Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Evo par riječi vezano za ovaj Prijedlog zakona o smanjenju mirovina određenim prema Zakonu o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na temelju važećeg zakona o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru uređeno su pitanje što se tiče povoljnijih uvjeta za ostvarenje i određivanje mirovine saborskih zastupnika. Ali ne samo saborskih zastupnika. Tu se također ubrajaju i bivši članovi Vlada Republike Hrvatske, bivši suci Ustavnog suda Republike Hrvatske, te glavni državni revizor. S obzirom da su te mirovine ostvarene prema posebnim uvjetima koji je različit od onog koji predviđa Zakon o mirovinskom osiguranju, te se određuje da zastupničke plaće koje kod podnošenja zahtjeva da se određuje mirovina u visini 55% uz one dodatke koji su zakonom određenim kao pravo ne više od 85% od zadnje plaće primjene u Hrvatskom saboru. Ovog trenutka prema statistici Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje u lipnju 2009. godine takvih korisnika je bilo upravo 479 gdje je prosječna mirovina iznosila 10453 kune i 15 lipa. S obzirom na te činjenice i polazeći od osnove da u prvoj polovici 2009. godine da upravo prihodovna strana u državnom proračunu je znatno manja od predviđene i potrebni za uobičajeno financiranje svih njezinih obaveza upravo je potrebno da u cilju gospodarske i fiskalne prilagodbe na novonastale okolnosti da poduzme sve određene mjere štednje. Kao jednu od takvih mjera upravo pred vama je i ovaj zakon gdje se predlaže da se smanje mirovine za 10% i to počev od kolovoza 2009. godine pa nadalje. Znači od 1.8. pa nadalje da se smanje mirovine za 10% prema onim ostvarenjima koje imaju ovi korisnici koji sam rekao. Njih je ukupno 479. Evo za sada toliko. Hvala vam lijepa. Ako bude pitanja pokušat ćemo odgovoriti.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HNS-a, gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Klub HNS-a će dakako podržati ovaj prijedlog zakona, jer u vrijeme krize teret ne smijemo jasno prenositi na sve građane jednakomjerno. Na socijalno osjetljive skupine moramo nastojati maksimalno poštedjeti, no moramo biti korektni i reći što se u biti postiže ovim izmjenama zakona. Kolegice i kolege, građanima moramo poručiti da ova izmjena zakona ima svoju moralnu dimenziju i iz stog razloga mi cijenimo da se ovako krene. Međutim, uštedit ćemo do kraja godine oko 3 milijuna kuna, a 3 milijuna kuna u odnosu na proračunski deficit koji nosi 11 milijardi kuna je jedna četiri tisućinka. Dakle, jedna četiri tisućinka. Još 4000 ovakvih zahvata moramo napraviti da bi samo zakrpali proračunski deficit. To je značajno reći. Prema tome, još nas puno posla čeka da to realiziramo, moramo pažljivo odmjeriti ono što nam je činiti da bi uistinu kao što smo sad čuli mjerama štednje postigli ono što želimo. Evo dakle još jednom klub HNS-a će podržati ove izmjene, ali znamo da je to samo kap u moru u odnosu na ono što moramo još odraditi.
Hvala. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, državni tajnici, kolege zastupnici. Pa jučer smo raspravljali u stvari cijeli dan i ja vjerujem da smo se s jednim složili svi, da recesijski plimni val koji je pogodio Hrvatsku za posljedicu ima smanjenje planiranih prihoda u državni proračun, a posljedično tome je smanjenje i proračunskog deficita. Da bi se bitnije utjecalo na proračunski deficit Vlada Republike Hrvatske krenula je mjerama štednje. Iako se i do sada provodila štednja i to selektivna uz punu socijalnu osjetljivost, jer Vlada Republike Hrvatske do sada nije intervenirala niti u jedan propis kojim su uređena socijalna prava čija je razina u posljednjih šest godina znatno povećana. Možemo mi iz ovih ili onih razloga diskutirati ovako ili onako, ali to su činjenice. To je statistika koju na žalost ne može nitko obrisati gumicom. Isto tako i sva prava zaposlenih koja su uređena kolektivnim ugovorom. Posebno tu mislim na službenike i namještenike poštivana su. Znači, nisu smanjivana. Takva razina socijalnih prava normalno da ima i svoju cijenu i ona u stvari je do sada i koštala. No, očito da je ta cijena u ovoj situaciji prevelika u vremenu kada su se recesijske negativnosti prelile i na Hrvatsku. Vlada Republike Hrvatske je sa mjerama štednje počela prvo od onih kategorija čija su prava privilegirana prema Zakonu o pravima, dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru. Znači, krenulo se prvo od sebe. No osim zastupnika u ovom Hrvatskom saboru, ovaj zakon odnosi se na širi krug korisnika mirovina, a to su i bivši članovi Vlade Republike Hrvatske, bivši suci Ustavnog suda Republike Hrvatske i glavni državni revizor po prestanku dužnosti. Prema podacima Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje takvih korisnika u lipnju 2009. godine bilo je 479 sa prosječnom mjesečnom mirovinom od 10 453,15 kuna, što znači da će se za 479 korisnika smanjiti mirovina za 10%, što je u nekom mjesečnom prosjeku oko 1 045,31 kuna po korisniku ili na razini mjeseca je to nekih 500 703 kune, što znači na razini cijele godine 6 milijuna i 8 tisuća 441 kuna koje će uštedjeti državni proračun. Slažem se, sigurno da sa štednjama i sa rezanjem pojedinih privilegiranih prava treba ići i dalje i mislim da to nije upitno i to nitko nije ovdje nikad osporio, a niti bio protiv toga. Mirovina ovih korisnika po Zakonu o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru biti će manja već u kolovozu, znači kada će se isplata vršiti za srpanj ove godine. Ovom mjerom Vlada će postići određenu uštedu sredstava državnog proračuna bez obzira koliko ona bila, posebno onih sredstava koja su namijenjena za financiranje mirovina ostvarenih na povoljniji način i Vlada je prihvatila sugestiju socijalnih partnera, posebno tu mislim na sindikate o smanjenju mirovina državnim dužnosnicima, tj. da se sa uštedom prvo počne od sebe. Ova mjera Vlade je na tragu veće socijalne pravednosti u kojoj oni koji imaju više moraju i više uložiti u sanaciju krize i proračunskog deficita. I zbog toga će klub Hrvatske demokratske zajednice ovaj predloženi zakon podržati i predložiti i predlažemo normalno Hrvatskom saboru da ga kao takvoga usvoji. Hvala lijepo.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu, gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, gospodine predsjedniče. Nakon sinoćnje rasprave o rebalansu proračuna nazvala me je jedna gospođa i pitala da li otprilike ja znam i Vlada Republike Hrvatske staro pravilo da se novac štedi onda kada ga ima jako puno? A kada novaca nema, da nemate što štedjeti i zato pametni ljudi štede kad imaju, a kad nemaju troše ono što su uštedjeli. Ni u onom proračunu, rebalansu jučer, ni ovim zakonima koji su do sad došli nije bilo poštivano to pravilo. Kažu da su nove ideje često kćerke prošlosti, majke budućnosti, ali zarobljenice vremena. 2005. nije bilo ekonomske ni gospodarske krize, ni recesije, ni u Hrvatskoj, ni u Americi kada sam prvi put otvorio temu ovih mirovina. Ne zbog obijesti i zezanja, nego upravo zbog toga što sam smatrao da sustav i način koji je postavljen '95. godine, dakle 1995. godine, a bez međuvremenih korekcija prije ili kasnije izroditi će se u nakaradnu situaciju. To se desilo. I sada Vlada pod izgovorom štednje nudi 2 prijedloga zakona. Sada razmatramo ovaj koji bi smanjivao mirovine onima koji su već u mirovini. Efekt te uštede na nivou nekih 6 milijuna kuna je značajan, za nekoga i nije, za mene je, ali se veli da se time šalje poruka, da Vlada šalje poruku da će najprije rezat sebi, smanjivat sebi da bi imala pravo i drugima. Da li je to istina? Da li je to baš tako? Naime, prvo postavljam pitanje jeste li sigurni, predstavnici Vlade, da će ovaj zakon izdržati test ocjene ustavnosti? Predlažete novi zakon kojim se određena prava iz drugog zakona smanjuju, a istovremeno, samo točka iza dnevnog reda je izmjena i dopuna Zakona na koji se ovaj odnosi. Pa vas želim podsjetiti da 2002. godine je također bilo intervencije u već stečena prava, mirovinska prava državnih dužnosnika koja su se smanjivala, ali izmjenama i dopunama tog zakona koji je ta prava uveo, ne posebnim zakonom, nego izmjenama i dopunama. Dakle, zašto u izmjene i dopune zakona kojega ste pripremili i koji je druga točka dnevnog reda danas niste ugradili ove odredbe? To je prvo pitanje. Drugo, zašto linearnih 10%? Znači li da svi koji su u mirovini imaju isti iznos mirovine? Ne. 2002. je bio ponuđen model koji je za mene i po onoj računici tada donio veću uštedu i bio pravedniji pa su tada mirovine do 3 000 kuna smanjivane 8%, one od 3 - 4 12%, od 4 - 5 16%, a mirovine iznad 5 000 smanjivane su 20%. Dakle, metodologija izračuna postoji, samo ste te postotke morali primijeniti na nove iznose, raspone jer do sad iznos najveće mirovine prešao je već 11 000 kuna, dužnosničke pa bi vjerojatno tad i bilo i većih efekata u uštedi, ali i pravedniji pristup. Zašto opet u tvrdnji da se kreće od sebe i od privilegiranih ima svetih krava? Naime, prema podacima mirovinskog zavoda za ožujak ove godine u 13 kategorija mirovina koje oni nazivaju stečene pod povoljnijim uvjetima ima još nekih korisnika mirovine čiji prosjeci su približni ovim ili po meni 3 puta veći, 4,5 puta veći od prosječne mirovine radnika i službenika. Pa pitam da li ćete do kraja ovog mjeseca predložiti i smanjenje mirovina članovima Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti čija je prosječna mirovina 8 tisuća 419 kuna, koji su te mirovine također stekli pod određenim povoljnijim uvjetima, gdje se nije poštivalo načelo mirovinskog osiguranja, staž osiguranja i plaćeni doprinosi, što uvijek branite kad su u pitanju prava onih koji nisu privilegirani posebnim zakonima. Da li ste analizirali i razmišljali da i kategorija hrvatskih branitelja, gdje je prosječna mirovina 5 tisuća 896 također bude dirana, 5 tisuća 896 kuna. Savezni kadar, iz članka 38. zakona prosječna mirovina 3 tisuće 780, bivši politički zatvorenici 3 tisuće 797. Dakle ima tu još kategorija za koje smatram da su trebali biti predmet posebnih intervencija u … [[Govornik se ne razumije.]] i zato bih vas molio da velite ili se razmišlja i u te intervencije ili smatrate da ovim pristupom zadovoljavate potrebe obrazlaganja, kresanja, smanjenja nekih drugih socijalnih prava. Za ovu namjenu mirovina državnih dužnosnika, saborskih zastupnika, bivših članova Vlade i sudaca Ustavnog suda u proračunu prije rebalansa bilo je planirano 63 milijuna kuna. Od ukupnog rashoda od 34 milijarde mirovinskih sredstava u ovoj godini milijardu 240 je isplata mirovina u inozemstvu, dakle osiguranika hrvatskog zavoda koji danas žive u inozemstvu. Za mirovine Hrvatske vojske 450 milijuna, bivši članovi Vlade i saborski zastupnici 63 milijuna, pripadnici bivše JNA 400 milijuna, administrativni aparat iz bivše SFRJ 20 milijuna, bivši politički zatvorenici 132 milijuna, članovi Akademije znanosti i umjetnosti 15 i pol, borci narodnooslobodilačkog rata 600 milijuna, MUP 410 i Hrvatska domovinska vojska 41., 45. 155 milijuna. To su tzv. statusne mirovine. A da bi istovremeno za starosne mirovine išlo svega 15 milijardi i 100. Dakle, čak manje od polovice ukupnih mirovinskih rashoda u mirovinskom zavodu su starosne mirovine. Invalidske mirovine 5 milijardi i 100, obiteljske 3 milijarde 900, dodatak na mirovnu to je onih 6% i 100 kuna milijardu 510. Kad i ovo pribrojimo tome, negdje oko 40% mirovinskih rashoda su statusne mirovine. Ja vas uvjeravam da nikakva mirovinska reforma nikad neće dati rezultata dok statusne mirovine ne izuzmete iz mirovinskog osiguranja i dok ono ne bude direktna davanja iz državnog proračuna. Ne može država zakonom uvoditi određene privilegije, dijelu građana ili stanovnika i to stavljati u mirovinsko osiguranje. U mirovinskom osiguranju mogu biti samo mirovine stečene po općim mirovinskim propisima. Sve ostalo statusno i bonificirano predmet je državnog proračuna, jer je država tkao odlučila. Očekujemo od vas da osim ovakvih parcijalnih poteza takav pristup zauzmete i očistite mirovinski zavod od svega što nije stečeno na osnovu općih mirovinskih propisa po načelu staž, osiguranja i plaćeni doprinosi. Ja ću podržati i glasat ću za ovaj prijedlog zakona, ali od vas doista očekujem odgovor da li je ovo jedina intervencija ili ćete imati hrabrosti predložiti i ostale intervencije u onaj korpus 13 privilegiranih grupacija sa negdje oko 180 tisuća korisnika takvih mirovina. Hvala.
