene rezultate izvana od neovisnog tijela za samo unapređenje školskog sustava. I tek četvrti instituti inspekcija čije su ovlasti vrlo jasno propisano zakonom i čiji je posao samo i isključivo i ograničeno na kontrolu zakonitosti. Da li se pedagoški neka nastavna jedinica obrađuje ovako ili onako, optimalnije ili ne, to nije ne smije i po zakonu nije zadaća inspekcije nego savjetnika i nadzornika iz agencije jedne i druge. Čisto da ne bi imalo nesporazuma o čemu ovdje govorimo i što je čiji posao. Gospodin zastupnik Češek je govorio o nekim nepravilnostima, ja vas molim jednako kao i kolegu Sabu, da sve spoznaje isto tako vrijedi i za ostale zastupnike zastupnice, koji imate da postoje indicije za određene nepravilnosti u Hrvatskim školama, bilo osnovnim, srednjima, učilištima za obrazovanje odraslih, vrtićima i malim školama, da doista odgovorno radite svoj posao i prijavite prosvjetnoj inspekciji. Prosvjetna inspekcija mora imati nekakav papir i nekakvu prijavu i nama je doista potrebna prijava stoga vas molim da se na neki način pisano obrati ministarstvu odnosno prosvjetnoj inspekciji. I nema razloga, prosvjetna inspekcija je do sada izlazila na sve prijave, izlaziti se i dalje naravno da provjeri koji navodi jesu ali oni taj naprosto navod, zahtjev za prosvjetnom inspekcijom mora biti obrazložen, ipak temeljen na određenim činjenicama i vrlo jasnim stanjima. Bilo je ovdje riječi oko anonimnih prijava, institut obveznog postupanja inspekcije po anonimnoj dojavi je uveden 2011. u Zakon i doista treba razmotriti je li baš jednaka težina svake anonimne prijave. U nekim situacijama koje su gotovo zviždačke treba omogućiti mogućnost anonimne prijave, moram reći meni osobno kao zastupnici u prošlim mandatima vrlo često su se obraćali roditelji koji su molili za anonimnost zato jer su se bojali za svoju djecu, ne zato što su bili maliciozni, zločesti, zato što su htjeli voditi nekakve svoje male ratove, nego su naprosto bili usuditi ću se u opravdanom strahu za svoju djecu i u jednom dijelu treba ostaviti mogućnost anonimne prijave. U jednom dijelu doista je pokazalo vrijeme da se to pokušavalo zloupotrebljavati, mi ćemo doista razmotriti da na neki način damo mogućnost prosvjetnoj inspekciji da prvo procijeni koja je to anonimna prijava ona doista zviždačke naravni iz pozicije zaštite djeteta gdje se ona mora dozvoliti i po njoj postupati a koje su one čisto vezane za nekakve uglavnom lokalne ili školske male ratove koji se vrlo često događaju unutar škola. Gospodin zastupnik Kolman govoreći u ime Kluba je rekao da je inspekcija zarobljena u papire, inspekcija mora biti zarobljena u papire jer je to njezin posao, nadzor zakonitosti i poslova. Ovaj sada drugi dio koji nije vezan za papire, ponavljam dio stručno-pedagoškog nadzora i nekih drugih instituta koji postoje. I na kraju gospođa zastupnica Roksandić je govorila govoreći u ime Kluba HDZ-a je rekla da smo mi žurili itd. Gospođo zastupnice nije se žurilo, mislim da se možemo složiti i da ne trebamo kao Vladu uvjeravati Hrvatski sabor da je pravna sigurnost, red i poštivanje Zakona jedno od temeljnih načela i čvrstih točaka temeljem kojeg moramo djelovati svi mi i u Vladi i u izvršnoj vlasti, ali u hrvatskom saboru onda to tražiti od svih ostalih građana Republike Hrvatske. Da smo mi prvo donijeli svoju uredbu u unutarnjem ustrojstvu što ste vi tražili ona bi bila suprotna zakonu. Ona bi bila suprotna zakonu. Ne slažemo se i ne mislimo da smijemo raditi suprotno zakonu stoga smo morali prvo otvoriti mogućnost u samom zakonu da nam unutarnje ustrojstvo bude temeljeno na samom Zakonu. I drugo drago mi je da ste svi podržali da se inspekcija ustrojava kao samostalna i neovisna jedinica jer je to doista što je jedino važno.
Hvala lijepa. Ovime zaključujemo raspravu
Prelazimo na izjašnjavanje o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama Zakona o prosvjetnoj inspekciji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 21. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Hvala. Utvrđujem da je većinom glasova sa 87 glasova za, 34 protiv i 3 suzdržana donesen Zakon o izmjenama Zakona o prosvjetnoj inspekciji u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
i prelazimo na novu točku dnevnog reda - Izvješće o uredbama koje je Vlada Republike Hrvatske donijela na temelju zakonske ovlasti. Izvješće je podnijela Vlada na temelju članka 3. Zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora. Prijedloge akata ste primili u pretince. Raspravu su proveli Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb i Odbor za pravosuđe. DA li žele predstavnici predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ukoliko ne, otvaram raspravu. Pošto nema prijavljenih za raspravu, predstavnici predlagatelja neće, zaključujem raspravu o jednoj i drugoj točki dnevnog reda glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Prelazimo na izjašnjavanje o izvješćima, o uredbama koje je Vlada Republike Hrvatske donijela na temelju zakonske ovlasti. Rasprava je zaključena, pa dajem na glasovanje sukladno prijedlozima radnih tijela sljedeći zaključak: Prihvaća se izvješće o uredbama koje je Vlada Republike Hrvatske donijela na temelju zakonske ovlasti. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Hvala. Utvrđujem da je većinom glasova sa 91 glasom za, nitko protiv i 35 suzdržana usvojen ovaj zaključak.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda - Izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti za 2010. godinu, Podnositelj: Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti. Prijedloge akata ste primili poštom. Vlada Republike Hrvatske je dostavila mišljenje. Raspravu je proveo Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Izvolite, gospodin akademik Pavao Rudan.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe zastupnice i gospodo zastupnici. Dozvolite da u ime naše najveličanstvenije znanstvene i umjetničke institucije Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti podnesem izvješće o radu Hrvatske akademije ali za 2010. godinu budući da za 2011. godinu još rasprava nije provedena, a nije prikazano na sjednici Sabora niti izvješće za 2010. godinu iako je bilo dostavljeno u travnju 2011. Kao što znadete u tradiciji je Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti da rezultate znanstvenog i umjetničkog rada podastire javnosti s obzirom da su joj glavni zadaci utvrđeni člankom 3. Zakona o Hrvatskoj akademiji znanosti i umjetnosti sljedeći: Akademija potiče i organizira znanstveni rad i zalaže se za primjenu postignutih rezultata, razvija umjetničku i kulturnu djelatnost i brine o kulturnoj baštini i njezinoj afirmaciji u svijetu, potom objavljuje rezultate znanstvenih istraživanja i umjetničkog stvaralaštva te daje prijedloge i mišljenja za unapređivanje znanosti i umjetnosti na područjima koja su od osobite važnosti za Republiku Hrvatsku. Ja vam moram skrenuti pažnju da su članovi Sabora zastupnici u Saboru svi dobili 114 knjigu ljetopisa Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, ovo nije djelatnost akademije, ovo je popis djelatnosti redovitih, izvanrednih, dopisnih članova, članova suradnika različitih vijeća odbora, zavoda, muzejsko-galerijskih jedinica i drugih jedinica u sastavu Akademije znanosti i umjetnosti. Dakle, ova knjiga koja je dostavljena svakom članu Hrvatskoga sabora je samo popis naših djelatnosti. Ljetopis je počeo sa tiskanjem i biti objavljivan 1877. godine, ovo je 114 knjiga. Ono što ću vam sada kratko prikazati je rezultat rada i izvještaj koji podnosi prošla uprava, a ne nova uprava na čelu sa akademikom Zvonkom Kusićem gdje imam čast obavljati dužnost i zadaću glavnog tajnika akademije koja je stupila na svoju dužnost i započela sa radom 1. siječnja 2011. Dakle ja govorim o rezultatima rada stare uprave iz 2010. godine. 31. prosinca 2010. godine akademija je imala 137 redovitih članova, 136 dopisnih članova i 91 člana suradnika. Dakle, ukupno 364 člana. To nisu zaposlenici u akademiji, jer u akademiji mi imamo znanstvene radnike, stručne radnike, djelatnike u muzejsko-galerijskim jedinicama, različitim zavodima, centrima itd. koji su na platnom spisku. To je ukupno 272 osobe od čega 41 znanstveni novak. Ovih 364 člana akademije redovita dopisna ili suradnika nisu u sustavu plaćanja odnosno djelatnosti kao zaposlenika u akademiji. Akademija je u 2010. godini održala 4 skupštine, dvije redovite i dvije izborne, te dvije svečane sjednice. Na travanjskoj su redovitoj skupštini kao i svake godine u 2009. godini to je bilo sve objavljeno u 113. knjizi časopisa prikazano rezultati onih istraživanja koja su bila provedena. Na prosinačkoj redovitoj skupštini dani su planovi rada akademije za 2010. godinu. Prijedlog izmjena i dopuna financijskog plana, skupština je prihvatila i odluku o izmjenama i dopunama Statuta Hrvatske akademije. Na svibanjskoj izbornoj skupštini 2010. izabrano je 9 novih redovitih članova, 8 novih dopisnik članova, 8 članova suradnika te su ponovno izabrana dva člana suradnika. Na izbornoj skupštini izabrani, skupštini koja je održana 2010. u studenom novi članovi Predsjedništva Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti sa predsjednikom akademikom Zvonkom Kusićem i ta je uprava nastupila na svoju dužnost 1. siječnja 2011. Moram priznati da je druga sjednica, prva je počela 29. travnja 2010., a druga je održana u onome trenutku kada su u lipnju mjesecu 2010. proglašeni novi članovi te naše institucije koju je 29. travnja 1861. godine biskup Josip Juraj Strossmayer sa članovima Hrvatskog sabora proglasio danom osnivanja akademije, dakle institucije pod nazivom "Academia scientiarum et artium laborum meridionalium". Predsjedništvo akademije održalo je 2010. godini 9 redovitih sjednica gdje se raspravljalo o pripremama za izbornu skupštinu o okvirnom programu obilježavanja 150. obljetnice osnivanja akademije, o usklađivanju odredbama statuta s odredbama zakona, o preporuci akademije da se Hrvatskom saboru uputi jedna zamolba da se ne prihvati naziv Akademije tehničkih znanosti Hrvatska, zbog toga jer riječ Hrvatska akademija je po zakonu dodijeljena samo Hrvatskoj akademiji znanosti i umjetnosti. Postoji čitav niz drugih akademija znanosti. O financijskom planu u 2010. godini, o rezultatima financijskog poslovanja za 2009. godinu, o izjavi i deklaraciji koju je predložio razred za Filološke znanosti o hrvatskom jeziku, očitovanje središnjeg Ureda porezne uprave Ministarstva financija RH u svezi izuzimanja redovitih članova iz obaveze prijavljivanja u registar obveznika za porez na dodanu vrijednost. Nadalje, o prijedlogu Ureda Republike predsjednika Hrvatske da se redovito predstavljaju izdanja onog našeg fantastičkog zapravo znanstveno-kulturnog dostignuća od koju 4. knjigu imate pored gospođe na stolu to je zapravo "Hrvatska i Europa" jedno petoknjižje našeg naroda i svih građana Hrvatske, gdje se od početaka pa do moderne i do konca 20. stoljeća prikazuju dostignuća naših naroda u ovim prostorima. Jasno da je na prijedlog Ureda predsjednika Republike bilo zamoljeno da se te edicije dostavljaju u što većem broju različitih inozemnih predstavnika, njihovih kulturnih institucija, ministarstava odnosno veleposlanstava. Zatim o inicijativi raspravljalo se Đakovačko-Osječke nadbiskupije na zaštitu prava i upotrebu imena osnivača akademije biskupa Josipa Jurja Strossmayera. Želio bih reći da njegova biskupija nije bila najbogatija biskupija ali je on iz svoje biskupije dao novac za organizaciju akademije, za izgradnju akademijine zgrade, za osnivanje sveučilišta i našem narodu i svim građanima RH poklonio je veličanstvenu Galeriju starih majstora. Zatim o presudi Županijskog suda s obzirom koji je prihvatio tužbu djela akademijinih zaposlenika za isplatu božićnice još od 2001. godine, pa prema tome prema prihvaćenom i važećem kolektivnom ugovoru akademija je bila dovedena u situaciju da sama podmiri taj dug u iznosu od 1,3 milijuna kuna iz redovitih svojih sredstava. Također je bilo odlučeno 26. svibnja otvoreni proces predlaganja kandidata za članove uprave i zatim je još došao jedan zaključak predsjedništva akademije da se članovima odnosno djelatnicima koji rade u različitim akademijinim institucijama ne isplaćuju honorari za djela koja objavljuju unutar akademijinih izdanja, zbog toga što im to u krajnjem slučaju spada u redovito poslovanje rada i služi im za napredovanja u različita viša znanstvena ili umjetnička zvanja. Bilo je zatim i govora o pripremama obilježavanja 150. obljetnice, ali o tome ću vam sve pričati negdje nakon travnja kada budem podnosio izvještaj za 2011. godinu. Ovo su rezultati iz 2010. godine. Zatim se raspravljalo s obzirom na činjenicu da nas mediji dovoljno ne prate i meni je drago da se o tome raspravljalo zbog toga jer je nova uprava na čelu sa akademikom Kusićem učinila maksimalno koliko se dalo u sadašnjoj strukturi akademije napraviti da se akademija otvori javnosti. Započeli smo i sa Otvorenim vratima akademije, započeli smo sa gotovo svakog tjedna održavanjem nekoliko predavanja svakog četvrtka svakako u knjižnici Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti i mislim da smo na neki način se u 2011. godini približili medijima i zapravo cjelokupnom pučanstvu koje je na taj način shvatilo da je akademija u funkciji naroda, a ne samo zatvorena institucija. Moram priznati da je Hrvatski sabor 2009. godine zatražio Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu u svojem izvješću da se zapravo preporuči osnivanje razreda za prikazdbene umjetnosti i kazališnu i filmsku umjetnost. U pogledu izrečenog prijedloga Odbora za znanost, obrazovanje i kulturu Hrvatskog sabora da se u akademiju uvede novi razred za prikazdbene umjetnosti mogu vas izvijestiti dame i gospodo o tome da je u akademiji otvorena rasprava i da tražimo rješenja za ta područja znanosti i umjetnosti, a o rezultatima izvijestit ćemo vas i to u našem novom izvještaju za 2011. godinu. Želio bih međutim reći da u ovih 9 razreda koji postoje u Hrvatskoj akademiji znanosti i umjetnosti ima i onih koji se bave prikazdbenom umjetnošću. Npr. akademik Batušić koji nas je nažalost napustio prije godinu dana, zatim akademik Bouret, zatim dopisna članica akademije gospođa Pospiš Baldani, član suradnik profesor Senker i još neki drugi. Akademija je sudjelovala isto i u raspravama o Prijedlogu nacionalnog okvirnog kurikuluma, o nacrtima Zakona o sveučilištu, Zakona o visokom obrazovanju, Zakona o znanosti, o mjerama koje je predložila uprava u svezi smanjenja materijalnih troškova, o višegodišnjem sporu s modernom galerijom u pogledu utvrđivanja prava vlasništva nad umjetninama koje su ostale u posjedu moderne galerije nakon njezinog izlaska iz sustava akademije. Naime, u medijima se često čuje da akademija traži da uzme neka tijela koja su izložena u akademiji i na taj način da više neće biti dostupna ljudima da ih gledaju. To kolege, dame i gospodo, nije točno. Ali akademija ima pohranjena negdje preko 1200 različitih djela u prostorima galerije, moderne galerije. Jasno je da mi ne želimo to prenijeti u zgradu akademije jer u akademiji mi imamo prekrasnu galeriju koja je zapravo Strossmayerova galerija starih majstora, ali mi smo dužni da napravimo naprosto reviziju i da pogledamo, inventuru smo dužni napraviti, koja djela u modernoj galeriji postoje, a koja eventualno su negdje posuđena. Prema tome, ako svake godine netko dolazi meni kao, prošle godine sam završio taj mandat, ravnatelju instituta i dolaze mi moji asistenti unutar one komisije da izvrše pregled što se nalazi u mojoj radnoj sobi, ja im to moram dozvoliti i oni popišu što se nalazi u mojoj sobi i kažu je, sve je u redu. Isto tako, mi tražimo da se u modernoj galeriji popišu djela koja postoje u modernoj galeriji, a koja su u vlasništvu akademije. Nije to dame i gospodo u vlasništvu akademije, to je u vlasništvu hrvatskoga naroda i svih građana Republike Hrvatske i mora se napraviti normalni pregled onoga što postoji, što je negdje posuđeno i da to imamo dokumentirano. No, osim toga raspravljalo se o planovima rada Hrvatske akademije za 2011., Prijedlogu financijskog plana za 2011., obilježavanju važne obljetnice 150 godinu te o pokroviteljstvu i organiziranju brojnih znanstvenih skupova o kadrovskim pitanjima te o izboru u znanstvena i istraživalačka zvanja djelatnika akademije. Zaklada Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti za koju je bilo iz državnog proračuna za 2010. godinu osigurano milijun i 486 tisuća kuna, to je zapravo bio do sada najmanji iznos sredstava namijenjen financiranju zaklade, zaklada je odlično djelovala u 2010. godini i povećana je osnovna imovina zaklade na 4 milijuna 802 tisuće 838 eura te 3 milijuna i 800 tisuća kuna oročenih sredstava. Iz same zaklade ukupno je financirano otprilike barem dijelom 93 projekta znanstvena i istraživalačka, odnosno djelatnost u vidu naklade, predložili su te projekte organizacije i pojedinci, a također je u 2010. godini dodijeljena sredstva su iz fonda akademika Dragutina Tadijanovića. Što se tiče rada akademijinih odbora, akademija je povećala svoj opseg rada, međunarodni opseg rada u 2010. godini i to na različitim međunarodnim projektima. Također smo se angažirali jako da bi se u sklopu HERA-e zapravo ušlo u program istraživalački i zajednički za humanističke znanosti u europskom istraživalačkom prostoru. Bilateralna suradnja Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti je jako dobro provedena s obzirom na suradnju s akademijama u Albaniji, Austriji, Belgiji, Bosni i Hercegovini, Bugarskoj, Češkoj Republici, Francuskoj, Italiji, Iranu, Kini, Kosovu, Mađarskoj, Makedoniji, Njemačkoj, Poljskoj, Rusiji, Slovačkoj, Sloveniji, Švedskoj i Velikoj Britaniji. Također je potpisan i novi sporazum sa Rumunjskom akademijom znanosti i pismo namjere s Akademijom znanosti Republike Koreje. Uredništvo edicije Hrvatska i Europa. Taj pentateuh, ona prekrasna zadnja knjiga do sada je od 1991. godine tiskana u 4 knjige: prva je bila "Rano doba hrvatske kulture", druga "Srednji vijek i renesansa", treća "Barok i prosvjetiteljstvo", četvrta ovdje je "Moderna" i sada je u petoj priprema Hrvatska i Europa, 20. i 21. stoljeća. To petoknjižje hrvatskoga naroda i svih građana Hrvatske je jedan veličanstven poduhvat, poduhvat koji je objedinio oko sebe stotine i stotine znanstvenih djelatnika, nastavnih djelatnika, kulturnih radnika da se uistinu prikaže ono što je u ovim prostorima stvoreno u krajnjem slučaju posljednjih 1500 godina. Možemo biti ponosni na to. I drago mi je što je akademik Ivan Supičić koji je bio glavni i odgovorni urednik za ovu ediciju 5. lipnja 2010. godine predstavio diplomatskom zboru na Brijunima, a 9. srpnja edicija je također predstavljena i darovana sudionicima Croatia summita u Dubrovniku. Jasno je da ćemo u '11. godini objaviti i petu knjigu. Također se ove knjige prevode i objavljuju na francuskom i na engleskom jeziku. Što se tiče bisera akademije, u vlasništvu akademije to je Arboretum u Trstenom, on je zaštićen od onog mogućeg požara koji ga je taman dohvatio u jednome trenutku. Došlo je do rekonstrukcije određenih dijelova, dobili smo građevinske dozvole u 2010. za renoviranje lokacije … [[Govornik se ne razumije.]] iz sustava vodoopskrbe. Završen je također i projekt … [[Govornik se ne razumije.]] sanacija. Služba za zaštitu i održavanje imovine na neki način se je i renovirala s obzirom na potencijalnu proslavu 150 obljetnice akademije. Palača akademije na Zrinskom trgu i uveden je sustav gradnje dizala. Mnogi kažu to je dizalo potrebno za stare akademike. Kolege, ja se ne smatram starim akademikom. I kao što sam jučer na odboru rekao nije to za stare akademike. To je i za nas mlade akademike koji imamo probleme sa križima. Prema tome, taj sustav dizala je sada omogućio da se normalno u svim mogućim situacijama dolazi na prvi kat, odnosno u našu galeriju na drugome katu. Također su i renovirani moram priznati prijeko potrebni sanitarni čvorovi. Također se je obilježila buduća proslava 150 obljetnice sa nekim ličilačkim projektima, odnosno pothvatima u nekim temeljnim institucijskim zgradama. Djelatnost akademije odvija se u 9 razreda, u 19 jedinica i 15 znanstvenih vijeća. U Ljetopisu se to sve vrlo dobro nalazi. Ja vam moram kazati da akademija nije samo zgrada na Zrinjevcu br. 11. Akademijine znanstvene jedinice, centri, galerijske različite institucije nalaze se od Vukovara, od Vinkovaca, Osijeka, Bjelovara, Požege, Varaždina, Rijeke, Pule, Zadra, Splita, Korčule, Makarske, Trstena, Dubrovnika i Cavtata. Prema tome, to je Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti od jugoistoka do jugozapada, od sjeveroistoka do sjeverozapada. Prema tome, akademija nije samo zgrada akademije na Zrinjskom trgu. Ja vam moram kazati da se također unutar Akademije provodi 41 u toj 2010. godini znanstveni projekt koji je bio tzv. matični projekt financiran od Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, odnosno kulture. Procjena kvalitete, odnosno nastavka tih projekata od 1. siječnja 2011. godine 10 je projekata maknuto, odnosno 11 tako da je u 2011. godini bilo financirano ukupno 30 tih projekata. Što se tiče zaposlenika u akademiji to je ukupno 2031 zaposlenik plus 41 znanstveni novak. Postavlja se pitanje što sa tim znanstvenim novacima? Što dalje sa znanstvenim novacima koji su specifično obrazovani za pojedine djelatnosti. Recimo rekonstrukcije starih rukopisa iz 14. i 15. Stoljeća. Te ljude ne možemo naći na burzi rada, a educirani su fantastično u sklopu djelatnosti akademije. Molim vas pomognite u tome. Također se postavlja pitanje s obzirom na to što su radile neke muzejsko-galerijske jedinice. Na primjer gliptoteka je u 2010. godini imala 24 izložbe, 4 predstavljanja i niz drugih događanja, koncerata, dobrotvornih aukcija, prezentacija itd. i također je bila povezana sa onom akcijom "Noć muzeja". U kabinetu grafike 9 izložbi i "Noć muzeja". U Strossmayerovoj galeriji starih majstora neprekidno je otvorena galerija osim jednog dana u tjednu i sudjeluje u "Noći muzeja". U Hrvatskom muzeju arhitekture 2010. bile su prezentirane 2 izložbe popraćene odgovarajućim katalozima i u javnosti primjereno komentirane. Arhiv i knjižnica je kompletno renovirana. Digitalizirane su i kompjuterizirane cjelokupne djelatnosti i nastavljeno je proučavanje i obrada glagoljskih isprava iz 18. stoljeća, zbirke "Acta Croatica", te izrada latiničkih transliteracija iz isprave iz 19. Stoljeća a i dalje se to nastavlja. Ja vas pozivam, dame i gospodo, u petak je "Noć muzeja" od 6 sati poslije podne pa do ponoći i sve će galerijske jedinice, a i sama centralna zgrada akademije biti otvorene za vas. Dođite zajedno sa drugim građanima. U knjižnici je dovršen popis izdanja akademije. Ukupan fond knjižnice u 2010. je povećan za 1213 svezaka, knjiga i 664 naslovna časopisa, 3 naslova novina i 4 mrežne baze podataka. Ono što je interesantno to je da je u razmjenu otišlo 2700 svezaka, a mi smo i donirali, a kao dajemo … [[Govornik se ne razumije.]] bile su brojne gradske i manje narodne knjižnice, zatim fakultetske, muzejske i samostanske knjižnice, te knjižnice organa kao Matice hrvatske i srodnih institucija. Meni je žao da je 2009. Ministarstvo kulture odbilo da u 2010. godini se unutar naše akademije sufinancira digitalizacija, pa smo mi svojim vlastitim sredstvima digitalizirali dodatnih 18985 stranica sljedećih nakladničkih nizova: Diplomatički zbornik, Stari pisci Hrvatske, Zbornik za narodni život i običaje, Povijest hrvatske književnosti, Monumenta spectantia historiam Slavorum meridionalium i Starine. U akademiji je djelovalo i 15 znanstvenih vijeća i to za daljinska istraživanja, za naftu, za promet, pomorstvo, energetiku, poljoprivredu i šumarstvo, ekonomska istraživanja i hrvatsko gospodarstvo, prirodo-znanstvena istraživanja Jadrana, tehnološki razvoj, mir i prava čovjeka, državnu upravu, pravosuđe i vladavinu prava, turizam, graditeljstvo, osnovu i obnovu i razvoj. Prema tome, mi ne možemo reći da je akademija starački dom što neki zločesti kažu. Ali žalosno je kad se tako govori o akademiji. Zbog čega kad se tako govori o akademiji? Zbog čega? Jer mi vrlo dobro znademo da je pokušaj da se u ovim jadnim, zapuštenim prostorima još u 19. stoljeću osnuje ovakva institucija i sveučilište, a odbijalo se je po dvije godine neprekidno dobivanje dozvole od carske kancelarije u Beču da mi ovdje dobijemo svoju akademiju. Uspjeli smo nakon pada Bachovog apsolutizma 29. Travnja 1861. Godine na Hrvatskom saboru nakon govora Josipa Jurija Strossmayera osnovati ovu veličanstvenu instituciju. Academia Scientiarum et Artium Slavorum Meridionalium. Ali je tek nakon pet godina došlo odobrenje iz Beča da nam se prihvaća. Ali smo ovdje i ostajemo. Prema tome, ovo Izvješće jasno pokazuje da je akademija jedan dom vitalnih ljudi. Sjetite se da je Rački koji je umro u 103. godini života od akademika Bratulića u svojoj 90. godini života molio da mu se dostavi latinski rječnik i latinska gramatika da bi studirao. Prema tome sjetimo se što je Strossmayer rekao, jedino prosvijećen narod je slobodan narod, a Akademijino je poslanje da to i pomaže unutar svih prostora našeg nacionalnog korpusa, ali i korpusa svih onih kojima je Hrvatska Domovina. Što se tiče Financijskoga izvješća za 2009. godinu moram vam kazati da je Akademija imala prihode 74 milijuna 217 tisuća i 402 kune i 89 lipa, iz državnog proračuna 80,44% prihodi iz ministarstva namijenjeni ostvarenju pojedinih projekata 11,13%, vlastiti prihodi Akademije 5,13% i iz proračuna lokalne uprave te donacije 3,30%. Evo ovdje je gospodin gradonačelnik Vukovara i ja sam silno ponosan što sam ga sada eto upoznao, barem ovako još ne osobno, ali mi je drago jer je Vukovar znajući vrlo dobro u kakvoj se situaciji taj dio naše Domovine nalazi odlučio da pomogne osnivanju Zavoda Akademije u Vukovaru i pomaže to čak i svojim vlastitim sredstvima. Prema tome ja vam se zahvaljujem gospodine gradonačelniče. Učinjen je dijelom i iskorak da nas se razumije, vidi i prihvati u medijima. Jučer sam bio malo zločest pa sam na odboru rekao ukoliko bi se dva akademika recimo akademik Reiner moj bivši student koji je ovdje jel' i ja potukli na stepenicama Akademije o Akademiji bi se pisalo u svim novinama na naslovnim stranicama i to nekoliko tjedana. Nažalost, mi se potući nećemo, ali smo mi svojim radom jasno pokazali što ova Akademija znači u ovim prostorima. I ja vas … [[Upadica se ne razumije.]] Vivat Akademija! Bravo, mislim. Prema tome, ja vas, a ono vivat profesores nisam čuo, to bih volio također da čujem. Prema tome, ja vam se gospodine potpredsjedniče Sabora najljepše zahvaljujem u ime svih onih koji razumiju da biološka dob i stvarna dob u godinama nisu istovjetne. Hvala vam lijepo. Zahvaljujem.
Hvala lijepo akademiku Rudanu na ovoj iscrpnom, nadahnutom izvješću. U ime odbora, da li izvjestitelj odbora? Izvolite. Gospodin Boljunčić, izvolite.
Gospodine predsjedavajući, kolege zastupnice i zastupnici. Evo mi smo jučer na našoj sjednici odbora imali na dnevnom redu Izvještaj HAZU-a. Ja evo budući da smo detaljno čuli Izvještaj HAZU-a od dakle strane tajnika HAZU-a akademika gospodina Rudana želio bih samo napomenuti da smo imali mišljenje koje ste vi dobili od Vlade RH koja prihvaća Izvještaj HAZU-a međutim navodi i nekakve moguće smjernice. Jedna od njih se odnosi na smanjenje materijalnih troškova, dakle na racionalizaciju u poslovanju pri čemu svakako treba istaknuti da to ne bi smjelo zahvatiti projekte koji su financirani od strane ministarstva. Kako se ovaj izvještaj odnosi na 2010. godinu, članovi prisutni jučer, članovi Akademije dakle predsjednik akademik Kusić i akademik Rudan su naveli da već u toku 2011. je i došlo do smanjivanja troškova. Drugi dio, da se možda vežemo i na ovaj završni dio, je bila činjenica da je prosječna dob 75 godina i nešto, da se ipak smatra da je to malo previše velika prosječna dob jer to je samo, to je kažem i prosjek, a vezano za to se i sugerira da je možda omjer dakle određenoga osoblja u administraciji kao i broj zaposlenih koji se nalaze u znanstvenim recimo zvanjima je premali taj omjer u smislu da ima previše administracije. I uz to se i naglašava da bi naravno ne sa ovakvim primjerom koji je rečen u šali, ali da bi se Akademija trebala šire otvoriti prema medijima i široj javnosti što su članovi Akademije jučer na odjelu u Saboru rekli i da se i radi između ostaloga i sa obilježavanjem 150. godišnjice Akademije na drugim aktivnostima. Dakle, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu je na jučerašnjoj svojoj sjednici prihvatio dakle Izvještaj Akademije kao i mišljenje nadležnoga Vlade te sa 11 glasova za, dakle jednoglasno je bilo, Hrvatskom saboru se predlaže da prihvati Izvješće o radu HAZU-a za 2010. godinu. Hvala.
