… [[Govornik je naknadno uključen, ne čuje se.]] o područjima i sjedištima sudova. Prema sada važećem Zakonu o područjima i sjedištima sudova u Republici Hrvatskoj ima 115 općinskih sudova od kojih 107 radi a za 8 sudova ministar pravosuđa nije donio odluku da su se stekli uvjeti za početak rada. Zakonom je ustanovljeno još i 21 županijski sud i 13 trgovačkih sudova. Ovako veliki broj općinskih sudova i njihova postojeća mreža pokazala se neučinkovitom i ona naravno nije ekonomična. Analize koje su provedene u okviru CARDS projekta 2002. godine podrška reformi hrvatskog pravosuđa u suradnji sa finskim twining partnerom i projekta CARDS 2003. godine nastavak podrške reformi hrvatskog pravosuđa u suradnji sa austrijskim partnerom pokazali su da se Republika Hrvatska ubraja među jednu od europskih država s najvećim brojem sudova, najvećim brojem sudaca i administrativnog osoblja ali s druge strane i s najvećim brojem sudskih zaostataka. Provedena analiza također je ukazala da se uzroci za neučinkovitost hrvatskog pravosuđa mogu naći upravo u sadašnjoj strukturi sudova. Naime, dok s jedne strane imamo sudove u velikim gradovima kao što su Zagreb, Split, Rijeka, Šibenik, Zadar, Osijek s velikim prilivom predmeta, s druge strane imamo puno sudova s malim priljevom predmeta, većim brojem sudaca u odnosu na priljev predmeta i upravo ta neravnomjernost u opterećenosti sudaca sudskim predmetima razlog je da unatoč velikog broja sudaca i velikog broja sudova imamo nažalost i veliki zaostatak u rješavanju predmeta. Zbog toga se pokazala nužnim potreba da se mreža općinskih sudova u Republici Hrvatskoj racionalizira. Kriteriji koji su uzeti u obzir za spajanje općinskih sudova su predmeti primljeni tijekom jedne kalendarske godine i potreban broj sudaca prema okvirnim mjerilima znači za najmanje pet sudaca, zatim broj stanovnika, udaljenost od najbližeg suda cirka pedesetak kilometara uz iznimke kao što su geografske specifičnosti sudova koji su na otocima. Isto tako, uzeti u obzir i dodatni kriteriji kao ukupan broj riješenih i neriješenih predmeta na sudu, broj riješenih predmeta po pojedinom sucu, procjena priliva predmeta, procjena rješavanja starih predmeta, omjer broja sudaca i drugih djelatnika na sudu u odnosu na priljev predmeta i utjecaj na ažurnost suda. Ciljevi koji se očekuju racionalizacijom mreže sudova u Republici Hrvatskoj su učinkovito, moderno i racionalno pravosuđe, ravnomjernije opterećenje sudaca i sudskog osoblja s predmetima, brže rješavanje zaostalih predmeta kao i donošenje sudskih odluka u razumnom roku. Isto tako, bolja organizacija rada, mogućnost specijalizacije sudaca, veća fleksibilnost u radu sudaca i sudskog osoblja i upravljanja sudom i ujednačena sudska praksa. Nakon spajanja sudova u njihovom sjedištu te kroz godine odlaska u mirovinu sudskog osoblja očekuje se i veća ekonomičnost sustava. Prema prijedlogu zakona prijedlog je da se spajaju sudovi kako su navedeni ovdje, ja ih neću sve ponavljati jer je dosta toga već i bilo u javnosti iznijeto. Racionalizacija mreže sudova je naravno višegodišnji proces i svugdje u svijetu gdje se to radilo to je trajalo određeni niz godina. Kod nas je predviđeno da će se provesti do 31. prosinca 2019. godine a ovisno o dinamici osiguravanja radnog prostora i tehničke opremljenosti sudova u njihovim sjedištima. Na tom planu i programu fizičkog spajanja itekako radimo i u prve dvije godine već ćemo jedan značajan broj sudova uspjeti spojiti. Stupanjem na snagu ovog zakona bilo bi 65 općinskih sudova time da bi sudovi nastavili raditi do njihovog spajanja u sjedištu sudova kao odjeli suda na koji se spajaju uz bolju mogućnost upravljanja takvim sudovima jer bi već sada bio jedan predsjednik suda, jedna zajednička pisarnica, jedno računovodstvo i već bi postojala mogućnost za specijalizaciju sudaca po pojedinim vrstama predmeta. Ovo je jedan nedvojbeno veliki projekt, ovo je jedno veliko preslagivanje unutar mreže općinskih sudova ali ono što je najbitnije smatramo da ćemo jednom boljom organizacijom drugačije i puno kvalitetnije rasporediti taj teret suđenja jer ovo što danas imamo imamo u velikim gradovima sudove koji su preopterećeni priljevom predmeta, u manjim gradovima imamo sudove koji žive puno komfornije gdje suci naprosto imaju vremena ako u jednom gradu sudac ima 150, 200 parničnih predmeta naravno da može svoju normu ispuniti. Međutim, ako kao u Zagrebu to ima između 700 i 800 e tada je teško tu normu ispuniti. Upravo ovakvom novom mrežom sudova doseći ćemo to da ćemo imati bolju i ravnomjerniju opterećenost tih sudaca i naravno omogućit ćemo sucima specijalizaciju. Specijalizacija je vrlo bitna jer danas u poplavi ovih novih propisa suditi i smetanje posjeda i naknadu štete, i kazneno i statusne stvari to je danas vrlo teško. Specijalizacijom ćemo imati suce koji će znači suditi samo u određenim segmentima prava a to znači imat ćemo i postupke koji će se brže voditi, imat ćemo i kvalitetnije presude koje neće doživljavati ukide na drugostupanjskom sudu, imat ćemo i ujednačeniju sudsku praksu i to su sve oni ciljevi zapravo koji se u reformi pravosuđa, za koje se i zalažemo. Hoću reći samo, ovo je doista veliki projekt. Mi smo obišli cijelu Hrvatsku, razgovarali samo sa predsjednicima sudova, sa gradonačelnicima, načelnicima, županima, uvažavali smo i sugestije, uvažavali smo i prijedloge i dosta smo u cijelom ovom projektu i mijenjali naše prijedloge. Ispričavam se, ovdje je došlo do jedne greške zapravo u tekstu. U obrazloženju zakona vidite da je naša namjera da spojimo Općinski sud Đurđevac na Općinski sud u Koprivnici ali u tekstu zakona je ostalo kao da taj sud opstaje. Naša je namjera doista da ga spojimo i ispričavam se, to ćemo za drugo čitanje u svakom slučaju popraviti. Hvala vam lijepo. Evo, očekujemo vaše prijedloge, jer zaista, ovo je jedan veliki projekt i možda bi doista, svi dolazimo iz određenih sredina, svi vidimo određenje argumente i nadamo se da ćemo poslije ove rasprave u ovom Domu možda vidjeti i još neke nove detalje pa se pripremiti za drugo čitanje. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Žele li odbori? Izvjestitelji, da. U ime Odbora za pravosuđe, predsjednik, gospodin Ivo Grbić, izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Odbor za pravosuđe Hrvatskoga sabora razmotrio je na trećoj sjednici održanoj 26. ožujka 2008. godine Prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudova koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 19. ožujka 2008. godine. Odbor je predmetni zakon raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 73. Poslovnika Hrvatskoga sabora u svojstvu matičnoga radnog tijela. Uvodno predstavnik predlagatelja istaknuo je da se ovim prijedlogom provodi spajanje sudova, od dosadašnjih 107. općinskih sudova, ustanovljuje se ukupno 65 općinskih sudova i određuje njihovo područje i sjedište. U raspravi su članovi odbora jednoglasno podržali Prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudova. Predlaže se nomotehničko uređenje članka 2. Prijedloga kojim se Općinski sud u Đurđevcu spaja na Općinski sud u Koprivnici. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe jednoglasno je sa 8 glasova ZA, odlučio predložiti Hrvatskom saboru sljedeće zaključke: 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudova. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznijeta u raspravi u prijedlogu zakona uputiti će se predlagatelju radi izrade konačnog prijedloga zakona. Hvala.
Žele li predstavnici drugih odbora? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba HNS-a, gospodin zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Hrvatska se ubraja među europske države sa najvećim brojem sudova, sudaca i administrativnog osoblja u sudovima ali i najvećim brojem ne riješenih sudskih predmeta. Hrvatska mreža sudova sastoji se od 217 prvostupanjskih sudova, od kojih 110 prekršajnih sudova, 107 općinskih sudova i 13 trgovačkih sudova, tu je još 21 županijski sud, Visoki prekršajni sud, Visoki trgovački sud, Upravni i Vrhovni sud. Dakle, imamo sudove, imamo suce, imamo administratore, kažu puno sudaca, sudova i administratora, a spori smo i neefikasni. U pravilu, u prosjeku, naravno, iako ima mnogo časnih, poželjnih izuzetaka, posebno u lokalnim sudovima u koje spadaju i moji 6 iz Krapinsko-zagorske županije koji su efikasni, koji nemaju zaostataka. Ali ima previše onih koji ne rade dobro i koji su stvorili sliku sporosti i neefikasnosti. U čemu je problem? Kako riješiti krizu hrvatskog pravosuđa evidentnu u sporom i neefikasnom rješavanju sudskih slučajeva. Ne sumnjamo da imamo kvalitetne kadrove, suca i administratore. Oni sigurno nemaju optimalne, prostorne i tehničke uvjete za rad, ali vjerujemo da imamo dovoljno dobre da i to ne bude kočnica njihovog predanog rada. Očito je kriv sustav, organizacija koja nije dala odgovore na bolesti pravosudnog sustava. To očito znamo svi i vlast i oporba i javnost koja nas je birala i djelatnici u pravosuđu. Znamo to već dugo i predugo. Dijagnozu imamo, ali bolest nismo liječili pa je ona sada već kronična. A kronična bolest znamo da zahtijeva žešću, skuplju i bolniju terapiju. Nije nažalost prvi, a ne vjerujemo ni zadnji puta da počinjemo reagirati tek kada voda dođe do grla, tek kada smo počeli donositi zakone sa oznakom P.Z.E., dakle, zakone prilagodbe Europskoj uniji. Iako nećemo čuti od čelnika Ministarstva pravosuđa, niti pročitati na njihovim internetskim stranicama da nešto mijenjamo zbog zahtjeva Europske unije. Njihovo tumačenje je da to činimo zbog nas samih. Citiram: "Da hrvatski građani imaju na raspolaganju učinkovito i efikasno pravosuđe, kako bi ojačali pravnu sigurnost koja neposredno utječe na ekonomsku, socijalnu i radnu sigurnost građana.". Ali, pustimo sada ova ili ona objašnjenja zašto reformiramo pravosuđe. Kreće se, budimo zadovoljni što se napokon krenulo. Za nas u Hrvatskoj narodnoj stranci pitanje je samo da li smo dobro krenuli, da li smo našli lijekove za bolesti pravosudnog sustava, pogađamo li u sridu, ili promašujemo pa će kao i na Alci u Sinju iza uništa ostati samo bučan zvuk, tutanj i kovitlac prašine. I još puno, puno više nezadovoljnih i ogorčenih građana koji žele samo jeftinu, brzu i učinkovitu pravdu, bijesnih na sudsvo, Vladu ali i sve nas, bez obzira koliko mi više ili manje bili umočeni u to. Proces reforme pravosuđa osmišljavan je očito u sinergiji domaće i vanjske pameti, ne znamo u kojim omjerima, ne znamo ni sve poteze koje će se vuči ali neke ipak doznajemo. No ti potezi, realizacija mjera radne skupine Ministarstva pravosuđa i europskih partnera, to su prvenstveno promjena, načina, izbora predsjednika sudova, besplatna pravna pomoć, ukidanje sudova neće riješiti krizu hrvatskog pravosuđa. Ako će suci, a ne ministri pravosuđa postavljati predsjednike sudova, to nije nikakva garancija da će biti izabrani ljudi koji će ukloniti eventualno nesposobne ljude iz sudačke organizacije i koji će promijeniti organizaciju rada tako da rezultira ažurnim rješavanjem predmeta. Besplatna pravna pomoć opet neće dovesti do brzog i kvalitetnog rješavanja predmeta. Ukidanjem pak sudova, odnosno međusobnim pripajanjima neće nestati predmeti koje treba riješiti. Danas ovdje imamo prijedlog provedbe jedne od tih mjera, ukidanje dijela sudova, 40% lokalnih sudova u državi, mjera za koju se zalaže i predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske koji kaže da se racionalizacija mora provesti i posebno naglašava da u provedbi ove mjere niti jedan sudac niti službenik neće ostati bez posla. Cilj reforme i utjecaj racionalizacije mora biti efikasan sud. Ukidanjem sudova dogodit će se da nećemo imati 2 neefikasna suda nego jedan neefikasan sud, jer će i dalje ostati sudske pisarnice u kojima se nalazi veliki broj neriješenih spisa. Samo će ih administratori iz jedne zgrade prenijeti u drugu istom sucu. Je li Vlada Republike Hrvatske dobro odvagnula dobre i loše strane ukidanja 40% lokalnih sudova. Kolege zastupnici, vidimo li u ovim materijalima na našim stolovima analizu učinka ukidanja sudova. Ne vidimo i to je nepoštivanje ovog Visokog doma, svih nas bez obzira bili u sredini s lijeve ili desne strane. Posebno iritira nas koji smo u Sabor došli iz poduzeća, iz proizvodnje, sa tržišta koje životno i poslovno iskustvo nije naučilo da radikalne rezove donosimo bez pomne, detaljne, sveobuhvatne analize. Zašto nešto mijenjamo? Koliko košta promjena? Koji su pozitivni učinci promjena? A sve da se ne dogodi kontra efekt da ubijemo kravu radi kilograma mesa. Prema nama iz Hrvatske narodne stranke dobre strane ukidanja dijela lokalnih sudova su recimo veća mogućnost specijalizacije sudaca, bolja ekonomičnost sustava, veća mogućnost za napredovanje kadrova, financijska korist državi od eventualne prodaje zgrada ukinutih sudova. Teško je da bi se još nešto moglo dodati. A loše su potreba dulje prilagodbe pravosudnog osoblja iz ukinutih sudova na novu sredinu, pa u skladu s tim smanjena radna efikasnost, potreba dogradnje novih prostora i opreme potrebnih za rad kadrova iz ukinutih sudova. Moguće je da će to koštati puno više nego što će biti korist od eventualne prodaje zgrada ukinutih sudova. Nitko ovdje ne govori što će biti sa javnim bilježnicima u mjestima u kojima se ukida sud. Teško da mogu nakon toga zaraditi za kruh. Stavit će ključ u bravu. Selidbom suda u drugo mjesto neće se riješiti neriješeni predmeti. Ponavljam, samo će se prošetati malo dalje. A izuzetno je loša posljedica građanima radi kojih postoje sudovi pravda će biti još nedostupnija nego sada. Ukidamo im mjesta pravde koje su imali negdje i više od 150 godina. Primjer, povijest suda iz moje Donje Stubice u Zagorju koji bi se po prijedlogu Vlade trebao ukinuti datira od 1854. godine. Tjeramo ih do kuće koje će im dosuditi po pravdi putuju nekoliko desetaka kilometara više nego sada. A pazite, neka od tih mjesta koja će evo sada reforma pravosuđa spojiti nisu niti povezana sustavom javnog prijevoza. Građane za to Ministarstvo pravosuđa nije pitalo. Možete si zamisliti što bi im rekli da su ih pitali. A nismo pitali niti njihove predstavnike lokalnu vlast, kao ni mnogo puta do sada imali bi valjda i oni što reći na tu temu. Može li Vlada tvrditi da će ukidanje 40% lokalnih sudova, dovođenje u lošiji položaj fizički i psihički i u povećane troškove preko milijun stanovnika naše zemlje rezultirati bržim i efikasnijim dijeljenjem pravde. Mi iz kluba Hrvatske narodne stranke mislimo da ne, da je to kozmetička mjera koja bi trebala dati privid akcije koja će rezultirati velikim nezadovoljstvom građana, a neće bitno doprinijeti bržem i efikasnijem sudstvu. Mi bismo umjesto ukidanja nečega na što su građani navikli i što pretežno i dobro funkcionira voljeli u prijedlozima Vlade vidjeti druge mjere u rješavanju najveće boljke hrvatskog pravosuđa neriješenih predmeta i nemogućnosti postizanja sudske zaštite u razumnom roku. Koje su to mjere izložit ću u pojedinačnom dijelu rasprave. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba SDP-a gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite gospođo zastupnice.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Kada je potkraj godine stigla obavijest da se odgađaju pregovori o ovom poglavlju o pravosuđu, korupciji, ljudskim pravima to je Vlada tajila kao zmija noge. Ali trebalo je onda pošto poto nešto i učiniti da se pokaže da se zaista na tom planu misli nešto ozbiljno učiniti. Evo, sada je zbog toga pred nama Prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudovima kao nešto što treba figurirati kao reformatorski pokret i zahvat par exellance. Međutim je li tome zaista tako? Da bismo se možda, da bismo možda bolje shvatili o čemu se ovdje radi, da se podsjetimo Zakona o područjima i sjedištima sudovima iz daleke 1994. godine. Tada je vladalo načelo, ista vlast, ali je promijenila u ovih 14 godina apsolutno svoj zaokret za 180 stupnjeva. Dakle, 1994. godine gotovo da je vrijedilo načelo ispod svakog stabla jedan sud. Tada se to pompozno najavljivalo kao nešto kako će pravosuđe naše, kako će pravosudna tijela biti dostupna našim građanima. Sada u obrazloženju ovog zakona kaže se da to što je neki sud ovdje ili ondje deset, pedeset, sto kilometara udaljen od onih kojima treba služiti nije uopće ni od kakvog značaja. Ali ima još nešto čudno u tom zakonu čije posljedice imamo do dana današnjega. Naime, te daleke 1994. godine osnovani su sudovi, a da nisu samo zakonom. Nije bilo nikakvih pretpostavki da se tamo osnuje sud ne za 5, 10, 15 nego bilo kada. Niti se govorilo o zgradama, o ljudima koji bi trebali tamo raditi. Jer pazimo, to su godine kada se, kada pravosuđe ostaje bez svog pravosudnog kadra, a osniva se na desetine i na desetine novih sudova. E onda vidite imate jednu, a s ovim prijedlogom zakona ukinut će se ti sudovi. Ali vidite predviđa se da bi oni još nešto radili zadnji do 1919. još godine, neki 12, neki 19. Sad imamo jednu apsurdnu situaciju i da li je moguće apsurdom graditi reformu pravosuđa? Tada smo imali situaciju da zakonom su osnovani sudovi, ali nisu radili, niti su ikad profunkcionirali jer nisu, jer je to bila fikcija, apstrakcija, a sada će se ukinuti ovim zakonom, ali će i dalje raditi. Ne čini li vam se da je to zaista apsurd? I tako ozbiljno onda ne djelujemo. Niti možemo tako figurirati ni kod naših građana, a ni kod onih koji nas promatraju i kojima evo želimo i njima podastrijeti ovaj zakon kao eto snažan reformski zahvat. Ima još nešto što se tada događalo i što je doprinijelo devastaciji pravosuđa i rušenju ugleda pravosuđa u cjelini. Naime, bili su postavljeni predsjednici sudova, tih fiktivnih sudova koji nikad nisu profunkcionirali. I godinama su dobivali plaću. Tim ljudima mogu reći da je bilo vrlo neugodno šetati se ulicama tog malog mjesta ili grada. Sada ta ista vlast kaže imamo puno sudaca, imamo puno sudova. A do 2000. godine, a '97. kada je kriza u pravosuđu bila zaista na vrhuncu, ali tad se uopće o tome nije ni raspravljalo. U sudovima je nestajalo preko 50% pravosudnog kadra. Zato mogu reći da sam zaista ponosna na koalicijsku vlast koja je osnovala 12 novih pravosudnih tijela. I srećom ni jedno se od tih ne ukida, jer su zaista bili potrebni. I zaposleno je preko 500, 600 pravosudnih dužnosnika koji svaki je imao svoju normu i opterećen je bio svojom normom. Gdje bi bili da nismo to učinili? To su bile neke osnovne pretpostavke, a rezultati naravno sami po sebi ne mogu se ni time mjeriti. Dakle, nakon ovog apsurda jer smo zaista zemlja koja je osnovala sudove koji nisu radili, sad ćemo ih ukinuti, a oni će i dalje raditi, postavlja se dalje pitanje uopće u ovoj situaciji gdje, o kojima vlast ništa ne govori. Vlada ništa ne govori. Samo konstatira da imamo puno sudova i puno sudaca. Dakle, kao papagaji ponavljamo šta su nam u Europi rekli. I to je točno. Ali zašto mi imamo najviše predmeta? To je pitanje. To je izvorište uopće da bismo mogli reformski djelovati. Zašto smo mi zemlja sa nepunih četiri i pol milijuna stanovnika čija svaka sada tročlana obitelj ima jedan predmet na sudu. To nažalost pokazuje da mnoge stvari u državi ne štimaju, a pravosuđe nije zamišljeno kao ono, kao treća grana vlasti koja rješava društvene odnose, nego koje je ultima ratio pravnog poretka i koje rješava pojedinačne slučajeve. A kod nas i dan danas se događa da manjim kamionetima dolaze tužbe na sudu zato što država nije ispoštivala neku određenu obvezu ili iz jednog odnosa su, koji je nastalo, koji treba rješavati na drugačiji način, da takve istovrsne tužbe, na stotine ih zna doći, i na nekoliko stotina pred sudove. To znači nešto nije normalno. I ukoliko se ne suzbije priljev predmeta na sudove nema od reforme ništa, jer ovakav priliv predmeta ni puno sređenije pravosuđe ni jedne zemlje ne može apsorbirati. Međutim, o tome se malo govori. Dosta je zakona bilo u tom smislu doneseno, još od 2000., 2003., 2004. Neki su kasnije i ukinuti, a dobro bi bili služili upravo ovom glavnom problemu koji ne mogu, dakle sve te mjere koje bi se u tom smislu poduzele one su nepopularne, jer se njihov učinak ne može vidjeti ni kroz godinu, dvije, tri, tek nakon nekoliko godina. Ali na tome treba ustrajati i mislim oko tih stvari treba zauzeti jedan zajednički stav. Bilo bi dobro upravo kod toga da se dogovorimo jer postoji i novi zakon, Zakon o parničnom postupku, zbog čega se te njegove izričite norme ne poštuju, zašto se ročišta, zašto se rasprave ne završavaju u dva, tri ročišta kako je tamo stipulirano? U čemu je problem? Da vidimo izvješće sudova i onih koji učestvuju u postupku, zbog čega je tomu tako? Dakle, zašto se i neke norme koje su dobre ne primjenjuju, a koji upravo idu u prilogu ovim reformskim zahvatima. Puno bolje nego ovdje seljakanje jednog suda u drugo, premještanje tih ploča kao što je ovdje kolega govorio u ime HNS-a i rekao je li tome tako. I ostaje krajnje nejasno što će se u ovom trenutku dogoditi. Hoće li samo se zamijeniti ploča na tom sudu, hoće li ti suci zaista i sudovi odnosno to osoblje biti premješteno, izmješteno? Gdje je taj prostor? Da li postoji uopće jedan sud kojima će se spojiti, koji će apsorbirati nekoliko ovih manjih sudova, koji ima višak prostora, koji ima i jednu jedinu sobicu viška? Nema. Jer su ti sudovi napućeni. A još im dolaze suci i dolazi im osoblje. Pa gdje će oni raditi? Te pretpostavke nisu stvorene. Kao što nisu onda bile stvorene '94. godine kada ste osnivali sudove papirom. Samo potezom pera. Eto to su osnovni problemi o čemu treba porazgovoriti. I dakle kad i u ovom trenutku kad imamo toliko predmeta, kad smo donijeli konsenzusom zakon gdje manje opterećeni sudovi ili koji su ažurni mogu preuzeti dakle neovisno o mjesnoj nadležnosti i te predmete. I dugo smo se ovdje hvalili tim kao to je jedan dobar pomoćni kotačić u ovoj nastaloj situaciji. Sada se i to apsolutno negira. Ali uz ove druge reformske mjere, to je jedna bila snažna mjera koja se trebala dalje koristiti. A koliko je Vlada izvještavala, a iz resornog ministarstva stalno su to naglašavali kako ta jedna mjera puno, puno koristi. I da su ljudi zaista i zadovoljni time bez obzira što će putovati na neki drugi sud, ako će tamo riješiti svoj problem. Dakle, imamo jednu apsurdnu situaciju. Imamo puno predmeta, a ukidamo sudove. Molim vas, to je neshvatljivo. To je isto kao da kažemo imamo puno pacijenata, zatvorit ćemo bolnice. Vrlo, vrlo slično. Time hoće li se ukinuti predmeti, postavlja se pitanje? Neće se ukinuti predmeti. O tome govore i predsjednici tih manjih sudova koji su evo, kojima je Vlada namijenila tim sudovima taj usud ključa da ih zaključa. I postavljaju si ljudi pitanje, mi smo ostvarivali normu. Nije da smo radili ispod norme. Imali smo priliv predmeta. Ne svi, ali neki jesu. I mnogi od tih koji … [[Govornik se ne razumije.]] Znači tako nas se kažnjava. To su svi, uglavnom i u pravilu ažurni sudovi. I sad ćemo od tih ažurnih sudaca i ažurnih sudova napraviti neažurne sudove jer svim ovima kojima se ti sudovi spajaju u pravilu su neažurni jer su veliki. Ali osim toga ne vidi se jasan koncept Vlade. Jer dok se prošle godine, pretprošle govorilo o ukidanju sudova, u isto vrijeme osnovan je sud u Tisnom. U isto vrijeme, da bi se sada evo opet je predviđen da taj sud se ukine, da nestane. A isto tako nemojmo zaboraviti famozni sud u Novalji, 99. godine, tamo konac 90-tih godina, uprizorenje smo imali, došao je i namještaj, bila je i vrpca, otvorio se sud i onda se zaključao i nikad nije ni jedna nije, nitko nije više ušao u taj sud. Dakle kada se govori o ovome dosta je predstava, treba zaista vidjeti što se tu mora i treba učiniti, ali ovo dolazi gotovo na kraju balade. Dakle da smo mi već u takvom jednom postupku da je reforma pri kraju. A što to znači da je pravosuđe uglavnom postalo do jedne razumne mjere efikasno, brzo, e onda zaista ima razloga da svi vidimo i stanemo koji sud zaista nema nikakvog smisla da dalje djeluje. Ali ovo u ovakvim problemima kao glavnu mjeru izvoditi to naprosto će izroditi čitav niz drugih problema, a tim više što nije, dobili smo samo ovaj prijedlog zakona, a gdje su ovi drugi zakoni koji nužno moraju biti izmijenjeni. Što je sa Zakonom o javnom bilježništvu o kojem je također kolega govorio, koji onda se referira upravo i broj tih mjesta i tako u odnosu na, jer je referentna točka općinski sud. O tome se uopće nije raspravljalo jer se toga niste valjda ni sjetili. Nemojte da se dogodi, prije evo godinu dvije dana, možda malo više, na sva usta slavio se tzv. tvining program, finski tvining program, molim vas spajanje čak krušaka i jabuka, općinskih i prekršajnih sudova i taj projekt naravno to je bilo pitanje samo vremena i sreće da se to dogodilo što prije, kako je neslavno propao. Ova reforma, ovo što se predviđa ako će se nešto i uštedjeti, pitanje je uopće što i koliko, uštedjet će se prije svega na račun građana. Građani će opet snositi teret ove reforme. A da je tomu tako evo vam primjer Općinskog suda u Pagu koji je predviđen da se ukine, a tamo nije nikad popunjeno sa adekvatnim brojem sudaca s obzirom na broj priliva predmeta pa se kaže nema dovoljan broj sudaca, a nije se popunila, a trebao je s obzirom na priliv predmeta. E a vrsta predmeta koji se upravo na tom sudu raspravljaju, jeste upravo imovinskopravne prirode, dakle potrebni su u pravilu očevidi. Znači sve će sada građani odlaziti u Zadar a onda će čitava ekipa zajedno sa geometrom i ostalim vještacima i svjedocima putovati ponovo na lice mjesta u Pag. Pa to su ogromni troškovi. Time, dakle sve ono što se želi sa besplatnom pravnom pomoći, pomoći našim građanima na ovakav način bit će anulirano. Da ne govorimo upravo o svim tim manjim sudovima gdje preteži upravo starije stanovništvo, loše su veze između tih malih mjesta jer ljudi u pravilu putuju svojim vlastitim automobilima. To starije stanovništvo nema automobile ili ako ima više je nesposobno za vožnju. I to je u pravilu starije stanovništvo od 60 godina, preko 20, 30% i više. Osim toga ne treba smetnuti s uma da sudovi nisu samo treća grana vlasti, oni su u svakoj zemlji, a na vlastito u našoj sa dugom pravnom tradicijom i dio naše pravne kulture, kulture općenito. I ne može se prstom pera tako olako recimo neke sudove koji imaju po 200 i više godina recimo i u Drnišu i u Otočcu gdje molim vas upis i prva pravna radnja zapisana još 1746. godine ukinuti pod jednim potezom pera. To ni jedna zemlja ne čini. I molim vas dobro razmislite o tome, ovo još nije vrijeme za ovo, a u svakom slučaju zahtjeva još temeljitu raspravu i zato evo govoreći u ime kluba SDP-a ovakav prijedlog zakona klub SDP-a neće podržati.
Hvala lijepa. Već nekoliko puta zahvaljujem, tako da. Naprosto ne mogu drugačije nego zahvaljivati. Na redu je klub, a ispravke imamo dva. Oprostite imamo dva ispravka. Prvo Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Pa evo citiram netočan navod kolegice koja kaže da nije, nešto nije normalno vjerojatno u državi jer i stotine ljudi podnosi istovremeno tužbu i sl. Ja samo tvrdim da je to normalna posljedica funkcioniranja bivše koalicijske vlasti koja nije ispunjavala ugovore pa su stotine tisuća ljudi podnosile istovremeno tužbu, povećavale broj utužbi, broj predmeta što možemo biti zahvalni koalicijskoj Vladi, jer će nova Vlada platiti preko milijardu kuna kojekakvih odšteta.
Hvala. Imamo još jedan ispravak. Gospodin Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa uvažena kolegica je više puta netočno kazala da se ovdje radi o ukidanju sudova. Ne radi se o ukidanju sudova nego o pripajanju sudova iste vrste što je vrlo bitna razlika u smislu i budućeg funkcioniranja sudstva na tim područjima.
Hvala. Na redu je gospodin Boro Grubišić, klub HDSSB-a kojeg nema, pa klub gubi pravo raspravljati o ovoj točki dnevnog reda. Zatim u ime kluba SDSS-a gospodin zastupnik Ratko Gajica. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine dražvni tajniče, kolegice i kolege. Ja ću na početku poći od onog što piše u obrazloženju ovog prijedloga. Piše: Ovoliki broj sudova i njihova postojeća mreža pokazala se neučinkovitom i preskupom i onda nešto malo iza toga piše Strategija reforme pravosuđa ovisi o budućoj mreži sudova. Ja mislim da bi trebalo da bude obrnuto da buduća mreža sudova ovisi o Strategiji reforme pravosuđa i zato nezavisno od toga koje će učinke postići ovaj zakon, ovdje mi se čini da je stvar malo postavljena obrnuto. Mi govoreći o prijedlogu ovog zakona i uopće govoreći o ovoj materiji ja mislim da ne smijemo smetnuti s uma da treba govoriti o dvije stvari. Prvo o broju i sjedištima sudova što je danas formalno na dnevnom redu, ali u isto vrijeme. I rekao bih prije svega treba govoriti o reformi pravosuđa u Republici Hrvatskoj kao kontekstu, kao najširem kontekstu. I zalažem se za ovo što sam rekao na početku, kao dakle o strategiji, o reformi pravosuđa, kao pravilu, kao principu iz kojeg će proizići broj sjedišta sudova o čemu danas razgovaramo i što je danas formalno na dnevnom redu. Te dvije stvari ne smiju se gledati odvojeno. Ja ovo napominjem zato što mi se čini da ovaj prijedlog i njegovo obrazloženje ne ukazuje na to da te dvije stvari jesu i moraju biti neodvojivo povezane. E sada, treća stvar koju ovdje želim istaći. Ukupna reforma pravosuđa podrazumijeva nekoliko važnih stvari koje smo ovdje nekoliko puta ili u više navrata spominjali. Ja mislim da je to jasno i da smo na tome suglasnost. Prvo je dostupnost pravosuđa, drugo je brže rješavanje predmeta, treće je pravednije suđenje, četvrto je jačanje autoriteta struke i da upotrijebim grubi izraz koji možda i nije dobar odstranjivanje kadrova bez integriteta iz sustava. I onda ili u skladu s tim ne mora čak ni ovim redom i o racionalizaciji mreže sudova. Zato ću reći nezavisno od toga što ja mislim da racionalizaciju mreže sudova ipak treba napraviti imam dojam i ponavljam reći ću da smo ovom temom i ovim prijedlogom u reformu pravosuđa donekle ušli s tanjeg kraja. Možda čak da rečem donekle ušli i s pogrešne strane. Ako ukupna reforma pravosuđa o kojoj ja mislim nismo na ovom mjestu tako otvoreno i seriozno razgovarali, ako dakle ta reforma koja nam je veliki zadatak dovede do bržeg sudovanja, do dakle bržeg postupanja, pravednijeg sudovanja, lakšeg dolaženja do pravde i ako će se to postići s manjim brojem sudova i racionalnijim tehnički gledano odnosom u sustavu sudstva onda dapače, onda je korist duplo veća. Mi smo kad je ovdje bilo govora o istoj ovoj temi prošle godine bili protiv ukidanja sudova zato što nam se tada činilo da prije svega smo govorili o tome da ćemo dostupnost sudskog postupka ili dostupnost sudovanja učiniti otežano, da zapravo to nećemo, da nećemo učiniti uslugu ljudima kojima sudovi i sudski postupci trebaju. Govorili smo još i o posebnim područjima povratka koje ovim prijedlogom dolaze u nepovoljniju situaciju. Ovdje je kolegica govorila o kilometrima, govorila je o troškovima. To se i sada ponavlja. No, ja ću malo modificirati svoj stav u odnosu na ono što smo govorili prije recimo šest, sedam mjeseci. Ja sam svjestan da se mora napraviti racionalizacija i mreža sudova, neka vrsta tehničke racionalizacije zato što ima za to puno opravdanja i dovoljno razloga da ih ovdje ne iznosim. Ali još jednom ponavljam to mora biti rezultat naše procjene i to mora biti rezultat zaključaka koji proizlaze iz toga što i kako hoćemo uraditi na reformi pravosuđa. Ja se slažem, suglasan sam da mi ovim prijedlogom postižemo tehničku racionalizaciju sudske mreže, zapravo stvaramo pretpostavke jer hoćemo li je postići to ovisi od toga kako ćemo tu stvar provesti. Nije samo u pitanju manji broj predsjednika, nije u pitanju racionalnije administriranje. Treba to provesti na način da oni koji za to odgovaraju ostvare tu odgovornost, ali ja se bojim da samo time nećemo spriječiti ono što se sada događa da država izdvaja velike novce na ime kazne za sporo sudovanje. Vi danas imate u novinama priču o velikim milijunima. U tome je štos. Ja to opet govorim zato što se bojim da sa ovim rješenjima koja se danas predlažu ne dođemo ili to ne bude prijelazno razdoblje u kojemu ćemo i dalje izdvajati novce za plaćanje kazni koje sam spomenuo. I ponovo se vraćam na istu stvar zato što mislim da je to strašno važno. Ovdje se na ovu raspravu u ovu salu mora vratiti priča o reformi pravosuđa sa svim ovim izvedenicima pa i o racionalizaciji mreže sudova. Ja ću još nešto spomenuti zašto mislim da je ta priča glavna i da je to zapravo centar na koji moramo obratiti pažnju. Prvo, dužina postupka i zamorno sudovanje kod nas obeshrabruju kod ljudi vjeru u pravdu. To gotovo da se u društvu javlja kao možda ne opći ali vrlo raširen osjećaj. Druga stvar, kad govorimo o sucima nemam nikakvu namjeru omalovažavati tu ulogu i tu funkciju ali veliki broj sudačke struke se cehovski štiti pravom na autonomiju a trebalo bi da se štiti argumentima stručnosti, pravednosti i efikasnosti. I treća stvar, stručna kompetencija i ne podijeljeni autoritet ljudi koji u pravosuđu igraju glavnu ulogu. Dakle, stručna kompetencija i autoritet priznat i javno vidljiv. Opet govorim na bazi pretežnoga dojma. Kod nas se pojavljuje samo u obliku svijetlih primjera. To znači, to znači da moramo štošta učiniti ili da smo trebali štošta učiniti prije nego smanjujemo broj sudova. Kada smo već kod toga, ja ću vjerojatno dići ruku da podržim ovaj prijedlog, ali on ne donosi rezultat ako ne ostvarimo ovo što je pretpostavka i što ide pod naslovom reforme ... [[Govornik se ne razumije.]] pravosuđa odmah. Inače rekoh, bojim se većih šteta u ovom prijelaznom razdoblju. Zahvaljujem gospodine predsjedniče.
Zahvaljujem. U ime Kluba HDZ-a, uvaženi potpredsjednik Doma, Vladimir Šeks.
Gospodine dopredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, gospodine, državni tajnici. Klub zastupnica Hrvatske demokratske zajednice podržati će u prvom čitanju Prijedlog ovoga Zakona o sjedištu i područjima sudova, kao izraz jednoga dijela strategije reforme pravosuđa. Ovaj Zakon o racionalizaciji mreže općinskih sudova je samo dio, dio strategije reforme pravosuđa. I jasno da sa svim ostalim mjerama tek može dati učinak ako se i ostale mjere i ostali zakoni donesu koji će voditi bržoj, djelotvornoj i poštenoj pravdi. Dakle, treba doista naglasiti da bez i ostalih komponenata, u okviru reforme pravosuđa ovaj zakon jasno ne bi bio dostatan sam po sebi da dovede do jeftinije, brže pravde, jer spora pravda nije nikakva pravda nego je nepravda. Zašto će Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati ovaj prijedlog zakona koji smjera ka racionalizaciji mreže sudova iste vrste. Dakle, spajanje općinskih sudova. I to onih općinskih sudova koji imaju manje od pet sudaca i koji se međusobno udaljeni sudovi do 50 km. Zato što smo uvjereni da, to je korak naprijed u bržoj i kvalitetnijoj pravdi. Zašto? Sada u dobrom dijelu, najvećem dijelu općinskih sudova, osjeća se jedna potreba ovih manjih sudova do pet sudaca, osjeća se jedna potreba da ne može sudac biti u toj mjeri kvalificiran da vodi sve postupke i kaznene i građanske, civilne i pojedine, pojedina područja civilnoga građanskog sudovanja od statusnih predmeta i svih ostalih. Dakle, nužno se nameće jedna potreba specijalizacije. Specijalizacije i u tom pravcu je jedan od ključnih smjerova od racionalizacije mreže sudova da će suci se grupirati prema specijalnostima u području pojedinih grana sudovanja, pojedinih grana prava, konkretno da će suci koji će biti koncentrirani na jednom općinskom sudu moći se posvetiti specijaliziranim predmetima o pojedinim dijelovima prava. Drugo, postojeći manji broj sudaca na ovim općinskim sudovima koji se pripajaju drugim općinskim sudovima stvara velike poteškoće i probleme suci koji odlaze ili na bolovanje ili na godišnje odmore ili ih nema kao ne samo suci nego i osoblje stvara velike probleme u sudovanju. Zbog toga, treba vjerovati, treba se nadati da će ta vrsta racionalizacije dovesti do kvalitetnije i brže pravde. Kvalitetnije i brže pravda, ali jasno ako se ostvare i oni drugi dijelovi u strategiji reforme pravosuđa komplementarno i promijeni ove organizacije u mreži sudova. I zbog toga treba ići i sa ovim drugim dijelovima u oživotvorenju strategije reforme pravosuđa. Jer kada to ne bi bilo tako onda bi samo ova mjera, samo ovaj Zakon ne bi bio dostatan da ispuni te sve ciljeve. Ima dovoljno vremena do 31. prosinca 2019. godine, Ministarstvo pravosuđa, ministar pravosuđa, ministrica pravosuđa, ministar pravosuđa treba stvoriti uvjete i prostorne i kadrovske da se ti novi općinski sudovi na koje se pripaja, pripajaju 42 ova suda da se ustroje i da se spreme i pripreme funkcionalno upravo na ostvarenje ovih ciljeva da dođe do kvalitetnije i brže pravde. Nitko od sudaca, nitko od osoblja, od ovih sudaca koji se pripajaju osnivanjem novih sudova na nove, na druge sudove ne može i ne smije ostati i neće ostati bez svoga radnog mjesta, bez svoga, bez posla. Ja sam uvjeren da je i Ministarstvo pravosuđa u analitici, u analizi razloga za racionalizaciju mreže općinskih sudova i spajanja sudova iste vrste izvršilo takvu analitiku u kojoj je uzimajući u obzir opterećenje, uzimajući u obzir broj sudaca, vrste predmeta, zaostatke došlo do zaključka da se upravo ovom mjerom može ostvariti brža i učinkovitija i jeftinija pravda. Za ovu godinu je u državnom proračunu osigurano 40 milijuna kuna za ovu racionalizaciju mreže sudova. U svim narednim, svakoj narednoj godini u državnim proračunima trebat će osigurati također približne svote da bi do 2019. godine se ispunio ovaj cilj iz ovoga zakona, a to je da se prenesu osnivanjem novih sudova da se spoje sudovi iz svoje sadašnje stvarne i mjesne nadležnosti. Dinamika toga procesa koju treba ministarstvo, ali treba i Hrvatski sabor nadzirati i pratiti za svaki konkretni sud koji prelazi u drugi sud da Hrvatski sabor bude s time upoznat, da Hrvatski sabor to nadzire i prati kojim će tempom, kojom će dinamikom se stvarati svi potrebni uvjeti da primjerice ne znam sud, sadašnji sud iz Donjeg Miholjca za kojeg se predlaže da prenese svoj djelokrug na područje Općinskog suda Valpova, da Hrvatski sabor bude temeljito upoznat da se stvore svi uvjeti prostorni da tamo taj, da se tamo može funkcionirati u toj zgradi u kojoj će biti sud. Daklem, osigurati financije, osigurati novac, osigurati novac, osigurati dakle i kadrove, sve potrebne i time da se umanji ta na najbezbolniji način ta jedna činjenica koja ruku na srce svi oni koji znaju osjećaju neke kao već neko stečeno pravo da su pojedini sudovi koegzistiraju puno godina, da se to sada poslovi sudskoga djelokruga prenose u sud, u njima susjednom mjestu do 50-tak kilometara. To je jedna psihološka barijera koju će trebati prevladati, ali prevladati je tako da doista se građani uvjere da će im biti kvalitetnija, da će im biti i brža pravda i da će se ta pravda osigurati na način da će se doista u mjestu u kojem će biti sud brže sudovati, kvalitetnije sudovati. To jasno ovisi u velikoj mjeri od tih svih priprema koje treba ministarstvo izvršiti i koje treba također u skladu sa interesima lokalne zajednice ih u to i uvjeriti, tako da ljudi shvate da to nije neka potreba neke imaginarne države ili potreba ulaska u Europsku uniju, nego da je to vlastiti interes građana pojedine sredine da će na taj način da oni osvijeste i ozbilje svoju potrebu i želju da se te promjene u organizaciji, racionalizaciji mreže općinskih sudova doista i izvrše, da to prihvate kao svoja rješenja. Sigurno je da će kroz ovu raspravu kroz brojne istupe zastupnika iz pojedinih izbornih jedinica biti i stajališta i mišljenja kojima će trebati i ozbiljno i promisliti da li baš konkretni, određeni sud treba pripojiti nekom drugom sudu. Da li baš taj određeni sud u nekom mjestu treba, ali mislim da će se kroz ovu raspravu ta sva stajališta temeljito raspraviti i da ćemo za drugo čitanje imati pripremljen nakon ove rasprave Konačni prijedlog zakona koji će osluhnuti interese svih građana, svih tih sredina, zastupnika, zastupnica tako da se nađe jedno najkvalitetnije rješenje. I gledajući danas i u Europi Hrvatska što se tiče mreže sudova, barem ovih osnovnih općinskih sudova ima gledajući na broj stanovnika, gledajući na svoju veličinu ima nesrazmjerni broj osnovnih općinskih sudova u odnosu na sve ostale srodne zemlje slične veličine tako da smo tu po broju sudova i broju sudaca na samom vrhu jedne ljestvice koja ne razultira u isto vrijeme bi trebala, a što je paradoks, rezultirati jednom bržom i kvalitetnijom pravdom. Zaključno podržat ćemo, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice ovaj Prijedlog zakona u prvom čitanju. Nadamo se da će se kroz raspravu iskristalizirati i svi oni razlozi i stajališta koji će doprinijeti što boljem i kvalitetnijem zakonu, a time i što boljoj i kvalitetnijoj i bržoj pravdi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I u ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Evo, ja ću najprije poći sa jednim citatom ocjene stanja, odnosno osnovna pitanja koja treba urediti zakonom. A ovdje se doslovce kaže da prema sad važećem Zakonu o područjima i sjedištima sudovima u Republici Hrvatskoj imamo 115 općinskih sudova. Od toga radi 107 Općinskih sudova, 21 Županijski sud i 13 Trgovačkih sudova. I onda se nastavlja da prema Prijedlogu ovog zakona od dosadašnjih 107 Općinskih sudova ustanovljuje se ukupno 65 Općinskih sudova i određuje njihovo područje i sjedište. Znači, prema tome 42 Općinska suda pripajaju se općinskim sudovima ustanovljenim ovim zakonima. I da to ja sad ne nabrajam. Između njih i Općinski sud u Buzetu koji se spaja s Općinskom sudom u Pazinu, a o čemu ću i najviše govoriti jer dolazim iz te sredine. Da se postojeća mreža sudova pokazala neučinkovitom, a evo vidjeli smo da će se ukinuti ili predlaže se ukidanje 42 općinska suda, znači to znamo, ali znamo isto tako ili oni koji predlažu ovaj zakonski prijedlog, trebali bi znati da Općinski sud u Buzetu nije bio neučinkovit sud. Pretpostavljam da to nije bio, znači nije bio neučinkoviti sud, prije svega predsjednici tog suda, i sigurno je jedan od najažurnijih općinskih sudova u državi. Kada je riječ s druge strane o Istri, ovaj puta nije bilo pokušaja da se ukine kao što je to u onom zakonskom prijedlogu od pred godine dana bilo se predlagalo. Najprije sud u Rovinju, pa onda u Poreču. Evo sad je teret reforme sudovanja na neki način kada je riječ o Istri pao na Buzet. Ja znam da će veliki broj Istrijana odahnuti kada dozna ili vidi ovaj zakonski prijedlog, ali Buzećani imaju prava na nezadovoljstvo. 2008. naprosto nam je počela loša. Počela je kao loša godina. Najprije su nam Slovenci ukinuli jedan granični prijelaz preko kojeg je išao najveći broj teretnog prometa u Istru. Potom je ministar Čobanković najavio ukidanje brdsko-planinskog područja. I evo, za nekoliko mjeseci ukinuti će se i Općinski sud u Buzetu. Buzet je vjerojatno jedan od gospodarski najrazvijenijih krajeva u Republici Hrvatskoj. Izvoz po stanovniku je oko 20 tisuća dolara. Kao što se čudim predsjedniku Sanaderu da nije išao na Skup gospodarstvenika na Pantovčak, tako se čudim predsjedniku Mesiću da nije nikoga na taj skup pozvao iz Buzeta. Tvrdim isto tako da se nigdje više ne radi, discipliniranije se nigdje ne radi nego u Buzetu. Međutim rane '90. bile su teške godine, kad nam se gotovo cijeli sustav urušio. Zašto imam takav uvod? Da bih rekao da je jedan grad poput Buzeta iz te krize izašao zahvaljujući jasno svojim ljudima, ali i zahvaljujući svojim institucijama, bilo da je riječ o gradu, bilo da je riječ o Policiji, bilo da je riječ o katastru, bilo da je riječ ne znam o općinskom sudu, bilo da je riječ o nekim drugim ustanovama, pa čak i političkim strankama koje kada je interes grada onda su ipak interesi grada na prvom mjestu, a potom ti stranački interesi se polako guraju u neki drugi plan. Ovdje su se postavljala pitanja da li nam je ovaj sustav preskup? Pretpostavljam da je ali opet ću to pokušati objasniti na tom buzetskom primjeru. Tvrdim da će spajanje tog suda s onim u Pazinu povećati troškove državi, a neće ih smanjiti. Jasno da će povećati troškove i nekim građanima. I to je apsolutno istina. Drugo da umirim Buzećane. Zakon stupa na snagu prema ovom prijedlogu 1.10.2008. Sud u Buzetu će ostati, katastar ostaje, gruntovnica ostaje. Postavlja se onda pitanje, ako sud ostaje, ako sutkinja ili suci budu tamo radili, ako katastar ostane odnosno gruntovnica, što se onda zapravo ovim zakonskim prijedlogom mijenja? Buzet više neće imati, sada je predsjednica suda, znači predsjednika suda, osim ako Vesna Katarinčić ne postane predsjednica suda u Pazinu. I drugo promijenit će se tabla na sudu u Buzetu na kojoj više neće pisati Općinski sud u Buzetu, nego će pisati Općinski sud u Pazinu. Znači što mi štedimo? Štedimo zapravo na plaći predsjednice suda ili predsjednika suda. Ja ne znam koliko ta plaća iznosi, 12, 13 tisuća kuna. Znači tu ćemo uštedjeti tisuću ili dvije tisuće kuna, ali za pretpostaviti je da će barem jednom tjedno ne znam, suci, predsjednica suda putovati u Pazin, tako da će troškovi dnevnica, benzin, auto, plus ono tabla koja će se trebati promijeniti biti veći, a nikako manji. Što se zapravo onda suštinski mijenja temeljem ovog zakona? Mijenja se zapravo ova sudska uprava. I to će u jednom dijelu izazvati problem građanima, gdje će recimo po potvrdu o nekažnjavanju sada morati ići u Pazin, a ne više kao što je to bio slučaj dosada tu istu potvrdu na primjer dobiti u Buzetu. Takva jedna potvrda treba svakom gospodarstveniku kada se javlja na neki natječaj, kada radi sa državom Takva potvrda treba tako reći svakodnevno građanima, poglavito pri zaposlenju i tome slično. Inače ono što želim pozdraviti, namjerno apostrofirati, to je ova dvojezičnost sudova koja je u ovom zakonskom prijedlogu kada je riječ o Istri, sačuvana ili održana. To je jedan civilizacijski doseg kojega treba pozdraviti. Potkrala vam se inače državni tajniče jedna mala greška u prepisivanju kod Općinskog suda u Rovinju. Treba brisati neke sudove, pridodati ih Poreču, ali ova greška pretpostavljam da je nenamjerna, ali nije da nije slučajna, dakle da se ona slučajno potkrala. To je posljedica onog igranja kada ste najprije pokušavali ukinuti sud u Rovinju, pa sud u Poreču itd. Ja znam da će ovaj zakon čim su predstavnici vladajućih klubova tako govorili proći, ali znam da isto tako mom gradu Buzetu, ovaj zakon neće pomoći. No možda će se u drugom čitanju uvažiti ove argumente. Rekoh da nam je godina kada je riječ o Buzetu loše počela. Najprije su Slovenci ukinuli jedan granični prijelaz. Sad se najavljuje i ukidanje brdsko-planinskog prostora, što je malo ozbiljnija stvar od ovoga suda, jer tu je riječ o novcu svakog zaposlenog, svakog gospodarskog subjekta. I nemojte se s tim igrati. I jasno sad se najavljuje i ukidanje ovoga suda. Ono što ja mislim da bi se trebalo otvoriti rasprava o svakom sudu ponaosob, da vidimo do koje je mjere koji sud ažuran, pa tek nakon toga neka se neki od njih ukine. Istu gospodina Šeksa ispred kluba HDZ-a apsolutno je logičan, ali je isto tako i potpredsjednik ovoga Doma govorio da se treba nadati, da treba vjerovati da će doći do brže pravde. Mi se u pravilu svatko od nas mnogočemu nadamo, ali često ta nada se pretvara u jednu običnu iluziju. Ako nitko s druge strane kao što smo čuli u ovim sudovima itd. neće ostati bez posla, onda si stvarno čovjek postavlja pitanje čemu onda ukidati ove sudove. Ja kažem nije problem u broju sudova u Republici Hrvatskoj već je problem u postojećoj zakonskoj proceduri. Problem je o zakonima koje donosi ovaj Dom koji valja prije svega Zakona o proceduri i čitav niz materijalnih zakona mijenjati, da pravda razumljivo bude brža, da bude jeftinija i da nadasve ta ista pravda bude ljudima dostupnija. Jasno najveći teret bilo kakve pravosudne reforme biti će na sucima, a oni su prečesto rak rana hrvatskom pravosuđu, priznali to oni sebi ili ne. Znači imamo tri problema ili četiri problema. Prvi problem su nam suci, drugi problem je postojeća procedura, treći zakoni, jasno cijena sudovanja, ali mislim da ćemo onim Zakonom o odvjetništvu također imati što reći, znači to su problemi a nije problem ne znam broj sudova. Na primjer evo kada govorim da su često suci rak rana ovoga društva, dovoljno je spomenuti slučaj "Lenac". 850 milijuna kuna država gubi, nitko za to nije odgovoran. Dogodio se slučaj Riječka banka, milijardu kuna izgubljenih ili 138 milijuna dolara kada je dolar bio po 8 i na kraju ispada da je odgovoran za taj krah samo Podgornik koji je eto otvarao svako jutro vrata te banke. Znači šta još reći. Znači rečeno mi je da ne postoje, to moram citirati, obvezujući propisi Europske unije niti direktive kako se Hrvatska kada je riječ o ovoj mreži mora ustrojiti. Nisam dobro razumio potpredsjednika Sabora kada je spominjao godinu čak 2019. Jedino što obvezuje Europska unija je pravna stečevina Europske unije, a njoj nije uređen ni propisan put reforme već je to u nadležnosti same države kako da je sprovede. Treće, prigovara nam se da imamo previše sudova što je možda i točno, ali jedini imamo prekršajne sudove kojih ne poznaje Europa. Na taj način imamo preskup sustav sudovanja za bagatelne prekršaje koje su ranije rješavali u upravnom postupku. Tu treba napraviti racionalizaciju, najprije osnovati prekršajne odjele u općinskim sudovima kao što su u onom pilot projektu već recimo učinjeno recimo između ostalog i u Buzetu, kao što su to davno prije učinili naši susjedi Slovenci pa i neki drugi. Konačno da Europa ne traži da mi sami racionaliziramo tu mrežu, govori valjda i slučaj susjedne Slovenije koja je ušla u Europsku uniju pred četiri godine i nije ukinula niti jedan svoj općinski taj sud. Ja mislim da treba biti krajnje obazriv kada je riječ o ovom zakonu i mislim isto tako da još uvijek nije vrijeme za taj zakon ako se između ostalog spominju godine takve poput 2019. ili njima slične. Znači utoliko, a pošto se tu radi u najmanjoj mjeri o sudu iz grada iz kojeg dolazim, razumljivo je da ću biti protiv ovog zakonskog prijedloga. Hvala.