Hvala. I zaključno državni tajnik Miljenko Pavlaković. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče. Tragom ovoga što je izrečeno u Hrvatskom saboru, volio bih napomenuti i na temelju one rasprave koju ste jučer čuli ovdje u Saboru vezano opće za proračun. Točno je da ovo je prvi korak u rješavanju pitanja svih mirovina koji su stečeni pod posebnim uvjetima. Ovaj zakon koji je ovdje pred vama i jasno regulira samo pitanje dužnosničkih mirovina. U narednom periodu, odnosno sa idućim rebalansom također se izanalizirati sve mirovine koje su stečene pod povoljnijim uvjetima i također će se doći u pitanje i njihov status i njihova visina i način stjecanja. Volio bih napomenuti ovdje da upravo sada prema usklađenjima koja su se izvršila jasno da prosječna mirovina iznosi 10 tisuća 453 kune i 15 lipa, ali usudio bih se reći da pa ni jedan od tih 479 korisnika nema mirovinu ispod 8 tisuća kuna. S obzirom na te činjenice nema više mirovina u ovim povlaštenim uvjetima od ovdje što je rečeno 2, 3 ili 4 tisuće kuna. Najniža ta mirovina iznosi cirka 8 tisuća kuna. Zašto se ide sa ovim zakonom? Upravo idemo sa ovim zakonom da bi ubrzali taj postupak kako bi već on mogao doći u primjenu sa kolovozom, odnosno sa isplatama za srpanj u kolovozu, a zakonom o izmjenama i dopunama koji slijedi na današnjoj sjednici govori o budućnosti, o budućnosti statusa saborskih zastupnika i hrvatskih dužnosnika. Ovim zakonom mi reguliramo sadašnje stanje, odnosno ono stanje ranije i trenutnu situaciju, pa ja vas molim još jednom da prihvatite ovaj zakon sa 10% smanjenje mirovina svim dužnosnicima Republike Hrvatske. Hvala vam lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. … [[Zbog glasne najave, govornik se ne razumije.]] Odlučivat ćemo kad se steknu uvjeti. Dobro jutro dame i gospodo zastupnice i zastupnici! Srdačno vas pozdravljam i otvaram 12. izvanrednu sjednicu Hrvatskoga sabora koju sam sazvao na temelju članka 197. stavka 3. Poslovnika Hrvatskog sabora. Kao što sam i najavio u pozivu za dnevni red predlažem točku prvo glasovanje o raspravljenim točkama dnevnog reda 11. sjednice Hrvatskog sabora i kao drugu Izvješće Mandatno-imunitetskog povjerenstva. Molim uključimo se da provjerimo kvorum. Uključimo se. Rezultat? Utvrđujem da je kvorum osiguran sa 92 ovdje registrirana zastupnice i zastupnika. Ima li primjedbi na predloženi dnevni red? Nema. Utvrđujem da je dnevni red usvojen. Gospođe i gospodo zastupnici, prelazimo na glasovanje o raspravljenim točkama dnevnoga reda. Prvo je na redu Konačni prijedlog zakona o smanjenju mirovina određenih prema Zakonu o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru. Bio je hitni postupak, P.Z. br. 406. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o smanjenju mirovina određenih prema Zakonu o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova 109 glasova za, 1 suzdržan prihvaćen prijedlog ovog zakona.
Poštovani gospodine predsjedniče. Dame i gospodo. Istovremeno sa paketom zakona kojima se uvode određene mjere smanjenja između ostalih i mirovina saborskih zastupnika, članova Vlade i drugih dužnosnika Republike Hrvatske, Vlada nastavno na svoj zakon koji je bio podnesen ovom Domu već prije nekoliko mjeseci, predlaže Konačan prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru koji je u odnosu na tekst iz prvog čitanja doživio samo jednu promjenu člankom 2. gdje je precizirano ono stečeno pravo, odnosno da zastupnici koji su zastupničku dužnost obnašali prije stupanja na snagu ovoga zakona, imaju pravo na zastupničku mirovinu prema propisima koji su vrijedili u vrijeme kada su oni obnašali dužnost zastupnika. Dakle samo uvodno još za reći je da ovim zakonom se postrožuju uvjeti za stjecanje prava na mirovinu saborskih zastupnika, što znači da umjesto dosadašnjih dvije godine mandata i 55 godina života za muškarce, odnosno 50 za žene, sada se uvodi norma koja traži 4 godine zastupničkog mandata i 60 godina života za muškarce, odnosno 55 godina života za žene. To je tekst kakav je bio u prvom čitanju. I prijedlog je da ovaj zakon stupi na snagu nakon provedbe privih sljedećih izbora za zastupnike u Hrvatskom saboru, što znači da bi se primjenjivao tek na ovaj idući saziv Hrvatskog sabora. Evo, hvala vam lijepo.
Hvala. Žele li odbori uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Emil Tomljavnović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvaženi gospodine ministre, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire ovaj prijedlog zakona. Naime, ovaj zakonski prijedlog Vlade apsolutno treba poduprijeti jer je zasigurno i potrebno i nužno na drugačiji način urediti pravo zastupnika na zastupničku mirovinu, odnosn drugim riječima postrožiti uvjete za stjecanje prava zastupnika na zastupničku mirovinu. Isto tako za podržati je zakonsko rješenje prema kojem se dužnosniku vrijeme trajanja mandata ne uračunava i vrijeme u kojemu je mandat mirovao, a u smislu da je kao zastupnik bio izabran ili imenovan na dužnost čije je obavljanje ne spojivo sa obnašanjem zastupničke dužnosti. Međutim, prije analize ponuđenih zakonskih rješenja treba istaknuti naravno da je sada po važećem zakonu egzistiralo rješenje da se pravo na zastupničku mirovinu ostvaruje prije ispunjenja općih uvjeta za stjecanje prava na starosnu mirovinu, ako su u odnosu na zastupnika ispunjena tri uvjeta, ali ta tri uvjeta naravno su morala biti ispunjena kumulativno. Prvi od njih, ako je zastupnik u jednom zastupničkom mandatu obnašao dužnost zastupnika dulje od polovice vremena trajanja zastupničkog mandata. Drugi, ako imao ili ima najmanje 20 godina mirovinskog staža, dakle staža osiguranja. I treće kumulativni uvjet, dakle starost, odnosno godine života i to za muškarce navršenih 55 godina života, odnosno za žene 50 godina života. Naglasiti ili za naglasiti je da pooštravanjem tih uvjeta temeljem predloženog zakona za ostvarivanje prava na mirovinu prije ispunjenja općih uvjeta za stjecanje prava na starosnu mirovinu u tom smisli treba ponovno iščitati i naglasiti, odnosno u kom smislu je to pooštravanje uvjeta predloženo samim zakonskim rješenjem. Prvi je, ako je najmanje 4 godine obnašao dužnost zastupnika, dakle puni mandat. Drugo, ako ima najmanje 25 godina mirovinskog staža, dakle staža osiguranja, a ne 20 godina. I ako je navršio 60 godina života za muškarce, odnosno 55 godina za žene. Isto tako za poduprijeti su i ona zakonska rješenja koja izbjegavaju sve elemente moguće retroaktivnosti, odnosno retroaktivne primjene odredaba zakona. Naime, ovaj zakon stupa na snagu na dan konstituiranja Hrvatskog sabora, nakon provedenih prvih sljedećih izbora za zastupnike u Hrvatski sabor. A na zastupnike koji su do tada obnašali zastupničku dužnost, primjenjivati će se propisi koji su važili u vrijeme dok su dužnosnici obnašali svoje dužnosti. Shodno svemu iznesenom i s obzirom na intenciju Vlade da se pooštre uvjeti za stjecanje prava na ovu vrstu imovine, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice apsolutno podupire ova zakonska rješenja. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HNS-a gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre, kolegice i kolege. Klub HNS-a podržat će ove izmjene i dopune Zakona o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru. Mi smo kod prvog čitanja jasno rekli da podržavamo strožije kriterije, da stojimo uz njih, dapače neki od nas smo išli i korak dalje, težeći da se ovaj zakon primjenjuje već na naš sastav u Hrvatskom saboru, ali je tada kod prvog čitanja jasno rečeno da se ne smije zadirati u već stečena prava. Iz toga razloga članak 2. i članak 3. ovog zakona jesu u naravi ovakvi kakvi su predloženi, dapače dozvolite mi da ih još jedanput pročitam. Dakle, zastupnik koji je zastupničku dužnost obnašao prije stupanja na snagu ovog zakona, ima pravo na zastupničku mirovinu prema propisima koji su važili u vrijeme kada je obnašao dužnost zastupnika. Kolega Tomljanović je dodao nekoliko riječi da bude još jasniji tekst ovog članka. I članak 3. ovaj zakon stupa na snagu na dan konstituiranja Hrvatskog sabora nakon provedenih privih sljedećih izbora za zastupnike Hrvatskog sabora. E tu sada jedna mala dilema. Naime, malo prije smo prije 10 minuta raspravljali o jednom zakonu, gdje smo rekli da se smije zadirati u već stečena prava određenih kategorija umirovljenika, što je pomalo neprincipijelno. I slažem se sa kolegom Lesarom koji je raspravljao na ovu temu i pitanje je da li će test provjere ustavnosti uistinu ovdje pokazati da nemamo pravo i moguće je da će u ovoj nazovi seriji izmjena i dopuna zakona iz razloga štednje doći do niza grešaka koje ćemo morati u još jednom pokušaju korigirati što neće biti dobro ali čini nam se da će realno do toga doći. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažena gospodo zastupnici. Šta ću reći? Šta ja mislim? Ja mislim da bi penzija zastupnika trebala slijediti logiku mandata. Nije isto biti u ovome parlamentu, Vladi ili Ustavnom sudu jedan, dva, tri, četiri, pet ili više mandata i utoliko kada bih ja mogao o tome odlučivati za jedan mandat odredio bih 45% od prosječne plaće, za dva mandata 55%, za tri mandata 65% prosječne plaće, za četiri mandata 75, za pet i više 85%. Znači, da se valorizira rad u parlamentu, Vladi itd. Međutim, znam da to teško može proći ali zato koliko ima "privilegiranih" mirovina u Republici Hrvatskoj. Moji prethodnici prije su rekli pa negdje oko 180 tisuća ljudi je u jednom takvom statusu. Da počnemo od predsjednika Republike do boraca narodnooslobodilačkog rata, od policajaca do generala, od boraca Domovinskog rata do rudara Ugljenokopa "Tupljak" na što sam izuzetno ponosan jer sam taj zakon osobno nekako progurao kroz parlament pa sve tamo do akademika koji su spominjani malo ranije, političkih zatvorenika, bivših oficira Jugoslavenske narodne armije itd. Netko će reći neka svi dijele istu sudbinu. Međutim, što je bit kada mi govorimo danas o mirovinama? To je deindustrijalizirana Hrvatska, to je kroz privatizaciju opljačkana Hrvatska, to je pad gospodarske aktivnosti u ovome trenutku u cijeloj Republici Hrvatskoj. To je konačno činjenica da u ovome času imamo negdje oko milijun 550 tisuća osiguranika znači oni koji plaćaju doprinose i imamo s druge strane oko 1 milijun 180 tisuća korisnika raznih mirovina. To je bit. A pitanje na koje sigurno nećemo danas dobiti odgovor tko je za to odgovoran, tko je zemlju doveo u takvu situaciju, tko nas je na taj način ili tu da se tako izrazim uvalio. Bit je koliko je taj naš mirovinski sustav stabilan. I ono što je isto tako bitno što mi možemo u vremenu pred nama očekivati da li će se taj sustav održati, da li ćemo u dogledno vrijeme potaknuti investicije, potrošnju i jednom riječju razvoj. Sustav 1,4 niti ne, 1,38 radnika naspram jednog penzionera na jedan duži vremenski period teško da je održiv. To valja promijeniti kako jasno i kroz politiku solidarnosti unutar mirovinskog sustava ali prije svega jasno dizanjem gospodarskih aktivnosti. Ono što je sigurno da najgore tek slijedi ovoj zemlji i to će se dogoditi negdje pred sezonu iduće godine. Ja se ne slažem recimo sa jednom izjavom gospodina Lesara malo ranije da Hrvatska nekih ranijih godina nije bila u krizi. Hrvatska je imala jedan težak, razoran, agresorski rat na svom teritoriju od 91. do 95. kada je trećina zemlje bila okupirana, Hrvatska je bila u krizi i godinama nakon toga, i 99. kada smo imali pad bruto proizvoda od 1,5% radi NATO udara na SR Jugoslaviju kad smo zabilježili jednu izgubljenu turističku sezonu. Hrvatska je bila u krizi tvrdim i nakon 2000. godine a da ne govorimo danas 2009. godine. Šta se dešavalo? Od 2000. godine na ovamo počela se povećavati jedna gospodarska aktivnost na temelju ino duga i danas je isti 42 milijarde eura. I danas recimo ove godine da bi servisirali taj dug mi moramo vratiti 9,8 milijardi eura. Mi smo svo vrijeme bili u krizi ali smo živjeli na temelju strane akumulacije. I danas kada je svijet zapao isto tako u krizu kriza trese Hrvatsku usuđujem se reći daleko žešće nego jednu Italiju, Njemačku, Austriju, Ameriku jer nemamo vlastite akumulacije a najgore će se tek nama dogoditi. Malo prije je isto tako netko rekao da za mirovine na godišnjoj razini treba izdvojiti 34 milijarde kuna. To je ekvivalent od 1/3 proračuna Republike Hrvatske. To je ogroman teret ali bez obzira na sve pogotovo na ove penzije stečene od rada gospodo nemojmo dirati. Ove statusne kako ih je netko naziva to je nešto drugo iako u stečena prava jasno ne može se dirati, ali u ove mirovine koje su stečene od rada nemojmo ulaziti zato jer će usuđujem se reći gotovo svaki drugi umirovljenik naći se u nesnosnoj situaciji. Sve u svemu vjerojatno će i drugi klubovi podržati ovu kozmetiku u ovome zakonu. Glasat ćemo i mi, nije to sada neki problem ali mislim da treba napraviti jednu cjelovitu, poštenu reformu i tih mirovinskih prava.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, gospodine predsjedniče. Prvo želim reći da je zakon čije izmjene danas raspravljamo vjerojatno jedini zakon od 1990. godine koji je u Hrvatskom saboru prihvaćen a da je njegov predlagatelj bila grupa zastupnika. Ovaj zakon u Saboru je donijet 1995. godine. Nije ga predlagala ni Vlada Republike Hrvatske, nije ga predlagao nijedan klub zastupnika nego grupa zastupnika iz tada pa gotovo svih parlamentarnih stranaka. To je doista jedini zakon koji sam otprilike u tom kontekstu našao. Interesantno je da nakon usvajanja tog zakona 95. godine sve Vlade i svi klubovi zastupnika uvijek ga često brane. Drugo, osim ovih kozmetičkih promjena i malo postroženih uvjeta bitno je reći sljedeće. Ovaj će se zakon početi primjenjivati 2016. godine. Dakle zakon kojega ćete ovaj tjedan izglasati početi će se primjenjivati 2016. godine. Ne ove, ne iduće, ne '12., '13., '14., '15.-te nego 2016. i to naprosto zato što će prvi članovi Vlade i zastupnici koji će ući u Sabor i Vladu nakon parlamentarnih izbora 2011. pravo na ovu mirovinu steći tek 2016. Vjerojatno će po tome ovaj zakon ući u rekordere u odnosu na vrijeme kada se donaša i na vrijeme kada će se početi primjenjivati. To je 7 godina unaprijed. Ali dobro. Članak 2. veli da oni koji su obnašali dužnost prije stupanja na snagu ovoga zakona ostvaruju pravo na mirovinu po propisima koji su tada vrijedili. Da li je netko tko je ostvario pravo a nije ga konzumirao, nije iskoristio pravo na mirovinu bi bio zakinut da mu se to pravo sada ukine. Ne govori se o ukidanju onda stečenog prava, jer ga netko nije ni koristio, nije ga iskoristio, mogao je a nije želio, špekulirao je. Neki su uzeli i uzimaju plaću 6 mjeseci punu, pa 6 mjeseci pola, pa bi onda htjeli u mirovinu. Ali na kraju prošlog mandata, saziva Sabora neki zastupnici su podnijeli zahtjev da to primaju i rekli su im ne, vi imate pravo na mirovinu, morate ili mirovinu ili ništa. Čujem da se u Vladi taj … [[Govornik se ne razumije.]] na drugačiji način tumači. Dakle, ne prihvaćam tvrdnju da bi se ukidanjem toga prava onima koji nisu konzumirali pravo ukidala stečena prava. Čime je '95. opravdano donošenje zakona? Tvrdnjom da u Saboru i u Vladi ima pojedinaca koji nisu materijalno zbrinuti jer u bivšem sustavu nisu mogli ostvariti pravo na rad pa da ih treba posebno zakonom zbrinuti. Ima li u hrvatskoj Vladi, Vrhovnom sudu, ustavnom sudu i u ovom Saboru još uvijek takvih ljudi, pojedinaca zbog kojih ovaj zakon … [[Govornik se ne razumije.]] ili se radi o čistoj privilegiji. Vrst privilegije, za državne dužnosnike u mirovinskom osiguranju postoji u većini država u Europi. Ali se te privilegije odnose ili na prijevremene uvjete za mirovinu ili privilegije u iznosu obračuna visina mirovina. Ali istovremeno da postoji privilegija i kod uvjeta za odlazak u mirovinu ili stjecanje prava na mirovinu i kod obračuna visine mirovine ja nisam našao niti u jednoj europskoj državi. To tim više što vas upozoravam da po ovom zakonu se staž osiguranja stečenih u inozemstvu računa kao staž koji zadovoljava uvjete za odlazak u mirovinu po ovom zakonu. I to na temelju mišljenja Vlade 2004. godine kada je današnji predsjednik Sabora kolega Bebić tražio, pokrenuo postupak autentičnog tumačenja zakona. Zahtjev za tumačenje zakona je odbijen temeljem mišljenja prava Vlade, a Vlada je zatražila mišljenje resornog ministarstva da iz zakona proizlazi da staž, mirovinski staž, staž rada stečen u inozemstvo se dužnosnicima računa sa osnova prava primjene ovoga zakona. E takvu odredbu sigurno nema ni jedna druga europska država. I da završimo. Ja neću glasati za ovaj zakon tako dugo dok ne predložite da se članak 8. do 16. briše iz zakona što bi značilo da svi državni dužnosnici mirovinu stječu po općim mirovinskim propisima. Hvala lijepa.