Hvala. Rasprava u ime klubova. Igor Kolman zastupnik HNS-a. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani akademiče Rudan, drage kolegice i kolege, ovo je zadnji put danas obećajem što se tiče rasprava u ime kluba. Prvo jedna općenita napomena - danas je 26.01.2012., izvješće o kojem raspravljamo je Izvješće za 2010. godinu. Postoje naravno objektivne okolnosti zbog kojih se ova rasprava možda nije mogla održati ranije i to na kraju krajeva i nije se dogodilo u ovom sazivu Sabora, ali s obzirom da smo zadnjih dana i zadnje vrijeme puno puta spomenuli dignitet i ove institucije i znanja i znanosti itd., jedan od načina na koji se čuva dignitet ove institucije je i to da se čuva dignitet drugih stožernih institucija, da upotrijebim riječi akademika Rudana. Dakle, ja samo apeliram i molim da ubuduće ipak o stvarima raspravljamo u trenutku kad su aktualne, u trenutku kad je uprava koja je izvješće podnijela još uvijek uprava čisto zato da kao što sam rekao očuvamo i dignitet institucije koja je to izvješće podnijela. Što se samog izvješća tiče tu nemamo nekih posebnih primjedbi uz naravno potpuno prihvaćanje onih napomena koje je i predstavnik, odnosno predsjednik odbora rekao, dakle primjedbe Vlade i svega što je ovdje spomenuto. Međutim ja bih vrlo kratko se osvrnuo na jednu od tih primjedbi, a to je ovo otvaranje Akademije medijima. Tu moramo razlučiti dvije stvari. Da li mi govorimo o tome da se u medijima piše o Akademiji ili želimo da se u medijima piše o znanosti, o umjetnosti? I meni se čini da problem koji mi u Hrvatskoj imamo upravo jest status znanosti, pogotovo znanosti čini mi se, ali i umjetnosti u javnosti pogotovo u našim javnim medijima. Dvije su, na neki način ekstremne situacije. Jedna je potpuna trivijalizacija do razine zaista prostakluka. Dakle, znanost se prikazuje u onom tabloidnom smislu doći će do eksplozije ili pobjeći će bakterija iz laboratorija ili je krajnje getoizirana, zapravo nema znanosti u javnim medijima, nema pravih informacija, čak ni naša javna televizija gotovo uopće ne posvećuje pažnju znanosti. I tu mi se čini da je zapravo mjesto Akademiji i da je možda ta smjernica da se okrenemo medijima je smjernica da se okrenemo tome da svi zajedno poradimo upravo na tome da znanost dobije jače, pametnije mjesto u našem društvu, u našoj javnoj raspravi, znanost je na neki način ogledalo duha jednog naroda, mi smo mlada država, imamo se s čime ponositi imamo velika dostignuća na tom području i dakle ako postoji nešto što bih ja u ime Kluba HNS-a i u svoje osobno ime sugerirao našoj akademiji, to je da pokrene projekt i da sa drugim institucijama se poradi na tome da se znanost razumljivim ne složenim jezikom dakle opće razumljivim jezikom ali ne trivijalizirajući ju da se znanost nametne kao važna vrijednost Hrvatskog naroda, važna vrijednost države, da se ljudima objašnjavaju procesi koji se događaju, mi smo stalno okruženi fizikom, medicinom, sve što se nama događa u životima sve to znanost može objasniti a taj glas znanosti se u hrvatskoj javnosti ne čuje. I dakle moja molba i moja sugestija i akademije i nama ovdje na razne načine da poradimo na tome, da jedan od načina izgradnje naše države bude i to da glas znanja bude taj glas koji se jače čuje i koji dobiva zasluženo mjesto u našem društvu a onda kroz to one svjetovne stvari dakle financiranje projekata, uvjeti rada znanstvenika i sve ono što dolazi ali dolazi u trenutku kada sam status znanosti bude na onoj razini koju ona zaslužuje i koju svi mi na kraju krajeva u Hrvatskoj zaslužujemo. Hvala.
Hvala. Sljedeća u ime Kluba SDP-a zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi akademiče Rudan, kolegice i kolege. Raspravljamo o Izvješću o radu Hrvatske akademije umjetnosti i znanosti u 2010. godini. I na početku želim reći u ime Kluba SDP-a da ćemo kao što smo to radili do sada podržati godišnje Izvješće Akademije. U raspravi o radu HAZU-a želimo se kao i u dosadašnjim raspravama osvrnuti na dobre i manje dobre aspekte ovog Izvješća odnosno rada Akademije. Vjerujte naša potpora Hrvatskoj akademiji znanosti i umjetnosti a sugestijama, primjedbama, kritikama, pitanjima želimo doprinijeti daljnjem jačanju uloge Akademije u Hrvatskom društvu. Jer Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti za nas je institucija od iznimne nacionalne važnosti. Podsjetila bih na početku na njezinu viziju, na njezinu misiju koje su zapisane i u Statutu Akademije ali i u Zakonu o Hrvatskoj akademiji znanosti i umjetnosti. Vizija akademije jest hrvatsko društvo znanja i znanosti. Misija jest uključivanje Hrvatske znanosti u Europske i svjetske znanstvene tokove trajno poticanje povećanja ulaganja u znanost i istraživanja kao i briga o hrvatskoj kulturnoj baštini i apsolutno njenoj afirmaciji u svijetu. Vizija i misija akademije zvuče dobro i izvrsno, međutim, Hrvatska stvarnost je daleko od toga da bude dobra ili izvrsna. Hrvatska zbilja je krajnje zabrinjavajuća već duže vrijeme, Hrvatsko društvo stagnira, a društvo znanja na žalost postalo je jedna pomalo neželjena floskula koju su svi počeli izbjegavati. Čini se da znanje i znanost tek moraju postati istinski prioriteti ovog društva i države, čini se da znanost i znanje tek moraju postati pokretači društvenih i gospodarskih promjena u Hrvatskoj. Naša očekivanja od Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti su doista velika i mislim da je to opravdano. HAZU je stožerna, Hrvatska kulturna i znanstvena institucija i logično je da od nje puno očekujemo. Posebno očekujemo doprinos akademije sada, danas i to u onim područjima koja su za Hrvatsku budućnost u ovom trenutku iznimno važna. Odgovornost Akademije u ovim kriznim i turbulentnim vremenima čini se da je još i veće negoli u vremenima bez krize, ako takva uopće pamtimo. Rekla bih da je krajnje vrijeme da država i sve njene institucije u punoj mjeri započnu funkcionirati u interesu hrvatskih građana, u interesu razvoja, u interesu napretka društva u cjelini, u interesu hrvatskog gospodarstva, boljitka, kvalitetnijeg života, boljeg standarda Hrvatskih građana. Akademiji se često zamjera da je inertna, pomalo troma, pomalo neproduktivna, da je zatvorena i konzervativna, zamjera joj se da šuti oko vrlo važnih aktualnih društvenih problema, da bi trebala biti puno više angažirana u rješavanju nagomilanih društvenih problema u Hrvatskoj, a njih nam doista ne fali, hoćete li od privatizacijskih nepravilnosti, komercijalizacije obrazovanja, privatizacije zdravstva, reforme u obrazovnom sustavu, zdravlja nacije, energetske strategije itd. Zamjera se akademiji da nedovoljno utječe na promociju znanosti, istraživanja, inovacija, razvoja, zamjera joj se na sporosti u modernizaciji akademije kao institucije. Zamjera joj se također da u svojem radu ne propagira ono što zovemo društvena odgovornost, stručnost, znanstvena izvrsnost. Na koji način HAZU odgovara na sve to? HAZU odgovara da postoji svojevrsna medijska blokada akademije, da mediji nedovoljno prate itekako angažirani rad akademije. Tu moramo priznati da nije se problem složiti sa akademikom Kusićem kada kaže, nažalost živimo u doba estrade i spektakla i da je puno toga postalo žutilo da medijski prostor zauzimaju ljudi koji sve znaju o svemu i daju paušalne izjave o svemu i svačemu. I to je ozbiljnim znanstvenicima vrlo strane. Za ozbiljne teze i promišljanja kaže akademik Kusić naprosto nema mjesta u medijskom prostoru. Dakle, nije se teško složiti s ovom konstatacijom akademika. Možda mediji doista nisu zainteresirani za rad akademije. Možda im akademija i ono što radi i ima za reći naprosto nije interesantno. Vjerojatno je tako. Međutim, mi u klubu SDP-a smatramo da akademija mora doskočiti i toj i takvoj hrvatskoj zbilji. Mora naći načina da u javnosti postane prepoznatljiva, jednostavno to mora učiniti. Mora naći načina da dopre do javnosti do građana. Ako ne postoji interes medija, a čini se da ne postoji, tada mora koristiti i neke druge mogućnosti, mogućnosti objavljivanja na web stranicama akademije barem sažetke ili zaključke rasprava, skupova, pa zašto ne i apele, i stavove, i preporuke, razmišljanja. Dakle, držimo da bi akademija baveći se važnim, društvenim pitanjima trebala objavljivati argumentirana priopćenja za javnost. U tom kontekstu dopiranja do javnosti sa zadovoljstvom podržavamo otvaranje akademije, otvaranja vrata akademije, otvaranje prema široj javnosti, jer istina je da jedan veliki dio građana Hrvatske ne zna niti gdje se nalazi akademija, još manje koja je zadaća akademije, zbog čega se na nju na godišnjoj razini troši od 60 do 80 milijuna proračunskih kuna. Dakle, držimo da je inicijativa novog vodstva akademije koja je pokrenula brojna i razna kulturna događanja, književne večeri s ciljem da se otvori prije svega mladima i studentima izuzetno dobro. Vjerujemo da je to početak jednog novog razdoblja za akademiju i voljeli bismo da to bude tako. Od akademije očekujemo da bude još hrabrija, da bude hrabrija i prema politici ako hoćete, još hrabrija i otvorenija i prema Vladi. Kao što sam rekla njena odgovornost u kriznim vremenima je veća negoli inače i njen glas se apsolutno mora čuti. Akademija mora doprijeti ne samo do građana već i do onih koji imaju političku moć da donose zakone, da mijenjaju stvari, da donese strateške pravce razvoja ove zemlje. Akademija se naprosto mora nametnuti kao ono što ustvari jest ili bi trebala biti, a to je hrvatska, nacionalna, intelektualna elita koja promišlja o strategijskim pravcima razvoja RH. Onako kako su to učinili npr. 2002., 2004. godine kada su izašli sa fantastičnim dokumentima kao što je Deklaracija Hrvatske na pragu trećeg tisućljeća ili Deklaracija o znanju. Deklaracija o znanju trebala je biti jedan izvanredan doprinos buđenju hrvatske stvarnosti i hrvatske zbilje upravo na području znanja, istraživanja, znanosti itd. Dva dokumenta sa iznimno puno potencijala ali nedovoljno promovirana u javnosti koja je na kraju nažalost ostala samo mrtvo slovo na papiru. Jedna vrlo konkretna primjedba. Akademija bi u tome ćemo se lako složiti morala promicati znanstvenu izvrsnost kroz svoju javnu riječ ali ne samo kroz riječ, već i kroz svoja djela. I pohvalno je da akademija svake godine financira ili financijski potpomaže brojne znanstveno-istraživačke projekte u 2010.godini jer i o toj govorimo. Akademija je sa milijun 185 tisuća kuna financijski podržala 93 znanstveno-istraživačka projekta. Mislimo da je opravdano postaviti pitanje, što se može napraviti otprilike sa 12,5 tisuće kuna po projektu u znanstveno-istraživačkoj djelatnosti, ali zapravo puno je važnije pitanje da li na taj način potičemo znanstvenu izvrsnost? Dakle, možda bi akademija mogla razmisliti o malo drugačijem o drugačijoj raspodijeli financijskih sredstava koja ima na raspolaganu za tu namjenu. Izuzetno mi je drago moram to reći u ime kluba što smo čuli ovdje da je akademija započela i otvorila raspravu o nečem što je ovaj Sabor smatrao iznimno važnim, o čemu je Odbor za znanost, obrazovanje i kulturu nekoliko navrata raspravljao i uputio preporuku akademiji, a to je kao što je akademik rekao da se osnuje 10. razred. Nadamo se da ćemo uskoro saznati i rezultat te rasprave, ali iznad svega se nadamo da će se dogoditi ono što imamo gotovo u svim akademijama svijeta, a to je razred za prikazbene umjetnosti odnosno kazalište i filmsku bude i sastavni dio i naše akademije. Želim istaknuti i neke dobre stvari koje su se dogodile u akademiji u 2010. godini. Tiskana je cijela naklada četvrte knjige "Hrvatska i Europa", a to je daleko najpotpuniji prikaz hrvatske kulturne baštine. Akademija je organizirala cijeli jedan niz znanstvenih i stručnih skupova, posebno na temu Energetske strategije, izdala je brojne publikacije. Svakako treba istaknuti intenzivniju međunarodnu suradnju akademije. Mislimo da je pohvalno i dobro da naša akademija surađuje s brojnim drugim akademijama. Da zaključim. Mi u klubu SDP-a smatramo da je Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti na neki način društvena svijest Hrvatske. Ono što nedostaje jest, u tome se svi slažemo čini mi se, veći stupanj otvorenosti prema aktualnim problemima društva. Dakle, očekujemo od HAZU da svoja ekspertna znanja u različitim znanostima, u različitim područjima zbog svog društvenog i utjecaja i položaja pretoči u jednu analitičku i kritičku misao u funkciji čega, razvoja društva. To smatramo iznimno važnim. U funkciji razvoja društva. Drugim riječima, znanstveni autoriteti koje imamo u akademiji trebali bi otvoriti proces stvaranja autoriteta znanosti jer je to naravno preduvjet razvoja. I drugo važno pitanje jest kako dinamizirati i kako učiniti transparentnijim ono što je sublimirano kao znanje u akademijinim razredima da bi bilo primjenjivo u vođenju politika. Dakle, možda se pomalo radi o problemu neprepoznavanja mogućeg doprinosa akademika u procesu donošenja važnih odluka u društvu. U taj proces držimo da je iznimno važno uključiti članove akademije. I kada se govori o Strategiji razvoja Hrvatske, o budućnosti Hrvatske, o njenom prosperitetu, o najvažnijim društvenim, gospodarskim, političkim pitanjima, stav akademije je iznimno važan. On se treba čuti, ali naravno da ono što se čuje treba u konačnici i razumjeti. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Završavamo, prekidamo kratko raspravu. Naime utvrđujem pauzu do 15 sati. Prvi je u ime Kluba zastupnika gospodin Boro Grubišić, nakon toga u ime kluba gospodin Giovanni Sponza sljedeći, nakon pauze, nakon 15 sati.
Kolegice i kolege, nastavljamo sa radom. Za riječ se javio poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Poseban pozdrav uvaženom profesoru doktoru akademiku gospodinu Rudanu, inače i mom profesoru za vrijeme studiranja Medicinskog fakulteta i zaista kako je ostao sad u lijepom svjetlu prilikom izlaganja i obrazlaganja ovoga izvješća, tako je ostao i meni u lijepom svjetlu prilikom studiranja na Medicinskom fakultetu u Zagrebu. Izvješće o radu akademije za 2010. godinu je ovdje da kažem sažeto, ali smo dobili prije toga onu knjigu da tako kažem u kojoj se puno bolje objašnjava rad akademije i u području znanosti i u području umjetnosti. U tekstu koji je pred nama se obrazlažu osnovni podatci o članstvu akademije, zatim o radu predsjedništva akademije, zasjedanja akademije i o ukratko o aktivnostima akademije koja je lani, dakle u prošloj godini obilježila, proslavila 150 obljetnicu postojanja, utemeljenja i u kojoj je naznačeno da je Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti krovna znanstvena i umjetnička nacionalna institucija koja postoji od 29.4.1861. godine kada je veliki da kažem biskup, mecena Josip Juraj Strossmayer održao svoj znameniti govor u Hrvatskom saboru i time je uspostavio pravne temelje za osnutak akademije. S obzirom na sve ono što je da sad ne ponavljam i sam akademik dr. Rudan u svom govoru spomenuo, a u svezi djelovanja biskupa Josipa Juraja Strossmayera, da ne nabrajam dakle da ne trošim vrijeme nabrajajući zaista sve ono što je ovom našem hrvatskom narodu ostavio i podario pa i Hrvatsku akademiju znanosti i umjetnosti čije je sjedište u Zagrebu, a razvila se u znanstvenu ustanovu sa 20-tak znanstveno-istraživačkih i umjetničkih jedinica u cijeloj Hrvatskoj. Dakle, ovdje u materijalu se spominju i odjeli i u Osijeku, Požegi, Dubrovniku, a evo inicijativa je za Bjelovar, koliko vidim za izradu leksikona bjelovarsko-bilogorskog. Ali moram podsjetiti i to da je biskup Josip Juraj Strossmayer biskupovao da tako kažem punih 55 godina ili stolovao u Đakovu. I zbog toga bih profesora i akademika dr. Rudana i u neku ruku zamolio ili ga bar onako malo podsjetio da bi i tom sada nadbiskupijskom sjedištu, srcu Slavonije naše, plemenite Slavonije i plemenitom Đakovu u neku ruku s obzirom na sjećanje i na pohvalu našem Josipu Jurju Strossmayeru koji je tamo stolovao 55 godina možda i jedan odjel ili nešto slično tome zavisno od organizacijskih oblika akademije, Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti bilo dobro da se, da postoji i u Đakovu. Dakle, upravo iz ta dva razloga. Jedno je dakle zemljopisno-povijesno srce Slavonije, plemenito Đakovo a drugo je upravo utemeljitelj Hrvatske akademije i biskup Josip Juraj Strosmayer koji je djelovao, stolovao u sada nadbiskupijskom sjedištu u Đakovu punih 55 godina. Akademija je u Zagrebu, ali ne znači da se može ovako jedan korak učiniti upravo kažem iz ova dva razloga, a posebice zbog toga što je, dakle Strossmayerovo Đakovo to i zaslužilo. U uvjetima kada su uvijek novci u oskudici uglavnom u financijskome izvješću za 2010. godinu i završnom računu za 2010. godinu, dakle Hrvatska akademija znanosti ostvarila je ukupne prihode u iznosu od 74 milijuna 217 tisuća 402 kune, a kada se to uspoređuje sa nekim možda boljim, hajde tako uvjetno rečeno nazovimo boljim vremenima ili boljim godinama onda je to, dakle i nešto smanjeni iznos u odnosu na ranije godine. Pa zbog toga sva ona postignuća koja su ovdje narečena, dakle izrijekom narečena od rada predsjedništva akademije, zatim o izdanjima akademije, o znanstvenim radovima, o radu Odbora za međunarodnu suradnju, zaklade Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, zatim u izradi edicije Hrvatska i Europa upravo pred ulazak Hrvatske u Europsku uniju. Onda rad na obnovi Arboretuma Trsteno, rad na obnovi same zgrade, dakle palači akademije na Zrinskom trgu i ostalim djelovanjima i djelima akademije zaista klub HDSSB-a nema prigovora na ovo izvješće i prihvatit će ga uz evo ovu jednu malu zamolbu da se razmisli i o ovome prijedlogu kako bi Đakovo, nadbiskupijsko sjedište i Strossmayerov grad, tako možemo slobodno reći, dobio jedan odjel Akademije. Ja sam na prošlom, kada je bilo Izvješće za 2009. godinu na raspravi u 6. sazivu, dakle u prošlom sazivu Sabora, upravo čini mi se čak i jedini pozivao dakle apelirao na to otvaranje Akademije, ali ne u onom kako je netko rekao ovdje trivijalnom smislu pa da se to poput ne znam ni ja znanstveno-fantastičnih priča govori po novinama ili po medijima nego upravo u onom smislu koji je kolega, čini mi se iz HNS-a Kolman, govorio kako bi upravo i popularnost i spoznaja o radu Akademije bila dostupna ako ne da kažem najširim slojevima, ali barem onima koji mogu iščitavati, koji mogu i znaju iščitavati ono što Akademija radi. O samom izvješću o Akademiji ili recimo o članovima itd., životopisima ili ne znam ni ja čemu nema potrebe da se, to se može doznati sa internetskih stranica jel', ali o samom radu, o sadržaju, o supstratu, o onome što je Akademija učinila pa i u usporedbi u odnosu na rad i na radove drugih akademija u Europi i u svijetu o tome bi trebalo šire mediji pisati. O uspjesima naših članova naše Akademije, Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, a u odnosu i u relacijama europskim i svjetskim. Zbog toga evo još jedanput ponavljam klub HDSSB-a će podržati Izvješće HAZU-a za 2010. godinu. Hvala vam lijepo. Profesore, još jedanput poseban pozdrav.
Hvala lijepa. Za raspravu se prijavio poštovani kolega Giovanni Sponza. Izvolite poštovani kolega.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi akademiče gospodine Rudan, poštovane kolegice i kolege. Klub zastupnika Istarskog demokratskog sabora prihvaća Izvješće Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti za 2010. godinu. Na stranici 5. izvješća o svom radu HAZU navodi višegodišnji spor kojega vodi sa Modernom galerijom u pogledu utvrđivanja vlasništva nad umjetninama, a čemu je i uvaženi akademik u svom uvodnom izvješću danas i govorio, stoga jesam slobodan ovim putem iskazati u ime Kluba zastupnika IDS-a zabrinutost glede događanja kojega doista sa velikom pažnjom prati javnost u Istri, a riječ je o sudskom sporu koji je započet 2010. godine između HAZU-a u ulozi tužitelja i Instituta "Ruđer Bošković" u ulozi tuženika, a koji je vezan za zgradu Centra za istraživanje mora u Rovinju na koji HAZU polaže pravo i traži iseljenje Centra za istraživanje mora. Radi lakšeg razumijevanja težine, a i same razine problema iznijeti ću nekoliko vjerujem vrlo korisnih podataka. Sama zgrada Centra za istraživanje mora u Rovinju, a koja je predmet spora, jedna je od najstarijih europskih ustanova takve vrste, jedna od temeljnih kulturno-znanstvenih komponenti povijesti grada Rovinja koja je izgrađena 1891. godine i to na jednom od najljepših i najatraktivnijih rovinjskih obalnih predjela. U ovih 120 godina mnoga ugledna imena europskih znanstvenih krugova obavljali su svoj vrijedni istraživački rad koji je i zahtjevan i dugotrajan, koji zasigurno traži ozbiljnost, odricanje, napor, koji je usmjeren ka novim otkrićima, ka novim saznanjima zapravo ka razumijevanju prirode života u svim njegovim oblicima u području zoologije i botanike. Naime, na temelju molbe tadašnje Jugoslavenske akademije znanosti i umjetnosti grad Rovinj je davne 1953. godine pravo upravljanja nekretnina u kojima se nalazi Institut za istraživanje mora prenio na Jugoslavensku akademiju znanosti i umjetnosti s obavezom da se imovina koristi isključivo i samo u znanstvene svrhe Instituta za biologiju mora u Rovinju. Također je navedenim rješenjem ugovoreno da je nekretnine u slučaju da se prestanu služiti u znanstvene svrhe Akademija dužna vratiti gradu Rovinju. Danas sukladno prostorno-planskoj dokumentaciji predmetne se nekretnine mogu koristiti samo i isključivo u znanstveno-istraživačke svrhe. Danas je više dobro opremljenih laboratorija u kojima je zaposleno 60-ak osoba od kojih 28 doktora znanosti i 12 znanstvenih novaka. Držim da nije potrebno doista posebno naglašavati doprinose i rezultate njihova znanstvenog istraživanja i projekte koje jesu pokrenuli i zato želim naglasiti da današnja intervencija i razmišljanja Kluba zastupnika IDS-a nisu ničim usmjerena protiv HAZU-a već jedino isključivo u korist očuvanja tradicije i značaja Centra za istraživanje mora koji broji dugih 120 godina. Dopustit ću si u ovoj prigodi kazati kako bi bilo doista neodgovorno da jedna znanstvena institucija sili na iseljenje drugu znanstvenu instituciju koja je u ovih svojih 120 godina postojanja obilježila brojna i važna znanstvena istraživanja. Dopustit ću si također kazati neovisno što je pokrenut sudski spor mi u Klubu zastupnika IDS-a držimo i odgovornim i kompetentnim pa i mudrim da se to pitanje riješi dogovornim i mirnim putem i to svih zainteresiranih strana. Od resornog ministarstva, HAZU-a, Instituta "Ruđer Bošković" i grada Rovinja uvijek u korist znanosti i da se kroz ovaj primjer potvrdi da doista jesmo društvo znanja i da doista želimo biti društvo izvrsnosti. I ono što želim posebno naglasiti da se otklone sve one špekulacije koje jesu doista prisutne u istarskoj javnosti zbog vrijednosti nekretnina koje se nalaze na jednoj od najljepših i najatraktivnijih predjela u Rovinju. Hvala.
Hvala lijepa. Bilo je to izlaganje u ime kluba IDS-a. Sljedeći govornik u ime Kluba HDZ-a je poštovani zastupnik Željko Reiner. Klub i poštovani zastupnik gube pravo raspravljati o ovoj temi. Idemo dalje. Sljedeći, za 10-minutnu raspravu prijavio se poštovani zastupnik Ivan Grubišić.