Hvala. U 10,42 isteklo je vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta. Klub zastupnika Nacionalnih manjina, gospodin zastupnik Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Reforma pravosuđa je sigurno jedan od prioriteta Hrvatske države, jedan od prioriteta naravno i ovoga Sabora. Ovo je samo jedan mali korak u reformi pravosuđa i na žalost jedan od prvih koraka, jer mi smo svjedoci zapravo još uvijek jednog velikog problema u pravosuđu u Republici Hrvatskoj. Bilo bi veliko veselje za nas ako bi se s time doista počelo učinkovito rješavati problem u pravosuđu. Ovdje se radi međutim samo o tome da se započne racionalizacija na području sjedišta sudova u Republici Hrvatskoj. Znači samo reduciranje broja sudova i znači sa reduciranjem valjda to još nismo sigurni, sa reduciranjem valjda i pojeftinjenje rada sudova. To ćemo još vidjeti da li će to dovesti doista do pojeftinjenja. Klub nacionalnih manjina je zadovoljan što se odustalo od prvobitnog rješenja ukidanja autonomnosti ja tako kažem, suda u Rovinju i spajanje suda u Rovinju sa sudom u Poreču. Ne zato što bi imali nešto protiv Poreča, naprotiv. Nego zato što je sud u Rovinju najstariji sud u Istri s jedne strane, a s druge strane to je sud koji relativno bolje od ostalih sudova radi dvojezično. Kao što znamo Zakon o uporabi manjinskih jezika propisuje da u općinama, pardon u gradovima i u županijama gdje je predviđena dvojezičnost, da i sudovi imaju određenu visinu dvojezičnosti. Mi smo svjedoci situacije da unatoč tome što taj zakon postoji već osam godina, da zapravo dvojezičnost nije ozbiljno proradila na sudovima pa niti na sudu u Rovinju koji je relativno najbolji sud u ja mislim u Hrvatskoj što se tiče dvojezičnosti. Kada smo imali raspravi o uporabi dvojezičnosti. Kada smo imali raspravu ovdje u ovom Saboru o sudovima i o uporabi jezika na sudu onda je bio prisutan predsjednik suda iz Rovinja gospodin Vuđeri, koji je naravno pohvalio rad ovoga suda i mi se pridružujemo tome. I mi tvrdimo da je to najbolji sud. S druge strane, još veliki je put do dvojezičnosti suda. Tko dobro čita Zakon o uporabi jezika nacionalnih manjina shvatit će da danas zapravo u Hrvatskoj sudovi dvojezično ne rade. Raditi dvojezičnost znači nešto drugo. Naravna stvar da zbog toga što se stvorila i inače jedna takva atmosfera danas mi nemamo niti puno zahtjeva predstavnika nacionalnih manjina. Nemojmo zaboraviti da 7,5% ljudi u Hrvatskoj se deklarira kao predstavnik nacionalnih manjina. Nemamo puno zahtjeva da se predmeti vode na jeziku neke od nacionalnih manjina. Moramo se umjesto da to bude razlog da taj problem ne smatramo važnim, znači slaba uporaba dvojezičnosti na sudu mi bismo se morali pitati nešto sasvim drugačije, morali bismo se pitati zbog čega pripadnici nacionalnih manjina ne traže da se sporovi vode na njihovom jeziku. To je naravno problem povjerenja u sudove i povjerenja u pravosuđe. Daleki je put do reforme pravosuđa. Mi smo uspjeli i to jednom relativno dugotrajnom bitkom ne toliko kao za neke druge stvari ali mjesec dana ipak je trajala bitka za spas kako smo je nazvali suda u Rovinju i uspjeli smo u tome. I ovdje taj prijedlog da se ukine najbolji dvojezični relativno, jako relativno najbolji dvojezični sud u Hrvatskoj spriječili smo ga da se ukine. Ali međutim, ponavljam klub Nacionalnih manjina smatra da put do reforme pravosuđa i put koji uključuje naravno ne samo poštenje suda, ne samo afirmacija svih onih vrijednosti koje sudovi trebaju imati nego i afirmacija dvojezičnosti kao izraz pozitivne diskriminacije koji uključuje znači dvojezičnosti, znači taj put za reformu pravosuđa je jako, još jako dug pred nama. Klub Nacionalnih manjina na kraju će ostaviti svojim članovima da glasuju ovisno i o svom mjestu stanovanja jer naravno svatko ima svoj, zastupnici nacionalnih manjina u jednom dijelu su pripadnici stranke, u jednom dijelu su nezavisni, svatko ima naravno i interese svoje sredine. Pustit će klub Nacionalnih manjina da svaki član glasa prema svojim interesima i svojoj savjesti jer na primjer ne možemo zanemariti činjenicu da se cijela Istra, znači i ne samo Talijani nego i cijela Istra se očitovala negativno o tome da se ukine sud u Rovinju pa tako ni predstavnik talijanske nacionalne manjine ne može zatvoriti oči pred činjenicom da se jedan inače dobar sud u Istri onaj u Buzetu u ovom trenutku ukida. Hvala lijepa.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Mario Habek. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Evo, ja bih rekao nekoliko riječi o predstojećoj reformi sudstva te upozorio na neke detalje vezane uz moguću primjenu reforme na Varaždinsku županiju. Najprije treba reći da u Varaždinskoj županiji ima preko 184 tisuće stanovnika a ministarstvo je predvidjelo samo jedan sud dok u nekim drugim županijama koje imaju i do trećinu stanovnika manje predviđene su čak i do tri suda. Nejasno je na temelju kojih je kriterija donesena takva odluka. Možda zbog činjenice da su neke od županija većinom brdsko-planinskog izgleda ali s druge strane ista je situacija i na području grada Ivanca. Općinski sud u Ivancu pokriva široko područje od županijske granice s Krapinsko-zagorskom županijom pa do međudržavne granice sa Slovenijom. Zbog loše prometne povezanosti javnim prijevozom građanima je poteškoće stvaraju dolazak u Ivanec a koliko će poteškoće tek biti s dolaskom u Varaždin, predlagaču zakona očito nije toliko bitno. Očito je da neki misle u Hrvatskoj da svaka obitelj ima po nekoliko automobila i da problem prijevoza i dostupnosti usluga nije problem države. Pored toga u Varaždinskoj županiji stalno svjedočimo ukidanju autobusnih linija zbog tzv. neisplativosti prijevoza do pojedinih udaljenih mjesta čime se dodatno otežava život stanovnicima. Racionalizacija pravosuđa je sigurno nužnost ali ne tako da se sudovi ukidaju i građanima otežava ostvarivanje njihovih ustavnih prava a to je što bolja dostupnost svim državnim tijelima o što manjem trošku. Neki građani bi u buduće do suda u Varaždinu putovali više od 70 kilometara u jednom pravcu. Među njima su i mještani Brezove gore koji pritom moraju prelaziti i hrvatsko-slovensku granicu. Već sada građani za dolazak u Ivanec za autobus troše 50 kuna dok će im za put u Varaždin trebati 100 kuna. Isti je slučaj s građanima bivše općine Ludbreg gdje će se žitelji općine koja graniči s Križevačko-koprivničkom županijom, primjerice općine Mali i Veliki Bukovec morati odvijati na način da ostvare svoja Ustavom zajamčena prava na sudsku zaštitu. Ivanečki sud neprekidno radi 110 godina i zbirka isprava pokazuje da je i sudskih upisa bilo i prije 1895. godine. Gravitira mu 41 tisuća stanovnika iz dvaju gradova i četiri općina ivanečkog kraja. Zapošljava ukupno 31 djelatnika od čega šest sudaca. Prošle godine zaprimljeno i riješeno oko tisuću 500 predmeta. Najzaposlenija je gruntovnica u kojoj četiri radnika ne stignu udovoljavati zahtjevima stranaka. U 2007. godine izdali su 15 tisuća zemljišno-knjižnih izvadaka. Evo jedan primjer. Ivanec i Slatina jedini su gradovi u Hrvatskoj koji imaju po šest sudaca odnosno imaju sudove u kojima radi po šest sudaca, znači ispunjavaju kriterije a za koje predlažete da ih ukinemo. Stoga mislim da ukidanje sudova i gruntovnice u Ivancu, Novom Marofu i Ludbregu i njihovo objedinjavanje u jedan glomazan centralizirani sud u Varaždinu neće rezultirati racionalizacijom pravosuđa i povećanjem njegove učinkovitosti nego obrnuto. Velikim povećanjem troškova funkcioniranje suda koji ionako moraju snositi porezni obveznici ali i novim direktnim financijskim opterećenjem građana. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, meni se čini da u ovoj dvorani o čemu se doista svi slažemo iz konstatacije je tvrdnja da je Hrvatskoj potrebna reforma pravosuđa. Međutim, kada počinjemo razgovore o tome što bi trebao biti prvi korak, drugi, treći, peti ili petnaesti, kada i kojim ih redoslijedom ih vući, normalno je da svaki imamo svoj pogled i poziciju. Ali je meni najviše žao što, slušajući pažljivo i uvodno obrazloženje državnog tajnika, uvijek dolazimo sa jednim korakom u kojem govorimo kao prvim korakom reforme nečega. Vjerojatno bi bilo daleko lakše ili razumljivije raspravljati u, o reformi pravosuđa da je Vlada pred Parlament došla sa 1., 2., 3., 5., 6.-tim korakom u paketu. Za stanje u hrvatskom pravosuđu, po meni, krivi su i sami suci i njihove udruge koje su zbog lažne solidarnosti među cehovske, unutar cehovske, nisu na vrijeme shvatile da i loše stanje u pravosuđu, a još lošija javna percepcija o stanju u pravosuđu će prije ili kasnije koštati većinu njih. A kada se problem rješava u paketu onda često kaznu dobe i oni koji nisu zavrijedili, zaslužili. A, preveliki broj uvijek bude i onih koji se izvuku iz sankcija, kada se mjere racionalizacije, reforme, ne rade po osobnim kvalitetama sposobnosti i efikasnosti nego u paketima. Od predloženog zakona osvrnuti ću se samo na jednu odredbu a to je ona koja predviđa ukidanje Općinskog suda u Prelogu. Najprije povijesne činjenice. Taj sud osnovan je 1850. i do 1918. djelovao je kao kraljevski kotarski sud. Od '18.-te do 1941. bio je … [[Govornik se ne razumije.]] sud. Onda su Mađari okupirali Međimurje i dali mu status kotarskog suda, dakle, čak ni za vrijeme mađarske okupacije Međuimurja Mađari se nisu usudili ukinuti sud, ali su mu dali status kotarskog suda. Od '45. do '63 bio je kotarski sud, a onda je ukinut. Tko zna zašto i koje su političke okolnosti tada bile prisutne. I Prelog je ponovno sud dobio sredinom '90.-tih godina. I to su pozdravili svi ne samo u tom dijelu Međuimurja, nego i u tadašnjem Općinskom sudu u Čakovcu, jer je to značilo rasterećenje njihovog posla. Interesantno je i to da taj Općinski sud u Prelogu radi, ima urede u zgradi koja je u vlasništvu Grada Preloga i koji je besplatno ustupio cijeli prostor sudu, dakle, ne plaća se nikakva najamnina, nego gradska zgrada je ustupljena državi, sudu, da je mogu besplatno koristiti za te namjene, to oko 200 kvadratnih metara. Prema broju predmeta koji su unatrag tri godine bili na tom sudu, koji su riješeni ili prenošeni kao ne riješeni u iduću godinu, prema samim podacima, on je u gornjoj polovici negdje desetine uspješnosti hrvatskih općinskih sudova. Uspoređujući, a slušajući i o kriterijima koji su predlagatelja rukovodili ovim prijedlogom, ne mogu se oteti dojmu da opet kriteriji koliko god bili nabrajani imaju čudne putove kada se dolazi do papira. Pa tako primjerice po ovom prijedlogu Međimurje sa 120 tisuća stanovnika i 25 jedinica lokalne samouprave imala bi 1 općinski sud. Požeško-slavonska županija sa 85 tisuća stanovnika i 8 jedinica lokalne samouprave imala bi 1 općinski sud. Varaždinska sa 180 tisuća stanovnika, ako se ne varam, i 28 jedinica lokalne samouprave 1 općinski sud. I osim te tri, još je samo Lično-senjska i Virovitičko-podravska sa jednim općinskim sudom. E sada, vjerojatno Istra ima šest puta više stanovnika od Međimurja, jer bi Istra imala šest općinskih putova, vjerojatno ima i šest puta više jedinica lokalne samouprave, pravnih osoba koje korist usluge općinskih sudova. Dakle, ni broj stanovnika, ni jedinica lokalne samouprave, ni broj pravnih osoba, ni teritorijalna udaljenost. Ova tri primjera koja sam naveo, koji god kriterij uzmete ne poklapaju se, ne drže vodu. Ja nemam zahtjev da se Istri smanjuje broj općinskih sudova, ali tamo su se poštivali još neki dodatni kriteriji, dvojezičnost, interes nacionalnih manjina. U Međimurju taj kriterij nije bio prisutan. Možda predlagatelj ne zna, ali u strukturi stanovništva u Međimurju također postoji značajni broj onih koje zovemo nacionalne manjine, o tome ni riječi. I zbog toga, konkretni prijedlog u ovom prvom čitanju, vjerojatno da će državni tajnik saslušati i prihvatiti, barem da dobro razmotre prijedlog, da postojeći Općinski sud u Prelogu ostane, on do sada pokriva oko 30 tisuća stanovnika, ali da proširenjem njegove nadležnosti još samo na četiri općine dođemo do statusa ili pokrivenosti 50 tisuća stanovnika. Tako da bi Prelog prekrivao područje općine Belica, Dekanovec, Donja Dubrava, Donji Kraljevec, Donji Vidovec, Domašinec, Goričan, Kotoriba, Mala Subotica, Orehovica, Poturet, Sveta Marija i Grad Prelog. Dok bi Općinski sud u Čakovcu pokrivao kompletno središnje i gornji dio Međimurja. I mislim da bi takvim prijedlogom bili zadovoljeni apsolutno svi kriteriji koje je Vlada ovdje predstavila i u pisanom obliku i današnjim uvodom u obrazloženju, ali i kada je gospodin Šeks govorio u ime Kluba HDZ-a, iste kriterije, slušajući ih pažljivo, ovaj prijedlog u sebi sadrži. To tim više što, eventualno preseljenje sudaca i službenika iz Preloga u Čakovec u sljedećih 10 godina nije moguće, jer prostorni uvjeti Općinskog suda u Čakovcu, jedva se riješio problem prostora županijskog suda izmještajem općinskog suda u Čakovcu na ove prostore, a sadašnje preseljenje ili brzo preseljenje poslova iz Preloga u Čakovec naprosto nisu moguće jer bi trebalo ponovno tražiti prostornu lokaciju gdje bi taj prošireni po broju uposlenih sudaca i službenika mogao uopće djelovati. Ako je Grad Prelog, a je spreman, i nadalje besplatno dati i ostaviti na upotrebi zgradu u kojoj se sada sud nalazi, onda je po meni to daleko jeftinije za državu. A čini mi se da pitanje sposobnosti i kvalitete i Općinskog suda u Prelogu i u Čakovcu Vlada do sad nije dovodila u sumnju. Zbog toga bih molio da ovaj prijedlog uzmete u obzir i želim vjerovati da u drugom čitanju upravo bude tako. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Cilj ovog zakona kojeg imamo pred sobom koji bi trebao stupiti na snagu 1. listopada ove godine je racionalizacija mreže sudova kao sastavnog dijela reforme pravosudnog sustava, odnosno njegovog usklađivanja s pravnom stečevinom Europske unije. Temeljni princip predložene racionalizacije, o tome nam je državni tajnik govorio, a i svi smo već mnogo puta čuli. Dakle, temeljni princip te racionalizacije jest spajanje sudova iste vrste uz poštivanje dva kriterija. To je da u tim sudovima radi manje od 5 sudaca i da su sudovi međusobno udaljeni manje od 50 km. No, već letimičan pogled na novo predloženu mrežu općinskih sudova pokazuje da utvrđeni kriteriji iako su oni i sami po sebi diskutabilni nisu ispoštovani, jer u prijedlogu zakona ima više slučajeva gdje su zadržani sudovi s manje od 5 sudaca kao i sudovi koji su udaljeni od susjednih sudova manje od 50 km. Ispada da su zapravo kriteriji utvrđeni samo forme radi. Zbog toga se može reći da je prijedlog zakona zapravo diskriminatoran, jer će nekim županijama s podjednakim brojem stanovnika kao što ih ima recimo moja Međimurska županija ostati 3 općinska suda dok će Međimurju ostati samo jedan. Dakle, pravosuđe kao državni servis neće biti jednako dostupno svim građanima. Nadalje, hrvatskim se građanima u predizbornoj kampanji za ovaj saziv Sabora obećavala decentralizacija prije svega državne uprave. Prilikom predstavljanja Vlade, premijer je u svom obraćanju izrekao i ovo, citirat ću. “Uravnotežen razvoj svih dijelova Hrvatske preduvjet je stabilnosti zemlje i ravnopravnog položaja svih njenih stanovnika.“ Predloženo ukidanje sudova nipošto nije na tom tragu, štoviše ono je nova centralizacija. Naposljetku postavlja se i pitanje same suštine racionalizacije ako se ima u vidu da će u prijelaznom razdoblju, dakle do 2019. godine ministar pravosuđa posebnim pravilnikom određivati osnivanje stalnih službi u kojima će suci dislocirano raditi dok se ne osiguraju uvjeti za rad suda u njegovom sjedištu. Dakle, u mjestima gdje se ukidaju općinski sudovi nećemo imati sudove već stalne službe. Nije šija, nego vrat! Očito je da će u svemu ovome najviše profitirati izrađivači natpisnih ploča i štambilja koji već zasigurno zadovoljno trljaju ruke jer će imati puno posla. I sada od općenitog ka nešto konkretnijem. Svi mi zastupnici dolazimo iz određenih lokalnih sredina kojima je životno važno kakve će posljedice ovaj zakon proizvesti na njih. Kad je riječ o Međimurskoj županiji ovim prijedlogom zakona predlaže se pripajanje Općinskog suda u Prelogu općinskom sudu u Čakovcu o čemu je moj kolega Lesar malo prije govorio, tako da će županija sa 22 općine i 3 grada i s preko 120000 stanovnika imati samo jedan općinski sud. Ono čega se u Međimurju bojimo jest da će u nekoj od slijedećih racionalizacija biti ukinut i Županijski sud u Čakovcu, budući da Županijski sud kao drugostupanjski sud praktički ne može ostati nadležan samo jednom općinskom sudu. Općinski sud u Prelogu osnovan je 1990. godine zato što je vjerujemo postojala potreba za njim. Nije na odmet spomenuti i da je Prelog imao svoj općinski sud od daleke 1850. sve do 1945. kao Kraljevski kotarski sud, a do 1963. kao Kotarski sud u Prelogu. Kao što reče kolega Lesar sud u Prelogu nije ukinut čak ni za vrijeme mađarske okupacije Međimurja od 1941. do '45., a sada kada imamo svoju Hrvatsku državu sada se taj sud želi ukinuti i jasno je da su građani Donjeg Međimurja i Međimurja općenito vrlo nezadovoljni s tom činjenicom. Danas Općinski sud u Prelogu pokriva područje 7 jedinica lokalne samouprave s 30000 stanovnika. U njemu radi 15 osoba od čega 3 suca. Zemljišno-knjižni odjel ovog suda pokriva 20 katastarskih općina s oko 58000 z.k. uložaka, te godišnje izda samo 10000 zemljišno-knjižnih izvadaka, a da ne spominjemo ostale sudske predmete. Koje će probleme izazvati pripajanje ovog suda Općinskom sudu u Čakovcu? Prije svega pojavit će se prostorni problem, jer u postojećem prostoru Općinskog suda u Čakovcu jedva su stvoreni uvjeti za funkcioniranje tog suda i Županijskog suda i to nakon što je izmješten Prekršajni sud. Dakle, trebat će se osigurati dodatni prostor što je novi trošak. Postavljam pitanje da li je to racionalizacija? A Općinski sud u Prelogu sada ima funkcionalan prostor u zgradi koja je u vlasništvu grada Preloga i koji se prema potrebi može proširivati i to potpuno besplatno. Grad Prelog je lokalna sredina koja se od 1990. vrlo intenzivno razvija u gospodarskom smislu. Preloški poduzetnici bilježe najviše stope gospodarskog rasta u županiji. Štoviše, to je snažno izvozno orijentirano gospodarstvo temeljeno na novim tehnologijama tako ilustracije radi navodim da stopa izvoza preloškog gospodarstva iznosi 26% prema 14% kolika je prosječna stopa izvoza u Republici Hrvatskoj. Trebaju li kolegice i kolege ovakve uspješne gospodarske sredine našoj državi ili ne trebaju i treba li ovim sredinama osigurati sve javne servise potrebne za još brži razvoj i napredak. Ukidanjem općinskog suda izgubit će se vrlo važan dio javne infrastrukture potreban gospodarstvu i građanima Donjeg Međimurja, a izgubit će se i jedan od osnovnih atributa grada. Vodeći se nizom iznesenih argumenata Međimurci očekuju da će biti ispoštovan individualni pristup. Analizirati bi trebalo svaki pojedinačni slučaj suda i da će do drugog čitanja se izmijeniti ovaj prijedlog mreže općinskih sudova na način da će Općinski sud u Prelogu u toj mreži ostati s tim da mu se proširi nadležnost i teritorijalni djelokrug rada na način da mu se uz postojećih 7 općina koje broje ukupno 30000 stanovnika doda još 6 općina s otprilike 20000 stanovnika i na taj način imali bismo u Međimurju dva općinska suda s podjednakom nadležnošću i teritorijem i s ravnomjernijim rasporedom broja stanovnika. Naravno, u Općinskom sudu u Prelogu povećao bi se i broj sudaca koji bi jasno mogli onda apsorbirati i daleko veći broj sudskih predmeta. Ovakvom organizacijom sudova barem s gledišta Međimuraca. Usluge pravosuđa učinile bi se dostupnije građanima, a to je apsolutno najvažnije. U protivnom predloženom kvazi racionalizacijom na žalost, neće se smanjiti pravosudni troškovi niti će se pravosuđe učiniti efikasnije. Građani neće dobiti kvalitetniju uslugu ali će svake godine do 2019. dakle do kada bi trebao biti okončan proces racionalizacije sudova, dobivati milijunske račune za još jedan na žalost, samo kozmetički projekt. Samo u ovoj godini taj će račun biti težak 40 milijuna kuna, naime toliki je iznos osiguranih sredstava u državnom proračunu za 2008. godinu, za implementaciju ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Marija Burić-Pejčinović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, gospođo, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Pa evo kada slušam sada neke rasprave koje idu protiv prijedloga ovog Zakona o područjima i sjedištima sudova čovjek bi rekao pa evo stvarno neće se ništa postići, trebaju svi ti sudovi ostati tu gdje jesu i zapravo sve ovo što je Vlada radila zadnjih nekoliko godina ne služi ničemu. Ja bih ovdje na početku željela reći da iskustvo drugih zemalja koje su išle u slične promjene, govori drugačije. Međutim u jednome svakako svjedoči o istom onome što svjedočimo i u ovoj raspravi danas. To je težak posao, to je posao koji nije, pogotovo za onog tko ga donosi, ni u kojem slučaju popularan, jer naravno kao i kod svih drugih stvari ono što je stečeno, ono što se nalazi negdje nije popularno ukidati. Međutim ja bih ovdje u ovom Visokom domu željela postaviti pitanje, je li popularnost u određenoj sredini nekih zakonskih prijedloga razlog da se ne pristupi ovom vrlo ozbiljnom poslu, a on je dakako ozbiljan, o tome svjedoči činjenica da netko je to danas i govorio, dakle da smo zemlja koja danas u Europi po broju stanovnika ima najveći broj sudova i najveći broj neriješenih predmeta. Dakako da ovaj jedan zakon koji imamo tu, to sam po sebi neće riješiti, ali on je jedan važan zakon u kontekstu reforme pravosuđa i svakako će ja se tu ne bih složila sa kolegama koje su zastupale drugačije stajalište, ne bi složila, dakle ovo će pridonijeti učinkovitosti, međutim tu učinkovitost možda nećemo vidjeti odmah. Kolegica koja je govorila prije mene, govorila je o jednoj određenoj sredini koja svakako po onome i što je meni poznato, spada u razvijene sredine, dakle jednu sredinu koja potiče malo i srednje poduzetništvo itd. i svakako da je za gospodarstvo općenito iznimno važno učinkovito pravosuđe. Međutim učinkovito pravosuđe ne znači da sud koji treba odlučivati o nekim stvarima mora se nalaziti na par kilometara od mjesta gdje će se raditi nego da tamo gdje će se morati pristupiti sudovanju, taj sud bude učinkovit. I upravo kroz tu prizmu učinkovitosti ja vidim ovaj veliki posao u koji se Vlada zapravo upustila i željela bih joj čestitati na tome, jer po onome što sam ja razgovarala u svojim kontaktima s kolegama u raznim i vrlo razvijenim zemljama Europske unije, gdje god se to radilo nije se radilo jednostavno i radilo se na dugi rok, znam jednu pokrajinu u Njemačkoj iz koje mi je kolega rekao da su oni to pokušavali napraviti 30-tak godina i onda je na kraju donesen politički konsenzus da se to napravi. Dakle politički definitivno ovo nije lak posao. Da je tome tako, govori ne znam koliko ste kolegice i kolege pratili i stanje u Francuskoj. Dakle Francuska ulazi u jednu ovakvu sličnu reformu, jedna razvijena zemlja, nitko ne može reći da sigurno francuski sustav koji postoji jako dugo i vrlo je poznat, nije dobar. Međutim nisu mijenjali taj svoj ustroj zadnjih 40-tak godina. Život se promijenio, potrebe su se promijenile i Francuska ulazi u taj posao. Vjerujte po onome što sam ja pratila po francuskim medijima, resorna ministrica je bila izložena baražnoj vatri jer iz istih razloga koje mi čujemo ovdje u ovom našem Hrvatskom saboru se isto tako u raznim departmanima u Francuskoj kolegice i kolege bune i kažu da bi zapravo stanje trebalo ostati kakvo je. Ja se vraćam na onu svoju početnu tezu, dakle učinkovitost prije svega, a ovaj zakon to svakako ima namjeru postići, međutim to je složeni posao. On zahtjeva u svakom pogledu i troškove i financijske neke izdatke itd. i zbog toga čula sam i da smo ovdje spominjali zašto je to u nekim slučajevima do 2019. godine koja se od ove godine čini jako dalekom. E pa upravo zato što se radi ozbiljno, što se ovom poslu pristupa sustavno i što se zaista želi napraviti ono što je najbolje. Naravno na ovome se ne misli stati, u tijeku je priprema koliko je poznato i da se radi slična racionalizacija u prekršajnim sudovima, ali ovaj svakako i ova rasprava koja je u prvom čitanju će pridonijeti tome da sigurno i ovaj drugi korak u koji će Vlada ići i o kojem ćemo mi ovdje raspravljati, bude dobro pripremljen i dobro napravljen. Da je Vlada ovome pristupila vrlo ozbiljno pokazuje i činjenica da je to radila neko vrijeme, da je svakako pristupila tamo gdje je to bilo moguće poštujući neke specifičnosti recimo sudova na otocima. Međutim ako bi išli po specifičnostima naravno da bi svatko od nas u sredini iz koje dolazi, mogao naći niz razloga da dakle brani da neki sud određeni bilo iz razloga što ima dugu tradiciju ili neki drugi, ili su jako učinkoviti i dobri sudovi da bi trebali ostati. Međutim Vlada se kao i uvijek morala ograničiti na ono što je najbitnije, na jedan određeni set mjera koji je ovdje i definiran i po tome se zapravo pristupilo ovoj racionalizaciji koja je pred nama. Kakve bi ciljeve trebao polučiti ovaj, odnosno rezultate ovaj zakon. Ja ću vam reći samo svakako racionalno pravosuđe, učinkovito, ravnomjernije opterećenje sudaca. Kolegice i kolege nisam bila cijelo vrijeme čuti raspravu, ali nisam čula da smo o tome govorili. Sigurno je bitno razmišljati i o tome da ima sudaca koji svakako rade puno više od onih drugih i mislim da je dio učinkovitosti i pravilno raspoređivanje, dakle ravnomjernije opterećenje sudaca brže rješavanje zaostalih predmeta. U tome je svakako veliki uspjeh postignut, znate da smo prije samo možda godinu i pol do dvije godine imali milijun i pol neriješenih sudskih slučajeva. Sada je to palo ispod milijun, još uvijek je veliki broj, ali ipak kad se uzme ukupna brojka i vrijeme u kojem je smanjen broj ovih slučajeva svakako se može reći da se ide prema učinkovitijem i bržem rješavanju sudskih predmeta. Svakako veća ekonomičnost sustava i na kraju ne manje važno, veće povjerenje građana u sudstvo. Prema tome, općenito u državu kao takvu koja ima biti na servis građana. Dakle, da su koristi za građane razvidne sigurno će biti lakše pristupiti, lakše ostvariti pravo na pravnu zaštitu što znači prije svega skraćivati trajanje postupaka. Za suce ravnomjernije rasporediti predmete, radnu opterećenost sudaca, veće mogućnosti za obuku, specijalizaciju, usavršavanje i napredovanje sudaca. I na kraju ja bih podvukla ne manje važno zasigurno u dužem roku i financijske uštede. Evo ja bih zapravo ovime završila i onaj dio, u početku je netko rekao, ovo je prije svega važno za nas, ovo je jedan veliki zakon koji je korak u rješavanju pitanja reforme pravosuđa. Naravno da i iz tog razloga ovaj zakon najbitniji. Dakle da trebamo dobiti pravosuđe kakvo naši građani zaslužuju. Međutim ne trebamo zaboraviti da u ovom poslu pridonosimo jednom drugom važnom cilju u kojem smo se svi suglasili u ovom Visokom domu, a to je pristupanje Europskoj uniji. Dakle, ovime u isto vrijeme čineći to da želimo naše građane, našim građanima dati bolje sudstvo, želimo i ispuniti mjerilo u ovom području i svakako ispuniti onaj dio političkog kriterija koji govori o tome da treba postojati pravna država. Ovime svakako se i to mjerilo i taj politički kriterij u velikoj mjeri ispunjava. Hvala lijepa i zbog toga mislim da ovaj zakon u prvom čitanju svakako treba podržati.
Hvala. Dvije replike. Prva poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa evo ja bi replicirao kolegici Burić Pejčinović. Ona je iskoristila argument da smo mi zemlja koja ima najveći broj sudaca i broj neriješenih predmeta kao argument zašto treba donositi ovaj zakon. Ovaj zakon ne govori o smanjivanju broja sudaca nego o smanjivanju broja sudova i preseljenju istog broja sudaca u neke druge prostore. Ja ne vidim nikakvu korelaciju između efikasnosti sudova, s time što će isti sudac raditi u nekoj drugoj kancelariji ili u nekom drugom uredu da će se time povećati efikasnost njegovog rada. E a sad što se tiče ekonomičnosti, isto tako ovdje se kaže da je za provedbu ovog zakona predviđeno 40 milijuna kuna u ovoj godini, a do 2020. će u budućim državnim proračunima biti predviđena nova dodatna sredstva u odnosu na ono što danas imamo. Bilo bi puno uvjerljivije i ja bi se složio s vama da je u ovom zakonu ili u uvodu ili u obrazloženju točno napisano koji su ciljevi ovog zakona, koliko će se smanjiti proračun Ministarstva pravosuđa u odnosu na postojeći, jer bi to tada govorilo o ekonomičnosti? Koliko će biti povećano u odnosu na ulaganja državnog proračuna efikasnost rada sudaca i sudova? U kojem roku će zbog ovog zakona biti riješeni zaostali predmeti? Koliko građani će i u kojoj godini moći očekivati da im se riješe njihovi predmeti? I kako ćemo dakle povećati efikasnost ovog suda? Ovdje se govori samo o jednoj mehaničkoj mjeri ukidanja sudova. U prvom trenutku će se svesti to samo na povećanje troškova Ministarstva pravosuđa jer će trebat promijeniti table, vizitke, memorandume itd. Jer dakle svi ovi argumenti o kojima ste vi govorili naprosto ne pišu u ovom zakonu i ja doista predlažem predlagatelju da on to sve ugradi do drugog čitanja i da onda nam jasno kaže koliko novaca, zašto će građani imati 2020. godine i kako efikasno sudstvo da bismo mogli imati kriterije za praćenje.
Odgovor na repliku gospođa zastupnica Marija Pejčinović Burić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja bih na ovo pitanje odgovorila kao ekonomist, rijetko u toj funkciji ovdje govorim. Prije svega govoreći o učinkovitosti, ja bih željela reći da ovdje moramo gledati ne kao perverzni ekonomisti što je trošak a što je ulaganje? Ovo je ulaganje. Dakle, ne znam koliko kolege mogu na rok od 11 godina koliko je predviđeno ovo sve odgovoriti, kakve će biti uštede, ali sam sigurna da je ovo veliko ulaganje čiji se direktni financijski rezultati ne mogu odmah vidjeti. Ali je svakako ulaganje koje će polučiti rezultate. Što se tiče one prve vaše opaske koliko će pridonijeti tome činjenica dakle, broj sudaca se neće smanjiti ali će se smanjiti broj sudova? Opet iz pozicije ekonomske struke mogu ovdje reći da je jasno svima da kad imate jedan sud koji suduje makar sa većim brojem imate pojedinačne troškove po glavi svakog tog svakako kroz informatizaciju, kroz troškove one koji su neki fiksni troškovi, sigurno puno manje. Prema tome svakako će se kroz tu činjenicu da će se raditi u jednom prostoru i da ne kažem o tome da će danas nije jednako raspoređena opterećenost jednih i drugih sudaca. Ovime se svakako želi učiniti to da se ravnomjernije rasporedi i prema tome da se bolje i učinkovitije rješavaju sudski predmeti. Hvala.
Gospođa zastupnica Dragica Zgrebec replika.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa ja bih se osvrnula na onaj dio izlaganja kolegice koja je govorila kako se to u drugim zemljama vode rasprave dugotrajne, višegodišnje, više decenija čak o određenim problemima navodeći Njemačku koja je o problemu sudstva i mreže sudova raspravljala 30 godina. Međutim što kod nas nije dobro? Mi ne pratimo sustavno određene institucije kada idemo u promjene, nemamo analize, nemamo uzroke ni posljedice loših i dobrih strana određenog sustava. I ne dajemo rezultate koji su manji odnosno koji će biti veći ako dođe do određenih promjena. Reći ću to na primjeru jedinica lokalne samouprave jer su one upravo vezane uz mrežu sudova. Naime, mi smo do '90. godine imali 113 općina u Hrvatskoj. Vrlo brzo se je, čak u nekoliko mjeseci i samo u raspravi u Parlamentu u dva čitanju donio Zakon o područjima jedinica lokalne samouprave, osnovali smo gotovo 400 općina ili preko 400 općina, gradova i županija. Adekvatno tome onda se išlo u osnivanje novih sudova. Dakle, reći ću na primjeru Međimurske županije. '63. godine ukinuti su kotarevi. Osnovana je samo jedna općina i ukinut je Kotarski sud u Prelogu. Ostao je tada po novom uređenju Općinski sud Čakovec jer je postajala samo jedna općina na području današnje Međimurske županije. '90.-tih godina osnivanjem dvadesetak jedinica lokalne samouprave u toj županiji prišlo se osnivanju još jednog odnosno dva suda. Jednog općinskog i Županijskog suda u Čakovcu. Sada nemamo nikakvu analizu koji su rezultati ova dva općinska suda nego kažemo postoje određeni kriteriji koje vidimo da se na svim dijelovima prostora Hrvatske ne primjenjuju i kažemo ukinut ćemo taj sud bez nekakvih dodatnih obrazloženja.