Hvala. Želi li ministar zaključno ništa? Ne. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru. Ovo je drugo čitanje. P.Z. br. 308. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav i zastupnik Emil Tomljanović. Molim predstavnika predlagatelja ministra uprave Davorina Mlakara da se izjasni o podnesenim amandmanima najprije zastupnika Emila Tomljanovića na članak drugi.
Hvala gospodine predsjedniče. Vlada prihvaća tekst amandmana koji je podnio zasutpnik Emil Tomljanović.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. I drugo, Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav na članak 1. Prvi amandman.
Prvi amandman na članak 1. Vlada prihvaća sa prijedlogom da se tekst amandmana promijeni na način umjesto da se piše 4 godine zamijenjuju se riječima jedan puni mandate, da u amandmanu stoji 4 godine, odnosno jedan puni mandate. To bi bila intervencija s kojom bi mogli prihvatiti amandman.
U ovom izričaju prihvaća predsjednik Odbora za Ustava. Idemo dalje. I postaje sastavni dio prijedloga u ovom tekstu kako je ministar izrekao. I drugo na članak 2.
S obzirom da smo prihvatili amandman zastupnika Tomljanovića mislim da smo time konzumirali potrebu izmjene tog članka. Prema tome, vjerujem da se i predlagatelj složio.
Ovaj drugi amandman je povučen od strane Odbora za Ustav jer je prihvaćen u izričaju gospodina Tomljanovića. Hvala lijepa.
Hvala.
Hvala. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova, 114 glasova za i 1 suzdržani zajedno sa prihvaćenim amandmanima. - Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 407; Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakon raspravi u hitnom postupku sukladno članku 159. Poslovnika. Hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik, gospodin Želimir Janjić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Dopustite da vam u najkraćim crtama kažem o Izmjenama zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi. Izmjene se odnose na tri rješenja u dosadašnjemu zakonu, jedna se odnosi na međumjesni prijevoz učenika srednjih škola. Druga se odnosi na sufinanciranje alternativnih škola i treća se odnosi na financiranje smještaj prehrane u učeničkim domovima. Pa krenimo redom. U članku 69. zakona u stavku 3. kaže se da se osiguravaju sredstva za međumjesni prijevoz učenika srednjih škola i to sukcesivno počevši od prvoga razreda a s time smo započeli školske godine 2007./'08. i sada bismo ove jeseni ušli u treću godinu. Međutim, kako sredstava u državnome proračunu za financiranje svih učenika srednjih škola za međumjesni prijevoz a otprilike polovica njih ostvaruje pravo na to nemamo, mi ovim Izmjenama i dopunama Zakona predlažemo da od 1. rujna ove godine ne financiramo međumjesni prijevoz učenika srednjih škola. Ovdje želim vrlo jasno reći obzirom da je bilo napisa u medijima da se to odnosi i na učenike osnovnih škola, nije točno. O učenicima osnovnih škola i njihovome prijevozu nikada nije bilo riječi niti se razmišljalo o tomu. Ta sredstva se nalaze u razdjelu Ministarstva financija, to su decentralizirana sredstva i to je ono što se nastavlja, o čemu uopće ne raspravljamo. Dakle, govorimo samo o učenicima srednjih škola. Međutim, moram ovdje naglasiti da smo naveli vrlo jasno u članku 3. da Vlada Republike Hrvatske može, sukladno raspoloživim sredstvima državnoga proračuna, za svaku školsku godinu donijeti Odluku o financiranju odnosno sufinanciranju prijevoza učenika srednjih škola. Dakle, time nismo potpuno zatvorili mogućnost da ubuduće kada mogućnosti državnoga proračuna budu veće, da se sa takvim mjerama nastavi, ali ovaj puta ćemo u dogovoru, kako je predsjednica Vlade Republike Hrvatske jučer najavila, dakle u dogovoru sa Ministarstvom zdravstva i socijalne skrbi, sa Ministarstvom branitelja, obitelji i međugeneracijske solidarnosti, sa Ministarstvom mora i turizma dogovoriti, ustvari već jesmo dogovorili da u sljedećemu zahvatu u državni proračun osiguramo sredstva za socijalno ugrožene obitelji i za djecu stradalih branitelja, zatočenih, nestalih i hrvatskih ratnih vojnih invalida u određenim kategorijama, a to je povezano sa cenzurom da se za njih osigura međumjesni prijevoz jer smo svjesni toga da ove kategorije, ukoliko im se to ne osigura, da će se dovesti u pitanje njihovo pohađanje razreda srednje škole. Dakle, ovo drugo što sam spomenuo odnosi se na alternativne škole. Dakle, u zakonu smo, kada smo ga prošle godine donijeli, rekli da ćemo ih financirati do iznosa od 80%, međutim kako sredstava u državnome proračunu nemamo da bismo to mogli pokriti, mi ovdje predlažemo da taj iznos smanjimo i da se alternativne škole, kao i prije, financiraju kao i škole kojima su osnivači fizičke i pravne osobe s pravom javnosti i da oni budu u toj kategoriji. Istina bog da će oni i pod tim kriterijima imati nešto veću potporu od ovih škola koje sam spomenuo. I na koncu, jedna od mjera kojom smo htjeli potaknuti naše učenike da upišu i završe srednje škole, da dođu do prve kvalifikacije, da imaju šanse na tržištu rada, bilo je financiranje smještaja i prehrane u učeničkim domovima. Kad kažem financiranje onda se misli financiranje u punom iznosu, a mjesečni smještaj i prehrana u učeničkim domovima košta 1260 kuna. Mi smo sa tom mjerom započeli 2007., '08. godine sa prvim razredima, ove godine smo nastavili sa drugim, a od jeseni sa trećim razredima, dakle nisu obuhvaćeni jedino četvrti razredi. Pun iznos, 1260 kuna plaćan je iz državnog proračuna i to smo prošle godine unijeli u decentralizirana sredstva. Stoga stoji odredba da se financira, to znači u stopostotnom iznosu. Te mjere ostaju do konca ove kalendarske godine, dakle do 31. prosinca, prvi, drugi i treći razredi srednjih škola, učenici koji su smješteni u učeničkim domovima imaju u cijelosti plaćen smještaj i prehranu. Od 1. siječnja 2010. godine te mjere više neće biti, nego će se vratiti na ona rješenja koja smo imali prije, dakle država će i dalje financirati 50%-tni iznos, odnosno 630 kuna. Ja ću objasniti i zašto. Dakle, ukoliko neki učenik upisuje srednju školu i želi upisati određeni program, a primjerice u Vukovaru nema toga programa, onda mu je otvorena mogućnost da otiđe u neku drugu sredinu gdje postoji taj program. Recimo, može biti meteorološki tehničar i upisati to svoje željeno zanimanje, smjestit se u učenički dom i država će mu platiti 50% iznosa potrebnog za smještaj u učenički dom, a 50% će platiti roditelj odnosno 630 kuna. Time zapravo želimo omogućiti učenicima da pod jednakim uvjetima nastave svoje obrazovanje, ovo je poprilično visok iznos. Ako bi bio u svojoj sredini i putovao u svojoj školi možda bi platio 700 kuna za prijevoz, a ovamo bi mu trebalo gotovo 1300 kuna. Iz tih razloga sredstvima državnoga proračuna pomažemo učenicima da realiziraju svoje ciljeve i da upišu željeno zanimanje. Dakle, stoga ovdje da ne bi bilo nerazumijevanja kažemo da će se poslije u proračunima jedinica lokalne i područne samouprave nastaviti financiranje i poslije 1.1., ali sa 50% i to će i dalje biti decentralizirana sredstva i neće biti na razdjelu Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, nego na razdjelu Ministarstva financija. Dakle, kad govorimo o ovoj mjeri onda govorimo zapravo o odustajanju od ovih 50%, a sa 50% se nastavlja. Evo to su izmjene u Prijedlogu zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi koji ide po hitnom postupku. Ja ovdje moram naglasiti da smo posebice zahvalni Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu na raspravama koje smo tamo imali i na svoj pomoći koju inače imamo od ovoga odbora. Na koncu dopustite, kada sam to spomenuo, da se kratko referiram i na zaključak koji je na odboru donesen. Dakle, ovaj zaključak je prihvatljiv. Ja ću zapravo samo ponoviti ono što je predsjednica Vlade Republike Hrvatske jučer na sjednici rekla, da će se iznaći mogućnosti u ovih četiri ministarstva koji su spomenuti da ove mjere prijevoza budu, da se iznađe rješenje da socijalno ugrožene obitelji i dalje budu na ovakav način financirane kao što je do sada i naravno kada je riječ o braniteljima one kategorije koje po njihovome zakonodavnom konsenzusu ostvaruju pravo na to da će i to biti realizirano i da ćemo učiniti sve da iznađemo ta rješenja. Hvala vam lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora? Da. U ime Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu, predsjednik odbora gospodin Petar Selem. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Kolegice i kolege. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu na 20. sjednici 13. srpnja razmotrio je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi, s konačnim prijedlogom zakona, P.Z. br. 407. Odbor je pitanje raspravio kao matično radno tijelo, a uvodno obrazloženje podnijeli su predstavnici predlagatelja. Predlagatelj polazi od gospodarske situacije u Republici Hrvatskoj i potrebe za hitnim rebalansom državnog proračuna. Zakonskim restrikcijama ukida se obveza državnog proračuna za financiranje prijevoza sredstvima redovnog putničkog javnog linijskog prijevoza za učenike srednjih škola koji su ostvarivali to pravo. Isto se predlaže u pogledu sredstava za financiranje smještaja i prehrane učenika u učeničkim domovima kao i u pogledu dosadašnje zakonske obveze da se sufinanciraju škole koje provode tzv. alternativne obrazovne programe. Učinak ovih odredbi predlagatelj ublažava dopunom prema kojoj bi Vlada Republike Hrvatske mogla sukladno raspoloživim sredstvima državnog proračuna za svaku godinu donijeti odluku o financiranju, odnosno sufinanciranju prijevoza za učenike srednjih škola. U istom smjeru ide predložena odredba prema kojoj bi u svojim proračunima jedinice lokalne i područne, regionalne samouprave osiguravale sredstva potpore za sufinanciranje smještaja i prehrane učenika u učeničkim domovima. U raspravi su došli do izražaja različiti pristupi u odnosu na ovaj prijedlog počevši od stajališta da je načelno neprihvatljivo započinjati sa proračunskim restrikcijama i štednjom na tako osjetljivoj populaciji kao što su učenici srednjih škola. Predstavnik predlagatelja i dio sudionika u raspravi koji su s praktičnim iskustvom iz svog dosadašnjeg rada istaknuli su da se ne radi o ukidanju ovih prava već o njihovoj redukciji koja ne bi nikako zahvatila socijalno osjetljive slojeve učeničke populacije. Kada se radi o izdacima za učeničke domove stanje će se vratiti na ono od prije godinu dana kada su učenici, odnosno roditelji participirali sa 50% u tim troškovima budući da nije moguće održati standard koji je nakon toga bio utvrđen. Vlada Republike Hrvatske preuzima nadalje obveze u svezi s financiranjem prijevoza kojima će se olakšati položaj pripadnika socijalno osjetljivih slojeva s tim da će se program ostvarivati nadalje kroz proračun, ali kroz ministarstva koja mogu vrednovati povećane socijalne potrebe. Kao što ste čuli to su Ministarstvo za pitanja branitelja, socijalne skrbi, financija i tzv. decentralizirana prenesena sredstva. Porast troškova prijevoza proračun ne bi mogao podnijeti u prilikama kad bi se postupnim širenjem dosadašnjih prava financiranja iz proračuna protegnulo na učenike svih razreda srednjih škola, a sve u svezi s naglim porastom cijena prijevoza što su ih nametnuli prijevoznici. S obzirom na te okolnosti bilo bi potrebno već u idućoj godini izdvojiti preko 500 milijuna kuna. Ta će se obveza iz povećanih sredstava rebalansa moći ispunjavati tek do početka rujna ove godine što će koristiti učenici koji pohađaju tzv. obvezatnu ljetnu praksu. Predstavnik predlagatelja neizrečene prigovore iznio da su još nedavno zakonima s područja odgoja i obrazovanja povećana prava srednjoškolske populacije iz proračuna. Budući da je to bio jedini način da se dovedemo u položaj u kojem bi praktično čitava populacija tog mladog uzrasta bila obuhvaćena srednjoškolskim obrazovanjem. To bi bila jasno obvezatna srednja škola za sve i zbog čega se krenulo u pripremu izmjena Ustava Republike Hrvatske. Raspravljene su i moguće posljedice prestanka pomoći školama s alternativnim odgojno-obrazovnim programima. Predstavnik predlagatelja iznosi da je tih škola malo, ali da se za sad ne može predložiti neko opće zadovoljavajuće rješenje. Nakon provedene rasprave ishod glasovanja o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi s Konačnim prijedlogom zakona bio sljedeći. Od 12 nazočnih članova odbora iz redova zastupnika glasovalo ih je da se Hrvatskom saboru predloži donošenje predmetnog zakona 6 glasova. Da se Hrvatskom saboru predloži da ne donese predmetni zakon 6 glasova. Međutim, odbor jednoglasno predlaže Hrvatskom saboru da donese zaključak. Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da u provedbi članka 3. predloženog Zakona o izmjenama i dopunama zakona itd. koji se odnosi na članak 143. stavak 2. i stavak 3. postojećeg zakona prilikom korištenja mogućnosti financiranja prijevoza učenika srednjih škola sukladno raspoloživim sredstvima državnog proračuna prioritetno uzme u obzir socijalna mjerila. Primjenom ovlasti koje su joj ovim zakonom stavljaju na raspolaganje Vlada Republike Hrvatske treba utvrditi način financiranja, odnosno sufinanciranja troškova prijevoza i smještaja učenika u učeničkim domovima za pripadnike socijalno najugroženijih skupina. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Nevio Šetić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažene poštovani državni tajniče, gospođo zastupnice, gospodo zastupnici. Pa isto uvažavajući gospodarsku situaciju donosi se ova tehnička promjena rekao bih gdje se smanjuje dio prava. Činjenica je, a vjerojatno i ta prava su donašana kada se zna da danas u prostoru Europske unije 60% radnih mjesta za ta mjesta potrebno je imati barem srednju školu. Prema tome, ova potreba će se nalagati i u daljnjem razdoblju. Ali ono što se proizvodi to se može i trošiti. Prema tome, zbog nedostataka sredstava mora se ovo pravo dokinuti i tu se slažem sa ovim što sam čuo da se dokida samo dio tih prava kao što i činjenica da se 50% sufinancira glede smještaja u učeničkim domovima. No, ima još jedan podatak koji je ovdje vrlo zanimljiv što govori o hrvatskoj stvarnosti. U godinu dana ili ne znam malo duže primjene 100% su povećana sredstva za prijevoz, jer su se stvorile određene situacije koje se nije moglo tržno obraniti. To isto ima podatak koji nitko ne želi reći, a nešto slično je i sa udžbenicima. Isto tako želim reći da se ovdje ugrađuje, da Vlada ugrađuje jedan socijalni mehanizam gdje se uvodi socijalna osjetljivost za one skupine koje inače ne bi mogle kupiti udžbenike, tako da se zaštiti sve one koji ne bi mogli doći do udžbenika. U svakom slučaju ovaj zakonski prijedlog odnosi se na članak 69. postojećeg zakona gdje se samo stavka 3. dakle miče, gdje je osnivač dužan organizirati međumjesni prijevoz sredstvima redovitog putničkog javnog linijskog prijevoza učenicima srednjih škola koji imaju mjesto prebivališta odnosno boravišta udaljeno od mjesta škole najmanje 5km uz uvjet da su program upisale u školi najbližoj mjestu prebivališta odnosno boravišta. Pročitao sam samo ovaj dio da bi povukao paralelu jer drugi članci na isti način samo rješavaju se onoga što je do sada osiguravalo ova financijska prava za te učenike. To se odnosi na članak 142., članak 143., no ovdje još jednom spominjem da smještaj i prehrana učenika učeničkih domova vraća se samo na lanjsku godinu kada je to bilo regulirano i kada je bilo sufinancirano sa 50%. Isto tako želim reći da se ovaj zakon nije stigao protegnuti niti na ukupnu populaciju srednje škole, tako da sredstva je trebalo tek za sljedeću školsku godinu osigurati za 4. razrede. Prema tome, ovo je jedan pokušaj koji zbog financijskog potencijala ne možemo do kraja realizirati, ali vjerojatno u perspektivi će opet se ukazati ta potreba jer Hrvatska se opredijelila za pristup da do 18. godine škola bude obvezna, što je jedna iznimna odluka jer u europskom okruženju morate znati da postoji samo nekoliko zemalja koje to imaju. To je dakle jedno ojačanje koje će trebati realizirati u perspektivi. I još nešto bih htio reći, da sva ova prava biti će realizirana sa ovom školskom godinom, a školska godina se ne poklapa sa ovom našom godinom, ona ide do 31. kolovoza, dakle do 1. rujna jer tu su prakse, sve ono što ide, tako da ta situacija će biti riješena. I da, želim reći jer je doista špekuliralo se u medijima da se radi i o prijevozu učenika osnovnih škola. To je doista kalkulacija, o tome nikad nije bilo riječi, nikada to se neće desiti. Evo, u ovom pogledu i iz ovih razloga, klub Hrvatske demokratske zajednice prihvaća Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odgoji i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi s Konačnim prijedlogom zakona i glasat ćemo za.
Hvala. U ime kluba SDP-a, gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Prije samo 8 dana ovdje u Hrvatskom saboru vi iz većine usvojili ste program rada nove Vlade za koju govorite da je stara, da je Vlada kontinuiteta i u tom programu Vlade, kao i one stare jedan od ključnih prioriteta je bilo "društvo znanja". Rebalans jučer, ova 2 zakona danas, a bojimo se ono što čujemo po najavama pokazuju da to "društvo znanja" je očito bila samo prazna priča i jest od ove Vlade samo prazna priča. Jučer smo govorili o proračunu, većina vas govoreći o proračunu je govorila da je "light" proračun. Za obrazovanje, ovaj rebalans proračuna nije ni malo "light", nego je vrlo oštar i gotovo cijeli ovaj rebalans državnog proračuna smo sveli na rezanje prava u obrazovanju. Jedno ili neka od tih prava režemo i izmjenama ovog zakona. Mi smo, kolegice i kolege, prodali ovih 20-ak godina državne imovine gotovo sve što se prodati dalo, zadužili ste svoju generaciju, usudit ću se reći, moju, a čini mi se i generaciju moje, odnosno djece svih nas mlađih i što nama preostaje? Jedini izlaz, jedina dugoročna koliko-toliko održiva i razvojna šansa je ulaganje u ljude. Ulaganje u ljude je moguće jedino kroz ulaganje u obrazovanje i ulaganje u znanost. Ovim zakonom, već smo čuli, Vlada odustaje od financiranja prijevoza srednjoškolaca, sufinanciranja smještaja i prehrane u učeničkim domovima, sufinanciranje alternativnih škola. Mi u klubu SDP-a ne prihvaćamo te prijedloge, posebno ne argumentaciju i potpuno nam je neshvatljivo kako se prvi rezovi rade u obrazovanju i na djeci iz najmanje 2 razloga. Prvo, rezovi na obrazovanju, rezovi na djeci su po našem mišljenju, ali zadnja mjera, apsolutno zadnja mjera koja treba doći na red u svakoj normalnoj državi, ako uopće i mora doći na red. I drugo, ovi rezovi u obrazovanju se prema obrazloženjima koje smo dobili iz Vlade rade da bi se smanjila potrošnja, čime se obrazovanje opet podvodi ili promatra isključivo kao potrošnja, što po nama u SDP-u obrazovanje i nije i ne smije biti, a očito smo bili u krivu kada smo mislili da ste i vi u HDZ-u to konačno shvatili ili barem tako nešto govorili. No, kolegice i kolege, oko ovog zakona se ipak treba vratiti na početak jer ove mjere koje mi sada ukidamo i što kaže kolega Šetić koji sad iz, eto financijskih razloga ukidamo, nama ipak nisu pale s Marsa. Zakon i te mjere smo uveli u zakon prošle godine 15. srpnja. Kada se donosio zakon, vi iz većine, predstavnici ministarstva jako su se hvalili s tim mjerama, mi smo iz SDP-a govorili da nažalost nemamo ništa protiv njih, ali da izražavamo sumnju da su one uopće održive. Pokazalo se nažalost da smo bili u pravu i da te mjere nisu ni na koji način bile održive jer mi ovdje nažalost imamo za obrazovanje jednu prilično klasičnu situaciju, to je tragično, a to je zapravo da rješavamo probleme koji u početku problemima ili nisu smjeli biti ili ne bi trebali biti. Priča o besplatnom prijevozu i sufinanciranju smještaja ide malo i dalje od samog ovog zakona. Naime, negdje u proljeće 2006. godine ministar Primorac je najavio da će od rujna te već sad daleke 2006. godine srednja škola biti obvezna za sve učenike i učenice. Vrijeme je pokazalo da je to bila jedna klasična Primorčeva PR akcija koja, iako kao ideja nije ni na koji način sporna, ona se pokušavala provesti, a i smišljena je bila naprosto kao i one sve druge, bila je stihijska, neosmišljena i bez prethodnih analiza i pripreme. Ima, kolegice i kolege, jedna anegdota koja dosta dobro oslikava ovo stanje u obrazovanju. Naime, jedan čovjek se jako žalio jednom drugom čovjeku kako je jako naporno radio cijelo ljeto ne bi li svog psa naučio govoriti. Na kraju ljeta, taj drugi čovjek je poželio razgovarati sa tim psom. Naravno da nije mogao jer pas unatoč trudu ovoga prvoga, nije naučio govorit. E tako mi, čini mi se u ovih posljednjih 6 godina i u obrazovanju. Radilo se da se eto kaže da se radi ili nekakve promocije rada i lika i djela ministra, ali se zapravo nije radilo sa stvarnom željom, ili što je možda vjerojatnije, imalo realnom perspektivom da ono što se hoće, odnosno napraviti da se napravi, odnosno da se cilj ostvari. Tako je i sa ovim prijevozom i sa smještajem jer kad se shvatilo da se ne može ipak preko noći uvesti obvezna srednja škola, onda ste ovdje u Saboru donijeli dokument koji se zove Nacionalni program mjera za uvođenje obveznog srednjoškolskog obrazovanja i u tom programu uz mnoge načelne i deklarativne mjere uvedene su i ove dvije o kojima danas raspravljamo, odnosno ove koje danas ukidamo. I sve to je uvedeno s obrazloženjem da eto, djeca ne idu u srednju školu jer roditelji nemaju dovoljno novca da im plaćaju prijevoz ili da im plaćaju smještaj i prehranu u učeničkom domu i sad ako mi uvedemo prijevoz, ako mi uvedemo sufinanciranje prehrane i smještaja, djeca će ići u srednju školu. Naravno ovdje neodgovoreno pitanje hoće li sada djeca prestati ići u srednju školu. Ako smo te mjere uveli da bi djeca krenula u školu, hoće li sada djeca prestati ići u školu. I ako je tomu tako da će prestati, onda to naprosto nije dobra odluka. Ako djeca zbog toga nisu naprosto, to nije bio kriterij za donošenje odluka ići ili ne ići u školu, onda je ono što ste predlagali prije godinu, odnosno prije dvije godine bilo potpuno nepotrebno. Dakle, ovaj zakon ne samo da ukida jedno stečajno pravo građana, nego degradira i gotovo da suspendira taj nacionalni program koji od govorljivosti zalaganja, od argumentacije je bio gotovo nacionalno važan i mi smatramo u SDP-u da je apsolutno nužan, dakle produljenje trajanja obveznog obrazovanja do prvog zanimanja i kvalifikacije je apsolutno nužan, no međutim tragično je da i taj program kao i mnogi drugi očito zbog nedovoljno smišljenosti i shvaćanja obrazovanja kao potrošnju gotovo u potpunosti suspendiramo. Kad već kolegice i kolege govorimo o ovom zakonu obzirom da je od izglasavanja ovog zakona u Hrvatskom saboru prošlo evo točno godinu dana želimo iz SDP-a napomenuti da se po tom zakonu trebalo donijeti 30-tak pravilnika od kojih još niti jedan nije donesen. Pravilnik o normi, jedan od važnijih, govori se da se priprema, još uvijek ne postoji, mreža škola koja se sad donosi na nešto drugačiji način još uvijek nije donesena, a čini se da ni neće tako skoro obzirom da su u rebalansu u potpunosti srezana sredstva za mrežu osnovnih škola, odnosno za 50% za mrežu srednjih škola. O curriculumu se još uvijek priča, napravljeno je vijeće koje je natrpano uglavnom s akademicima koji govore o potrebi moratorija na donošenje curriculuma i to je nešto što treba pod hitno donijeti. Potrebne su izmjene zakona i u dijelu koji se odnose upravljanja školama koje se odnose na ovlasti ravnatelja i sastave školskih odbora. Godina dana primjene je pokazala da tu puno previše ima politike. Pedagoški standardi koji su doneseni se ni na koji način ne primjenjuju, godišnji plan za ovu godinu primjene standarda još uvijek nismo dobili, izvješće o prošloj godini nismo dobili. Dakle puno je toga potrebno učiniti da ono što smo ovdje izglasali i ono što ste vi iz ministarstva deklarirali zapravo dobije nekako svoje konkretno opredmećenje. I na samome kraju, kolegice i kolege, mi iz SDP-a mislimo da roditelji uz sve poteškoće, uz manje plaće, uz skuplji život, uz ostale nedaće koje ih čekaju na jesen ipak neće kao država štedjeti na svojoj djeci, da neće krenuti od štednje na prijevozu đaka, na kupovini knjiga. I ponavljamo s početka ulaganje u obrazovanje nije potrošnja nego jedina isplativa dugoročna investicija. Dok mi počnemo to primjenjivati u praksi, a ne samo deklarirati i razmetati se frazama društva znanja, mi naprosto ćemo se i dalje koprcati u ovome u čemu se dugo koprcamo i kao, nekako se samo utapati više u tom blatu, a ne plivati prema naprijed. Stoga zbog olakog i nedovoljno osmišljenog i gotovo stihijskog odustajanja od onoga za što se do svega prije nekoliko par dana govorilo da nam je nacionalni prioritet i da je ključno klub SDP-a neće podržati ovaj prijedlog zakona, a nadamo se da u skoroj budućnosti proračunske škare, politika Vlade neće ići za kresanjima ulaganja u obrazovanje i na kresanjima ulaganja u djecu i da je zapravo ovo jedan od posljednjih zakona o kojemu moramo na ovaj način raspravljati ovdje u Hrvatskom saboru. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Imamo dvije prijave ispravaka navoda. Najprije uvaženi kolega Franjo Lucić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo. Evo ispravio bih netočan navod uvažene kolegice i cijenim vašu stručnost, ali nemojte toliko pričati da ste znali unaprijed dakle da će ove mjere biti neodržive. … [[Upadica se ne čuje.]] Ispravak netočnog navoda, rekli ste da ste unaprijed znali da će mjere koje je Vlada donijela biti neodržive, a to je prijevoz, to su učenici, a isključivo znate da se ova recesija dogodila za koju nitko nije znao i da je jedino zbog … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] Pa isključuju, vjerojatno zato što ne žele čuti ono što ih interesira. Nemojte govoriti nešto nije. Isključivo se mjere ove donose zbog recesije i svjetske krize, jer je gospodarstvo u takvoj situaciji. No da istovremeno nije bilo toga ove bi mjere itekako bile održive i bile bi na dobrobit našeg čovjeka, za kojeg se doista borimo i vodimo brigu. No nismo istovremeno ova Vlada u stanju osigurati sredstva jer znamo da je to zbog svjetske krize i recesije.