Ja bih ponajprije čestitao predstavniku Akademije na 150-godišnjici prepoznatljivog rada u povijesti, znanost i umjetnosti u Hrvatskom narodu. Drugo, malo zabrinjava današnji položaj znanosti uopće pa i ono što radi akademija, jer bi znanost danas trebala biti ne svrha sama sebi, što se ne isključuje ali smatram da bi znanost pa i akademija u društvenom kontekstu zbivanja trebala biti koliko ona to može motor razvoja primijenjenog znanja i pomoći društvu u kojem djeluje i radi da to na najbolji način, a tu se ne isključuje znanost možemo prevladati iskušenja koja danas kao narod živimo. Jasno da bi očekivao i to kao dobar savjet da akademija se pokušava nekako preustrojiti se za efikasniji rad u današnjim izazovima na način znam da su to a ja idem prema tim godinama, jer sam već tu, da je prosjek životne dobi naših akademika negdje 77 godina, što je dob za mirovinu a ne za jedan aktivni rad. Pa ne bi bilo loše kada bi Akademija stimulirala mlađe naše znanstvenika sa različitih područja a posebno onih koji su danas ugroženi gdje trpimo krizu da u svoje redove prima mlađe, sposobne ljude, dok su još u radnom vijeku i tijeku, a da bi možda stariji članovi Akademije bili doživotni počasni članovi Akademije, a da uvedu kategoriju mlađih članova koji bi dali svoj doprinos kroz institute i suvremeni način istraživanja doprinos da Hrvatska u ovom vremenu u kojem jest što uspješnije nadiđe krize. To je jedan prijedlog reorganizacije koja bi trebala doći iz Akademije nego je nametati ali da ona sama shvati da su današnji izazovi takovi da se potrebno s vremenom mijenjati, unia mutantur nos mutamur, sve se mijenja i moramo se i mi mijenjati i tražiti efikasnije načine djelovanje. Dakle, preporučio bih kategoriju mlađih ljudi u akademiji koji mogu stvaralaštvom odgovoriti na izazove, a da oni koji su bili u vremenu kasnije ostanu doživotno u Akademiji na način doživotnih članova. Smatram kao završetak da nam je potrebna znanost i izvrsnost ali koja ne bi bila sama sebi svrhom nego nam je potrebna primijenjena znanost i to bih preporučio našoj Akademiji. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sljedeća kolegica poštovana zastupnica Sonja König prijavila se za raspravu. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, glavni tajniče Akademije, kolegice i kolege. U svojoj raspravi ponoviti ću neke teze, neke činjenice koje su rekli moji prethodnici ali radi značaja akademije o kojoj danas ovdje govorimo mislim da neke ideje treba više puta podvući. Što se tiče aktivnosti Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, one su ovdje zaista temeljito iznesene i ja koristim ovu priliku da čestitam svim akademkinjama i akademicima koji su ostvarili respektabilan broj projekata i radova s kojima su na žalost naši građani, naša šira javnost još uvijek slabo upoznata unatoč inicijativi i trudu Akademije da se to promijeni. Kada sam već spomenula akademkinje moram na žalost izraziti žaljenje što ih u njenom članstvu ima manje od 10%, a u članstvu predsjedništva njenom najvišem statutarnom dijelu, niti jedna. Zato preporučam Akademiji da kritički analizira spolnu strukturu i učini sve kako bi se taj nesrazmjer promijenio. U Akademiji su okupljeni naši najveći umovi, smatra se najvažnijom znanstvenom i umjetničkom institucijom. Zato i ne čudi da veliki broj ljudi s pravom očekuje njen stav, očekuje da aktivno sudjeluje u izgradnji Hrvatske budućnosti, očekuje da bude korektiv naših društvenih zbivanja, no na žalost za razliku od zapadno Europskih zemalja čijoj obitelji ćemo se uskoro pridružiti naša akademija vrlo se rijetko izjašnjava po pitanju društvenih, gorućih tema i problema. Još je Franjo Rački prvi predsjednik Akademije govorio da ona neće gojiti znanosti u pravcu idealnom nego na korist naroda i u korist zajednice. Mislim da često nismo ni svjesni kojim ogromnim resursom raspolažemo a nije ni čudno što ga premalo koristimo a pogotovo naši mlađi građani, a nije čudno što ga premalo koristimo jer ga nismo ni svjesni jer takve institucije često nisu atraktivne, mediji kao što ste i sami rekli ne skaču od sreće na pozive, na press konferencije prilikom objavljivanja nekih znanstvenih projekata ili radova, a nisu prisutne niti na društvenim mrežama. Popularizacija znanosti i znanja izuzetno je važna, to je dugotrajan proces za koji je potrebna i potrebno je koristiti sva moguća sredstva i alate pogotovo ona koja će znanje približiti našim mlađim kolegama sugrađanima HAZU je u posjedu nekih neprocjenjivih eksponata npr. "Zuba mamuta", "Antologijskog crteža Julija Klovića" iz sredine 16. stoljeća, poznate violine "King", da ne govorim o "Baščanskoj ploči" najpoznatijem, jednim od najpoznatijih spomenika hrvatske pismenosti. Ali akademije ne smije biti muzej hrvatske znanosti i kulture, ona mora biti žarište, epicentar iz kojeg će kretati sve ono što je kvalitetno u hrvatskoj umjetnosti i znanosti, ona mora biti autoritet koji će pomoći našim građanima da se za zalogom bogate prošlosti okrenu budućnosti. Htjela bih se nakratko osvrnuti i nedavno ponovno aktualizirani spor oko vlasništva umjetničkih slika između HAZU i Moderne galerije koja datira još 1990. godine. ja ovdje neću ulaziti u pravni meritum koji postoji u tom dugogodišnjem sporu vezano uz vlastitu nad više od tisuću umjetničkih djela, ali ću reći da je neodgovorno i nedopustivo da dvije institucije od nacionalnog značaja troše sredstva poreznih obveznika, troše sredstva naših građana umjesto da se dogovore da sporazumno riješe nastale nesuglasice čime bi se izbjegli mogući milijunski sudski troškovi. Time bi zaista pokazali kako su to ozbiljne i ugleda vrijedne institucije. Ali ono što je zapravo najvažnije da se o tim djelima skrbi na adekvatan način, da se ona pokažu javnosti a da Akademija znanosti i umjetnosti bude na korist zajednici jer tomu nam institucije služe, da budu na usluzi građanima. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeća zastupnica poštovana Tatjana Šimac-Bonačić ima pravo na raspravu. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani akademiče Rudan evo meni je drago što se ponovno s vama susrećem i na ovaj način i kao što je spomenuo prije gospodin Boro Grubišić i ja sam imala s vama kontakte za nekih studentskih ili postdiplomskih dana. U vašem uvodnom izlaganju spomenuli ste da je to najveličanstvenija zapravo ustanova i nije čudo da smo osjetili svi kod vas jedan ponos kada je naravno i cilj afirmacije i baštine i znanja odnosno na onom Strossmayerovom na "Jedno prosvijećen narod je slobodan narod". Prema tome, slažem se i svi se slažemo da je to od nacionalne važnosti naša HAZU. Kada samo pogledamo petoknjižje hrvatskog naroda gdje je skupilo tisuću i pol godina povijesti svu našu baštinu odnosno većina baštine u tom obliku napisana. I drago mi je isto tako da će se na jedan način raditi na jačoj i većoj približavanju javnosti, da na taj način se vidi putem medija što je to da se predstavi na jedan drugi način da se približi našim sugrađanima da se pošalje ona prava poruka da je to u funkciji naroda, a ne sami sebi svrha. Iz ovog vašeg izvještaja vidi se da je to bila uspješna godina na svim područjima i u radu svih akademskih razreda, a isto tako u građevinsko obnoviteljskim zahtjevima. Nabrajali ste sve one znanstvene skupove da se sada ne ponavljam, a isto tako dali nam izvješće o financijama iz čega je vidljivo da imate financiranje iz državnog proračuna sa 80,44%. Govorili ste i vi a i kolege o popisu djelatnosti o popisu djela koje želite napraviti, međutim ja vam predlažem i pitam se da li postoji popis nekretnina? Nismo vidjeli nigdje u izvješću da li postoji popis nekretnina. Očekivanja o izvještaju o HAZU su velika. Pozdravljam i onaj podatak koji ste iznijeli da imate mlade znanstvenike jer znamo u kakvoj je situaciji znanost u Hrvatskoj i da se novac za mlade znanstvenike ide na kapaljku. Prema tome podvlačim i još jednom pozdravljam i to. Ja se ne usuđujem vama sugerirati na koji način primate u vaše redove članove HAZU samo mogu kao građanka, a isto tako kao i zastupnica upitati kako nema i drugih nekih naših eminentnih imena recimo u razredu medicinskih istraživanja kao što stu i Đikić i Radman, prof. Labar, ne znam sada možda bi još imali za nabrajati poznate osobe koje sigurno zaslužuju takvu počast. Upitala bih vas isto tako bila je godina Ruđera Boškovića i u Dubrovniku je bio skup, bio je predsjednik Akademije znanosti i umjetnosti Austrije čak i Mađarske. Mi znamo da oni rade forume znanosti i znanje svake dvije godine, međutim naš predsjednik nije bio tada u Dubrovniku na skupu. Ja bih se danas osvrnula samo na jedan segment. Pošto dolazim iz Dubrovačko-neretvanske županije govorit ću o Arboretumu Trsteno. I sami ste poštovani akademiče spomenuli da je to biser u vlasništvu. Iz ovog izvješća se vidi da su u radu u izradi lokacijske građevinske dozvole za raznorazne projekte koji su planirani koji se rade u arboretumu i vodoopskrba i elektrifikacije isto tako i geološka sanacija južne padine arboretuma nakon urušavanja stijena. Isto tako za kolege i za javnost samo ću reći par podataka jer mislim da arboretum to zaslužuje, da je to jedini arboretum na hrvatskoj obali, da je to najstariji hrvatski spomenik vrtne arhitekture, da je on nakon dugo godina još '48. godine došao u vlasništvo Akademije znanosti i umjetnosti i da su tada naši eminentni stručnjaci odredili negdje zacrtali razvoj za budućnost cijelog tog arboretuma, tako da je osim ljetnikovca i povijesnog perivoja pridružilo mu se još i poljodjelske kulture odnosno veliko područje za poljodjelske kulture itd. Tako da je nastao taj jedan arboretum koji je zaštićena kulturno-povijesna vrijednost. I sada kada pogledate taj arboretum u svom prostoru on ima renesansni perivoj, ima povijesni maslinik, prirodnu vegetaciju ali i priobalne stijene. I poštovani akademiče, ja zbog građana Trstenoga ja moram sada upitati vas u vezi upravo tih priobalnih stijena, odnosno podsjetiti vas na događanja koja su bila na tome, a to je sljedeće. 2009. godine na nerazvrstanu prometnicu u Trstenom, ta prometnica je u vlasništvu Grada Dubrovnika, prilikom nevremena palo je nekoliko stijena teška nekoliko tona. Na sreću nitko nije ozlijeđen, Grad Dubrovnik je popravio tu cestu, međutim to nije bio prvi slučaj odrona, a po mojim saznanjima navodno su već rekli da će i prije pet godina od tog nemilog događaja da će se nešto raditi, pokušati i ispitati teren i napraviti moguću sanaciju. Zbog takve nastale situacije mi smo bili prisiljeni da zatvorimo tu cestu na što smo naišli na negodovanja mještana. Sljedeće godine, znači ta godina prolazi, sljedeće godine pada ponovno veći broj stijena, ponovno upućuje se prema HAZU dopis, upozorenje da kao vlasnici te nekretnine odnosno Arboretuma sa kojeg je pala ta stijena, da je dužnost osigurati i sanirati teren. Nakon toga je bilo još par korespondencija i napravili smo sastanak u Dubrovniku. Došli su predstavnici, međutim nismo dobili nikakav pomak. Zbog ugroženosti, moguće ugroženosti prolaznika Grad Dubrovnik je u koordinaciji sa policijskom upravom zatvorio tu nerazvrstanu cestu, zatvorio je prolaz. Međutim na taj način smo ponovno dobili negodovanje mještana. Zašto, pa upravo zbog toga što se mještani bave isto tako i turističkom djelatnošću, gube svaki dan na svom radu, a isto tako ne mogu prolaziti kako su prolazili na to jedino kupalište koje su imali. Evo poštovani akademiče, ja sam bila slobodna postaviti vam ovo pitanje i ja se nadam da ću dobit odgovor. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći za raspravu prijavio se poštovani zastupnik Ivica Mandić. Izvolite poštovani zastupniče.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine tajniče Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. S obzirom da dolazim iz grada Đakova, iz grada u kojem je biskup Strossmayer najveći dio svojih i biskupskih i političkih aktivnosti obavljao, ja ću ipak početi sa tom značajnom političkom i kulturnom osobom iz ne tako davne hrvatske povijesti. Danas ste puno puta i kolege su u raspravama spominjale poznato geslo koje je vodilo biskupa Strossmayera kroz život. To geslo točno znači "prosvjetom ka slobodi" i to je bila temeljna odrednica koja je biskupa Strossmayera vodila ka osnivanju jedne vrhunske znanstvene institucije, ustanove koja će se baviti znanošću i umjetnošću. Prije biskupa Strossmayera tom idejom su se vodili ilirci predvođeni sa Gajem, Ljudevitom Gajem, koji su na zasjedanjima Sabora 843., 845. i 847. godine bili sa idejom da se akademija osnuje, no zbog ovakvog apsolutizma i zbog drugih povijesnih okolnosti nisu bili sazreli uvjeti za osnivanje Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Ono što je najbitnije, da je biskup Strossmayer veliki mecena i mogao bih reći vizionar, napravio u prosincu 1860. godine da je on sada sa jednom terminologijom europskom, sa financijskom omotnicom od 50 tisuća forinti predao banu Šokčeviću ideju za osnivanje tako da je akademija nakon toga osnovana 861. godine. A ono kako se odnosila tadašnja vlast prema ovoj visoko vrijednoj ustanovi da tek nakon nekoliko godina je u tajnosti gotovo obilježen i početak rada ove znanstvene institucije. Zašto ovo govorim, iz jednog prostog razloga jer smatram da samostalna Hrvatska država koja je zahvaljujući prosvjeti došla do svoje slobode, do svoje samostalnosti, možda na najbolji način nije odgovorila i zahvalila se takvoj znamenitoj povijesnoj ličnosti. Rekao bih također koja je važnost Akademije znanosti i umjetnosti, da u tom vremenu na jugoistoku Europe niti jedna akademija nije djelovala. Tek nakon akademije koja je osnovana 861. godine u Zagrebu, 886. godine imaju naši istočni susjedi Srbi, Bugarska 1911., a naši zapadni susjedi 1936. godine. To otprilike govori kako je hrvatski narod osjećao i kako je doživljavao znanost i akademiju. Na sreću, hrvatski narod je znao sačuvat akademiju, znanstvenici i akademici koji su djelovali u akademiji prošle godine su obilježili 150 godina djelovanja Hrvatske akademije i oni su na pravi način znali odgovarati na sve izazove koje je tražilo i političko okruženje, gospodarsko i sve ostalo. Ja bih samo htio napomenuti da Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti u odnosu na osnutak akademije 861. godine da su se značajno promijenili uvjeti, da Hrvatska ima svoju samostalnu državu i da Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti mora odgovoriti potrebama hrvatskog naroda i Hrvatske države za 21. stoljeće. To bih rekao i također pozdravljam i pridružujem se inicijativi kolege saborskog zastupnika gospodina Grubišića da Grad Đakovo i akademija intenzivno razgovaraju od 2011. godine po pitanju osnivanja jedne jedinice za umjetnost i znanost u Gradu Đakovu i to mislim da bi bilo možda najbolje vraćanje duga biskupu Strossmayeru za ono sve što je on napravio. Taj odjel Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti mogao bi se baviti s raznim izučavanjima, a pogotovo mogao bi se baviti sa jednom ogromnom ostavštinom biskupa Strossmayera da bi generacije koje dolaze mogle na jedan pravi način i vrednovat biskupa Strossmayera. Jer možemo govoriti u novijoj i ne tako novijoj povijesti da su mnogi znameniti Hrvati zadužili Hrvatsku i naraštaje koje dolaze, ali sa ovakvim djelima što je napravio biskup Strossmayer malo se znamenitih i uglednih Hrvata može podičiti. Osnovao je Hrvatsku akademiju znanosti i umjetnosti, osnovao je Sveučilište 1874. godine, a po pitanju vrijednosti galerije starih majstora da ne govorimo. Također bih htio sugerirati ili predložiti akademiji da bi akademija svakako trebala povesti računa o uglednim znanstvenicima i akademicima koji su djelovali po pitanju upotrebe njihovog imena i zaštiti njihovog imena. To ne mislim da se zloupotrebljava već isto radi toga digniteta. Još jednom čestitke akademiji na uspješnom radu i želim svakako još bolji rad. Hvala.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Sljedeća za 10 minuta o ovoj temi poštovana zastupnica Dunja Špoljar. Izvolite poštovana zastupnice.
Poštovani potpredsjedniče, uvaženi akademiče, kolegice i kolege zastupnici. Ja bih ponovo naglasila i podvukla da je ovo Izvješće koje danas procjenjujemo za 2010. godinu. Međutim, ovaj Sabor i nadležni odbori i u Izvješću za prethodnu 2009. Godinu napomenuli su da mediji nedovoljno prate rad akademije. No, potpuno je ista odnosno jednako nedostaje slika rada akademije u široj javnosti i u 2010. godini. Očekivalo se da će akademija ako već ne mogu potaknuti zainteresiranost medija distribuirati barem vrijedne sažetke i zaključke sa stručnih skupova putem elektronskih medija. No, takva očekivanja nisu ostvarena. Akademija se i nadalje nedovoljno bavi važnim društvenim pitanjima i ne izdaje argumentirana priopćenja za javnost. Ali postoji i ona druga strana. Izdana je hvale vrijedna edicija "Hrvatska i Europa" koju smo i ovdje vidjeli kao enciklopedijski pregled hrvatske kulturne povijesti od početka do danas koja na zanimljiv i čitateljstvu u Hrvatskoj ali i u svijetu na razumljiv način predstavlja temeljna znanja o hrvatskoj povijesti i kulturi na svim područjima kako na političkome tako i na društvenome, jezičnome i književnome, te na području likovnih umjetnosti, glazbe i znanosti. Također, predsjedništvo Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti se na temelju zaključaka Odbora za suradnju s hrvatskim sveučilištima i znanstvenim institutima aktivno uključilo u analizu nacrta Zakona o sveučilištu, visokom obrazovanju i o znanosti Ministarstva znanosti i obrazovanja i tada športa te je donijelo jasan zaključak da se ne temelje na ozbiljnim programskim dokumentima, te da zbog toga nisu prihvatljivi. Nadalje, predsjedništvo je ocijenilo kako na temelju Nacionalnog okvirnog kurikuluma nije moguće početi sustavnu preobrazbu školstva, te NOK proglasilo također neprihvatljiv. Slijedom navedenog uz malu zadršku temeljne zadaće akademije, a to su da potiče i organizira znanstveni rad i zalaže se za primjenu postignutih rezultata, razvija umjetničku i kulturnu djelatnost i brine o hrvatskoj kulturnoj baštini i njezinoj afirmaciji u svijetu. Dalje da objavljuje rezultate znanstvenih istraživanja i umjetničkog stvaralaštva, te da daje prijedloge i mišljenja za unapređenje znanosti i umjetnosti na područjima koja su od osobite važnosti za Republiku Hrvatsku. Za 2010. godinu one su ostvarene, pa je tako i ponuđeno Izvješće u potpunosti prihvatljivo. Hvala.
Hvala lijepa. Prvo obavijest. Obavještavam da je u skladu sa člankom 207. Stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme u 15,36 sati za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Za raspravu od 10 minuta prijavila se poštovana zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala gospodine potpredsjedniče, uvaženi akademiče Rudan. Pa evo mislim da su moji prethodnici već jako puno rekli o radu akademije u 2010. godini. Budući da nekako pratim i kroz Odbor za obrazovanje i kroz ove plenarne sjednice već osmu godinu rekla bih rad akademije dopustit ćete mi da kažem da je na samom početku vrlo vidljiv pomak od onih naših prvih izvješća s kojima smo se susretali i s tajnikom i predsjednikom akademije i kad smo ukazivali na zaista neke stvari koje bi akademija trebala propustiti da je u ovim posljednjim izvješćima to i učinjeno. Rekli ste iz ovog vašeg nadahnutog izvješća koje je uvijek zaista već drugi puta nadahnuto, koje je prikazano u 114. knjizi Ljetopisa Hrvatske akademije za koju kažete da su samo pobrojane, da je čitav niz velikih aktivnosti, ta 34 znanstvena skupa, 8 skupština, 6 svečanih sjednica, 18 predavanja, 14 predstavljanja knjiga, konferencije za novinare koje su možda i uspjele malo razbiti tu prije tako veliku blokadu prema Hrvatskoj akademiji znanosti i umjetnosti kao stožernoj, znanstvenoj i kulturnoj instituciji u Hrvata i ovi brojčani pokazatelji očito daju nam naslutiti koliko je velik, obiman i aktivan rad članova akademije, u više stotina znanstvenih i stručnih članaka i rasprava. Što je obilježilo ovu već sada prošlu 2010. godinu, a uskoro se nadam da ćemo dobiti Izvješće o radu akademije za 2011. pa svakako vaša nova izborna skupština, imenovanje novog predsjednika akademije, ali i 2010. godina bila je u ozračju priprema za vrlo veliku i hvale vrijednu obljetnicu 150. obljetnicu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti koju smo prošle godine obilježili. Moram reći da ste i vi u svom izlaganju, a i nekolicina kolega, pa i klubova zastupnika posebno istaknuli i podcrtali rekla bih onaj prijedlog koji je Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu u prethodnim sazivima neprestano opetovao i molio akademiju da osnuje taj deseti razred, razred za prikazdbene umjetnosti. Uvažavajući vaše obrazloženje kako u svom članstvu ima i članova iz prikazdbenih umjetnosti, odnosno i ljudi koji se bave filmom, kazalištem kao članova akademije mislim da bi jedan razred bez obzira što oni pojedinačno djeluju u akademiji ipak značio u ovo vrijeme kada je to područje koje je itekako zastupljeno u svakodnevnom životu ljudi, pogotovo umjetnosti itekako dobro došao. Pa molim da još jednom na tragu onoga što smo stalno govorili i molili, razmotrite, a rekli ste da je u 2011. već počelo razmatranje oko osnivanja ovog 10-og razreda, razmotrite i svakako nađete, iznađete mogućnost osnutka ovog novog razreda. Kroz raspravu o izvješćima o radu Akademije u posljednje 4 godine vrlo često se upozoravalo pa i danas smo ovdje to čuli da bi članovi Akademije morali iznositi svoje stavove i mišljenja o nekim problemima hrvatskog društva naročito i poglavito sada u rješavanju gospodarske krize, recesije, iznositi svoje mišljenje, što mislim da iz onih izvješća ako se pročita ovaj Ljetopis ili prolista vidi se da se te godine 2010. članovi Akademije su se bavili onime što bismo mi rekli u svakodnevnom javnom životu svakodnevnim problemima. Da su prihvatili ovu inicijativu u raspravama iz prethodnih izvješća i da su počeli tako govoriti o problemima koje nas tište. Evo u području obrazovanja koje i sama pratim Akademija je, članovi Akademije raspravljali su i o Nacionalnom okvirnom kurikulumu i o zakonu što je i kolegica spomenula o visokom obrazovanju i Zakonu o znanosti i zasigurno doprinijeli mnogo u rješavanju i uključivali se u raspravu. Isto tako kroz 15 znanstvenih vijeća članovi Akademije raspravljaju i o vrlo bitnim stvarima u području i prometa i pomorstva i akademije i poljoprivrede i šumarstva i prava, pravosuđa, turizma, graditeljstva i da sve ne obrazlažem. Moram napomenuti da ću posebno istaknuti ovu ediciju jer je ona jedan od vrlo značajnih edicija u Hrvatskoj i Europi, vrlo značajni promotor Hrvatske, opstojnosti hrvatske kulture i hrvatske znanosti u svijetu. Zašto je to važno? Zato što ona zaista bilježi i našu prošlost i našu sadašnjost. Ali, iskreno se nadam da u ovom 5. svesku imat ćemo i naznake naše budućnosti na tragu onoga što smo evo i neki dan odlučili na referendumu da pripadamo zajednici europskih naroda i zajednice jednog globalnog svijeta. Na kraju svakako treba spomenuti nešto što možda su kolege ispustile, ali su spominjući međunarodnu suradnju to istaknuli. Naša Akademija ima čitav niz sporazuma potpisanih sporazuma o suradnji sa akademijama na različitim dijelovima svijeta, ali nešto što je posljednjih godina posebno važno i privuklo je posebnu pozornost čemu je Akademija posvetila pozornost to je suradnja sa Hrvatima koji žive izvan RH. Svakako da je to ljudima koji žive vani surađujući s njihovim institucijama, različitim čak i udrugama civilnog društva, pridonosila je zaista značajno, bila je vrlo značajna i važna za održavanje kulturnog identiteta i nacionalnog identiteta Hrvata. Mislim da na tragu ovoga što sam ukratko pokušala izanalizirati da ćemo u Izvješću za 2011. još progovoriti o ovim problemima kao i o problemima, a to su dobro i moji kolege prethodnici primijetili, koji su prisutni i 2010., a nadam se da to stoji i za 2011., da Akademija nije sama po sebi zatvorena kao institucija nego da je zanimanje za znanstveni i kulturni rad Akademije od strane medija zaista mali. Trebamo svi, kolegice i kolege, činiti na tome da se Akademija popularizira zaista kao stožerna institucija. Ona nije nešto što bi trebalo biti zatvoreno ja bih rekla za šire mase društva nego treba ih otvoriti, a poglavito mlade uputiti na ono kakva saznanja i koja saznanja i koja znanja mogu dobiti koristeći zaista sve resurse HAZU-a. Evo svakako da ću podržati ovo izvješće.
Hvala lijepa poštovana zastupnice. Za riječ se javio poštovani zastupnik Željko Reiner. Izvolite poštovani.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. I ja bih se pridružio pohvalama koje su nove kolegice i kolege izrekle poslanju Akademije i napokon i ovom konkretnom izvješću. Uistinu Akademija je vrh, ja bih rekao, piramide znanosti, umjetnosti, kulture hrvatskog naroda i njena uloga nije samo da čuva i unapređuje kulturnu baštinu hrvatskog naroda nego naravno kao što je i više kolega izreklo ona mora i uistinu to i čini gledati u budućnost, davati smjernice razvitka Hrvatske u različitim aspektima. Ono što treba reći ovdje i možda je dobro to naglasiti i istaknuti je da nažalost oko Akademije u javnosti upravo zbog onog što je više kolega istaklo, a to je nedovoljna prisutnost u medijima, postoje ja bih rekao i usuđujem se reći mitovi određeni. Jedan od mitova je kako je to nedavno bilo u jednim novinama napisano da se radi o ekskluzivnom staračkom domu. Dakle, grupi starijih ljudi koja je možda nekoć nešto radila, a danas zapravo više ne doprinosi bitno znanosti, kulturi, umjetnosti itd. Ništa nije dalje od istine od takve jedne posprdne tvrdnje kakvu je nažalost upravo u medijima o kojima smo pričali nalazimo ponekad. Kad se samo pogleda ovo izvješće pa se vidi da recimo je te godine 2010. Akademija radila na 41 znanstvenom projektu i to vrlo uspješno, da Akademija nije ono što u percepciji naroda pa i onih obrazovanijih ponekad postoji, a to je da se radi o onoj palači na Zrinjevcu i da je to Akademija. Akademija je jedno živo tkivo koje ima 22 lokacije po cijeloj Hrvatskoj koje se bave širokim spektrom i znanosti i umjetnosti. Prema tome itekako je više od jedne zgrade i skupine nekih ljudi koji se bave znanošću u toj zgradi. To je jedan od mitova koji valja zapravo jasno spomenuti jer kad govorimo isto o njenoj aktivnosti, kad se pogleda broj aktivnosti broj zbivanja koji se događao onda se vidi da recimo te 2010. godine ako se izuzmu ljetni mjeseci, svakog tjedna su se otprilike 2 do 3 knjige izdale u akademiji i obavilo još ne znam koliko događanja svakoga tjedna. Jedna od stvari koju je vrlo važno istaknuti jer bi neki možda mogli pomisliti na temelju pojedinih diskusija da bi akademija se trebala uplitati u neke stvari svakodnevne politike. Akademija ne može se i ne smije se povoditi za ja bih rekao sirenskim zovom dnevne politike jer ona ne treba i ne smije uplitati se u svakodnevnu politiku, ona treba biti savjest Hrvatske a to i jest, ona treba a to i čini ponuditi rješenja ali i političarima ovisi hoće li ta rješenja prihvatiti ili neće prihvatiti koje akademija nudi, ona to i čini kontinuirano. Nedavno smo svjedoci bili prije tjedan dana jednog uspješnog istupa akademije vezanog uz ulazak Hrvatske u Europsku uniju gdje je Akademija se vrlo jasno deklarirala se o nečem što je bilo od ključne važnosti za Hrvatsku budućnost. Akademija je u recentno vrijeme dala čitav niz drugih deklaracija i priopćenja, od onog o hrvatskom jeziku o energetskoj strategiji itd. Međutim, naravno si bismo mi i u Akademiji i ovdje bili sretniji da je akademija prisutnija u medijima i da je općenito znanost i kultura više prisutna u medijima, ali s druge strane otvorenost ne treba miješati sa estradizacijom znanosti koju ponekad isto tako vidimo. MI imamo dvije krajnosti od ignoriranja znanosti s jedne strane do estradizacije znanosti s druge strane gdje pojedinci su svaka dva tri tjedna sa epohalnim otkrićima prisutni u javnosti, onda ta epohalna otkrića izblijede, pa dođe opet epohalno otkriće od istih pojedinaca pa onda to izblijedi itd. Ne bi bilo dobro kada bi tim putem krenula akademija ali ja sam uvjeren da ona to neće krenuti. Ja bih još samo jednu stvar spomenuo. Mi smo svi više puta govorili o tome kako bi zapravo trebalo više sredstava usmjeriti u znanstvena istraživanja pa je bilo, kolegica Jerković je baš spomenula konkretno da milijun kuna koje akademija daje za pomoć znanstvenim projektima nije dosta. Naravno i ja se slažem da nije dosta, da bi trebalo biti više, vjerojatno ni financiranje akademije nije dostatno ali samo da nas sve skupa podsjetim, mi se uvijek kunemo u to da zdravlje nema cijene, da hoćemo društvo znanja, da znanje treba biti temelj svega i svačega, ja bih samo sve nas podsjetio da kada za jedno mjesec dana ovdje raspravljamo o državnom proračunu, nemojmo onda po dobrom Hrvatskom običaju oboliti od iznenadne amnezije kada će se govoriti o tome koliko novaca treba za znanost, koliko novaca treba dati za zdravstvo, koliko novaca treba dati akademiji, dajmo onda stvarno veća sredstva tim institucijama za koje kažemo da su temelj Hrvatskog društva. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ovime smo iscrpili listu zastupnica i zatupnika koji su se prijavili za raspravu po ovoj temi. DA li poštovani akademik Pavao Rudan se želi kratko zahvaliti i osvrnuti. Hvala lijepa, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe zastupnice i gospodo zastupnici. Tek toliko da ne mislite da su članovi Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti na neki način usporeni. Pa u vremenu dok ste vi bili na ručku ja sam održao polasatno predavanje svojim studentima na Filozofskom fakultetu u predmetu Uvod u biološku anteopologiju i jasno im kazao što mora biti njihova misao vodilja u daljnjem životu ali sam i organizirao da dođu neki dokumenti ovdje za koje ćete jasno vidjeti što je akademija do sada napravila s obzirom na sva ona pitanja što su uvažene zastupnice i zastupnici postavili. Pa će mi biti drago gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora tako da pojedinim odborima unutar našega Sabora možete podijeliti jer je ovo rezultat rada ne samo akademika nego mnogih vrhunskih znanstvenika pojedinih područja koja su razmotrili gotovo sva ona pitanja koja ste postavili u današnjoj raspravi. Ja bih se najljepše zahvalio svima i bilo je 11 uvaženih gospođa i gospode koja su raspravljala o mnogim ovim pitanjima i ukoliko mi dozvolite ja bih sada kao stari profesor mogao održati tri sata predavanje i bilo bi vam interesantno o svemu ovome ali to bi onda značilo da prihvaćate ove moje odgovore kao izvješće o mom radu kao glavnog tajnika ali i čitave Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti za 2011. godinu pa da onda ne moram dolaziti koncem svibnja da vam ponovno to izlažem. Ali neću držat ću se onoga što se moram držati. Ja se najljepše zahvaljujem uvaženom gospodinu profesoru Boljunčiću, predsjedniku Odbora, svim članovima Odbora, jer ono što je kazao da je izvješće za 2010. godinu jednoglasno prihvaćeno, što može biti ljepše, hvala vam puno. Jasno je da se postavlja pitanje smanjenja troškova, vjerujte mi nova uprava u 2011. godini maksimalno se zalaže da se troškovi smanje. Govori se o dobi akademika od 75 godina i više, evo ovdje imam nekoliko podataka o Kineskoj akademiji znanosti koja ima 699 znanstvenika 204 tih akademika koji su seniori, ima od toga 40 žena, na otprilike 940 žena nije ni tako loše, njihov prosjek je 74 godine. Mađarska akademije 73 godine, Meksičke akademije 65 godina ali statistika vam je vrlo interesantna disciplina. MI imamo prostore manifesnih imamo prostore latentnih varijabli, mi imamo mogućnost faktorskim analizama doći do malo detaljnijih podataka, mi možemo govoriti o Gaussovoj distribuciji i možemo govoriti o Paussonovoj distribuciji, mi možemo govoriti o onome o čemu nitko tko kritizira dob u Akademiji ne govori a to je razlikovanje životne dobi onih koji su sada redoviti članovi Akademije i životne dobi kada se ulazi u Akademiju. Mi smo imali Mohorovičića i Supeka sa 30 odnosno 35 godina, ali gospodo, ova zemlja je iznjedrila Andriju Štampara, ne samo kao veličanstvenoga stvaraoca prostora socijalne medicine koji je bio predsjednik HAZU od 1947. do '57. godine već čovjeka koji je bio jedan od osnivača možda i glavni Svjetske zdravstvene organizacije koji je niz godina zajedno sa još nekim našim kolegama radio po zemljama Azije, Kine i danas SAD pokušavaju uvesti sustav Andrije Štampara socijalne medicine. Prema tome, prihvatimo činjenicu da stari akademici, pa jasno za Boga miloga i neka budu još stariji akademici i moramo biti ponosni na to da je naša zdravstvena zaštita tako dobra da ljude održava na životu čak i preko stotine godina. … [[Pljesak.]] Hvala puno. Ovo mi je uz ono što je gospođa Antičević-Marinović rekla "Vivat academia" najslađe što sam danas današnjeg dana doživo. Hvala vam. Što se tiče toga pitanja se postavljaju, ali se postavlja i pitanje statuta, a statut donosi Hrvatski sabor. Prema tome ja vas molim kada budemo nakon skupštine, naše skupštine akademije u travnju mjesecu donijeli neke prijedloge da ne bude kao neka mi oproste moje drage kolege u ovom Saboru, da čitava godina prođe, a da ja sada tek moram iznositi izvješće za 2010. godinu, ja vas molim da u roku od 15 dana to stavite na raspravu. Brzo ćemo govoriti jer ja sam znate kao što je sv. Jeronim kazao "Oprosti mi gospodine ja sam Dalmatinac" pa su moji roditelji budući da nosim te dalmatinske gene od mene stvorili osobu koja relativno brzo može prikazati temeljne probleme i vjerujte mi ona skupština koju budemo mi održali u travnju a vi nas odmah prihvatili mi smo za otprilike pola sata gotovi. Ali vas molim da onda i prijedloge statuta kojeg budemo zamolili da donesete da ih brzo prihvatite tako da možemo krenuti u realizaciju. Otvaranje prema medijima. Otvaranje prema medijima je vrlo interesantno. Naime, postavo je kolega Kolman a i uvažena zastupnica gospođa prof. Jerković nekoliko krucijalnih pitanja, ali ja vas moram upozoriti da smo mi 19. siječnja imali u akademiji izvanrednu skupštine akademije posvećenu problemima ulaska Hrvatske u EU. Njegova ekscelencija predsjednik RH bio je prisutan, nažalost mnogi članovi Sabora nisu mogli doći i Vlade jer su bili zauzeti sa drugim važnijim stvarima, ali je 90 članova akademije prihvatilo i podržalo da Hrvatska uđe u EU, 2 su bila protiv i 1 je bio suzdržan. Da li su mediji o tome nešto rekli? Mislim našli smo svega nekoliko rečenica u nekim neću reći kakvim novinama. Da li je TV o tome govorila? Nije. A što može biti značajnije nego da u jednom narodu Akademija znanosti i umjetnosti se jasno izrazi i iskaže prijeku potrebu da se ulazi u jednu ovakvu strukturu kakva je EU. Gospođa prof. Jerković je kazala da su lijepe riječi, vizije, misije itd. ali da je stvarnost zabrinjavajuća. Jest, stvarnost jest zabrinjavajuća. Jučer sam gledao kroz prozor akademije kako radnici jedne naše industrije iz Slavonije idu od Trga bana Jelačića prema kolodvoru i to je kolege bilo strašno. Baš sam danas svojim studentima na zadnjem predavanju između ove dvije sjednice Sabora rekao o tome. I kazao sam da me čudi transparente koji su nosili. Oni traže od kapitalista da im daju novce. Pa kapitalisti ne daju novce, kapitalisti sebi stvaraju novce. Mi još uvijek nismo na razini kapitalizma jedne Švedske, jedne Danske, jedne Norveške ili jedne Nizozemske. Ali vam moram kazati jednu drugu stvar, akademija da je troma, da je konzervativna i zatvorena, kolege nije. Ja bih vam samo želio reći da smo održali simpozij, okrugli stol "Važnost znanja i primjene znanja za izlazak iz krize" i to u 2011. godini, ovdje su sve misli koje su izrečene na tom simpoziju i ja vam gospodine potpredsjedniče Sabora ovo ostavljam. Zatim je održan čitav niz, 15 simpozija Hrvatska akademija znanstveno vijeće za državnu upravu i pravosuđe i vladavinu prava, Strategija reforme pravosudnog sustava, Reforma hrvatske državne uprave, Nacionalni program suzbijanja korupcije, Reforma upravnog sudstva i upravnog postupanja, Reforma pravnog obrazovanja, Modernizacija hrvatskog stvarnog prava, Pristupanje RH EU, Građansko-pravna odnos u medicini, Hrvatska država i uprava, Hrvatsko ustavno sudovanje, Nova hrvatska lokalne i regionalna samouprave, 20. Obljetnica Ustava RH, Izbornika zastupnika u Hrvatskog sabor i referendum, Oblici demokracije, RH u EU. Gospodo zastupnici koje uvažavam i cijenim molio bih vas da se ovo kasnije uzme i podijeli … [[Govornik se ne razumije.]] Postavljate pitanja i to jako dobra pitanja. I moram priznati da vam hvala što ste ta pitanja postavili. Vi ste točno poentirali sve ono što treba napraviti. Da krenem pod brojem tri. Deklaracija o znanju. Znanje temelj i konkurencija razvoja. Promocija i poticanje znanstvene izvrsnosti, 10. razred za prikazbene umjetnosti. Mi u akademiji raspravljamo. Postoji "numerus clauzus", ne može biti više od 150 akademika, a mi ih sada imamo 130 živućih. Nažalost nas je nekoliko kolega napustilo. I tu je nažalost ona nakladnička djelatnost uključena u to da imamo te memorijalne knjige koje na neki način ocrtavaju njihovo životno djelo. Ja bih volio da toga ima manje. I sada će uskoro biti izbori u akademiji. Ali mi smo kolege, uvažene gospođe i gospodo zastupnici, ograničeni Statutom akademije i načinom kako se vrši izbor. Pa vas ja ponovno molim da nakon skupštine akademije u travnju stavimo to na kao problem pred Sabor i da se donese možda prijedlog da se na drugi način predlažu kandidati. Tada sam siguran da će doći i do toga da se restrukturira odnos različitih spolnih pripadnosti članova u akademiji i da će se na neki način i taj mlađi korpus bolje uključiti. Ali pazite, ima u ovoj zemlji jako puno novih znanstvenih disciplina i ima u ovoj zemlji jako puno mladih ljudi, ima u ovoj zemlji jako puno i starijih ljudi, ali postati redovnim članom Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti može se nakon što smo u životu nešto napravili, dokazali si i idemo dalje. Ne želim sada govoriti što sam ja napravio, ali može i to biti predmet kritike. Stvorio sam jednu novu znanstvenu disciplinu, biološku antropologiju, organizirao sa kolegama novi Institut za antropologiju za kojega možete pogledati kakav je prema svojoj kvaliteti znanstveno-istraživalačkog rada. Osnovali smo Hrvatsko antropološko društvo '77. i to gospodo u nominativu, a ne u genitivu, pa nismo bili prisiljeni '91. mijenjati svoje ime iz genitiva u nominativ. Mi smo i Europsko antropološko društvo osnovali u ovom gradu, u Zagrebu. Osnovali smo časopis Collegium antropologicum, jedan koji već 35 godina izlazi, a koji je u … još od 1980. godine. Osnovali smo čitav niz različitih znanstvenih skupova godišnjih koji se zovu School od biological anthropology in Zagreb već 38 godina. Osnovali smo u Dubrovniku Anthropology and … tečajeve koji se već održavaju 28 godina i jasno, objavljujemo rezultate znanstvenoga rada. Što se tiče međunarodne suradnje, ta suradnja akademije je izuzetna pa čak i u rezultatima znanstvenoga rada. Prvi su suradnici naše akademije sa pripadnicima Berlin-brandenburške akademije znanosti i Max Planckovog instituta za molekulsku antropologiju, objavili genom jednog izumrlog hominida i zato smo dobili jednu dosta dobru nagradu New … Cleveland price for the best achievement in science, ovako nešto i Best paper published in the journal science u 2010. godini. Nagrada je iznosila 25 tisuća dolara i nas 32 koautora jako smo ih dobro utrošili u rujnu mjesecu prošle godine u Opatiji na jednom znanstvenom skupu. Ništa nismo uzeli sebi nego smo s time organizirali znanstveni skup. E kolege, 30-tak mentorstva doktorskih disertacija, 30-tak magisterija i to je rezultat da možete biti akademik. A sada hoćemo mlade, hoćemo stare, gospodo dokažimo se i bit ćemo akademici, ali molim onda Hrvatski sabor da ne bude numerus clausus na 150 nego neka bude na 200. Dakle pitanja su brojna i treba ih razborito, jako razborito promišljati i rješavati i ne potpadati pod one sitne male novinske člančiće ovaj je smislio ovo, ovaj je smislio ovo. Eliksir života, zamislite kako će mnogi sada biti tužni kada stvarno i akademici počnu piti Radmanov eliksir života i kad budemo stari 150 godina. Neće biti mjesta za mlađe i za ulazak mladih u Hrvatsku akademiju znanosti i umjetnosti. Prema tome, gospodo zastupnici i gospođe zastupnice, holističkim analitičkim pristupom proučavajmo probleme i nemojmo uletavati u jeftinu publicistiku žutog tiska. Što se tiče izjašnjavanja, izjasnili smo se mi vjerujte mi kroz ovo, izjasnili smo se pred 10-tak dana o pristupanju Europskoj uniji, izjasnili smo se isto poslijepodne u roku od dva sata, uprava akademije o onome što se zbilo našim generalima u Haagu. Mi smo bili prvi. U ponedjeljak su postavili pitanje jel se akademija izjavila. Je gospodo, niste pročitali web akademije od subote jer mi smo se nakon dva sata, sjedili smo u akademiji, slušali i gledali donošenje osude i odmah smo se izjasnili. Prema tome, nemojmo govorit da se ne izjašnjavamo, izjašnjavamo se, ali izjašnjavamo se s obzirom na to što je znanje itd., sad bi vam mogao pročitati od 1990. pa do danas nekih 20-tak deklaracija, skupova i izjava koje je akademija dala o znanju i o znanosti. Ali da li to netko čita? Mi smo, gospođe i gospodo, jedan zapušten narod koji nedovoljno čita i to svojim studentima uvijek govorim, da moraju misliti o tri stvari, da moraju učiti, učiti i samo učiti i čitati. Sada je vrijeme da se uči. Kolega Mandić i moj dragi i uvaženi kolega Grubišić, Đakovo, pa nije samo problem Đakovo, problem je čitava istočna Slavonija. Da nije bilo Sveučilišta Josipa Jurja Strossmayera u Osijeku taj dio naše domovine bio bi … [[Ne razumije se.]] , nestala bi populacija, ljudi bi otišli. Zahvaljujući onima koji su stvorili Sveučilište u Osijeku, koji su stvorili stožerne fakultete Sveučilišta u Osijeku to živi i akademija ima svoj zavod u Osijeku kojega vodi uvaženi profesor Tucak. Akademija ima svoj zavod u Vinkovcima, akademija ima i svoj zavod u Vukovaru i nama je čast da imamo i zavod i znanstvenu jedinicu u Đakovu. O tome je uprava akademije pod vodstvom akademika Kusića upravo razgovarala neki dan i jasno je da molimo da nas de facto strukture Đakova, Grada Đakova pomognu jer treba organizirati prostor gdje će dva, tri čovjeka u svojstvu predstavnika akademije raditi. Kolega Giovanni Sponza, desilo se nešto strašno. Govori se o tome da HAZU i Institut "Ruđer Bošković" se međusobno tužakaju. Radi se o istom problemu s kojim se suočava akademija s obzirom na vlasništvo slika u modernoj galeriji. Mi smo uknjiženi kao pravni sljednici i nasljednici i vlasnici toga instituta, te zgrade u kojoj je smješten Institut za istraživanje mora. Akademija podržava, a ne ruši, ali akademija i ne može dozvoliti da ono što joj se povjerilo naprosto nestane. Prema tome taj sudski spor, jedan trenutak lijepo vas molim, nisam se dobro izrazio, taj sudski spor ne znači da mi želimo oduzeti Institutu "Ruđer Bošković" zgradu, ni najmanje, ali taj spor znači da Institut "Ruđer Bošković" mora priznati da mora plaćati za taj prostor i mi tražimo da se plaća 1 kuna, ali da se plaćanjem 1 kune mjesečno za čitavu zgradu priznaje se da je zgrada vlasništvo Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Zato je taj spor, jer nitko ne želi priznati da je akademija vlasništvo. Moram vam kazati kada je Meštrović ostavljao svoje stvari, ostavljao ga je različitim ljudima, ali je pohranio te dokumente na čuvanje i na brigu akademiji. Jer je akademija ona koja mora brinuti o svemu onome o čemu mora brinuti, pa tako mora brinuti i o tome institutu i o toj zgradi. Nema problema ukoliko se priznaje da je to vlasništvo akademije, Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti i da se plati jedna kuna mjesečno. Ali netko ne želi da se to napravi. Zašto netko ne želi da se to napravi? Da li netko već unaprijed ima neka razmišljanja o privatizaciji? Moram vam priznat gospođe i gospodo zastupnici da mi to dozvolit ne možemo, jer mi smo zaduženi da čuvamo blago ovoga naroda i svih građana ove zemlje. Mislim da ste me prihvatili sada kao izjašnjavatelja jedne realne situacije. Kolegice Špoljar, ja vam se najljepše zahvaljujem. Šta srugo reći? Hvala vam. Sve ono što ste i vi i svi ostali ovdje govorili jasno je da to treba prihvatiti. Akademija to mora prihvatiti zato što ste vi slijednici onih koji su osnovali akademiju. Prema tome, mi smo i dužni da vama podnesemo izvještaj i da vi pratite naš rad. Vjerujte mi da ćemo taj rad opravdati, da je nova uprava pod vodstvom akademika Kursića sposobna da to napravi. Mi vrlo promptno reagiramo. Molio bih vas gospodine potpredsjedniče Sabora da nas podržite u toj promptnosti, a da ne čekamo godinu dana. I želio bih vam poručiti nešto. Drago mi je da je gospođa Antičević uzviknula "vivat akademia" i nadam se da ćete vi svi to isto uzviknuti. Hvala lijepo.
Poštovane kolegice zastupnice i poštovane kolege zastupnici, dozvolite mi da se u ime vas zahvalim akademiku P. Rudanu na nadahnutom govoru, obraćanju u Hrvatskom saboru. Istodobno molim vas da mi pomognete. Akademik Rudan u početku je pred mene stavio zadaću da bih je izvršio morao bih imati nadnaravnu moć. Naime, 15 knjiga akademije trebao bih podijeliti na 150 zastupnika. To naravno nije moguće, pa sam ocijenio da ćemo pristupiti poslu kako to radi akademija. Stavit ćemo knjige u knjižnicu i jedan po jedan zastupnik u Hrvatskom saboru može uzeti knjige i proučavati je. S obzirom da je akademik naveo da će eliksir života od Radmana djelovati brzo, nadam se da ćemo mi čitanje završiti do kad taj eliksir počme djelovat. Hvala vam lijepa. To od vas očekujemo kolega Šeks, kad ste nadahnuti. Kolegice i kolege, poštovane zastupnice i zastupnici predlažemo da sljedeću točku u dnevnom redu ne otvaramo za raspravu večeras, nego da pristupimo raspravi. Nemamo uvjete za, a to je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske. Predlažem da taj prijedlog zakona raspravimo sutra, a da danas raspravimo sljedeće dvije točke dnevnog reda ali jednu po jednu, po redu.
Prelazimo na izjašnjavanje o Izvješću o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti za 2010. godinu. Rasprava je zaključena. I dajem na glasovanje sukladno prijedlogu Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu sljedeći zaključak: Prihvaća se Izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti za 2010. godinu. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Hvala lijepa. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen većinom glasova sa 126 glasova za i 2 suzdržana, nitko protiv.
Dakle, prelazimo na raspravu o - Godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2010. godinu, Podnositelj: Hrvatska narodna banka Predstavnik Hrvatske narodne banke doktor Boris Vujčić. Izvolite doktore. I još ćemo raspraviti Godišnje izvješće o poslovanju Financijske agencije. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, uvažene zastupnice i zastupnici. Da sam znao da će moj prijatelj Pavao biti govornik prije mene ja bih vjerojatno skratio svoje izlaganje, ali neću ni ovako biti predug. Pred vama je Godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2010. godinu što je u ovom trenutku već s obzirom kako se brzo razvijaju stvari u ekonomskom i financijskom svijetu skoro daleka povijest, ali dozvolite da uvodno napomenem radi boljeg razumijevanja monetarne politike u 2010. godini, a i tekuće monetarne politike jer se u okviru vođenja naše monetarne politike nije toliko toga promijenilo od početka krize sve do danas. Kako je Hrvatska narodna banka i prije razdoblja krize djelovala prvenstveno kontra ciklički sjećate da smo mi prije početka krize provodili mjere kojima smo pokušavali usporiti rast inozemnog duga i rast kredita koji se financira inozemnim zaduživanjem. Spomenut ću na primjer granično obveznu pričuvu i minimalnu deviznu likvidnost. Time je postignuta djelomično usporavanje domaćih kredita i prebacivanje znatnog dijela kreditnog rizika izravno na banke majke što se nakon početka krize pokazalo povoljnom činjenicom budući da je dio kreditnog rizika isto tako se realizirao u inozemstvu, a ne u Hrvatskoj. Ali prije svega postignuta je promjena strukture financiranja domaćih banaka u korist ulaganja u kapital. Sve to dovelo je do visoke kapitaliziranosti našeg bankovnog sustava i visokih rezervi i kunskih i deviznih sredstava u bankovnom sustavu što je opet omogućilo da se na početku krize barem što se bankovnog sustava tiče krize dočeka spremno. To je Hrvatskoj narodnoj banci onda omogućilo da početkom krize kontraciklički otpušta ogromne devizne, ogromnu deviznu likvidnost u sustav otprilike 4 i pol milijarde eura. I visoka razina likvidnosti održavana je sve do danas. Praktički mi smo vodili politiku strukturnog viška likvidnosti od početka krize do danas što kada bi se radilo, operiralo u sustavu recimo u kojem operira Europska centralna banka ili Američki FED bi značilo de facto politiku nulte kamatne stope. To je omogućilo relativno povoljno financiranje države kako za vraćanje visokih dospjelih obveza tako i za pokrivanje tekućeg deficita. Time je omogućavano i zadržavanje rejtinga i uspješno izdavanje inozemnih državnih obveznica, a izbjegnuta je u cijelom tom razdoblju potreba ulaženja u aranžman sa MMF-om što su neke zemlje u okružju morale napraviti. Sve je to također omogućilo nastavak kontracikličkog djelovanja monetarne politike uvjetima nakon vrhunca krize, odnosno u 2010. godini o čemu govori izvješće koje je pred vama. Da bi se pomoglo realnom sektoru i pokrenula kreditna aktivnost HNB je najavio početkom 2010. godine smanjenje stope obvezne pričuve čime bi se oslobodila znatna dodatna likvidnost. Međutim, prethodno je bilo potrebno izraditi određene modele financiranja kojima bi se uz sudjelovanje HBOR-a djelomično podijelio rizik što bi potaknulo banke da i u uvjetima rastućih iznosa nenaplativih potraživanja ubrzaju kreditiranje i smanje kamatne stope. Modeli koji su izrađeni su djelomično uspjeli i to samo tzv. Model A jer je od inicijalno oslobođenih 3 milijarde kuna od HBOR-ovih 2 milijarde potrošeno otprilike samo polovica. Daljnje smanjenje obvezne pričuve od tog inicijalnog iznosa koji je učinjen nije bilo potrebno jer je izostala dodatna potražnja za … [[Govornik se ne razumije.]] odnosno korištenje ukupne raspoloživih sredstava za plasman. Ipak rast plasmana i monetarnih agregata u 2010. godini u odnosu na 2009. godinu se ubrzao. Nakon kontrakcije u 2009. plasmani banaka u privatnom sektoru porasli su za 7%. Povećanje se isključivo odnosilo na kreditiranje sektora poduzeća dok su krediti stanovništvu stagnirali. To je de facto situacija koja se proteže onda i na 2011. Nasuprot tome banke su nastavile snažno financirati državu pa je rast plasmana iznosio blizu 15%. Ukupni plasmani banaka povećali su se u 2010. u apsolutnom iznosu za oko 19 milijardi kuna, a u relativnom iznosu Hrvatska je u 2010. godini ostvarila najviši rast plasmana privatnom sektoru u usporedbi sa sličnim zemljama centralne i istočne Europe. Takva kretanja na strani plasmana rezultirala su i rastom M1 za 4,1% dok je u 2009. M1 pao za 15% i M4 znači najšire definirane likvidnosti za 4,4% nakon pada u 2009. za 1%. Otprilike istim tempom rasla je i štednja – 4,5%, ali uz daljnju vrlo brzu valutnu supstituciju. Znači prevođenje kunskih depozita natrag u devizne depozite. Drugim riječima ukupna štednja je rasla, ali štednja u devizama rasla je brže, a u kunama je padala tako da je ukupna razina valutne supstitucije ponovno dosegla razinu od 80% nakon što smo godinama ju postupno smanjivali. Znači sa razine od 85% na razinu od 65%. To jako dobro pokazuje koliko je proces deeurizacije, odnosno smanjivanja valutne supstitucije u Hrvatskoj težak. Zbog nasljeđa, zbog povijesti štednje u stranoj valuti i koliko brzo u kriznim uvjetima taj proces okreće smjer i isto tako upozorava kako bi opasno bilo zadirati u taj proces administrativnim mjerama u uvjetima potpune liberaliziranosti kapitalnih transakcija što smo morali učiniti prilagođavajući se acquis communitaireu u procesu pristupanja EU. Tijekom 2010. godine zabilježen je očekivano i daljnji snažni rast loših plasmana u uvjetima daljnje recesije pa je osim za stabilnost cijena vođenje politike stabilnog tečaja bilo isto tako važno i za održavanje stabilnosti financijskog sustava, ali i razine realnih raspoloživih sredstava za potrošnju o čemu onda ovisi i ukupna gospodarska aktivnost. Pesimizam i zabrinutost potrošača, povećanje nezaposlenosti, izbjegavanje korištenja novih kredita doveli su do pada raspoloživog dohotka stanovništva i osobna je potrošnja nakon snažne kontrakcije od čak 8,5 postotnih poena u 2009. nastavila padati i u 2010. godini. Pala je za daljnjih 0,9%. Blago se smanjila i državna potrošnja, snažno su se smanjile investicije u kapital za 11,3%, a jedini pozitivni impuls rasta u 2010. dolazio je od izvoza roba i usluga koje su rasle za 6%. No rast izvozne potražnje i izvoza ipak nije bio dovoljan da kompenzira ostala kretanja pa je ukupna gospodarska aktivnost pala drugu godinu za redom nakon -6% u 2009. za 1,2% u 2010. Izvoz je bio jedini generator rasta, njegova nominalna stopa rasta u eurima bila je visoka – 18%, ali još uvijek nije dosegao razdoblje od prije početka krize. Uvoz je s druge strane stagnirao što pokazuje da su izostale nove investicije i da je potrošnja kao što sam rekao i dalje blago padala. Pa je deficit tekućeg računa platne bilance u 2010. bio rekordno nizak, odnosno došlo je do velike kontrakcije deficita na tekućem računu te je on iznosio 1% BDP-a. Zbog niskog deficita potrebe za inozemnim financiranjem bile su relativno male. Priljevi kapitala isključujući promjenu međunarodnih pričuva iznosili su samo 1,6% milijardi eura. Znači trećinu priljeva iz 2009. Bruto inozemni dug na kraju prosinca je iznosio 46,4 milijarde eura gdje se otprilike nalazi i dan danas, znači stagnira od tada, a međunarodne bruto pričuve porasle su na 10,7 milijardi eura, odnosno preko 7 mjeseci uvoza. U takvim uvjetima uz sasvim prigušene domaće inflacijske pritiske što je opet velikim dijelom posljedica recesijskih kretanja HNB je mogla voditi ekspanzivnu monetarnu politiku i održavati visoku kunsku likvidnost. Novac nije bio kreiran samo smanjenjem obvezne pričuve već i deviznim transakcijama, otkupom deviza tako da su dnevni viškovi likvidnosti u sustavu tijekom cijele godine bili ogromni, a kamatne stope na novčanom tržištu izuzetno povijesno niske – ispod 1%. Za ostalim instrumentima kreiranja novca Središnje banke poput … [[Govornik se ne razumije.]] kredita, kredit za likvidnost kao i kunskih obrnutih repo poslova u takvim uvjetima nije bilo potrebe. Drugim riječima opet mi održavamo konstantno od tada strukturni višak likvidnosti što de facto je politika nulte kamatne stope u uvjetima gdje kamatna stopa, odnosno repo operacije osnovni transmisijski mehanizam monetarne politike. Iznosi koje su banke u takvim uvjetima prekonoćno ulagale u depozit kod Središnje banke bili su vrlo visoki i ponekad su dosizali i 10 milijardi kuna. Takvu politiku obilnog i jeftinog novca HNB je provodila tijekom cijele 2010. godine a s time je nastavila i u 2011. Kako bi potakla oživljavanje kreditne aktivnosti i utjecala na daljnji pad kamatnih stopa na kredite, a to je moguće raditi sve dok je tečaj manje-više stabilan, a inflacijskih pritisci niski i sve dok se ne stvaraju inflacijska odnosno deprecijacijska očekivanja. Inflacija u 2010. godini u prosjeku u odnosu 2009. iznosila 1,1% od čega je samo rast cijena energije iznosio 9,5%. Gledajući kraj godine u prosincu 2010. u odnosu na prosinac 2009. godine cijene su ukupno bile 1,8% više a cijene energije za 9,7% više. Što se tiče kamatnih stopa s jedne strane vidjeli smo vrlo niske kamatne stope na tržištu novca, povijesno najniže, zbog održavanja tako visoke razine likvidnosti i snažno smanjenje kamatnih stopa na … ministarstva financija u odnosu na ono što smo vidjeli 2009. i općenito povoljnije uvjete zaduživanja države. A također smo vidjeli značajan pad kamatnih stopa na kratkoročne kredite poduzeća. S druge strane kamatne stope na dugoročne kredite privatnom sektoru zadržale su se otprilike na razinama dostignutima 2009. godine. Tako su kamatne stope na dugoročne kredite poduzećima s valutnom klauzulom prosječno i nadalje bile veće od 7% dok se kamatne stope na istovrsne kredite stanovništvu tijekom 2009. smanjile s otprilike 9% na 8%. Glavni razlozi zadržavanja dugoročnih kamatnih stopa na višim razinama bili su visoka premija na rizik zemlje, te nastavak kvarenja aktive banaka odnosno nenaplativih potraživanja kredita. Pogoršanje kvalitete kredita danih poduzećima imalo je i nadalje dominantan utjecaj na kretanje ukupnih loših kredita, ali uz to je i jačanje švicarskog franka dodatno potaklo rast loših kredita. Loši krediti su tako krajem 2009. iznosili 7,8% a godinu dana kasnije 11,2%. Ta kretanja utjecala su na smanjenje kamatnih prihoda banaka i na povećanje troškova rezerviranja za gubitke. Međutim, pokazatelji profitabilnosti bankovnog sustava bili su i nadalje relativno dobri. Prosječni povrat na aktivu bankovnog sustava tako je iznosio 1,2% a prosječni povrat na kapital iznosio je 7%. Međutim, tu treba napomenuti da se radi o prosjeku za cijeli sustav gdje je jedna banka znatno utjecala na ono što se događalo, ona je naime u 2009. godini imala gubitak i sa boljim rezultatima 2009. poboljšala je bitno prosjek cijelog sustava, ako se ona izuzme onda su rezultati banaka u 2010. bili loše što se profitabilnosti tiče i prinosa nego 2009. Međutim, ono što je za bankovni sustav najvažnije, bankovni sustav i u 2010. godini ima vrlo visoke rezerve i likvidnosti, kako kunske likvidnosti tako i devizne likvidnosti, devizne likvidnosti osobito važno zbog vrlo visoke … Hrvatskog financijskog sustava i ima vrlo visoku kapitalnu adekvatnost ima vrlo visoke rezerve kapitala kojima može podnijeti značajne udare. Naime, stopa adekvatnosti kapitala u 2010. iznosila je 18,4% što je napominjem vrlo visoko, preporuka europskoj asocijaciji banaka za recimo sredinu ove godine, da Europske banke moraju dići prosječnu stopu adekvatnosti kapitala na 9%, a povećanje stope adekvatnosti kapitala koje smo vidjeli 2010. godine u odnosu na 2009. godinu prvenstveno je posljedica usklađivanja u procesu pristupa Europskoj uniji, direktivi o adekvatnosti kapitala CRD 3. tzv. koja je za otprilike 2 postotna poena drukčijim obračunom povećala stupu adekvatnosti kapitala i učinila je usporedivom sa stopom adekvatnosti kapitala Europskih banaka. Evo zahvaljujem.
Hvala lijepa. Čuli ste uvodno izlaganje gospodina Borisa Vujčića zamjenika guvernera Hrvatske narodne banke. Da li žele izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Odbor za financije, gospodin predsjednik Odbora Srđan Gjurković. Hvala lijepo.
Uvaženi predsjedniče Hrvatskog sabora, zamjeniče guvernera, vice guverneru, kolegice i kolege zastupnici. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora raspravio je na 2. sjednici održanoj 24. siječnja 2012. godine godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2010. godinu, koja je predsjedniku Hrvatskog sabora sukladno odredbi 62. zakona o Hrvatskoj narodnoj banci dostavila Hrvatska narodna banka aktom od 30. svibnja 2011. godine. Odbor za financije i državni proračun na temelju svoje nadležnosti iz članka 65. Poslovnika Hrvatskog sabora raspravljao je o predmetnom izvješću kao matično radno tijelo. Odbor je raspolagao sa pisanim mišljenjem Vlade Republike Hrvatske u kojem Vlada Republike Hrvatske ističe da nema primjedbi na godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2010. godinu. Uvodno izlaganje koje smo mi imali na Odboru vi ste čuli sada koje je predstavio zamjenik premijera Vujčić pa ja po tom pitanju neću ponavljati međutim, istaknut ću ono što se u raspravi na Odboru istaknulo kao sljedeća stajališta: Godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2010. godinu trebalo je raspraviti u prošlom sazivu Hrvatskog sabora kada je i bilo uvršteno u dnevni red plenarne sjednice Hrvatskog sabora. Ubuduće bi svi obveznici podnošenja izvješća o svom radu Hrvatskom saboru trebali to učiniti što ranije kako bi Hrvatski sabor mogao provesti raspravu na vrijeme. Iznijeto je mišljenje da je Hrvatska narodna banka trebala bolje upravljati deviznim pričuvama, budući su znatno smanjeni kamatni prihodi s tog osnova. Devizne pričuve su imovina republike Hrvatske i s njom se treba upravljati na način da državni proračun ima koristi od te imovine. Također u raspravi je iznijeto da je nužna što bolja koordinacija fiskalne i monetarne politike s ciljem da se stvore što bolji uvjeti za oporavak i razvoj gospodarstva u cjelini. Nakon provedene rasprave Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskom saboru sljedeći zaključak: Prihvaća se godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2010. godinu. Hvala.
Hvala lijepa. Da li još netko od predstavnika odbora želi uzeti riječ? Ne. Prelazimo na raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Prva za riječ se javila predstavnica Kluba Socijaldemokratske partije Hrvatske, poštovana zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite poštovana zastupnice.