Na čas ćemo se zaustaviti sa ovim replikama. Gospođe i gospodo zastupnici, upravo su nam se na Galeriji u sabornici pridružili članovi Izaslanstva parlamenta Kanade koji su u službenom posjetu Hrvatskom saboru. Iznimna mi je čast i zadovoljstvo da u ime zastupnika i zastupnica Hrvatskoga sabora i svoje osobno mogu pozdraviti Njegovu Ekselenciju gospodina Petera Milikena predsjednika Zastupničkog doma kanadskoga parlamenta kao i članove izaslanstva. Molim vas da svi skupa pozdravimo. [[Pljesak!]] Odgovor na repliku poštovana zastupnica gospođa zastupnica Marija Pejčinović-Burić.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Evo, kada sam govorila o onim iskustvima iz nekih država članica Europske unije posebice o Njemačkoj govorila sam to u kontekstu koliko je teško bilo. U tom kontekstu je kolega koji je meni prenio to svoje iskustvo čestitao na tome da mi o tome razmišljamo, da zapravo smo došli u tu fazu preuzeti političku odgovornost koju ovakva odluka zahtijeva. Evo, u tom kontekstu mislim da je vrlo ilustrativno vidjeti da tu političku odgovornost nije jednostavno preuzeti i da je ovaj puta evo mi smo imali hrabrosti ali i odgovornosti da to napravimo. Što se tiče analiza mislim da su analize vrlo detaljno rađene u ministarstvu ali o tome pretpostavljam da će više moći reći državni tajnik kada se bude obraćao ovdje. Dakle, svakako ovo što je rađeno nije rađeno temeljem samo toga što je netko mislio da bi to bilo zgodno nego je svakako se gledalo i kako je to drugdje napravljeno kada su se išle u takve promjene i kako je stanje danas u tome, dakle sudjeluju i oni ljudi koji su dakle predstavnici Vrhovnog suda i mnogih drugih institucija tako da vjerujem da analize koje su napravljene su zapravo pokazale da se treba ići i da se treba ići upravo u ovom smjeru u kome smo sada i došli. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Zvonimir Puljić. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Prijedloga o područjima i sjedištima sudova nosi oznaku P.Z.E. br. 30 što znači da je dio paketa kojim zakonodavstvo Republike Hrvatske usklađujemo sa zakonodavstvom Europske unije pa u prilogu ima i izjavu o usklađenosti. Ali predlagatelj nije tražio hitni postupak što ja tumačim kao respekt prema problemu, njegovoj delikatnosti te otvorenost predlagatelja prema prijedlozima koje bi rasprava u prvom čitanju ponudila kao provjeru i eventualnu korekciju. Ne treba dokazivati da je reforma pravosuđa jedan od preduvjeta za pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji odnosno poveznica svih kriterija za članstvo u Europsku uniju. Ali istovremeno cilj ove reforme koju je Ministarstvo pravosuđa započelo 2004. jest povećati pravnu zaštitu građana Republike Hrvatske, povećati razinu vladavine prava, povećati pravnu sigurnost gospodarskih subjekata itd. Zato je Vlada Republike Hrvatske 22. rujna 2005. usvojila dokument pod nazivom "Strategija reforme pravosudnog sustava sa planom djelovanja" u kojem radi postizanja djelotvornosti hrvatskog pravosuđa predviđa provođenje strukturnih promjena, reorganizacije i reorganizacije sudske i državno-odvjetničke mreže, smanjenje zaostatka neriješenih predmeta, rasterećenje sudova od predmeta koji po svojoj prirodi nisu sudski, aktualiziranje alternativnih načina rješavanja sporova, skraćivanje trajanja sudskih postupaka bez ugrožavanja prava stranaka na pošteno suđenje, uvođenje besplatne pravne pomoći itd. Nadalje, Europska komisija je 9. studenog 2005. u svom izvješću o napretku Hrvatske u procesu usvajanja europskih standarda pozitivno ocijenila donošenje strategije i njen sadržaj. Danas se može reći da je veliki dio mjera iz plana djelovanja ostvaren a racionalizacija mreže sudova je onaj dio koji je upravo u postupku rješavanja. Polazne konstatacije su Hrvatska ima prevelik i neodgovarajući broj sudova s obzirom na veličinu države i broj stanovnika. U usporedbi sa drugim europskim zemljama Hrvatska je jedna od triju država sa najvećim brojem sudova u Europi. Također je jedna od dvije države sa najvećim brojem sudaca u Europi te s najvećim brojem administrativnog osoblja u sudstvu. Usprkos tome Hrvatska je država sa najvećim brojem neriješenih predmeta u Europi. Ovo je konstatacija iz siječnja 2006. Danas je situacija sa brojem neriješenih predmeta nešto povoljnija. Prema izvještaju Europskog povjerenstva za učinkovitost pravosuđa u Hrvatskoj je broj pravosudnih sudova 52 na milijun stanovnika dok je broj u Finskoj 13, Mađarskoj 13, Moldaviji 15 i Sloveniji 30. Polazne konstatacije su rezultat projekta CARDS 2002, modernizacija pravosuđa, podrška učinkovitijem i modernijem pravosuđu u kojem nam je twining partner bila Finska, detaljnu analizu ekonomske isplativosti i ušteda racionalizacije da će projekt CARDS 2003, procjene financijskog učinka, racionalizacije mreže sudova. Radna skupina Ministarstva pravosuđa u suradnji sa austrijskim partnerima izradila je prijedlog racionalizacije mreže sudova na način da se spajaju sudovi iste vrste što znači općinski sudovi sa općinskim, prekršajni s prekršajnim. Projekt CARDS 2004 koji se provodi na Visokom prekršajnom sudu uz suradnju njemačkih stručnjaka dat će kriterije za racionalizaciju mreže prekršajnih sudova i prijedlog bi mogao biti završen u srpnju ove godine. Kod svake racionalizacije pa tako i kod ove odmah se postavlja pitanje što će biti sa sucima sudova koji spajanjem prestaju postojati. Na web stranici Ministarstva pravosuđa može se naći kategoričan odgovor; neće biti otpuštanja ni sudaca ni službenika. Višak se može riješiti moratorijem na zapošljavanje novih. Što se očekuje kao rezultat? Veću učinkovitost, bolju organizaciju posla, veću mogućnost specijalizacije sudaca, ravnomjerniju opterećenost sudaca, ujednačenija sudska praksa, mogućnost na svakom sudu sazivanja vijeća od nekoliko sudaca što danas nije moguće u malim sudovima. Te zbog svega ovoga, zakonski prijedlog koji je pred nama smatram rezultatom ozbiljnih stručnih analiza i treba ga prihvatiti i provesti. Hvala.
Hvala. Tri replike. Prva, poštovani, gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Kolega Puljiću vi govorite o reformi koja je eto uspješno započela i koja ima za cilj povećati pravnu zaštitu i povećati vladavinu prava … [[Govornik se ne razumije.]] Gledajte, ova mjera niti će povećati pravnu zaštitu građana, niti će povećati vladavinu prava. Ona zapravo nije ni racionalizacija. Što se tu racionalizira? Jel' se smanjuje broj sudaca? Ne! Jel' se smanjuje broj spisa? Ne! Spisi će se preseliti iz jedne zgrade u drugu, smanjuje se broj zgrada. I nikome ovdje nije jasno kako će manji broj zgrada utjecati na, ili povećati vladavinu prava u Republici Hrvatskoj i povećati pravnu zaštitu. Pa gledajte, mi svi znamo koji su problemi pravosuđa. To je broj neriješenih spisa, to je dugotrajno sudovanje i to je često puta nekvalitetno sudovanje. To je problem pravosuđa. I reforma pravosuđa morala bi krenuti od toga, od problema, ovo nije problem. Da li treba smanjiti broj sudova i racionalizirati, ma da, znate kada? Na kraju te reforme, na kraju. Kada se smanji broj spisa, kada se vidi da je broj sudova nepotreban s obzirom na broj ne riješenih predmeta, e onda možemo ići u racionalizaciju. A ovo je racionalizacija koja ide naopako, ona ide od kraja, ono što bi trebalo biti zadnja mjera, najednom postaje prva mjera. Zašto? Zato da se stvori privid da se nešto na toj reformi radi. Ali ovo neće pomoći građanima da dođu lakše, jednostavnije i brže do pravde. Dapače, malo će im otežati, malo dulje će morati putovati do te svoje pravde. To je sve što će građani od ovoga imati. Prema tome, u reformu je trebalo ući prije, ali je trebao u tu kiselu jabuku zagristi odlučnije. Trebalo je razmisliti o promjeni Državnog sudbenog vijeća, koje dopušta da nekvalitetni suci ostaju u sudstvu. Jer im ne uzima licence, jer ih ne izbacuje, to su problemi. Ovo te probleme ne rješava.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Zvonimir Puljić.
Kolega Staziću ne mogu se složiti sa vašim razmišljanjem, niti slijedom argumenata koji su se ovdje čuli, sa zaključcima koje vi stvarate. Vi izdvajate onaj dio koji opravdava vaše gledište a propuštate primijetiti ono što je bilo također u uvodu izrečeno, onaj dio koji bi bio proturječan onome što zastupate i prognozirate. Racionalizacija nije smo onaj mehanički način, mada se on najčešće i upotrebljava kao blaži oblik otpuštanja, ali nije jedino u tome. U organizaciji rada bilo sudstva ili bilo koje druge radne organizacije i drugi vidovi su u primjeni kada se racionalizira proizvodnja, a u ovom slučaju sudstvo. Ovdje je bilo spomenuto da imamo neujednačenost opterećenja sudaca po manjim sudovima u odnosu na veće sudove. Evo, već to je argument one vrste koji uvodi drugačiju atmosferu, ujednačen kriterij za opterećenje svakog pojedinog suca ali onda i atmosferu u tom sudu. Dakle, mjere koje su ovdje bile spomenute obećavaju sigurno pozitivnu promjenu i treba ih provesti, treba krenuti u to. To nije naopak put. Ono što do sada nije napravljeno, nema smisla ni spominjati. Mi startamo od ove situacije i ovog trenutka.
Druga replika. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Kažete kolega Puljiću da su i europske opservacije takve da nas upozoravaju da smo zemlja koja ima najveći broj sudaca, najveći broj sudova i najveći broj ne riješenih predmeta. I to je točno što govorite, ali ste propustili nešto reći, što je najvažnije u toj stvari, da smo zemlja koja ima najveći broj predmeta na sudovima s obzirom na broj stanovnika. Dakle, istaknula sam i ranije da svaka sada već tročlana obitelj ima jedan predmet pred sudom. I u tome je najveći problem. A ove mjere neće učiniti dostupnije pravosuđe građanima, teret ovakve tobože reforme spada i pasti će upravo na građane koji će morati više izdvajati, plaćati ne samo putne troškove, nego isto tako na mjesto prijepora gdje će morati čitava sudska ekipa izlaziti. I to su ono najveći, i to su u biti, najveći problemi da će ustvari građani, pa i ove malog nekog, tobože reformskog zahvata sami snositi, a to sigurno ne bi trebala biti intencija. I ponavljam, ovo je jedna mjera, dakle, govorimo o racionalizaciji, svi se slažemo da je ona potrebna, ali zaista ponovo treba naglasiti kao što je i kolega Stazić sada ponovo to ponovio, to dolazi na kraju, na kraju dakle, kada predmeti već se, kada su predmeti već u opadanju. I dobro ste rekli da 2006. godine, do 2006. kada ste ovo citirali da u zadnje vrijeme imamo ipak nekakav mali pad. Ali zamislite da bi se taj pad dogodio, da do 2003. i 04. godine, zaključno sa '04. godinom, nije otvoreno 12 pravosudnih tijela i 5 stotina sudaca i državnih odvjetnika zaposleno. A da smo tada zatvarali sudove i nismo zapošljavali suce pa gdje bi sada, koliki bi sada to bio zaostatak. I tko bi to uopće mogao riješiti?
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Zvonimir Puljić.
Kolegice Antičević, vi ste vrlo kategorično ustvrdili da ove mjere neće povećati učinkovitost sudova. Ja iz istog predloženog i izgovorenog zaključujem sasvim obrnuto, ja tvrdim hoće. I trebamo to napraviti. Jednostavno činjenice da imamo najveći broj sudaca, najveći broj sudova i ne riješenih predmeta, treba iščitavati da nas ta tri podatka potaknu da nešto promijenimo u sustavu koji nije efikasan. Vi idete logikom da veći broj predmeta zapravo potiče na zapošljavanje i da je to onaj korak koji bi trebao popraviti situaciju. Međutim, nije! Treba pronaći drugo rješenje jer smo pretjerali s tom mjerom i očito je da smo došli do jedne apsurdne situacije koja nas u usporedbi sa susjednom Slovenijom zaista degradira. Mislim da je ovo dobar put i da će se mjere uskoro pokazati efikasne i rezultati isto tako vrlo brzo će biti pred ovim Domom. Ja sam uvjeren da ćemo biti izvješten o pozitivnom napretku.
Slijedeća replika gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Pa vidite kolega Puljiću stvarni problem je i u tome. Mi smo dobili ovdje prijedlog zakona koji ima tako dalekosežne posljedice na efikasnost, na standard građana koji je deset stranica. Mi ovdje nemamo niti jednu mjeru niti kriterij o tome koliko će se smanjiti troškovi ili povećati ili investicijama povećati efikasnost. Mi ne znamo kada će se i za koliko smanjiti broj predmeta. S jedne strane kažete da imamo preveliki broj sudaca i administrativnog osoblja. S druge strane nećemo otpuštati. Mi to ništa tu nemamo. Mi ovdje imamo samo papir 10 stranica na kojima piše da će se broj sudova smanjiti sa 107 na 65 pri čemu se kažnjavaju efikasni, jer se nomotehničkom pogreškom dogodilo da u prijedlogu zakona piše da Općinski sud u Đurđevcu ostaje, a onda je greška ispala jer se ukida, a ukida se zato što je posljednjih 10 godina jedan od najefikasnijih sudova u Republici Hrvatskoj. Pa zašto ukidamo efikasne sudove ako imamo takav problem? Spojimo neefikasne sudove efikasnima, a neefikasne neefikasnim sudovima. Nije nitko protiv toga da se provede reforma pravosuđa, ali za to nam treba doista argumenti. Ja želim znati što će biti posljedica ove reforme. Kada ćemo imati efikasno pravosuđe, a ne kada će se sudac iz Đurđevca gdje ima uvjete, gdje je Ministarstvo pravosuđa obnovilo zgradu preseliti u Koprivnicu gdje niti suci u Općinskom sudu u Koprivnici nemaju gdje voditi raspravu, gdje Prekršajni sud je u podstanarstvu. Ne plaćaju ništa osim telefona gdje je Županijsko državno odvjetništvo u podstanarstvu i sada ćemo još svemu tome reći ajte vi iz Đurđevca putujte u Koprivnicu. Ne znam gdje će sudovati, u šatoru pred općinskim sudom. A u Đurđevcu imamo lijepu zgradu, efikasni sud i sve ostalo što je potrebno da bi se tamo sudovalo. Prema tome, to su argumenti o kojima mi govorimo. Mi nismo protiv reforme, ali ne može se reforma svesti na deset stranica zakona koji govori o tome da se ukida određeni broj sudova bez ikakvog kriterija. Kako ćemo pratiti što se dogodilo, kako ćemo 2010. znati da li su postignuti ciljevi ovog zakona?
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Zvonimir Puljić.
Kolega Mršiću, ja vam ne mogu oponirat u pogledu onih argumenata koje ste vi za sud u Đurđevcu iznijeli. Ja jednostavno ne znam situaciju, ali vam mogu kazati da je što je već bilo spomenuto ovdje pogrešno za svaki pojedinačni sud koji se pripaja ili ukida kako kažete nalazite argumente da se to ne učini jer bi se uvijek moglo naći za bilo koji sud kao i za đurđevački. Međutim, mi ovdje raspravljamo i ove mjere su donesene pred nas, pred ovo Visoko tijelo da bi riješili sustav, a ne pojedinačni slučaj. Ovdje se čak u pogledu Đurđevca kao efikasnog suda nametnuo na neki način kao da je ovo spajanje rezultat kažnjavanja i nagrađivanja. Mislim da je to krivi način i na taj način zaista ne možete podržati, jer ne možete ni razumjeti ovaj koncept koji je ovdje predložen.
Hvala. Državni tajnik Ministarstva pravosuđa Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Ovdje se želim u ime predlagatelja malo uključiti u ovu raspravu. Htio bih samo reći da se ovdje ne radi o ukidanju. Nije primarna točka i nije smisao ovog zakona ukidanje bilo kojeg suda. Težite je ovdje spajanje. Težište je ovdje da one male sudove gdje imamo jednog ili dva suca sa nedovoljnim priljevom predmeta da ih spojimo na veći sud. Što ćemo time dobiti? Time ćemo dobiti jedan veći sud kojim će se moći bolje organizirati, u kojem ćemo moći puno bolje iskoristiti te resurse koje imamo. Jer ono što sam u uvodnom izlaganju rekao sud koji ima jednog ili dva suca koji moraju suditi u svim segmentima, koji moraju suditi i smetanje posjeda i naknadu štete i kazneno. To nije sud koji može udovoljiti uvjetima koji su nam potrebni. I upravo radi toga da bismo dobili bolje organiziran sustav, da bismo dobili sudove u okviru kojih ćemo puno kvalitetnije iskoristiti te resurse koje imamo. U okviru toga kao jedna od najbitnijih mjera koja će odmah proizaći je mogućnost specijalizacije sudaca. Specijalizacija sudaca znači slijedeće. Imat ćemo suce koji će biti specijalisti i koji će suditi u pojedinim segmentima. Što to znači? To znači da će on puno brže provesti postupak u pojedinom predmetu. To znači da će on donesti puno kvalitetniju presudu koja neće biti toliko podložna brojnim ukidanjima od strane žalbenog suda i to znači da ćemo u konačnici imati i brži postupak i kvalitetniji postupak za građanine. Što se tiče činjenice da li je ova mjera zadnja, prva ili da li je dovoljna. Sasvim je sigurno i tu se sa svima koji su nastupili slažem da ova mjera sama po sebi izolirana od ostalih neće automatski dovesti do kvalitete za koju se zalažemo. Međutim, nju treba gledati u svjetlu i svih onih drugih koje pripremamo i zato najavljujem jer je jedna vrlo respektabilna radna skupina itekako debelo u projektu izmjene Zakona o parničnom procesu. Izmjene, zapravo izrade novog Zakona o kaznenom procesu gdje ćemo se itekako postaviti i gdje želimo dovesti do onih o kojima su mnogi ovdje govorili procesnih poboljšanja. Želimo brži postupak i u prvom stupnju. Želimo brži postupak i u drugom stupnju. I kada sve te mjere skupimo tada ćemo imati jedan puno kvalitetniji i bolji sustav nego što imamo danas. Ovo je mjera koju moramo provesti. Ovo je mjera gdje su kriteriji objasnili smo vrijedi za cijelu Hrvatsku. Idemo na spajanje onih sudova gdje imamo manje od 5 sudaca, gdje nemamo dovoljan priljev predmeta. Priljev predmeta se po statistikama koje imamo vrlo ih precizno pratimo i po svakom sucu i po svakom sudu. Priljev predmeta se iz godine u godinu smanjuje. Ja želim vjerovati da je to činjenica i posljedica pa i toga što postajemo i društvo i znanja i uređenosti i što pomalo na tržištu otpadaju oni koji se ponašaju na način da žele prijevarno nastupiti da takvih tvrtki koje posluju isključivo na način da nekoga žele prevariti da ih je danas sve manje. I stoga obzirom da postajemo ipak jedno uređenije i civiliziranije društvo, za očekivati i budućnosti da će nam priljev predmeta padati i zato mislim da je ovo jedan zakon koji naprosto je potreban radi nas ne radi Europske unije nego radi nas samih jer su nam potrebni sudovi koji su efikasni i koji su dobro organizirani. Na žalost znate sud gdje imamo jednog predsjednika i jednog suca i deset službenika to danas nije. Što se tiče projekcije za budućnost, naravno za ovo je potrebno dosta sredstava. Mi imamo određene projekcije koliko će to koštati. Već imamo predviđeno i bilancirano u proračunu i za ovu godinu. Negdje ćemo ta fizička spajanja moći provesti relativno brzo, negdje ćemo dograditi primjerice u Kutini vrlo lako bismo mogli riješiti i dograditi jednu etažu i spajanje sa Novskom bi bilo vrlo brzo tada. Ima takvih jedno 10-tak, 15 slučajeva gdje ćemo uz neznatne investicije postići efekte koji će biti u sljedećoj godinu ili dvije dana. Negdje će naravno to biti skuplje. Postoje projekcije za sve to i zbog toga smo odredili 2019. godinu. Mi ćemo biti zadovoljni i ja vjerujem da ćemo to napraviti i brže. Ali ono što će proizaći kao direktna posljedica i posljedica koja će se odmah vidjeti, to je specijalizacija sudaca, to je puno kvalitetnije i bolje upravljanje ovim sudovima koje ćemo dobiti znači stupanjem na snagu ovoga zakona. I kažem u pripremi su i drugi zakoni koji itekako moraju pridonijeti bržem vođenju postupka, a to je ne da naši građani čekaju po godinu ili dvije ili čak tri na prvo ročište. Nakon prvog ročišta da se postupak vodi na način da se nakon dvije godine netko sjeti pa predloži e ja bih da se sasluša još jedan svjedok u tom postupku. Sa time ćemo se obračunati u izmjenama Zakona o parničnom postupku koji je u tijeku i sa kojim ćemo vrlo brzo ovdje izaći i pred vas. Bilo je ovdje riječi i o tradiciji, moram se osvrnuti i na to. Bilo je riječi da mi sada ukidamo sudove koji su po 200 i više godina. Gledajte, ponovno želim reći da nije težište na ukidanju, prava riječ je spajanje. Poslovi će se i nadalje obavljati tamo gdje ima potrebe za to u određenim organizacijskim subjektivitetima na terenu bilo kroz odjele tih sudova. To znači ne provodimo mi racionalizaciju da bismo građane slali 50 ili 100 kilometara dalje nego mi ćemo zapravo organizaciju provesti unutar našeg sustava. Mi ćemo slati suce specijaliste tamo gdje je potrebno da se provedu uredovni dani. I kada dođe sudac specijalista, ta rasprava i taj predmet da bi se riješio neće biti potrebno deset ročišta nego će biti potrebno tri ili četiri i to je već velika stvar i to je već vrlo značajno. Znate tradicija možemo se pozvati i na austrougarsku. Međutim danas živimo u 2008. godini. Danas je život donio neke druge oblike, nekakvu drugu nomenklaturu i danas zapravo niti Austrija nema više onu mrežu sudova koju je imala za vrijeme austrougarske i oni su promijenili i prilagodili se uvjetima života. To ovime činimo i mi. Evo, hvala.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak. Gospodin Zvonimir Mršić. Izvolite.
Pa ja bih samo htio ispraviti državnog tajnika Bpšnjakovića. Što se tiče ukidanja sudova on je rekao da se ukidaju sudovi sa jednim do dva suca, odnosno pardon spajaju jel'. Dakle Općinski sud u Đurđevcu ima pet sudaca zaposlenih prema rješenju Ministarstvu pravosuđa mogao bi imati osam uključujući i predsjednika. Dakle nije točno da se ukida jedan do dva, ovdje se radi o pet. Prema rješenju može imati osam uključujući i predsjednika i može imati 39 službenika i 4 namještenika. On u ovom trenutku ima 27 službenika i 4 namještenika, jer na žalost nije mogao dobiti suglasnost od ministarstva da u ovom periodu od 95. do danas se popuni i broj sudaca i broj službenika. Dakle nije točna činjenica ili izjava da se ukida suca sa jedan do dva, nego se evo ukida jedan od najažurnijih, pripaja jedan od najažurnijih sudova sa pet sudaca a može imati čak osam.
Hvala. Idemo dalje. Na redu je gospodin zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Ja ću biti vrlo kratak. Slažem se da ovo mehaničko spajanje, evo spajanje ne ukidanje, ali mehaničko spajanje zaslužuje ako ništa drugo barem našu pažnju pa da probamo pomoći u tom drugom čitanju da kod tih mehaničkih spajanja ako se da išta popraviti, a da bude na korist naših sugrađana, evo da uvažite i neke naše primjedbe kako bi se te podjele koje će se takvim činom samim napraviti, se više smanjile. Naravno da ja kao političar ću na tri primjera reći, ja nisam nekakav stručnjak u sudstvu, ali mogu trljati ruke i reći evo sada godinu dana prije lokalnih izbora neće biti suda u mojoj rodnoj Novalji gdje je na vlasti HDZ, neće biti suda u mom Senju gdje je na vlasti HDZ i neće biti suda u Vrbovskom u mojoj županiji gdje je na vlasti HDZ. Znači kao političar mogao bi poentirati i reći, eto to je vama vaša vlast dala da vam se ukidaju mogućnost da vam sud bude dostupniji, da vam sud bude bliži i da vam kvalitetnija i brža pravda bude dostupnija. Ali ja neću biti zločest pa ću samo na ta tri primjera probati reći da li je moguće išta ili nešta popraviti. Da bi nešto imalo status grada najprije treba imati trg pa onda eventualno kakvog ili takvog gradonačelnika. Treba imati liječnika, treba imati župnika, poštara i naravno suca. Neki od ovih gradova koje sam nabrojio neće imati jedan taj atribut, odnosno neće imati svoga suca pa onda bi se možda izda toga trebalo postaviti pitanje, da li zaslužuju da budu administrativno podijeljeni ili da se zovu gradom. No, u svakom slučaju predlažem da u tom drugom čitanju ovdje ste nam napisali i tu je bilo, i vi ste sami rekli, da su vam i neki konzultanti i ljude koje ste konzultirali u izradi ovoga prijedloga dali neko svoje mišljenje pa bi voljeli vidjeti to konzultantsko rješenje ljudi koje ste vi konzultirali, zašto ovakova podjela ili zašto ovakovo mehaničko spajanje, da vidimo koji su argumenti i kako su se oni rukovodili da pojedine sudove spajamo, kriteriji koji su to bili pa će nam možda biti jasnije koji je to manji, koji je to veći sud. Sumnjam da je, iako nosi ovo europsku oznaku, ovaj zakon, sumnjam da je netko baš Europe rekao evo neka u mojoj rodnoj Novalji ne bude općinski sud. Kada sam već kod Novalje dozvolite mi gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, da evo naglasim ovom Visokom hrvatskom domu, kako bi bilo možda potrebno da nemamo svoj Cipar u Hrvatskoj pa da probamo Otok Pag koji je podijeljen administrativno na dvije jedinice, da pokrenemo inicijativu da on pripadne jednoj administrativnoj jedinici. Da li je ona Zadar, da li je ona Ličko-senjska, da li je Primorsko- goranska sasvim svejedno. Neka građani to odluče. Jer vidimo i na Cipru padaju žice i padaju zidovi, a kod nas još uvijek zidove gradimo i radimo. No to je samo usputno. Rekli smo da je kriterij bi trebala biti dostupnost. E pa sad ne znam baš da li je dostupnost i razumljivo nešto što je za Senj, ja ću samo taj primjer reći i vrlo … [[Govornik se ne razumije.]] , da li je dostupnost i razumljivo za Senj koji je u Ličko-senjskoj županiji da će pripasti Općinskom sudu u Crikvenici, da će morati nažalost otići i u Županijski sud u Rijeci, a da je u Ličko-senjskoj županiji da neće imat nikakve veze sa središtem svoje županije kao što je Gospić. Isto tako čini mi se da kriterij po kojemu je vrlo usko nekako dopalo u Općinski sud Ogulin, ne vidim argumenata, ne znam kakvi oni god bili koji mogu opravdati da Vrbovsko bude spojeno sa Ogulinom. Budući da i vi vrlo dobro znate da se u ovih par godina u Općinski sud u Delnicama jako puno uložilo, da je Općinski sud u Delnicama i bliži od Ogulina za Vrbovsko, da će iza toga kada budu općinskom sudu pripojeni Općinskom sudu u Ogulinu morati otići u Županijski sud u Karlovcu, a onda mi se nekako ovdje loše piše ili mi se ne čini logičnim da na primjer Županijski sud u Karlovcu je za područje Općinskog suda u Karlovcu i Ogulinu, Općinski sud u Ogulinu za područje Općina Josipdol, Plaški, Saborsko, … [[Govornik se ne razumije.]] i gradova Ogulin i Vrbovsko. Ali isto tako Općinski sud u Karlovcu da ne nabrajam sve druge gradove, između ostaloga i za Ogulin. Očito je da i vi sami nemate povjerenja u taj sud u Ogulinu kada mu eto nadležnosti pripajate na Općinski sud u Karlovac, pa onda i Županijski sud u Karlovcu. Bilo bi pristrano kada bi Općinski sud u Vrbovskom bio spojen ili pripojen u Općinski sud Delnice budući da je tamo postoje i kadrovi i prostorno je opremljen i može primiti taj broj predmeta koliko ih ima u općinskom sudu, sada već bivšem, tako ovdje piše u Vrbovskome. Eto mislim da su to neki argumenti koje bi možda trebalo razmisliti i uvažiti da zaista kod tog spajanja bude što manje nesuglasica, da bude na kraju i u konačnosti kroz tu analizu koju ćemo vjerojatno bar za neke dobiti, kvalitetnije i brže opravda za sve naše stanovnike a ne samo za neke. I ovdje je bilo, kolegica Marija Pejčinović Burić je rekla da je i u Francuskoj, naravno slažem se u Parlamentu, resorna ministrica bila izvrgnuta baražnoj vatri. Ima razlike između Parlamenta Francuske i našeg Parlamenta, jer mi ne možemo našu ministricu izložiti baražnoj vatri, jer ona danas ovdje nije. I bilo je puno govora o tome da li ćemo tim mehaničkim spajanjem dobiti na kvaliteti? Da li će suci sada što se mehanički spoje u jedan sud kvalitetnije raditi? Ne. Neće. Oni suci koji rade nažalost i dalje će dobro raditi, a oni koji ne rade spajanjem neće sigurno bolje raditi. I da u tom drugom prijedlogu gospodine državni tajniče eto, da nekako nomotehnički probate to urediti, da mene kao jednog od nekakvih začetnika u mojoj Primorsko-goranskoj županiji ovoga ravnopravnosti spolova, da probate evo, tu napišite nam, negdje piše, ministar pravosuđa također se ovlašćuje. Već su dva mandata, imamo ministricu pravosuđa pa negdje je, recite da je ona ministrica pravosuđa a ne ministar, da se i na taj način, na neki način evo budemo bliže Europi nego što smo danas. I za kraj očito je da u ovoj zemlji, mi uvažamo sve, od hrane pa evo, sad smo svjedoci da smo počeli i u sportu uvažati vaterpolo suce. Pa ako je problem u sucima uvezimo i to nešto malo europskih sudaca koje će ovo što smo zaostali brzo riješiti, jeftinije nego ovo ulaganje koje se sada u ovih deset godina ćemo uložiti. Mislim da je to dobar prijedlog. Platimo njih pa neka oni to riješe. Onda ćemo polako s ovim našim sudovima nekako izaći na kraj. Zahvaljujem.
Hvala. Imamo repliku gospođa Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Kolega! U svemu se slažem s vama što ste rekli, osim u ovom zadnjem da kad bismo uveli europskog suca da bi on riješio ovdje predmete. I europski sudac kad bi došao u naše uvjete postao bi neažuran i neefikasan sudac. I umjesto da mi istražimo rješenja i ponudimo ih, evo ovdje, a sad smo čuli već i izrijekom da će se u mnogim slučajevima ovog tobože spajanja sudova, dogoditi samo promjena ploče, promjena table da bude svima jasno. Ali ste dobro apostrofirali jedan sud. Ali to je uglavnom sa svim ovim manjim sudovima koji su čitav ovaj zadnji niz godina preuređivani, popravljani, to su bile stare, zapuštene zgrade. U svima tome su dosta i aktivno učestvovale jedinice lokalne samouprave što je i posebno zakonom bilo omogućeno. I na taj način stvoreni su apsolutno bili uvjeti da bi ti sudovi postali ažurni. Nisu ti sudovi mali postali ažurni tek tako, nego za sve mjere koje su se godinama provodile najprije su dale rezultate u tim manjim sudovima. I što sada mi radimo? Dakle, potrošio se tu državni novac na njihovo uređenje, a sad ćemo te suce i čitavo osoblje seliti u neadekvatne prostore. Evo recimo primjer što će se dogoditi i sa preseljenjem mnogih manjih sudova u veće sudove gdje suci nemaju gdje sjediti u tim većim mjestima. Dakle i ti efikasni suci ovdje će postati neefikasni suci. A ljudi su toliko već bili zadovoljni u tim manjim sudovima, da ne nabrajamo sada ove još ostale razloge koje sam maloprije navela što će poskupiti suđenje ljudima, jer osim putovanja i ti troškovi preseljenja odnosno reakcije i izlaska suda i očevidne ekipe na mjesto prijepora, a to se uglavnom radi o zemljišnim stvarima, utvrđivanju prava vlasništva, uglavnom je priroda takvih poslova. I apsolutno je netočno specijalizacija sudova da se postiže u velikim sudovima. Specijalizacija sudova se postiže u malim sudovima. Pogledajte, svi vodeći pravnici Hrvatske i pokojni i živući svoju su praksu sticali u manjim sudovima. Pa ne može se suditi o vlasništvu ako se ne zna smetanje posjeda, da ne nabrajam drugo.
Hvala. Odgovor Luka Denona. Izvolite.
Zahvaljujem kolegice. Očito sam sa ovim uvozom sudaca pogriješio. Možda, evo ispravljam, izvezimo onda kriminalce da nam se izvozna bilanca poveća a da suce ostavimo na miru.
Još jedna replika gospodin Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Pa uvaženom kolegi bih replicirao u onom dijelu kada on to u više navrata kaže i sa sigurnošću kaže neće sudovi bolje funkcionirati ovim prijedlogom, neće se poboljšati organizacija rada, jednostavno će oni čak i lošije raditi u odnosu kako je to sve skupa predviđeno. Ovim prijedlogom će se uistinu stvoriti osnovni preduvjeti da sudovi bolje funkcioniraju u svim ovim segmentima o kojima smo do sada argumentirano imali čuti u smislu i samih obrazloženja pojedinih pravnih instituta. Na primjer, specijalizacija. Ne mogu se složiti niti s vama, specijalizacija sudaca, ne mogu se složiti niti s vama niti s uvaženom kolegicom kada kaže da su upravo mali sudovi ti gdje su se i sada u većoj ili manjoj mjeri na pravi način suci specijalizirali a to konkretno znači da su suci bili u poziciji valjda baviti se istom vrstom predmeta sličnih činjeničnih supstrata da bi na taj način radili iste predmete brže, efikasnije, bolje, učinkovitije. Ako je to specijalizacija a mislim da jest onda će se upravo ovim prijedlozima, dakle objedinjavanjem i mogućnost raspoređivanja predmeta upravo po tim kriterijima poboljšati stanje stvari. Zatim, ja ću to ponovno napomenuti u ovoj replici. Uistinu se ne radi o ukidanju sudova i uvaženi kolega onda vaše spominjanje pojedinih jedinica lokalne samouprave pa i mog Senja, Novalje ili još ste neke jedinice lokalne samouprave spomenuli onda vam ima uistinu jedan politički nekorektan predznak na način da u jednom problemu koga rješavamo a odnosi se na pravosuđe zapravo želite na jedan jeftin način politički poentirati što je svakako vaše pravo ali tim ljudima i ljudima na terenu ja u smislu ove replike poručujem slijedeće. Reforma pravosuđa u ovom segmentu će sasvim sigurno ići. Ovo je zakon u prvom čitanju. Sagledat će se to nakon čitanja svi argumenti koji bi samu mrežu sudova i na tom području … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] na najbolji mogući način.
Hvala kolega. Odgovor gospodin Luka Denona. Izvolite.
Da, ja se čudim kako vi sa sigurnošću možete reći da će ovo mehaničko spajanje zaista doprinijeti da reforma pravosuđa bude efikasnija i da kvalitetnija i brža pravda bude dostupnija svima. Ne znam odakle vam to pravo, odakle vi to znate. Ja sam samo rekao da ali i poslušavši i čuvši vas tvrdim da državni tajnik ima analizu, nisam napamet rekao, za Ogulin, ima analizu nekakvu nekih ljudi koji se u to razumiju a ne ja gdje se tvrdi da Općinski sud u Ogulinu nije ekipiran, da ima loše suce za razliku od delničkoga suda u Delnicama gdje ima i dobre suce i gdje su se rješavali predmeti kako treba, gdje je zgrada uređena adekvatno, gdje ima prostora za suce iz Vrbovskoga i tu nelogičnost pokušavam reći ovdje da bi se mogla ispraviti. I još uz to je u istoj jedinici lokalne samouprave i uprave kao što je Primorska županija gdje nema potrebe da onda idu građani duže putovati u Ogulin, pa u Karlovac kad im je bliže Delnice i Rijeka pogotovo sada kada će i druga traka auto-ceste biti gotova.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin Anton Mance. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Ispravio bih netočni navod. Kasnije ću u raspravi malo govoriti o sudu u Vrbovskom ali bih rekao kolegi Denoni. Ipak krivo govori ovdje. Nije korektno govoriti o udaljenosti jer udaljenost u smjeru Ogulina i Delnica je zaista velika razlika od sjedišta sudova kako tu piše 36 kilometara ili u smjeru Ogulina je 16 kilometara. Još bih napomenuo da je taj sud osamdesetih godina proizašao iz ogulinskog suda, znači kad je formiran tada u Vrbovskom a naravno da je vrlo bitno, to je rekao i gospodin državni tajnik sada, da neće se to osjetiti na ljudima odnosno na putovanjima. Pa ovaj prijedlog ja sam ipak kad su se razgovori vodili čuo od stručnih ljudi jer sam bio u to uključen i bilo je tada govora i o tome kojem se sudu priključiti da je mišljenje javnosti većeg dijela, ne znam odakle vam to mišljenje koje ste izrekli, da se ide u smjeru Ogulina. Ne znam, ja sam imao drugo mišljenje, čuo druga mišljenja i to puno.
Hvala. Gospodin zastupnik Vladimir Ivković. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Cilj ovog zakona je u svakom slučaju reorganizacija sudske uprave, ne toliko sudova koliko sudske uprave ali i specijalizacija sudaca. Nesporno je bez obzira na različitost mišljenja da spajanjem sudova dobivamo mogućnost da suci specijaliziraju područja a naravno specijalizirani suci su brži u odlučivanju i u proučavanju određenih predmeta i na taj način postižu efikasnost. Međutim, ovim mjerama koje su predviđene se ujedno i poboljšava tehnička neposredno i posredno tehnički uvjeti odnosno tehnička opremljenost sudova. S obzirom da je prvo čitanje i s obzirom da je ovaj sustav u kojem se predviđa ovim Zakonom o područjima sudova dao bih nekoliko sugestija za inače ove ostale propise kojima se uređuje područje sudovanja, pa tako smatram da bi bilo dobro razmisliti u smislu efikasnijeg i kvalitetnijeg suđenja i o tome da suci ne budu imenovani trajno i doživotno na jednom sudu nego da budu imenovani za suca ali da budu s mogućnošću da se oni raspoređuju prema potrebama predmeta koji postoje na terenu. Dakle, na taj način bi specijalizirani sudac koji je ekspert na određenom području mogao doći na područje u kojemu se nagomilao određeni broj stručnih predmeta i na taj način rješavati efikasno, brzo, bez posebne obuke nešto slično kao što to rade vrhunski kirurzi kada se stvaraju tehnički uvjeti na područjima gdje bi uz tehničke uvjete on obilazio teren i rješavao specijalne slučajeve i to u svakom slučaju bi moglo doprinijeti efikasnosti sudstva. Naravno, s obzirom da dolazim s područja mjesne nadležnosti jednog od suda koji se ukida a koji je danas već bio nekoliko puta spomenut a to je sud u Prelogu moram istaknuti i ono što je bitno i ono što je bilo istaknuto ali posebno bih htio istaknuti da je osnovan 1850. godinu dana nakon što je ban Jelačić, godine '850., došao i pripojio Međimurje i praktički uspostavio vlast hrvatsku u Međimurju, a s time je doveo i taj prvi sud u Prelog. A onda, naravno povijesno se on, razvijao na razne načine do ukidanja '63., pa do ponovnog buđenja '99. Želim istaknuti da je Prelog područje koje se na onom području trenutno najbo0lje razvijao. I to slučajno ili ne, nakon dolaska suda, praktički je i gospodarstvo krenulo, imovinsko pravni odnosi su se bitno poboljšali, gruntovnica sa svojim aparatom je očito tome doprinijela i to je područje koje ima najvišu stopu zapošljavanja. I sigurni smo da u sljedeće dvije godine više u bližoj okolici neće biti nezaposlenih osoba. A zbog toga bi trebalo dati i injekciju u smislu potpore administraciji koja tamo inače radi i koja se razvila na temeljima toga suda kao što je ispostava centra za socijalnu skrb, katastar, ispostava policijske uprave itd., itd.. Tako da bi moj prijedlog ustvari bio na tragu onog prvog s obzirom da time ništa ne gubimo. U drugom čitanju prijedlog izgleda, na Međimurje sa 120 tisuća stanovnika bude podijeljeno po mjesnoj nadležnosti na pola a ne kao što je sada Čakovec, pravo ima na 15 sudaca, dok onda Prelog nema dovoljno. Dakle, ako tih 15 rasporedimo na dva, možemo dobiti dva solidna suda u kojima bi se moglo raditi na zadovoljstvo i mještana a i onih koji su i dale od 50 km udaljeni, dakle, područje koje obuhvaća sud Prelog kao što je Kotoriba je i više od 50 km udaljeno od samog Čakovca i središta gdje je predviđen sud. I još ako i to nije nikako moguće onda minimum minimuma bi bio da se i sud Prelog uvede u one sudove koji će se spajati do 2019. a ne odmah na početku. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jednu repliku. Gospodin Nenad Stazić. Izvolite.
Pa kolega Ivkoviću ja se samo nadam da državni tajnik nije čuo i da nije ozbiljno shvatio ovaj vaš prijedlog o gostujućim sucima koji bi se najprije specijalizirali za određeno područje a onda kao takvi sudili u različitim sudovima u takvim i srodnim predmetima. Pa gledajte, nisu suci trgovački putnici, pa kako bi to izgledalo da onda u 9 sati ima u Kutini raspravu, pa onda ide poslije u Pazin, pa nakon toga u 12 sati u Crikvenicu suditi u srodnom predmetu. Pa gledajte, ja se samo nadam da ovaj vaš prijedlog neće državni tajnik ozbiljno razmotriti. Kada se radi, kada se radi o tome da li se nešto ukida ili spaja. Pa pazite, ako se Sud u Senju spaja na Općinski sud u Crikvenici, da li će nakon toga spajanja u Senju biti su? Neće! Neće! Znači ukida se sud u Senju. Neće, neće, tamo neće biti suda. Uopće, kod ovoga spajanja, znate treba nastojati da se spaja ugodno sa korisnim. A kod ovoga vašega prijedloga ja mislim da se spaja neugodno sa beskorisnim. Što će biti neugodno? Neugodno će biti za suce koji sada, koji sada sudi u Senju, morati će se seliti u drugi grad, neugodno će biti i za stranke, jer i oni će morati putovati dalje nego što putuju danas. A beskorisno, beskorisno je to, što ovo neće pomoći pravosuđu, niti će se smanjiti gore broj predmeta, niti će se povećati kvaliteta pravosuđa.
Hvala. Odgovor gospodin Ivković, izvolite.
Kolega Stazić očito nije razmišljao ni prije kako bi se u stvarnosti postigla efikasnost sudstva, pa neka razmisli o ovom prijedlogu malo ozbiljnije, ne mora to biti svaki sat, ali može biti svaki mjesec. Hvala.
Na redu je gospodin zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Kolegice i kolege, svi mi ovdje, iz ove rasprave vidljivo suglasni smo u jednom, da reforma pravosuđa se ne može bazirati samo na ukidanjima ili spajanjima sudova, pogotovo ne onih koji dobro rade. Primjer. Svi zagorski sudovi spadaju u red učinkovitijih i ažurnijih sudova u Republici Hrvatskoj, nema značajnog broja zaostataka niti problema oko neučinkovitosti. A ipak se pola od njih, tri od šest, Pregrada, Klanjec i Donja Stubica ukida. Znači, usprkos tome što imamo dobre kadrove, dobru organizaciju posla i efikasnost ipak ih ukidamo. Zar je ukidanje sudova, ili spajanje, s obzirom da to vlast želi tako reći jer bolje zvuči, zar je ukidanje sudova trebala biti prva strateška državna mjera kojom ćemo početi popravljati stanje u pravosuđu. Pa da će i popraviti, zar treba početi sa rezovima bolnim za građane koji pitaju, je li to jedino što znamo, jer ako znamo zašto nismo počeli sa drugim mjerama, rješavamo li uzrok ili posljedicu. Ma ljudi žele jeftinu, brzu i učinkovitu pravdu, ali dostupnu. Ne žele da ih tjeramo u nekoliko desetaka kilometara u udaljenija mjesta, s kojima, već sam rekao često niti nisu povezani javnim prijevozom. A kada će tamo doći, vidjeti će svog suca iz svog mjesta u kojem živi i u kojem se pravda dijelila i više od stolječa, koji se preselio u drugu zgradu, u drugo mjesto, samo se sudski predmet prošetao. I stvorio novi bijes našeg građanina jer je izgubio više vremena i živaca i novaca. A posao je možda izgubio i javni bilježnik koji je radio u mjestu u kojem se sud ukida. Jer bez suda teško da može opstati. Hrvatska narodna stranka smatra da su potrebne provedbe niza hitnih mjera i hitnijih mjera u pravosuđu da bi ono bilo učinkovitije. Te mjere moraju biti i kadrovske prirode i normativne prirode. Kod mjera kadrovske primjene izuzetno su važne te mjere jer samo pravosudni dužnosnici mogu istinski reformirati pravosuđe. Kadrovi su početak i kraj svake reforme jer zbog kvalitetnih kadrove nema kvalitetnog pravosuđa. U pravosuđu, kao i u upravi, i u poduzetništvu trebalo bi imitirati kriterije s tržišne utakmice, promovirati najuspješnije i eliminirati neuspješne. Princip je isti. Kako bi iz pravosuđa eliminirali nesposobne, a promovirali sposobne, temeljem objektivnih kriterija potrebno je izmijeniti Zakon o redovnim sudovima i Zakon o državnom sudbenom vijeću te tim izmjenama uvesti mehanizme praćenja i utvrđivanja objektivnih kriterija rada sudaca koji bi bili osnova za imenovanje sudaca u više sudove, ali i za razrješenje onih koji ne zadovoljavaju svojom kvalitetom i kvantitetom rada. Bit će naravno potrebno redefinirati okvirne kriterije za rad sudaca – minimalan broj riješenih predmeta, minimalan prihvatljivi broj ukinutih predmeta, iznimke od tog pravila i drugo. Žalbeni odjeli županijskih sudova i Vrhovnog suda Republike Hrvatske obvezali bi se da ocjenjuju kvalitetu sudaca temeljem žalbenih odluka u konkretnim predmetima. Kod izbora sudaca na viši sud kandidati bi se rangirali prema objektivnim kriterijima. Znači, broj riješenih predmeta, broj ukinutih predmeta, broj potvrđenih predmeta, ocjene o radu žalbenih vijeća. Predsjednik suda bi bio obvezan pratiti rezultate rada svih sudaca. Kad uoči podatke o neradu ili nedovoljnoj kvaliteti rada pojedinog suca dužan ga je prijaviti Državnom sudbenom vijeću radi razmatranja njegovog razrješavanja sa sudačke funkcije. Na primjer, svatko tko bez valjana opravdanja poput bolesti, porodiljnog, stručnog usavršavanja i slično dulje od 4 mjeseca u jednoj godini ima broj riješenih predmeta ispod donjeg praga ili broj ukinutih iznad gornjeg praga morao bi biti prijavljen Državnom sudbenom vijeću. Konstatirali smo svi to znamo da je najveća boljka hrvatskog pravosuđa su neriješeni predmeti i nemogućnost postizanja sudske zaštite u razumnom roku. Kao hitne normativne mjere Hrvatska narodna stranka predlaže reformu parničnog postupka pri čemu bi trebalo bitno ograničiti ovlaštenja suda i teret dokaza prebaciti na stranke u sporu, organizirati koncentriranu glavnu raspravu uz nemogućnost olakog predlaganja naknade i dokaza, zaoštriti pitanje procesne discipline pogotovo profesionalnih sudionika u postupku, obvezati sud na izradu presude u razumnom roku. Daljnje mjere trebale bi biti: dostavljanje sudskih poziva putem dostavne pošte tamo gdje se pozvana osoba zatekne, a ne više prema sjedištu tvrtke ili stanovanja, uvođenje mjera za obeshrabrivanje obijesnog parničenja. Te mjere moraju biti usmjerene i prema državi koja tu nimalo ne zaostaje, gdje bi trebalo uvesti zakonsku obvezu da Državno odvjetništvo Republike Hrvatske odobri svaki parnicu u koju se upušta bilo koje ministarstvo. I ovo što danas govorimo provesti racionaliziranje mreže sudova i hitno ukidanje samo onih sudova koji nemaju dovoljan priljev predmeta da bi opravdali svoje postojanje. Te suce treba rasporediti na najopterećenije susjedne sudove. Gruntovnica. Gruntovnica je registar o nekretninama. Kao što postoji registar automobila, plovila itd. koji se vode u upravnim organima. Spajanjem gruntovnice i katastra, te uspostavom posebne nezavisne službe gruntovnice i katastra uz istovremenu daljnju informatizaciju zemljišnih knjiga mogla bi se itekako povećati efikasnost rada zemljišnih knjiga kao bitnog elementa u sudstvu. Osnivanje specijaliziranih sudova za radno pravo kako bi se u posebnom skraćenom postupku efikasno zaštitili najugroženiju kategoriju u tržišnoj utakmici, odnosno sudskoj utakmici radnika. Upravne organe bi trebalo osposobiti da rješavaju sve prekršaje iz svoje nadležnosti u prvom i drugom stupnju. Prekršajni sudovi trebali bi uz sudovanje za prekršaje proširiti nadležnost za društveno manje opasna kaznena djela za koje je predviđena novčana kazna ili kazna zatvora do jedne godine. Ti sudovi bi sudili po posebnom, ubrzanom postupku, a mogli bi postati i sudovi za sporove male imovinske vrijednosti gdje bi se sudilo po ubrzanom postupku za svaki spor do recimo ne znam 30000 kuna vrijednosti. Ti mali postupci uzimaju gotovo isto toliko vremena i suci tehnički gledano za spor od par tisuća kuna potroše gotovo jednako vremena kao i za neki mnogo veći imovinski spor. Evo ove ili ovakve prijedloge bi mi iz Hrvatske narodne stranke voljeli vidjeti i o njima raspravljati, a ne i prvenstveno ne i prvo ne te kojima na sebe navlačimo bijes nezadovoljnih građana koji gube svoja stečena prava, a pravosuđe time ne rješava svoje boljke.