Hvala lijepo. Struka je tu podijeljena, tko ima moć vidovitosti a tko nema. Puno njih svaki dan i horoskope čita upravo zbog toga. Ali idući se javio Nevio Šetić, uvaženi kolega za ispravak navoda. Izvolite kolega.
Evo zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja bih samo ispravio jedan netočan navod gospođe Lugarić kad kaže da hrvatska Vlada stihijski odustaje od društva znanja. Htio bih reći da to je gotovo nemoguće, zato jer je to jedan proces koji je ustoličen pred desetljeće, malo više, u našem okruženju i u Europi i to se ne može odustati, to i vi dobro znate. Činjenica da se ovdje odustaje možda od financiranja onoga što za sad nema uvjeta da se plati, a činjenica je i to da samo u pogledu obrazovanja definicija obrazovanja više nije samo znanje, nego i vještine, sposobnosti, vrijednosti i znanje. Prema tome, mi ne možemo odustati od društva znanja i hrvatska Vlada sigurno ne odustaje od društva znanja.
Hvala lijepo. Dalje u ime Kluba zastupnika HNS-a, uvaženi kolega Miljenko Dorić. Izvolite kolega Dorić.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Jučer za ovom govornicom predsjednica Vlade rekla je da je cilj ovoga rebalansa snažno poticanje gospodarskog rasta i osiguravanje makroekonomske stabilnosti Republike Hrvatske. I odlučili smo se da krenemo u taj rebalans sa prvim snažnim rezovima. Gdje? U području obrazovanja. Dakle, u 21. stoljeću osigurati snažan gospodarski rast i makroekonomsku stabilnost rezovima u obrazovanju. To je nešto što vjerojatno ova Vlada može patentirati jer smo vjerojatno jedini slučaj te vrste u Europi danas. Prije godinu i pol dana Vlada se zaklinjala u društvo znanja, na sredini mandata je to vidimo društvo limitiranog znanja. Kako će to izgledati na kraju mandata nisam više siguran. Kolegice i kolege, dakle krećemo u rezove u području obrazovanja. Štedjeti na čemu? Štedjeti na prijevozu učenika srednjih škola, štedjeti na sufinanciranju škola koje provode alternativne odgojno obrazovne programe, štedjeti na smještaju i prehrani učenika u učeničkim domovima. Kolegice i kolege, možda za nas saborske zastupnike 600, 700 kuna nije veliki novac, ali za stotine tisuća hrvatskih obitelji to je enorman novac. To je novac do kojeg oni ne mogu doći, da bi sada odjednom pokrili dodatne troškove. Oni su prošle godine poslali svoje dijete u đački dom u gradu xy jer im je rečeno da su troškovi pokriveni. Sada im se kaže ne, troškovi nisu više pokriveni, sada ćete vi morati dati pola toga iznosa. Onda su se odlučili prošle godine poslati svoje dijete na obrazovanje u školu koja je 20, 25 kilometara od njihovog prebivalište. Rečeno im je troškovi su vam pokriveni, neka dijete ide u školu. Sada im kažemo, ne troškovi više nisu pokriveni, morat ćete od rujna mjeseca pokrivati vi pola troška. Sada što se tiče prijevoza, čuli smo već u ovoj raspravi da se ne govori ne spominje dovoljno iznos i da se tu date uštedjeti značajna sredstva. Kolegice i kolege, u Varaždinskoj županiji je HNS prije 5 godina krenuo, odnosno 5, manje od 5, onda parlamentarni izbori ali kada su bili prvi lokalni, odnosno regionalni izbori, krenuli u financiranje, odnosno osiguravanje besplatnog prijevoza učenika srednjih škola. To je bila naša ideja koju smo zaista evo i odradili u Varaždinskoj županiji. Kada je Varaždinska županija dogovarala prijevoz sa autoprijevoznicima, tada je dogovorena cijena od 385 kuna po učeniku. Nakon godinu dana dobivamo zakon i država krene ugovarati cijenu prijevoza u toj istoj županiji i cijena dođe na 650 kuna. Nešto očito nije uredu. Dakle, i tu se očito dalo uštedjeti veliki novac, ali se nije uštedjelo. Čuli smo već danas da treba štedjeti onda kada čovjek ima, a treba trošiti onda kada nema. Trošiti ušteđevinu kada čovjek nema. Mi se nažalost ponašamo upravo obrnuto. U ocjeni stanja koje smo dobili ovdje u sklopu ovog prijedloga, ja sam očekivao da ćemo imati možda jednu temeljitu analizu stanja u srednjem školstvu, da ćemo radit neku diferencijaciju između deficitarnih struka i onih struka gdje se učenici ne mogu zaposliti. Nažalost ni riječi o tome. Kolegice i kolege, da li smo svjesni toga da mnogi učenici završavaju srednje škole i ne mogu se zaposliti u struci, a i dalje upisujemo te profile. Što je njima činiti? Uzeti putovnicu i otići u Italiju, Njemačku, Nizozemsku. Žalosno, nitko u ocjeni stanja nije rekao koliki su nam gubici kroz takvo ponašanje glede upisne politike i svega ostaloga. Od tuda smo trebali krenuti u promišljanju u štednji u radu u planiranju. Ove mjere za klub HNS-a apsolutno neprihvatljive i nas je sram da moramo uopće raspravljati o tome da se makroekonomska stabilnost osigurava rezovima u sektoru obrazovanja.
Hvala. I zadnja prijava u ime kluba HDSSB-a kolega zastupnik Boro Grubišić. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, predstavnici Vlade, ministarstva, kolegice i kolege zastupnici. Evo ovaj prijedlog zakona broj 407. koji se zove dakle da citiram "Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o odgoju i obrazovanju" itd. Zapravo koliko i dokle steče ovakva jedna administrativno činovnička definicija zakona ja bih rekao kratko rečeno, jednog dekreta, govori i glava II., gdje kaže "ocjena i izvori potrebnih sredstava za provođenje zakona" i kaže nije potrebno. U proračunu Republike Hrvatske nije potrebno osigurati sredstva, zaista nepotrebna glava u jednom prijedlogu zakona. Ali dobro, nomotehnika je nomotehnika, pa evo tako. Čini se da je danas kratka frizura vrlo moderna, pa evo kako netko reče proračunske škare nam po ovom prijedlogu zakona ošišaše i srednjoškolce , one od kojih smo kao društvo, kao država očekivali puno i očekujemo puno, jer smo se proglasili i proglašavamo se i želimo biti društvo znanja, društvo obrazovanih ljudi, društvo uljuđenih ljudi. Nažalost od onih ošišanih 730 milijuna u rebalansu proračuna školstvo, obrazovanje je zahvaćeno sa više od trećine dakle oko 250 milijuna kuna. Jedna od tih mjera je i ovo rezanje onih kako netko reče stečenih prava bivšim ili tada već bivšim zakonom koji je bio na snazi u svezi besplatnog prijevoza učenika i financiranja srednjoškolskih domova učenika. Sada su to potpore, a sami prijevoz učenika je zapravo definitivno ošišan da tako slikovito kažem. Danas sam dobio poruku SMS iz Punitovaca općine od posebne državne skrbi, treće kategorije u kojemu mi gospodin iz Punitovaca piše da ima dvoje srednjoškolske djece i da godišnja cijena prijevoza te djece do najbliže srednje škole košta 20 tisuća kuna. On kaže da je to njegovih 5 mjesečnih plaća. Pitam ja vas državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici i svi ostali, što znači 5 mjesečnih plaća jednoga čovjeka koji sam radi, dakle žena mu ne radi, ona je domaćica doma, za dvoje srednjoškolske djece, 20 tisuća kuna ili svojih 5 mjesečnih plaća izdvojiti samo za prijevoz učenika? Kada govorimo o tome da je bio prijevoz besplatan za prvu i drugu godinu srednje škole, kasnije se mislilo sukcesivno uvoditi i za treći i četvrti razred ili godinu onda moramo znati da je točna činjenica da je svako dijete briga svoga roditelja, ali nije prijevoz jedino što roditelje košta da bi školovali svoju djecu. Priupitajmo se svi mi koji, moji su već odrasli i veliki, koliko je zapravo cijena školovanja jednog djeteta za sve ono što se iziskuje prilikom školovanja od da kažem tenisica, odjeće, knjiga, školskog pribora i svega ostaloga što jedno dijete u jednoj normalnoj školskoj dobi iziskuje kao učenik da mu se pruži i da mu se da. Zbog toga ovo smatramo jednom mjerom rebalansa koji je jučer ... [[Govornik se ne razumije.]] predložen ovdje za javnost i mišljenja sam kao i dobar dio zastupnika da je zapravo obrazovanje, dakle odgoj i obrazovanje zaista prekomjerno zahvaćen rebalansnim škarama i od tih 730 milijuna ponovo ponavljam ovdje pred vama i javnošću da je u tom dijelu dakle obrazovanje zahvaćeno 250 milijuna. Dakle više od trećine, oko 35% kad se točno izračuna. Zbog toga je mislim ne samo da je zapravo ugrožena ova namjera države koja je bila da kažem i dobra i dobronamjerna za besplatno srednjoškolsko obrazovanje i za obvezno srednjoškolsko obrazovanje svih učenika kako bismo popravili jednu stručnu i jednu strukturu školovanih u Republici Hrvatskoj ne samo da je ugrožena. Mislim da je pomalo ugrožen i jedan drugi cilj a cilj je zapravo i demografska obnova Republike Hrvatske. Ne govorim to da je to izravno i nitko se ne rađa sa 14, 15 godina i ne polazi srednju školu ali od cijene vrtića, od onoga što čovjek plaća za svakog učenika i što troši tijekom školovanja pa onda i do srednjoškolca i dakle cijene obrazovanja srednjoškolca zaista svaki se roditelj ili bračni par mora zamisliti što ga to čeka od rođenja njegovog djeteta pa nadalje. I onda se čudimo kako to u Hrvatskoj postoji dakle jedan demografski pad, daleko čak teži nego u nekim razvijenim europskim zemljama. A Bože moj, a šta reći? Zato kako sam jučer zborio ili divanio o rebalansu proračuna u ukupnom iznosu toga debalansa tako danas zborim o ovome Prijedlogu zakona o izmjeni i dopuni Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi s konačnim prijedlogom zakona kao nečim što klub HDSSB-a ne može prihvatiti. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. Za riječ se javio uvaženi kolega državni tajnik gospodin Janjić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Dopustite da nakon izlaganja u ime klubova kratko kažem par riječi zbog razumijevanja i možda pojašnjavanja određenih detalja koji možda nisu najprecizniji ovdje u vašim raspravama izneseni, pa ovako. Kada smo započeli sa ovom mjerom plaćanja međumjesnoga prijevoza učenika srednjih škola u sto postotnom iznosu naravno pod uvjetom da je to više od 5 kilometara od mjesta do mjesta 2007., 2008. godine znamo da su i prije toga neke županije u cijelosti svojim srednjoškolcima plaćali prijevoz i to je jasno, i sve čestitke za to. I naravno kada smo ovdje u Hrvatskom saboru donijeli tu odluku i nacionalnim programom mjera a kasnije izmjenom zakona da je to rasteretilo proračune tih županija moguće negdje i gradova i općina koji su u dogovoru sa županijom sufinancirali jedan dio pa možda nije stopostotan iznos išao iz proračuna samo županije, dakle ne govorim svih nego su se dogovorili možda da 50% dade županija a po 25% grad ili općina. I tada je ova mjera sa razine državnoga proračuna naravno dobro došla. Do tada su naravno županije ugovarale prijevoz, ali kada smo započeli sa ovom mjerom 2007., 2008. i ove godine naravno mi smo osiguravali sredstva u državnom proračunu za prijevoz ali nismo, poštovani zastupniče Doriću nismo mi ugovarali prijevoz u županijama nego su županije ugovarale. Mi smo samo transferirali sredstva županijama da mogu platiti prijevoz. Razlika je nastala istina bog, ja ću vas podsjetiti ova mjera je pomalo i u nezgodno vrijeme došla. Vi se dobro sjećate te prve godine da je naglo počela rasti cijena goriva, da je došla na 140 dolara za barel i naravno kako je cijena goriva rasla tako su prijevoznici podizali cijenu prijevoza. Kad bismo s ovom mjerom nastavili iduće godine u državnom proračunu trebalo bi osigurati preko 500 milijuna kuna. Međutim, nakon što je počela padati cijena goriva uglavnom se nije dešavalo u najvećem broju slučajeva da je cijena skidana prema dolje nego je ostala uglavnom na onoj razini. I znate šta još? Dogodilo se, vi se sjetite prijašnjih vremena. Postojala je tzv. radnička mjesečna karta i učenička mjesečna karta. Učenička mjesečna karta je bila negdje 30 do 