Gospodine potpredsjedniče, zamjeniče guvernera, viceguverneru, kolegice i kolege. Iako vremenski kasno raspravljamo o izvješću za 2010. godinu ipak kroz to izvješće možemo vidjeti i određene tendencije ne samo u financijskom i bankarskom sustavu nego ukupno o gospodarstvu naše zemlje. Dakle, 2010. godina je u svijetu za većinu država i njezinih gospodarstava značila oporavak. Većina država postupno je izlazila iz krize koja se najprije manifestirala kao financijska kriza, a kasnije kao i gospodarska, a zapravo je kulminirala još 2008. godine. Gospodarski rast u zemljama EU u toj godini iznosio je 1,8% ali je samo njemačko gospodarstvo raslo po nešto većim stopama i to od 3,6%. I druga svjetska gospodarstva posebno američko koje je zapravo zahvatila najteža financijska i gospodarska kriza nakon sredine prošlog stoljeća, imalo je značajniji rast a posebno visok rast zabilježile su zemlje Dalekog istoga kao što su Kina, Indija, Japan ali i gotovo jedan veći dio Latinoameričkih zemalja. I zemlje našeg neposrednog okruženja bilježe rast svojih gospodarstava i po nekakvoj definiciji kada imate u nekoliko tromjesečja gospodarski rast kaže se da zemlja izlazi iz krize. Sve su te države na vrijeme uočile uzroke krize i poduzimale različite više ili manje efikasne mjere za njezino suzbijanje. U Hrvatskoj je tadašnja vlast dugo se opirala priznati da smo u krizi posebno da ona proizlazi iz strukture gospodarstva, govorili se da smo mi kriza kod nas refleksija samo svjetske krize, odnosno da struktura BDP-a u kojoj najvećoj mjeri utječe potrošnja posebno javna potrošnja koja se dobrim dijelom već dana bazirati na zaduženju. Izostanak provođenja efikasnih antirecesijskih mjera mada se u navrata su se donosile antirecesijske mjere, a posebno izostanak strukturnih reformi doveli su do drastičnog pada BDP-a u 2009. godini za 6% i u nastavnoj u 2010. godini za daljnjih 1,2%. U takvim uvjetima HNB je usmjerio sve aktivnosti na održavanje stabilnosti tečaja kune kao glavnog čimbenika stabilnosti cijena i financijskog sustava te na održavanje likvidnosti bankarskog sustava što je i Zakonom o središnjoj banci utvrđena njezina zadaća. Cilj politike HNB-a bio je poticanje kreditne aktivnosti i poboljšavanja uvjeta kreditiranja što je trebalo rezultirati većom gospodarskom aktivnošću. U tom smislu smanjena je stopa obvezne pričuve sa 14 na 13%, smanjena kamatna stopa na trezorske zapise Ministarstva financija i kamatne stope na međubankarskom tržištu. Nažalost, to nije bitnije utjecalo na ukupni pad kamatnih stopa. Minimalni pad zabilježen je na kratkoročne kredite dok su kamatne stope na dugoročne kredite zadržane na istoj razini. HNB kroz izvješće upozorava da je zadržavanje kamatnih stopa na dugoročne kredite posljedica visoke razine premija na rizik zemlje odnosno zadržavanje prinosa hrvatskih obveznica na povišenoj razini te loši plasmani. Pad gospodarske aktivnosti posebno u 2009. godini utjecalo je na rast loših kredita, a dodatni utjecaj imalo već tada zabilježeno jačanje švicarskog franka posebno na kredite stanovništvu. Udio loših kredita samo u jednoj godini dakle u 2010. u odnosu na 2009. godinu povećan je za čak 44%. Tako povećani troškovi rezerviranja za loše plasmane u bankama dijelom su kompenzirani poboljšanjem troškovne efikasnosti i jačanjem drugih prihoda značajnije su rasli prihodi od provizija i naknada, ali su oni ipak utjecali na slabije poslovne rezultate. Visoka likvidnost bankarskog sustava posljedica je bila male potražnje za kreditima i strožih uvjeta za dužnike jer su izostale prvenstveno investicijske aktivnosti u realnom sektoru pa i pad uvoza koji se dobrim dijelom financirao kroz kredite. U takvim uvjetima banke su otplatile više obveze nego što su uzimale kredite, a gospodarstvo je svoje obveze uglavnom refinanciralo i na domaćem i na inozemnom tržištu. Nastavak pogoršanja salda konsolidirane opće države utjecalo je na neto zaduženje od čak 14,5 milijardi kuna odnosno povećanje sa 3,2 na 4,3% BDP-a a kada se tome pribroji protestirana jamstva ali i isplata duga umirovljenicima što istina mi ne iskazujemo kroz državni proračun tada bi objektivno deficit se popeo na čak 5,3%. To je razlog snažnog rasta duga opće države jer se deficit u cijelosti financirao zaduženjem i to najvećim dijelom na domaćem financijskom tržištu. Dug krajem 2010. iznosio je 138 milijardi kuna odnosno 41,2% BDP-a povećan je za 6%-ni poena. Uz to potencijalni rizik duga koji često zaboravljamo predstavljaju izdana državna jamstva koja su krajem 2010. godine iznosile 59 milijardi kuna ili čak 17,5% BDP-a. Kod rasprave o deficitu državnog proračuna upravo mi iz SDP-a često upozoravamo na ovu situaciju pogotovo na državna jamstva koja su dana brodogradnji koja bi sada trebala ići u restrukturiranje i privatizaciju i pitanje je kakva je sudbina tih još živućih jamstava. HNB ima ključnu ulogu u nadzoru bankarskog sustava pa je tako u izvješću navedeno da je u 2010. godini pokrenut postupak likvidacije nad jednom bankom. Među bankama dominira 6 banaka koje raspolažu sa 82% ukupne imovine svih banaka. A među bankama u stranom vlasništvu dominiraju dioničari iz Republike Austrije s udjelom od 60%, a slijedi ih dioničari iz Italije s udjelom od gotovo 20%. Ovaj podatak može biti značajan u odnosu na stabilnost bankarskog sustava u ove dvije države. U Italiji imamo dosta problema u bankarskom sustavu. Banke bilježe konstantan rast depozita građana pa tako i u 2010.godini po stopi od 8,1% ali ukupan rast depozita je svega 4,8% jer na to utječe pad depozita drugih sektora i to onda smanjuje depozite na nekih 12,4 milijarde povećanja u odnosu na godinu ranije. Ipak, i ovakvo povećanje bilo je dostatno za slabu kreditnu aktivnost pa su banke smanjile korištenje kredita i depozita većinskih inozemnih banaka za gotovo 3%. U odnosu na pad gospodarstva i lošije poslovanje realnog sektora banke su i u 2010. godini imale, može se ocijeniti dobre ili čak vrlo dobre rezultate. Dobit prije oporezivanja povećana je za 7,3%, a nakon oporezivanja iznosila je 3,76 milijardi kuna. Već je zamjenik guvernera rekao da je na takav kumulativni rezultat utjecalo pozitivno poslovanje jedne od banaka koja je 2009. bilježila gubitak. Pojedinačno banke su ostvarile nešto slabije rezultate i to prvenstveno zbog povećanog rezerviranja za loše plasmane i zbog manjih kamatnih prihoda unatoč tome što su dobrim dijelom kamatne stope ostale na istoj razini, ali zbog manjih plasmana u toj godini manji su kamatni prihodi. U vrijeme recesije treba pojačano voditi računa o kreditnim rizicima. HNB konstatira da su kreditni rizici smanjeni za 1,6% ali da je to ipak isključivo posljedica metodološke prirode jer se po vrijedećim propisima, dakle usklađenim sa zakonodavstvom Europske unije financijska imovina raspoloživa za prodaju isključuje iz takvih rizičnih skupina. Usporavanje odnosno čak i pad gospodarskih aktivnosti, izostanak većih investicija, nesklonost poduzetnika rizicima u doba krize utjecali su na smanjenje kreditne aktivnosti i ona se svela uglavnom na kreditiranje obrtnih sredstava i najvećim dijelom kroz modele koje je predložila Vlada i koji su išli u dvije godine, dakle poznati modeli A, B i C od kojih jedino model A za obrtna sredstva i u nekoj većoj mjeri realiziran te na povećanje kreditiranja države koja je povećala unutarnji dug za 13,5 milijardi kuna i to uglavnom radi izdavanja domaćih obveznicima. Zaključno bismo rekli da ocjenjujemo da je HNB u 2010. godini izvršila zadaće na osiguranju stabilnosti cijena i tečaja i visoke sigurnosti bankarskog sustava, koristeći pri tome mjere i instrumente monetarne politike. No u gospodarskoj politici izostala je realizacija mjera i instrumenata za dinamiziranje gospodarstva, odnosno bitne strukturne reforme što će dugotrajnije utjecati na usporeni gospodarski rast i povećanje udjela realnog sektora u bruto društvenom proizvodu. Upozoravamo da je ubuduće nužna usklađenost monetarne i gospodarske, odnosno i fiskalne politike za povećanje gospodarskog rasta i stabilnost financijskog sektora. HNB jest neovisna u vođenju monetarne politike i osiguranja stabilnosti bankarskog sustava, ali u sadašnjim uvjetima sugeriramo veću koordinaciju monetarne i izvršne vlasti kako bi se postigli što pozitivniji rezultati. Klub SDP-a prihvaća Izvješće HNB-a za 2010. godinu.
Hvala lijepa klubu SDP-a. U ime Kluba zastupnika Hrvatski laburisti-stranka rada poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani viceguverneru, poštovane kolegice i kolege. Možda će nekome ove riječi zvučati tvrdo i oporo, no one ma kako zvučale opisuju stvarno stanje. Sve smo više žrtve monetarnog kolonijalizma u neoliberalnom kapitalizmu. Vlada i Hrvatska narodna banka nisu štitile interes građana, obrtnika, malih i srednjih poduzetnika već krupnog kapitala. Dosadašnje vlade glumile su neovisnost, alibi pričama. Mi smo usamljeni otok, premali smo, ovisni smo, kriza je, sve je to točno. Ovisni smo jer smo to sami htjeli biti ovisni, neovisni smo od onog trenutka kada ste dopustili među ostalim deviznu klauzulu. Bez rizika banaka započelo je plansko, dugoročno siromašenje građana i privrede. U izvješću se o tim sitnicama ne govori, a moglo se govoriti, evo i zašto. Iako je u vremenima globalizacije, odnosno posvemašnje i svekolike povezanosti kulturne, privredne, financijske, političke i vojne, nemoguće govoriti o državnom suverenitetu u konvencionalnom smislu kao što je to prije nekoliko dana govorila ministrica vanjskih poslova. Mi Hrvatski laburisti-stranka rada smatramo da pored toga što se Hrvatska u potpunosti prepustila svim negativnim aspektima neoliberalnog kapitalizma, odnos prema nacionalnoj valuti kuni doprinosi narušavanju suštinskog suvereniteta. Tražimo da se devizna klauzula za kredite ukine kako bi kuna napokon postala nacionalna valuta, kako bi Hrvatskoj bio vraćen dio suvereniteta koji se iz dana u dan sužava i kako bi banke, uglavnom u stranom vlasništvu, poslovale po pravilima po kojima posluju u svojim matičnim državama. Ako se analizira odnos države te Hrvatske narodne banke prema kuni nije pretjerano reći da kuna zapravo nikad nije bila nacionalna valuta već puko transakcijsko sredstvo, korak od robe i usluge do marke, franka i eura. Odnos središnje banke prema kuni svjedoči da ne postoji povjerenje u stvarnu vrijednost kune. Dosadašnjih 80-tak posto kredita vezano je uz tzv. deviznu klauzulu što pak znači da su svi krediti devizni. Obzirom da je kuna jedna od najstabilnijih valuta na svijetu ne vidimo nikakvog razloga da se ne ukine devizna klauzula u bankarskom poslovanju. Ukidanje devizne klauzule posebno dobiva na važnosti u uvjetima eventualne devalvacije kune. Jedna od temeljnih zadaća Hrvatske narodne banke je održavanje stabilnosti cijena, a devalvacija neminovno dovodi do rasta cijena. Tako bi se efekti devalvacije prelijevali na teret građana i gospodarstva, dok banke ne bi snosile nikakve rizike. Zato od HNB-a tražimo da inicira odluku kojom će se podijeliti rizik između banaka, građana, države i hrvatskih tvrtki. Time bi se izbjegle sve spekulacije na tržištu novca koje su prouzročile porast tečaja eura, franaka i drugih valuta. Sigurni smo da bi se ukidanjem devizne klauzule u potpunosti eliminirale spekulacije s tečajem jer bi u tom slučaju od devalvacije strepili i vjerovnici i banke, a ne samo dužnici, građani, poduzetnici. Smatramo da Hrvatska narodna banka mora biti jedan od čuvara ne samo monetarne neovisnosti Republike Hrvatske već i položaja nositelja tog suvereniteta, hrvatskih građana u suverenoj Republici Hrvatskoj. Hrvatska narodna banka ima instrumente i od Hrvatske narodne banke tražimo da te instrumente iskoristi i zaštiti Republiku Hrvatsku i hrvatske građane. Hrvatska narodna banka zasigurno može i mora u interesu građana i privrede potaknuti Vladu da ozbiljno i odmah prione pripremama za postupno ukidanje devizne klauzule. Na skupu "Tržište novca" održanom u Opatiji početkom svibnja 2011. godine guverner Željko Rohatinski je izjavio: "Što se tiče eventualne zabrane primjene valutne klauzule na kredite to je pitanje regulirano u članku 21. i 22. Zakona o obveznim odnosima i izvan je ingerencije Hrvatske narodne banke. I Europska središnja banka preporučuje da se u Hrvatskoj smanji uporaba devizne klauzule kako bi se smanjila i ranjivost Hrvatske prema mogućim naglim promjenama u kretanju tečaja eura i ostalih valuta. Guverner nakon toga priznaje da je Hrvatska visoko eurizirana, uostalom što je danas govorio i viceguverner jer valutna klauzula u depozitima i kreditima povećava kreditni rizik. Sličnu ocjenu o deviznoj klauzuli u Hrvatskoj dali su i MMF, te neke od agencija. HNB je nastojala smanjiti udjel valutne klauzule ponajprije održavanjem stabilne kune. No, udio devizne štednje iznosi oko 80%. Zbog čega? Zato što su se i izvršna i monetarna vlast itekako trudile marku, franak, manje dolar a potom i euro pretpostaviti kuni. Kuna u Hrvatskoj zapravo nikad nije bila novac već preračunsko sredstvo. Uvjereni da smo kadri i voljni Hrvatsku čiji se građani sve više okreću sakupljačkoj privredi po kontejnerima izvući iz krize krajnje je vrijeme da se ozbiljno pozabavimo godinama odbačenim monetarnim suverenitetom koji nas kao uteg oko vrata sve više vuče na dno. Podsjećamo da svaka zemlja uz himnu, zastavu, granice, vojsku, policiju ima i novac kao osnovno obilježje svojega suvereniteta. Mi smo ga se dopuštajući bankarima da hrvatskim građanima pri odobravanju kredita devizne klauzule ili odobravanja kredita nameću devizne klauzule definitivno tog suvereniteta odrekli. Devizna klauzula je nezakonita. To čak i nije teško dokazati. Zakonom je jasno propisano da je hrvatski novac kuna. Mi struju, vodu, porez, sve komunalije i bilo što drugo u Hrvatskoj ne možemo platiti eurom ili dolarom, nego samo kunom. Kako to da vam banka odobri kunski kredit, a obveze obračunava u eurima. Na to kukavičje jaje nasjela je i država čiji građani trpe dok politička elita od Vlade do Sabora tu agoniju promatra ravnodušno čime dokazuje da joj je do vlastitih građana malo stalo. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći za raspravu u ime Kluba zastupnika HDSSB-a, poštovani zastupnik Dražen Đurović. Izvolite poštovani zastupniče.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine viceguverneru, dame i gospodo. Pa evo prema tom Izvješću HNB-a i što svi mi sami znamo 2010. obilježio nastavak gospodarske krize u Republici Hrvatskoj za razliku od i zemalja okružja i zemalja svijeta koje su iz te krize izlazile čak i u BiH je 1,1 u pozitivi BDP, u Srbiji 1,5, u Hrvatskoj je BDP bio -1,3. Priljev kapitala je iznosio u 2010. Samo 1,6 milijardu eura, odnosno 3 puta manje nego u 2009. I taj nizak priljev kapitala uglavnom se odnosio na zadržanu dobit u bankarstvu, te pretvaranje dijela duga nebankarskih financijskih institucija u kapital i u nešto trgovinske djelatnosti. To govori da izravnih ulaganja zapravo u 2010. nije bilo značajnijih. Ukupan fiskalni manjak iznosio je gotovo 5,35 BDP-a, odnosno 17,6 milijardi kuna, a s obzirom da je država taj ukupni fiskalni manjak gotovo u cijelosti financirala zaduživanjem rastao je dug opće države koji je u odnosu na 2009. porastao sa 6 postotnih bodova, odnosno 20 milijardi kuna, te je krajem 2010. iznosio tih 138 milijardu kuna. Državna jamstva su bila 58,6 milijardi kuna, odnosno 17,5% BDP-a i taj bruto inozemni dug kako su prethodnici reko krajem 2010. a i sa sada toliko iznosi oko 46 i pol milijardi eura, odnosno 101% BDP-a. Kad je riječ o gospodarskoj aktivnosti možemo promatrati malo u razdobljima. Tako je, svi su parametri naravno negativni. Tako je realna potrošnja za razdoblje nula osma nula deseta pala za 9 i pol posto, a ukupne bruto investicije, odnosno ukupna investicijska aktivnost u razdoblju nula osma nula deseta pale za 21 i pol posto. Proizvodnja je blago padala, najviše u građevinarstvu 16,4%. Realne bruto i neto plaće također su u 2010. smanjene za 1,6%. Cijene nekretnina su pale 9,4%. Izdano je čak 45% manje građevinskih dozvola, dakle ukupna znatna stagnacija u sektoru građevinarstva. Robna razmjena. Izvoz je porastao za tih spomenutih 18,2%. Izvoz je iznosio 8,9 milijardi eura u 2010. No, to se u prvom redu odnosi na nekoliko brodova koji su u toj godini isporučeni, dok je uvoz blago stagnirao iznosio 15,1 milijardu eura. Znači, to je odnos uvoza odnosno izvoza i uvoza 9:15 milijardi. Kad je riječ o kamatnim stopama, pa evo u izvješću se navodi ja ću to otprilike citirati da je kamatna stopa na stambene kredite s valutnom klauzulom smanjenja sa 6,45% u prosincu 2009. Na 6,02% u prosincu 2010. Kamatne stope su u 2011. samo padale. Svi mi možemo lako pogledati primjerice web stranice 6 velikih banaka u Hrvatskoj i vidjeti da nijedan građanin ovdje od nas ne može dobiti stambeni kredit sa tom kamatnom stopom koja se danas kreće bez dodatnih pogodnosti između 7 i 7,5%. E sad nešto o bankama, kako su u svemu tome prošle banke? Dobit banaka prije oporezivanja 2010. godine dobit je iznosila 4,5 milijarde kuna, odnosno 300 milijuna kuna ili 7,3% više nego u 2009. Od čega je nad 6 velikih banaka, dakle 6 tzv. "velikih" banaka otpada udio u dobiti od 4,34 milijarde kuna, odnosno 96,4% ukupno ostvarene dobiti u bankarskom sektoru odnosi se na tih 6 velikih banaka, a ostatak od 160 milijuna kuna na preostalih 27 srednjih i malih banaka. Imovina banaka po zaposleniku raste sa 16 2006. na 18 milijuna kuna u 2010. Operativni troškovi banaka padaju sa 55% 2006. na 48,3% neto prihoda 2010. Iz ta dva parametra, a iz drugih parametara koji su navedeni u Izvješću HNB-a koje sad neću navoditi vidljivo je da bankarski sektor ni na koji način nije preuzeo svoj dio odgovornosti, a ni tereta za rješavanje gospodarske krize koju je dobrim dijelom i sam generirao. Ni monetarna, a ni fiskalna vlast očito nisu imale ni želje, ni volje ili nisu to uspjele prenijeti dio tereta za rješavanje krize na leđa banaka kao što se sada najavljuje. Banke bi možda kratkoročno imale manje profite, ali dugoročno bi zapravo stabilizacijom još više profitirale. Također se u izvješću spominje da je neto dobit HNB-a u 2010. bila 2 milijarde kuna. Čestitke na lijepoj zaradi, na lijepoj dobiti HNB-a. Nadamo se da nije nastala ni na koji način na teret poreznih obveznika. Jedan prijedlog i digresija za HNB, tvrtke za otkup zlata u RH tijekom svakog dana u radnom tjednu od građana prikupe oko 30 kg 14-karatnog zlata. Ukupno godišnje 8 do 8,5 tona. Taj nakit koji se kao lom nakit otkupljuje u stotinama otkupnih stanica u RH to je nakit naših baka i djedova sviju nas koji narod u besparici predaje, topi se u neobrađene zlatne poluge od 1 kg i takve neobrađene zlatne poluge se iznose iz RH kao sirovina u kategoriji primjerice drvenih trupaca bez ikakvih davanja. U 2011. izdano je 25 izvoznih dozvola za te zlatne poluge ukupne težine 2 170 kg. Procjena je da se radi o dvostruko većoj količini, dakle da se dio toga iznosi bez izvoznih dozvola. Republika Hrvatska je jedna od rijetkih država i u Europi i regiji koja nema nikakve zlatne rezerve pa stoga i prijedlog viceguverneru, odnosno HNB-u uvesti obvezu prodaje tog zlata HNB-u. Dakle, HNB dovoljno prihoduje da može dio svojih novčanih prihoda pretvoriti u zlatne depozite čime će se pod 1 spriječiti trajno iznošenje tog zlata i osiromašivanje RH, a pod 2 postupno stvarati hrvatska zlatna rezerva, odnosno pričuva. Što se tiče same monetarne politike HNB-a cilj HNB-a je prema Zakonu o HNB-u održavanje stabilnosti cijena te podupiranje gospodarske politike RH djelujući u skladu s načelima otvorenog tržišnog gospodarstva i slobodne konkurencije. To znači da monetarna vlast mora osiguravati postizanje kako vanjske tako i unutarnje ravnoteže. Mehanizam kroz koji se monetarna politika provodi, sustav financijskih posrednika, u prvom redu banaka mora biti funkcionalan, zdrav. U bankarskom sektoru RH koncentracija velikih banaka u stranom vlasništvu izraženija je nego drugdje u razvijenom svijetu. S obzirom na ostvarene profite praktički 97 profita odlazi stranim vlasnicima nastalih u RH iz bankarskog sektora. Takav financijski sektor pretežito u stranom vlasništvu može poticati kreditiranje domaće potrošnje uvoznih proizvoda, primjerice automobila trajnih potrošnih dobara i na taj način podupirati državu svojih vlasnika, a destimulirati domaću proizvodnju preko primjerice teško dostupnih kredita s previsokim kamatnim stopama. Taj i takav trend nije posve nepoznat hrvatskim prilikama, ali mjere HNB-a koje bi ga destimulirale nismo previše zapazili. Također ni stabilizacijske mjere HNB-a koje bi išle za snižavanjem kamatnih stopa, a koje bi potakle kreditiranje gospodarstva i ubrzale gospodarsku aktivnost također nisu bile previše zapažene. HNB se nije istakla ni u slučaju HPB-a gdje nije bilo signala od HNB-a o nepravilnostima zbog kojih se banka u jednom trenutku opasno zaljuljala. Danas je HPB sedma banka u Hrvatskoj, banka u 100% hrvatskom vlasništvu. To je banka kojoj građani vjeruju usprkos problemu u kojem se nalazila. Hrvatska poštanska banka mora ostati hrvatska banka, stoga upozoravamo i monetarnu i fiskalnu vlast da 4,5 milijuna hrvatskih građana zaslužuje imati jednu veliku hrvatsku banku. Oštro se protivimo probnim balonima koji se u javnosti puštaju oko prodaje HPB-a i bit ćemo protiv svake odluke koja će voditi k ulasku stranog kapitala u HPB u bilo kojem vlasničkom udjelu. Poučeni lošim primjerima puzajućih preuzimanja INA-e, HT-a i još nekih drugih tvrtki i banaka. Hrvatska poštanska banka treba biti zdrava banka, poslovati tržišno i u interesu svojih vlasnika građana RH. Stoga je naša poruka ne prihvaćamo nikakvo spominjanje prodaje ni ulaska stranog vlasništva u HPB i ne prihvaćamo i odmičemo svako daljnje povećanje udjela stranog kapitala u vlasničkoj strukturi hrvatskih banaka. Što se tiče politike čvrste kune, politika čvrste kune je čak i uz blagu aprecijaciju kakvu provodi HNB imala i zagovornike i protivnike. No većina se slaže pa i mi se s njima slažemo da je monetarna politika u segmentu držanja tečaja kune i održavanja stabilnosti tečaja bila jedno od rijetkih sidra ukupne hrvatske gospodarske politike. Bila je jedna od rijetkih predvidljivih varijabli koje su investitorima i ukupnom hrvatskom gospodarstvu davali stabilnost i sigurnost. Stoga će Klub zastupnika HDSSB-a uz primjedbe i prijedloge koje smo iznijeli bit ćemo jako suzdržani kod glasovanja o Godišnjem izvješću HNB-a. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći za raspravu u ime Kluba zastupnika HNS-a zastupnik Srđan Gjurković. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, zamjenik guvernera, kolegice i kolege. Dakle, u ime Kluba HNS-a određeni zaključci i stavovi temeljem izvješća za 2010. godinu pa iako u biti ovo nije trebalo biti sada nego prošle godine, u prošlom sazivu Sabora, mislim da je dobro iskoristiti trenutak s obzirom da se značajnije financijske prilike nisu se mijenjale može se reći čak i pogoršavale. Politika HNB-a provodila je i bila je usmjerena na održavanje visoke likvidnosti, pokušaj gospodarskog oporavka, zajedno sa HBOR-om smanjenje obveznih pričuva s 14 na 13%. Međutim mi u HNS-u vidimo da očigledno taj oporavak nije se postigao. Rast neto kredita bio je svega 5,9%, a realan rast ako se izuzme utjecaj kredita nominiranih i indeksiranih s eurom ima svega 1,8%. Postavlja se pitanje gdje je završila oslobođena likvidnost. Krediti stanovništva su u padu, opada povjerenje banaka u domaće poslodavce i stanovništvo i teško se dokazuje kreditna sposobnost po sada postroženim kriterijima banaka ali zato raste kreditiranje države i tvrtki u državnom vlasništvu i naravno ulaganje u vrijednosne papire, trezorske zapise, obveznice tržište novca itd. Gospodarska aktivnost koja je trebala potaknuti oslobađanje dijela obvezne rezerve nije se u 2010. godini dogodila. U politici HNB-a u odnosu prema bankama, nedostaje vidi se jasno je kvalitetne dovoljno kvalitetne suradnje, selektivnog pristupa prema manjim bankama kojih je bilo 22 u Hrvatskoj, te više prevencije a manje ipak birokratskog pristupa i zajedničkih sastanaka. Dalje se navodi da je u 2010. bio nastavak rasta lošijih kredita banaka, međutim, profitabilnost bankarskog sustava u 2010. godini i nadalje relativno dobra. MI u HNS-u smatramo da ovo ukazuje na jednu poražavajuću činjenicu. Banke spašavaju vlastiti rezultat povećanjem prihoda od provizija, naknada na teret zdravog dijela portfelja time opterećujući dodatno dio gospodarstva koji još uvijek opstaje ali kasni sa svojim obavezama. Pa plaća opomene, naknade za prolongate kredita, zatezne kamate itd. HBOR ne pridonosi koliko bi trebao i u nekim segmentima nalik je komercijalnim bankama te utvrđuje premije rizika za kredite koje plasira putem komercijalnih banaka iako u takvom aranžmanu je ukupan rizik na poslovnoj banci. Time povećava visinu kamatne stope u konačnici. Tako se na primjer ne pridonosi poticanju izvoza ključnog segmenta za gospodarski oporavak. Rast udjela loših kredita u 2011. sigurno će biti vidljiv u Izvješću za 2011. godinu jer mnogi pokazatelji na to ukazuju, rast poreznog duga kroz neplaćeni PDV, doprinosa itd. Stoga bi kontrola banaka u dijelu lošeg portfelja morala biti postrožena. Treba vidjeti kako banke valoriziraju naplatu loših plasmana posebno u području projektno financiranje u građevinarstvu, jer znamo da projekti stoje a zemljišta kupljena kreditima banaka nemaju tržišnu vrijednost. Ovo područje može biti zanimljivo zbog činjenice da su ovakvi projekti nerijetko bili rezervirani za povlaštene osobe našeg društvenog i političkog života a sprega su osnovna banaka koji to zovu nisu mogli odoljeti i učiniti će sve da se ti plasmani održavaju u zoni izvan problematičnih kredita te time zataškati vlastitu odgovornost u odobravanju istih. Troškovna efikasnost koju HNB tako olako spominje u praksi je ništa drugo nego zatvaranje neprofitabilnih poslovnica, smanjenje plaća radnika i rješavanje viškova. Na sreću ovo zadnje još uvijek je popraćeno otpremninama koje su iznadprosječno visoke. Tom se trostrukom efikasnošću indirektno udara na standard građana. O ponašanju banaka u slučaju Švicarski franak puno je već rečeno u medija i ostaje gorak okus potpune neosjetljivosti i izostanka društvene odgovornosti i pravovremene reakcije. Dalje se u izvješću govori o kontinuiranom rastu depozita, međutim, taj rast depozita rastao je po znatno višoj stopi od one koju obilježava kreditnu aktivnost, govorimo o rastu depozita stanovništva. Pa se nameće zaključak da je stanovništvo koje ima viška sredstva rast u drugoj polovici godine koincidira sa turističkom sezonom i prihodima iznajmljivanja o turizmu. To je pokrivalo ojačalo poziciju banaka na strani obveza gdje su obveze po primljenim kreditima zamijenjene puno boljim izvorima u formi štednje građana. To znači da nije došlo do koleracije osnovnom segmentu bankarske djelatnosti depozitno kreditnoj, niti do alokacije slobodnih novčanih sredstava Hrvatskih građana potrebito hrvatskom gospodarstvu. Dalje se u izvješću navodi da su kamatni prihodi banaka na kraju 2010. bili sa 7,1% manji nego krajem 2009. godine, kamatni prihodi su pali ali su najmanje pali oni kod kredita stanovništva, zašto? Dobe tvrtke oko kojih se otimaju sve veće i srednje velike banke, kod kratkoročnog financiranja snažno pritišću banke i postižu maksimalno niske marže. Razlog leži u konkurenciji banaka i odbijanju kvalitetnih tvrtki da ugovorno pristanu na razne naknade poput one na prijevremeno zatvaranje kredita. Stoga se svaka troškovna neosjetljivost banke kažnjava refinanciranjem tog partikularnog kredita, kreditom druge akvizicije željne konkurentske banke. Građani čiji su krediti mahom dugoročni, tu šansu nemaju ni izbliza. Unatoč nedavnom od početka 2011. godine ukidanjem visokih nameta za prijevremeno zatvaranje kredita, mnoge banke za kredite, ugovorene prije tog datuma i dalje obračunavaju po visokim naknadama za stanovništva. Zbog znatnog udjela od gotovo četvrtine kredita u švicarskim francima uključujući kunske kredite s valutnom klauzulom u toj valuti, ukupni kreditima stanovništva manja potraživanja za kreditima vezanih uz tu valutu su njihov efektivni pad i utjecaju na pad ukupnih kredita prema stanovništvu. Kod kredita za kupnju automobila jednako kod kredita po kreditnim karticama nastavlja se dvogodišnji opadajući trend i to ponešto ubrzanom dinamikom, s druge strane efektivan porast ostvaren u sektoru stanovništva kod kredita na dulji rok i bez posebne namjene, poglavito gotovinskih nenamjenskih a zatim i hipotekarnih kredita koje su građani vjerojatno djelomično iskoristili za zatvaranje drugih dospjelih obaveza prema bankama. Što se tiče prezentirane bilance HNB ona je dana u vezi za računovodstveno revizorske stručnjake, a ne za zastupnike Hrvatskog sabora koji bi trebali dobiti kratko obrazloženje kvalitete i strukture aktive i pasive bilance HNB-a, te o potencijalu bilančnih pozicija HNB-a u smislu razrade mogućnosti osmišljavanje aktivne, razvojne, monetarne i devizne politike. Što se tiče računa dobiti i gubitka nedostaje kratko obrazloženje strukture prihoda i rashoda te nedostaje kvalitetno ekonomsko obrazloženje prijedloga da se neto dobit od dvije milijarde kuna rasporedi u zadržanu dobit, a ne da se uplati u državni proračun, posebno u teškoj gospodarskoj situaciji i potrebnim sredstvima za razvoj. Materijal je dijelom općenit posebno u smislu kao da je materijal Državnog zavoda za statistiku i nedostaje nešto više kvalitetnih i suštinskih informacija o stanju i ocjeni stanja u hrvatskom bankarstvu i u HNB. I na kraju sukladno zadacima HNB-a koji su definirani Zakonom o HNB-a i zakonske obveze HNB-a da skrbe o monetarnoj deviznoj politici u RH, a Vladi RH o fiskalnoj politici jedna od ključnih činjenica 2010.godine bila dosta loša suradnja Vlade i ministarstva sa HNB. Jer dobro osmišljena monetarna i devizna politika usklađena sa fiskalnom politikom ključni je pokretač proaktivnih gospodarskih aktivnosti i stabilnosti financijskog i gospodarskog sustava u zemlji, a u skladu s time i lakše se može postići više zajedničkih ciljeva, kao npr. Građanima i gospodarstvu osigurati lakši dolazak do modela kreditiranja za prodaju neprodanih stanova za tržište, smanjivanje kamatne stope na stambene kredite te mjerama poticanja privatnog poduzetništva kao primjer. Inicijativa od strane HNB prema Vladi RH je bilo za suradnju ali nije bilo adekvatnog odgovora od Vlade RH. Jedan od indikatora i pokazatelja je sama činjenica da ova rasprava nije bila na prošlom sazivu Sabor 2011.godine zbog određenih odnosa odnosno zbog loše komunikacije između Vlade i HNB-a. HNB-a svojom konzervativnom politikom stavio van opticaja dostupnost dijela kapitala, što naravno nije dobro ni za proizvođače, za izvoznike, za gospodarstvo u cjelini. Međutim, zbog nemogućnosti suradnje s Vladom RH razumijemo konzervativnu politiku HNB-a u 2010.godini i ta konzervativna politika u takvim okolnostima se tada pokazala dobrom kao jedina moguća za osiguranje stabilnosti financijskog sustava RH i kao odgovor za krizu. Klub HNS-a će izvješće HNB-a za 2010.godinu. Hvala.