Hvala. Imamo jednu repliku. Gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Mislim da je ovo stvarno srž problema i oko ovoga bi trebalo, ovo nisu tek takve naznake o kojima je govorio kolega. Oko ovoga bi trebao biti nacionalno konsenzus ako želimo zaista reformu pravosuđa. Pustimo zgrade. Zgrade dolaze na kraju, odnosno zgrade treba stalno obnavljati. Ali zgradom, jel jedan sudac radi u jednoj zgradi ili radi u drugoj zgradi. Pa to nije reforma! Pogotovo iz zgrade u kojoj ima kakav takav uvjet seli se u zgradu u kojoj se uopće suci međusobno ne poznaju, u kojoj je taj sud jedan veliki mastodont, u kojem on neće imati niti stolicu. A pravi je problem što kaže i kolega i na što sam sama ukazala to je taj da se uvode prije svega objektivni kriteriji, što objektivniji koji su uvjet onda ne samo i promocije u pravosuđu, a jednako tako onda i eliminacije i jačanje procesne discipline. Sve je to značajna novela ZPP-a omogućila, jer očito je da se to ne provodi. Ovdje trebamo svi zajedno razmotriti što je to, koje su to poteškoće i zbog čega se taj ZPP ne provodi, odnosno kako ga treba novelirati da bi u ovom smislu o čemu je govorio i kolega što treba izmijeniti da bi ta procesna disciplina bila onakva kakvu je onda zakonodavac, odnosno kako smo takve norme i donijeli. I još nešto što je zabrinjavajuće. Dakle, dok mi danas raspravljamo o smanjenju sudova Vlada ozbiljno razmišlja. Već se to kuha kako će se stvoriti novi sud između županijskog kao jedna nova instanca između županijskih sudova i Vrhovnog suda. Prizivni sud koja ideja nikad evo izgleda nije skroz umrla, a to je onda dakle apsolutno se pokazuje da ne zna ljevica što radi desnica i obrnuto i to nije dobro.
Hvala. Idemo dalje. Na redu je gospodin zastupnik Boris Matković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Između 42 općinska suda koji su predviđeni za pripajanje je i sud u mom Vrgorcu, pa predlaže se pripajanje Općinskom sudu u Metkoviću. Mi u Vrgorcu to držimo neodgovarajućim. Navest ću nekoliko pokazatelja. Kao prvo, počet ću od onog tradicijskog kao i prethodni kolegice i kolege koji su izlagali, a to je da je taj sud osnovan 1855. godine kao Carski kotarski sud i on djeluje kao takav do današnjeg dana. Ono što je također vrlo znakovito za nas kao mali grad jeste i to da je to prvi grad u suvremenoj Republici Hrvatskoj i neovisnoj Republici Hrvatskoj u kojemu je napravljena potpuno nova zgrada suda 1996. godine i ona ima 608 m2 apsolutno potpuno uređenog suda, odnosno prostora koji su namijenjeni jasno za djelovanje suda u Vrgorcu. Nadalje, u odnosu na grad Metković, mnoga naša naselja kao što su Duge Njive, Vlaka, Zavojane, Dragljane, Kozica, Raščane, Mjaca, Žlibina i Poljica su udaljeni preko 60 kilometara, ne svi ali jedan dio, neki čak i 70. Ta navedena naselja su smještena uglavnom u brdskom području pa je jedna prometna izoliranost, odnosno nepostojanje prijevoza javnog još jedna dodatna nepovoljna okolnost za njih. Grad Metković je također za nas i druga županija, tako da je to onda još jedan dodatni problem. Isto tako otežano bi bilo i sudu iz sjedišta u Metkoviću pristupiti na područje grada Vrgorca jer je pretežit broj sudskih sporova na ovom području vezan za nekretnine gdje su dakle neophodne sudske komisije, vještačenja na terenu itd. Prema tome i jedno i drugo bi bilo nepovoljno. Uglavnom dakle ono što bih ja htio kazati jeste također i vezano uz broj zaprimljenih predmeta koji nije mali i znakovit je, on se kreće prema podacima koji su meni poznati negdje oko tisuću i 500. Tu se onda jasno treba računati i različite potvrde posvjedočenja itd. a imamo još također i te katastarske općine koje su dosta velike, jedna od najvećih je Dusina za koju nije uopće osnovana zemljišna knjiga pa i to možda daje jednu opravdanost daljnjeg postojanja tog suda. I mi iz lokalne uprave, ja kao gradonačelnik tamo ću predložiti sljedeće, a to je da zadovoljimo onaj jedan minimum a to je da općinski sud se prilagodi već kada ide ka pripajanju, tamo gdje je to po nama racionalnije, a to je grad Makarska. Dakle bliži smo i orijentirani više prema njoj, pa čak i najveći dio Makarana podrijetlom su gore iz naših brda vrgoračkih jel', pa možda i to daje jednu još povoljniju okolnost za pripajanje ka njemu. S tim da predlažem kao što čujem to će i biti, da sud u Vrgorcu, jer ima sve uvjete osim što nema dovoljan broj sudaca jel', dakle dva su, bude ispostava suda u Makarskoj, odjeljenje njegovo, da postoje uredovni dani što bi u svakom slučaju zadovoljilo potrebe građana da ne moraju jasno dugo vremena putovati u određenim pravcima pa i zadovoljiti ono što želimo svi zapravo a to je ravnomjeran razvoj svih naših krajeva. Time ćemo vjerojatno po meni i po mojoj prosudbi zaustaviti daljnje iseljavanje. Ljudi moraju imati institucije koje su neophodne za život. Jer ono što je bitno u svemu tome jeste život i svakodnevno komuniciranje i potrebe građana. Predložio bih također da Općinski sud u Vrgorcu uđe u drugu fazu reforme, to je znači do 2019. godine, a da iz naše županije neki novoosnovani sudovi koji su osnovani prije par godina dakle krenu u ovoj prvoj fazi. Ima i takvih u županiji u svakom slučaju. Ja ću osobno glasovati za ovaj prijedlog, jer držim da su ipak nacionalni interesi ispred ovih naših lokalnih, predmnijevajući da je ovo tek prva stuba u ovoj reformi i držim da će ipak ova reforma doprinijeti jednom učinkovitijem sudstvu i da će zapravo pravda biti brža i dostupnija. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku. Uvaženi zastupnik Nenad Stazić.
Kolega Matkoviću ja moram priznati da ja vas ne razumijem. Vi kažete da ćete glasovati za ovaj prijedlog jer da on znači reformu, a cijela rasprava vaša je bila u pravcu da ne treba spajati sud u Vrgorcu sudu u Metkoviću i za to ste iznijeli vrlo kvalitetne argumente. Em je sud u Vrgorcu obnovljen, em je velik, em je ekipiran, em su neka naselja ako se preseli u Metković biti 60 kilometara udaljena od tog suda i svi ovi vaši argumenti. Mi smo evo ovdje čuli i za sudove u Đurđevcu koji se seli u Koprivnicu i za sud u Pregradi koji se onda seli u Krapinu i sada imamo ovdje čitav niz sudova za koje vrijede slični argumenti da ih zapravo ne treba nikuda pripajati i da ih ne treba ukidati nego da treba to ostati ovako kao što je, a kada se eventualno smanji broj spisa da onda o tome razmislimo kad za pet, šest, deset godina ako se to dogodi. Jer vidite, cijela vaša rasprava ukazuje na bit problema. Nema ovdje kriterija. Tu nema kriterija. Tu nema opravdanih razloga zašto se ovo radi. Nema. Nego je netko rekao tamo iz Europe imate preveliki broj općinskih sudova, ajmo sada to smanjiti. Kako? Zašto? S nekom logikom? Ovo se radi bez logike, bez opravdanja. Gledajte pa tu se spajaju oni sudovi koji imaju mali broj neriješenih predmeta ili nemaju neriješenih predmeta. A zašto ih nemaju? Pa zato što su kvalitetni. Pa dajte mi recite pa jel' ne bi bilo logičnije preseliti spise, a ne suce. Pa ako neki sud ima preveliki broj spisa koji ne može riješiti, pa jednostavnije je te spise prenijeti u ovaj drugi manji sud pa neka to tamo rješavaju suci koji nemaju što raditi ako je točno da nemaju što raditi nego seliti suce. Pa onda bismo postigli neku svrhu. Jer pazite ovime se svrha neće postići osim što će ti vaši iz tih mjesta u okolici Vrgorca sada morati ići 60 kilometara do Metkovića. Eto to će biti, to je jedina svrha. Ali ja se vama čudim da vi unatoč ovakvim argumentima koje ste krasno iznijeli, nakon toga kažete da ćete podržati ono s čim se ne slažete. Evo to stvarno ne mogu razumjeti, to mije neshvatljivo.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Boris Matković.
Uvaženi kolega Staziću, hvala na ajmo reći nekoj podršci koju pokušavate mi dati u ovom opravdavanju naših dakle sadržaja koje sam ja ovdje iznio glede ovoga opstojnosti suda u Vrgorcu. Međutim ja od vas ni ne očekujem da me razumijete u ovom drugom dijelu jel', očito niste pozorno pratili što sam htio kazati. Ja sam kazao da nama je neodgovarajuće pripajanje suda u Metkoviću, ali nisam kazao da nam je neodgovarajuće pripajanje suda u Makarskoj. Dakle prihvatiti ćemo da to ide. To je jedno. A drugo, ljudi dolje na terenu s kojima ja živim svakodnevno, razumijevaju potrebe i znaju da postoje rekao sam i maloprije, nacionalni interesi koji sud ispred naših lokalnih. I držimo da političku odgovornost nije lako preuzeti. I ovo su promjene koje nisu nekom samo tako pale na pamet. Dakle, one su potrebite i mi ćemo ih podržati, a nadam se da će i nas predlagatelje razumjeti i da ćemo iznaći zajedničko rješenje koje će biti za sve nas zadovoljavajuće. A ja sam kazao, za nas je zadovoljavajuće i u ovom dijelu koji se odnosi na to, da budemo ispostava tamo gdje nam to bude najbliže a to je Makarska, kad to već ide, je li i kad razumijemo da su to potrebe bez kojih ne možemo odnosno reforma koja je samo kao prva stuba kao takva. E to bi bilo ono što sam vam htio odgovoriti.
Zahvaljujem. Idemo dalje s raspravom. Uvažena zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Evo ispred nas je prijedlog zakona kao izraz dijela reforme pravosuđa. Imamo snimku stanja, imamo problem i imamo pokušaj rješavanja tog problema. Iz snimke stanja možemo vidjeti da imamo znači 107 općinskih sudova koji se razlikuju po veličini, po broju zaposlenik i po broju prilijeva predmeta. Kad gledamo u odnosu na Europu, europske druge zemlje, Republika Hrvatska je među zemljama koje imaju najveći broj sudova, sudaca, administrativnog osoblja i sudskih predmeta. S tim u vezi prosječno po sucu, općinskog suca dolazi godišnje, u prosjeku 200 kaznenih predmeta, 600 parničnih predmeta, 700 izvanparničnih predmeta i 900 ovršnih predmeta. Prema tome problem postoji. A problem je preveliki i neodgovarajući broj sudova koji nisu učinkoviti i stvaraju velike zaostatke. Naravno, to zahtjeva ogromna financijska sredstva za njihov rad i održavanje. Građani Hrvatske su izgubili povjerenje u pravosuđe zbog njihove nedjelotvornosti, ali isto tako i korupcije. Prema tome reforma je očito nužna i ona se kreće prema određenim rješenjima, na ovaj izabrani model reforme postoje mnogi prigovore koje smo vidjeli i u današnjoj diskusiji. Prijedlog ovog zakona izazvao je otpor i u lokalnim zajednicama koji će znači ostati bez svojih sudova. Ne kažem ukidanje nego spajanje. Uvjeti za pripajanje sudova su poznati. To su znači, mjerila su najmanje 5 sudaca odnosno priljev predmeta za najmanje 5 sudaca. Zatim udaljenost sudova do 50 km odnosno broj stanovnika, gustoća naseljenosti na području nadležnosti. U Dubrovačko-neretvanskoj županiji smo vidjeli da dolazi zapravo do pripajanja suda iz Ploča i suda iz Metkovića, pardon iz Vrgorca, što je spomenuo gospodin Matković, sudu u Metković. Gospodin Matković je rekao što se tiče samog Vrgorca da postoji tradicija i nova zgrada i udaljenost koja jeste 30 kilometara, ali udaljena sela u samom Vrgorcu prelaze onu kvotu odnosno onaj kriterij udaljenosti od 50 kilometara. Prema tome prometna izoliranost itd. Isto tako u Pločama nije toliko duga tradicija kao u Vrgorcu, ali ipak postoji nekakva tridesetogodišnja tradicija, a i na kraju krajeva potrebe žitelja ovoga grada za brzim i učinkovitim suđenjem. Što ostaje građanima rekao nam je gospodin Šeks u svom uvodnom dijelu odnosno u ime kluba, da ostaje osviještenost, vjerovanje i nada brzoj pravdi. Teret ove reforme će također podnositi suci koji će morat putovati od mjesta prebivališta do mjesta rada, građani naravno koji će morati putovati na veće udaljenosti kako bi obavljali posao koji su dosada obavljali u svom ili Vrgorcu ili Pločama. A neriješeni predmeti ostaju. Oni se šetaju. Racionalizacija. Mnogi su mišljenja da racionalizacija spajanjem sudova je svrsishodna u slučajevima spajanja malih sudova sa jedan ili dva suca, dakle sudova sužene nadležnosti, tamo gdje se ne može zapravo voditi postupke u kaznenim predmetima u kojima se sudi u Vijeću. Takvi sudovi sigurno nisu učinkoviti zbog troškova cijelog aparata. A u ostalim sudovima pune nadležnosti bi bilo nužno provesti reorganizaciju. Prema tome racionalizacija sama po sebi, mišljenja sam da nećete donijeti učinkovitost suda. Možda samo smanjenju nekih troškova. Racionalizacija bi se trebala provesti na druge načine. Donošenjem učinkovitih zakonskih propisa, edukacijama sudaca, informatizacijom itd. Treći prigovor se odnosi na način izbora sudova za ukidanje gdje se gleda broj sudaca, geografska udaljenost, a ne učinkovitost suda i broj riješenih slučajeva. Znači više se gleda kvantum umjesto kvalitete. I nadalje, mnogi smatraju da bi prije ukidanja određenih sudova trebalo provesti detaljniju analizu i raščlambu slučajeva koji uopće trebaju dospjeti na općinski sud odnosno na općinskim sudovima se rješavaju mnogi slučajevi za čije rješenje postoje i drugačiji mehanizmi. Vrlo je teško unaprijed govoriti, prognozirati uspješnost bilo kakve reforme. Međutim važno je uzeti u obzir mišljenje sudaca i osoblja naravno na koje se reforma odnosi, a isto tako i građana. Trenutno stanje prikazuje da postoji otpor načinu provođenja racionalizacije, a naravno ne osporava se nužnost reforme, ali se naglašava upitnost pristupa. I u prošlom mandatu se pokušalo sa jednom vrstom reformi, spajanjem općinskih, prekršajnih sudova, što se pokazalo problemom i taj je projekt neslavno završio, što je spomenula i kolegica Ingrid. Mnogi smatraju da se ovim zakonom neće ništa ključno što se tiče bar efikasnosti riješiti, već da je zakon napravljen forme radi, da se zadovolje europski kriteriji te da ne sadrži konstruktivno rješenje. A naši prijatelji iz Bruxellesa očekuju novosti u vezi pravosudne reforme pošto Republika Hrvatska ima loš pravosudni rejting. Od Republike Hrvatske se očekuje da se stvori djelotvorno, moderno, racionalno pravosuđe a i naši građani to očekuju. Što mogu očekivati od ovoga, što mogu dobiti u krajnjem slučaju? Mogu dobiti kancelarije, mogu dobiti fasade, zgrade a sigurno ne efikasno pravosuđe. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Idemo dalje. Uvažena zastupnica Tanja Vrbat.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege zastupnici, državni tajniče i poštovana suradnice. Dostupnost pravde i pravosuđa ne znači da nam sudovi moraju biti ispred kućnog praga, već da pravosuđe mora biti brzo i učinkovito a samim time smatram i pravednije. Navedenu tezu prepoznali su još i staro rimski pravnici izrekavši da tako tko brzo daje dvostruko daje jer pravda na koju se čeka deset, petnaest ili više godina ne može se takvom nazivati. Potrebnim smatram reći i naglasiti da pravosuđe i pravda moraju biti jednaki u cijeloj Republici Hrvatskoj budući da su i zakoni koje donosimo u ovom Visokom domu jednaki za cijelu Hrvatsku i sve njene građanke i građane. Naravno, ja razumijem i nađe Buzećane i Rovinježe i Vrgorčane i shvaćam njihovu zabrinutost glede ukidanja odnosno spajanja njihovih općinskih sudova. Međutim, ne želim ovdje govoriti u ovom smjeru jer ne smatram da svaka općina ili grad u Hrvatskoj moraju imati svoj sud već smatram da ti sudovi kada ih konačno opremimo, informatiziramo, stručno osposobimo ljude za rad u njima sude brzo i učinkovito što će konačno dovesti do toga da njihov rad jamči pravedna suđenja a time i jednaku dostupnost pravde svim našim građanima. Ja mislim da je to prvenstveno nacionalni interes koji je netko ovdje prozivao u prijašnjim raspravama. Maleni sudovi u kojima jedan ili dva suca sude kaznene i parnične, i ovršne, i izvanparnične predmete ne mogu jamčiti pravdu. Budući da nitko ne može raditi stotinu različitih stvari istovremeno i svaku od njih raditi isto tako dobro. Stoga upravo na tome tražim razloge i poticaje ove racionalizacije mreže sudova, međutim smatram da je ona zakašnjela i da nije provedena po nekakvim jasnim kriterijima do kraja. Bojim se da će se ovim zakonom koji se poziva na nekakvu veću reformu samo, da će se tom zakonu samo prikačiti epitet reforme i to lažne reforme koja će opet se svesti na već ponovljenu tezu o mijenjanju tabli sa pročelja sudova. Jer kako inače objasniti činjenicu da kada već granice županijskih sudova ne slijede granice županija, zar je uistinu bilo nužno ostaviti jedan županijski sud u svakoj županiji. Možda to ne zvuči dobro. Evo, kolegica iz Međimurske županije kaže da ostaje jedan općinski sud i drugostupanjski je Županijski sud također u Čakovcu za samo jedan općinski sud, dok recimo u Istri ostaje sedam općinskih sudova i jedan županijski sud za recimo dvostruki broj stanovnika dokle ako usporedimo Međimursku i Krapinsko-zagorsku županiju koji imaju približno jednak broj stanovnika na jedan županijski sud ostaju tri općinska suda. Prema tome, nije mi u potpunosti jasno na kakve se pozivamo kriterije. Mali županijski sudovi dovode do feudalizacije pravosuđa i nemogućnosti da se na tim sudovima osnivaju odjeli koji bi mogli uistinu kvalitetno razmatrati pojedina pitanja koja se pojavljuju u radu toga suda. I opet, gdje se tu pozivamo i na kakve kriterije. Među ostalim izraziti problem ovog prijedloga zakona je popis sudova tzv. sužene nadležnosti. Naime, popis tih sudova je drastično smanjen iako je notorno da će u Hrvatskoj i nakon ove racionalizacije ostati čitav niz sudova koji nisu ekipirani i već od 1. listopada 2008. godine oni će suditi u predmetima koje nikada ranije nisu radili. Radi se naime o sudovima koji imaju manje od pet sudaca, pa kada se jedan sudac na primjer razboli takav sud ne može održati sjednicu izvanraspravnog vijeća. Mi ovdje govorimo o ukidanju racionalizacije rada sudova odnosno spajanju a onda ovakvim zakonom nekima od njih širimo nadležnosti. Stoga je potrebno itekako razmotriti predloženo rješenje sudova sužene nadležnosti i vratiti se na neka prethodna rješenja tim više što u prijelaznim i završnim odredbama ovog zakona izrijekom piše da se ovaj zakon primjenjuje od 1. listopada ove godine i da stavlja van snage raniji Zakon o područjima i nadležnostima sudova pa će i sudovi čije ukidanje danas predlažemo do trenutka kada oni budu zaista ukinuti morati suditi sve kaznene predmete u nadležnosti općinskih sudova. Stoga je ovaj zakon potrebno itekako doraditi kako ne bismo opet umjesto nekakve inovativne ideje dobili samo lošu realizaciju iste što mi se čini sasvim izgledno ovim prijedlogom. I opet, čini mi se da ponavljamo stalno iste greške, popravljamo i uljepšavamo nekakve službene brojke da bi se nekome više možda svidili i nazivamo reformama ono što suštinski reforme nisu jer našem pravosudnom sustavu nedostaje brzine i učinkovitosti a to je ono najbitnije za naše građane. Uvjerena sam da se ovim prijedlogom to neće poboljšati. Hvala
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Arsen Bauk.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Replicirao bih kolegici i uvaženoj zastupnici koja je otvarajući svoje izlaganje rekla: "Tko brzo daje dvostruko daje.". Naime, mi smo u hrvatskom pravosuđu imali slučaj, dakle imali smo sud, mislim na Općinski sud u Supetru. Imali smo i imamo zgradu i to jednu od najljepših, neka se ne uvrede kolegice i druge, od bračkog kamena. Taj sud će i dalje ostati ali imali smo suce i sutkinje koji su presuđivali brzo i davali ne dvostruko nego višestruko a najčešće su davali ono što nije pripadalo onima kojima su davali. Zbog toga nisu prave teme teme table, sjedišta, nazivi nego zakoni i ljudi a dok pravi ljudi ne počnu provoditi prave zakone nećemo napraviti korak u reformi jer ovo o čemu danas raspravljamo i nije korak već samo figura ili vrtnja u krug. Međutim, i kad se vrtimo u krug možemo se slučajno zaustaviti tako da gledamo u pravome smjeru. A kako se ovoj Vladi dosta toga događa slučajno i na pritisak Europe ja zbog dobrobiti Hrvatske želim da se ovaj put to dogodi da u ovoj vrtnji u krug ipak idemo u pravom smjeru da napravimo reformu kako treba i da se približimo Europskoj uniji. Hvala.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa raspravom. Uvažena zastupnica Nada Čavlović Smiljanec.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Prijedlogom zakona o područjima i sjedištima sudova kojim se u sklopu reforme pravosuđa provodi racionalizacija mreže sudova i to znači prema kriterijima da se pripajaju ili ukidaju sudovi sa manje od petero sudaca i oni na prostornoj međusobnoj udaljenosti do 50 kilometara vidljivo je ustvari da se znači prema tim kriterijima koji su ovdje propisani a ja ću govoriti o stanju u Virovitičko-podravskoj županiji navedeni kriteriji zaista nisu poštivali. Naime, navedenim prijedlogom zakona predlaže se da se Općinski sud u Slatini te Općinski sud u Pitomači pripoje Općinskom sudu u Virovitici a Općinski sud u Orahovici da se pripoji Općinskom sudu u Našicama. Znači, došlo bi u pitanje pripajanje Općinskog suda iz Orahovice koji spada u područje u Virovitičko-podravsku županiju i taj sud bi se trebao znači pripojiti Općinskom sudu u Našicama koji se nalazi na području Osječko-baranjske županije. Moram reći da od ukupno, četiri znači općinska suda na području Virovitičko-podravske županije, Virovitice se, Virovitičkog suda sa 8 sudaca, Slatine koja ima šest sudaca. Ovdje se vidi da je kriterij bio do petero sudaca te Pitomače i Orahovice koji imaju po tri, tri suca, u novoj mreži sudova predviđen je tek Općinski sud u Virovitici. Smatram da navedene četiri suda, … [[Govornik se ne razumije.]] Općinskog suda u Virovitici, nema razloga za ukidanje općinskog suda u Slatini. A reći ću o čemu se radi. Imajući svi prije svega u vidu činjenicu da na Općinskom sudu u Slatini znači radi 6 sudaca, da osim tih 6 sudaca postoji sudski savjetnik koji bi uskoro trebao imati status suca. Imajući znači u vidu činjenicu a to je priljev predmeta na tome sudu, te njegovu stoljetnu tradiciju. Naime, nigdje na području Republike Hrvatske nije predviđeno ukidanje sudova sa istim brojem sudaca i priljevom predmeta. Samo u još jednom slučaju predviđeno je ukidanje suda sa 6 sudaca a riječ je o Općinskom sudu u Ivancu. S time da je priljev predmeta na taj općinski sud daleko manji nego što je priljev predmeta na Općinski sud u Slatini. S druge strane od ukupno 57 sudova koji bi prema znači planu racionalizacije trebali činiti novu mrežu općinskih sudova, ovdje ne ubrajam sudove na otocima. Jedna trećina ima manji ili jednak broj sudaca, te manji ili podjednak priljev predmeta kao što ima općinski Sud u Slatini. Radi usporedbe, dati ću samo podatke za Općinski sud u Našicama koji znači prema prijedlogu o racionalizaciji bi trebao i dalje ostati u odnosu znači na Općinski sud u Slatini i to podaci za 2006. godinu. Znači Općinski sud u Našicama ima pet sudaca. Ima u 2006. godini 417 parničnih predmeta 1092 ovršna predmeta, 409 izvanparničnih predmeta i da sada dalje ne nabrajam. Općinski sud u Slatini, kao što sam rekla, ima 6 sudaca, imali su u 2006. godini 617 parničnih predmeta, 2513 ovršnih predmeta, 96 ostavina, te izvanparničnih predmeta ukupno 548. Vidljivo je da Općinski Sud u Slatini ima i veći broj sudaca, te dvostruko veći broj predmeta od Općinskog suda u Našicama, iz čega je vidljivo, to još jednom naglašavam da zaista nisu poštivani kriteriji prema kojoj se navodno ova racionalizacija vršila u Republici Hrvatskoj. Ili je kriterij možda bio taj što je eto iz grada Našica i koliko je svima nama poznato dolazi ministar Rončević. Je li, da budem i malo cinična. Razlog više za ostanak Općinskog suda u Slatini leži u činjenici da bi se detalji Općinskog suda u Orahovici koji također treba biti ukinut ili pripojen znači tom Općinskom sudu u Našicama bitno povećao i priljev predmeta i broj sudaca na Općinski sud u Slatini. A ne moram govoriti još posebno koje bi bile financijske posljedice ukidanja Općinskog suda u Slatini jer znamo da je to Sud sa velikim obujmom predmeta i većim brojem sudaca. I ako bi se taj sud, znači morao seliti u Općinski sud u Viroviticu onda tamo bi se morala napraviti zgrada iste veličine kao što je zgrada Općinskog suda u Virovitici. Radi se dakle o rješenju prema kojem bi se općinski sud, ima još nešto, znači vezano znači za Općinski sud u Orahovici koji bi se trebao pripojiti Općinskom sudu u Našicama. Radi se dakle o reješenju prema kojemu bi se općinski sud, čija mjesna nadležnost zahvaća područje jedne županije, … [[Govornik se ne razumije.]] spojiti na sud sa sjedištem u drugoj županiji. Iako se načelno ne protivim čak ni tome, tom prijedlogu, držim da za to nema opravdanih razloga. A reći ću i zašto. Naime, Našice nisu administrativno središte u odnosu na područje, sadašnju nadležnosti Općinskog suda u Orahovici a niti iz bilo kojeg drugog razloga ovo područje ne gravitira prema Našicama. Slatina konačno nije gotovo ništa niti udaljenija u odnosu na Našice. Zbog svega navedenog predlažem da se prilikom nacionalizacije mreže općinskih sudova na području Virovitičko-podravske županije, općinski sud u Orahovici stoji sa općinskim sudom u Slatini kao budući općinski sud u Slatini a općinski sud u Pitomači sa općinskim sudom u Virovitici kao budući općinski sud u Virovitici. Radilo bi se dakle o dva suda podjednake veličine sa po 10-ak sudaca koji sudovi bi udovoljavali i kriteriju udaljenosti od ostalih općinskih sudova. Na kraju, ako se ne odustane od ovoga zakonskog prijedloga koji smo ovdje dobili u saborsku proceduru, bojim se da je upitno i postojanje i opstojnost županijskog suda u Virovitici jer taj županijski sud u Virovitici bi imao pod nadležnošću samo općinski sud u Virovitici. Upravo stoga ja molim i apeliram, predlagatelju ovoga zakonskoga prijedloga da uvaži ove argumente koje sam iznijela. Jer zaista držim da općinski sud u Slatini je neophodan i da bi trebao ostati, ispunjava sve kriterije koji su propisani ovim prijedlogom zakona. Te držim da je neodrživo biti da se općinski sud u Orahovici, znači sud sa područja županije Virovitičko-podravske spaja na sud u Našicama koji ima, rekla sam, manji broj sudaca i manji priljev predmeta nego općinski sud u Slatini. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Na temelju Zakona od 21. studenog 1874. godine izdana je naredba Kraljevsko hrvatsko slavonsko dalmatinskog odjela za pravosuđe od 14. veljače 1875. godine kojom je osnovan Sud u Đurđevcu. E sada, prijedlogom zakona od 20. ožujka 2008. godine Vlada Republike Hrvatske predlaže da se dakle, nakon tih silnih godina taj Sud u Đurđevcu ukine. Budući da mi nisu poznati razlozi i kriteriji ovoga Zakona, ja ću prema nekim pretpostavljenim kriterijima iznijeti cijeli niz argumenata zašto smatramo da bi trebalo do drugog čitanja ovu odluku promijeniti i u zakonu, kao što piše u zakonu, a za razliku od onoga što piše u obrazloženju dakle, ostaviti tekst zakona, on kaže da će Općinski sud u Đurđevcu ostati za područja pet jedinica lokalne samouprave. Na kraju 2007. godine u Općinskom sudu u Đurđevcu ostalo je neriješeno 252 predmeta. Od toga 82 parnična, 37 kaznenih, 78 ovršnih i 8 izvanparničnih predmeta. Ukupno je riješeno 2113 predmeta. Od toga ponovno vam mogu reći koja je struktura predmeta. U zemljišno-knjižnom odjelu Općinskog suda u Đurđevcu zaprimljeno je u radu u tijeku 2007. godine 3314 zemljišno-knjižnih predmeta a riješeno je 3254 predmeta te su ostala neriješena samo 81 predmet tijekom 2007. godine. Istovremeno izdano je 16 tisuća 801 zemljišno-knjižni izvadak tijekom 2007. godine. A hitni zemljišno-knjižni predmeti rješavaju se u roku od 24 sata. Što se tiče ažurnosti vidljivo je da je 5 sudaca koliko ima uključujući predsjednika suda tijekom 2007. godine rješavalo prosječno 320 predmeta. Ovakav broj predmeta je moguć zato što su suci između '85. i '88. godine rješavali prosječno 1000 predmeta godišnje, pa se opterećenost sudaca odnosno neriješenih predmeta značajno smanjio i došli do toga da oni danas doista mogu rješavati praktično sve ono što je i priljev, a otprilike omjer ažurnosti je 1:1,5 mjesečnih priljeva po sucu. Iz statistike od '98. do 2007. godine vidljivo je da je priljev bio ukupno 24500 predmeta ili prosječno negdje 2450 predmeta godišnje. Međutim, ove godine je vidljivo da je do 15. ožujka priljev parničnih predmeta 17% veći ili pretpostavlja se dakle da će ove godine porast novih predmeta biti 20% veći u odnosu na ono što je bilo u 2007. godini. Što se tiče trajanja postupka naravno budući da se radi o jednom od pet najažurnijih sudova u Republici Hrvatskoj postupak traje vrlo kratko i gotovo nema predmeta koji su stariji od tri godine, odnosno ima svega 14 predmeta koji su stariji od 3 godine pri čemu je ovdje problem trajanja jedino ili gotovo isključivo u nemogućnosti dostave sudske pošte. Prema broju sudaca koji su zaposleni na Općinskom sudu u Đurđevcu ja sam već spominjao dakle Odlukom Ministarstva pravosuđa iz '95. godine rečeno je da može biti 8 sudaca. Danas je tamo zaposleno 5 suca, 3 suca nisu zaposlena zato što nije bilo suglasnosti Ministarstva pravosuđa za zapošljavanje i istom odlukom se moglo zaposliti 39 službenika i 4 namještenika. Danas je zaposleno 27 službenika i 4 namještenika, što znači da 12 službenika isto tako nije bilo zaposleno, jer to inače je tako u kontinentalnom dijelu da nisu bili zaposleni svi, pa i oni. Dakle, mogli smo imati 12 više zaposlenih nego što imamo. Što se tiče materijalnih uvjeta za rad, zgrada je sagrađena '58. godine na mjestu gdje je bila stara zgrada Općinskog suda iz 1875. Dakle, kada je osnovan sud sagrađena je i zgrada. Zgrada je 2001. temeljito obnovljena. 2002. uređena je fasada. 2003. su rađeni neki unutrašnji radovi. 2005. je uređen ulazni portal. 2006. su zamijenjene plinske peći i uvedeno centralno grijanje, a 2007. godine je započelo se sa informatizacijom suda u Đurđevcu. I sud u Đurđevcu, dakle zgrada u potpunosti, gotovo u idealnim uvjetima osim dovršetka informatizacije odgovara onome što bi trebalo biti idealni uvjeti za rad suca. Priljev predmeta prema okvirnim mjerilima to je nešto što su relevantni podaci i kriteriji za ovo. Dakle, prema onome što je izradilo Ministarstvo pravosuđa u prošloj godini je trebalo 5,44 suca da bi se riješili oni predmeti koji su bili riješeni na Općinskom sudu u Đurđevcu. Podsjećam da ima zaposlenih 5 sudaca na Općinskom sudu u Đurđevcu, pri čemu treba imati na umu da je 2006. i 2007. bilo osnivanje nove zemljišne knjige u Podravskim Sesvetama gdje je te dvije godine jedan sudac bio gotovo posvećen radu samo na tom dakle predmetu osnivanje nove zemljišne knjige, gdje je formirano 5603 novih katastarskih čestica koje su raspoređene u 1754 z.k. uložaka. Što znači, dakle da je de facto 4 suca rješavalo ili riješilo predmete po kriterijima Ministarstva pravosuđa koje je trebalo raditi 5 i pol sudaca. Što se tiče udaljenosti suda. Dakle, ukoliko bi ostalo ovakvo obrazloženje građani Kloštra Podravskog, Ferdinandovca i Podravskih Sesveta trebali bi do Općinskog suda u Koprivnici ići preko 50 km. Prema tome, i taj argument je isto tako protivan ovom postojećem prijedlogu. Isto tako je i protivan broj stanovnika i gustoća naseljenosti budući da područje Općinskog suda u Đurđevcu obuhvaća prostor đurđevačke Podravine gdje živi preko 30000 stanovnika i mislim da isto tako bi to trebalo ostati u Đurđevcu. Ovo su tek neki od argumenata za koje mi pretpostavljamo da je Ministarstvo trebalo imati na umu kada je donosilo prijedlog zakona da se Općinski sud u Đurđevcu pripaja Općinskom sudu u Koprivnici, a želim reći da Općinski sud u Koprivnici nema adekvatne uvjete za rad, niti za vlastiti rad, a kamoli da se pripoji. Budući da u prostorima u kojima djeluje Općinski sud u Koprivnici u podstanarstvu je Županijski sud, dijele dio prostora. Županijski sud je u podstanarstvu kod županije. Prekršajni sud je u podstanarstvu kod grada Koprivnice. Županijsko državno odvjetništvo djeluje u prostorima koje je iznajmilo od jedne tvrtke. Prema tome, nema uopće prostornih uvjeta da se Općinski sud pripoji, iz Đurđevca pripoji Općinskom sudu u Koprivnici. Budući da je negdje sredinom devedesetih došlo do osnivanja Općinskog suda u Pitomači kada je dva suca sa Općinskog suda iz Đurđevca su premještena na područje Općinskog suda u Pitomači bilo je racionalno ukinuti Općinski sud u Pitomači i vratiti ga tamo gdje je on i otet, odnosno gdje je bila disolucija, vratiti ga u Općinski sud u Đurđevcu kako bi Općinski sud u Đurđevcu opstao. I bez toga, dakle po svim kriterijima o kojima smo mi danas govorili Općinski sud u Đurđevcu bi trebao opstati, osim ako nisu neki drugi razlozi o kojima mi ne znamo ovdje bili predmetom kriterija koji je trebao biti zadovoljen da bi se eto i u Koprivničko-križevačkoj županiji jedan sud ukinuo. Nadalje, govora o racionalnosti i ekonomičnosti i efikasnosti na primjeru Općinskog suda u Đurđevcu isto tako padaju u vodu zato jer će spajanjem Đurđevca sa Koprivnicom se povećati dodatno troškovi. Treba dodatno iznajmiti prostor u Koprivnici ili treba sagraditi novu zgradu. Treba platiti ljudima putne troškove za dolazak u Koprivnicu. Radi se dakle o pet sudaca i 30-tak namještenika. Trebat će, ljudi će trebati plaćati si dolazak i odlazak na sud u Koprivnicu. Ovdje nitko nije govorio, ali što će biti sa odvjetnicima koji rade u mjestima gdje se ukidaju sudovi. Da li će oni uopće imati u budućnosti posla ili će se oni i tako i oni morati preseliti u mjesta gdje se spajaju sudovi. Dakle ja predlažem prije svega da za drugo čitanje ministarstvo podastre sve kriterije zbog kojih je ovakav prijedlog zakona upućen uopće u proceduru, a ne samo prijedlog zakona. Mi nemamo ovdje doista niti jedan kriterij kako bismo mogli usporediti s onim što jest predloženo. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnih navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Josip Đakić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora ispraviti ću netočan navod u kojem je gospodin Mršić ustvrdio da žurnost đurđevačkog suda od 98. godine do dalje je potpuna. To je apsolutno netočno, jer 99. godine se osniva Općinski sud u Pitomači. 1500 predmeta prelazi u Općinski sud u Pitomači i tada Općinski sud u Đurđevcu ostaje sa nekakvih 700 i nešto predmeta i tada ostaje ona ažurnost i po tablici koja je 5,6 dok općinski sud u Pitomači radi sa ažurnošću i 1,7 ovih godina. To je ono što govori o kriterijima i mjerilima. Apsolutno u vašim tvrdnjama ne stoji da bilo kakvih opravdanja postoji za opstanak đurđevačkog suda.
Zahvaljujem. I drugi ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Emil Tomljanović.
Hvala lijepo. Pa uvaženi kolega je čak nekoliko puta kazao netočan navod, da u obrazloženju ovog zakona kao zakonskog prijedloga nije naveden niti jedan kriterij. Uvaženi kolega to je netočno. Kriteriji postoje, ja ću ih ukratko ponoviti. Dakle to je broj sudaca u odnosu na broj predmeta pa je čak stavljen broj sudaca koji je to prostorna udaljenost. Ali onaj treći kriterij koji se često zaboravlja u našim raspravama, to su prostorne i druge specifičnosti pojedinih sredina u smislu postojeće mreže sudova uz čak pravo na iznimku. Dakle kriteriji postoje, kriteriji su u obrazloženju zakona navedeni na stranici broj 2, a da li oni u smislu pripreme zakona za drugo čitanje trebaju biti još dodatno obrazloženi o tome bi se dalo razgovarati.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja uzima riječ državni tajnik, Dražen Bošnjaković.
… [[Govornik naknadno uključen.]] kako da kažem spajanje sudova i dosta značajan projekat i zato je jako dobro da idemo u dva čitanja, jer sve ovo što danas ovdje čujemo, naravno da ćemo i još jednom dodatno analizirati i naravno da ćemo sve ono što ste vi ovdje ukazali, da ćemo još jednom gledati da li je potrebno negdje intervenirati. Ono što sam čuo do sada problem suda Vrgorac da li ga spojiti sa Makarskom ili sa Metkovićem, Đurđevac da li opstati kao zaseban sud ili ga pripojiti Koprivnici. Po našim statistikama koje imamo on je ažuran sud i to nije problem, međutim problem je u tome što on ima pet sudaca a ima zapravo priljev predmeta samo za tri. To su statistike koje mi imamo i to su statistike koje mi pratimo i po sudu, ali i po svakom sucu pojedinačno. Sve ćemo to dodatno naravno i Senj, i Prelog, sve ćemo još jednom doći prije drugog čitanja na teren i raspraviti sa vama i još jednom izanalizirati i doći u drugo čitanje sa jednim prijedlogom u kome ćemo gledati uvažiti sve ovo naravno što ste rekli. Međutim ono što bih još htio ovdje ipak jednom podvući, da cijeli ovaj projekt, cijeli ovaj projekt nije puko seljenje tabli i puka promjena da je sada jedna tabla, a nakon nje je druga. Ne. Ovo je stvaranje jednih respektabilnijih sudova, jednih jedinica u okviru kojih ćemo imati veći broj sudaca, u okviru kojeg ćemo imati puno bolje upravljanje i sa službenicima i sa namještenicima i sa sucima. I još jednom moram ponoviti. Specijalizacija sudaca je nešto što je danas nužnost. Sud koji ima predsjednika, koji ima jednog suca ne može odgovoriti uvjetima koji su danas i na tržištu i u životu i koji imaju potrebe naših građana. Naprosto nemoguće je da jedan sudac može suditi i smetanje posjeda i naknadu štete i kazneno i mi moramo omogućiti sucima specijalizaciju. U okviru malih sudova to naprosto nije moguće, zato ih moramo integrirati u jedan veći sustav. A ovo gdje ima dovoljan broj predmeta, tu će se pokazati opravdanim da u određenom znači mjestu gdje je do jučer bio sud kao samostalna jedinica, pokazati će se opravdanim da postoji određeni organizacioni subjektivitet na tom terenu bilo kroz nekakav odjel. I stoga u taj sud će dolaziti suci iz jednog novog centra, ali će dolaziti suci kao specijalisti, kao kompetentni da u jednom kaznenom predmetu riješi taj predmet uz održavanje dva, tri ili četiri ročišta. Dakle to je naš cilj. Ne da mi šetamo građane da oni dolaze u taj mali sud da mu se predmet riješi u 15 ili 20 ročišta, nego mi želimo da se taj predmet riješi u 3, 4 ili najviše 5 ročišta. I zato što sam već rekao u prethodnom izlaganju, nije ovo jedina mjera koju ćemo mi predstaviti. Mi radimo na izmjeni i na prijedlogu Zakona o izmjenama parničnog postupka, mi imamo nacrt novog Zakona o kaznenom postupku gdje ćemo upravo ići u tom smjeru da nema više toliko odugovlačenja u raspravama i vođenju postupka, da se ne može dogoditi više da u jednom predmetu na 12-tom ročištu se netko sjeti nekog svjedoka i kaže ja mislim da bi baš on trebao iskazivati u tom predmetu. Ne. Ići ćemo na to da se predmeti kvalitetnije pripreme, da se u jednom kraćem roku odvede ta rasprava i nakon toga da se donesu kvalitetne presude. Također ići ćemo i za tim, da nema odugovlačenja i na drugostupanjskim sudovima. To znači da ne može se jedan predmet na županijskom sudu rješavati ne znam koliko godina i onda će se vratiti na ponovni postupak, ukinuti će se presuda i reći neka prvostupanjski sud ponovno provede postupak u kome će utvrditi sve relevantne činjenice da bi donio zakonitu presudu. To više nećemo tolerirati. Ako je ukid tada ćemo reći, mora biti jasno što je potrebno napraviti i odrediti ćemo da to bude u nekim primjerenim rokovima. To je jedan postupak koji je itekako infavorem građanina. Nije građaninu bitno koliko je njemu nekakav forum udaljen prostorno od njega, jel' to 10 ili je to 110 kilometara. Njemu je bitno da on zaštiti i realizira i ostvari svoje pravo ili interes. To je ono što je za građanina najbitnije. I ovo je jedan od preduvjeta da dođemo do toga. Jer bez sudova u kojima imamo suce koje možemo specijalizirati, mi do toga nećemo doći jer sada imamo jednu rascjepkanost. Imamo znači na nekakvom prostoru imamo jedan sud koji ima jednog ili dva suca, malo dalje isto takav sud i svaki je tako da kažemo osoba za sebe. Ne komunicira sa onim drugim, slabo se koriste resursi. To je ono što želimo spriječiti. Naravno ovdje je bilo istaknuto i vezano za značajan problem, a to je broj neriješenih zaostalih predmeta koji se još uvijek naravno je veliki. Međutim, ne bih htio da se stvori dojam da u tom segmentu ništa nije učinjeno. Pazite, prije četiri godine mi smo imali milijun i 760 i nešto tisuća neriješenih predmeta. Dakle, gotovo milijun i 800. Mi smo na današnji dan na 900 tisuća i nešto neriješenih predmeta. Dakle, gotovo za polovicu neriješenih predmeta mi smo uspjeli smanjiti. To nisu mali rezultati i to nisu rezultati za podcijeniti. U ovom postupku racionalizacije i spajanja sudova vjerujem da ćemo postići i onaj drugi efekt koji smo još prije četiri godine pokušali napravit delegacijom predmeta sa više opterećenih sudova na manje opterećene sudove. Ovakvi sudovi koji će imati i specijalizirane suce, koji će imat i bolje iskorištene sve resurse, kada mu predsjednik Vrhovnog suda izdelegira određeni broj predmeta on će moći puno više tih predmeta i riješiti. A da ne kažem da ćemo doći i do određenog broja sudaca koje ćemo u okviru onih pedesetak kilometara znači koje ćemo moći sa jednog suda na drugi sud poslat privremeno na rješavanje zaostalih predmeta i tu ćemo također postići određene efekte. Drugo što želim jasno reći je pitanje gruntovna. Jer kad pogledamo zapravo zbog čega svi mi najčešće idemo na sud? Svi najčešće idemo na sud vezano za nekretnine, kada nešto kupujemo, kada mijenjamo nešto, vezano za nekretnine dolazimo u gruntovnu, ažuriramo to stanje, prijavljujemo taj promet. Dolazimo po određene potvrde vezano za nekažnjavanje i tako. Svi oni drugi segmenti u kojima sud radi, a to znači kada nekoga tužimo za naknadu štete, kad se netko rastaje, kad netko je u okviru kaznenog postupka. Mnogi ljudi uopće po takvim pitanjima nikada na sud niti ne dođu. Sve ovo što je bitno za građane, znači gruntovne gdje smo puno učinili u ovim proteklih četiri, pet godina na digitalizaciji, gdje smo jako puno učinili, sve ćemo to ostaviti dostupno građanima, znači da mogu doći, zadovoljiti sve one potrebe vezano za nekretnine koje su imali i do sada. Jer takav sustav nema potrebe rušiti, ali digitalizacija i daljnja informatizacija ide i dalje. I mi ćemo doći do sustava kada će netko tko je u Virovitici, bila je spomenuta maloprije, tko je u Virovitici, zatekne se negdje na moru, da će moći dobiti gruntovni izvadak za svoju nekretninu u Virovitici, ali to će moći dobiti recimo na sudu dolje na moru. Mi tome težimo, jednoj takvoj komunikaciji. I kada još vidimo da smo što se trgovačkog suda tiče, da smo uveli jednu elektroničku komunikaciju između javnog bilježnika i registra trgovačkog suda, sada vidimo zapravo gdje smo otišli i gdje je zapravo smjer i za daljnju komunikaciju vezano za dostavu. Vi danas kada osnivate trgovačko društvo dođete kod javnog bilježnika koji napravi sve potrebne dokumente, koji napravi sve akte na način da ih se elektronički zapiše i klikom tipke enter to se iz javnobilježničkog ureda nađe u registru trgovačkog suda. To je nešto čemu ćemo težiti i u drugim segmentima i u upravi i u pravosuđu. I to je jedan put kojim ćemo riješiti ono isto bolno pitanje dostave, jer dostava naravno je jedan zaista veliki problem u našem pravosuđu. I ovdje isto bila je jedna dobra ideja koja je bila istaknuta vezano za to i koju mi itekako sagledavamo u izradi novog izmjena Zakona o parničnom postupku. Ovaj postupak je i ovaj proces reforme pravosuđa je prilično bolan, nije lagan. Istina je, zakoni su dugo bili … [[Govornik se ne razumije]] , istina je da smo se svi navikli, da su se naši suci navikli suditi na jedan način, zakoni su doživjeli promjene. Međutim mi smo ustrojili i pravosudnu akademiju …
Privedite kraju raspravu.