40% jeftinija od radničke, a početkom ovih mjera što doista nismo predvidjeli kada smo pravili analize dogodilo se obrnuto. Postala je učenička karta za četrdesetak posto skuplja kod prijevoza od radničke što nikad bilo nije i to doista nismo bili predvidjeli. Dakle, može tu ići nekakav izgovor vi plaćate po izvršenom poslu, po dostavljenom računu pa to bude mjesec dana kasnije a prije se plaćalo unaprijed ali ne zaboga u tolikoj mjeri da je trebalo doći do tolike razlike u cijeni. Razlika od županije do županije naravno postoji. Imate županija gdje imate samo jednoga prijevoznika, naravno da se raspisuje javni natječaj ali se ne prijavljuje više. Dakle položaj monopola i onda cijena može biti doista svakakva. Županija kada ugovara nema mogućnosti izabrati jedno od tri, kada tri nema, kada postoji samo jedan. Dakle, to je rezultiralo doista popriličnim izdacima koje jednostavno više ne možemo servisirati. Onoga trena kada smo pravili izračune naravno nismo računali sa ovakvim iznosima, nismo računali na ovu situaciju. Druga stvar, kada je riječ o upisnoj politici što je također ovdje spomenuto. Ja ću vas podsjetiti mi donosimo odluku o upisu i strukturu upisa po županijama. Ali postupak ide ovako, škola svojoj županiji kao osnivaču, srednja škola svojoj županiji kao osnivaču predlaže plan upisa. Županija kao osnivač prihvaća ili traži korekciju od same škole znajući kakva je struktura gospodarstva te županije. Znajući kakvi su podaci na Zavodu za zapošljavanje. I dakle kada se usuglase a u brojnim županijama intervenira i Hrvatska obrtnička komora koja u nekim situacijama jasno kaže da se, jer treba osigurati slobodna naučnička mjesta gdje će učenik provoditi praksu. I onda Hrvatska obrtnička komora kaže, dajte korigirajte taj broj učenika koji želite upisati recimo u frizere. Zašto? Zato što ih na zavodu za zapošljavanje imamo 150. Ako ih opet upišete u nekakvom velikom broju oni će završiti na Zavodu za zapošljavanje. Jedan dio njih vjerojatno će se pojaviti na crnom tržištu i raditi neprijavljen. I biti nelojalna konkurencija onima koji plaćaju poreze ovoj državi. To nije u redu. Naravno da sugeriraju u županiji da smanji tu upisnu kvotu. I u brojnim županijama to tako i prihvaćaju. To sve što dogovore pošalju u ministarstvo, mi nemamo razloga osporavati njihove projekcije odnosno njihove planove upisa. Nemamo razloga. Dakle, pitanje je sada, rekao bih izražene odgovornosti u svakoj županiji kako će se u svakoj županiji postaviti da se ne obrazuju kadrovi koji neće imati šansi na tržištu rada. I na koncu možda da spomenem, kada je poštovani zastupnik Grubišić govorio u ime HDSSB-a, spomenuo je ove mjere koje idu sa razine države, ali ja ću podsjetiti svi u Republici Hrvatskoj trebaju voditi računa o obrazovanju u svojoj sredini i to voditi računa o tomu da to obrazovanje bude kvalitetno. Dakle, stoga neke sredine, naravno više one koje imaju više novca, doduše to nije pravilo ulažu u obrazovanje i pored onoga što država čini. Pa smo tako imali situaciju da su neki plaćali i prijevoz kada to nije bila mjera iz državnoga proračuna koji će možda to i nastaviti. Bilo je onih koji su uzimali udžbenike kada država nije uzimala udžbenike. Dakle, niste samo vi ovdje u Hrvatskome saboru koji donosite zakone, koji donosite državni proračun, oni koji brinu o standardu u našim osnovnim i srednjim školama. To su sigurno i njihovi osnivači, dakle i županije a u osnovnim školama i gradovi koji su osnivači i oni su koliko su mogli vodili računa o tome. Mi smo uvjereni da će to tako biti i ubuduće. Onoliko naravno koliko mogu ali da će naći prostora da sve ovo koliko treba pomoći zapravo i pomognu. I na koncu još samo jedna stvar. Kada je riječ o smještaju u učeničke domove, ja ću ponoviti, dakle, ova mjera 100% ide do 31. prosinca ove godine a od 1. siječnja ide 50%. Za ovih 50%, znači koliko će participirati roditelji, 630 kuna, ja se usuđujem reći da je to bolji standard nego što imamo recimo kod studenata. Učenici imaju doručak, ručak, večeru, smještaj, imaju kompletnu skrb, dakle, komunikaciju sa školom, komunikaciju sa roditeljima, to čine njihovi odgajatelji, imaju brojne slobodne aktivnosti osim onih koje imaju u školi, imaju odlaske u kino, imaju odlaske u kazalište, koji možda u svojim sredinama i ne upražnjavaju a ovdje im je to osigurano. Dakle, radi se zapravo o istina Bog, o smanjenju za 50% ali hoću vam reći da i sa tih 50% država poprilično vodi računa o tom standardu koji oni na takav način ostvaruju. Hvala lijepa.
Hvala lijepa državnom tajniku, zapravo na ovom primjeru koji je on ovdje iznio, ranije bilo rečeni i u raspravi se zorno pokazuje što to znači kada jedan ugovara a drugi plaća. Ali mi u županijama i gradovima i općinama dobro znamo koliko je to koštalo i kuda je otišlo, ali je sigurno da će to trebati dalje pratiti i da će se određene stvari valjda i vratiti ali imamo i dvije prijavke ispravaka kolega Vinković. Izvolite.
Uvaženi gospodine državni tajniče, rekli ste da ne možete shvatiti ovu mjeru upravo radi cijene učeničkih karata koji su županije ili gradovi plaćali autoprijevoznicima. To nije istina jer je to prije svega stvar za državno odvjetništvo jer su svi ti prijevoznici. To je stvar za državno odvjetništvo jer su oni pljačkali državni proračun. Sami ste rekli da je cijena odjednom otišla gore, na osnovu jedne ponude su se sklapali ugovori. Danas je činjenica da se ta sredstva u državnom proračunu mogla raspodijeliti, subvencionirati za sve učenike i studente koji trebaju prijevoz. A danas isto tako po ovim odlukama i plus ovim sa udžbenicima mi definitivno priznajemo da odustajemo od projekta hrvatska znanja.
Hvala. I uvažena kolegica Marija Lugarić. Izvolite ispravak navoda.
Državni tajniče, nije točan vaš navod da nismo mi jedini koji donosimo zakone i proračun. Mi u Saboru jesmo jedini koji donosimo zakone i proračun, ovi na lokalnim jedinicama mogu donositi nekakve druge svoje odluke, donose lokalne proračune, a mi zaista jedini donosimo zakone i državni proračun. No, međutim, divno je što neke jedinice lokalne i područne, regionalne samouprave preuzimaju jedan dio odgovornosti za obrazovanje, no međutim, mi se u poziciji kada nam je obrazovanje A od strategijskog značenja, B dijelom i ustavna obveza. Što obavezno, što po Ustavu se mora osigurati jednako pravo svima na srednjoškolsko obrazovanje ne možemo pouzdati na dobru volju nekih ili ponekih jedinica lokalne i područne samouprave. I to je posao države i zato je ovo sporno.
Hvala lijepo. Ispravila ste navod, što je točno da u školstvu trebamo i obrazovanje i znanju svi skrbiti. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi se prijavio uvaženi kolega zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, kolegice i kolege. Prije nekoliko godina sam, nekako u ovo doba godine razgovarao sa jednom finskom delegacijom i strašno nas je zanimalo koliko izdvajaju za obrazovanje i znanost. Rekli su da još ne mogu točno reći, još nikako ne mogu točno reći jer uskoro imaju rebalans proračuna, pa je jedan od članova naše delegacije cinički pitao a koliko će vam uzeti, a ovi su nas u čudu gledali pa su rekli ne, proračun u Finskoj služi tome da se daje obrazovanju i znanosti i još nešto zdravstvu. Tako da tome služi proračun u Finskoj, a ne da se ništa obrazovanju oduzima. Nažalost, kod nas stvari idu obratnim tokom. Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta je u dva rebalansa izgubili blizu 10% svoga proračuna i to su zapravo najveći rezovi u antirecesijskim mjerama ove Vlade i moram reći ovoga Sabora. I to je tragično da se ide obrnutim redom. Obrazovanje je, kao što znate i kao što smo jučer spominjali, nacionalni prioritet i to piše u programu ove Vlade. obrazovanje je jednako tako, zajedno sa znanošću, ona jedina poluga koja nas može približiti društvu znanja. Mi smo još jako, jako, jako daleko od toga i Vlada može donositi stimulativne i destimulativne mjere. I ako je obrazovanje nacionalni prioritet i ako je obrazovanje jedina poluga koja nas približiti razvijenom svijetu i pomoću koje možemo pokrenuti novi razvojni ciklus, onda se obrazovanje čuva od negativnih rebalansa i na kraju dolazi na red negativnih rebalansa. Onda se ponajprije iscrpe sva ostala financijska sredstva i izvori da bi se došlo možda, možda do smanjivanja troškova onoga odnosno smanjivanja proračuna onog resora koji je od nacionalnog prioriteta. Dapače, možda se trebalo raditi rebalans proračuna tako da su Ministarstvu obrazovanja, znanosti i sporta trebalo reći mi ćemo napraviti unutarnji rebalans, ali će nam ukupna sredstva ostati. Nažalost je sasvim drugačiji slučaj i ja sa kolegama koji su se o tome dakle izražavali, dijelim dosta veliku zabrinutost. Drugo, mi zadiremo zapravo u školstvo, mi zadiremo među djecu i smanjujemo roditeljima, ali onda i djeci stečena prava. To možda i nije u trenucima krize tako tragično, ali je tragična posljedica toga. S obzirom na troškove koje, dakle usputne troškove koje obrazovanje sa sobom nosi, s obzirom na pokatkad i direktne troškove koje obrazovanje sa sobom nosi, restrikcijama će sve više i više obrazovanje postati dostupno samo za imućne, a ne niti za darovite, niti za dobre i uredne da tako kažem, ako su iz nekakvih slojeva koji još ne spadaju u socijalno kritične kategorije, a roditelji neće biti u stanju plaćati one troškove obrazovanja koje sada spominjete. Obrazovanje će postati brana socijalne mobilnosti i na taj način ćemo se, dakle svi oni koji će se zalagati za takve mjere, zalagati za protuustavne mjere. Ja vas podsjećam, Hrvatska je socijalna država i ima obavezu brinuti dakle o onima koji su najpotrebitiji, koji nisu u stanju pokriti troškove obrazovanja svoje djece. Mi smo osim toga u Saboru donijeli nacionalni program, to se zove Mjera za uvođenje obaveznog srednje-školskog obrazovanja. Mi malo po malo grickamo te mjere i pitanje je šta će na koncu ostati. Osim troškova prijevoza u ovoj redukciji je zapravo ukinut i smanjen još jedan izdatak, a to je izdatak koji je užasno dragocjen, za kojeg smo se strahovito zalagali, koji je jedva uveden u Hrvatsku i sada ga smanjujemo na mjeru da je pitanje da li će moći opstati. To je alternativno obrazovanje, to su oblici alternativnog obrazovanja. Dakle, ako i to ukinemo onda će ostati samo javno obrazovanje ili privatno obrazovanje koje će biti replika javnog obrazovanja. A alternativno obrazovanje koje je razvijeno u svijetu, hvala na pitanju, u Hrvatskoj je ono prisutno u vrlo, vrlo malom i uskom segmentu i sad ga potkopavamo. I ja mislim da će i to izazvati izrazito negativne posljedice. Konačno, ja se bojim da ovaj način postupanja malo ti obećam, pa ti onda malo dam, pa ti malo uzmem, pokazuje zapravo jednu nevjerodostojnost i nestalnost načina upravljanja. Pa zapravo nije država i ne bi smjela biti nikakav eksperimentalni poligon na razini privatne firme ili nekakvog poduzeća. Jučer smo čuli da se neki ljudi odgovornije odnose kad idu kupovati jogurt, nego prema onome što se zbiva sa nacionalnim dakle hrvatskim proračunom i ja mislim da bi trebalo voditi računa o tome da se ponajprije iscrpe sva ostala sredstva, a tek onda da se počinje zadirati u školstvo, odnosno smanjivati ukupna sredstva koja su školstvu na raspolaganje i to je principijelni stav SDP-a zašto mi nećemo biti za ovaj zakon i za konsekvencu rebalansa proračuna kojom se ovo donosi. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo, kolega Flego. Imamo tri prijave replika. Najprije uvaženi kolega Mario Habek. Izvolite.