Hvala. Sljedeći u ime kluba zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodo predstavnici HNB-a, gospodo zastupnici. Da, kao što su svi rekli kao što vidimo ovo izvješće za 2010.iza nas je čak 2011. Danas smo u 2012.godini, danas bi trebali ajde počekajmo ovaj proračun razgovarati o onome što bi trebali očekivati u 2012. Možemo reći da je pred nama jedino izvjesno da će i ta godina biti nažalost neizvjesna, možda i neizvjesnija od ove 2011. Gospodin Rohatinski govorio je nedavno o snižavanju deficita za 9 milijardi kuna. Možda nije daleko od istine kada tu žrtvu predmnijeva znači očuvanju kreditnog rejtinga. Što znači ako kreditni rejting padne u RH? Zajmovi RH perma ovom izvješću vidimo znači državi, gospodarstvu, građanima itd. dostižu gotovo 280 milijardi kuna. Ako i ovako negativni kreditni rejting padne samo za jedno mjesto, a to je realno očekivati i to treba izbjeći, to znači da će svi koji su zaduženi morati skuplje plaćati ne samo nove već i ono ranije odobrene im kredite. I u toliko doista treba podržati novu vlast, jednostavno kada je riječ o tome nema pravo na grešku. Prilike su teške, svi govore počev od onih najmoćnijih gospođa Merkel nadalje da će 2012.biti teža od 2011. Bonitetne agencije nedavno ruše kreditne rejtinge i jednoj velikoj uređenoj Francuskoj, i Italiji, i Sloveniji, i Španjolskoj, i Portugalu, i Slovačkoj, i Malti, i Cipru i sada se stvarno postavlja pitanje, što Hrvatska može očekivati. Hrvatska ima tzv. niski kreditni rejting ali dovoljan da može vraćati dugove tzv. BBB minus. Tu smo bili nedavno sa Portugalom, sada je Portugal pao na BB ili na tzv. špekulativni rejting i tu sada oni već u toj opasnosti vraćanja dugova. Jedna Italija ima BBB plus, znači nešto malo bolje nego Hrvatska. Ako je u Italiji tako ili ako je Italija na tako niskim granama, gdje smo li tek mi. Što želim gospodo kazati? Mi smo u zadnje dvije godine izgubili negdje oko 150 tisuća radnih mjesta. 2012.znači ove godine treba vratiti 17,2 milijarde eura, ne samo država jasno, možda ona najmanja gospodarstva itd., devizna likvidnost čuli smo od viceguvernera je velika, vanjski dug 2003.bio je 20 milijardi eura, 2011. 46, nelikvidnost 2003.bila je 11 milijardi kuna, danas 40, državna jamstava 2003.bile su 20 milijardi, danas su 60 milijardi kuna itd. Međutim, zašto ovo govorim? Na str. 129 ovog izvješća dana je jedna tablica i ja mislim da je možda ona ključna tablica u ovome izvješću djelomično nadoknadivi i potpuno nenadoknadivi krediti. Pa onda vidimo da je 2008.udio takvih nenadoknadivih ili djelomično nadoknadivih kredita kod trgovačkih društava da su oni iznosili 7 milijardi 234 milijuna kuna, 2009. već 12 milijardi 736 milijuna kuna, a zamislite 2010. 19,5 milijardi kuna. Pretpostavljam da se u međuvremenu ta brojka sa 19 vjerojatno popela i na preko 30. Nije? Daj Bože da nije. Zatim stanovništvo 4 milijarde 998 milijardi to je iznos iz 2008., 2009. 7 milijardi, 2010. 9,9 milijardi kuna. Stambeni krediti, znači neadekvatnost, znači sad tu se najbolje vidi u kojoj su poziciji građani, 891 milijun kuna 2008., 2010. 2 milijarde 584 milijuna kuna i sada da ne nabrajam dalje. Interesantno da krediti za kupnju automobila, znači aute volimo izgleda više od svega, čak su se nešto i smanjili. Znači ta nenadoknadivost ili neadekvatnost kredita raste, znači raste i '11. sigurno, znači hvala Bogu nije za onih 30 milijardi koje sam spomenuo. Rasti će bojim se i 2012. godine. Sada vidimo ili čitamo da bi banke trebale preuzeti udjele u posrnulim poduzećima, ne znam kako će to ispasti. Mi izgleda da prodajemo ono što je najbolje, Croatia osiguranje, Poštansku banku, a ulazimo u vlasničke portfelje nečega što se teško može definirati. Ok, ali vidjet ćemo kako će biti. Znači neadekvatnost kapitala 2010. kretao se negdje između 12 i 13% ili ukupni krediti 2010. godine iznose već prije spomenuti 274,9 milijardi kuna. Nenadoknadivi krediti 30 milijardi 724 milijuna kuna. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] 12,2%. Ja sam rekao između 12 i 13%, ali 30 milijardi. Ako je 30 milijardi 2010. pa valjda smo u stanu pogoršati te parametre u 2011. Normalno ciničan sam, ali to će zasigurno tako biti. Na stanovništvo otpada svega 3,5%, znači građani plaćaju, građani daju sve od sebe, građani ako nisu 100% osigurali svojim hipotekama zajmove ne mogu do kredita. Sada se opet počinje spominjati obveznice. Strana 55 ovoga izvješća kaže da je tržišna kapitalizacija svih obveznica na domaćem tržištu kapitala na kraju prosinca 2010. iznosila 52,7 milijardi kuna ili 7,1 milijardu eura. Što će biti u ovim godinama naprijed ne znam. Onda strana 48, 49 govore već o prosječnim kamatnim stopama pa se onda kaže da u segmentu, citiram, kratkoročnih kredita iznimnu stabilnost pokazale su kamatne stope na kratkoročne kredite stanovništvu bez valutne klauzule koje su u prosincu 2010. iznosile gotovo jednako koliko u prosincu 2009. godine, 12,64% naspram 12,68% znači na kunsku štednju. Na deviznu nešto manje. Ono što bih volio znati i ono što bih zasigurno javnost željela znati, za koliko smo mi milijardi dolara prodali hrvatske banke, za koliko su one bile sanirane tamo negdje do 2000. ili 2001. godine. Da li nam netko može reći što se zbivalo tih '90.-tih godina, znači sa koliko su sanirane domaće banke, za koliko su prodane, koja je dobit banaka bila nakon što su ih preuzeli stranci. Mi na to imamo pravo, da li ćemo ga dobiti ne znam. Slažem se čak s nekima koji kažu da neke banke bez privatizacije bi se doslovce pod navodnicima zbog utjecaja politike urušile, ali kako to da stranci mogu uspješno poslovati, a mi ne možemo. No bez obzira na sve bankarski sustav u Republici Hrvatskoj je stabilan, to je već mnogo. Kuna je stabilna i to je mnogo, devizna likvidnost je usuđujem se kazati potpuna i to je puno. To su dobre poruke i pred kreditore koje će se postaviti, koji će relativno brzo doći u Republiku Hrvatsku. Inflacija je minimalna, ni to nije za podcijeniti. I osobno držim da je Hrvatska narodna banka u ovom promatranom razdoblju zasigurno izvršila svoju obvezu i utoliko mislim da ova ekipa koja danas vodi Hrvatsku narodnu banku zaslužuje naše povjerenje. Mi ćemo podržati u klubu IDS-a ovo izvješće. Tvrdim da je Hrvatska narodna banka faktor stabilnosti, Hrvatska narodna banka možda je zbog čvrste kune pogodila izvoznu ekonomiju nekih sredina u Republici Hrvatskoj, prije svega tu mislim na Istru. Pogodila je izvoznike, pogodila je čak i turističku ekonomiju, ali što ćemo, danas je tako kako je. Rekoh da su građani gospodarstvo zaduženi za 274 milijarde kuna bili u 2010. godini i razumljivo da sada kunu treba čuvati kao zjenicu oka svoga. Znači još jedanput da kažem, Hrvatska narodna banka i 2010. i 2011. je faktor stabilnost, ne destrukcije. Možda su zaposlenici u nešto privilegiranijem položaju tamo nego drugdje, ali to pustimo sada i normalno podržimo ljude koji su na čelu tih institucija.
Hvala. Sljedeća u ime kluba HDZ-a, zastupnica gospođa Martina Dalić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče guvernera, kolege zastupnici. Pred nama je izvješće za 2010. godinu i ona je stvarno bila već davno iza nas i ekonomske su se okolnosti u odnosu na 2010. godinu zasigurno promijenile pa možda to onda i veliku raspravu o ovom izvješću čini izlišnom, ali mislim da ipak prilika kada raspravljamo o radu Hrvatske narodne banke u 2010. godini jest i prilika da možda izvučemo i neke pouke, izvučemo neke zaključke iz vremena koje je iza nas, a na korist vremena koje je ispred nas. S obzirom da glavni cilj koju svi zajedno moramo ostvariti a to je oživljavanje, ubrzavanje i ostvarivanje stabilnog gospodarskog rasta jest svakako još uvijek ispred nas, a tu onda svoju ulogu svakako ima i monetarna politika i Hrvatska narodna banka. Zasigurno u 2010. godini Narodna banka ispunila je svoje temeljne ciljeve onako kako joj je dat zakonom, očuvana je stabilnost cijena uključujući i tu specifičnu cijenu, odnosno tečaj hrvatske kune i očuvana je stabilnost bankarskog sustava. Na početku željela bih reći da mislim da je očuvanje stabilnosti bankarskog sustava zasigurno jedan od rezultata koji treba upisati u plus Hrvatskoj narodnoj banci i kao što je zamjenik guvernera istakao u dobroj mjeri to je posljedica i protucikličke prudencijalne politike koju je Narodna banka vodila prije krize, a koja je rezultirala i visokom kapitaliziranošću naših banaka, postocima znači omjera aktive i kapitala koji su puno veći nego što je to danas slučaj u razvijenim zemljama i koji su u biti omogućili da tijekom ove krize Hrvatska se nije morala suočiti sa troškovima saniranja i stabiliziranja bankarskog sustava što je bio slučaj mnogih puno razvijenijih država od nas. I to je mislim sigurno jedna od značajnih imovina koju nosimo tijekom ovog razdoblja krize, a kojoj je vjerujem pridonijela i svojevremeno odluka Vlade o povećanju iznosa osiguranih štednih depozita dodatno osnažujući i podupirući aktivnosti Hrvatske narodne banke na stabilnosti bankarskog sustava. I upravo kada govorim o tome onda je kombinacija aktivnosti koje je Narodna banka iz svojeg djelokruga poduzela na očuvanju stabilnosti sustava zajedno sa potporom u dijelu osiguranja depozita jest dobar primjer koordinacije djelovanja monetarne i druge ekonomske politike, odnosno ostalog dijela za koji je nadležna Vlada. Ali ono što bih se složila sa prethodnim govornicima, ali možda ne nužno iz istih razloga koji su oni istakli. Jedno bitno pitanje koje bih danas željela istaknuti jest općenito pitanje koordinacije monetarne i fiskalne politike, odnosno pitanje da li je Narodna banka razumijevajući osobno dobro razumijem ograničenja u kojima djeluje monetarna politika ali ipak držim da je ovo trenutak raspraviti da li je, zbog čega i zbog čega koordinacija monetarne i fiskalne politike u proteklom razdoblju možda nije bila na onoj visini na kojoj je trebala biti. Drugim riječima, da li je Hrvatska narodna banka i da li su instrumenti monetarne politike mogli biti snažnije iskorišteni za ublažavanje pada gospodarske aktivnosti. Jer razumijevajući ograničenja koja proizlaze iz visoke eurizacije, ograničenja koja stoga onemogućavaju da se monetarna politika u Hrvatskoj vodi možda na način kao u velikim ekonomijama. Jasno je i mislim da ćemo se složiti da je monetarna politika ipak ona prva i ona koja puno brže djeluje u trenutcima stabilizacije ima kraće vremenske, ima kraće rokove reakcije, brže reagira. I moj je dojam da je tijekom proteklog razdoblja puno ovoga koordinacijskog prostora utrošeno u raspravi tko će djelovati prvi, da li treba monetarna ili fiskalna, zašto ne fiskalna, a zašto bi djelovala monetarna. Mislim da je takvih rasprava bilo u prošlosti previše. Mislim da one još uvijek i danas na određeni način traju, a bit odgovora jest da je ekonomsko vrijeme teško i da zahtijeva koordinirano djelovanje obje politike sa svim instrumentima koje imaju na raspolaganju. U 2010. godini monetarna politika jest ekspanzivno djelovala smanjujući stopu obvezne rezerve. Početkom 2011. Onda je pokušala još jedanput učiniti ekspanzivan potez i potpomoći ekonomsku aktivnost smanjivanjem omjera devizne aktive i pasive. U biti moje je pitanje da li je snažnijim, pravovremenijim i pravodobnijim djelovanjem monetarne politike u 2010. Moguće se moglo pridonijeti ekonomskoj aktivnosti, boljim očekivanjima i na kraju konca manjim padom gospodarske aktivnosti u 2010. Ovo je možda danas akademsko pitanje, ali to pitanje ovdje u stvari ističem radi vremena ispred nas i radi mislim pouke koju bismo trebali izvući, a to je da je koordinacija dviju politika vrlo bitna, da je iscrpljivanje u raspravama tko prvi, tko kada i tko u kojem trenutku gubitak vremena, nego da monetarna politika poštujući njezinu nezavisnost, poštujući sve ono što je Hrvatskoj narodnoj banci dato mora također dati svoj najveći doprinos oporavku gospodarstva. I drugo pitanje na koje bi se u ovoj raspravi željela usmjeriti jest pitanje financijskog rezultata Hrvatske narodne banke i činjenice da je, znači u 2010. Hrvatska narodna banka ostvarila dobit nešto više od 2 milijarde kuna, da je ta dobit mahom rezultat tečajnih razlika od 1,9 milijarde kuna, tečajnih razlika koje nisu realizirane. I onda slijedom Zakon o Hrvatskoj narodnoj banci. Nije bilo neproračunskih prihoda i nije bilo koristi za proračun od upravljanja državnom imovinom koja se zove devizne rezerve, a kojima upravlja HNB. Istovremeno zašto nije bilo znači dobiti koja bi bila raspoloživa za proračun jest što je kamatni prihod u 2010. u odnosu na 2009. znači upravo prihod od upravljanja rezervama HNB-a smanjen za 60% u odnosu na 2009. Uzimajući u obzir i kretanje kamatnih stopa, uzimajući u obzir i činjenicu da su kamatne stope na međunarodnom tržištu u drugoj polovici 2010. ipak pokazivale čak i neki rast pa su čak i malene banke na depozite koje drže u inozemstvu mogle krajem, u drugoj polovici 2010. ostvariti veće kamatne stope nego u prvoj. Držim da je to mogla i HNB. Stoga mislim da je ovo mjesto na kojem bi valjalo potaknuti pitanje i u nekom idućem izvještaju i detaljnije odgovore na to kako se upravlja pričuvama, gdje se pričuve drže, u kojim bankama se pričuve drže, kakav je status i položaj tih banaka? I nisu ova pitanja samo bitna zbog prihoda koji se ostvaruju od upravljanja državnim pričuvama nego i stoga što oko nas vlada kriza, propadaju banke, propadaju države. I HNB i zajedno s njom RH mislim da treba obratiti povećanu pozornost na to gdje se nalaze njezine pričuve, u kojim oblicima, u kojim instrumentima i što se s njima zbiva. A da se vratim na 2010. onda u izvješću možemo vidjeti da je u 2010. u potpunosti HNB prestala držati pričuve u obveznicama banaka. Što je dobro. Da je u određenoj mjeri smanjila držanje pričuva u obliku vrijednosnih papira država, međutim ne vidimo koje to vrijednosne papire i kojih država HNB kupuje. A ono što također opažamo, opažamo da su u 2010. udvostručeni obratni repo ugovori, ali da je isto tako pogoršan i rejting banaka sa kojima su ti repo ugovori sklapani. Stoga bih ono što me tu posebno zanima, vezano je i uz rezultat HNB-a i uz kvalitetu upravljanja pričuvama, ako je s jedne strane pogoršan rejting banaka sa kojima su sklapani obratni repo ugovori kako je onda moguće da je to za 60% smanjen kamatni prihod? Stoga bih u Izvješću od 2011. za koje očekujem da će se vrlo brzo naći pred ovim Domom očekivala da će ovaj segment u samom izvješću biti bolje obrađen. Uzimajući u obzir ono što sam rekla na početku, a to je da je HNB ostvarila ciljeve koji su joj dati zakonom u smislu stabilnosti cijena, da je uložila značajne napore u kvalitetu nadzora nad bankarskim sustavom, očuvanje stabilnosti bankarskog sustava klub HDZ-a će podržati ovo izvješće. Hvala vam lijepa.
Hvala. Završili smo sa raspravom po klubovima. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prijavila se zastupnica gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala vam poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani zamjeniče guvernera, poštovani viceguverneru, kolegice i kolege. Mene zanima jedno pitanje koje u javnosti izaziva dosta podozrenja, na njega još nemamo konkretan odgovor, a pitanje datira još od daleke 1993. godine. Naime mene zanima da li su poslovne banke koje su bile označene od HNB-a, a temeljem Zakona, kao banke koje će izvršiti likvidaciju filijala JUGOBANKE u Rijeci, Zagrebu i Splitu obavile posao i gdje je ta imovina, odnosno da li su postupili sukladno zakonu izdvajali na posebnim računima kako financijska sredstva tako i nekretnine, gdje su? Naime da se podsjetimo radi javnosti što Zakon o načinu likvidacije poslovanja glavnih filijala JUGOBANKE d.d. Beograd koje su poslovale na teritoriju RH, dakle koji zakon je donesen 1993. godine, imale za obvezu dakle likvidaciju tih poslovanja glavnih filijala? Ponavljam u Zagrebu, Rijeci i Splitu. U likvidaciji poslovanja glavnih filijala one su bile dužne obavljati naplatu potraživanja glavnih filijala od pravnih i fizičkih osoba to izdvajati na posebne račune, a jednako tako čim dođu do takvih sredstava dakle za naplatu potraživanja glavnih filijala i u visini naplaćenih potraživanja promptno i na vrijeme plaćati obveze vjerovnicima glavnih filijala. Naime JUGOBANKA u stečaju, to je ona iz Beograda, to nije tajna vodi spor s RH u potraživanju od više od 10 milijuna dolara te 90 milijuna tadašnjih dinara zajedno s pripadajućim kamatama na ime akreditiva i kredita koji su te banke dale INA-i još u vrijeme bivše Jugoslavije. Osim toga JUGOBANKA okrivljuje Privrednu banku Zagreb da nije naplaćivala potraživanja, a što je trebala učiniti kao likvidator JUGOBANKA-ine podružnice u Rijeci. Likvidator te podružnice bila je riječka RI-ADRIA banka koju je kasnije preuzeo PBZ, a u sporovima je nastupala naravno i po zakonu kao što je to trebala u ime i za račun JUGOBANKE. I ona sada traži, dakle ta JUGOBANKA iz Beograda d.d. traži cjelokupni iznos. Mi sada pustimo po strani kakve je to naravi potraživanje i da li zaista JUGOBANKA u stečaju ima pravo uopće i da li je ovlaštena postavljati zahtjeve prema likvidatorima, međutim HNB itekako je ovlaštena i dužna po zakonu još tom zakonu iz '93. godine postavljati pitanja što je s tom imovinom, odnosno HNB vrši nadzor nad tom likvidacijom. MI imamo saznanja odnosno javnost je upoznata da neke od tih banaka te poslovne banke ušle su u posjed tih nekretnina, radnici, recimo primjerice u Splitu iako su dobili sudski spor, davno su ostali bez ikakvog radnog mjesta. Unatoč pravomoćnoj sudskoj presudi da se jave, da se vrate na posao, nemaju se gdje vratiti. Ta svoja potraživanja žele čak naplatiti od nepokretne imovine, ali pustimo sada po strani i to, mene zanima po kom osnovu može ta poslovna banka bez ikakve naknade držati nekretnine za to nije ovlaštena, za to nije dužna jer to ona ima posao samo likvidacije. Molim vas što konkretniji odgovor, to ne očekujemo da bude da opterećuje vaše izvješće ali molim vas vrlo konkretan odgovor, ne ulazeći u sva ona parničenja, međusobno koje vrše te banke sa nekim drugim pravnim subjektima, mene samo zanima odnos Hrvatske narodne banke, kao banke koja obavlja nadzor nad ovim poslovnim bankama koje su nastupale kao likvidatori.
Hvala. Zahvaljujem više nema prijavljenih. Završili smo s pojedinačnom raspravom. Da li u ime predlagatelja se želite obratiti? Izvolite.
Hvala. Evo možda samo ukratko par stvari. Evo da krenemo od kraja. Hvala na ovom pitanju, samo ako mi možete pismeno ovo dati pa ću vam odgovoriti onda i pismeno na to, ja sam pitao gospodin Matić je taj, gospodin Matić se isto ne sjeća, ali pripremiti ćemo odgovor pa ćemo pisani odgovor dostaviti detaljan na to pitanje. Onda je bilo Martina, ono što je rekla oko dvije stvari reakcije monetarne politike. Mi smo krenuli toliko likvidnosti, mi smo praktički što sam rekao održavali strukturni višak likvidnosti sve do sada, tako da dodatno mi smo puno puta razmatrali u … banci ako još nešto možemo napraviti i zaključak je bio ne. Mi smo stvorili toliko likvidnosti jer banke drže 10 milijardi kuna na prekonoćnom depozitu tako da monetarna politika jednostavno nije imala prostora što bi drugo napravila. Ono što mi možemo napraviti, možemo utjecati na kamatnu stopu na međubankarskom tržištu koja je bila na povijesnom minimumu ali ako postoji averzija prema riziku i nedostatak potražnje koji su bili kombinirani na strani banaka onda taj transmisijski mehanizam više ne funkcionira. Sada na tih 10 milijardi možeš dodati još 5 milijardi i ne bi se dogodilo ništa, onda bi tih 5 milijardi još završilo na prekonoćnom računu u Hrvatskoj narodnoj banci. Iako smo mi smanjili … prekonoćni račun to još uvijek nije bilo dovoljno da banke potakne na snažniju kreditnu aktivnost, iako treba reći da opet plasmani u privatnom sektoru da ponovim u 2010. godini u Hrvatskoj su bili veći, rast plasmana nego u Češkoj, Mađarskoj, Rumunjskoj, Poljskoj, Slovačkoj itd., tako da smo sa tom snažnom ekspanzijom smo nešto postigli, to nije Bog zna što, imamo recesiju. Sada imamo model u zadnjoj financijskoj stabilnosti gdje se procjenjuje ekonometrijski koji dio ovisi od potražnje a koje dio ponudi, očito da potražnje nije bilo na strani potražnje zato plasmani nisu mogli ići i zato dodavanje dodatne likvidnosti više ništa posebno ne može pomoći. Ali da li je bilo pravovremeno mi smo većinu stvari smo napravili 2008. znači 2008. smo krenuli odmah, znači čim je krenula kriza mi smo oslobodili likvidnost u iznosu 10%BDP-a i to je stajalo tamo, nešto je bilo kredita poduzećima ali velim ako postoje strukturni problemi u gospodarstvu i problemi na strani potražnje ništa se ne da napraviti. Dobit HNB-a to je evergreen tema u Saboru, uvijek se vraćamo na dobit HNB-a. Prvo, ponavljam po ne znam koliko puta u Saboru, dobit je trećerazredni cilj Hrvatske narodne banke, ako nam zadate zakonom da nam je primarni cilj dobit, budite uvjereni biti ćemo najprofitabilnije poduzeće u Hrvatskoj, to garantiramo, možemo postići ogromnu dobit ali na štetu naših osnovnih ciljeva. Naš osnovni cilj nije ostvarivanje dobiti nego poticanje gospodarstva, niska inflacija, stabilnost financijskog sustava. Naravno da gledamo i na dobit ali kod nas prvo sigurnost sredstava, likvidnost pa tek onda dobit ako gledamo na upravljanje međunarodnim pričuvama. E sada … izgleda čudno što kamatni prihodi padaju a rejting banaka kod kojeg su … ali to je zbog toga što je rejting svih banaka 2009. otišao dolje i to je išlo po 7, 8 noćeva. Ti više nemaš di plasirati lovu u Europi u AAA sredstva. Ti danas ako staviš lovu u bundeve, njemačke državne obveznice Bunds, popularno ih zovemo bundeve, ako stavite u najsigurnije on ima negativnu stopu. Znači mi danas da budemo sigurni dobivamo negativni prinos. Ali to su sredstva Hrvatske, to nisu sredstva HNB-a mi moramo osigurati prvenstveno da je to sigurno bez obzira na prinos, ne možemo sada trčati za prinosom kada ne znamo da li će neka banka sutra od velikih banaka u Europi još funkcionirati. Imali smo velike banke koje su bile pred bankrotom. Kod kojih smo nekada imali sredstva pa smo ih povlačili. Ako pogledamo dobit od 2010. HNB-a normaliziranu za međunarodne pričuve kojima se upravlja mi smo jedna od 10% banaka u europi sa najvišim prinosom. Imam tu podatke, budući da ne mogu podijeliti podatke o tome u kojim bankama držimo novce, mi smo inače jedna od najtransparentnijih centralnih banaka prema javnosti, prema vama zastupnicima o tome kako upravljamo pričuvama, ne možemo govoriti o tome gdje je koji plasman, to mislim da je jasno. Sada možda bilo je dosta pitanja oko banaka, banke imaju zaradu, ja bih to možda sumirao samo jednim upozorenjem, banke da, bile su profitabilne 2010. imale su 7% povrat na kapital. Sada javnost u Sabornici čujem ljuti su ljudi, banke su profitabilne, oni puno zarađuju a evo, budimo jako oprezni što želimo, da li želimo da Hrvatske banke ne budu profitabilne. Ajde razmislite konzekvence toga, za gospodarstvo, za financijsku stabilnost, za rezerve Hrvatske narodne banke, za porezne obveznike, ja to ne bih htio reći, bojim se da je to puno gora varijanta od ovoga da jesu profitabilne. 7% povrat na kapital vam je u ovom trenutku niže nego prinos na državnu obveznicu. Investitor gleda gdje mu je relativno ulaganje profitabilno, da li mu se isplati držati lovu u banci koja ima takav povrat ili staviti u državnu obveznicu da mu država garantira, ovdje mu država ne garantira. Tako da budemo oprezni koliko želimo ili ne želimo da su nam banke profitabilne. Naime, mogli bi puno gore u suprotnom naime mi smo već to imali sjetite se kada banke nisu bile profitabilne '99. Ili sjetite se kada banke nisu bile profitabilne u prvoj polovici devedesetih godina, koliko nas je to koštalo? 32% BDP-a i 5% BDP-a, to ne želimo da se vrati. Bilo je nešto pitanja Martina je odgovorila već na pitanje o raspodjeli dobiti on ide po Zakonu o HNB-u. to nije proizvoljna odluka nas hoćemo.