Evo ispričavam se. Mi smo ustrojili pravosudnu akademiju sa svojim regionalnim centrima koja radi na svakodnevnoj edukaciji naših sudaca. I ja vjerujem da uz ovaj projekt koji je danas ponuđen i ovaj koji će bit vezano za izmjene Zakona o parničnom postupku da smo mi itekako na dobrom putu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Evo kolega nažalost moram ipak ispraviti ovaj navod za koji mi se čini da je upravo i iziskuje takvu potrebu. Naime kada ste kazali a to je netočno da će dolaziti specijalizirani suci u ta manja mjesta, očito dakle da će biti samo onda, tabla da će se samo promijeniti, i da se više neće zbog toga upravo zato što će biti specijalizirani, neće se otezati s raspravama. Činjenice pokazuju da suci koji rade recimo suci civilisti koji rade u određenim sporovima, recimo koji se bave stvarnim pravom u svojim velikim sudovima nemaju ništa veću ažurnost i manje ročišta nego suci koji sude u manjim mjestima. Naprotiv evo sudac će sada iz Zadra dolaziti u Benkovac. Pa on mora pet godina da uopće se sporazumije s tim ljudima, koji imaju specifični govor, a koji sudac u Benkovcu ih savršeno razumije. Dakle, imat će i komunikacijski problem, a da ne govorimo o nekretninama gdje su položene i tako, što upravo suci koji rade u tim manjim mjestima apsolutno znaju sve. Prema tome ovaj argument vam ne stoji.
Zahvaljujem. U ovom trenutku prekidamo raspravu i nastavljamo u 15 sati. Prvi govornik je uvaženi zastupnik Ivo Grbić. Hvala lijepa. Prvi je za nastavak rasprave uvaženi zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, poštovani kolegice i kolege. Smatram da je nužno pristupiti procesu racionalizacije mreže sudova, sukladno zaključku o započinjanju procesa racionalizacije mreže sudova u okviru CARDS projekta koji se usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije. Obzirom da se postojeća mreža sudova pokazala neučinkovitom i neekonomičnom. Pa se ovim prijedlogom od dosadašnjih 107 općinskih sudova ustanovljuje 65 općinskih sudova i određuje njihovo sjedište. Analize u okviru CARDS projekta iz 2002. i 2003. godine pokazale su da se Republika Hrvatska ubraja među jednim od europskih država sa najvećim brojem sudova, sudaca i administrativnih osoblja. I to ako uzmemo u obzir veličinu teritorija i broj stanovništva. Ali s druge strane i sa velikim sudskim zaostacima. Glavni razlozi koji ukazuju na nužnu potrebu racionalizacije sudova odnose se na sadašnju strukturu sudova gdje upravo neravnomjernost, u opterećenosti sudaca, sudskim predmetima dovodi do zaostatka u neriješenim predmetima. Pri izradi prijedloga racionalizacije mreže sudova poštovani su određeni kriteriji za spajanje mreže sudova među kojima se uzimaju predmeti primljeni tijekom jedne kalendarske godine i potreban broj sudaca prema okvirnim mjerenjima, broj stanovnika, udaljenost od najbližeg suda. Isto tako uzimaju se i dodatni kriteriji kao ukupan broj riješenih i ne riješenih predmeta na sudu, broj riješenih predmeta o pojedinom sucu, procjena priliva predmeta, procjena rješavanja starih predmeta, omjer broja sudaca i drugih djelatnika na sudu u odnosu na priliv predmeta i utjecaj na ažurnost predmeta. Prijedlogom se isto tako propisuje koji će trgovački sudovi rješavati sporove koji se odnose na brodove i plovidbu na moru i unutarnjim vodama. I sporove na koje se primjenjuje plovidbeno pravo. Nadalje, propisuje se koji će općinski sudovi rješavati predmet u kaznenim postupcima, za kaznena dijela za koje je propisana kazna zatvora preko 10 godina, u građanskim postupcima o utvrđivanju ili osporavanju očinstva ili materinstva, iz radnih odnosa, za ispravak informacije i naknadu štete nastale objavu informacije, zaštitu od nezakonite radnje te o priznanju izvršenja odluka stranih sudova. Mišljenja sam da će racionalizacija mreže i sudova pridonijeti ravnomjernom opterećenju sudaca i sudskog osoblja s predmetima, brže rješavanje zaostalih predmeta kao i donošenje sudskih odluka u zadanom roku. Isto tako, bolja organizacija rada, mogućnost specijalizacije sudaca, veća fleksibilnost u radu i upravljanju sudom i ujednačena sudska praksa dovesti će do učinkovitog, modernog i racionalnog pravosuđa. Moram istaknuti da je svaka racionalizacija, pa tako i racionalizacija mreže sudova višegodišnji proces za koje je potrebno osigurati uvjete rada u sjedištu sudova, na koji se spajaju sudovi, potrebna je također tehnička opremljenost, stoga je iznimno važno da je predlagatelj predvidio sve ove elemente u prijelaznom periodu. Osobito je važno osnivanje stalnih službi izvan sjedišta suda do donošenja odluke o osiguranim uvjetima za rad suda u njegovom sjedištu. I na kraju sugerirao bih predlagatelju da preispita mogućnost izmjene sadašnjeg predloženog članka 11 koji kaže da zakon stupa na snagu 1 listopada 2008. godine. Mišljenja sam da bi bilo uputnije i molim da se to preispita da zakon stupa na snagu 1. siječnja 2009. godine imajući u vidu da kalendarsku godinu, imajući u vidu da se proračun i rebalansi donose upravo do tog mjeseca i mislim da bi bilo puno financijski ekonomičnije kada bi zakon stupao na snagu 1. siječnja 2009. godine. Iz svega naprijed navedenog, podržavam Prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova u prvom čitanju. Hvala.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović, replika.
Pa evo, kolega kaže da podržava prijedlog ovoga zakona, između ostalog dakle, podržava da se ukine sud i u Obrovcu i u Benkovcu. Pa evo, kolega koliko god ste govorili, ali možda evo ja, sam zato i podigla ovu pločicu, repliku da vidim, vi dobro znate kakva je situacija u Benkovcu, da je to jedan ažuran sud, da je to jedan potreban sud za to područje, da se taj sud uglavnom bavi zemljišno knjižnim stvarima, stvarnim pravima, utvrđenjem vlasništva. Dakle, to su predmeti, nisu nekakvi predmeti trgovačkog prava, nisu predmeti među strankama, čak i kada se radi o fizičkim osobama, u pogledu nekakvih posebnih poslovnih odnosa, nego upravo stvarno pravo. Zar je moguće, i zar zaista mislite da bi to mogao bolje raditi neki putujući sudac iz Zadra koji možda nije ni bio, odnosno, ako je i bio, bio je onda samo radi sličnih stvari, nego onaj sudac koji gotovo je tu nikao, koji je bio kao savjetnik tu, koji dugo godina radi tamo, koji gotovo da pozna te nekretnine, pozna običaje, pozna ljude, što su osnovni i preduvjeti za brzo suđenje. Uostalom, taj sud je jedan od najažurnijih sudova.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Ivo Grbić.
Evo, uvažena zastupnice, mislim da govorite o jednom sudu koji se uopće ne ukida, ili još bolje rečeno ne pripaja. Koliko mi je poznato, čitajući, ne znam gdje ste vi to pročitali, sud u Benkovcu egzistira, prema tome sud u Benkovcu se uopće ne gasi. A cijelo vrijeme naglašavali ste i govorili ste o sudu u Benkovcu. Druga stvar. Ja sam rekao da podržavam ovaj prijedlog imajući u vidu, a to sam rekao i kao predsjednik Odbora da će sve one kvalitetne sugestije u drugom čitanju Vlada, odnosno predlagatelj uskladiti i unijeti u ovaj prijedlog koji će nama doći kao konačni prijedlog.
Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom, uvaženi zastupnik Damir Sesvečanin.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pa evo, pred nama se nalazi u prvom čitanju Prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudova. Ovaj zakon dakle pripada skupini zakonodavnih mjera iz donijetog plana usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije za 2008. godinu. Njime se u skladu sa strategijom reforme pravosudnog sustava koji je Vlada Republike Hrvatske donijela 20. rujna 2005. godine predlaže racionalizacija mreže sudova. Strategija također predviđa stvaranje sustava mreže sudova koji će biti racionalan, a koji neće umanjivati pravo građana na pristup sudu. Racionalizacija mreže sudova predlaže se spajanjem sudova iste vrste. Dakle, kao što je već i rečeno danas u Hrvatskoj radi 107 općinskih sudova. Od toga 107 općinskih, 21 županijski sud i 13 trgovačkih sudova. Tako velika mreža općinskih sudova pokazala se neučinkovitom i preskupom i vjerujem da ćemo se svi ili barem većina nas složiti kako postoji prevelik broj sudova u odnosu na veličinu države i broj stanovnika. Zato se ovim zakonom predlaže ustanoviti ukupno 65 općinskih sudova što je za 42 suda manje u odnosu na sadašnje stanje, te odrediti njihovo područje i sjedište. Kao što je također rečeno državni tajnik je to naglasio prilikom utvrđivanja ovog prijedloga racionalizacije mreže općinskih sudova vodilo se računa o opterećenosti pojedinih sudova. Dakle, o broju zaprimljenih predmeta prema vrsti, te potrebnom broju sudaca za rješavanje tih predmeta tijekom godine što je precizno određeno okvirnim mjerilima za rad sudaca. Također se vodilo računa o geografskom položaju sudova, broju stanovnika i gustoći naseljenosti na određenom području, udaljenosti do najbližeg suda i prometnoj povezanosti. Prema prijedlogu ovog zakona ministar pravosuđa ovlašćuje se donijeti pravilnik kojim će se utvrditi dinamika osiguranja uvjeta za spajanje sudova. To podrazumijeva osiguranje odgovarajućeg prostora i opreme u njihovim sjedištima najkasnije do 31. prosinca 2019. godine. Za očekivati je da će se prvo krenuti sa spajanjem sudova, sa najmanjim brojem sudaca i najmanjim priljevom predmeta, te sudova gdje je višak sudaca u odnosu na broj predmeta. S obzirom da dolazim iz Zagrebačke županije želio bih se i konkretno osvrnuti na prijedloge spajanja sudova s tog područja. Dakle, ovim zakonom predlaže se spajanje Općinskih sudova u Svetom Ivanu Zelini i Dugom Selu na Općinski sud u Sesvetama. Kod predlaganja ovog spajanja prema okvirnim mjerilima utvrđeno je da u sudovima u Svetom Ivanu Zelini i Dugom Selu ima više sudaca od potrebnog broja. Njih je četvero, a za rješavanje zaprimljenog broja predmeta treba ih troje, dok u Sesvetama nedostaje dvoje sudaca. Prema tome, ako već mora doći do spajanja ovih sudova mislim da je za građane Svetog Ivana Zeline prihvatljivije spajanje na sud u Sesvetama nego na sud u Vrbovcu kakvih je bilo inicijativa prije svega zbog upućenosti građana tog područja prema gradu Zagrebu i puno bolje prometne povezanosti. Slična je situacija i sa sudom u Dugom Selu. Tamo posebno treba voditi računa o tome da Dugo Selo prati intenzivno naseljavanje i vrlo veliki prirodni priraštaj stanovništva. Prema popisu stanovništva iz 2001. godine područje grada Dugog Sela brojilo je 14441 stanovnika. Danas je taj broj povećan na gotovo 19000 stanovnika. Dakle, sa pripadajućim općinama Rugvicom i Brckovljanima taj se broj penje na oko 34000 stanovnika na tom području. Zato ove činjenice svakako bi trebalo uzeti u obzir. Iz navedenih razloga u Dugom Selu i Zelini trebale bi ostati gruntovnice, a državni tajnik je o tome govorio da će ministarstvo i to nastojati zadržati. Dakle, ići u tom smjeru. Isto tako, prema Zakonu o sudovima postoji mogućnost osnivanja stalnih službi ili odjela kao i određivanja sudbenih dana izvan sjedišta suda što bi također u ovim slučajevima trebalo koristiti. Na kraju želim reći kako sam uvjeren da je građanima važnija kvaliteta i brzina sudske zaštite, nego da li je sud 20 ili 10, 15 km bliže ili dalje. Duljina trajanja sudskih postupaka jedan je od glavnih razloga percepcije građana o neučinkovitosti pravosuđa. Predugim trajanjem sudskih postupaka ugroženo je jedno od temeljnih ljudskih prava, pravo na sud, da sud o pravu građana odluči u razumnom roku. Dakle, jedan od rezultata ove racionalizacije mreže sudova biti će i omogućavanje veće specijaliziranosti sudaca koja će se odraziti upravo na kvalitetu suđenja ali i na kraće trajanje sudskog postupka. Također, ciljevi koji se žele postići ovom racionalizacijom su ravnomjernije opterećenje sudaca, ravnomjernija raspodjela predmeta, brže rješavanje zaostalih predmeta, ujednačenija sudska praksa i na kraju bez obzira na veće početne troškove zbog nužnosti opremanja sudova postići će se i veća ekonomičnost odnosno dugoročno financijske uštede. Dakle, ovo su razlozi iz kojih ću podržati prijedlog ovog zakona u prvom čitanju. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Anton Mance.
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
Molim vas da se uključite. Hvala.
Ja sam iz grada, dakle koji je već danas ovdje spominjan u kontekstu gradova gdje se prema ovom Prijedlogu zakona o područjima i sjedištima sudova, dakle gdje dolazi do spajanja našega suda u Vrbovskom. Taj sud isto tako kao i mnogi ovdje spomenuti dakle ima svoju povijest još od vremena kad je tamo 1875. godine imalo suca u vrijeme kad je postalo trgovište. Ali naravno, prošla su vremena. Gorski kotar inače u posljednjih 50 godina ne smanjuje i broj stanovnika sa 50000 na 25 i žao mi je danas kad se provodi politizacija. Sud se spominje, ali naravno ne i u smislu prijedloga i njegovog opstanka. S obzirom da sam bio uključen i dosta je toga zahvaljujem se i državnom tajniku koji je već u jednom dijelu i odgovorio na neka pitanja koja mene interesiraju ovdje u smislu da bi ova racionalizacija ne ide na štetu stanovnika. Moram reći da smo mi ipak veliki prostor koji ima 8 mjesnih odbora i kad smo uopće razgovarali o tome kuda se pripojiti treba naglasiti da je 7 mjesnih odbora bliže sjedištu suda u Ogulinu 16 km, nego sjedištu suda u Delnicama i moram reći da je taj prijedlog i razgovori i onom što sam i ja sudjelovao u tome, dakle proizlazi iz mišljenja ljudi koji su smatrali ako već do toga dolazi da je bolje logiku koja ne ide na štetu dakle samih stanovnika, da se ne prelazi 36, odnosno u nekim slučajevima i više od 50 kilometara. Dakle ako idemo na ovo pripajanje kao što je prijedlog, dakle osigurati ćemo dostupnost, osigurati ćemo ljudima jednu logiku dakle odlaska, jer na žalost mi smo na tom rubu kako se kaže prvi ulaz u županiju, zadnji na izlasku pa i zdravstveno smo na neki način orijentirani prema ovoj bolnici u Ogulinu. Dakle ta logika ima. Ako će se ona politizirati kao što je na neki način ovdje i pokušaj, volio bih da se na taj način ne skupljaju politički poeni jer nije prijedlog da sud opstane. Ja sam potpuno svjestan da broj sudaca trenutno koji je, da sigurno ne može udovoljiti ovim kriterijima koje je teško dakle reći ne, a kriteriji se odnose na dakle specijalizaciju. S obzirom da je gospodin državni tajnik odgovorio dakle u ovom dijelu, vjerujem da će se to i ostvarivati, dakle da će na neki način kod nas biti ta ispostava, da će se dovoditi suci i da će se moći specijalizirati. Vjerujem da će biti bolja kvaliteta u smislu predmeta, jer je sada jedan sudac obrađivao i radio sve predmete što je za jednu lokalnu zajednicu dakle teško uopće reći koja je tu kvaliteta. No, kada se već govori i poteže to pitanje, ne znam da li će još netko o tome diskutirati iz naše Primorsko-goranske županije, moram reći da u prošlim vremenima administrativna podjela Gorskog Kotara bila drugačija pa bih i ja mogao danas postaviti, potegnuti pitanje, jer nekada su neke lokalne zajednice koje su na granici sa Vrbovskim pripadale kada je to bio kotar u ovom dijelu i vjerojatno drugačijom administrativnom podjelom bio bi i broj stanovnika drugačiji, a onda i vjerojatno broj predmeta. Ali ovo je rezultat sadašnje administrativne podjele. Prema tome gravitacija prema mjestu dakle određena je tako administrativno pa je danas teško govoriti o nekakvoj drugoj logici i negirati dakle ovaj prijedlog o područjima i sjedištima sudova. Dakle vjerujem na kraju da će ipak ova logika i poslovi koji će se odvijati u središtu Vrbovskoga zadovoljiti stanovništvo pa u tom smislu dakle podržati ću ovaj prijedlog. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Biserka Vranić.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Nema nikakve sumnje da je situacija u pravosuđu takova da je nužna reforma i da u tu reformu trebamo što prije krenuti. I isto tako iz izvješća državnog tajnika su vidljivi problemi koji nas muče i oni su zaista na mjestu. Međutim, postavljam pitanje da li smo pronašli baš pravi razlog i pravi način uređenja i rješavanja ovog problema koji nas muči više godina. Naime, ako se vratimo malo u prošlost, vidljivo je da smo nekoliko puta mijenjali načine i strategije kako bismo uredili pravosuđe te da je prvobitna varijanta bila da se ukine nekoliko desetaka sudova općinskih. Međutim kada se je vidjelo da za to nemamo ni ekonomske niti druge resurse onda se odustalo od toga i najavilo se pripajanje prekršajnih sudova nekim općinskim sudovima pa se očito i zbog sukoba nadležnosti nije niti to realiziralo u cijelosti, ali se sada pribjeglo jednoj vrlo zanimljivoj metodi, to da se sa 107 smanji broj sudova na 65. znači 42 suda u Republici Hrvatskoj zapravo gube svoju samostalnost i utjecaj. Moram reći i to da uopće mislim da nije dobro da mi kada donosimo nekakve promjene ili uvodimo neke kvalitetnije zakone uglavnom ne koristimo vlastite resurse, inteligenciju znanja, sposobnosti i ideja nego uglavnom to tumačimo to Europa od nas traži. Mislim da Europu uopće ne zanima koliko u Hrvatskoj ima sudova nego ju zanima kako funkcioniraju ti sudovi i kako općenito funkcionira pravna država kod nas. Ovim prijedlogom i ovim Zakonom o sjedištima sudova zapravo dobivamo jednu situaciju da se broj sudova smanjuje i da imamo situaciju da suce upućujemo na rad u neki drugi sud i privremeno, povremeno ili stalno. Međutim ako gledamo Zakon o sudovima, on i danas koji je na snazi omogućava takav način rada i može se u slučaju potrebe sudac uputiti na radno mjesto u nekom drugom sudu. Također se može i preveliki broj predmeta iz opterećenog suda usmjeriti u sud koji nije toliko opterećen. Prema tome nikakvog razloga nismo imali da to činimo i do sada što sada ovim novim prijedlogom tumačimo. S druge strane ako gledamo situaciju Zakon o službenicima, on također navodi mogućnost da se službenik može uputiti na rad u neki drugi ured ili sud, prema tome nema nikakvog razloga da ovim nekakvim smanjivanjem formalnim samo brojem sudova dobivamo na nekakvoj kvaliteti jer smo to mogli učiniti i bez toga. Ono šta smatram da je loše u ovom dijelu i u samom početku izrade ovog projekta i programa je činjenica da se kod ukidanja sudova nije uopće konzultirala lokalna samouprava, a čelnici jedinice lokalne samouprave pozvani su na razgovor kod župana svake županije, tek onda kada je sve bilo riješeno i kada je zapravo taj zakon bio poslan u saborsku proceduru. Također ovaj zakon nije uvažio činjenicu npr. da u Karlovačkoj županiji u kojoj se ukida Općinski sud Vojnić, Slunj, Ozalj zatim Vrbovsko pripada Općinskom sudu u Ogulinu, nije se uvažavala činjenica da u ovoj županiji imamo pogranična područje, imamo područje posebne državne skrbi, imamo brdsko-planinsko područje i da imamo vrlo različitu strukturu ekonomske, socijalne, prometne i druge povezanosti. Znači nije beznačajno i činjenica da su neki sudovi stariji od 50 godina i da su na svojem terenu pokazali da su vrlo efikasni i da se znaju nositi sa svim obavezama koje moderno društvo stavlja pred njih. S druge strane pak mi cijelo vrijeme propagiramo razvoj, poduzetništvo, poduzetničku infrastrukturu, zatim rješavanje imovinskopravnih odnosa, a ukidanjem ovakovih sudova koji su bili efikasni i na svom terenu rješavali probleme na vrijeme i zaista su bili primjer da pravna država može funkcionirati, mi zapravo jedan vrlo efikasni sud pripajamo ne efikasnom sudu i mislim da će sudovi koji će zapravo dobiti manje sudove u svoj okrug, da će imati zapravo dobar razlog da kažu da ne mogu funkcionirati jer nemaju materijalne, tehničke, ljudske i druge uvjete. Tako da mislim da se s ovime nije ništa dobilo nego ovaj zakon je pod okriljem Europe donesen da bi se smanjio utjecaj i da bi se napravio atak na općinske sudove. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Josip Đakić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče, gospođo pomoćnice! Pa evo Prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudova interesira me i javljam se za raspravu sa aspekta striktno naše županije Virovitičko-podravske u kojoj se također određeni sudovi pripajaju. I u ovom prijedlogu zakona jasno je vidljivo da je nužna i potreba kako bi bolja funkcionalnost, jeftiniji rad sudova i kako bi u konačnici i brzina bila i efikasnost veća. Mi podržavamo da se u cijeloj Republici Hrvatskoj provedu ovakovo pripajanje sudova i smanjenje mreže sudova te racionalizacija u samom pravosuđu, kako bi doprinijeli u konačnici krajnjem cilju, brzini, efikasnosti i djelotvornosti pravosudnog sustava. No međutim želim naglasiti da ću podržati ovaj prijedlog uz određene izmjene koje su nužne i potrebne a proizlaze iz logičkih stavki da određena administrativna središta koja imaju dovoljan broj ljudi, stoga imaju dovoljan broj predmeta kao što je to Podravska slatina koja ima u 2006. godini u 12. mjesecu 3 tisuće 980 predmeta, koja ima 6 sudaca, koja u ovim mjerilima i kriterijima koja vaša radna skupina radila na terenu i usaglašavala jasno ustanovili da Slatinski sud ima dobrih razloga za opstanak. Stoga želim naglasiti da je i Županijsko poglavarstvo Virovitičko-podravske županije podržalo i zaključilo da je najracionalnije u ovom prijedlogu da se Pitomača pripaja Virovitici, da se Orahovica pripaja Slatini, da ostaju dva općinska suda na području Županije virovitičko-podravske i da je to ono što je logično i zadovoljavajuće za potrebe građana Virovitičko-podravske županije. Sve drugo zapravo ima aspekte koji nisu ni u mjerilima niti kriterijima koje je radna skupina primjenjivala, sve drugo nije ni dogovoreno na terenu kao što to kaže i predsjednik Županijskog suda Virovitičko-podravske županije. Sve drugo je protivno zapravo i zaključcima i Gradskog poglavarstva grada Slatine, kao i Gradskog poglavarstva grada Orahovice. Sve te tri institucije, znači dva grada i Županija Virovitičko-podravska jasno su se očitovale i poslale i ministarstvu i nama zastupnicima svoje stavove kako se ne bi dogodilo da županija koja još i dan danas nije institucionalno pokrivena sa svim institucijama izgubi još i ovaj sud u Slatini te stoga želimo naglasiti da potreba postoji da se racionaliziraju mreže sudova, da mjerila i kriteriji u njihovom radu budu ono kolika je bila efikasnost, a efikasnost je mjerljiva i Ministarstvo pravosuđa zapravo dobro vidi i zna kao što imam i ja tablicu o efikasnosti rada pravosudnih tijela. I mislim da 1.73 ocjena za ažurnost rada nekog suda je zapravo izvanredna ocjena. Ja mislim da postoje ti mali sudovi koji su bili uz podršku lokalne samouprave ustrojeni, učinjeni i funkcionalni, da su ažurno radili svoje zadaće. Ali evo, nužda i potreba kao i usklađenje sa europskim zakonodavstvom, kao i pregovori koji su u poglavlju XXIII. što se tiče pravosuđa donijeli da racionalizacija mreže sudova jedna od prvih reforme koje se u pravosuđu moraju donesti, na koje ne dosta velika povika. No ja mislim da svejedno uz ovo što će biti doneseno, uz vjerujem ova uvažavanja težnje gradova, Županije virovitičko-podravske, nas kao zastupnika, građana naše županije o efikasnosti, djelotvornosti pravosudnih tijela zapravo treba donesti u budućnosti i određene druge normative o ili ovlasti predsjednicima općinskih sudova koji moraju kontrolirati rad i ažurnost svakoga suca kao pojedinca, koji moraju imati svoja prava i obaveze, koji ne smiju biti pod paskom politike, ali u pravosudnom sistemu kao što to postoji u županijskoj i u lokalnoj samoupravi da postoje unutarnja revizija ili unutarnja kontrola, tako i u pravosuđu mislim da se mora iznaći moment kojim će se kontrolirati da li je neki sudac namjerno ostavio predmet da stoji deset godina i da ga nije uzeo u razmatranje. Stoga postojat bi trebale i sankcije. One postoje, ali da li ih se primjenjuje, da li se kontroliraju i kako se kontroliraju? Mislim da polučiti dobre rezultate u ažurnosti rada sudova moraju i dodatne mjere koje evo ja mislim da bi bile efikasne i korisne. Stoga želim naglasiti da sam u prvom momentu mislio da je i kod nas u Virovitičko-podravskoj županiji se dogodila greška kao i u Đurđevcu. No međutim stvarno čitajući prijedlog ovoga zakona uvidio sam da stvarnost je drukčija. I stoga apeliram da u ovom prvom čitanju se uzmu u obzir primjedbe i prijedlozi koje upućujem, koje su upućivali i drugi da se Općinski sud u Orahovici pripaja Općinskom sudu u Slatini, da se Općinski sud u Pitomači pripaja Općinskom sudu u Virovitici, i to je ono s čim možemo biti stvarno kvalitetno zadovoljni i mi kao zastupnici i naši građani i svi ponaosob. Isto tako želim naglasiti da ne bi trebalo nikomu puštati van ovih mjerila i kriterija, jer oni su jasno zadani, pa tako niti bilo kakvim drugim normama koje bi eventualno mogle djelovati na objedinjavanje sudova. Ja ih ne želim stvarno. Ukoliko neću biti izazvan u ovom Visokom domu prezentirati koje to mogu biti norme i kakve prirode one mogu biti, ali svjesni smo da svaki smo mi patriot ponaosob i da svaki imamo osjećaj i potrebe i odgovornost prema onima koji su nas izabrali. Stoga ovo je ono što stvarno prihvatljivo, ono što nikomu neće biti na štetu, ono što će biti korisno, efikasno, ažurno i koje će raditi sa optimalnim brojem sudaca. Stvarno se postavlja pitanje da li graditi u Virovitici još jednu zgradu kakva postoji da bi se smjestilo 20 sudaca ili ostaviti sud u Virovitici i Slatini da funkcionira dalje, a pripojiti im ove rubne iz Orahovice i Pitomače što … [[Govornik se ne razumije.]] zadovoljava sa 10 sudaca u Virovitici i 9 sudaca u Slatini. Pokriva se cijelo područje. A s obzirom da je ono razvedeno i preko stotinu kilometara je na cijelom području u dužini pa tako i u širini, znači da su naša mjesta i općine bez lokalne samouprave kao što su Čađavica, Mikleuš, Nova Bukovica, Voćin i Sopje zapravo udaljene puno više od 50 km od županijskog središta Virovitice u kojem bi bio smješten jedan sud. Stoga vas molim, da ove prijedloge uzme se kao ozbiljne, kvalitetne, racionalne, potrebne i od naroda podržane, sve drugo bi bilo stvarno kontraproduktivno. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem, uvaženi zastupnik Marin Brkarić.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. Evo ja bih nastojao vrlo kratko prije svega reći da sam spreman podržati reformu pravosuđa u kontekstu jačanja i efikasnosti i svakako jačanja povjerenja u sustav, jedne kvalitetnije zaštite građana, sudske zaštite svakako. No, spomenuti ću, svakako potrebna je ovdje i reforma državne uprave i reforma zdravstva, znači reformski procesi koji su nam nužni. Spomenuo bih da je u tom dijelu svakako reforma pravosuđa koja nam se nudi ovdje kroz Prijedlog zakona o područjima i sjedišta sudova, manjkava normalno, lakše bi danas svi zajedno razgovarali da imamo jednu cjelovitu reformu pravosuđa. Znamo da, već je spominjano, nužna je izmjena i Zakona o parničnom postupku, ali nužna je izmjena i još nekih ili pojednostavljenje, bolje rečeno zakonskih rješenja kako bi cijeli sustav bio puno efikasniji. Evo ono što bih iz Istarske županije želio reći s obzirom da se u obrazloženju samog zakona spominje racionalizacija i povećanje učinkovitosti sudova, smanjenjem i spajanjem ukupno 42 suda, rekao bih, što se tiče samog, da tako kažemo spajanja Općinskog suda u Buzetu, da upravo ta efikasnost, efikasnost Suda u Buzetu je jedna od najvećih ili među najvećim u Republici Hrvatskoj i upravo taj sud se ukida. S druge strane Općinski sud u Buzetu je i pilot projekt Ministarstva pravosuđa, gdje je znači jedinstven i prekršajni, znači zajedno i općinski sud, znači sa prekršajnim odjelom. I to je još jedan od elemenata zašto bi trebao Općinski sud Buzet opstati kao takav. Svakako spomenuti ću da Općinski sud u Buzetu djeluje na graničnom području, na graničnom području prema Europskoj uniji i samoj Republici Sloveniji i to je još jedan od argumenata s obzirom na povećani priliv i prekršajnih i kaznenih predmeta po osnovu i prelaska, i ilegalnog prelaska državne granice, zlouporabe opojnih droga, pa i carinskih prekršaja, znači normalno sve ono što granica prednosti koje donosi, ali normalno i određenih problema koji se samim time javljaju. S druge strane reći ću da je Općinski sud u Buzetu, sud kojem su ustupljena 140 predmeta, rješenjem predsjednika Vrhovnog suda i što govori da je to jedan od efikasnijih sudova, znači preneseni su predmeti sa ostalih općinskih sudova i proizlazi da je to jedna od kazni zato što je taj sud efikasan. I na kraju spomenuo bih da je to sud na području općine, koji djeluje za područje općine Lanišće, to je područje od posebne državne skrbi i samog grada Buzeta, znači grada u brdsko-planinskom području što je još jedan od elemenata o kojem bi trebalo voditi računa a posebno na depopulaciji toga područja koja samim, da tako kažemo spajanjem suda sa sudom u Pazinu može biti još više otežana. Evo na kraju, mi ćemo kao Klub zastupnika podnijeti amandman u pravcu da se Općinski sud u Buzetu ne spaja sa Općinskim sudom u Pazinu. Mislimo da imamo valjanu argumentaciju za to. I svakako u tom slučaju podržali bi, ukoliko se naš amandman uvaži podržali bi Zakon o područjima i sjedištima sudova. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Nenad Stazić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Da li je Hrvatskoj potrebna reforma pravosuđa? Pa naravno da je potrebna, o tome nitko ne dvoji. Stanje u pravosuđu ne valja, to svi vide. E sada, što ne valja? Što to u pravosuđu ne valja? Prije svega mislim da su građani izgubili vjeru u pravosuđe, vjeru u to da im pravosuđe, onakvo kakvo jest danas u Hrvatskoj može donijeti pravdu. Zašto su izgubili vjeru? Prvo gomila ne riješenih spisa. Milijun. Dobro, bilo je milijun i pol, sada je smanjeno na miliju, ali to je još uvijek milijun. To je još uvijek milijun. Onda dugo sudovanje. Na presudu se čeka 10-ak i više godina. Tko može vjerovati u pravosudni sustav a mora na pravdu čekati 10 i više godina. I treća, velika bojka našeg pravosuđa su, loši suci. Nekvalitetno sudovanje. Da li je to moguće riješiti? Pa mislim da bi od ovoga zadnjega zapravo trebalo početi. Imali smo mi prijedloge iz Kluba SDP-a, kada se razgovaralo o Državnom sudbenom vijeću, da bi to Državno sudbeno vijeće trebalo drugačije sastaviti. U njemu su sada većinom suci. I tako Državno sudbeno vijeće izbjegava zapravo uvesti radnu disciplinu među svoje kolege i sucima se naprosto dopušta da se ponašaju kako hoće. Gledajte ako imate suca kojemu nekoliko desetaka spisa, kaznenih spisa ode u zastaru, onda se ja pitam kako on dalje može biti sudac. Znate, kada ode jedan kazneni spis u zastaru, kazneni spis, tu je netko nekoga pokrao, neko nekoga udario, povrijedio, ubio, ne znam što mu je napravio, i sada kada ode u zastaru, gdje tu ima pravde za oštećenog? Nema. Ovaj se izvukao. Koliki su se izvukli zbog ovoga privrednog kriminala? Otišlo u zastaru. Nikada nije završeno suđenje. Opljačkali su državu, radnike poslali na ulicu, napravili, to su štetočine ovoga društva, štetočine. A pravda nikada nije dosegnuta, otišlo u zastaru. Malo im je u tome i suci i država pomogla i Sabor, prijašnji sazivi, kada su skratili zastarne rokove, išli su im na ruke, očito je sve to bila ista grupacija. Pa su jedan drugom malo pomagali. Ali to jest problem. Predlagali smo tada da se sastav DSV-a promijeni, da jednu trećinu čine suci, da jednu trećinu čine stručnjaci s Pravnog fakulteta a jednu trećinu civilno društvo. Jer oprostite, i predstavnici civilnoga društva bi mogli sjediti u tom Državnom sudbenom vijeću jer je dovoljan samo zdrav razum pa da se u DSV-u donosi odluka da li neki sudac sa deset kaznenih predmeta u zastari može i dalje biti sudac ili ne. Taj prijedlog nije prihvaćen ali se govori o reformi. I šta se onda poduzima da se reformira pravosuđe? Spajaju se općinski sudovi, smanjuje se broj sudova. I to se još tepa da se to smanjuje. Ukidaju se zapravo neki sudovi jer se njihovi spisi i njihovi suci šalju u drugi sud a ovdje se sud ukida. Šta će se s time postići? Mani broj predmeta? Ne. Manji broj sudaca? Ne. Isti broj sudaca. Smanjit će se broj zgrada sudova u Hrvatskoj. Pa hoće li sad taj manji broj zgrada sudova doprinijeti da ovo sudovanje bude i brže i kvalitetnije i da se spisi ne gomilaju. Neće sigurno. Ovo je jedna isprika jer se ne želi povući pravi potez u pravosuđu, u reformi pravosuđa. Nema se za njega snage ni odlučnosti. Možda se nema ni političke volje. Možda nema ni političke volje pa eto tako parlamentarnoj većini, Vladi, vladajućoj garnituri paše da predmeti odlaze u zastaru, paše. Jer da im ne paše oprostite onda bi poduzeli nešto od ovoga a ne bi išli ukidati zgrade kao veliki reformski čin. Pri tome molim lijepo, šta će sad ti suci kad dođu u tu novu zgradu? Imaju li oni tamo svoje sudnice? Imaju li uopće radni prostor? Imaju li oni radni stol, imaju li gdje sjesti? Pa problem prostora na mnogim našim sudovima postoji. Kad vidimo ovdje iz rasprave koji se to ukidaju, u pravilu oni koji su uređeni, u koje je uložen novac, koji su opremljeni i koji rade efikasno. Sad se njih ukida a ti suci se šalju u ove veće sudove gdje se nema pojma uopće hoće li imati svoju sudnicu, gdje će oni raditi. Pa ovo može zakomplicirati stvar a ne popraviti stanje u pravosuđu. Već sam rekao, dakle ovdje za pojedinačne sudove od predstavnika lokalne samouprave smo čuli dovoljno, dovoljno argumenata te da se ne ukida sud u Vrgorcu, te da se ne ukida sud u Đurđevcu, te da se ne ukida sud u Pregradi, te još smo čuli, gotovo nema predstavnika iz nekog područja koji nije zagovarao ideju da baš taj sud s područja iz kojeg on dolazi ostane u funkciji. Čuli smo i ozbiljne i dobre argumente da se tu zapravo ništa ne mijenja. Meni se čini da bi stvar trebalo okrenuti naopačke, da bismo morali najprije popraviti kvalitetu sudovanja, da bismo morali poraditi na kvaliteti sudaca, na odgovornosti sudaca da bi to onda dovelo do veće efikasnosti u pravosuđu, da bi to onda dovelo do smanjenja broja spisa i da bi to stvorilo preduvjete kada imamo mali broj spisa i kad bismo imali suce koji ne bi imali što raditi da onda idemo na spajanje sudova. To bi tako razuman čovjek postupio. Zašto se ovdje ide obrnuto meni nikako nije jasno, osim ako to nije isprika. Osim ako to nije isprika za reformske poteze kojih zapravo nema. Ali mi zapravo samo trošimo nepotrebno vrijeme. Reformski potezi će se morati povući. Europska unija s ovakvim pravosuđem Hrvatsku neće. I taj zahtjev reforme pravosuđa ponavlja se iz razgovora u razgovor s predstavnicima Europske unije. Neprestano nam govore jedno te jedno, reformirate to pravosuđe, to vam ne valja. I oni Hrvatsku sa ovakvim pravosuđem neće. E pa prema tome, kad već to znamo onda u tu reformu moramo krenuti na vrijeme. Već smo zakasnili. Ali kad u nju ulazimo onda shvatimo što moramo reformirati, zašto moramo reformirati i krenimo s tim odmah. A s ovakvim alibi zakonima mi riješiti nećemo apsolutno ništa. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Da, ukazujete kako se premještanjem suca iz jedne zgrade u drugu zgradu i to iz zgrade gdje ima kakve takve uvjete, u zgradu gdje ide u put valjda sa nekakvim zavežljajem, sa jednim spisima a ne zna ni gdje će ih smjestiti u drugu zgradu nije reforma pravosuđa i o tome uopće ne treba dvojiti. Prava reforma je ono na što i ukazujete i da bi pravi problemi bili riješeni dakle time kako se radi, koji je sastav DSV-a da one koji su dobri da mogu dalje napredovati a ne da ih koči ta ista struktura jer im biva konkurencija pa oni najbolji suci ne mogu biti ni predsjednici sudova niti odlaziti u Vrhovni sud jer im ne netko treći nego im ne daju ti isti suci koji su u tim vijećima. Jednako tako govorite o problematičnosti zastara. A možda još jedan zapanjujući primjer da do 2000. godine zastara je bila način rješavanja predmeta i zastara se uračunavala u riješen predmet, tako da ste imali apsurdnu situaciju. Mogao je sudac ne raditi ništa a samo puštati da mu predmeti lete u zastaru i da ostvari normu. A mogu vam reći da je bilo i takvih koji su pozamašnu normu na takav način zaradili. Ali osnovni problem je ono što zanima naše građane i što ih najviše traumatizira i što ih je traumatiziralo do 2000. ali i nakon toga jer takva ponašanja i dalje su moguća, radi se o gospodarskom kriminalitetu. Ovdje želimo takvu reformu. To smo imali. Ako ne znate kako pa to je bilo u noveli iz 2003. godine, dakle da se omogući efikasno sankcioniranje gospodarskog kriminaliteta. To je jedna poruka da su takva ponašanja nedozvoljena na štetu vjerovnika bili oni država ili radnici ali jednako tako da se omogući pravosuđu da takvi predmeti pošto se radi o složenim predmetima ne nastupaju u zastaru odnosno vrlo lako je moguće da evo i zadnji val zastare prekrije svaka događanja koja su se događala devedesetih godina, a ukazali ste i zašto se to ne događa.
Zahvaljujem. I zadnji u pojedinačnoj raspravi uvaženi zastupnik Goran Beus Richembergh.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče. Danas smo nekoliko puta imali prilike čuti jednu sintagmu oko koje bi valjalo nešto raspraviti a to je nacionalni interes pa se sada čini da bi ovo radikalno rezanje mreže sudova od gotovo 40% trebalo predstaviti kao nacionalni interes. Problemi u pravosuđu mnogo su kompleksniji i dublji i o njima su gotovo sve usudim se reći rekli moji kolege koji su prije diskutirali. Ali struka i javnost koji o efikasnosti pravosuđa govore već godinama nikada nisu racionalizaciju mreže sudova stavljali na prvo mjesto a evo to se nama upravo događa da Vlada slažući prioritete onih mjera koje treba provesti da bi se pravosuđe učinilo učinkovitijim praktički racionalizaciju mreže sudova koju jednim ezopovskim jezikom naziva pripajanje i spajanje, a ne ukidanje stavlja na prvo mjesto. E kad bi to stvarno bio ključ koji će doprinijeti afirmaciji sudstva kao djelatnosti i afirmaciji pravosuđa kao uspješne i djelotvornoga instituta onda bi bilo najlakše ukinuti sve područne, odnosno općinske sudove, pa da imamo samo jednoga i to u Zagrebu i budite sigurni da bi tada sudovanja bilo drastično manje nego sada i da bi mnogi ljudi odustali od sudovanja kad bi znali da bi morali samo ići u Zagreb na općinski sud. Ali da ne ostane ovo što ja kažem tek kao nekakva figura ili retoričko zezanje, pa ovdje se upravo to i događa. Trebam li podsjetiti da je Zagrebačka županija jedina županija kojoj nismo dozvolili da ima sjedište na svome teritoriju, nego ima sjedište na teritoriju druge županije, a to je grad Zagreb. Upravo tako kolega Zuboviću, mi smo jedina županija koja nema ni svoju policijsku upravu, ni svoje sjedište, a evo polako nam se ukidaju općinski sudovi, pa se naši ljudi iz Svetog Ivana Zeline i Dugoga Sela upravljaju na Zagreb i to u Sesvete. A gdje? U Sesvete. Pa jel itko od vas ikad bio na Općinskome sudu u Sesvetama da vidi kako funkcionira ta institucija i u kojim uvjetima. Pa tamo niste u stanju jednoga pisara staviti, jer to je prenapučena zgrada, prestara, tehnički skromna. Nije u mogućnosti niti arhivirati stotinu novih spisa, a kamoli privući nove slučajeve, nove pravosudne procese iz Dugoga Sela i Svetoga Ivana Zeline. Pa eto to nam se događa. Na teritoriju naše županije ukida se sada dva općinska suda da bismo išli u Zagreb. Pa idemo svi u Zagreb, kad smo već kod toga. To je apsolutno nelogično jer nismo danas dobili odgovor na pitanje gdje će biti drugostupanjski sud. Što je drugi stupanj građanima Vrgorca? Je li to Županijski sud u Dubrovniku ili Županijski sud u Splitu? Pa zna li itko kako se iz Draguljana, Kozica i Zavojana može doći u Dubrovnik? Pa imamo li mi snage tjerati građane da jedni iz Zavojana idu u Dubrovnik kad nemaju uopće javne prometne veze do tamo. Ma nemaju ni do Metkovića! Oni da bi došli do Metkovića moraju mijenjati nekoliko prijevoznih sredstava. A sud je osnovan 1855. godine i pokriva 3 stotine četvornih kilometara. Pa nije ga nitko osnovao iz hira! Nije ga netko osnovao tek toliko da bi bio jedna od institucija iako institucija sudstva postoji u našim krajevima hvala Bogu već 1000 godina u nekim gradovima. Gradski sudac je institut koji postoji još od bizantskih vremena, pa čak i u vojnim komunitetima koji su osnovani u doba obrane od Turaka postojao je gradski sudac kao jedan od najvažnijih gradskih instituta. Sada im to ukidamo. A što to zapravo znači? To znači centralizaciju. Zar nismo proklamirali da idemo u decentralizaciju? Zar moderna i demokratska i stabilna društva ne čine sve da servise građanima, pa školstvo, zdravstvo, socijalu, pa i pravosuđe približe što je moguće više, da im omoguće jednake šanse da dokinu one razlike koje su proistekle iz nedjelotvornosti države i da im omoguće da budu jednaki ili što jednakiji. Jer jednaki nismo ni rođeni u svemu, pa ne možemo u svemu ni biti, ali da barem imamo jednake šanse. I zar to nije nacionalni interes. Gospodine Zuboviću, odlaze zato što vi dovikujete iz klupe. Možete dignuti repliku. Slobodno mi se javite. Ja bih rado s vama razgovarao. Nadalje, hoćemo li po toj analogiji sutra doći s prijedlogom da se ukinu sve područne škole jer eto tamo ide samo troje djece? Hoćemo li ukinuti tako i područne ambulante zato jer imaju 5 stotina samo upisanih pacijenata, pa ćemo zaboraviti da HZZO ovog časa dopušta i takvima u pojedinim situacijama. Koje su to situacije? Situacije u kojima priznajemo da građani imaju specifične uvjete stanovanja, života. Hoćemo li dozvoliti da nam bijele mrlje budu još bjelje, da nam ljudi odlaze zato jer mičemo u velike gradove, servise koji su tako važni. Pa što mi govorimo o hrvatskoj budućnosti kad želimo otjerati svakoga tko tamo živi, jer da bi elementarne svoje potrebe ostvario morat će putovati autobusima koji su sve skuplji i to po dva, tri mijenjati. Morat će mijenjati nekoliko prijevoznih sredstava. Pa je li to nacionalni interes? Zar to građani očekuju od nas kao elite hrvatskoga političkoga društva? Ja mislim da nije. Ja to ne bih pristao. Zašto nismo u stanju razgovarati o najbolnijim stvarima, a to su one liste prioriteta, promjena u pravosuđu o kojima sva struka govori. Zašto nemamo snage otvoriti pitanje efikasnosti sudaca? Ja ću vas podsjetiti, HNS je predložio sveobuhvatnu reformu pravosuđa. Jedan od prijedloga je bio da 5 ili 3% najneučinkovitijih sudaca svake godine dobije zahvalu i da im fino kažemo gospodo više biti suci nećete zato jer ste imali najviše zastara, jer ste imali najviše srušenih presuda na drugome stupnju ili na višemu stupnju. Hajmo otvoriti to pitanje, a ne ovih 40 milijuna kuna koje smo planirali već ove godine. Ako to pomnožimo sa 10 godina koliko će ova tranzicija trajati, znači kad bi idealno bilo, a neće biti jer će se izdvajati sve više za provedbu ovoga zakona, a to nam nije predlagatelj dostavio, tako da mi ne znamo koliko će koštati ovo što ćemo danas ili sutra dalje raspravljati, odnosno u buduće glasovati. 4 stotine milijuna kuna bi ovaj sport koštao sve kad bi svake godine izdvojili samo ovih 40 kao u prvoj godini, a prva godina već pola je prošlo. Dakle, slijedeće možda će biti i dvostruko. Pogledajte koliko koštaju te silne zgrade koje ćemo napustiti. Pa tko će za zgradu u Vrgorcu dobiti stvarnu njenu vrijednost? Nitko. I hoćemo li doista moći za te novce napraviti, amortizirati dio ovih troškova. Zato predlažem dajmo fino sve uložimo u izgradnju jedne velebne zgrade Općinskog suda u Zagrebu u kojem će raditi tisuću sudaca pa da svi fino idemo u Zagreb jer to je valjda intencija ove velike centralizacije. Pa da svi idemo u školu u Zagreb, da imamo samo jedno sveučilište, da imamo samo jednu bolnicu. To su najjeftinija rješenja. Ako mislimo da je to nacionalni interes, svaka čast. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku. Uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Kolega Beus je govorio o jednom posebnom aspektu osim ovo što su svi više-manje ponovilo o ovoj neracionalnoj racionalizaciji, govorio je i o ovom društvenom, socijalnom aspektu koji imaju sudovi i to sudovi nisu samo tehnička stvar koja se potezom pera ukida i stvara. Povijesni momenat i ne samo povijesni momenat nego jednako tako i kriminološki, osnovni postulat je i okrivljenika da mu se sudi što bliže mjestu gdje je djelo počinjeno ili smo se već valjda navikli na Haag što dalje to bolje. Ali vidite, nemojte "njo, njo, njo" to su vaši prijatelji tamo po kojima ste ih isporučili dok ste bili u oporbenim vremenima sazivali rivu i bolje vam je da šutite po tom pitanju.