Kolega Flego, ono što sa sigurnošću ja mogu potvrditi da bez obzira na ovu odluku Vlade, da Varaždinska i Krapinsko-zagorska županija neće dozvoliti da ova Vlada i dalje uništava obrazovanje u ovoj zemlji. Mi ćemo naime, ove dvije županije će i dalje nastaviti, unatoč ovoj odluci Vlade, sufinancirati odnosno plaćati prijevoz učenicima srednjih škola, jer mi smo i u svojim programima inače stavljamo obrazovanje kao prioritet u ovoj zemlji, a pogotovo u Varaždinskoj i Krapinsko-zagorskoj županiji gdje su na vlasti SDP i HNS koji su oduvijek kao prioritet u svojim programima imali obrazovanje. Školovanje djece mora predstavljati interes svih nas, stoga će ove dvije županije svima nastojati osigurati maksimalne uvjete za nastavak školovanja. Time ćemo sanirati sa sigurnošću ovaj deficit koji nam je napravila ova Vlada koja ovakvim potezom šalje jednu lošu poruku, poruku svim mladim ljudima da im ono nisu prioritet, nego neki drugi privatni interesi.
Hvala lijepa. Nema potrebe za odgovor. Ovo je samo potvrda kolegica Lugarić da svi moramo brinuti. To je dobro. Kolega Dorić, vi ste se javili za repliku. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Flego, potpuno se slažem s time, sa onime što ste rekli. Naime, da financijski status roditelja ne smije biti limitirajući faktor za obrazovanje njihove djece. To je neprihvatljivo. Očekivao sam barem od Vlade kad već predlaže ovako drastične mjere koje roditelji nisu očekivali učlanivši svoju djecu u đački dom, naime osiguravajući njihovo školovanje u nekom mjestu koje je relativno udaljeno od mjesta prebivališta da će barem se ponuditi učeničke kredite ili neka druga mjera kojom će moći premostiti roditelji situaciju u kojoj su se našli. Na žalost, ni ta minimalna ponuda roditeljima nije dana. To sam mislio da ćete možda vi spomenuti i zato sam se javio za repliku.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, uvaženi kolega Flego. Izvolite.
Gospodine Doriću, ja se s vama u potpunosti slažem, dakle da je Vlada pogotovo u trenucima krize kada reducira financije na jednom mjestu to na neki način morala kompenzirati na nekom drugom mjestu. Ja sam jučer govorio o tome da je tragično da se u vremenu krize, dakle u vrijeme potrebitosti novaca na različitim segmentima i u različitim džepovima da tako kažem smanjuju količine novaca za stipendije. Upravo bismo sada trebali pojačati stipendije. I ja se nadam da će ovaj Sabor usvojiti prijedlog odbora, dakle da se obvezuje Vlada da nađe sredstva za socijalno potrebite. Ali jednako tako se nadamo da će na svim razinama, dakle i na razinama općina i na razinama županija, dakle na razinama općina kao što smo čuli i županija ali jednako tako i na razini države biti povećana sredstva za stipendije pogotovo za one najbolje. Jer ako u one najbolje uložimo jedan, jedinicu napora jedan oni će se maknuti za 10. Ako u srednje uložimo jedinicu napora 1 oni će se maknuti za 1. Dakle, ispod prosječne uložimo jedinicu 1 oni će se maknuti za, pomaknuti za 0,1. Dakle, treba ulagati u sve koji su redoviti, a pogotovo u darovite. Napose treba ulagati u njih ako su oni iz socijalno problematičnih sredina. Dakle, u kojima roditelji ne mogu smoći sredstava da ih školuju. I ako ne osiguramo ta sredstva to će biti gubitak ne samo za nas nego za cjelokupnu zajednicu, jer su vještine i znanja opća dobra, ne samo osobno. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. I treća prijava replike kolega Vujić. Izvolite.
Hvala lijepa. Imam potrebu za replikom zbog toga što mi se čini da čak i kod kolege Flege koji ima najkompetentniju po meni jednu od najkompetentnijih diskusija. Na neki način nije podvučena jedna razlika, a između one kritike ovoga proračuna koji se tiče toga da on, dakle nije razvojan u smislu dakle da ne prihvaća temeljne stvari društva znanja itd. itd. Međutim, ovdje se radi još o nečem dodatku preko toga, a to je da on zapravo dira u egzistencijalne fizičke pretpostavke samoga obrazovanja. Kolega Janjić ja razumijem mislim skoro sve vaše argumente. Ja bih se mogao sa svima složiti osim sa jednim generalnim, a to je da vi kao Vlada imate instrumente da riješite pitanje prijevoza, da riješite pitanje prehrane. To je odiozno da mislim mi raspravljamo ovdje u ovom Saboru, dakle ne sada čak o onim stvarima koji su akcenti davani od mnogih zastupnika u smislu kako dalje razvijati obrazovanje, kako da stvorimo društvo znanja. Nego mi raspravljamo tako reći na Dikensovski način o tome hoće li ta djeca moći do škole i da li će tamo moći nešto pojesti. Pa molim vas lijepo! Pa to nema zemlje koja si to dopušta. To je jedan višak problema. I ponovo vam kažem gospodine Janjiću ja se mogu složiti sa vašom argumentacijom. Vi ste izrekli sve teškoće koje imate od natječaja pa do ne znam čega kako to stoji. Ali vi ste Vlada, vi to trebate riješiti. Vi i Vlada u cjelini. Ovo bi trebalo anulirati da ne postoji ovakav problem u Hrvatskoj u Saboru, da se raspravlja o tome hoće li djeca moći do škole i hoće li imati tamo što pojesti. Strašno!
Hvala lijepo kolegi Vujiću na ovako temperamentnom. On je replicirao kolegi Flegi. Da li ima potrebe? Slažete se s njim. Dobro. Onda sve to skupa upućujemo prema Janjiću. I idemo na pojedinačnu raspravu dalje. Uvaženi kolega Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, gospođe i gospodo zastupnici. Ja moram reći da se u velikoj mjeri slažem sa mnogo toga što je ovdje danas izrečeno u ovoj raspravi kada je u pitanju potreba ulaganja u obrazovanje. No međutim, ne želim ponavljati nego reći nešto što o ovom problemu do sad nije rečeno, a to je na koga se on najviše odnosi i kako će utjecati na razvoj ponajprije slavonskog sela. Dakle, područja iz kojeg ja dolazim. Ovo rezanje, ove mogućnosti neće pogoditi učenike koji žive u gradovima. On će pogoditi ponajviše one koji dolaze iz seoskih sredina u gradove, u srednje škole. I to je zapravo struktura ljudi koja ima najmanje sredstava na raspolaganju. I moram reći nešto drugo što smatram ovdje posebice značajno. Mi na slavonskom selu imamo najveći problem u obrazovnoj strukturi gdje ljudi koji žive na selu nemaju šanse razvijati svoju sredinu i osiguravati sebi budućnost nego kroz obrazovanje. I praktično ih dovodimo ovakvim prijedlogom u situaciju da im se to dovodi u pitanje. I to zbog toga smatram da je upravo ovo posljednja mjera koju treba primjenjivati u uvjetima kada se treba štediti i rezati na različitim troškovima. Sve drugo treba biti prije od ove mjere. Kada je u pitanju primjerice razina nezaposlenosti na selu, onda moram reći da mi imamo općina u kojoj je nezaposlenost preko 90% i to zbog toga što više poljoprivreda ne može apsorbirati tu radnu snagu koja postoji na selima, pa moramo im omogućiti kroz obrazovanje priliku da žive ljudi od nečeg drugog. I tu zapravo u ovom trenutku te najsiromašnije ljude praktično ovom mjerom podržavamo. Ja apsolutno podržavam sve ideje o tome da se onim najpotrebitijim pomogne na takav način da im se osiguraju posebice povlastice različite koje se mogu kroz ovaj sustav kako bi se ublažila posljedica ovoga. Dapače. Ali nemojmo štediti na ovome, jer ta razina nezaposlenosti od preko 90% upozorava. I stoga je ova mjera značajnija i ima teže posljedice od svih poticaja i potpora u poljoprivredi koje omogućavaju prihode samim poljoprivrednicima i ljudima koji žive na selu. Zbog toga nemojmo ovo ukidati. Gospodin državni tajnik je upozorio na probleme koji postoje. Vjerujem da postoje i treba nalazit načina kako ih riješit, kako premostit i kako osigurat na drugi način. Ali apsolutno je sigurno to da djeca koja dolaze, učenici koji dolaze iz seoskih sredina u gradove, pa naravno da tada imaju i mogućnosti koje pruža gradska sredina, od odlazaka u kazalište do svega ostalog. Pa nema na selima kazalište i to je sasvim normalno i to treba. Ali moramo bit svjesni i toga da je iznimno velik pritisak i na đačke domove, da oni ne mogu jednostavno osigurati i potrebna mjesta koja bi bila potrebna učenicima koji žele dolaziti u gradske sredine kako bi tamo nastavljali školu. Dakle, obrazovanje u ovom segmentu je nešto što praktično omogućava perspektivu posebice učenicima koji dolazi sa sela i razvoj posebice slavonskog sela. Stoga moram reć da treba u ovim uvjetima kada se mora štedjet, prije svega oporezivat luksuz, alkoholna pića, cigarete itd., a ovo mora bit doista posljednja mjera koja će se primjenjivat u štednji. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. I u zadnji čas prijava jedne replike, uvaženi kolega Boris Matković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo, jednim dijelom bih se složio sa kolegom Srbom kad govori o problemu učenika koji dolaze jasno iz sela, dakle manjih sredina i gravitiraju prema gradovima kad je u pitanju i dakle njihov standard, odnosno standard njihovih roditelja, pa i problem prijevoza. Međutim, tu postoji u svakom slučaju rješenje koje je i do sada bilo, kolega Srb. Konkretno, ja dolazim iz jedne takve sredine koja je vrlo velika, jedna od najvećih, dakle ne samo u Splitsko-dalmatinskoj županiji, nego i u Hrvatskoj sa negdje oko 300 kilometara kvadratnih, 294 sa 25 naselja, 28 velikih mjesnih odbora, da ne govorim o pustim podnaseljima gdje djeca dolaze svaki dan autobusima, ali na način da grad participira 30%, prijevoznik 20, tako da i oni koji plaćaju, plaćaju 50% od te karte. To je jedno. A drugo, mislim da ne možemo govoriti o tome da se ovo oduzima svima. Čuli smo dakle jučer premijerku, odnosno čuli smo da se ovo ne odnosi na onu kategoriju dakle koja pripada potrebitima, a to su znači oni koji su pri socijalnoj skrbi, odnosno tu se radi negdje o nekih 40-ak tisuća dakle potrebitih, a oni se neće financirati iz ministarstva dakle iz kojeg dolazi gospodin Janjić kojega prozivate, nego iz Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi, odnosno Ministarstva branitelja. Znači, biti će uključena i djeca branitelja i djeca dakle onih koji primaju socijalnu skrb i o kojima institucija socijalne skrbi vodi računa. Isti ti se isto tako obraćaju i upravama gradskim i općinskim koji u takvim slučajevima plaćaju toj djeci punu kartu. Ja sam svjedok toga i imam za to primjer, ali u principu mogu prihvatiti ovaj vaš prvi dio, ali ovaj drugi dakako nikako i ne bi trebalo baš na taj način i u tom pogledu raspravljati kao što je raspravljao kolega Vujić, pa sada i vi. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, kolega Srb. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Matković, meni je drago što i vi prepoznajete postojanje tog problema, no međutim ono što zasigurno treba napraviti, treba pod hitno prije početka nove školske godine osigurat model i pravilnik po kojem će se osigurati sredstva onima koji su potrebiti, koji ne mogu sebi priuštiti odlazak u školu. Evo, i kolega Grubišić je spominjao jedan primjer. Takvih primjera ima beskrajno puno. Ali upravo zbog toga što je selo postalo izuzetno siromašni dio hrvatskog društva i to su ljudi koji imaju najmanje moguće prihode i upravo njih ovo najteže pogađa. Zbog toga se mora pronaći model kako toj djeci, tim roditeljima pomoć. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Dalje ide rasprava, uvaženi kolega Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče sa suradnicom, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Pa ja ću svoju raspravu evo, započeti, možda nije ovako primjereno, ali postoji jedna stara kletva "dao ti Bog da imaš pa poslije nemaš". Mislim da je ova kletva pala upravo na ovu Vladu iz koje je na vrijeme otišao onaj koji je mislio da ima i da dijeli kao Bog pa se evo, dijelilo i u ovome segmentu. Ovi koji su ostali došli su u situaciju da nemaju i oni danas kao što je tu i gospodin državni tajnik govorio, moraju biti i socijalno osjetljivi, moraju vidjeti kome će moći nešto i platiti, a u isto vrijeme došli su u situaciju i da plaćaju dugove rasipništva bivšeg vođe. I što sada? Da li su dovoljne upravo ove promjene zakona bez popratnih analiza, bez toga da vidimo tko je sve dobivao te beneficije, da li su ih svi trebali konzumirati? Mislim da je to jedno od pitanja koje je u prošlom razdoblju bilo prisutno, ne samo u ovome, nego možda i u nekim drugima, pa je pred izbore ono svi ćete dobiti ovo, svi ćete dobili ono, bez obzira da li to netko treba dobiti ili ne treba dobiti. I sada koje se to obveze ukidaju? Pa kaže da se ukida obveza državnog proračuna za financiranje prijevoza sredstvima redovitog putničkog javnog linijskog prijevoza za učenike srednjih škola koji su ostvarili to pravo. Je, ostvarili su pravo jer ovaj Sabor im je donio to pravo. Zatim sredstva za financiranje smještaja i prehrana učenika u učeničkim domovima. Govori se da je to 50% bi se trebalo smanjiti, odnosno 50% bi se trebalo plaćati, 50% će ostati. Ne znam zbog čega je bilo to, hajde idemo, dajemo svima. Zna se zbog čega. I dosadašnje zakonske obveze da se sufinanciraju škole koje provode alternativne odgojno-obrazovne programe. Znači, to su obveze koje je preuzeo ovaj Sabor, ova država, ovo ministarstvo i koje ćemo sada morati, koje će se ukinuti, a kome ostaju te obveze? Onima koji su ih i imali vjerojatno i prije, a to u prvom redu su roditelji. Vjerojatno će ti roditelji i dalje to smatrati kao svoj prioritet