Oprostite gospodine Vujčić mi ovdje komuniciramo na način zastupnica gospođa Martina … [[Govornik se ne razumije.]]
Pardon, oprostite. Što se tiče valutne klauzule onda možda neću tu duljiti, to je bilo dugo pitanje. Mi bi HNB-u stvarno bi trebali biti čudaci kada bi mi koji vodimo HNB koji izdajemo kunu kao valutu ne bi htjeli da kuna bude osnovno sredstvo plaćanja, štednje i kredita. Pa naravno da mi to želimo. Mi smo do sada sve činili kako bismo to postigli. Međutim, valutna supstitucija, eurizacija ili nekada deutschmarkizacija, potiče iz sredine šezdesetih godina Jugoslavije. Mi smo kada smo postali neovisna država imali situaciju da je preko 90% štednje u hrvatskim bankama bilo u njemačkim markama i mi to nikakvom politikom ne možemo promijeniti. Mi smo održavali stabilan tečaj, imali smo nisku inflaciju da bi ljudima vratili povjerenje u njihovu vlastitu nacionalnu valutu. Zašto su oni pobjegli od nacionalne valute? Pobjegli su šezdesetih, sedamdesetih, prvenstveno osamdesetih godina zato jer su imali konstantno razdoblja visoke inflacije, hiperinflacije, devalvacije i shvatili su da se ne isplati držati novce u nacionalnoj valuti idemo rađe u stranu valutu njemačku marku koja nam osigurava da nam zadržava vrijednost naše štednje. Početak devedesetih nastavak toga, od '94.do sada imate stabilan tečaj nisku inflaciju i onda još smo dodatno napravili mjeru jednu koja je tražila od banaka da stavljaju više kapitala sa strane da kreditiranje nehedžiranih zajmoprimaca. I to je bankama dalo cjenovni poticaj da oni potiču na strani pasive banaka da štednja raste u kunama. I tako smo uspjeli tu euro … smanjiti sa 85% na 65%. Ista stvar se događala na aktivnoj strani bilance banaka, znači krediti su pali sa 85% na 67%. Dolazi kriza, što prvo Hrvati rade? Op svi natrag u euro. I čitav naš taj trud nekoliko godina de facto u devet mjeseci puff nestaje. I što da mi napravimo? Mi ne možemo ljude natjerati da štede u kuni ako ne žele štediti. Ako štede u kuni ako je u pasivi banaka 80% štednje u euru, što banka radi? Daje kredit indeksiran kako bi hedžirala svoju valutnu poziciju da nije otvorena prema riziku. Ona time prebacuje valutni rizik na zajmoprimca. Međutim time banka preuzima kreditni rizik. Znači vi ste rekli da banke su oslobođene rizika, nisu. Ona transferom tečajnog rizika uzima kreditni rizik. Drugim riječima ako zajmoprimac bankrotira zbog promjene tečaja onda banka više ne dobiva svoj kredit natrag. I to se vidjelo recimo kada je švicarski franak aprecirati kako se tečajni rizik prebacuje u kreditni rizik. E sada, treba biti izuzetno oprezan, ako bi se administrativnom mjerom to pokušalo promijeniti zabraniti da se daju indeksirani krediti, do čega bito dovelo? Što se događa sa primjenom rizika? Raste, raste kamatna stopa i pada ponuda kredita. Znači možemo to napraviti ali moramo biti svjesni ne HNB jer je to Zakon o obveznim odnosima, ali se može promijeniti, ali ako se to napravi budite vrlo oprezni, posljedice koje to može izazvati po gospodarstvo i financijsku stabilnost. Evo, samo toliko. Hvala.
Hvala lijepa. Ovo je bilo vrlo slikovito, plastično. Ja bih sugerirao bilo je u diskusiji rečeno nadam se da ćete uvažiti za izvješće za 2011.godinu da na ovakav laicima primjereniji način bude jedan sažetak. Hvala. Da li se želi izvjestitelji odbora? Ne. Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Glasovanje će biti kada se stvore uvjeti.
Godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2010. godinu je sljedeća točka o kojoj se trebamo izjasniti. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sukladno prijedlogu Odbora za financije i državni proračun sljedeći zaključak: Prihvaća se Godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2010. godinu. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Hvala. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen većinom glasova sa 118 za, protiv 1 i suzdržanih 7.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda - Godišnji izvještaj o poslovanju Financijske agencije Nadzorni odbor je Financijske agencije je podnio izvješće na temelju članaka 21. Zakona o Financijskoj agenciji. Prijedlog ste primili poštom. Vlada RH je dostavila mišljenje. Raspravu je prove Odbor za financije i državni proračun. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici. Sukladno ovlaštenje ministra financija ja sam dobio ovlaštenje da danas ukratko dam uvodno obrazloženje o poslovanju Financijske agencije za 2010.godinu. Temeljna aktivnost Financijske agencije u 2010.godini bila je realizacija odnosno implementacija tranzicijske strategije koji je nadzorni odbor donio već 2009. Godine, a njezina realizacija počela u 2010.godini. odnosi se na razdoblje kao što vidite u izvješću za 2009.do kraja ove godine 2012. Taksativno samo nekoliko ključnih događaja koji su obilježili poslovanje Financijske agencije za 2010.godinu. Prvo, najznačajnija mjera odnosno aktivnost iz te strategije bila je realizacija zbrinjavanja viška zaposlenika. To je mjera na kojoj se radilo punih 14 mjeseci u suradnji sa našim socijalnim partnerom i krajem 2009.godine rezultiralo je time da je taj program zbrinjavanja viška zaposlenika prihvaćen i od Zavoda za zapošljavanje. Tim programom Financijska agencija ostala je bez tisuću i 4 djelatnika, to je više od 20-ak% i sigurno je to imalo dosta implikacija da se FINA sas takvim malim brojem djelatnika mora preustrojiti i sve poslove i zadatke i aktivnosti koje je imala da obavlja bez posljedica da usluge svi koje pružamo prema gospodarstvu, prema stanovništvu, prema jedinicama lokalne regionalne samouprave, dakle prema svim korisnicima naših usluga ne osjeti na njezinoj kvaliteti. Drugi bitni strateški poslovni događaj, da ga tako nazovem, u 2010. godini bilo je izdvajanje jednog dijela poslovanja, a to je poslovanje sa gotovim novcem iz FINA-e u posebnu tvrtku kćer koja danas djeluje i to operativno djeluje od 3. svibnja 2011. godine pod nazivom FINA gotovinski servisi d.o.o. To je također imalo posljedicu da smo se morali dodatno mi u FINA-i matici konsolidirati u smislu da se preustrojimo i da također poslovi ne gube na kvaliteti, ali istovremeno i u firmi kćerci gdje je došlo do i moralo doći do redefiniranja poslovnih modela jer prvenstveno i to po zahtjevima glavnog klijenta firme tvrtke poslovnih banaka i ostalih poslovnih subjekata, da se bude transparentan. To je iziskivalo dodatne napore i mislim da danas mogu sa punom odgovornošću reći da je taj poslovni potez dobar jer usluga poslova sa gotovim novcem podrazumijeva obradu gotovog novca, distribuciju gotovog novca i ostalih vrijednosnica. Nadalje, tijekom 2000. godine, točnije sa 1.7. pušten je u produkciju projekt pod nazivom Kontrola naplate prodaje plavog dizela ili kako to struka veli motornog ulja obojenog plavom bojom. Detalje o tome ne bi, mislim da to se i osjeti koji su efekti pozitivni toga i tu je FINA u maksimalnom brzom roku 2,5 mjeseca naravno zajedno sa u jednome dijelu sa svojim poslovnim partnerima odradila taj projekt i uštede koje jesu postignute i za proračun Republike Hrvatske su jako, jako velike. Nije moje da ja govorim o uštedama, ali također i s druge strane i dodatni prihod za Financijsku agenciju. Tim projektom je FINA dodatno dokazala da je pouzdan može biti povodom partner svom vlasniku, a to je država. Nadalje, u 3. kvartalu 2010. godine FINA je na inicijativu ondašnjeg Ureda za središnju javnu nabavu vlastitim resursima, dakle bez oprihodovanja je odradila početnu aplikaciju koja danas se dorađuje još uvijek za potrebe centralne i javne nabave. To je temelj koji se dalje može nadograđivati i to je na neki način poslovni ulog FINA-e eventualno u budućnosti da mi dalje razrađujemo tu aplikaciju i dovršimo taj program za današnji državni ured, tako se … za središnju javnu nabavu da zaživi u punom smislu riječi. Zadnje tromjesečje posebno, a mislim da je počelo u 7. mjesecu počele su intenzivne aktivnosti i pripremne radnje na provedbi Zakona o ovrhama na novčanim sredstvima koji je pušten u funkciji, odnosno čija primjena je započela 1.1. prošle godine što nam je jako dobro poznato. Još bi bilo dosta tih projekata koje smo imali zacrtane u toj našoj tranzicijskoj strategiji odrađeno, međutim početne poteškoće su zaustavile neke druge projekte iz razloga jer smo morali dodatno angažirati kako ljudske resurse tako i tehničko-tehnološke resurse jer prva tri mjeseca kroz medije ste imali prilike čuti dosta je bilo problema na terenu sa primjenom tog zakona. Danas mogu reći da posljednjih nekoliko mjeseci da smo zajedno sa poslovnim bankama uspjeli da u realnom vremenu sve priljeve nove osnove za ovrhu novčanih sredstava rješavamo u realnom vremenu, dakle dan za danom. Samo tih nekoliko nabrojenih aktivnosti i mjera koje smo proveli 2010. godine rezultirale su time da je FINA prekinula niz od nekoliko godina negativnih financijskih rezultata poslovanja i suma sumarum, rezultat toga je da je postignut pozitivan poslovni rezultat. Kao što vidite iz izvješća bruto dobit je ostvarena u visini od 77 milijuna i 309 tisuća kuna. Možda bi predugo trajalo da vam sad idem u strukturu i prihoda i rashoda, ali vidite i sami da su prihodi u odnosu na '09. godinu smanjeni za 3%. Jedan od razloga je i taj što neki poslovi koje mi obavljamo, prvenstveno platni promet koji još uvijek u strukturi prihoda predstavlja glavni dio, jednostavno zbog tehničko-tehnoloških razloga odlazi polagano u hrpotarnicu povijesti. To je zbog m-bankarstva, Internet bankarstva i sl. Međutim gotovinski platni promet, dakle gotovinske uplate, a prvenstveno tu su nam klijenti stanovništvo to još i dalje ne samo da održavamo na istoj razini, istom nivou nego i količinski se broj naloga bezgotovinskih povećava. Dakle to je dodatno povjerenje koje naši klijenti, a to je stanovništvo imaju prema Financijskoj agenciji. Jedan ovako brzi pregled prema organizacijskoj strukturi te broju i strukturi zaposlenika. Također sa 1.1.'10. FINA je na makrorazini krenula sa potpuno novom organizacijskom strukturom. Ova uprava na čelu sa mnom 2008. godine zatekla je 13 sektora, mi smo ih sveli na 6 sektora. Zatekli smo, kada govorim o ustrojbenim jedinicama, negdje oko 210 ustrojbenih jedinica, više nego pola smo ih prepolovili iz razloga zbog međusektorske dakle ukupne komunikacije unutar FINA-e, a i zbog same efikasnosti u pružanju naših usluga. I to je također sigurno i rezultiralo time da se smanjio broj rukovodećih mjesta, broj nepotrebnih ustrojbenih jedinica i slično. Dakle, i to je djelomično imalo i posljedice na pozitivni rezultat koji je ostvaren u 2007. godini. O samim sektorima ne bih, nego samo … [[Govornik se ne razumije.]] dva sektora su nam poslovni sektori. To je Sektor poslovanja, Sektor usluga za javni sektor. Dakle, to je taj agencijski dio koji Financijska agencija odrađuje. I drugi poslovni sektor je Sektor usluga za financijsku industriju i korporativne klijente. Dakle, poslovne banke, financijske institucije, trgovački lanci i sve ostalo. Dakle, tu je, a one unutar sebe imaju 14 centara … [[Govornik se ne razumije.]] centara. Tri sektora su sektori koji su u funkciji ovih dva poslovna sektora. Dakle, to su Sektori podrške ili logistike. To je Sektor informatike koji je srce svega. Jer 90% našeg poslovanja, našeg servisa itd. bazira se na upravo logističkoj podršci ovoga sektora. Drugi sektor je Sektor upravljanja ljudskim resursima i korporativnom podrškom. Sam naziv vam govori o čemu se radi. I treći sektor podrške je sektor strateškog planiranja i korporativnih financija. Najveći sektor je Sektor poslovne mreže. To ćete kasnije čuti kad ću vam reći o broju zaposlenika. On kroz njega pružaju svi ti sektori koji generiraju proizvodne usluge koji odražavaju, dakle kroz tu poslovnu mrežu koja je disperzirana po cijeloj Hrvatskoj mi pružamo usluge svim prije navedenim klijentima. Ukupan broj lokacija na kojima djelujemo kroz Sektor poslovne mreže je 197 i to kroz 4 regionalna centra kao najviše ustrojbene jedinice unutar Sektora poslovne mreže, kroz 18 podružnica, 143 poslovnice, 21 ispostavu i 11 izdvojenih šaltera. Gradacija je izvršena temeljem i broja usluga, vrsti usluga, karaktera usluga ili proizvodi koje nuđamo našim klijentima. Broj zaposlenih. Kao što vidite sa 31.12.2010. godine FINA završava sa 2976 djelatnika. Broj u odnosu na prethodnu godinu devetu sa istim datumom je smanjen za 1396. Dakle, to je onih 1004 koji su zbrinuti u Programu zbrinjavanja, a onaj drugi dio je djelatnici koji su otišli u tvrtku kćer FINA gotovinski servis. Inače, neto plaća što nije podatak koji ne bi trebalo reći ovdje je 5610 kuna neto. Mislim to je daleko ispod prosjeka. Ostale financijske industrije da se tako izrazim, posebno bankarskog sektora, ali i daleko, odnosno drugi iz dna smo po visini neto plaće od svih javnih i državnih poduzeća. Mi jesmo agencija, ali poslujemo po Zakonu o trgovačkim društvima. Kad sam već to spomenuo moram reći da možda neke predrasude o nama da razbijemo, neki nas tretiraju da živimo od proračuna ili da je veći dio poslova prihoda ostvarujemo temelj odluka našeg vlasnika Vlade dakle. To nije tako. Struktura ukupnih prihoda 2010. je bilo da smo od komercijalne djelatnosti imali 67%, a od agencijskih poslova 23%. Evo još samo par rečenica. Kvalifikacijska struktura je sljedeća. Sa visokom stručnom spremom FINA je sa 31.12.2010. imala 585 djelatnika što čini 20%, sa visokom školskom spremom 422 djelatnika što je 14%, sa srednjom stručnom spremom 1919 djelatnika što je 64% i ostalo KV, VKV ili niža stručna sprema je bilo 47 djelatnika što čini 2%. Ono što nije ohrabrujuće, a dobro da ne bih bio krivo shvaćen da godine, iskustvo da je kritizirano, a to je dobna struktura koja je. Samo da velim prosjek FINA, mi u FINA-i smo stari u prosjeku od 48,3 godine. No, to ne znači da nismo kompetentni. Ali upravo kroz strategiju koju sam prije spominjao, kroz najave novih mogućnosti koje FINA može pružiti i u agencijskom dijelu, ali i u onom komercijalnom dijelu slijedi, već je prošle godine slijedilo nekoliko natječaja gdje primamo svih profila pripravnike i pripremamo ih da oni danas, sutra preuzmu glavne obaveze u smislu da FINA dugoročnije bude pozitivno pozicionirana i da zadrži imidž i ulogu koju ima danas u državi. Likvidnost, vezano za likvidnost. Bez obzira na poteškoće sa 31.12.2010. godine FINA nije imala niti jednu lipu nenaplaćenih dospjelih potraživanja. To je bilo cijele 2010. godine, ali i cijele prošle godine i sa današnjim danom također. Jedino su rokovi naplate potraživanja su se u 2010. u odnosu na devetu produžili. Vjerojatno i to uslijed ovih poteškoća u poslovanju. Dakle, recesija, gospodarska kriza, tako da nam je prosjek naplate naših potraživanja 185 dana bio u 2010. godini, a dani plaćanja prema našim dobavljačima 60 dana. Dakle, bez obzira što je tri puta dulji rok naplate naših potraživanja u odnosu na naša plaćanja prema dobavljačima nismo imali problema sa likvidnošću. Čak mislim da smo i doprinijeli da se ukupna likvidnost održi i poboljša. I bez obzira na ove poteškoće generalno govoreći u gospodarstvu što se investicija tiče FINA je u 2010. godini imala 50 milijuna 930 tisuća investicija. Samo tri najvažnije stavke u informatičku opremu investirano je 23 milijuna i 30 tisuća kuna, u građevinsko-obrtničke radove 12 milijuna i 900 tisuća kuna i ostalu opremu, a tu se podrazumijeva kancelarijski namještaj osobno i teretna vozila u visini 14 milijuna i 270 tisuća kuna. Dakle, investicije u ono što je potrebno, ono što zbog čega ne bi došlo do upitnog funkcioniranja u pružanju naših usluga, servisa i proizvoda dakle tu se nije štedjelo. Međutim i tu se određene stvari dogodile u smislu da se ne ide u investiranje nečega što nema pokriće u prihodima, odnosno što nema pokriće u poslovnom rješenju koje traži naši klijenti. U kratkim crtama bilo bi to. I samo mi dozvolite još da se jednom rečenicom nadovežem za prošlu godinu '11. ovaj pozitivni trend poslovanja je nastavljen. Tako da prema preliminarnim rezultatima koje sam dobio prije nekoliko dana FINA bi u prošloj godini 2011. godini trebala ostvariti 78 milijuna 530 tisuća kuna dobiti što je za milijun i 300 tisuća kuna više nego je bilo u 2010. godini. … [[Govornik se ne razumije.]] dalje jer ta tranzicijska strategija ne odnosi se samo na konsolidaciju, na smanjenje troškova, na racionalno ponašanje nego odnosi se i na pronalaženju novih prihoda, dakle na putu jesmo, a to će biti u izvješću za prošlu godinu da će FINA … neke nove proizvode, nove servise, nove usluge. Ali o tom za godinu dana, odnosno prije je bilo rečeno da puno prije bi trebalo godišnje izvješće biti iako smo ga mi, odnosno Nadzorni odbor FINA-e je ovo izvješće proslijedio prema Vladi u 6 mjesecu prošle godine. Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zahvaljujem na pozornosti.
Hvala. Da li se želi predsjednik odbora? Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine Regvar, kolegice i kolege. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora raspravio je na 2. sjednici 24. siječnja Godišnji izvještaj o poslovanju Financijske agencije koje je predsjedniku Hrvatskog sabora sukladno odredbi članka 21. Zakona o Financijskoj agenciji dostavio Nadzorni odbor FINA-e aktom od 15. lipnja 2011. godine. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora na temelju svoje nadležnosti iz članka 65. Poslovnika Hrvatskog sabora raspravljao je o predmetnom izvještaju kao matično radno tijelo. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora raspolagao je i pisanim mišljenjem Vlade RH koja nema primjedbi na ovogodišnji Izvještaj o poslovanju Financijske agencije u 2010. godini. Uvodno izlaganje predstavnika FINA-e smo čuli, a odbor je u raspravi istaknuo: da se FINA u 2010. godini uspjela stabilizirati u svom poslovanju te uz znatni broj manji broj radnika realizirat planirane projekte usmjerene pružanju što kvalitetnijih usluga svim zainteresiranim korisnicima. Upozoreno je da bi Godišnje izvješće o poslovanju FINA-e trebalo sadržavati više podataka o poslovanju poslovnih jedinica FINA-e te obrazloženje i analizu stanja i okolnosti u kojem su poslovale. Nakon provedene rasprave Odbor za financije i državni proračun odlučio je jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru sljedeći zaključak: prihvaća se Godišnje izvješće o poslovanju FINA-e za 2010. godinu.
Hvala. Prelazimo na raspravu po klubovima. Prvi se prijavio gospodin Grubišić, klub HDSSB-a. Ne vidim ga, gubi pravo na raspravu. Drugi se prijavio u ime Hrvatskih laburista zastupnik gospodin Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. U ove kasne sate razgovaramo o nečem što je zapravo tempe pasati, dobili smo Izvještaj za 2010. u 2012. Naravno da ćemo prihvatiti taj izvještaj, nemamo što drugo s njim napraviti, međutim to nije način kako bi trebalo funkcionirati u ovom Parlamentu. Mi bi taj izvještaj trebali dobiti dan, dva ili tjedan, dva nakon toga što ga FINA sačini, odnosno što čelni ljudi FINA-e dobiju sve podatke koji su relevantni za izradu ovakvih izvještaja. Ovo zaista nema nikakvog smisla. FINA je u toj godini ostvarila dobit od 77,3 milijuna kuna što je pohvalno i lijepo i veće je i od planiranog. Posebno je zgodno zato jer se primarnim poslom FINA-e dakle platnim prometom bave i druge institucije, bave i banke i svemu tome velim druge financijske institucije i unutar tog konkurentskog okružja FINA uspijeva preživjeti i uspijeva napraviti dobit. No, čuli smo već koji su načini kako se to do dobiti došlo. Jednim dijelom smanjenjem broja zaposlenosti, drugim dijelom preuzimanja nekih usluga koje se prije nisu radile pa eto očito se može. U FINA-i je zaposleno 2 976 ljudi. Jel to puno ili malo teško je procijeniti nekom tko nije baš uski stručnjak za to područje. Mogu povjerovati da je to optimalan broj. Ono što definitivno nije dobro da je 64% od tih ljudi sa srednjom stručnom spremom, a samo 20% sa visokom stručnom spremom. Jasno mi je da na ovakav prosjek plaća kakav smo čuli, a očito onda ni rukovodeća mjesta nisu jako puno bolje plaćena, ljudi sa visokom stručnom spremom teško dolaze pogotovo oni koji se snalaze u financijama, koji su stručnjaci u tom području, koji nešto znaju o tome. Naravno da će otići u bilo koju banku pa i u one lošije i imat će peterostruko ili desetorostruko više plaće. Ali, to je nešto o čemu bi ipak trebalo razmisliti. Ovo je agencija koja je zapravo jedina tvrtka te vrste koja je u vlasništvu države i preko koje država može ostvarivati određene svoje ciljeve, namjere, određene političke poteze ako je to potrebno i tome slično. Loše da je kvalifikacijska struktura tako loša. Ako je potrebno nešto napraviti mislim da je to prvi korak koji bi tvrtka trebala uložiti i sasvim sigurno ulaganje u ljude, je najbolje ulaganje. Ne bih uopće analizirao što piše unutra jer to je ionako prošlo već na to ne možemo ni na koji način utjecati, samo bih spomenuo dvije stvari koje su me i vizualno i u izvješću pogodile negativno. FINA je društveno osjetljiva tvrtka koja sponzorira puno toga, što sponzoriraju, nekakvi primjeri su unutra međutim FINA je tvrtka Agencija u državnom vlasništvu, je li zapravo korektno da tvrtka u državnom vlasništvu ističe kako je puno stvari sponzorirala. Treba pomoći treba pomoći kulturno umjetničkim drutšvima i znanstvenicima i umjetnicima i đacima i studentima i treba im država pomoći ali pitanje da li državna tvrtka treba bez znanja svog vlasnika pomagati na takav način i biti široki sponzor. Isto tako FINA je zdušno i opširno financirala sindikat što se isto vidi iz izvješća, postoji nešto što se zove FINA šport, dakle ljudi idu na športske igre, organizirano, tvrtka ide na sportske igre, tvrtka to organizira i plaća što je isto pohvalno, ljudi se trebaju baviti sportom i rekreacijom i radnici moraju biti zdravi i sve to skupa štima, samo je pitanje tko plaća. Na čiji račun to ide, mislim da u to u ovoj situaciji je konto svih ovih diskusija koje smo imali zadnjih 2, 3 dana u parlamentu i prošli tjedan i pretprošli tjedan mislim da to nije korektno i mislim da u najmanju ruku takve stvari ne bi trebalo isticati. Ako se i naprave, da se naprave u manjem obimu i da se ne ističu na ovakav način jer to jednostavno iskače iz konotacije svih razgovora koje smo vodili u zadnjih par dana. Ono čega nema unutra, što sam očekivao da će biti jeste priprema FINA-e za ovrhe nad gotovinom. Što je FINA u 2011. preuzela kao posao, kao zadaću i počela obavljati, postoji jedan mali pasus koji kaže pripremali smo se. U 2011. došlo je do tih ovrha i počelo se provoditi i počelo se provoditi na čudan način. Sjedalo se ljudima na kompletne račune, uključujući i dječje doplatke i socijalna primanja i sve skupa, sa obrazloženjem da FINA nije dovoljno ekipirana da ona vodi računa o provođenju tog Zakona, premda ne znam kako može državna tvrtka provoditi propis ne poštivajući Zakon, to mi je kontradikcija, ali eto događalo se tako. DA nije dovoljno ekipirana pa su se takve stvari događale. Onda su ljudima davali uputstva da moraju otvoriti posebne račune i tome slična da bi ta primanja na koje inače ne može biti ovrha bilo na posebnim računima, taj period prilagođavanja je tek trajao pola godine dok takvi slučajevi nisu postali rijetki, a u ovom Izvješću za 2010. ima 4 retka o pripremi za taj posao koji za Hrvatske građane u krizi bez posla, 300 i toliko tisuća nezaposlenih, 60% zaposlenih dobiva plaću ispod prosječne plaće i tome slično, važan posao. Očekivao sam da će to ovdje zauzeti, te pripreme da će zauzeti jedan lijepi veliki odlomak da bi vidjeli što je FINA sve napravila, pa i usprkos toga su se dogodile 2011. ove nedaće ljudima kojima su ovršili gotovinska sredstva. Možda je regulativa loša, možda. U tom slučaju je FINA trebala dati inicijativu da se regulativa promijeni. Da se promijeni regulativa na takav način da se propis može u potpunosti provesti te ljude ne dovesti u situaciju da jedanput im je sve živo blokirano i da zapravo ne mogu preživjeti. Ako je to, to smatram felerom uprave, ako je neekipiranost rezon, mogu reći da samo ovakav sastav stručni teško da može provesti takav nekakav korak a bez da bude popikivanja i stepenica koje nismo vidjeli. NO vidjet ćemo izvješće za 2011. godinu, nadam se uskoro, do kraja proljeća prije ovoga ljeta pa ćemo moći nešto usporediti. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HNS-a zastupnik Srđan Gjurković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine Regvar, kolegice i kolege. Dakle, FINA ima izvanredne resurse, znanja, tehnologije, tradiciju iako je dio poslovanja se mijenjao, odnosno dio ovlasti poslovanja mijenjao se tijekom vremena odnosno zakonskom regulativom, FINA ima izuzetnu poziciju kao Agencija, poziciju u platnom prometu i upravljanje novčanim sredstvima. Međutim, kroz ovo izvješće vidimo puno je upitnika u smislu imamo vizije, ali nemamo još definiranog statusa. Izvješće je kreirano moram reći u ime Kluba HNS-a nalik jednom promotivnom materijalu za postojeće potencijalne klijente, za nepotrebnim frazama, a ne kao ipak ozbiljan dokument koji daje opširan prikaz s financijskim pokazateljima jedne financijske agencije. Šture osnovne brojke, nema tabelarnih prikaza, kao na primjer broja zaposlenih s prosječnim ostvarenim redovnim prihodima po zaposlenim, nedostaju pokazatelji poslovanja po sektorima, poslovnih centara, analitika unutar sektora sa prihodima i rashodima, kako bi bilo jasno i usporedivo u kojim segmentima FINA napreduje ili stagnira. Čak se u izvješću navodi da je uspostavljanje sustava praćenja ključnih pokazatelja uspješnosti i komparativne usporedbe poslovnice samo je ostalo očigledno skriveno u odnosu na izvješće ovo prema Hrvatskom saboru. Nema niti komparativnih podataka upravljanja imovinom, a znamo da imovina jedan od velikih segmenata kojim upravlja FINA. Ali se zato ističe kako je FINA evo već smo čuli socijalno osjetljiva tvrtka uz osebujan prikaz uloge u široj društvenoj zajednici, te da ima trošak od 4 tisuće 600 kuna za doniranje rashodovne opreme. I kao što je već rečeno čak se i sindikatu pomaže, suzdržat ću se od komentara, ali sreća da je samo jedan te se navodi kako je za donacije izdvojeno milijun 770 tisuća kuna, pa bi bilo dobro znati kako, kome, po kojim kriterijima kada se već hvali FINA svojom ulogom u društvu. Izvještaj koji smo u ovom Visokom domu dobili odnosno neki izvještaj recimo HNB-a imaju jedan aspekt izvješća Zavoda za statistiku, ali to nije loše jer se u tom segmentu može dobiti jedna sveobuhvatna analiza i pregled. Ali moram ponoviti u ime kluba ovo prije liči na jednu brošuru za klijente. I to nije definitivno dokument koji je potreban koji je pregledan i koji je ozbiljan i koji se očekuje od jedne državne agencije. Npr. da ne bude samo općenito, u tekstu se navodi kao najvažniji poslovni događaj u 2010. godini suradnja sa Credifexom ali i financijski efekti i analiza kada se već radi o najvažnijim događajima apsolutno izostaje. Znači izvješće se proteže cijeloj da tako kažem priči okrenutosti tržištu i klijentima i već je govoreno, navođeno o provedbi Zakona o ovrsi na novčanim sredstvima koja je startala u poslovanju FINA-e od siječnja 2011. godine. I ne možemo se ne dotaknuti toga segmenta neovisno što je izvješće za 2010. jer jedan konkretan primjer, zašto FINA ako je već okrenuta tržištu i klijentima kako vi to kažete, svoj dio posla zaključuje u 13 sati, dok banke svoje naloge puštaju do 15. Klijent koji nije osigurao sredstva za ovrhu do 13 sati ne može se odblokirati iako ima sredstva dobije ih između 13 i 15 sati na banci i piše mu se dan blokade. To mu ugrožava poslovanje jer se ne može javiti na javni natječaj. Ne znam zašto okrenutost klijentima da se radno vrijeme prilagodi i osigura klijentima da mogu normalno funkcionirati. O naknadama i visini naknada raspravljat ćemo u izvješću o 2011. godini. A kako vi kažete da FINA treba biti partner državi, FINA je u vlasništvu država, a vi morate biti partner gospodarstvu. I na kraju s obzirom da je riječ o 2010. godini da je uspješno ostvarena poslovna godina, zaključena složena situacija sa viškom radnika, klub HNS-a će dati glas za izvješće uz napomenu da ako se ne ispravi način izvješćivanja ne uvede temeljna analitika financijskog poslovanja u izvješća za 2011. godinu, nećemo to podržati. Hvala.