Molim vas bez dobacivanja.
Ali vidite ovo, kažete kolega da bi dobro bilo da ovo sve ide prema centralizaciji. Pa i centralizacija ima jednog smisla, ali nije ovo niti centralizacija, pa vidite što se događa sa našim najvećim mastodontom i sama vlast govori, najveći je to sud u Europi, taj općinski sud. Ali on se u isto vrijeme dok mi ovdje spajamo sudove, razdvaja na nekoliko manjih sudova. Pa dajte opredijelite se, što je centralizacija, što je decentralizacija, a u isto vrijeme najavljujete među sud, novi stupanj između županijskih sudova i vrhovnog suda. To stalno netko tamo tu ideju podgrijava i sada bi bilo konačno da se evo predstavnici Vlade izjasne hoće li se formirati još treći stupanj u ovo vrijeme tzv. racionalizacije.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Da. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ja se kao prvo želim svima zahvaliti na raspravi, svima se želim zahvaliti koji su iznijeli određene prijedloge. Ono što mogu zajamčiti da ćemo sve ove prijedloge koje ste u raspravi iznijeli još dodatno analizirati. Mnogi su od vas bili vrlo konkretni i iskazali su određene dvojbe za točno određene sudove, na točno određenim područjima. Još ćemo jednom to analizirati, još ćemo jednom izaći i na teren kako bismo se što bolje pripremili za drugo čitanje ovog zakona. Još jednom na kraju, nije ovo ukidanje, nije ovo rezanje, nije ovo oduzimanje prava građanima, ovo je samo drugačija organizacija sudova. Ovo je jedna drugačija i kvalitetnija organizacija gdje vodimo upravo o nacionalnom interesu o kojem je govorio kolega Richemberger gdje je zapravo nacionalni interes kvalitetnije sudovanje, brže sudovanje, učinkovitije sudovanje. Upravo tome težimo. I zato ne vodimo brigu o tome da li je ovo prva mjera, zadnja mjera nego idemo zapravo na sve mjere i educiramo danas naše suce kako bi provodili postupke što je moguće brže, ali i pripremamo zakone koji će to omogućiti. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasat ćemo po ovoj točci kada se steknu uvjeti.
Prelazimo na Prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudova. To je bilo prvo čitanje. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prvo. Prihvaća se Prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudova. Drugo. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Dakle, uključimo se i glasujmo o zaključku. Izvolite. Prijedlog zaključka ste čuli. Rezultat? Ovi zaključci su prihvaćeni većinom glasova 77 za, 5 suzdržani i 37 protiv.
Prelazimo na 8. točku dnevnog reda. 8. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu, prvo čitanje, P.Z.E. br. 46 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona, članak 144. do 150. Raspravu su proveli Odbor za pravosuđe, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Odbor za europske integracije i Odbor za zakonodavstvo. Izvješće ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena državna tajnica Ministarstva pravosuđa, gospođa Marina Dujmović Vuković. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedavajući, gospođe i gospodo zastupnici. Zakon o odvjetništvu donesen je 1994. godine. Ovim zakonom uređuje se ustrojstvo i djelovanje odvjetništva kao neovisne i samostalne službe koja osigurava pružanje pravne pomoći fizičkim i pravnim osobama u ostvarivanju i zaštiti njihovih prava i pravnih interesa. Jedan od razloga za donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu je usklađivanje hrvatskog zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije. Prema sada važećem Zakonu o odvjetništvu, strani odvjetnici ne mogu obavljati odvjetničku djelatnost na području Republike Hrvatske već s iznimkom mogu zastupati u arbitražnim postupcima. Ovim prijedlogom izmjena i dopuna Zakona o odvjetništvu strani odvjetnici iz država članica Europske unije bilo bi im omogućeno obavljanje odvjetništva u Republici Hrvatskoj. Strani odvjetnik koji je u matičnoj državi stekao pravo obavljanja odvjetničkog poziva, mogao bi u skladu s uvjetima koje propisuje ovaj zakon u Republici Hrvatskoj obavljati odvjetnički poziv pod nazivom odvjetnik, odvjetnički poziv pod nazivom zanimanje iz svoje matične države te odvjetničke radnje. Odvjetnik iz države članice Europske unije upisivao bi se u imenik stranih odvjetnika pri Hrvatskoj odvjetničkoj komori, a u Republici Hrvatskoj mogao bi obavljati odvjetnički poziv pod nazivom odvjetnik ako uz sve ostale uvjete položi ispit iz poznavanja pravnog poretka Republike Hrvatske prema programu za polaganje pravosudnog ispita. Nakon upisa u imenik odvjetnika Hrvatske odvjetničke komore taj odvjetnik bi u svemu bio izjednačen s domaćim odvjetnikom. Odvjetnik iz države članice Europske unije koji bi se upisao u imenik stranih odvjetnika pri Hrvatskoj odvjetničkoj komori i mogao bi obavljati odvjetnički poziv pod nazivom zanimanje iz svoje matične države, ako priloži potvrdu o upisu pred nadležnim tijelom matične države, potvrdu o državljanstvu, dokaz o osiguranju od profesionalne odgovornosti. U ovom slučaju odvjetnik može davati savjete o pravu svoje matične države, o pravu Europske unije, o međunarodnom pravu i o pravu Republike Hrvatske. Pri obavljanju odvjetničke djelatnosti povezano sa zastupanjem stranaka pred sudovima, takav odvjetnik mora djelovati zajedno s odvjetnikom koji u Republici Hrvatskoj ima pravo obavljati odvjetničku djelatnost pod nazivom odvjetnik. Odvjetnik iz članice Europske unije koji nije upisan u imenik stranih odvjetnika Hrvatske odvjetničke komore može obavljat pojedine radnje u okviru obavljanja odvjetničke djelatnosti. Odvjetnik koji namjerava obavljati odvjetničke radnje dužan je o tome pisano obavijestit Hrvatsku odvjetničku komoru i priložiti dokaze osposobljenosti za obavljanje odvjetničkog poziva i dokaze o osiguranju od profesionalne odgovornosti u matičnoj državi. Tada takav odvjetnik može davati savjete o pravu svoje matične države, o pravu Europske unije, o međunarodnom pravu i o pravu Republike Hrvatske. Odredbe ovog zakona koje se odnose na status stranih odvjetnika u Republici Hrvatskoj primjenjivat će se nakon što Republika Hrvatska postane punopravna članica Europske unije. Nadalje sukladno Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju strana odvjetnička društva u Republici Hrvatskoj mogu osnivati svoje podružnice. Ove podružnice moći će pružati pravne usluge koje uključuju usluge savjetovanja o pravu svoje matične države, o pravu Europske unije i o međunarodnom pravu. Osim izloženih izmjena i dopuna ovog zakona koji se odnose na obavljanje odvjetničkog zanimanja stranih odvjetnika u Republici Hrvatskoj predlaže se izmijeniti zakon na način da odvjetničku tarifu utvrđuje i donosi Hrvatska odvjetnička komora uz suglasnost Hrvatskog sabora. Za obranu po službenoj dužnosti visinu nagrade za rad odvjetnika utvrđuje Ministarstvo pravosuđa. Prema prijedlogu Hrvatska odvjetnička komora dužna je u roku od 3 mjeseca od dana stupanja na snagu ovog zakona donijeti tarifu. U slučaju da Hrvatski sabor ne da suglasnost na tarifu Hrvatska odvjetnička komora dužna je u daljnjem roku od 2 mjeseca ponovno dostaviti Hrvatskom saboru tarifu usklađenu s primjedbama i preporukama Hrvatskog sabora. U slučaju da Hrvatska odvjetnička komora ne dostavi Hrvatskom saboru u propisanim rokovima iz ovog zakona tarifu o nagradama, ministar pravosuđa donijet će privremenu tarifu. U državama članicama Europske unije pitanje odvjetničke tarife i odrađivanje njezine visine prepušteno je svakoj državi članici da uređuje slobodno. Praksa europskih zemalja je podosta različita. U Republici Njemačkoj npr. visina cijena odvjetničkih usluga propisana je Saveznom uredbom o naknadi za odvjetničke usluge. U Austriji odvjetničku tarifu reguliraju dva propisa i to savezni zakon i Odluka odvjetničke komore u obliku zaključka. Prema sadašnjem Zakonu o odvjetništvu tarifa je jednostrani akt Hrvatske odvjetničke komore. Predloženim izmjenama kroz javnu i demokratsku raspravu u ovom Visokom domu, odvjetnička tarifa mogla bi biti kvalitetnije odrađena. Ovim prijedlogom omogućilo bi se također da odvjetničko društvo u Republici Hrvatskoj se može osnovati kao javno trgovačko društvo i kao društvo sa ograničenom odgovornošću sukladno Zakonu o trgovačkim društvima. A kao najniži iznos temeljnog kapitala određuje se visina od 350 tisuća kuna. Radi zaštite stranaka od opasnosti od nastanka štete uslijed greške, nepažnje, propusta ili nemarnosti u radu odvjetnika predlaže se da se u odredbama koje se odnose na osiguranje od odgovornosti propiše najniža osigurana svota u iznosu od 800 tisuća kuna po osiguranom slučaju. Također svaki odvjetnik, član odvjetničkog javnog trgovačkog društva kao i zaposleni odvjetnici u javnom trgovačkom društvu moraju biti osigurani na navedenu svotu. Budući je društvo sa ograničenom odgovornošću društvo kapitala prijedlog je da svaki odvjetnik, osnivač društva s ograničenom odgovornošću mora obvezno se osigurat na najnižu svotu od 9 milijuna kuna po osiguranom slučaju kao i odvjetnici zaposleni u tom društvu na svotu od 800 tisuća kuna. Zbog kvalitetnije uspostave reda u radu odvjetnika predlaže se postrožiti disciplinsku odgovornost odvjetnika tako da se kao stegovna mjera propisuje trajni gubitak prava na obavljanje odvjetništva u slučaju najtežih povreda. Također se povisuje i rok zastare progona za povrede dužnosti i ugleda odvjetnika te da apsolutno zastara disciplinskog progona nastupa u svakom slučaju protekom dvostrukog vremena potrebno za zastaru progona. Uz navedene izmjene izvršena su i neka usklađenja ovog zakona s drugim propisima, s obzirom da je Zakon o odvjetništvu donesen još 1994. godine. Hvala.
Zahvaljujem. Žele li predstavnici odbora uzeti za riječ? Odbor za pravosuđe? Uvaženi zastupnik Ivo Grbić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice, štovane kolegice i kolege zastupnici! Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora razmotrio je na 4. sjednici održanoj 22. travnja 2008. godine Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 10. travnja 2008. godine. Odbor je predmetni zakon raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 73. Poslovnika Hrvatskog sabora u svojstvu matičnog radnog tijela. Uvodno predstavnica predlagatelja istaknula je da se ovim prijedlogom usklađuje naše zakonodavstvo s propisima Europske unije, daje se mogućnost obavljanja odvjetničke djelatnosti stranim odvjetnicima na području Republike Hrvatske. Predlaže se da odvjetničku tarifu o nagradama i naknadama troškova za rad odvjetnika utvrđuje i donosi Hrvatska odvjetnička komora uz suglasnost Hrvatskog sabora, dok za obranu po službenoj dužnosti visinu nagrade za rad odvjetnika utvrđuje Ministarstvo pravosuđa. Zakonom se propisuju najniža osigurana svota po osiguranom slučaju radi zaštite stranaka od nastanka štete uslijed greške, propusta i slično. Predlaže se stroža disciplinska odgovornost odvjetnika. Odvjetnik može trajno izgubiti pravo na obavljanje odvjetništva. U raspravi su članovi odbora većinom glasova podržali Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu. U raspravi je izneseno i manjinsko stajalište prema kojem bi suglasnost na odvjetničke tarife trebala dati Vlada Republike Hrvatske ili Ministarstvo pravosuđa ukoliko je suglasnost opredjeljenje predlagatelja te da drugostupanjsko tijelo u postupku stjecanja … [[Govornik se ne razumije.]] prava na obavljanje odvjetničke djelatnosti treba biti Ministarstvo pravosuđa a ne upravni odbor Hrvatske odvjetničke komore. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe je sa 6 glasova za i 3 glasa protiv odlučio predložiti Hrvatskom saboru sljedeće zaključke. Pod 1: Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu. Pod 2: Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznijeta u raspravi o prijedlogu zakona uputit će se predlagatelju radi izrade konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Da li Odbor za ljudska prava i nacionalna manjina? Ne. Odbor za europske integracije? Ne. Odbor za zakonodavstvo? Ne. Prelazimo na raspravu po klubovima. Prvi je klub Hrvatske demokratske zajednice, uvaženi zastupnik Ivo Grbić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana državna tajnice, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Hrvatska demokratska zajednica, klub Hrvatske demokratske zajednice podržava Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu u prvom čitanju. Uvodno treba istaknuti da jedan od razloga za donošenje ovog propisa ili jedan od najbitnijih razloga usklađivanje hrvatskog zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije. Naime, u okviru pregovora sa Europskom unijom pravo poslovnog nastana i sloboda pružanja usluga predstavlja područja u okviru kojeg treba nedvojbeno zakonski definirati i dva vrlo bitna područja a koja se odnose prvo na položaj odvjetništva u Europskoj uniji, i drugo uvjeti prekograničnog pružanja odvjetničkih usluga. Dakle, radi se rekao bih o vrlo osjetljivim pravnim pitanjima s jedne strane određene ustavno-pravnom normom koja definira odvjetništvo kao samostalnu i neovisnu službu koja u skladu sa zakonom osigurava svakome pravnu pomoć i posebnim zakonom koji uređuje ustrojstvo i djelovanje odvjetništva kao samostalne službe koja osigurava pružanje pravne pomoći fizičkim i pravnim osobama u ostvarivanju i zaštiti njihovih prava i pravnih interesa. Prema tom zakonu, Zakonu o odvjetništvu strani odvjetnici ne mogu obavljati odvjetničku djelatnost na području Republike Hrvatske. Pravo na obavljanje odvjetništva stječe se upisom u imenik odvjetnika koji se vodi pri Hrvatskoj odvjetničkoj komori a primjera radi jedan od uvjeta za sam upis je hrvatsko državljanstvo. Predmetnim izmjenama i dopunama zakona i stranim bi se odvjetnicima omogućilo obavljanje odvjetništva u Republici Hrvatskoj, naravno po ispunjavanju zakonom propisanih uvjeta. Naime, upis u imenik stranih odvjetnika pri Hrvatskoj odvjetničkoj komori moguće će biti ishoditi pod idućim uvjetima. Prvo poslovna i zdravstvena sposobnost, drugo da osoba nije pod istragom odnosno da se protiv nje ne vodi kazneni postupak zbog kaznenog djela koji se vodi po službenoj dužnosti, treće da je dostojan obavljanja odvjetništva, četvrto da ne obavlja poslove koji su nespojivi sa odvjetništvom, peto da ima ugovor o osiguranju od profesionalne odgovornosti, šesto da ima prostor i opremu potrebnu za obavljanje odvjetničke djelatnosti, i sedmo da položi ispit iz poznavanja pravnog poretka Republike Hrvatske prema programu za polaganje pravosudnog ispita. Druga mogućnost kada odvjetnik iz države članice Europske unije obavlja odvjetnički poziv pod nazivom zanimanja i svoje matične države nakon upisa u imenik Hrvatske odvjetničke komore odvjetnik može prvo davati savjete u pravu svoje matične države, drugo u pravu Europske unije, treće u međunarodnom pravu o pravu Republike Hrvatske. Međutim, kada se radi o zastupanju stranaka pred stvarno i mjesno nadležnim sudovima u Republici Hrvatskoj on mora djelovati zajedno sa odvjetnikom koji u Republici Hrvatskoj ima pravo obavljati odvjetničku djelatnost pod nazivom odvjetnik. Treću predloženu situaciju imamo kada odvjetnik iz države članice Europske unije nije upisan u imenik stranih odvjetnika Hrvatske odvjetničke komore. Takav odvjetnik po zakonu propisanim uvjetima može davati savjete o pravu svoje matične države, o pravu Europske unije, o međunarodnom pravu i o pravu Republike Hrvatske. Nadalje, sve zakonske odredbe koje se odnose na status stranih odvjetnika u Republici Hrvatskoj primjenjivat će se nakon što Republika Hrvatska postane punopravna članica Europske unije. Isto tako, odredbama ovog prijedloga zakona reguliraju se rekao bih tri uistinu bitna pitanja za rad i funkcioniranje odvjetništva. To su pitanja prvo odvjetničke tarife, drugo pitanja osiguranja i treće pitanja disciplinske odgovornosti. Izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu propisuje se da odvjetničku tarifu utvrđuje i donosi Hrvatska odvjetnička komora uz suglasnost Hrvatskoga sabora a za obranu po službenoj dužnosti visinu nagrade za rad odvjetnika utvrde Ministarstvo pravosuđa. Prema sada važećem Zakonu o odvjetništvu tarifu utvrđuje i donosi Hrvatska odvjetnička komora. Možda ovdje jedna sugestija predlagatelju. Možda bi bilo dobro razmisliti da suglasnost eventualno donosi predstavnik, izvršno tijelo ili možda Ministarstvo pravosuđa. Imajući u vidu da je raznoliko ovo regulirano u članicama Europske unije tim više što je upravo Ministarstvo pravosuđa konkretno ako se radi o obrani po službenoj dužnosti ono određeno da utvrđuje visinu za rad odvjetnika. Pa čista jedna sugestija da se razmisli, vidi postoji li ova mogućnost. Dalje, rekao sam ovo drugo bitno pitanje kod funkcioniranja odvjetništva. To je novi oblik osnivanja odvjetničkog društva. U ovom prijedlogu predlaže se da se odvjetničko društvo u Republici Hrvatskoj osim kao javno trgovačko društvo može osnovati kao društvo s ograničenom odgovornošću sukladno Zakonu o trgovačkim društvima i određuje se kao najniži iznos temeljnog kapitala u visini od 350 tisuća kuna. I treće pitanje, to je pitanje rekao bih disciplinske odgovornosti, uvođenje nove visine najniže svote osiguranja radi, ispričavam se, radi uvođenja potpunog reda i rada i discipline odvjetnika predlaže se ovim prijedlogom postrožiti disciplinsku odgovornost na način da se kao disciplinska mjera propisuje, to je jako interesantno i bitno, da odvjetnik može trajno izgubiti pravo na obavljanje odvjetništva kada počini najteže propuste odnosno kada postupa u svom radu nemarno. Također isto i povise se i rok zastare progona za teže povrede dužnosti i ugleda odvjetnika, povisuje se sa dvije godine na četiri godine, a za lakše povrede sa šest mjeseci povisuje se na dvije godine, te da apsolutna zastara disciplinskog progona nastupa u svakom slučaju protekom dvostrukog vremena potrebnog za zastaru progona. Imajući u vidu navedeno klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni predstavnici Vlade, uvaženi gospodo zastupnici. Po ovom mom sudu ovaj zakon je dobar, iznenađujuće dobar. Ako ni zbog čega onda stoga da na neki način eto putem jednoga zakona ograničimo samovolju na tom području odrađivanja odvjetničkih tarifa. Ja znam da će se i dalje sa zakonom, bez zakona sve odvijati po starom. Sve će se i u buduće odvijati na relaciji između klijenta i odvjetnika. Znamo da evo da budem ciničan da će i dalje to biti “najlošije plaćena profesija“ gdje će odvjetnici prijavljivati plaće u iznosu tri, četiri, maksimalno 5000 kuna. S druge strane vozeći automobile od 100000 eura i kupovati višestruko skuplje nekretnine. Znamo da će i u buduće predsjednici sudova sa 15000 kuna odlaziti u odvjetnike na plaću od 3000 kuna, pa kada je tome tako onda odvjetnike u ovoj zemlji vlast mora zaštititi. Kako? Pa na način eto tu se predlaže da ovu tarifu odredi im Sabor ili ministarstvo i to je dobro. Zašto? Jer svatko mora imati pravo na pristojan život. Za pošten posao poštena naknada. To mora biti načelo i odvjetnici neće više u ovoj državi raditi za tri, četiri ili pet tisuća kuna i oni moraju pristojno zaraditi i omogućimo im to. To im moramo omogućiti! Znači, za pošten posao, poštena naknada. To je moje načelo. Bit ovog zakona je ovaj članak 31. Ovdje se doslovce kaže da citiram da “Hrvatska obrtnička komora dužna je u roku od 3 mjeseca od dana stupanja na snagu ovoga zakona donijeti tarifu o nagradama i naknadi troškova za rad odvjetnika, te istu dostaviti Hrvatskom saboru na suglasnost.“ Stavak drugi. “Ako Hrvatski sabor ne da suglasnost na tarifu o nagradama i naknadi troškova za rad odvjetnika Hrvatska obrtnička komora dužna je u daljnjem roku od 2 mjeseca ponovno dostaviti Hrvatskom saboru tu tarifu o nagradama i naknadi troškova za rad odvjetnika usklađenu s primjedbama i preporukama Hrvatskog sabora. Ako Hrvatska odvjetnička komora u stavku 3. se kaže ne dostavi Hrvatskom saboru u roku iz stavka 1. i 2. ovog članka tarifu o nagradama i naknadi troškova za rad odvjetnika ministar pravosuđa donijet će privremenu tarifu o nagradama i naknadi troškova za rad odvjetnika. Ovo je bila najspornija odredba. Možda ovo je bila odredba koju je Odvjetnička komora i najžešće napala. Međutim, ja bih se usudio reći da sa jednom ovakvom odredbom Hrvatska ide znatno iznad standarda koji postoje ili postoji u europskim zemljama. Evo tako u Mađarskoj tu naknadu određuje Ministarstvo pravosuđa, u Češkoj također, u Grčkoj također, u Slovačkoj također, u Španjolskoj također, a ovdje će svoj blagoslov donijeti ni manje ni više nego Parlament. Što Hrvatska znači radi? Hrvatska ide po mom sudu iznad tih europskih standarda samim time jer Sabor je tijelo iznad pojedinog Vladinog resora i taj Sabor bi trebao dati suglasnost. U Njemačkoj vidimo u obrazloženju, a što je bio i prvotni prijedlog ministarstva država određuje raspon naknade. To je ono što traže i sindikati. Znači, mi možemo danas reći da Hrvatska ima najliberalniji model ili bi imala najliberalniji model, a da ne govorim još jedan detalj da su čak i naknade u Hrvatskoj i po nekoliko puta veće nego što su u jednoj Njemačkoj. Jasno, to nas ne treba čuditi zašto su kod nas naknade veće. Zašto? Zato jer da budem ciničan Hrvati imaju standard veći nego što imaju u Kuvajtu, pa onda zašto ne bi kazne u prometu plaćali veće nego plaćaju Nijemci. Zašto nam odvjetničke ili bilježničke tarife ne bi bile veće, nego u Njemačkoj? Zašto nam cijena hrane kad imamo standard bolji nego Kuvajčani ne bi bile veće nego u Njemačkoj? Zašto nam komunalne usluge ne bi bile skuplje nego u Italiji itd. itd. Ono što osobno mislim da ako podržimo predloženi model, da se nitko ne bi smio osjetiti ni prozvanim, ni pogođenim, a niti oštećenim iako je mišljenje kluba IDS-a na tragu ovoga kojega predlaže i Odbor za pravosuđe da bi možda bilo najbolje da kao što je to u čitavom nizu europskih zemlja tu tarifu odredi ili tu suglasnost na te tarife Odvjetničkoj komori da ni manje ni više nego nadležno ministarstvo. Kamo bi nas konačno odvelo kada bi Sabor određivao tarife i odvjetnicima i arhitektima, pa onda ne znam brodarima, pa frizerkama, bricama itd. itd. Na kraju striptizetama. Mislim da to opet ili time ne bi trebalo osim u ovome posljednjem opterećivati Hrvatski sabor. Dobro je još jedno načelo u ovome zakonu da se stranke osiguravaju od nastanka štete, greške, nepažnje, nemarnosti i tome slično. Znači, nije dovoljno nekog samo prijaviti Komori, jer od toga u pravilu nema ništa, već doista treba tražiti naknadu od tog odvjetničkog ureda. A pošto netko u ovoj zemlji, a ako odvjetnik radi ta tri, četiri, maksimalno 5000 kuna jasno, a takvih je većina u ovoj zemlji, onda se vi ne možete namiriti od njega, nego logično je da ćete se namiriti od osiguravajućeg društva i za ovu odredbu imam dojam da bi trebalo dignuti dvije, ne samo jednu ruku. I to je jedan konkretan prijedlog. Zatim, to da li će neki odvjetnik kao što je govorila državna tajnica iz Austrije, Njemačke, ne znam Nizozemske raditi u Hrvatskoj to je malo vjerojatno kao i obrnuto. Ali ako netko pravo mi možemo za sebe ishoditi u nekoj od zemalja Europske unije onda je jasno da nekom logikom reciprociteta to isto pravo moramo ustupiti i građanima tih zemalja na prostoru Republike Hrvatske. međutim vidim da to nikoga previše ne brine zato jer takva situacija će doista biti rijetka, bolje rečeno gotovo da je neće niti biti. Ono što međutim svakog građanina brine ili veliku većinu građana, to su ove tarife. A ono što tim građanima na neki način treba ovaj Parlament jamčiti preko nadležnog ministarstva, da te tarife budu pristojne, nikako pretjerane jer od toga na koncu znamo tko samo može imati koristi i ono što također moramo jamčiti odvjetnicima, jedan pristojan život za pošten posao, poštenu naknadu a ne što će se možda izmijeniti ovim jedinstvenim ne znam brojem ili kako će se to nazvati. Sve u svemu mislim da je intenca dobra, da zakon treba potvrditi uz ovu malu opasku koju je imao i nadležni Odbor za pravosuđe, da ipak ta materija davanja suglasnosti bude prepuštena nadležnom ministarstvu i da se time ovaj Dom ne opterećuje.
Hvala. Klub SDP-a, poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, poštovani predstavnici Vlade, dame i gospodo zastupnici. Pa valja odmah na početku reći nešto što dominira ovim Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu bez onoga konačni prijedlog i hitni postupak, a to je da bi odvjetničku tarifu radila Odvjetnička komora a mi hrvatski zastupnici davali suglasnost na tu tarifu. Takvo rješenje nije prihvatljivo za klub SDP-a iz načelnih koncepcijskih razloga. To nije u djelokrugu Sabora. To nije u djelokrugu Sabora da utvrđuje cijene bez obzira da li se one zvale tarifni sustav. To je da tako kažem, bježanje odgovornosti Vlade Republike Hrvatske i Ministarstva pravosuđa. Zašto tako mislim? Pa sad ste čuli da u Europi su različita rješenja utvrđivanja cijena odvjetničkih usluga u različitim zemljama, svatko je sebi prilagodio situaciju. Prema tome nema direktive da mi moramo tako urediti taj sustav. Zašto je onda Vlada pribjegla naumu koji ničim nije obrazložila? Samo je to da izbjegne odgovornost za tu situaciju. Zato iz načelnih i koncepcijskih razloga ne može se prihvatiti ovaj prijedlog zakona niti će klub SDP-a prihvatiti. Ima sada nešto što je vrlo važno napomenuti. Naime, ja mislim da tarifu odvjetničku treba urediti tako da destimulira dugotrajnost postupka, da odvjetnik bude zainteresiran da što prije završi predmet, materijalno da bude zainteresiran. Da što prije završi predmet, a takvih rješenja u Europi ima. Dakle ne plaća se svaka radnja u zastupanju kod odvjetnika nego se plaća ukupan rad na zastupanju u jednom predmetu i stimulira se efikasnost ili uspjeh u parnici, u postupku. Istodobno moramo reći da neka zastupanja zaista su enormna. To bi trebalo analizirati i dostaviti nam te podatke, jer su zavisna o predmetu, odnosno o vrijednosti spora. Pa ako se još radi o još uvijek državnim sredstvima onda te vrijednosti idu vrlo lako i lako se naplaćuju. Istodobno u odvjetničkoj tarifi imamo vrlo male ili mizerne naknade za neke vrlo važne postupovne stvari i vrlo odgovorne zastupničke uloge recimo u kaznenim predmetima. Dakle ne možemo generalno reći ni da su velike ni da su male, ali možemo generalno reći da sadašnji sustav odvjetničkih tarifa ne potiče ni odvjetnika ni sud da predmet spora završi što prije. Mislim da je moguće dobiti i Sabor bi trebao zatražiti od predlagatelja da nam da ozbiljnu komparativnu analizu odvjetničkih tarifa iz sustava kako se to rješava u zemljama Europske unije i da nam kaže zašto je jedna ovakva, a zašto je druga ovakva. Ja mislim da jeste ovo ozbiljno pitanje jer u odnosu odvjetnička komora, odvjetnik, klijent, ja sam uvijek na strani klijenta. On potrebuje stručnu pomoć. On je osoba koja nije da tako kažem, učevna u predmetu u kojem on mora nastupati. Istodobno Odvjetnička komora u Hrvatskoj je samo jedna i kada je riječ o Odvjetničkoj komori onda ona nema konkurenciju, ali kada je riječ o odvjetnicima on ima konkurenciju i oni su na tržištu. Ne u svim stvarima, naravno i to bi trebalo analizirati. Pitanje je sudjelovanja stranih odvjetničkih kuća odvjetnika u Hrvatskoj je neminovno pitanje koje mora doći na dnevni red i ono će vjerojatno promijeniti sliku i mjesto odvjetničke komore u Republici Hrvatskoj i tržišnog nastupa naših odvjetnika. Ali do tada također nešto moramo riješiti u korist efikasnosti sudovanja, u korist klijenata koji traže pravnu pomoć a teško je mogu platiti. E sada se pojavljuje pitanje da Hrvatska još uvijek nema zakona o besplatnoj pravnoj pomoći koji je također dio pravnog sustava. Pravne pomoći, zaštite građana, zaštite interesa ljudi koji idu na sud. Kako onda govoriti o cjelovitom sustavu? Nije moguće. Postavlja se pitanje zašto možda ne bi poticali i drugu komoru odvjetničku. Zašto bi Komora imala pristup 10 tisuća eura da bi se učlanili u Komoru? Ali to je manje bitno. To je cehovsko udruženje. To nije smisao rada Sabora. Samo usput naglašavam, smisao rada Sabora je da od Vlade traži da nađe sustav koji će učiniti zastupanje dostupnim, dostupnim u materijalnom smislu, cijeni, rad odvjetnika da bude plaćen odgovarajuće i za odgovarajuće postupke, ali i uspjeh u parnici, a ne svaku radnju bez obzira koliko je ona činila dobro ili loše za pravdu ili za klijenta. Kad je riječ o osiguranju pod uvjetom propusta odvjetnika kojeg klijent može trpiti kao štetu, ja mislim da je to minimalno što možemo tražiti u tržišnim uvjetima da svaki odvjetnik mora biti osiguran, sad je pitanje štete i osiguranja koje ne bi trebalo ulaziti u našu domenu, to je ipak dio tržišta, ali i u svakom slučaju moramo zahtijevati da tako kao institut bude. I na kraju, kad je riječ o tržištu odvjetničkih usluga, mi moramo poticati to tržište, a to znači da moramo omogućiti dogovor, ugovor između klijenta i odvjetnika da se izvan tarife dogovore da će biti plaćen toliko i toliko, zavisno o dugotrajnosti postupka i uspjeha u tom sporu. Evo to su neka razmišljanja koje nadamo se da bi doprinijela rješavanju problema u ovom području, mislim da je to moguće učiniti u relativno kratkom periodu, pa bi bilo dobro da ovu raspravu shvatimo kao načelnu i da dobijemo mogućnost da u još jednoj raspravi vidimo je li uopće prihvatljivo ovo što nam se predlaže ili ima bolje komparativno rješenje koje već postoji u zemljama Europske unije. To su razlozi zašto klub SDP-a neće poduprijeti ovaj zakon ni u prvom čitanju. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika SDSS-a, poštovani zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvažene predstavnice ministarstva, kolegice i kolege. Od četiri stvari koje se ovim prijedlogom kane izmijeniti. Dakle, prvo mogućnost da strani odvjetnici stječu pravo zastupanja u Republici Hrvatskoj od dana našega članstva u Europskoj uniji. Drugo, kontrola ovoga Doma nad odvjetničkim tarifama. Treće, obavezno osiguranje odvjetnika za slučaj štete. I četvrto, oštrije sankcije za povrede odvjetničke dužnosti, smatramo mi u klubu SDSS-a dobrim pravcem da se poboljša stanje odvjetništva u Republici Hrvatskoj, generalno gledajući, osim u jednoj stvari, a to je u pitanju prenošenja ovlasti nadzora nad tarifama odvjetnika na ovaj Sabor. SDSS-a, Klub zastupnika SDSS-a to ne može prihvatiti niti će prihvatiti. Ovaj Sabor nije tu da najprije odgovara za ono što nije uradilo nadležno ministarstvo, pa da onda odgovara zato što će uraditi nekakav cehovski ili bilo koji druga asocijacija u Republici Hrvatskoj. Tu vrstu zadovoljstva nećemo priuštiti nikome, pa onda ni vama koji ovo predlažete sa vjerojatno najboljim mogućim namjerama. Ionako ima previše animoziteta nad ovim Saborom, koje nam idu i trebaju ići na račun i oni koji nam ne idu na račun. Prema tome, toliku vrstu mazohizma mi nećemo moći prihvatiti. To je politička dimenzija stvari. A druga dimenzija stvari kada su u pitanju tarife jeste u tome da ovdje sasvim sigurno ne može vrijediti ona engleska izreka trust is good, but control is better, checking is better. Dakle, povjerenje je dobro, a mi smo dosad imali povjerenje u Odvjetničku komoru Hrvatske, nemamo ga odavno već, reći ću nekoliko riječi o tome zašto ga nemamo, ali kontrola ovoga Sabora nije dovoljna da bi se to povjerenje obnovilo, niti da bi se postiglo ono što se treba postići. I zato mi tu ulogu ne možemo prihvatiti, nego se vraćamo elementarnoj ulozi ovoga Sabora u takvoj materiji, a to je uloga zakonodavca. Mi možemo gospodine potpredsjedniče i uvažene predlagateljice, odnosno predstavnice predlagateljica preuzeti ulogu pa da zakonom reguliramo visine odvjetničkih tarifa i da onda u skladu sa svojim ovlastima i u skladu sa ovlastima drugih tijela, sudskih organa u državi možemo kontrolirati provedbu zakona u mjeri u kojoj to možemo, ali da bismo mi kontrolirali tarife koje će usklađivati, koje će dogovarati Odvjetnička komora, to naprosto ne možemo prihvatiti zato što mi tu vrstu saznanja i tu vrstu mogućnosti nemamo. I drugo, zato što bi to uvijek bilo arbitrarno. Iz toga razloga, a naravno ne bi se postiglo ono što je bitno da se postigne, a to je da se izmijeni, gospođe i gospodo, ne samo nadzor nad tim kako se tarife prakticiraju i koja je njihova visina, nego da se stvori novi Pravilnik o tarifama kao što je ovdje većina kolega već govorila, posebno gospodin zastupnik Leko. Dakle, u tom smislu mi iz SDSS-a smatramo da je neophodno da se ova materija, kao i u slučaju drugih država regulira posebnim zakonom, Zakonom o visini odvjetničkih tarifa. A uz to je neophodno konačno donijeti Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći, zato što smo mi na žalost još uvijek, nadam se da neće tako dugo biti, ali još uvijek jesmo zemlja sa dosta siromašnih ljudi, zemlja sa velikim brojem onih koji unatoč formalnim pokazateljima kao što je imovinski cenzus ili nešto drugo zapravo nemaju novaca da plate sudske troškove, da plate odvjetničke tarife, da plate ono što je neophodno da plate da bi mogli zaštititi svoja prava. Iz toga razloga je da bismo učinili, jer zašto smo se mi pobunili i kad smo se pobunili na Odboru za ljudska prava i na nekim drugim odborima ovoga Sabora, u prošlom mandatu ovoga Sabora protiv odvjetničkih tarifa? Onoga trenutka kada smo se suočili s činjenicom da je visini odvjetničkih tarifa u nizu slučajeva prepreka za to da ljudi mogu pred sudovima braniti svoja prava i zaštititi svoja prava. Jedan od razloga je taj što naravno cehovska udruga koja se poziva na tržište, a zapravo de facto ima monopolski položaj u cijeloj stvari i imat će ga sve dotle dok se stvari ne postave drukčije u okvirima Europske unije. Nije ministarstvo i Vlada, iz svojih razloga smatraju da nema dovoljno novaca u proračunu da bi se osiguralo sve one elemente besplatne pravne pomoći koju u ovom trenutku Hrvatska i mnogi hrvatski građani trebaju. Mi smo u ovom trenutku pokrenuli pitanje visine tarifa i naravno pokrenuli smo pitanje besplatne pravne pomoći kao dva ključna mehanizma za to da sudovi budu na adekvatan način dostupni onima koji ih trebaju u pogledu zaštite njihovih prava. Sad ovdje mi trebamo se zabrinuti nad pravima odvjetnika jer je to oni, mi ćemo im skratiti pravo utakmice na tržištu i slobodu određivanja visine njihovih tarifa, a nećemo brinuti o mnogo većem broju onih ljudi kojima je zapravo uskraćeno elementarno pravo da mogu doći do zaštite svojih prava pred sudovima. Malo bismo obrnuli cijelu stvar, jednako tako kad bismo brinuli o tome da zaštitimo proizvođače cigareta i duhana, a ne bismo brinuli o tome da zaštitimo zdravlje mnogobrojnih kojima je to zdravlje ugroženo zbog istih tih cigareta ili zbog istih okolnosti u kojima ljudi to koriste. Dakle, nama se čini da je neophodno da bi se skratili sudski postupci jer sadašnji sistem tarifiranja zapravo određivanja tarifa potiče dugotrajnost postupka. Da bi se potakle izvan sudske nagodbe, jer sadašnji sistem zapravo ne ide i ne stimulira izvan sudske nagodbe, da bi se doista učinilo to da svi ljudi bez obzira na imovinski status imaju jednake pretpostavke da dođu do suda, druga je stvar koliko vještoga odvjetnika će netko platiti i da li će doista imati ekstra sredstava da plati takvog odvjetnika na osnovi ekstra usluga. Ali kada je u pitanju elementarna mogućnost i elementarna izjednačenost mi je moramo osigurati zakonom. Eto iz tog razloga mi vašu osnovnu intenciju u ove četiri izmjene apsolutno podržavamo s tim što smatramo da ova četvrta izmjena i izmjena tarifa u pravcu da je mi ovdje kontroliramo u konačnici, a da je komora određuje smatramo neprihvatljivom i mislimo da je neophodno da se umjesto toga predloži Zakon o visinama odvjetničkih tarifa. I s druge strane da se također što, jer ovo Zakon o visinama tarifa nije obaveza u skladu sa direktivom, ali pitanje Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći jeste i da se što je moguće prije donese Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći. I onda da naravno nakon toga isto tako imamo i Zakon o visini odvjetničkih tarifa. Ako to napravimo u tom pravcu i u tom smislu mislim da će onda vaša intencija biti u cijelosti postignuta, ovako je ona okrnjena sa ovom intencijom, i u tom slučaju će klub SDSS-a to moći podržati. A u ovakvim okolnostima unatoč generalno dobroj intenciji mi to ne možemo podržati.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ova tema je praktički nastavak teme o kojoj smo prije raspravljali jer na određeni način utvrđujemo dostupnost pravosuđa, sudova ili pravde našim građanima. Kada je i počela rasprava još prije nekoliko mjeseci u žiži interesa javnosti bile su cijene odvjetničkih usluga. Ali ja bih u svojoj raspravi ukazao da nisu samo cijene tema o kojoj bi trebali raspravljati ili otvoreno progovoriti nego i kvaliteta usluge koju građani po mom mišljenju za preveliku cijenu dobivaju. Ne želim generalizirati. Ne želim optuživati struku i veliki broj ljudi u Hrvatskoj koji se bave odvjetničkom djelatnošću i tvrditi da je ona loša. Ali osobno sam na zamolbu građana svjedočio slučajevima kada su odvjetnici naplativši tarifu po tarifnom pravilniku godinu dana odbijali ili zaboravili klijentu dostaviti pravomoćnu presudu i rješenje o žalbenom postupku. Kada su zaboravili uložiti žalbu na presudu ili prvostupanjsko rješenje. A najgori slučaj je bio, a ova dva prva slučaja je bilo, radilo se o invalidima Domovinskog rata u ostvarivanju mirovinskih prava. Ali bio je i slučaj kada su zaboravili isplatiti obeštećenje koje su naplatili od tužene strane i to punih šest mjeseci. Sva tri predmeta su bila dana Sudu časti, ako se ne varam tako se zove, odvjetničke komore i svi su završeni tako da nije bilo elemenata ni za što. Hrvatska obrtnička komora udruga je građana koja je dobila javne ovlasti. I nije ona jedina. Rekao sam prije i kod sudaca i sada tvrdim da je odvjetnička komora napravila svoj dio posla i raščistila i u svojim redovima ono što je trebalo raščistiti. I ponašala se sa sukladno javnim ovlastima koje je dobila od Sabora. Vjerojatno bi i tarifni pravilnik i tarife i prigovori i sva ova rasprava išla drugačijim tonom i načinom, ali oni su se ponašali sukladno onoj da vrana vrani oči ne kopa, a sokol vrane ne lovi. Ali sada više nije u pitanju sokol nego orao koji se zove P.Z.E. pa su u panici i vrane i sokoli. I sad nešto moramo napraviti. Tarife i propisane često su se primjenjivale jednim nepostojećim tarifnim pravilnikom koji se zove odukativni a građani kažu kad kod odvjetnika kažeš dobar dan to te košta 500 kuna. Bilo bi izuzetno dobro kada bi ovaj zakon u drugom čitanju bio zajedno sa Zakonom o besplatnoj pravnoj pomoći jer bi vjerojatno i onda veliki dio primjedbi na ovaj zakon bio blaži ili otporan. No, u nastavku svoje rasprave želim prezentirati i vas upoznati i sa stavovima sindikalnih udruga koje imaju posebni interes za ovu temu zbog velikog broja radnih sporova na hrvatskim sudovima zbog njihovih dugotrajnosti i velikih troškova koji se tim povodom javljaju. Rješenje po kojemu bi Hrvatski sabor davao suglasnost na tarifu, na prijedlog Odvjetničke komore sindikati smatraju neprihvatljivim i to iz tri grupe razloga. Prvo, pozivaju se na mišljenje Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja još iz 2004. godine koja je smatra, citiram: "Budući da Hrvatska odvjetnička komora prema propisima koji se trenutno primjenjuju u Republici Hrvatskoj utvrđuje i donosi odvjetničku tarifu a ujedno i predstavlja udruženje odvjetnika koje tu tarifu primjenjuje i temeljem koje naplaćuje nagrade i naknade za svoj rad smatraju suprotno propisima.". Dakle, 2004. agencija je stala na stanovište da bi zakon trebalo mijenjati. Drugi razlog na kojega sindikati upozoravaju je slijedeći, da ovakvim izmjenama koje je Vlada predložila mijenja se samo postupak utvrđivanja tarife, postupak ali ne i model. Postupak se mijenja samo u tome da odluka komore nije konačna, da mora dobiti potvrdu od Sabora ali u model se ne dira a upravo je model o utvrđivanju tarife taj koji izaziva po mišljenju sindikata prevelike cijene i oni smatraju da nije dovoljno mijenjati samo postupak nego i model. Promjenom modela došli bi i do toga da problem postupaka pred hrvatskim sudištima će se skraćivati jer će i odvjetnici biti zainteresirani da postupci traju što kraće a ne što duže. Drugo, postojeći model ne potiče odvjetnike na izvansudsko rješavanje sporova već suprotno od toga da ih bude što više i da traju što duže. Iz svih razloga o kojima smo čuli kad smo raspravljali o sjedištima sudova i razlozima koji nužno zahtijevaju promjenu i reformu hrvatskog pravosuđa valjda nam je u interesu da što veći broj sporova ne završava pred sudovima nego da bude rješavan pred arbitražnim tijelima posebice kada su radni sporovi u pitanju a Zakon o radu upućuje i omogućava da arbitražama bilo u pojedinačnim ili kolektivnim sporovima izbjegavamo sudove i sudske postupke koji traju predugo, koji su skupi i za državu i za stranke u sporu i da odvjetnike stimuliramo na to da i oni budu ta treća strana koja će nastojati izbjegavati sudove a izvansudskim rješenjima dolaziti do pravednih rješenja. Sindikati predlažu da se donese poseban zakon, poseban propis kojim će se utvrđivati visina odvjetničkih tarifa. Da je to moguće dokazuju stanja u Njemačkoj, Austriji, Španjolskoj, ali i susjednoj Sloveniji koja je imala sličan model kao što imamo mi i koja ima u proceduri zakon pred parlamentom o utvrđivanju odvjetničkih tarifa. Ja ne tvrdim da taj model mora biti fiksni iznos i da o modelu raspravu bi trebalo otvoriti, ali bi time zasigurno postigli to da pitanje cijene nečega što je u interesu pa gotovo svakog punoljetnog građanina i pravne osobe u Hrvatskoj bude u nadležnosti parlamenta. I presude Europskog suda također ukazuju da postoji nacionalno pravo i pravo parlamenata da takvim nacionalnim zakonodavnim i rješenjima utvrđuju visinu odvjetničkih tarifa i da se time ne narušava načelo slobodnog tržišnog natjecanja po pravilima Europske unije. I takav propis ne bi pripadao u kategoriju usklađivanja i ne bi bio predmet usklađivanja s pravnom stečevinom Europske unije i u suverenoj je ovlasti Hrvatskoga sabora. Ako dakle i sindikati koji godišnje pred hrvatskim sudovima zastupaju negdje oko 30 tisuća radnih sporova predlažu i apeliraju da i odvjetnici budu stimuliraju da se izbjegavaju sudovanja i izvansudska nagodba, rješenje arbitraže kao način rješavanja sporova, nije li to i njihov doprinos tome ili pokušaj doprinosa tome da broj sudskih predmeta bude što manji a time za desetak godina i broj sudaca i sudova koji bi trebali imati manje. I samo dva podatka. Na vrijednost spora od tisuću 500 eura prosječna naknada u Hrvatskoj odvjetnička iznosi 315 eura, oprostite u Hrvatskoj iznosi 2 tisuće 40 eura plus PDV, u Njemačkoj 315. Na vrijednost spora od 10 tisuća eura a to je otkaz s otpremninom na deset godina staža u Njemačkoj je prosječna naknada odvjetniku može biti tisuću 458 eura a u Hrvatskoj 2 tisuće 40 eura plus PDV. Hvala lijepa potpredsjedniče.
Hvala. Poštovana gospođa zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče. Javila sam se da ustvari samo u nekoliko rečenica na neki način ponovim i svoju raspravu sa Odbora za ljudska prava a i da podržim sve moje kolege koji su prije govorili u smislu neslaganja sa pojedinim odredbama predloženog Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu. Prvenstveno se to odnosi na predviđenu odredbu na visinu odvjetničkih tarifa suglasnost po ovom prijedlogu daje Hrvatski sabor. Smatram da to nije u redu i ne slažem se sa kolegom Kajinom koji je rekao da na taj način eto što će o tome raspravljati Sabor Hrvatska ide čak i iznad standarda europskih zemalja. I inače mi u stvari nije jasno gdje su u stvari predlagači našli uporište da predlažu da Parlament, dakle Hrvatski sabor daje suglasnost na odvjetničke tarife kad o svim ovim primjerima koje ste dali u obrazloženju prijedloga ovih izmjena. U stvari kroz sve te primjere se vidi da manje-više svuda visinu odvjetničkih tarifa u stvari određuje Ministarstvo pravosuđa, naravno opet u suradnji sa pojedinim odvjetničkih komora pojedinih zemalja. Meni se u stvari čini da je to na neki način ja bih rekla prebacivanje jednog posla koji u stvari nije u nadležnosti Hrvatskog sabora, pa onda i prebacivanje odgovornosti na Hrvatski sabor. Drugo, ono što u konačnici ponovno izlazi iz ovoga prijedloga da se opet sve na kraju ipak vrati u Ministarstvo pravosuđa, jer evo mi ako nakon tri mjeseca se ne, ne damo suglasnost na predložene visine odvjetničkih tarifa onda će se to vratiti komori, pa će onda ona u roku od 2 mjeseca vratiti to natrag Saboru, pa onda ako se o tome opet ne donese, ne postigne suglasnost e onda će privremene tarife odrediti Ministarstvo pravosuđa s tim što u ovom prijedlogu zakona nije čak nigdje niti navedeno ili predviđeno koliko ta privremena tarifa može biti na snazi i što nakon toga, odnosno hoće li onda opet nakon toga sve ponovno se prebaciti na Sabor. Negdje mi se čini da bi svaka izmjena zakona, pa između ostalog i ova. Dakle, osim što se usklađujemo sa Europskom unijom, sa zakonodavstvom Europske unije s druge strane trebala značiti nekakav napredak iliti boljitak za hrvatsko građanstvo. Ja vjerujem da Hrvatsko građanstvo očekuje brze, jeftine i efikasne sudske postupke. Oni naravno dosta zavise i o visini, sve to zavisi između ostalog i o visini odvjetničkih tarifa i nije mi jasno zbog čega Hrvatski sabor ako želi slijediti standarde, a možda onda otići i korak ispred ne predloži kao i mnoge druge zemlje poseban zakon o odvjetničkim tarifama. Dakle, Vlada da ovom Saboru uputi prijedlog zakona o odvjetničkim tarifama, pa da onda raspravljamo u stvari o modelu na koji će se, prema kojem će se utvrđivati visina odvjetničkih tarifa. Ovako mi se čini da u svim ovim raspravama koje smo imali zadnjih mjeseci kada su krenule ove izmjene i dopune Zakona o odvjetništvu se negdje stvara nekakva lažna slika kao evo sada će Hrvatski sabor biti taj koji će biti odgovoran i sad ćemo mi u stvari biti ti koji ćemo omogućiti jeftinije odvjetničke tarife. Bojim se da od toga apsolutno nema ništa i ja pozivam Vladu kao i moji kolege koji su prije govorili da uputi, dakle da suglasnost na odvjetničke tarife prvo daje Ministarstvo pravosuđa, a drugo da eventualno razmisli o tome da se u postupak, da se izradi i u postupak u Sabor uputi poseban zakon o visini odvjetničkih tarifa i mislim da onda bismo mogli na pravi način razgovarati da stvorimo takav model koji će omogućiti da te tarife budu jeftinije, da pristup sudovima bude dostupan za sve građane jer se bojim da i kad budemo donijeli Zakon o pravu na besplatnu pravnu pomoć da to zbog vrlo da tako kažem zapetljane administrativnog puta koji mora se proći da se ta pomoć ostvari neće biti dostupna i nadalje najširem građanstvu. Hvala.
Hvala. Zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državna tajnice, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Osnovni cilj usklađivanja ovog zakona sa pravnom stečevinom Europske unije trebao je zapravo biti omogućavanje stranim odvjetnicima, tj. odvjetnicima iz zemalja Europske unije da rade u Republici Hrvatskoj, naravno nakon što Republika Hrvatska postane punopravna članica Europske unije i zato nije jasno zašto se pod krinkom usklađivanja zakona s europskim zakonodavstvom našla i odvjetnička tarifa, odnosno način njezinog utvrđivanja i donošenja. Ovo je još manje jasno ako se zna da tijekom screeninga Zakona o odvjetništvu Europska komisija zapravo nije imala nikakvih primjedbi na tarifu po kojoj se vrednuje rad odvjetnika. Ali očito mi sami želimo biti veći Katolici od Pape. Naime, sam predlagač u ocjeni potrebnih sredstava za provođenje ovog zakona kaže slijedeće. Za provedbu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu nije potrebno osigurati sredstva u državnom proračunu. E sad ovo naglašavam, jer je odvjetništvo samostalna i neovisna služba i sredstva za svoj rad odvjetnici osiguravaju samostalno. Doista, hrvatski odvjetnici nemaju monopol za zastupanje na sudu, odnosno građani se u određenim slučajevima mogu zastupati sami ili preko udruga. Izuzetak su slučajevi obrane po službenoj dužnosti u kaznenim predmetima, slučajevi zastupanja azilanata, te slučajevi pružanja besplatne pravne pomoći u kojima tarifu određuje država. U svim drugim slučajevima odvjetnici su na tržištu suočeni u konkurentskoj utakmici, a kakva će tek biti ta utakmica kada se po pristupanju Hrvatske u Europsku uniju u nju uključe i strani odvjetnici. Kad već spominjem Europsku uniju ima zemalja članica u kojima određena državna tijela potvrđuju odvjetničku tarifu koju donose Odvjetničke komore, ali takvo zadiranje u odvjetničku tarifu karakteristično je isključivo za zemlje u kojima je zajamčen eksplozivitet pristupanja odnosno zastupanja pred sudom što kod nas nije slučaj, pa se odvjetnicima mora ostaviti sloboda određivanja tarife. Dakle, ne može se govoriti o odvjetništvu kao o samostalnoj i neovisnoj službi i istovremeno joj se određivati cijena rada. Ja ne želim biti advokat advokatima. Oni se savršeno znaju braniti sami. No, činjenica je da odvjetničke tarife za one slučajeve koje najčešće pokreću građani, a to su radni sporovi, rastave braka, smetnje posjeda i slično zapravo nisu visoke. One iznose 500 kn i riječ je o bruto iznosima iz kojih znamo da svi odvjetnici moraju nadoknaditi materijalne troškove. Druga je stvar s odvjetnicima koji zastupaju velika javna poduzeća s velikim vrijednostima sporova, odnosno predmeta. Tu znamo da su zarade velike, ali takvih odvjetnika nema puno. I kad je o tim slučajevima riječ tu jest neophodna revizija tarife u smislu njezinog smanjenja. Ali ponavljam većina odvjetnika nisu milijunaši. Konačno, prisjetimo se ne tako davno znatno su se podigle plaće sucima, da bi ih se i na taj način stimuliralo na veću efikasnost. Pitam se kako to da se sada isti učinak, dakle povećanje efikasnosti odvjetništva želi postići potpuno suprotnom mjerom, smanjenjem prihoda kroz smanjenu tarifu. Zato je ovaj prijedlog zakona u dijelu koji se odnosu na utvrđivanje odvjetničke tarife zapravo tipičan populistički potez kojim se Vlada želi prikazati socijalno osjetljivom u situaciji koju karakterizira potpuno neučinkovito pravosuđe s jedne strane i drastičan pad standarda hrvatskih građana s druge strane u vlastitoj nemoći da riješi problem, Vladi je bitno pronaći krivca, a ovog puta žrtveni jarac bi trebalo biti odvjetništvo. Želi li se osigurati pristup pravnoj pomoći socijalno ugroženim kategorijama građana, onda je jedino ispravan put preko Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći, a sve drugo je zapravo lažna briga za građane s jedne strane i kompromitacija neovisnosti odvjetničke struke s druge strane. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Ja bih možda poštovanoj zastupnici skrenuo pozornost da je negdje 2004. godine u veljači Europska komisija podnijela izvješće o tržišnom natjecanju u profesionalnim djelatnostima kojim je pozvala u prvom redu nadzorna i regulatorna tijela pojedinih slobodnih profesija u državama članicama među kojima je i odvjetnička, da preispitaju koliko propisi kojima se uređuje obavljanje spomenutih djelatnosti doprinose jasno izraženom opravdanom i općem interesu. Pa kaže između ostalog prema tom stajalištu komisije, regulatorne mjere države ili profesionalnih udruga koje nemaju jasno izražen cilj ili svrhu koja je u skladu s javnim interesom ili slučaj kad se država odriče ovlasti da obavlja učinkoviti nadzor nad provedbom regulacije, može predstavljati kršenje odredaba Europske zajednice o zaštiti slobode tržišnog natjecanja. A zašto vam to govorim? Govorim vam upravo zato jer 2004. godine su upravo odvjetnici, znači profesija koja obavlja tu svoju djelatnost, upravo je bila u suprotnostima sa tim javnim društvenim ciljem. Jer sigurno da nije javni društveni cilj podići cijenu i donijeti takvu cijenu koja onemogućuje velikom dijelu građana Republike Hrvatske, a posebno i radnika, ali to ću u svojoj raspravi govoriti pa da sada dva puta ne pričam, da jednostavno nisu mogućnosti plaćati po ovim odvjetničkim tarifama iz 2004. tako skupe usluge odvjetnika koje su 2004. donijete. Znači po tome, a Hrvatska ide u Europsku uniju, pa se mora i u tom dijelu uskladiti.
Gospođa zastupnica Nada Čavlović Smiljanec. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Kad već ne može kontrolirati cijene ostalih prehrambenih proizvoda npr. kruha, mlijeka, brašna, šećera, dječje hrane, zdravstvenih usluga ili korupciju, nepotizam, pa npr. pogodovanje kod javne nabave, tada naša Vlada se odlučuje da putem Sabora kao najvišeg zakonodavnog i predstavničkog tijela kontrolira cijene odvjetničkih usluga. Razlog tomu vjerojatno leži u činjenici da sve veći broj naših građana kopa po kantama za smeće valjda tražeći pravcu pa im eto Vlada pomaže da u traženju pravde ne plaćaju preskupe odvjetnike. Bit će to veliki doprinos Vlade skromnih mogućnosti mizernom standardu naših građana. U obrazloženju Prijedloga izmjena i dopuna Zakona o odvjetništvu navodi se između ostalog, da je praksa europskih zemalja različita kada je u pitanju odvjetnička tarifa. Tako se navodi primjeri jednog broja zemalja, međutim interesantno je za primijetiti da se u ni jednoj od tih zemalja koje se navode, ne prakticira rješenje koje predviđa prijedlog zakona, tj. da najviše zakonodavno tijelo daje suglasnost na tarifu. Štoviše navodi se da se prema izvješću Europske unije u većini država naknada za profesionalne usluge ugovaraju slobodno između njihovih pružatelja i stranaka. Stoga je ponuđeno rješenje protivnosti sa obrazloženjem zakona, ali i sa ustavnim položajem odvjetništva koje ga definira kao samostalnu i neovisnu djelatnost. Propisivanje suglasnosti Sabora na odvjetničku tarifu taj se ustavni položaj derogira. Ako se već išlo na suglasnost zašto se onda da budemo malo cinični, nije išlo korak dalje pa da Sabor izravno propisuje cijene odvjetničkih usluga jer u praktičnom smislu to će biti isto. Naime, između davanja suglasnosti i propisivanja nema nikakve razlike. U obrazloženju se ne daje nikakav valjani razlog za predloženo rješenje. Ne daje se obrazloženje zašto se odvjetničke usluge odvajaju od drugih profesionalnih usluga npr. liječnika, arhitekata, revizora. Da li to znači da su one za život i standard naših građana značajniji od svih nabrojenih i još većeg broja nenabrojenih usluga. Ako bi to bilo tako, tada predlagač zakona neizravno sugerira da bi i odvjetničke usluge trebale biti skuplje od drugih, trebale biti skuplje nego što one ustvari jesu. Interesantno bi bilo navesti ima li u ovoj državi bilo koja profesija koja svoje usluge ne naplaćuje kao što su to odvjetnici u slučaju siromašnih građana. Da li smo ikada čuli da je nekom beskućniku arhitekta besplatno napravio nacrt? Da možda firmi sa dobrim proizvodima i marljivim radnicima, ali u poteškoćama, revizor besplatno obavio reviziju. Možemo tako nabrajati u nedogled. Da li je to novo rješenje izraz priznanja odvjetnicima i njihovoj dugogodišnjoj tradiciji davanja besplatnih usluga siromašnim građanima. Dakle umjesto da se toj profesiji oda dužno priznanje za ono što ne čini niti jedna druga profesija, ona ovim rješenjem biva podcijenjena i degradirana. Apsurdno je da ponuđenim rješenjem praktično Sabor odlučuje o odvjetničkim uslugama, a da cijene javnobilježničkih usluga koje su … državni službenici određuje Ministarstvo pravosuđa. Da li Vlada ima obrazloženje za tu nedosljednost? Pri tome moramo naglasiti da broj odvjetničkih ureda i broj odvjetnika ničim nije ograničen. Nije izravno ili neizravno propisan kao što je to kod javnih bilježnika. To znači da je moguće broj tih ureda neograničen pa tko god ispunjava uvjete kao što to vrijedi za svaku drugu profesiju, može postati odvjetnik. To znači da tržište u konačnosti regulira i broj odvjetnika. Ovo tim više što odvjetnici nisu jedini koji preporučaju tu vrstu usluga. Poznato je da tu pored njih postoje još sindikati i različite udruge i sl. što znači da tu ne postoji njihov monopol. Posebnu pozornost zaslužuje odredba da je Hrvatska odvjetnička komora u roku od tri mjeseca po stupanju na snagu ovog zakona, dužna donijeti odvjetničku tarifu. Time se dira u stečena prava što je presedan u zakonodavnoj praksi. Na taj način postaje neizvjesna sudbina mnogih koji su se odlučili za odvjetnički poziv, posebno onih čiji posao još nije uhodan, a takav je najveći broj i to mladih odvjetnika. Bojimo se da bi nakon … [[Govornica se ne razumije.]] sudačkog kadra tijekom 90-tih godina, čije ćemo posljedice još dugo osjećati mogu doći do … [[Govornica se ne razumije.]] odvjetničkog kadra što će stanje u pravosuđu još više usložiti. Na taj način se ide na ruku velikim odvjetničkim uredima, a protiv onih malih pojedinaca sa skromnim zarada što će dovesti do smanjenja konkurentnosti, a to je protivno interesu korisnika njihovih usluga. Zato se ovaj Prijedlog zakona čini licemjernim. Naime, naizgled se štite interesi građana, a na kraju se može pokazati da je to bilo samo u interesu tzv. velikih odvjetnika i to onih ne velikih po svome znanju, nego po tome koliko i na koji način zarađuje, … [[Govornica se ne razumije.]] znači odvjetnicima koji zastupaju državna poduzeća, koji zastupaju financijske ustanove kroz jedan podnesak naplaćuju enormne svote. Ako su oni bili povod za ovakve izmjene, tada je cilj ovoga Zakona promašen. Oni će još više ojačati i stvorit će se monopol, a propasti će veliki broj mladih odvjetnika sa prosječnim ili čak ispodprosječnim zaradama. Oni će biti prisiljeni zatvoriti svoje urede i kao radna snaga raditi u tzv. velikim odvjetničkim uredima. Zato nije korektno na jednu profesiju gledati samo kroz zaradu onih najvećih i nemoralno ponašanje pojedinaca kojih ima u svakoj profesiji kao da nitko ne želi znati da je među odvjetnicima kao i među drugim profesijama postoji najveći broj poštenih profesionalaca, kao i nemali broj onih koji nisu u mogućnosti plaćati svladavanja i da skromno zarađuje. Treba pozdraviti mogućnost da i odvjetnici mogu osnivati društvo sa ograničenom odgovornošću, no predlagatelj nije obrazložio zašto je za osnivanje takvog odvjetničkog društva potreban temeljni kapital od čak 350 tisuća kuna, dok je generalno poznato da po Zakonu o trgovačkim društvima temeljni kapital za osnivanje d.o.o.-a iznosi 20 tisuća kuna. Ne vidimo da takav temeljni kapital za osnivanje društva ima ikakve veze sa naravi odvjetničke djelatnosti, jer ako se praktično i teoretski sa 20 tisuća kuna može osnovati društvo d.o.o. koje će npr. proizvoditi jahte i brodove vrijedne stotine tisuća ili nekoliko milijuna eura, zašto bi dva odvjetnika morala izdvojiti 350 tisuća kuna? Zato postavljamo pitanje ne ide li se time na ruku velikim odvjetničkim uredima i stranim odvjetnicima kojima je najveći broj naših običnih, znači malih odvjetnika neće moći konkurirati, jer neće imati novac za takav temeljni kapital. Na koncu, moramo postaviti pitanje, po čemu odvjetnici, njih svega 3 tisuće u Republici Hrvatskoj zaslužuju takvu pozornost? Nije li tu u pitanju politička odluka da se jedna profesija koja ima dugu tradiciju kao Ustavni položaj samostalnosti i neovisnost degradira ili je ipak u pitanju nešto prizemnije? Naime, nova zakonska rješenja se ne mogu protumačiti na drugi način, nego kao bacanje prašine u oči hrvatskoj javnosti, jer kada ne može ne rješavati probleme u pravosuđu ljudima treba ponuditi jednu atraktivnu temu, a cijene odvjetničkih usluga su svakako takva tema. Zato ovaj Prijedlog … [[Govornica se ne razumije.]] ove Vlade da konačno ponudi sustavna rješenja za stanje u pravosuđu, a što će to stanje još više i pogoršati. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državna tajnice i kolege zastupnici. Ovaj Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu ne samo što se usklađuje sa direktivama Europske unije ili ne samo što propisuje jasna pravila po kojima će domaći odvjetnici imati konkurenciju u stranim kolegama odvjetnicima, u njihovoj djelatnosti, mislim da, a na to smo se ustvari svi do sada u raspravi osvrnuli, na neki način rješava i uređuje pitanje, utvrđivanje odvjetničkih tarifa koje će i dalje utvrđivati Odvjetnička komora, ali na koje ili koje se neće moći primjenjivati bez suglasnosti Hrvatskog sabora. To je ustvari nešto što je vrlo bitno u ovom trenutku, jer za sada kao što znate odvjetničke tarife utvrđuju, donose sami odvjetnici, znači Odvjetnička komora i posljedica upravo takvog monopolističkog načina utvrđivanja tarifa su tarife o nagradama i naknadi troškova za rad odvjetnika donesene početkom srpnja 2004. godine kada su astronomski poskupjele odvjetničke usluge pa je cijena sata rada odvjetnika skočila sa nekih 40 kuna na 500 kuna, znači za nešto više od 10 puta poskupjeli su troškovi, odnosno cijena odvjetnika, a primjerice u kaznenim postupcima sa 200 kuna na vrtoglave iznose na preko nekoliko tisuća kuna. Sve je to normalno prelilo čašu i tu je nastalo to ogorčenje hrvatskih građana i sindikata i od tad u principu sindikati pokušavaju na neki način spriječiti to monopolno određivanje odvjetničkih tarifa sve do ovog evo nekog trenutka kada se to na neki način pokušava ublažiti ovim predloženim zakonom. Moram reći da je naprosto nemoguće i jako teško plaćati ove skupe tarife većini građana Republike Hrvatske normalno i radnicima, tako da su odvjetničke usluge postale privilegijem za bogate, a faktički noćna mora za siromašne građane. Kako da radnik sa prosječnom plaćom ili cijenom sata od 29 kuna plati odvjetnički sat od 500 kuna? Pa on u principu bi morao znači za taj jedan sat rada odvjetnika raditi skoro 18 sati ili preko dva dana, da ne kažem o satnici radnika sa najnižom plaćom koji bi morali raditi cijeli tjedan da plate jedan sat odvjetničkog rada. Tako da jednostavno te cijene koje su odvjetnici sami sebi preko Komore donijeli i sami vidite da su jedan megalomanski projekt tih odvjetnika bile i normalno to je izazvalo toliku buru koja je normalno i danas pokazala veliki interes upravo da o tome danas ovdje razgovaramo. Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja, o čemu je bilo već riječi, na zahtjev sindikata o navedenom modelu određivanja cijena odvjetničkih usluga odgovorila je da ne poznaje niti jedan europski sustav koji određuje cijenu da tako određuje cijenu kao što to određuje naša Odvjetnička komora. Agencija je isto tako utvrdila da postoje dva osnovna modela određivanja odvjetničkih tarifa pa kaže, prvi model je prisutan u većini pravnih sustava zemalja članica Europske unije, a određuje slobodno ugovaranje nagrade između odvjetnika i stranke, ali normalno pod određenim uvjetima, u tom slučaju nagrada odvjetnika određuje se prema točno utvrđenim kriterijima kao što su specijalizacija odvjetnika, hitnost postupka, kvaliteta rada, iskustvo odvjetnika, vrsta postupka, nadležnost suda, vrijednost predmeta iz spora itd. Drugi način je taj da se nagrade fiksno utvrđuju tarifom. Međutim tarifu ne donosi odvjetnička komora, već je određena zakonom ili uredbom Ministarstva pravosuđa. Na primjer Slovačka visinu odvjetničke tarife vezuje uz prosječna primanja zaposlenih. Znači ima jednu socijalnu notu kod određivanja odvjetničkih tarifa. Nije to bez veze. Logično da, bilo je već govora koliko u principu radnici koriste i koliko je njima potrebna odvjetnička usluga u masi slučajeva. Prema jednom od komparativnih prikaza odvjetničkih tarifa u Republici Hrvatskoj u odnosu prema zemljama Europske unije država čiji građani imaju čak viši standard i puno viši nego što ga imaju Hrvatske, ali imaju niže odvjetničke tarife i plaćaju nižu cijenu odvjetničkih usluga nego što to plaćamo mi u Hrvatskoj. Primjerice dok je sat rada odvjetnika u Hrvatskoj vrijedan 500 kuna, taj isti sat rada u Sloveniji je vrijedan 350 kuna. A znademo da je prosječna plaća u Sloveniji duplo veća nego što je to u Hrvatskoj. Sadašnji sustav tarifa je arhaičan i tako skrojen pridonosi odugovlačenju postupka na sudu. Odvjetnička tarifa trebala bi se naplaćivati prema fazama u sudskom postupku po uzoru na njemački zakon. Naime, za pet rasprava o istom predmetu u Hrvatskoj će odvjetnik naknadu dobiti pet puta. A u Njemačkoj će taj odvjetnik dobiti samo jednom tu naknadu, pa je logično da je tada u interesu tom odvjetniku u Njemačkoj da se što prije taj postupak završi, a logično bi to trebalo bit da onda u principu doprinosi cjelokupnom pravosuđu, ne bi imali toliko predmeta neriješenih koji su otišli u zastaru itd. Zato sindikati sigurno su u pravu kada traže da se u Hrvatskoj uz ovaj Zakon o odvjetništvu donese jedan poseban Zakon o određivanju odvjetničkih tarifa koje imaju mnoge zemlje Europske unije i koji na neki način je tako razrađen da prisiljava odvjetnike da što brže zaključuju sporove u interesu svojih stranaka, a logično i kao što sam rekao cjelokupnog pravosuđa. Zato eto dok čekamo taj Zakon o odvjetničkim tarifama ja moram reći da ovaj Prijedlog zakona o odvjetništvu je pozitivan u tom smislu jer će dotle Hrvatski sabor biti socijalni filter za one koji danas plaćaju skupe odvjetničke tarife, skupe odvjetničke usluge i normalno da će očekivati upravo od ovog Sabora da ima tu jednu socijalnu notu i da onda one tarife koje će se predlagat dobro promisli da li će ih prihvatit ili odbit, jer vodeći računa kao što sam maloprije spomenuo da Slovačko vodi računa čak i o onoj socijalnoj komponenti a to je o visini socijalnoj znači egzistencijalnoj, tako da će normalno i Hrvatska onda i Hrvatski sabor očekuje se imati tu socijalnu notu. Također moći će se na taj način utjecati na buduće cijene odvjetničkih usluga. Iako velim zalažem se da bi trebalo u Hrvatskoj stvarno donijeti posebno Zakon o odvjetničkim tarifama, jer tada bi i pravda bila dostupnija svim građanima i radnicima ove države. Nažalost danas prema ovim cijenama to nije. Hvala.
Hvala. Replika, poštovana gospođa zastupnica Gordana Sobol.
Pa ovako kolega Kunst. Ja bi ustvari vjerojatno u većoj dijelu vašeg izlaganja se složila dakle s onim što ste iznosili obrazlažući ustvari stavove sindikata. Međutim na neki način u koliziji je to što ste govorili sa vašim zaključkom da će time što će Hrvatski sabor ustvari sada davati suglasnost na odvjetničke tarife, da ćemo mi ustvari biti neki socijalni filter. Možda bismo mi to bili ali jedino onda u slučaju kada bi te tarife predlagalo Ministarstvo pravosuđa, a ne jedna komora, odvjetnička komora. Mene to sad pomalo, razmišljam o tome da li bi to onda značilo da sutra može se bilo tko iz Vlade sjetiti da ćemo kao Sabor davati suglasnost na bilo nekakve druge tarife. Ja sam tu definitivno se u biti slažem sa predstavnikom vašeg kluba kada je također sa ove govornice pozvao ustvari Vladu da razmisli o tome da promijeni ovu odredbu i da na način kao što to u svim drugim europskim zemljama se radi, da suglasnost na tarife daje Ministarstvo pravosuđa do onda u krajnjoj liniji, dok se Vlada eventualno ne odluči da izađe u ovom Saboru sa Zakonom o visini odvjetničkih tarifa na onaj način na koji ste i vi raspravljali.
Odgovor na repliku zastupnik Boris Kunst.
Ja sam govorio da je ovo jedan pozitivan pomak. U tom slučaju je pozitivan da se izbija odvjetničkoj komori taj monopol da ono što ona utvrdi da i to u principu se i primjenjuje. Znači u ovom trenutku odvjetnička komora će i dalje utvrđivati cijenu, ali mi ćemo biti ti koji ćemo ipak vidjeti da li ta cijena je prihvatljiva ili nije. I znači moći ćemo odbiti tu cijenu i poslati ju na neki popravni ispit. Ja kažem to je u tom smislu pozitivno. Slažem se potpuno s vama da, moglo bi i ministarstvo isto to uraditi i tu nema nikakvih problema, ali kad to već nije tako predviđeno ovim zakonom mislim da je i ovo dovoljno pozitivno da mi budemo taj socijalni filter kao što sam rekao, da vodimo računa o toj jednoj socijalnoj komponenti vezano uz te odvjetničke cijene, cijene odvjetničkih usluga. Ali mislim i to opet ponavljam bilo bi dobro da se u Hrvatskoj donese jedan poseban zakon o, znači kao što sam već rekao utvrđivanju odvjetničkih tarifa.
Hvala. Gospodin zastupnik Vladimir Ivković. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Nije Odvjetnička komora jedina komora koja u nas ima pravo propisivati cijene, pa dakle svjedoci smo i revizorske i društva inženjera i geodeta, i ostalih strukovnih grupacija koje propisuju tarife, samo se ove tarife tiču većeg broja ljudi odnosno korisnika pa je očito i odnos prema tim tarifama toliko osjetljiviji. Ono što ovaj zakon sadrži što je kvalitetna zaokružena cjelina to je da uvijek kad netko pitanje uređuje na drugačiji način ili mijenja istovremeno daje i odgovor na one loše utjecaje koje bi ta promjena mogla imati. Pa tako ako gledamo da dozvoljavamo ovim zakonom i izmjenama ulazak stranih odvjetničkih društava u Hrvatsku naravno danom ulaska u Europsku uniju istovremeno dajemo i mogućnost da naša odvjetnička društva posluju kao društva kapitala, društva s ograničenom odgovornošću i na taj način se djelomično ograde od onog bezuvjetnog jamčenja sa cjelokupnom svojom imovinom. Međutim, da ne bi i to ostalo uskraćeno u odnosu na stranke kojima pružaju usluge istovremeno se propisuju i povećane svote osiguranja koje su nužne, zatim se propisuje kvalitetan temeljni kapital koji može jamčiti i onome tko pretrpi štetu uslijed nepropisnog, nepravilnog ili nemarnog djelovanja odvjetnika odnosno odvjetničkog društva da se ima iz čega i namiriti. Dakle, rizik štete je osiguran s višim svotama osiguranja, višim temeljnim kapitalom, uvode se disciplinske mjere gubitka prava trajnog obavljanja u slučaju ako se vrše teža djela povrede i povisuje se odnosno udvostručuju rokovi zastare u pojedinim slučajevima zbog povreda dužnosti i na taj način se isto tako djeluje na odvjetnike da savjesnije postupe. Ono što je očito najzanimljivije u ovim izmjenama a to su tarife ne može biti šireg i jasnijeg uvida u tarife nego suglasnost ovog Sabora i u svakom slučaju je rješenje jednog od mogućih i izabrano je ono koje će omogućiti da i Sabor a i javnost a opet i Odvjetnička komora sudjeluju u donošenju tarifa i zato bi sugestija kod izrade tarifa bila Odvjetničkoj komori kad će raditi prijedlog za ovaj Sabor bilo da razmisle o tome da svoj rad podijele na način da nagrada iznosi dio za fiksni rad, dakle za ono što su činili i što čine i za što su izgubili vrijeme ili određenu radnju ali isto tako i dio za rezultate rada. Naime, ovdje bi mogli reći da često puta u samoj tarifi se ne vrednuju rezultati rada odnosno uspjeh u parnici kao kriterij od kojeg bi zavisila odvjetnička tarifa. I naravno da kod utvrđivanja te tarife uzmu u obzir da najveća nagrada bude za one sporove koji se riješe kod odvjetnika izvan suda. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, predstavnice Vlade. Odmah na početku svoje rasprave reći ću zbog čega ne mogu u ovom obliku podržati ovaj Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o odvjetništvu. Nama bi jedan od najvažnijih motiva zbog kojeg donosimo ovaj zakon naravno uz potrebu da definiramo dodatno odvjetništvo i sve one potrebe koje su u međuvremenu nastale odnosno zakonom se sada definiraju trebao biti da omogućimo hrvatskim građanima jeftine i brze odnosno jeftinije i brze sudske postupke te omogućenje pristupa pravosuđu svih građana. U Hrvatskoj danas pristup pravosuđu na kvalitetan način imaju samo građani koji su to u mogućnosti platiti. U Hrvatskoj danas vrijedi mišljenje da je manje bitno da li si kriv ili nisi nego da li imaš novaca da platiš odvjetnika i dobiješ vrhunsku pravnu pomoć. Ovim zakonom i načinom na koji se odvjetničke tarife utvrđuju doprinijet će se i dalje da se afirmira takvo mišljenje. Umjesto dosadašnjeg rješenja prema kojem odvjetničku tarifu donosi i utvrđuje Odvjetnička komora s ovim prijedlogom se predlaže da odvjetničke tarife, da se one utvrđuju na način da tarifu utvrđuje i donosi komora uz prethodnu suglasnost Sabora. Znači, nije doduše isto kao što je bilo prije nego samo uz suglasnost Sabora a ja bih rekao nije šija nego je vrat. Vlada je time potvrdila da ne želi preuzeti europske standarde koji predviđaju zakonsko reguliranje odvjetničkih tarifa nego i dalje podupire ozakonjeno preplaćivanje usluge odvjetništva koje plaćaju građani i poduzeća. Predloženi prijedlog je kozmetička promjena i ništa bitnije ne mijenja a služi samo da se umiri javnost i malo joj zamaže oči kako bi se eto moglo reći da Sabor ima neku kontrolu nad određivanjem visine tarifa. U svojoj raspravi založio bih se da se tarife urede posebnim Zakonom o odvjetničkim tarifama kako postoji u Njemačkoj, Austriji, Španjolskoj a takav model kao rješenje je preuzela i Slovenija. Predloženi način uređenja odvjetničkih tarifa i dalje neće riješiti problem dugotrajnosti sudskih postupaka jer postojeći model određivanja odvjetničkih tarifa upravo potiče odugovlačenje postupaka i dugo parničenje. S obzirom da što je duži sudski postupak u interesu je odvjetnika dakle onih istih koji te tarife i donose. Koliko je to nelogično i koliko nam je to na kraju skuplje za naše građane govori vam podatak da su odvjetničke usluge u Hrvatskoj po nekim izračunima i do 58% skuplje nego na primjer u jednoj Njemačkoj. Kada pogledamo jednu komparativnu analizu tarifa u Njemačkoj i Hrvatskoj vidimo da na sporu u vrijednosti spora od 40 tisuća eura jedna naknada za jednu radnju u Njemačkoj je 900 eura a u Hrvatskoj 680 eura, ali kao što je rekao malo prije kolega Kunst u Njemačkoj ćete naplatiti jednom a u Hrvatskoj možete naplatiti pet, deset, petnaest ili dvadeset puta. Znači, ta naknada može biti 6, 9 ili 12 tisuća eura. Jednostavnije rečeno plaće u Hrvatskoj su na razini 27% europskih, sve ostale cijene na razini 70% europskih, a odvjetnička usluga je puno skuplja od europskih, kao što sam rekao u slučaju Njemačke čak 58% skuplje nego što je to u Njemačkoj. Po mojim informacijama zahtjev za zakonskim reguliranjem odvjetničkih tarifa u Hrvatskoj podržali su sindikati, nevladine udruge, poduzeća i mnogi ugledni pojedinci. Vlada je unatoč tome poslala u saborsku proceduru ovakav prijedlog izmjena i dopuna koji definira da Hrvatska odvjetnička komora i dalje predlaže kakve će te tarife biti. Ali s obzirom da su pravila jedno, a realni život drugo. Mnogi odvjetnici ne naplaćuju sve što bi po tarifi mogli. Pa hrvatski građani prije samog završetka odvjetničke usluge niti ne znaju koliko će skupo platiti, nego to ovisi o njihovoj sposobnosti pregovaranja i dobroj volji odvjetnika da im neke radnje koje je obavio ne naplati. Jedini za koje ja sa sigurnošću znam da sa zadovoljstvom plaća odvjetnička tarifa su velika javna državna poduzeća i javne institucije. Primjerice, znam da je san svakog odvjetnika ukoliko mu je materijalni interes na pameti da dobije jednog takvog klijenta, primjerice veliko javno poduzeće i onda se osigurao za cijeli život. Naravno za odvjetničke usluge se isto tako ne podliježe obvezama javnog natječaja po Zakonu o javnoj nabavi, pa vi ukoliko ste direktor jednog velikog javnog poduzeća možete odabrati bilo koga i plaćati mu astronomske honorare za posao koji on obavlja. Tu se radi o stotinama tisućama kuna koje se troše najčešće za rutinske poslove i po cijenama koje su odredili sami odvjetnici kroz Odvjetničku komoru. Kako bi se u ovo područje uvelo reda, kako bi odvjetničke usluge bile pristupačnije građanima, kako bi stimulirali van sudsko rješavanje sporova, a ne da se potiče odugovlačenje postupaka i parničenje, podržavam inicijativu da se u prijedlogu ovog zakona propiše da se odvjetnička tarifa utvrđuje u Zakonu o odvjetničkim tarifama. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Nisam pravnik, niti odvjetnik, ali sam kao i svaki hrvatski građanin svakodnevno okružen pravom, pravdom, nepravdom, pa i kaznom koja je prisutna kod nas u Republici Hrvatskoj. Ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu ne predstavlja nikakvu europsku stečevinu, niti ima ikakve veze sa Europskom unijom, posebno ovaj članak 3. u kojem kaže da odvjetnici imaju pravo na nagradu za svoj rad, te na naknadu troškova u svezi s obavljenim radom sukladno tarifi koju utvrđuje i donosi Komora i ono što je najspornije uz suglasnost Hrvatskog sabora. Sad ja pitam sve vas zastupnike, odnosno zastupnice i zastupnike kada će hrvatski radnici imati tu tarifu za minimalnu, srednju ili onu visoku plaću koja će im omogućiti da žive dostojno od svog rada. Kada će hrvatski seljaci odnosno kada će ovaj Sabor donijeti te tarife po kojim će omogućiti hrvatskim seljacima, obiteljskim gospodarstvima da žive od svog rada? Isto tako, kada će ovaj Hrvatski sabor donijeti i uskladiti hrvatske mirovine. Ne mislim tu na ove povlaštene mirovine, ne mislim tu na mirovine saborskih zastupnika. Budete dvije godine u ovom svetom Domu jedan dan i imate pravo na povlaštenu mirovinu. To je jako lijepo. Ja sam protiv toga. Ići će inicijativa da se to i retroaktivno ukine. Pa vi vičite ops, pa možda i skočite! Druga stvar koja se dešava ovim zakonom, je da to nije samo sa, ja bih vas molio malo da saslušate. Ovo se ne dešava samo sa odvjetnicima niti napadamo ovdje pravnu struku. Ovo se dešava i sa drugim komorama jer ste prisiljeni mimo okvira i mimo onoga za što su mnogi i život dali '90.-te godine da Hrvatska postane slobodna, nezavisna, ali i prije svega tržišna zemlja. To se dešava i sa drugim profesijama kao što su projektanti, kao što je nadzor, kao što je niz drugih profesija. Pa ukoliko netko želi u tom dijelu izići na slobodno tržište, ukoliko mu to omogući onaj tko naručuje radove tada ga tjeraju iz takvih komora jer jednostavno na tržištu treba važiti za sve jednaki uvjeti. A upravo je ova tarifa, ja bih volio da je uz ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu da jednostavno u jednom prilogu da su i bile odvjetničke tarife kao i prijedlog novih tarifa. Tada bi svi zajedno vidjeli da jedan prosječan hrvatski građanin sa ovim svojim prosječnim primanjima ne može nikako izići pred hrvatsko pravosuđe, odnosno uzeti odvjetnika. Ne pred ovo pravosuđe pred kojim će se samo promijeniti ploča, a bitne stvari se neće uopće riješiti. Pitanje koje se postavlja ovim izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu svakako su i ove velike, ova velika davanja za otvaranje odvjetničkih ureda. Zato postoje osiguravajuća društva koja mogu osigurati eventualni neuspjeh u sporu, odnosno grešku u sporu ali nikako ti iznosi ne mogu biti toliko veliki ili ako su to stvarno neophodni iznosi za otvaranje bilo kojeg trgovačkog društva ili sa ograničenom odgovornošću ili bez odgovornosti kakvih je najviše u hrvatskoj tada je moj prijedlog da se i onaj iznos od 20000 kn poveća na 20 milijuna kn. Pitanje koje se postavlja ovim zakonom, odnosno izmjenama zakona ovdje se omogućava i otvaranje stranih odvjetničkih tvrtki. Ja postavljam pitanje da li je Europa usuglasila i prije ulaska Hrvatske u Europsku uniju, da li je usuglasila svoje zakonodavstvo, pa je omogućila i našim odvjetnicima otvaranje odvjetničkih ureda prije ulaska u Europsku uniju. Ne mislim da rade za neku stranu tvrtku, nego jednostavno da otvore hrvatski odvjetnički ured u Europi. Ono što najviše ovako bode u oči je da ukoliko ta Odvjetnička komora, to je definirano člankom 31. u roku od 2 mjeseca ne dostavi te tarife Hrvatskom saboru da će tada te tarife po ne znam kojem principu odrediti ministar pravosuđa, dakle donijet će tarifu o nagradama i naknadi troškova za rad odvjetnika. Na samom kraju evo ja pozivam ovaj Sabor, jer ne sumnjam ja da će ove izmjene i dopune zakona s obzirom na broj glasova u Saboru koje su donijeli izbori, ja to ne sporim, i umješnost pregovaranja, ja pozivam Sabor da na sljedeću sjednicu Sabora i vas gospodine predsjedniče da stavimo jednostavno zakon koji bi regulirao plaće radnika, primanje seljaka, mirovine u Hrvatskoj i da mi napravimo dakle i damo suglasnost na jednu takvu tarifu koju neće donijeti za umirovljenike Hrvatska stranka umirovljenika nego će to donijeti sindikati. Isto tako i za radnike, isto tako i za seljake. A vezano, smatram da ove izmjene i dopune Zakona o odvjetništvu u svakom slučaju neće preporoditi stanje u hrvatskom pravosuđu niti će to napraviti ovaj prijašnji zakon samo sa izmjenama ploča na općinskim sudovima nego će to donijeti stvarna reforma pravosuđa. Mislim da ministrica pravosuđa je vrlo svjesna činjenice da upravo radi ovakvih odvjetničkih tarifa, a istovremeno i visine plaća sudaca, većina iskusnih sudaca u Republici Hrvatskoj odlazi iz Ministarstva pravosuđa upravo u odvjetničke tvrtke. Pa evo uz dakle ovih par inicijativa, s obzirom da ovo nije zakon po hitnom postupku, evo ja pozivam i sve saborske zastupnike da podrže buduću inicijativu o ukidanju ovih povlaštenih mirovina. Mislim da smo svi ovdje ne radi plaće nego radi građana, radi njihovog interesa a ne radi vlastitog interesa i to retroaktivno. Hvala lijepo.
Hvala. Završni osvrt ministrica pravosuđa, Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Evo na kraju ove rasprave koja je provedene pred ovim Visokim domom možemo vidjeti da je bilo interesa, da je bilo i prijedloga, da je bilo i razmišljanja koja su nešto drugačija od onoga što je u prijedlogu zakona izneseno. Koliko je ovaj zakon zanimljiv, pokazuje i ova današnja rasprava koliko je na koncu on izuzetno važan i za hrvatske građane i za odvjetništvo samo kao neovisno i ustavna kategorija. Rješidbe diljem Europe u odnosu na utvrđivanje odvjetničkih tarifa su različite. Ovo je prijedlog zakona išao u smislu da se promijeni ono što je do sada po zakonu bilo, a to je da je jedna profesionalna usluga koja se pružala bila utvrđivana isključivo od strane te profesije bez ikakve regulatorne komponente. Kako je ta regulatorna komponenta prepoznata kao nešto što je prihvatljivo i u Europskoj uniji, mi smo predložili ovim prijedlogom da ipak neki nadzor, neko regulatorno tijelo u ovom slučaju smo predložili da to bude Hrvatski sabor, upravo zbog izuzetno velikog interesa i pažnje javnosti oko ovog problema, da se omogući jedna široka rasprava. Naravno obzirom da se radi o prvom čitanju, čuli smo i drugih prijedloga i to je bila i intencija da se o tome raspravi i ostaje otvorena mogućnost, mi ćemo s pažnjom proučiti sve primjedbe koje su u raspravi iskazane i doći sa konačnim prijedlogom zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu. To je bilo prvo čitanje. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje slijedeće zaključke. Prvo. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odvjetništvu. Drugo. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Izvolite glasovati o zaključcima. Uključimo se. Glasujmo. Rezultat? Ovi su zaključci usvojeni većinom glasova 77 za, 4 suzdržana i 36 protiv.
Sljedeće dvije točke su usko povezane, a to je Prijedlog zakona o provedbi Uredbe (EZ) br. 1907/2006. Europskoga parlamenta i Vijeća EZ o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija sa Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kemikalijama pa predlažem da se provede objedinjena rasprava. Ako se slažemo da provedemo objedinjenu raspravu o ova dva prijedloga zakona? Dobro. 9. Prijedlog zakona o provedbi Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća EZ o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija, s Konačnim prijedlogom zakona, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 34, 10. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kemikalijama, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 35 Raspravu su proveli Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb, zakonodavstvo, europske integracije. Državni tajnik u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi, Ante Zvonimir Golem, molim obrazložite prijedlog jednog i drugog zakona.