Hvala. U ime kluba HDZ-a zastupnica Martina Dalić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine REgvar, ravnatelju FINA-e. Dijelom je najvažniji komentari na ovo izvješće su rečeni. 2010. je bila davno. Mislim da je ovo izvješće bilo na određeni način uvršteno u dnevni red prethodnog saziva, da se je i bivša Vlada očitovala pozitivno o njemu i sadašnja Vlada se očitovala pozitivno njemu tako da bih rekla kako će klub HDZ-a podržati ovo izvješće. Međutim iskoristila bih ovu priliku i ukazala vam da je zasigurno izvješće za Sabor potrebno pripremiti na kvalitetniji način počevši od ovih sitnih slova koje jedva i ja vidim pa do svega onoga što bi izvješće trebalo sadržavati kako bi se moglo na pravilan način spoznati što je to FINA i čime se bavi i koji su njezini rezultati, jer mislim da je ovo izvješće jedinstvena prilika da se o nekim aspektima i rada pojedinih ministarstava Sabor upozna. Stoga očekujem da će izvješće za 2011. godinu u ovome dijelu sadržaja biti puno kvalitetnije nego što je ovo koje se sada nalazi pred nama. Hvala lijepa.
Hvala. Završili smo sa raspravom po klubovima. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine ravnatelju. Ja ću se osvrnuti samo na jedan aspekt u djelovanju FINA-e i to onda kada je dobila ovlast da vrši ovrhu nad novčanim potraživanjima građana ali jednako tako i svih pravnih osoba. Mogu reći da unatoč Zakonu o ovrsi koji izrijekom govori o tome kako se ne mogu plijeniti određena davanja prije svega primanja ne mogu se plijeniti iznosi veći na računu od dvije trećine plaće, mirovine ili drugih primanja, da jedna trećina uvijek građaninu mora ostati za njegov život. Jednako tako da se ne mogu plijeniti alimentacije, da se ne mogu plijeniti ni sva ona socijalna davanja. Međutim, građani su bili osupnuti, tražili su uzroke blokade njihovih računa, a onda su tek počele njihove muke. Uopće za samo saznanje o tome morali su plaćati za njih s malom mirovinom, malim plaćama velike iznose, da bi uopće doznali koja je pravna osnova blokade računa. O tome ćemo morati ozbiljno ovdje mi svi skupa razmisliti i ja mislim da ćemo se oko toga složiti da jedna državna agencija ne može to naplaćivati. Ako je to bilo besplatno i besplatna usluga za građanina kada je takve ovrhe vršio sud onda u svakom slučaju ne može to činiti jedna državna agencija. Ona se ponašala zaista kao da je privatna agencija, da je zanima profit na svaku svoju uslugu, a to su sve plaćali građani. Nakon tog, prije nego što je zakon izmijenjen dakle FINA je, a sve je to Vlada promatrala gluha, nijema i slijepa bez da je djelovala, bila je pozvana da djeluje, nije djelovala nego je dapače tolerirala da se donese pravilnik koji je u to vrijeme bio i protivan zakonu. Ono što posebno zabrinjava dakle kada su takva ponašanja od jedne državne agencije dakle bila moguća, e onda su se javili i oni jer je to bila poruka koju oni koji vole inače loviti u mutnom itekako iskoristili, a onda su nahrupili oni kojima nikada nije dosta i kojima država nikad nije stala na rep, a nadam se da hoće i to našim zajedničkim snagama u korist građana, da ih se ne može guliti preko svake mjere. Naime što se događalo, da različite multinacionalne kompanije koje gotovo kao da monopolistički nastupaju u Hrvatskoj jer se međusobno dogovaraju pa onda možemo zaista kazati da imaju monopol iako ih ima više, više davatelja jedne te iste usluge, naplaćivali su zastarjela potraživanja i naplaćivali su potraživanja koja su već naplaćena. Da li je itko ikada od tih odgovarao po Kaznenom zakonu za protupravnu naplatu ili pokušaj te protupravne naplate? Nitko. Eventualno ako bi koji građanin savjestan našao kući među svojim papirima koji mu je eto takva kompanija, takva tvrtka htjela ponovno naplatiti i imao takav dokaz to bi ga eventualno spasilo od takvog jednog potraživanja koje je itekako bilo naraslo do neslućenih razmjera zbog kamata. Mogu reći da su mnogi, potresna su pisma ne što samo ja dobivam, svi ste vi dobivali takva pisma od naših građana, emisije koje su govorile o tome jer naši mediji su puno govorili o tome, da nisu tadašnju Vladu ali jednako tako ni samu FINA-u zabrinuli. Što to građani ustvari hoće i kakva su to njihova očekivanja? Naime, nitko ne spori to da se dug mora platiti ali postupati dakle na takav način, protivno prije svega i duhu samog zakona, a i pojedinim njegovim izričitim normama, propisima mislim da je nedopustivo. Mnogi su ljudi podigli, evo i jutros jedna gospođa piše kako je podigla kredit da bi mogla otplaćivati, jer je ostala bez posla, muž bolestan, dakle jedne standardne situacije jer kad građanina zadesi jedna nevolja počesto ona nije jedina. Dakle gdje su joj i tu jednu invalidninu plijenili. Ljudi su se zaduživali da bi mogli dok ne riješe tu jednu situaciju posuđivali od prijatelja, od susjeda, sve je to trebalo i vratiti. Ali posebno, dakle objašnjenje FINA-e je tada bilo neka građanin, kao što i zakon predviđa kažu, to je bilo u kasnijim izmjenama, osnuju svoje posebne račune. A zašto maltretirati građane molim vas lijepo kad FINA ima pregled svih transakcija svih fizičkih i pravnih osoba. Pa nismo valjda, imate pregled svih transakcija, imate ali to se njima neda činiti jer najlakše je građaninu blokirati račun. A ja vas pitam koliko ste velikim tvrtkama blokirali račune da bi se isplatile plaće radnicima. Do toga još niste došli ali dobro, sad je ionako o svemu tome i suvišno pričati. Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeći za raspravu zastupnik Peđa Grbin, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, poštovani gospodine Regvar. U svojem izlaganju pokušati ću ukazati na određene manjkavosti koje sam uočio u ovom izvještaju, odnosno u podacima koje smo dobili u Izvještaju o radu FINA-e za 2010. godinu. Neću ponavljati ono što su kolege rekle o problemu da mi sada u 2012.godini raspravljamo ali dobro, što je tu je. Pročitao sam izvješće i stvarno evo kao što je i kolega Gjurković govorio, ono je na razini jedne promotivne brošure gdje se javnost upoznaje sa radom Financijske agencije, sa time što je u radu bilo dobro i ja tu nemam primjedbi stvarno. Podržavam vaš rad u tom dijelu, drago mi je da ste se uključili u društveno korisne aktivnosti, drago mi je da je u FINA-i povećan broj prodajnih mjesta za elektronsku naplatu cestarina za autocestu Rijeka-Zagreb,stvarno pohvalno. Međutim, u vašem izvještaju samo paušalno smo upoznati da su ostali troškovi poslovanja agencije iznosili više od 43 milijuna kuna. U izvještaju nema podataka o tome koji su to ostali troškovi poslovanja. Obaviješteni smo da su izvanredni rashodi iznosili više od 40 milijuna kuna, a nismo detaljno upoznati sa time koji su to rashodi, zbog čega su nastali i slično, zbog čega ti rashodi premašuju plan, zbog čega su oni više nego dvostruko veći nego u 2009. godini. Upoznati smo s time da su troškovi usluga iznosili više od 173 milijuna kuna, međutim ne znamo o kojim se uslugama radi, tko je pružio te usluge, na koji su način nabavljene. Kao što su kolege prije mene govorili, izmjenama Ovršnog zakona Financijska agencija je postala jedna od stožernih institucija hrvatskog društva. Prema podacima koje sam dobio od ministra pravosuđa preko Financijske agencije u 2011. godini ako se ne varam naplaćeno je 17 milijardi kuna, možda čak i više. Ako griješim molim vas ispravite me. Znači radi se o jednoj od institucija koje su danas za rad i djelovanje Republike Hrvatske nevjerojatno važne. Stoga smatram, a i moji kolege će se s time složiti, da imamo pravo znati na koji se način troši novac Financijske agencije. Paušalno navođenje da je potrošeno 40 milijuna kuna za izvanredne rashode, 43 milijuna kuna za ostale troškove, odnosno 173 milijuna kuna za troškove usluga nije dovoljno. Naime, kad od rashoda FINA-e odvojimo troškove za zaposlene, kada odvojimo amortizaciju rashodi iznose cca 310 milijuna kuna. Od toga je samo paušalno navedeno na koji način je potrošeno 256 milijuna kuna. Dakle od 310 milijuna kuna mi imamo podatke za nekakvih 55 milijuna kuna i to paušalno ali donekle se uspije pročitati o čemu se radi. Ja ovim ne impliciram da je novac trošen krivo, ja ne govorim da ste vi radili nešto loše, međutim smatram da je u tom dijelu izvješće manjkavo i da ga morate nadopuniti. Kao što rekoh, nakon godinu i nešto raspravljamo o 2010. godini, uskoro se nadam dobit ćemo izvješće o 2011. godini i molim vas da to izvješće nadopunite ovim podacima, a ukoliko ih imate, a vjerujem da imate podatke o tome, da ovaj Dom sad obavijestite o tome na što se trošio novac. Nadalje, zanima me na koji je način provedena vanjska neovisna revizija poslovanja FINA-e i koji su nalazi te revizije. Ukoliko nije molim vas da me i o tome obavijestite. I konačno, pošto su kolege govorili o problemima provođenja ovrhe na novčanim sredstvima ovršenika, neću o tome duljiti. Međutim, zamolit ću vas kao što su i kolege to prije mene činili da se takva ovrha provodi na način koji je ipak najmanje otegotan za one koji su na žalost dovedeni u situaciju ili su se sami doveli u situaciju da ne mogu plaćati svoje obveze i da zbog toga se nad njima mora provesti prisilna naplata. Evo poštovani gospodine Regvar molio bih vas da mi date odgovore i molio bih vas da u buduće Izvještaj o radu Financijske agencije budu nadopunjeni i ovim podacima koje sam naveo. Hvala vam lijepa.
Hvala. Za pojedinačnu raspravu zastupnik gospodin Zdravko Ronko. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine Regvar. Evo nije dobro kada izvješća dolaze ovako kasno na raspravu, osobito kad je netko u tranziciji. Evo u takvim situacijama bude i grešaka. Može se možda pronaći nešto i bolje i kvalitetnije rješenje i kvalitetniji prijedlozi, a oni evo kasne. Dobar dio su moji prethodnici rekli, pa ću ja dakle skratiti ono o čemu sam htio govoriti, a ono što u principu nije bilo dobro. To ste i sami vidjeli iz prethodnog izlaganja. Ja ću pokušati iskoristiti ovo kao jednu poveznicu sa nenaplativosti državnih prihoda. Vi jako dobro znate da imamo FINA-u, pa imamo malo REGOS-a, pa imamo malo Porezne uprave, pa onda poslovnih banaka, pa malo nosimo obrasce, malo nosimo naloge, obećajemo jer nas nitko ne obvezuje, obećajemo da ćemo to platiti pa propustimo rok jedan, drugi, treći, pa se onda nagomila tako da ni pravna osoba ili fizička osoba više ne može izmiriti svoje obvezem, a država ima samo velika potraživanja. Naime, FINA ima izuzetne resurse, a onaj jedan po meni najvažniji je sigurno baza. I imate takvu bazu da bi se trebalo kad je već prilika kad slažemo nekakve kockice da se poslože kockice na taj način da se FINA-i da daleko veći značaj nego do sada i da se FINA-i na kraju krajeva donose na kraju nalozi nakon naravno kontrole i da ta uplata bude daleko, daleko kvalitetnija. I mislim da to treba iskoristiti. To se ne bi smjelo zaboraviti ili baciti negdje u stranu. Također tu je i informatička oprema i ja očekujem da će Vlada Republike Hrvatske upravo zbog ovakvih problema sa naplatom morati nešto poduzeti i dakle vama dati daleko veći značaj. Evo neću govoriti ovo što su moji prethodnici do sada govoriti, ali bih skrenuo pozornost na jedan momenat. Tamo u izvješću možete vidjeti da građevinski objekti nose negdje po knjigovodstvenoj vrijednosti oko svojih cirka 800, nešto malo ispod 800 milijuna kuna. Kada bi ih išli revalorizirati mislim da bi ih mogli pomnožiti i da bi to bilo sigurno milijardu i pol vrijednost objekata koje FINA ima. Jer barem u gradovima koje ja znam su na najboljim lokacijama, na najboljim mjestima. I to je jedan izuzetan resurs koji se po meni dovoljno ne koristi. Jer sad kad smo smanjili ili kad ste smanjili za ovaj broj od 1396 kako piše na stranici 11 iako taj podatak nije točan jer FINA je dobila prinovu. Dobila je FINA gotovinski servisi sa 499 zaposlenika na 31.12.2010. Ali dobro. Kad ste već smanjili za taj broj ostao je taj resurs građevinski objekti neiskorišten. Danas ja mogu govoriti za FINA-u u Požegi pola prostora a to je najatraktivnija lokacija. Pola prostora je neiskorišteno. Kancelarije zjape prazne, a ono što nije dobro nije dobro što ta imovina nije stavljena u funkciju, pa ću vam ja primjera radi reći da Državni inspektorat, da Državna revizija, da nekakve naše agencije su dan danas u privatnim iznajmljenim objektima sa visokim cijenama po kvadratu koji plaćaju a da državna imovina ostaje neiskorištena. Pa evo u tom pravcu mislim da bi trebalo poduzeti, dakle ne samo FINA nego kompletno Vlada mora poduzeti da svoje dakle isturene jedinice stavlja u prostore u kojima imamo mjesta, a ne da zlorabimo ja ću reći i da zlorabimo ono što ne bismo smjeli raditi ili činiti. Evo ja ne bih više zamarao i kasno je, ali sam kažem htio ovo iskoristiti u ovom pravcu da pokušamo ispraviti hajde krivu Drinu. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin Regvar u ime predlagatelja. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja ne bih od početka ni od kraja nego od jedne generalne ocjene koju ste vi svi koji ste sudjelovali u raspravi u pravu. Ovo Izvješće je sintetičko izvješće. Do sad je bila praksa da u ovakvoj formi to smo i naslijedili da ide prema Vladi. Inače, to izvješće koje smo, koje isporučeno Nadzornome odboru ono je desetak puta, po stranicama količinski veće sa svim analizama, sasvim razrađen, dakle kompletnom analitikom. Ali je jednostavno preuzeta ta praksa i ja ne mogu preuzeti ovu obavezu da će sljedeće Izvješće biti potkrijepljeno. Ali gospodinu će biti pismeno odgovoreno na vaša pitanja i sigurno s punom odgovornošću kažem da svaki iskazani podatak se može dokumentirati i sigurno onda bi bilo i lakše rasprava i bolje razumijevanje nekih stvari. Ali sad bih ipak krenuo od početka. Donacije, sindikat, sponzorstva odnosno kadrovska struktura. To je 2010. U međuvremenu je zaposleno cirka sedamdesetak putem javnog natječaja pripravnika svih profila sa naglaskom na informatičarima FER-ovaca, FOJ-evaca. Dakle, danas je već KV struktura nešto drugačija nego je bila 31.12.2010. Svjesni da bez svježe krvi teško će ići ono sve što je zacrtano u hajmo reći srednjoročnim planovima. Osim toga, mi smo i dosta izgubili kompetentnih ljudi u programu zbrinjavanja, jer to je otišlo koji su imali uvjete bez obzira na godine, na prijevremenu mirovinu. Ali nam je dosta kompetentnih ljudi otišlo. I to je neminovno i to se kroz cijelu 2011. godinu pokušava uloviti korak. I kvalifikacijska struktura je ne da se radikalno poboljšala, ali ide i tijekom ove godine u planu je, poslovni plan još nije donesen čekamo da nadzorni odbor sazove sjednicu. Draft je na nadzornome odboru, da se donese poslovni plan iz kojega je vidljivo da se maksimalno ide i u edukaciju postojećih, ne štedi se na ni postdiplomskima, ne štedi se na stvarno stručnom usavršavanju, ne na shoping putovanjima nego stručnom usavršavanju. Da li se radi o Americi ili EU bilo gdje, da se steknu dodatna znanja, dodatne kompetencije. Ali se ide dobrim putem. Sponzorstva, tih milijun 770 tisuća kuna za svaku lipu ima u toj analitici obrazloženje i prvenstveno tu su kulturna, dakle kultura, amaterski sport niti jedan jedini profesionalni klub iz bilo koje vrste sporta nije dobio sponzorstvo. Tu su, čak ima i socijalnih slučajeva gdje se interveniralo od kad je požar i slično. Tako da mislim da su čak i jako, jako skromna sredstva u odnosu na zahtjeve. Ima zahtjeva, zahtjeva ima svakakvih, dakle kulturne manifestacije, socijalni slučajevi i amaterski sport. Sindikat – sindikat ima svoju zakladu i to nije za rad sindikata. Sindikalni povjerenici koji jesu u FINA-i oni imaju po Kolektivnom ugovoru imaju svoja primanja, oni primaju plaću i refundaciju troškova putnih itd. Ali to nije za njihovu redovnu djelatnost nego za zakladu iz koje oni onda interveniraju za određene socijalne slučajeve i slično. 200 tisuća kuna mislim da nije pretjerano. Bilo je zahtjeva i veće, ali sukladno i mogućnostima i situaciji itd., to je dato sindikatu. Bilo je dosta diskusija je bilo, ali onda sam se trebao više referirati na 2011. vezano za taj Zakon o provedbi ovrha nad novčanim sredstvima. FINA ima tu značajnu ulogu, na njezinoj infrastrukturi, na njezinoj aplikaciji se to sve radi. FINA ima, istina je, sve račune, jedinstveni registar računa. Dakle, od sviju nas bez obzira na kojoj banci imamo, od svih poslovnih subjekata, od svih udruga. Dakle, svi koji nešto rade koji imaju, raspolažu novcem pa ga troše ili plaćaju račune sve te račune imamo mi. Ali, FINA ne vrši bukvalno blokadu, FINA samo dobiva osnovu za blokadu, sudska rješenja, ovjerene zadužnice, rješenja tijela državne uprave od Porezne uprave, carine i da ne nabrajam sad koja jesu. I mi dobivamo obavijest da netko mora podmiriti zaostalu obavezu, ali nemamo uvid, mi imamo broj računa, ali nemamo uvid u stanje računa. Onda obavještavamo banku i onda banka skida sredstva. Na vašu ovu primjedbu vezano za izuzeta sredstva – istina je, normativno to nije bilo podzakonski akt jer nisu to pratili da se to detaljnije razradi i da se da do znanja svima koji se nađu u toj situaciji da su blokirani, ali sukladno zakonskim propisima ne jednim, ima tu ne znam desetak ima izuzetih primanja, da ih sad ne nabrajam. I treba, u zakonu stoji, ali u provedbenom aktu ne stoji na koji način se trebalo postupati. Evo sad mislim da smo došli i nakon naše medijske kampanje da tako nazovem i kroz informacije koje dajemo i kroz lekcije ih dajemo na svakom našem 197 lokacija diljem Hrvatske mora se otvoriti posebni račun za takva sredstva. Mi ga automatski ne možemo otvarati nego ga mora otvoriti taj koji prima ta izuzeta sredstva. Naknade – istina je, to naknadu za naš dio posla koji mi obavljamo regulira Pravilnik o naknadama za izvršen posao. Mi uzimamo sukladno tom pravilniku, cjeniku ili pravilniku, kod svake naše radnje uzimamo ukupan taj predviđeni iznos za određenu radnju koju odradimo vezano za ovrhu. Ali to nije ukupno naša naknada, mislim da je omjer 60% FINA 40% banka. Nije FINA određivala to, ali FINA ima trošak, FINA mora angažirati svoje tehničke resurse, FINA angažira posebno ljudske resurse na početku kad aplikacija nije bila dorađena još mi smo u jednom trenutku drugi, treći, četvrti, peti mjesec ove godine imali angažirano tisuću ljudi koji su i prekovremeno radili itd., i petkom i svetkom kako se kaže. Dakle to košta, ali to netko mora priznati jer nitko to ne bi mogao podnijeti na teret ostalog dijela poslovanja. Ima, istina je ima, ima još mi smo dali nekoliko sugestija kao ti koji svakodnevno nailazimo na probleme itd. Dali smo sugestije da se intervenira i u sam zakon, a i u same provedbene propise. Dakle, podzakonske akte da se taj sustav prisilne naplate poboljša. Ali nepobitna je činjenica da je taj, uvođenje ovoga stvarno dovelo do discipline, zaštite vjerovnika, boljeg odnosa između vjerovnika i dužnika, sređivanja stanja na financijskom tržištu i pravnu sigurnost ono gdje se očekuje da se određenim zakonskim rješenjima dođe do toga. Struka, ne samo ja nego oni koji su dulje i bolje poznaju sve reforme koje su ugrađene, a u kojima je participirala FINA da je to najveći projekt ajmo ga tako reći, sad je nešto znači u produkciji iza REGOS-a u smislu reformi ukupnog društvenih zbivanja. Istina je nema u RH niti jedne agencije, tvrtke koja ima bolju infrastrukturu s obzirom na povezanost koja ima bolje registre od … Znate i sami da imamo 10-ak registara, da ih sad ne nabrajam. Mogućnost da i ostale registre, ali tu treba onda šira koordinirana akcija da se to poveže s ostalim institucijama pa bi onda bilo brzo riješeno i kontrola naplate doprinosa, kontrola naplate trošarina i svega ostaloga. Ima mogućnosti ali onda da sam o tome govorio trebao bih više govorit o 11. godini, a to će se vidjeti o efektima nekim u 11. godini. Evo gotov je registar zadnji registar kojega smo mi odradili je registar javnih i državnih službenika koji je prvi korak jednom značajnom projektu a to je centralni obračun plaća i upravljanja ljudskim resursima, ja se nadam osobno da će do kraja godine biti i taj projekt ostvaren. Vlasnik u FINI ima veliko bogatstvo, rekao sam prekjučer na Odboru za financije i proračun da ta naša mreže ne sama po sebi zbog lokacija to je jedna vrijednost, jer Eruopa kada ima nešto slično kao što imamo mi ona od te svoje agencije stvara jedinstvene točke kontakata. Mi kroz neke svoje servise i usluge imamo ali ima još toliko rezervi da bi se moglo bolje iskoristiti ljudski resursi, dakle informatički resursi u bazi podataka koje imamo ali previše bih vas opterećivao kada bih o detaljima pričao. Gospodin uvaženi zastupnik Ronko veli nekretnine, odnosno objekt. Mislim da bi tržišna vrijednost bez obzira na krizu koja te pa samim time i na tržištu nekretnina barem 2,5 puta bilo 740 milijuna koliko je knjigovodstvena vrijednost građevinskih objekata da bi bila veća. Ali o tom dijelu je i 10. a i posebno prošle godine maksimalno odrađeno od strane FINA-e. Nismo tražili nikakav elaborat, nikakvu ekspertizu od stranih, vanjskih i domaćih konzultantskih tvrtki nego smo počeli upravljati nekretninama na adekvatan način. Prvo je javnim natječajem što smo obvezni raspisati, gdje god smo imali interesa smo doveli korisnike prostore. Radi se prvenstveno o 99,9% slučajeva radi se o tijelima državne uprave ili lokalne tijelima lokalne samouprave ili regionalne samouprave. Fali se, ispričavam se, u … smo bili sa Agencijom za plaćanje u poljoprivredi, vi to bolje znate, pratili jeste tu harmonizaciju našeg zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije ona je jedna od uvjeta bila za zatvaranje poglavlja u poljoprivredi. MI smo sa njima imali dogovoreno da sa svim županijskim centrima gdje imamo, osim u Osijeku nismo imali, u Gospiću nismo imali ni u Bjelovaru, radi se o 6800 kvadrata dogovorenih, izmjerenih ali do potpisa ugovora nije došlo. S druge strane smo imali kandidate i tu je FINA izgubila 300 tisuća eura da nije do toga došlo. A to je uvjet jer sigurnosni uvjeti koje mi imamo, video nadzora, zaštite što Europa traži da ima ta agencija, nema nitko bolje, ali do toga nije došlo, jedino problem je u manjim sredinama, poslovnicama gdje imate napretek, nekretnina veliko je tu, ne možemo preko noći pogotovo u ovim trenutcima da sve, baš sve poslovne prostore kvalitetne prostore, elitne lokacije da ih ne možemo iznajmiti. Nismo bez veze mi iselili iz grada kao središnjica sa svim tim sektorima na Vrtni put iza VIP-a a oslobodili smo Vukovarsku i oslobodili smo Koturašku ali smo uveli državna poduzeća, tijela državne uprave, zavod za zapošljavanje i sve ostalo. Neto efekt samo na te dvije lokacije i popunjavanje ostalih u zagrebu samo na tim lokacijama je 10 milijuna kuna. DA ne bi ja sada u detalje, gospodin uvaženi zastupnik će dobiti pismeno, ima još tu sada pitanja, možda kada bih ja odgovarao sada ispalo bi obranački previše ali iza svakog ovog podatka … stoji argumentacija i za one osnovne troškove i za donacije i za sve, tako da tu ste svi u pravu, jednostavno preuzeta je praksa kako je bilo do sada, na nadzornom odboru svaki član nadzornog odbora dobije barem toliko materijala za svakog pojedinog stavku. Ne znam možda sam još nešto važno preskočio, mislim da sam barem u globalu odgovorio na najbitnija pitanja koja muku muče jer vas izvješća nije razvidno o čemu se radi, ali ponavljam FINA ima potencijala i ima resursa i samo za kraj a to opet se moram vratiti na 11. kada je započet projekt a biti će pušten i medijski popraćen barem do početka veljače mjeseca a to je da smo u međuvremenu u smislu edukacije vrhunski educirali 100 ljudi koji će biti na dispoziciji gospodarstvenicima, lokalnoj samoupravi, regionalnoj samoupravi, stanovništvu, koji su savladali potpuno metodologiju izrade poslovnih planova ili projekata temeljem kojih se mogu aplicirati za sredstva Europskih fondova. Ali upravo zbog velikog angažmana ljudi, ljudskog potencijala na tim ovrhama nismo ih mogli ranije staviti pred sve korisnike ali znači u veljači ide i taj dio, ali to će tek biti u izvješću za 11. godinu. Ispričavam se svima vama ako nisam odgovorio na sva pitanja, ako hoće netko još pismeno će još dobiti od Financijske agencije osim uvaženog gospodina zastupnika, odgovore u smislu pojašnjenja bilo koje stavke. Hvala.
Hvala lijepa zahvaljujem gospodinu Regvaru. Vjerujem da će uvažiti ove primjedbe zastupnika i da će podesiti metodologiju koja će biti prihvatljiva za ovaj Dom. Zaključujem raspravu. Nastavak sjednice je sutra u 9 i 30 sati, prva točka dnevnog reda je Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, vidimo se ujutro. Hvala vam lijepa i laku noć.
Godišnji izvještaj o poslovanju Financijske agencije. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sukladno prijedlogu Odbora za financije i državni proračun sljedeći zaključak: Prihvaća se Godišnji izvještaj o poslovanju Financijske agencije za 2010. godinu. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Hvala. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen većinom glasova sa 121 glasom za, 3 protiv i 2 suzdržana. Poštovane kolegice i kolege zastupnici, danas obilježavamo Međunarodni dan sjećanja na holokaust, na žrtve najstrašnijeg zločina u povijesti čovječanstva. Na današnji dan prije 67 godina oslobodilačke su trupe ušle u Auschwitz. Za preživjele u logoru bio je to kraj mučenja, poniženja, ubijanja i patnje. Za čovječanstvo bio je to tek početak suočavanja s neshvatljivim razmjerima krajnje nehumanosti i zla koje je osmislio ljudski um, a provele su ljudske ruke. Iako je bio tek jedan u nizu logora smrti, Auschwitz je danas sinonim za nacističke zločine i pokušaj istrjebljenja židovskog naroda, ali i drugih tzv. "nearijevskih rasa" na tlu Europe. Nacistička i fašistička ideologija su poražene, no milijuni ljudi koji su tijekom Drugog svjetskog rata sustavno ubijani u logorima nezacijeljena su rana europske povijesti. Gomile trupala koje su osloboditelji zatekli u Auschwitzu i slike izgladnjelih preživjelih logoraša ne mogu dočarati svu surovu brutalnost nacističke ideologije. Kakav je to osjećaj kada te pred tisućama drugih ljudi skinu do gola i svedu tek na serijski broj. Milijunima ljudi na ovaj je način smišljeno poništavan identitet, oduzeta im je nada, budućnost i na kraju im je bio oduzet život samo zato što je netko smatrao da su manje vrijedni. Sjećanjem na žrtve holokausta mi upozoravamo na užasavajuću nepravdu koja im je učinjena i iskazujemo naše najdublje poštovanje prema njihovom bezobzirno pogaženom ljudskom dostojanstvu. Žrtve holokausta nam pokazuju i koliko je kratak put od prijezira preko diskriminacije do mržnje i zločina. One su opomena i obveza svima nama, kao i budućim generacijama, da više nikada nitko ne bude proganjan zbog pripadnosti drugoj naciji, vjeri, zbog različitog političkog uvjerenja ili drugačije spolne orijentacije. Tim više što smo još uvijek suočeni s pojedinačnim pokušajima da se nacistički i fašistički zločini umanje ili čak posve negiraju. Upravo su svijest o strahotama Drugog svjetskog rata i osjećaju odgovornosti prema budućim generacijama ugrađeni u temelje današnje Europske unije. Prihvaćanjem članstva u Europskoj uniji još jednom smo potvrdili našu u Ustav ugrađenu privrženost antifašizmu, kao i želju za izgradnjom društva mira, slobode, demokracije, tolerancije i ravnopravnosti. Poštovane kolegice i kolege, Međunarodni dan sjećanja na holokaust u Hrvatskom saboru obilježavamo i izložbom plakata na temu holokausta 16 studenata dizajna čiji su radovi izabrani na međunarodnom natjecanju. Izložbu možete pogledati u foajeu ispred Male vijećnice, a ja vas pozivam da to svakako i učinite. Svi smo dužni čuvati sjećanje na žrtve i užase holokausta, na svima nama je odgovornost da se takvo zlo više nikada ne ponovi. Sada vas pozivam da minutom šutnje odamo počast svim žrtvama holokausta. - minuta šutnje – - Neka im je vječna hvala i slava im! – Zahvaljujem.