Zahvaljujem. Gospodine predsjedniče, uvaženi dame i gospodo zastupnici. Dakle pred vama se nalaze dva zakonska prijedloga koji se jedan i drugi nadopunjuju. Naime, u Republici Hrvatskoj 2005. godine Hrvatski sabor donio je Zakon o kemikalijama kojim se uređuje dakle registracija, evaluacija, autorizacija i ograničavanje kemikalija odnosno kojim zakonom se dakle uređuju svi poslovi sa strane proizvodnje, provoza, uvoza i izvoza i upotrebe kemikalija i opasnih kemikalija u Republici Hrvatskoj. Kako se radi o dosta ozbiljnoj materiji na nivou Europske unije 2006. godine donesena je jedinstvena uredba koja se praktički bavi istom problematikom. Ta uredba koja je obvezujuća za zemlje članice Europske unije, jedinstvena je na nivou Unije i ne prenosi se u nacionalna zakonodavstva već se tom uredbom gdje je uređeno da će se na nivou Europske unije osnovati Europska agencija dakle za kemikalije kao jedinstveno tijelo koje će biti zaduženo za registraciju, certificiranje, za praćenje svih prometa u vezi kemikalija, za praćenje uvoza kemikalija u države članice Europske unije, za praćenje izvoza kemikalija, ali isto tako i za razmjenu podataka o pojavi novih kemikalija i mogućih novih opasnosti kao što je recimo evo ovih dana bilo je prisutno u medijima, ponovo je dignuta pažnja u vezi prisutnosti kemikalije u plastici koja može imati svoj direktni utjecaj na zdravlje. Ta uredba u nacionalnom zakonodavstvu Europske unije odnosi na način da se donose nacionalni akti u koji moraju osigurati dakle odrediti koje tijelo će pratiti provedbu te europske uredbe u nacionalnom zakonodavstvu, odnosno u toj državi i koje će se sve mjere poduzimati protiv onih koji se ne budu pridržavali tih uredbi. Sukladno tome ta uredba inače Europske unije stupa na snagu ove godine 1. lipnja, a sukladno tome pred vama je zakonski prijedlog koji je na istovjetan način riješio dakle da se donese Zakon o provedbi uredbe u kojem zakonskom prijedlogu dakle se govori tko i na koji način će kontrolirati provedbu, uredbu i što će se sve poduzeti protiv onoga tko bude kršio određene odredbe ove uredbe. Ovaj Prijedlog zakona donosi se u ovom trenutku iz jednostavno razloga što on će stupiti na snagu danom pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji, međutim radi se o ozbiljnoj problematici koja je od velikog interesa za hrvatsko gospodarstvo između ostalog jer od dana stupanja na snagu uredbe na nivou Europske unije, to znači od 1. lipnja, hrvatski gospodarstvenici koji neće imati registrirane proizvode sa područja kemije u europskoj agenciji koja je, njeno sjedište je u Helsinkiju u Finskoj, a neće moći izvoziti u zemlje članice Europske unije. Na taj način donošenjem ovog propisa, a sa danom stupanja na snagu danom pristupanja u Europsku uniju, započeo je proces koji se sada provodi u Republici Hrvatskoj, a to je edukacija i pristup hrvatskim gospodarstvenicima koji su sve obveze i što sve moraju učiniti da bi danom stupanja na snagu uredbe mogli zadržati ili eventualno proširiti tržišta na području Europske unije. Za vrijeme dok uredba ne stupi na snagu određeni dakle elementi iz te uredbe prenašaju se ovim Prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona kemikalija u naše hrvatsko zakonodavstvo, dakle u Zakon o kemikalijama. Posebno se to odnosi određena poglavlja iz direktiva Europske unije, iz Roterdamske konvencije o opasnim kemikalijama i pesticidima u međunarodnoj trgovini gdje se sada dopunjuju i odredbe o izvozu opasnih kemikalija, a još jedna, u ovom Prijedlogu nalazi se još jedan dio, a to je da prema preporukama HITRO.rez-a o čemu je bilo govora u ovom Saboru se sigurnosno-tehnički list sa izonormom koji je obavezan u Republici Hrvatskoj sada i koji će biti obavezan i u zemljama u Europskoj uniji prema ovoj uredbi da se pojednostavnjuje znači donošenje sigurnosno-tehničkog lista na način da se sva rješenja i izvodi, a koji se vode u očevidnicima Republike Hrvatske ne moraju više … [[Govornik se ne razumije.]] tko prima, odnosno tijelo koje izdaje sigurnosno-tehnički list će po službenoj dužnosti dakle iz tih registara dobivati dokumentaciju na koji način ćemo osigurati jednostavniji dakle postup registracije i svi druge postupke u definiranju kemikalija za različite potrebe, znači za uvoz, za izvoz ili za osnivanje novih kemikalija. Smatram da na neki način, na početku ako je rečeno, dakle u postupku i što jasno treba navesti i za gospodarstvenike, u postupku oko kemikalija ova dva zakonska prijedloga se nadopunjuju na način da će nacionalno zakonodavstvo, znači Zakon o kemikalijama koji važi do dana pristupanja u Europsku uniju, odnosno koji će propisivati sve ove odredbe koje su određene uredbom u nacionalnom zakonodavstvu, da će uredba preuzeti danom pristupanja Europskoj uniji određeni dio iz nacionalnog zakonodavstva, ali da će i dalje iz ovog Zakona o kemikalijama određene odredbe važiti na području Republike Hrvatske, pogotovo u onom dijelu koje nisu uređene uredbom, a da će tijelo koje provodi nadzor u Republici Hrvatskoj, a to je Hrvatski zavod za toksikologiju isto tako administrativno se do dana pristupanja ojačati kako bi mogao vršiti poslove predregistracije svih i sve druge navedene poslove koji će se onda prosljeđivati Europskoj agenciji za kemikalije. Za sva ostala pitanja ja sam na raspolaganju. Hvala lijepa.
Hvala. Odbori, europske integracije, zakonodavstvo, zdravstvo i socijalna skrb. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, poštovana zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama o kemikalijama. Ovaj Zakon je jedan od onih zakona koji najčešće ne izazivaju preveliku pozornost i na prvi pogled rješavaju nešto, očito nešto jednostavno i nezanimljivo, međutim ovim Zakonom ustvari uređujemo jedno izuzetno važno pitanje za društvo u cjelini, a to je zaštita života i zdravlja građana, te zaštita životnog okoliša. Pored toga, ovaj Zakon spada u red zakona koji su u osnovi zakoni prilagođavanja našeg sustava europskom sustavu. Posljednji smo Zakon o kemikalijama usvojili 2005. godine, pa moram konstatirati da je šteta što do usklađivanjima sa zakonima Europske unije je moralo proći tri godine. Ovaj Zakon je upravo zbog činjenice da dugo čekamo njegovo donošenje dobar primjer neučinkovitosti i sporosti naše administracije u pripremi ukupnog društva za ulazak u Europsku uniju. Naime, kada se ugase reflektori velikih pozornica i kada na mjesto politički atraktivnih i demagogi podložnih tema, dođu prave teme svakodnevnog života koje se tiču svih nas, a da toga u pravilu nismo svjesni. Tek tada počinjemo uviđati koliki je posao još pred nama. Neće nam pomoći izgovori da se prema Hrvatskoj primjenjuju oštrija pravila od onih koja su se primjenjivala i prema nekim drugim zemljama jer se ovdje radi o pravilima, pa moramo primjenjivati radi nas, doista radi nas, a aktualna se vlast ponaša kao da sva pravila i zakone donosi samo da bi ispunila obveze prema Europskoj uniji. No, Klub zastupnika SDP-a podržat će donošenje ovog Zakona i nekoliko je razloga za to. Prvo, radi se o zakonu kojime reguliramo postupanja oko kemikalija opasnih po zdravlje ljudi i okoliš, dakle od prijavljivanja novih tvari pa sve do proizvodnje, prometa i korištenja opasnih kemikalija i držimo da je ovo jedno izuzetno važno pitanje. U posljednjih 70 godina proizvodnja kemikalija u svijetu je porasla čak za 400 puta, a po snazi i obujmu proizvodnje kemijska industrija je četvrta sila europskog gospodarstva. Ukupno se u svijetu proizvede godišnje 1,2 milijarde tona različitih kemikalija. Danas na europskom tržištu postoji više od 100 tisuća kemijskih proizvoda, a za veliku većinu njih nikada nije učinjena stručna procjena njihovih dugoročnih učinaka po život, zdravlje ljudi i okoliš. Sve više znanstvenih istraživanja pokazuje da su bolesti poput astme, određenih vrsta raka i bolesti koje su povezane sa određenim profesijama često rezultat određenog stupnja štetnih kemijskih svojstava okoline. Dakle, riječ je o tvarima koje su velika opasnost za zdravlje i život a nemar na tržištu kemikalija izazvan neznanjem ili zaštitom interesa proizvođača i trgovaca uzima sve veći danak kako u broju oštećenih tako i u velikim financijskim izdacima za sanaciju štete. U uspostavi novog sustava sigurnosti Europske unije tzv. projekta "REACH" sudjeluje i Hrvatska. I to je dobro. To pozdravljamo. Projekt "REACH" dakle i registracija, evaluacija i autorizacija kemikalija je jedno od najkompleksnijih pitanja kojima se bavilo europsko zakonodavstvo. A cilj projekta je stvoriti europski nadzorni okvir za kemijske proizvode i zaštita ljudskog zdravlja. Mi jednostavno moramo stvoriti preduvjete da budemo dio tog sustava. To je naš imperativ. I oko toga vjerujem da se slažemo. Za nas je to izuzetno važno. Ali kako ćemo to učiniti, koliko će nam vremena trebati i da li ćemo biti dovoljno pametni da za cijeli taj opsežan posao oko usklađivanja propisa i prakse sa Europskom unijom u području kemikalija dobijemo stručnu i financijsku pomoć iz predpristupnih fondova, to svakako ovisi o nama. Isključivo o nama. Bilo bi dobro da se ugledamo na Sloveniju. Slovenija je primjerice za uspostavu svog sustava sigurnosti kemikalija dobila dva PHARE programa ukupno vrijedna 2 milijuna eura te nekoliko projekata iz bilateralne pomoći. Pitanje je, a mi? Ako je suditi dan po jutru, imamo razloga biti malo zabrinuti za razliku eto spomenula sam Sloveniju i nekih drugih zemalja koje su Europskoj uniji pristupile 2004. godine, a koje su na usklađivanje propisa i prakse utrošile i do 10 godina sistematskog rada i to uz obilatu pomoć Europske komisije. Hrvatska je veliku energiju, moram vam priznati, utrošila na lutanja vezana uz biranja nadležnosti nad zaštitom ljudskog zdravlja i okoliša od opasnih kemikalija. Ovaj prijedlog zakona ostavlja i ne baš nevažne dileme. Ne mislim da ih ne možemo riješiti. Ali moramo biti njih svjesni. U Helsinkiju je kao što smo čuli od gospodina državnog tajnika počela s radom Središnja europska agencija za kemikalije koja će u sljedećih deset godina stvoriti registar 30 tisuća kemikalija. Sve kemikalije koje će se proizvesti i uvesti u količini većoj od 1 tone morat će se prijaviti agenciji koja će imati podatke o količinama te koliko su pojedine kemikalije opasne. Prijava agenciji je imperativ i nema slobodnih strijelaca izvan ili unutar Europske unije. I kao što smo čuli, već ove godine će ta odredba stupiti na snagu i za hrvatske gospodarstvenike. Odobrenja za takve kemikalije će se izdavati samo ako se pokaže da se s njima postupa na siguran način te ako je društvena korist njihove upotrebe važna. I sada postavljam ključnu dilemu koju donošenje ovog zakona postavlja pred nas. Da li mi danas na tržištu imamo stručnjake koji će znati provesti "REACH" projekt? Da li imamo ekspertni tim? Da li smo npr. razmišljali o regionalnom provođenju "REACH" programa? Što je s hrvatskim privrednicima koji dolaze na europsko tržište? Čuli smo da se edukacija u smislu pomoći gospodarstvenicima provodi, međutim mislim da je nedovoljno jasno u kojim segmentima i na koji način se ono provodi je ovo rečeno. Dakle, koje im to tijelo, koja im to institucija već danas pomaže da se kvalitetno pripreme za ono što ih očekuje već ove godine. Da li uopće znaju što ih čeka? I tko će im pomoći npr. u periodu preregistracije? Da li smo osigurali "help deskove" u koje npr. smo uključili Hrvatsku gospodarsku komoru? I konačno što je s onima koji se do ulaska Hrvatske u Europsku uniju neće pojavljivati na europskom tržištu? Što dakle s privrednicima koji će se sa svojim proizvodima onog trenutka kada uđemo u Europsku uniju i sami naći na europskom tržištu i tako ući u europski sustav za kontrolu tržišta kemikalija? Što s njima? Kako ćemo njih pripremiti? Da li smo uopće svjesni da i njih treba pripremiti na to? Što je sa sustavom edukacije očevidnika? Očevidnici za cijelu državu danas se vode u Hrvatskom zavodu za toksikologiju. Kako smo konačno zamislili ulogu i važnost Hrvatskog zavoda za toksikologiju u narednim godinama i kada uđemo u Europsku uniju? Zaključujem. Kvalitetna priprema, korištenje predpristupnih fondova i iznad svega edukacija, edukacija svih relevantnih subjekata ključni je preduvjet za Zakon o kemikalijama da bi mogli sa sigurnošću reći da ni u jednom trenutku i na kojoj razini nećemo doći u koliziju sa zaštitom života i zdravlja ljudi i zaštite okoliša. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegica je dva netočna navoda iznijela koja bi ja ispravio. Prvo je rekla da kasnimo sa primjenom uredbe. Šteta što ju nismo uključili u zakon koji smo donijeli 2005. godine. Nismo ju mogli donijeti jer je ova uredba objavljena u glasilu Europske zajednice u prosincu 2006. godine. Prema tome nikako nismo mogli zakon iz 2005. unijeti, koji je bio posljednji koji smo donijeli. I druga netočna izjava da kasnimo u povlačenju iz predpristupnih fondova. Mi imamo program IPA iz 2006. Resorno Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi ispunjava u dinamici točno sve uvjete kako su propisani. I novci će biti u propisanom roku povučeni. Prema tome niti se kasni sa uredbom i njezinom ugradbom u zakon niti se kasni sa povlačenjem fondova. Dapače, u ovom području smo u dinamici značajno ispred susjedne, prijateljske Slovenije u odnosu na vrijeme kad su oni započeli pregovore a kada mi. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HNS poštovani zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kemijska industrija je naravno bitan dio naprednog i održivog društva koja okuplja oko 31 tisuću kemijskih i farmaceutskih kompanija sa oko 2 milijuna radnih mjesta. Na vodeće izvoznike Europske unije otpada preko 50% svjetskog izvoza a čuli smo kemijska industrija je već četvrta sila europskog gospodarstva, kemijska industrija je i u Hrvatskoj jedan od glavnih industrijskih sektora. Kemikalije nas okružuju na svakom koraku, ne samo sredstva za čišćenje, kozmetika, boja i lakovi nego i s pomoću kemikalija proizvedeno pokućstvo, kućanski aparati ali i obuća i odjeća u svakodnevnoj upotrebi. Vijeće europske kemijske industrije pokušava promijeniti zagađivačku sliku kemijske industrije i traži primjenu programa kontrole kemikalija želeći pokazati da je kemijska industrija odgovorni partner u društvu kako bi ju društvo drukčije percipiralo i uvažavalo. Vijeće Europske komisije kemijske industrije okuplja i one koji kemikalije proizvode ali i one koji štite prava potrošača jer treba imati na umu da kemikalije ne koristimo samo za posljedice samo uz posljedicu onečišćenja već i na primjer za pročišćavanje vode. One dakle nisu samo problem nego i pridonose smanjenju onečišćenja. Put do ove uredbe o kojoj danas raspravljamo u Hrvatskoj započeo je u Europi prije deset godina da bi u prosincu 2006. bila objavljena uredba Reach o registraciji ja ću reći vrednovanju, autorizaciji i ograničavanju kemikalija koja je stupila na snagu 1.6.2007. te predstavlja uspostavu novog sustava sigurnosti na području kemikalija. Put za suradnju s Europskom unijom na tom području Hrvatska je otvorila 2005. donošenjem novog Zakona o kemikalijama. Karakteristika ove uredbe jest da su njome utvrđene posebne obveze proizvođača, uvoznika i samih korisnika kemikalija na način da ne dođe do štetnih utjecaja na zdravlje i okoliš. Ključni elementi programa kemijske sigurnosti su da se odgovornost u radu s kemikalijama prenosi sa vlasti na industriju, tj. proizvođači i uvoznici su dužni dokazati da su njihove kemikalije koje žele dati na europsko tržište sigurne za zdravlje ljudi i okoliš, da će se informacije o opasnostima i rizicima prenositi opskrbnim lancem uz obavezu razmjene podataka o testiranju i troškovima ispitivanja te poseban način autorizacije za visoko rizične kemikalije. Zakon o provedbi ove europske uredbe će po stupanju na snagu danom prijema Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije proizvesti i financijske obveze hrvatskim tvrtkama u vidu registracijske naknade koja se uplaćuje Europskoj agenciji za kemikalije u Helsinkiju koja koordinira poslove između članica, nudi tehničke, stručne savjete, obavještava javnost. Nadoknadama za registraciju financira se rad agencije. Poznate su cijene važeće do 2013. godine u rasponu od tisuću 600 eura za kemikalije koje se proizvode u količinama od jedne do 10 tona pa do 31 tisuću eura za kemikalije koje se proizvode u količinama većim od tisuću tona. No, postoje i popusti za mikro, male i srednje tvrtke od 90, 60 i 30%. Radi se o nekim tridesetak tisuća kemikalija koje se proizvode ili uvoze u Europsku uniju da bi ih mogli nastaviti proizvoditi ili uvoziti deseci tisuća proizvođača i uvoznika morat će već ove godine predregistrirati kemikalije uključujući kiseline, metale, razređivače, površinsko aktivne tvari, ljepila i slično. Europska kemijska agencija iz Helsinkija će u slijedećih jedanaest godina staviti registar tih tridesetak tisuća kemikalija. Registracija kemikalija vršit će se u nekoliko faza, ove godine predregistracija, 2010. registracija kemikalija proizvedenih i uvezenih u količinama preko tisuću tona, 2013. registracija količina od 100 do tisuću tona a 2008. registracija količina kemikalija iznad jedne tone. Troškovi registracije uključujući i testiranja procjenjuju se na 2,3 milijarde eura kroz jedanaest godina a efekti ako program uspije smanjiti kemikalijama uzrokovane bolesti za samo 10% zdravstvene koristi se procjenjuju na 50 milijardi eura tijekom trideset godina uz sačuvanje nekoliko tisuća ljudskih života godišnje. Već je kolegica rekla da se ukupno u svijetu godišnje proizvede preko 1,2 milijarde tona različitih kemikalija. Najveći dio među tim kemikalijama stare su tvari s kojima će čovječanstvo imalo teških nesreća a naša znanja o njima su još uvijek vrlo manjkava. U sedamdeset godina tisuću je puta porasla proizvodnja kemikalija a nadzor je do ne tako davno bio izuzetno loš. Epidemiološka istraživanja i teške nesreće s kemikalijama pokazuju da je u prošlom razdoblju trgovina bila nadvladala razboritost. Zbog bolesti i nesreća uzrokovanih kemikalijama pritisak javnosti bio je sve veći, troškovi liječenja i odštetnih procesa zbog stradavanja ljudi, zbog izlaganja starim opasnim tvarima daleko su premašivali cijenu potrebnih istraživanja. Godišnji troškovi liječenja alergija u Europi danas prelaze 20 milijardi eura a toksikološka istraživanja 30 tisuća opasnih tvari ne bi trebala u deset godina prelaziti 200 milijuna eura godišnje. S druge strane, pokazalo se da je tijekom dvadeset godina registrirano samo 2 tisuće 700 novih tvari jer je sustav bio naklonjen korištenju starih tvari. Bilo je logičnije koristiti stare tvari bez obzira na njihova opasna svojstva nego ulagati golema sredstva u nekonkurentne nove tvari. Ovi drugi razlozi natjerali su Europsku komisiju na uspostavu novog sustava registracije, evaluacije, autorizacije i ograničavanja kemikalija. Osnovna zamisao mu je jednostavna. Proizvođači i uvoznici moraju izraditi detaljnu dokumentaciju, znači toksikologija, kemija itd. te ju predati na registraciju Središnjoj europskoj agenciji za kemikalije. Onda dolazi druga faza evaluacije u kojoj će se izdvojiti kemikalije s malim opasnostima ili bez opasnosti te će ih se stavljati na tržište bez daljnjih komplikacija. One kemikalije koje predstavljaju značajnu opasnost, na primjer kancerogenost, reproduktivnu otrovnost, postojanost u okolišu i drugo idu u četvrtu fazu. Tu se ocjenjuje može li se takva opasna kemikalija zamijeniti manje opasnost i ako može onda ju se stavlja na listu zabranjenih. Kad zamjena nije moguća pokušava se uspostaviti uvjete njezinog vrlo učinkovitog nadzora a ako to nije moguće stavlja se na listu zabrana. Treba još spomenuti da odgovornost za kemikalije nije više samo na proizvođaču i uvozniku nego se prenosi i do velikih korisnika te da uredba posebnu pozornost posvećuje zaštiti laboratorijskih životinja sa ciljem da se broj pokusa smanjuje tj. da se pospješi rad europskog organa koji odlučuje o odobrenju alternativnih neživotinjskih pokusa. Na kraju odgovori na pitanje kako će se novi sustav odraziti na tržištu vidjet će se za koju godinu kad zaživi u praksi, ali elementi opće zabrinutosti posebno izraženi u srednjim i malim poduzećima zbog troškova registracije, povećanja troškova u opskrbnom lancu ili gubitka proizvodnje i troškova zbog zamjene kemikalija padaju u vodu pred pozitivnim efektima o zdravlju i životima ljudi. Završavam. Hrvatska narodna stranka će podržati i ovaj Zakon o uredbi i Zakon o kemikalijama.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a poštovana zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će oba ova prijedloga zakona, dakle i Zakon o provedbi uredbe Europskog parlamenta i Vijeća Europske zajednice o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija kao i izmjene i dopune Zakona o kemikalijama. Sasvim je jasno da smo REACH morali prihvatiti kao preduvjet za nastavak pregovora sa Europskom unijom, ali zbog činjenice da će on na naše izvoznike imati utjecaja već od ove godine. Naime, treba istaknuti da od 1. lipnja do kraja studenog oni moraju obaviti postupak predregistracije u Helsinkiju, jer inače neće moći pokrenuti postupak registracije, odnosno više neće moći izvoziti u zemlje Europske unije što će naravno dugoročno imati posljedice na njihovo financijsko poslovanje. To znači da već sada moramo početi primjenu odredbe REACH programa. Na primjer, način izrade sigurnosno-tehničkih listova, pomaganje izvoznicima u prilagodbi zahtjevima REACH-a i slično. Ali naravno da treba spomenuti da REACH ne može stupiti na snagu u Hrvatskoj dok ne uđemo u Europsku uniju. No, to ne znači da trebamo čekati, već to znači da se moramo pripremiti. Izmjene Zakona o kemikalijama su upravo zbog toga i obavljene kako bi se prilagodili REACH programu i ta dva zakona su usko povezana. Naše stajalište da u pravo vrijeme donosimo Zakon o REACH programu, jer svako kašnjenje bi predstavljalo problem za naše izvoznike. Odgoda primjene je također dobra, dakle odgoda primjene do ulaska u Europsku uniju. Jer ovog trenutka brojni proizvođači za hrvatsko tržište ne bi bili u stanju obaviti pred registraciju zbog činjenice da Središnja europska agencija za kemikalije iz Helsinkija ne može primati prijave za pred registraciju za stavljanje tvari u zemljama izvan Europske unije i samo bi se stvorila nepotrebna zbrka. Međutim, ulaskom u Europsku uniju naše će obaveze prema agenciji na području REACHA vrijediti za hrvatsko tržište, pa je dobro da nam ostane dovoljno vremena za pripremanje naših gospodarstvenika koji plasiraju proizvode isključivo na području Hrvatske. Sektor kemije u Europskoj uniji zauzima samo 6% radne snage u prerađivačkoj industriji, ali zato oko 50% svjetskog uvoza i izvoza obuhvaća upravo taj sektor što ga stavlja na sam vrh važnosti. Hrvatski pak sektor kemije zajedno sa preradom plastike zapošljava oko 19000 radnika što je tek 8% zaposlenih u prerađivačkoj industriji. Međutim, u strukturi bruto-nacionalnog dohotka prerađivačke industrije sudjeluje sa više od 10%. Treba napomenuti da je kemijska industrija u Hrvatskoj, naravno izuzev Petrokemije koja je još uvijek u većinskom državnom vlasništvu uglavnom privatizirana. Naravno, europske su tvrtke ovim zakonom uvele red u kemikalije jer su ih znatno opterećivali sniženim cijenama i lošom kvalitetom proizvodnje iz Kine i Indije. Tamošnje iskorištavanje radnika jadnom cijenom rada bez ikakve kontrole, zaštite na radu, bez zaštite okoliša i radnih prava snižava cijenu njihovih proizvoda. REACH će ipak postrožiti njihovo sudjelovanje na tržištu Europske unije. Međutim, to će uvesti reda i među druge proizvođače i daljnje korisnike kemijskih proizvoda. Prema procjenama, od svega neće profitirati samo veliki tržišni igrači već i mali te srednji koji će morati pronalaziti načine međusobne suradnje kako bi izbjegli visoke troškove postupka testiranja i registracije. REACH je zamijenio devedesetak starih zakona koji očito nisu bili djelotvorni niti su pratili napredak znanosti i tehnologije, zaštite radnika i okoliša u kemijskom sektoru. Očekuje se da će provedba REACHA kroz 11 godina koštati između 3 i 5 milijardi eura. Međutim, također se očekuje da će ako se uspije smanjiti kemikalijama uzrokovane bolesti za 10% zdravstvene uštede biti i do 50 milijardi eura kroz 30 godina što je svakako značajan napredak. Jer moramo se prisjetiti u drugoj polovici prošlog stoljeća dolazili su udarci jedan za drugim azbest, benzen, vinil klorid, monomer, DDT, dioksini, furani samo su izdvojeni primjeri. Uz pojavu teških kroničnih šteta poput karcinoma i reproduktivnih štetnih učenika također moramo spomenuti da su alergije ipak te koje se pojavljuju na prvom mjestu prema učestalosti u zadnjih nekoliko desetljeća. Godišnji troškovi liječenja alergija u Europi danas prelaze 20 milijardi eura, a toksikološka istraživanja 30000 opasnih tvari ne bi trebala u 10 godina prijeći 200 milijuna eura godišnje. Nadzor kemikalija barem do kraja sedamdesetih godina prošlog stoljeća bio je iznimno loš. Temeljnom smjernicom Europske komisije uredilo se područje razvrstavanja, označavanja i pakiranja novih opasnih tvari, a kasnije se mnogo učinilo na ograničenjima i zabranama korištenja tvari sa teškim kroničnim učincima. No, nije bilo moguće učiniti veći napredak na starim i poznatim tvarima kojih ima više od 100000 i ustvari se nekako u hodu namjeravalo riješiti taj problem zbog toga što je bilo gotovo nemoguće utvrditi tko treba platiti troškove testiranja, te podnijeti teret eventualne zabrane ili ograničenja upotrebe određene tvari. Većini od njih je naime istekla patentna zaštita i proizvodio ih je tko je htio i na način kako je htio pa je teško bilo pronaći onog tko će platiti samo istraživanje. Uz to kod većine opasnih tvari nije bilo moguće kao kod primjerice azbesta naći odgovarajuću zamjenu, jer njihova opasna svojstva nisu bila poznata i nisu bila provjerena. Kako proces testiranja traje jako dugo i predstavlja veliko opterećenje i za samu državnu upravu, ali i zbog komplicirane administracije sprječava inovativan razvoj kemijske industrije. Bilo je nužno uspostaviti taj novi sustav REACH i smatramo da bez obzira što se otvaraju dileme posebno kad je riječ o malim i srednjim poduzećima, ali i o tome da li će doista same kompanije kad presele možda svoju proizvodnju u neke zemlje gdje i nije stroga zakonska regulativa, doista se držati zakona. Mi vjerujemo da pravila Reacha treba poštivati diljem svijeta gdje god oni poslovali i da samom primjenom Reacha će se omogućiti i potrošačima kontrola samih proizvođača zbog toga što je propisano da ukoliko se iskaže zanimanje za neki proizvod i kemikaliju u roku od 45 dana zainteresirana strana mora dobiti odgovor. Dakle smatramo da je apsolutno pravi trenutak da se i Zakon o provedbi ove uredbe i sam Zakon o kemikalijama usvoje u Hrvatskom saboru i zbog toga će Klub zastupnika HSS-a podržati njihovo donošenje. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, poštovani zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je jedan neobično važan zakon, zakon o kojem ovisi puno života s jedne strane, ekološka situacija isto tako s jedne strane, a s druge strane gospodarski probitak trgovine, proizvodnje i prometa kemikalijama. Zbog toga je opravdano primijećeno ovdje da smo lutali u zakonodavstvu. Ali jedini koji je više od nas lutao u zakonodavstvu su upravo zemlje Europske unije. Dakle podjednako smo lutali, ali ne zato jer smo nesposobni ili jer su oni nesposobni nego zato jer je posrijedi veliki sukob interesa. Ja ću vas samo podsjetiti da je danas registrirano preko 10 tisuća opasnih kemikalija, da je proizvodnja u posljednjih 70 godina porasla u svijetu preko 400 puta. Da se godišnje proizvede 400 milijuna tona kemikalija koje imaju naravno svoju financijsku vrijednost, svoju trgovinsku vrijednost i naravno svoju upotrebu u gospodarstvu. Kemijska industrija u svijetu je četvrta industrija po snazi. Dakle radi se o velikom gospodarskom interesu i pritisku na sve zemlje da po što nižim, jednostavnijim uvjetima puste u promet te kemikalije. S druge strane borba za očuvanje zdravlja čovjeka i za ekologiju to ne dozvoljava. U tom sukobu se lutalo, a ne u nestručnosti ili nesposobnosti. Najstrašniji je zapravo podatak da čak 80% opasnih kemikalija koje su u prometu u Europi a i širje, nemaju potpunu listu podataka o svojim svojstvima. To je vrlo opasan podatak. Za ilustraciju samo što se tiče Republike Hrvatske, mi godišnje proizvodimo oko 3 milijuna tona različitih kemikalija. U toj industriji je zaposleno preko 11 tisuća zaposlenika, prema tome i za Hrvatsku je to značajna gospodarska grana, prema tome imali smo razloga zašto lutati. I u ovom uvodnom dijelu možda reći i to, da smo utemeljenjem Hrvatskog zavoda za toksikologiju 1990. godine zapravo utemeljili osnovni stup očuvanja ekologije i narodnog zdravlja od kemikalija i Hrvatski zavod za toksikologiju je zapravo bio stožerna institucija u vrijeme rata, u vrijeme srpske agresije kada je odradio ogroman zadatak, mi nismo imali ni jedan incident, a bilo je puno izazova. Sjetite se samo onih paučina iz MIG-ova itd. Danas taj zavod je također uz Ministarstvo zdravstva stožerna institucija i biti će i dalje i kada uđemo u Europsku uniju biti će i dalje jer ima izvanredne stručnjake, dobro ustrojstvo, izvrsnu komunikaciju sa europskim Uredom za kemikalije Europske komisije. Njihovi kontakti su svakodnevni, prema tome i naše regulative prate sve ono što Europska komisija o tome kaže. Možda samo za usporedbu još jedan podatak. Nismo imali u proteklih 18 godina niti jedan incident sa opasnim kemikalijama jer je prevencija na zakonodavnom i u nadzornom dijelu bila izvanredna, a možemo reći sa žaljenjem da ipak ima u Hrvatskoj otrovanja sa opasnim kemikalijama i to čak 1600 godišnje, to je otrovanje sa lijekovima, jedine opasne kemikalije koje svakodnevno unašamo u svoj organizam i koji ne može spriječiti ni Ministarstvo zdravstva, niti Hrvatski zavod za toksikologiju su lijekovi, čak 1600 otrovanja godišnje. Sva ostala otrovanja su toliko zanemariva i sporadična da o njima u ovom trenutku ne treba ni govoriti, ali ona potvrđuju upravo stožernu ulogu ministarstva i Hrvatskog zavoda za toksikologiju u obrani od gospodarske invazije tržišta kemikalija. Imali smo i mi velikih lutanja pogotovo godine 2003. kada je umjesto ovog tada već vrlo iskusnog zavoda uveden Ured za kemikalije pod Ministarstvom gospodarstva. i tu je došlo do sloma sustava jer smo dali vuku da čuva ovce ili prevedeno Ministarstvu gospodarstva da preuzme ulogu zaštite narodnog zdravlja i čuvanja okoliša što je naravno bio čisti sukob interesa. Zakonom iz 2005. to smo popravili i vratili situaciju na staro i danas Ministarstvo zdravstva sa svojim zakonima koje ovdje donosi su ova dva zakona koja su pred nama, zapravo predstavlja jednu dobru tradiciju prilagodbe zakona o onome što vrijedi danas u znanosti u onome što vrijedi danas u Europskoj uniji. Brojna lutanja u Europskoj uniji koja su išla također na toj relaciji interes gospodarstva, proizvođača, trgovaca kemikalijama i zaštite zdravlja i ekologije se očitovao u donošenju brojnih regulatornih mehanizama. Kruna svega bi trebala biti uredba 1907 od prosinca 2006. godine koja se ovdje ugrađuje u naš zakon i o čijoj provedbi se ovdje donosi zakon koji je pred nama. Ova uredba zapravo će se provoditi postupno jer je vrlo složena. Ova uredba je sada tek učinila prvi korak iza kojeg će slijediti daljnje usklađivanje našeg zakonodavstva, ali je već ovaj prvi korak vrlo značajan. Dakle Europska unija je važnost ove uredbe podigla u red kako oni kažu, najvažnijih odluka Europske unije. To je toliko značajna uredba da ju oni dižu u red prvi po značajnosti. I zbog toga je dobro da je resorno ministarstvo upravo odlučilo donijeti zakon o primjeni ove uredbe iz sadržanog razloga, a iz formalnog zato što taj zakon određuje kaznene odredbe u svom završnom dijelu kao što je istakao državni tajnik. Dakle u čemu se ovoj uredbi daje posebni značaj? Posebni značaj se pridaje postizanju, ne ukidanju jer je to nemoguće, ali postizanju što manjih štetnih učinaka od kemikalija na zdravlje i okoliš, ali postupno sa ciljem da se ta najniža razina štetnog utjecaja kemikalija dosegne 2020. godine. Zatim uredba posebno određuje zaštitu radnika koji rade sa opasnim kemikalijama. Ono što treba istaći uredba, kao što je rekao gospodin državni tajnik, određuje Centralnu europsku agenciju, nalazi se u Norveškoj koja će preuzeti registraciju odobrenje za promet opasnih kemikalija i na taj način centralizirati kontrolu i nadzor. Ali ja tu upozoravam, kad se centralizira kontrola i nadzor mogu se centralizirati i eventualne zloupotrebe u korist gospodarstva. Prema tome, naše zakonodavstvo i naš Hrvatski zavod za toksikologiju neće izgubiti na svojoj snazi, nego mislim da mora biti još jači, tj. stari resor ministarstva upravo zato da nas štiti i od tih mogućih zloupotreba, odnosno utjecaja gospodarstva na zaštitu zdravlja i zaštitu okoliša. Nadležna tijela država članica imat će dakle i dalje svoje značajne funkcije, međutim odobravanje opasnih kemikalija sukladno glavi 7. ove uredbe vršit će sama Agencija Europske unije. Ono što mene posebno veseli, a vjerujem i većinu vas u ovoj uredbi će se pružiti i posebna zaštita pokusnim ili laboratorijskim životinjama, gdje će se odrediti zabrana za nepotrebno ponavljanje pokusa gdje se žrtvuju nepotrebno brojne životinje, naravno najviše u području ispitivanja lijekova, ali i drugih štetnih kemikalija. Države članice moraju same provoditi nadzor i moraju donijeti odredbe o kaznama koje ovaj Zakon i dobro donosi. Ja bih pohvalio, ovdje imamo u članku 8. nabrojeno čak pojedinačno 70, ne nego 64 točke po kojima se kažnjavaju 64 propusta ili 64 nepropisna postupka. Primjerice kaznom od 50 do 100 tisuća kuna, dakle vrlo visokim kaznama kaznit će se proizvođač ako ne podnese registraciju agenciji, proizvođač ili uvoznik koji krivo definira polimere, ili primjerice proizvođač ili uvoznik koji primatelju proizvoda ne dostavi odgovarajuće uvjete za postupanje sa kemikalijom. Isto tako kazne od 50 do 100 tisuća kuna vrijede i za one koje agenciji dostave nepotpunu dokumentaciju za kemikalije koje stavlja u promet ili proizvodi ili ako ne osigura informaciju sigurnosno-tehničke liste koje mora dati sve podatke potrebne za postupanje s kemikalijom. Ili kao posljednji primjer, ako proizvođač, uvoznik ili daljnji korisnik, distributer ne objedini i ne čuva sve podatke koji su mu potrebni za ispunjavanje obveza najmanje 10 godina nakon što je zadnji put proizveo, uvezao ili isporučio kemikaliju. Dakle 10 godina mora čuvati sve podatke i u tome vidimo koliki je veliki značaj ove uredbe. Nekoliko riječi o našem novom zakonu koji je uključio ovu uredbu, ali i sve dosadašnje uredbe koje vrijede u Europskoj uniji, a i kao što ste čuli neke preporuke našeg HITRO.rez-a tako da bi ja spomenuo evo samo nekoliko važnih promjena, radi zaštite života i zdravlja i zaštite okoliša definira se precizno postupak prijavljivanja novih tvari, tako je bilo u starom zakonu, a u novom ne samo ta definicija nego razvrstavanje, pakiranje i označavanje. Dakle puno preciznije od definicija svih evidencija. Uvedene su nove definicije za polimere i za toksične tvari, brišu se pojmovi postojeće tvari i nove tvari jer imaju ravnopravni status, uvode se dva nova važna pojma, jedan je prethodni pristanak. Prethodni pristanak se mora dobiti od svake zemlje u koju se izvozi kemikalija, odnosno od zemlje u koju se uvozi kemikalija, a koju njoj ta kemikalija zabranjena u zemlji izvoznici. To je vrlo važna predostrožnost koju je znala kemijska industrija zloupotrebljavati. Nove su odrednice i o sigurnosno-tehničkom listu koji mora pratiti sve kemikalije, s time da proizvođač, uvoznik ili onaj koji stavlja kemikaliju u promet kad se odnosi na opasne kemikalije zaštitu bilja mora obvezno dostaviti sigurnosno-tehnički list i Hrvatskom zavodu za toksikologiju i isto tako treba posebni list staviti onda kada se u promet stavljaju sve opasne tvari ako su u koncentraciji iznad 1% za tekućine ili krutine, odnosno iznad 0,2% za plinovite pripravke. Nije nevažno niti određivanje jezika. Naime sigurnosno-tehnički list mora biti na hrvatskom jeziku, a može biti na stranom jeziku ako se radi o prometu manje od 100 kilograma kemikalija godišnje, ali u tom slučaju mora na hrvatskom jeziku imati uputu za postupanje, tako da svaki onaj tko kupuje ili dobiva i najmanju količinu kemikalija može na hrvatskom jeziku vidjeti kako treba postupati s tom kemikalijom u slučaju otrovanja itd. U članku 8. novog zakona određuje se resorno Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi da svakih 5 godina treba dostaviti Europskoj uniji izvješće o primjeni ovoga Zakona, a u tom izvješću moraju biti uključeni i rezultati svih propisanih kazni u 5 godina i cjelokupnog nadzora. Dakle, vrlo precizno i određeno što se mora centralizirati u Europskoj uniji, čak i evidencija o plaćenim kaznama, jer se onda o takvom prekršitelju vodi briga u cijeloj Europskoj uniji, ne samo u jednoj zemlji. I na kraju što bi možda bilo također poanta ovog Zakona, u članku 18. određuje se da će Hrvatski sabor donijeti Nacionalnu strategiju kemijske sigurnosti u roku od godine dana. U toj strategiju bit će zacrtane sve daljnje djelatnosti resornog ministarstva, Hrvatskog zavoda za toksikologiju, ali i općeg stava naše javnosti u odnosu na opasne kemikalije. Prema tome, radi se o dva vrlo važna dokumenta, dokumenta koji će sigurno imati više koristi ukupno gledajući društvenu zajednicu od dobrobiti za zdravlje i okoliš, negoli štete u proizvodnji i prometu ovih industrijskih pripravaka, zato treba zakon podržati i još jednom čestitati resornom ministarstvu da prednjači među europskim zemljama u borbi protiv štetnih kemikalija, i da prati i europske fondove iz kojih će povući sredstva, jer do sada koliko znam dinamika se potpuno poštuje. Znači podržati ovaj Zakon i to je naša preporuka. Hvala.
Hvala. Imamo još jednog zastupnika za pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Bruno Kurelić. Izvolite.
Državni tajniče i poštovane kolegice i kolege. Evo ja sam se javio na kraju, neću reći možda nešto novo, ali značaj ovih zakona, jer je ovo objedinjena rasprava ponukala me na ovu raspravu. Prvo moram konstatirati da je dobro da su ove dvije točke dnevnog reda objedinjene u raspravi jer one se u konačnici isprepliću i pokazuju sinergiju u formiranju konačnog prijedloga tih zakona. Zakon o kemikalija u konačnici omogućuje dobivanje iskaznice za kemikaliju, tako bih ja to rekao, a za njenu realizaciju neizostavan je "REACH" evaluacija, registracija i autorizacija kemikalija. Drugo. Temeljem dosad izrečenog može se konstatirati da je rasprostranjena proizvodnja te prodaja velikih količina kemikalija čiji su učinci na ljudsko zdravlje i okoliš uvelike nepoznati. Ove kemikalije predstavljaju potencijalni rizik za radnu populaciju ali i za široku javnost. U prevladavanju ja bi ih nazvao rupa u znanju, po učincima kemikalija na ljudsko zdravlje i za postizanje održivog razvoja u kemijskoj industriji, nastala je upravo politika Europske unije za nove kemikalije tzv. "REACH" registracija, evaluacija i odobravanje kemikalija koja će biti od životne koristi za sve one koji na bilo koji način dolaze u kontakt sa proizvedenim kemikalijama. Ovaj zakon po meni ima za cilj prevladati opasnosti i spriječiti buduće prijetnje ljudskom zdravlju i okolišu. Također industrija treba poboljšati prikupljanje relevantnih informacija za ocjenjivanje opasnosti tvari koje se proizvode u milijunima tona. Moji poštovani kolege i kolegice iznijeli su izvor podataka iz čega proizlazi snaga ovih zakona pa se ja to neću više ponavljati, ali moram nadodati još neke parametre. Europska kemijska industrija ima cca. 31 tisuću kemijskih, farmaceutskih tvrtki u kojima je zaposleno 2 milijuna ljudi a profit kemijske industrije za 2005. godinu, govorim o profitu iznosio je 32 milijarde eura. Eto to su podaci koji vrlo slikovito govore koja je snaga Prijedloga zakona o provedbi Uredbe "REACH". Ja se neću sada dalje ponavljati, kolege su sve o tome iznijeli, ali na koncu ove moje rasprave rekao bih što je to poanta "REACH-a". Prvo. To je … [[Govornik se ne razumije.]] sa vlasti na industriju. Drugo. To su informacije o opasnostima i rizicima koji će se prenositi opskrbnim lancem. Treće. Obavezna je razmjera dodatnih informacija o testiranju i troškovima tih ispitivanja. I četvrta. Poseban način autorizacije visoko rizičnih kemikalija. I na koncu reći ću samo još jedan mali podatak, da očekivana korist od "REACH-a" kako tvrde ozbiljne analize na nivou Europske zajednice tvrdi sljedeće. Ako "REACH" uspije smanjiti kemikalijama uzrokovane bolesti za samo 10% u slijedećih deset godina zdravstvena korist procjenjuje se na cca. 60 milijardi eura. Stoga cijenjeni kolege i kolegice osobno ću podržati ovaj zakon jer i sami vidite njegovu važnost. Hvala.
Hvala. I završni osvrt državni tajnik Ante Zvonimir Golem. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Ja se ispričavam što u uvodnoj riječi možda nisam dovoljno jasno naglasio pa bi samo ponovio nekoliko činjenica. Hrvatski sabor koji je donio Zakon o kemikalijama 2005. godine, tada je taj zakon bio potpuno usklađen sa odredbama Europske unije, sa tri direktive koje su bile na snazi. Isto tako ova izmjena i dopuna u Zakonu o kemikalijama prenosi dakle odredbe direktive koja još uopće u Europi nije na snazi u nacionalno zakonodavstvo i stupa na snagu dakle u Republici Hrvatskoj prije nego što će te odredbe biti uopće na nivou Europske unije. A s druge strane sa ovim je praktički izvršeno usklađenje sa nečim što još nije propis na nivou Europske unije. Tako da karakterizirati ovo kašnjenje u donošenju tim više što sam naveo i da su postupci dakle koji trebaju slijediti u ovome momentu kako bi se naši gospodarstvenici pripremili upravo za ono što im prolaze, a koji neki postupci su upravo u suradnji sa Hrvatskom gospodarskom komorom, ali sa strane Hrvatskom zavoda za toksikologiju poduzeti osigurali smo dakle da u Hrvatskoj odredbe koje imamo i koje na neki način osiguravaju sigurnost u primjeni kemikalija da osiguramo i dalje i da u tom dijelu i naše usklađivanje sa Europskom unijom i sa zakonodavstvom ide onim tempom kojim bi trebao ići. I ovo nikako ne može biti primjer zaostajanja ili bilo kakvog pasiviziranja na području usklađivanja Republike Hrvatske sa Europskom unijom. Što se tiče navedena dva prijedloga amandmana Odbora za zakonodavstvo ona se prihvaćaju. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9 i 30 sati sa raspravom o Prijedlogu zakona o sigurnosti prometa na cestama.
Konačni prijedlog zakona o provedbi uredbe broj 1907/2006. Europskog parlamenta i Vijeća Europske zajednice o registraciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija. Hitni je bio postupak. Rasprava je zaključena. Predlagatelj zakona je prihvatio amandman Odbora za zakonodavstvo, te su oni postali sastavni dio Konačnog prijedloga zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možete glasovati. Rezultat? Ovaj je Konačni prijedlog zakona prihvaćen većinom glasova 117 za, 2 suzdržana i ništa protiv. Dame i gospodo zastupnici, nastavljamo s radom. Prelazimo na točku dnevnog reda 11. Prijedlog zakona o sigurnosti prometa na cestama, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 39 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prilikom utvrđivanja dnevnog reda Vlada se suglasila sa prijedlogom kao što smo rekli da ide u prvo čitanje. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za pomorstvo, promet i veze, Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu, Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Ministar unutarnjih poslova gospodin Berislav Rončević. Izvolite.