jer zato i imaju djecu i školuju ih i žele da postanu ljudi od njih. Svi smo mi prolazili to i često puta u teškoj situaciji živeći, ali roditelj je bio taj koji se odricao i on se uvijek odriče, a država nekad malo da, nekad uzme jelda, odnosno prestane davati. Vjerojatno zbog toga što je država na jedan populistički način nudila te olakšice one su bile prvenstveno u dnevno politički svrhe pred izbore i danas kad govorimo zbog čega ukida se to kažemo to je zbog recesije, manjkom u proračunima. Vlada i vladajući trebaju i preuzeti i svoj dio odgovornosti. Ispada da je najjednostavnije reći pih puj ne vrijedi, ono prije i sad idemo po ovim izmjenama, a vi se snalazite kako znate. To nije dobro, posebno kad čujemo, jučer sam čuo to na televiziji da nova premijerka kaže da se ne odustaje od Pelješkog mosta. Pa o tom Pelješkom mostu svi do sada su jako diskutabilno govorili, odnosno smatrali da to ipak nam u ovom trenutku ne treba, a vjerojatno će za ovaj prijevoz reći ljudi da je potreban. Zašto već ako smo samo prelazimo na jednu novu stvar, a ništa nismo rekli čim bi to mogli eventualno zamijeniti. Pa ovdje je bilo govore, evo i prof. Dorić je govorio stipendiranje tih učenika, vezati te stipendije za uspjeh. Pa mi smo svi, manje-više koji smo stariji imali studentske kredite i to nam je bila i olakšica i na taj način smo se nekako i školovali, jer nije lako bilo doći iz Slavonije u Zagreb pa ovdje živjeti, plaćati podstanarstvo itd. i sve što je išlo uz to. Zato mislim da bi trebalo u prvom redu reći novome ministru dr. Fuchsu da i svima u ministarstvu, nemojte više raditi po spinu bivšeg ministra. On je veličajući sebe govorio da smo već poobrazovani u Europi uvodeći bolonjski program, a nije uspostavio ni kadrove ni materijalne uvjete, ili ovo besplatne udžbenike, prijevoz besplatni i drugo. Mislim i on se ponašao na neki način u svojim izjavama kao neka vrsta boga koji dijeli, ali je kao i njego šef podvio rep i otišao u prvoj prilici kada više nema što dijeliti, odnosno rasipati. Na kraju moram reći da ovo područje nije prvo za stabiliziranje proračuna i gospodine tajniče i u ministarstvu kad razmislite vidjet ćete da su vaša obrazloženja tanka za usvajanje ovih izmjena. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Vrijeme za prijavu za raspravu je isteklo po ovoj točki, ali imamo još dvije prijave. Na redu je kolega zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. 1. siječnja 2000. godine naslovnica ekonomista imala je samo jednu rečenicu. Rečenica je glasila znanje je moć, slijedeće društvo bit će društvo znanja. Time se simbolički željelo pokazati što će biti najznačajnije u 21. stoljeću. Dakle danas znanje, intelektualni kapital, inovacije i poduzetništvo predstavljaju tri osnovne konkurentske prednosti po kojoj se uspješne tvrtke razlikuju u svijetu od neuspješnih. Znanje je neraskidivo vezano i s korupcijom. Obrazovani se uspješnije bore sa korupcijom, prema tome korupcija povećava siromaštvo, ako imamo obrazovane ljude onda se automatski borimo i protiv korupcije i protiv siromaštva. Mene nerijetko kolege u ovoj sabornici iz vladajuće stranke napadaju da sam pregrub kada govorim o hrvatskoj Vladi, ali ja sam samo iskren, a ponekad istina zvuči grubo. Prema tome, kako drugačije tumačiti odnos kroz ovaj rebalans o školstvu i ove zakone koji usput prate taj rebalans, nego kao neodgovornost i nesposobnost aktualne Vlade prema školstvu, prema onima koji bi obrazovanjem trebali biti garancija da će Hrvatska u 21. stoljeću kročiti zaista naprijed i ići naprijed, a ne kako je bilo do sada. Prema tome ako pogledamo da je obrazovanje u dva rebalansa izgubilo gotovo milijardu i 500 tisuća kuna i vratilo se u svojim sredstvima na 2007. godinu, onda zaista moramo priznati da je parola koja je po meni bila jedna od najizvikivanijih parola u Hrvatskoj u posljednjih 6 godina Hrvatska društvo znanja, bila zaista samo politička parola, politička parola koja iza sebe nije imala spremnost da se zaista omogući da Hrvatska postane društvo znanja. Prema tome nije ovdje samo riječ o besplatnim udžbenicima, o financiranju prijevoza, to je daleko širi problem koji ako se ovako nastavi neće omogućiti da u Hrvatskoj svima školovanje, kao i zdravstvo uostalom, bude jednako dostupno, da svako dijete ima pravo da u skladu sa svojim sposobnostima, a ne sa materijalnim mogućnostima završi ne samo osnovnu i srednju školu, nego i fakultet. Dakle posebno je tužno da Vlada ovim prijedlogom u potpunosti izbacuje mogućnost postojanja dijela škola u Hrvatskoj, ja se dobro, dobro sam upoznat s tim problemom budući da su me u Rijeci zamolili da im pomognem, dakle alternativna … [[Govornik se ne razumije.]] škola u Rijeci. Ovom odlukom hrvatske Vlade će prestati postojati. Prema tome, do sad je Vlada imala obvezu da sa 80% sufinancira program alternativnih škola, ona to ukida, to znači ključ u bravu alternativnih škola. A da li mi netko može objasniti zašto je Vlada odlučila zatvoriti alternativne škole? Ako je to jedan od prvih koraka ove Vlade onda je to jedan dokaz da je ona neodgovorna i da nije sposobna voditi ovu Hrvatsku. Prema tome, srednja škola za sve, besplatni udžbenici za sve bile su parole ministra Primorca, bile su parole i potpredsjednice Vlade u to vrijeme gospođe Kosor, parole koje su samo koristile za demagoško skupljanje političkih bodova, a zapravo uopće nisu imale krajnji cilj podizanje mogućnosti da svi steknu znanje koje će im omogućiti da dobiju dobro radno mjesto, da dobiju stan, da osnuju obitelj, da odgajaju svoju djecu, da djeca imaju vrtiće gdje će učiti i ona da će ići u škole koja će raditi u jednoj smjeni, koje će imati sportske dvorane, školske sportske dvorane, koje će imati mogućnosti dodatnih školskih aktivnosti učenja stranih jezika, a toga danas nema. Dakle nije samo problem što roditelj neće imati novaca kupiti udžbenike za svoju djecu, on mora kupiti školski pribor, mora kupiti hlače djetetu, djeca rastu, mora kupiti cipele. Vidjet ćete da neka djeca mogu platiti nastavu stranih jezika, druga ne mogu. Druga djeca idu na sportske aktivnosti, jedna ne idu. Dakle imamo raslojavanje od samog početka koje je vezano isključivo uz materijalne sposobnosti, a ne uz talentiranost i mogućnost djece da stječu nova znanja. Dakle ukidamo ovim rebalansima, prošlim i ovim, i sredstva za unapređivanje rada sa nadarenom djecom, opremanje školskih knjižnica. Dakle ukidamo sve što omogućuje djeci da uče više i da zaista steknu znanja koja govore da je Hrvatska zemlja znanja, a ne da je to samo parola koja se posebno isticala pred lokalne izbore kada se klicalo da će sva djeca dobiti besplatne udžbenike, a znalo se tada da to nije moguće. Ne to se tada vikalo glasno, čak se reklo školama da unište, da u stari papir bace udžbenike. Očito će nam u 9. mjesecu trebati jedna velika akcija pod imenom "Solidarnost na djelu" da skupimo te udžbenike i da ih podijelimo onima koji neće imati novaca da kupe udžbenike. Opet se govori, pa neka jedinice lokalne samouprave riješe taj problem, a jučer se jedinice lokalne samouprave napadalo da su rasipne, da zapravo troše novce za nešto što ne koristi nikome, nego na kupnju automobila, plaća i sve ostalo, a znamo dobro da to nije istina. Ja dolazim iz Rijeke gdje već duži niz godina sufinanciramo čitav niz i alternativnih programa i rad s nadarenom djecom. Imamo i programe za sufinanciranje čitavog niza drugih aktivnosti, nabavu školskog pribora i svega. Ali to je obveza koju smo mi preuzeli na sebe kao socijaldemokrati koji vodimo taj grad, a zapravo bi to trebala riješiti države A ne opet provoditi decentralizaciju, mi sada imamo novu decentralizaciju, to je decentralizacija obveza, obveza vezanih za osnovno školstvo, za srednje školstvo. Ali tu decentralizaciju obveza ne prati fiskalna decentralizacija, decentralizacija koja bi omogućila da mi raspolažemo tim novcem, jer očito smo dokazali da to možemo učiniti bolje. Prema tome, ovaj rebalans pokazuje krah projekta "Hrvatska društvo znanja", a taj projekt krahirao je zbog neznanja Vlade koja vodi ovu državu.
Hvala. Ispravak navoda uvaženi kolega Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem. Pa puno je toga netočno kolega Jovanović u svojoj raspravi iznio. A ja ću ispraviti samo onaj dio koji govori i često je ponavljao da ova Vlada samo ukida prava osjetljivim skupinama preko udžbenika, puta, pa je došao čak do neke brojke od milijardu i nešto kuna koju ja nigdje nisam vidio. A kako je to izgledalo nekada kada je ministar bio njegov kolega, tada je ukupno bilo ispod 2 milijarde kuna za obrazovanje, sa tendencijom da svake godine se diše 10%, pa bi tako tek 2000. došli na 7 milijardi. A ja ću sada reći, dakle da u ovih par godina mi smo proračun, ovo radi hrvatske javnosti da se zna, da smo proračun za obrazovanje i šport podigli sa 7 milijardi na 12 milijardi. To dovoljno govori kolika je briga ove Vlade i kako se mislio o znanju i uvjetima onih koji trebaju dobiti znanja.
Hvala kolega Rebić. Vi ste dosta toga izrecipricirali. Ali je na redu i replika kolegice Lugarić, pa ću tolerirati kolegi Jovanoviću da nešto dulje i onda odgovori. Izvolite kolegice Lugarić.
Kolega Jovanoviću govorili ste da ovim zakonom između ostalog i Valdorfska škola u Rijeci može staviti ključ u bravu. Ne samo Valdorfska škola u Rijeci, nego čini mi se i 7 drugih alternativnih škola. Tragedija jest da mi imamo 8 alternativnih škola u državi i da će nam država spasiti rezanje sufinanciranja 8, ne 80, ne 800. Osam alternativnih škola. Važnost alternativnih škola je višestruka. S jedne strane ona bazična priča da roditelji imaju pravo izabrati uvjete i način kako će odgajati svoju djecu, no međutim ono što je možda puno važnije za ovu veliku sliku obrazovanja je da mnoge metodičke inovacije, da tako kažem pojednostavljeno, su prvo izmišljene ili prakticirane bile u alternativnim školama, da bi na neki način postale prevladavajući način rada i u državnim i u javnim školama. Ono što se pokušalo reći kao oficijelna državna metodika kod nas u hrvatskoj školi 21. stoljeća, je bila teška alternativa prije stotinjak i nešto godina. I drugo, vezano uz vaše izlaganje koje se odnosio na smanjenje ulaganja u obrazovanje. Ja sada moram reći da se s vama u potpunosti slažem. Jer koliko god stoje činjenice da je proračun Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta povećan sa 7 na 12 milijardi kuna, isto tako istovremeno je državni proračun povećao sa 56 milijardi na preko 120 milijardi. Kada gledamo ukupni porast državnog proračuna u odnosu na porast proračuna Ministarstva znanosti, dobijamo da je udio troškova za obrazovanje u ukupnom državnom proračunu pao. I to jest kolega Jovanoviću tragično i u tome se s vama apsolutno slažem.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku zastupnik Jovanović. Izvolite.
... [[Govornik nije uključen.]] Upravo to dokaz da je udio školstva obrazovanja, znanosti i proračun zapravo na razini 2007. što je najbolji dokaz da kada je školstvo da idemo nazad, a ne da idemo dalje. A kolega koji je rekao da nije vido gdje je iznos o milijardu i pol tisuća kuna, pa očito matematika mu ne ide, a ja mogu poslije pomoći pokazati gdje je taj iznos.
Hvala lijepo. Idemo na posljednju prijavu za raspravu. Kolega zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvažani državni tajniče meni je žao što vi uvijek ovdje morate u Saboru biti kada su ne vrući krumpiri, nego doista kada su veliki problemi koji se tiču obrazovanja i odgoja u Hrvatskoj. A isto tako mislim da hrvatski narod i hrvatske građane ne zanima doista što je bilo '97., '99. do 2003., poslije 2003., nego njih zanima što će biti sutra. U ovom slučaju posebno roditelje, posebno djecu, osnovnoškolce, srednjoškolce. Ja ću samo podsjetiti na jedan problem na koji sam ukazivao u nekoliko dopisa bivšem ministru Primorcu, koji ste vjerojatno vi zaprimali ili sadašnji ministar, ali na koji nikada nisam dobio odgovor. Naime, radilo se o povlačenju ove jedne protuustavne odredbe o plaćanju prijevoza učenika. Prvo samo učenicima prvih razreda srednjih škola, pa zatim drugih itd. Dalje smatram da se u ovom proračunu mogu pronaći sredstva kako bi se taj iznos pravedno raspodijelio na sve učenike srednjih škola, osnovnih škola, ali isto tako i na studente koji putuju svakodnevno na fakultet i koji su redovni studenti. Danas ja vas samo pozivam da posjetite malo internet stranice, da pogledate ne zabrinutost roditelja, učenika, nego upravo njihovu ogorčenost. I odmah vam postavljam pitanje, što će biti za nekoliko tjedana ili za nekoliko da na i kada isti ti učenici i slično, kao i prije godinu dana kada je bila ona matura, kada su izišli van na ulice i kada ste ustuknuli upravo pred mladosti, ne vi nego cjelokupna ministarstvo i cjelokupna Vlada pred mladosti i pred znanjem koju Hrvatska ima. Sličan problem je i sa udžbenicima u kojima ste pred izbore obasipali cjelokupnu, sjetite se onih crveno plavih plakata za i protiv kada vam je eto većina hrvatskog navoda povjerovala, dala vam glas. Danas se upravo hrvatskim građanima, hrvatskom narodu ne samo vi nego cjelokupna Vlada jer ovo je Vlada kontinuiteta, to nisu nikakve novi ljudi, to su sve ljudi koji su bili u ministarstvima i koji su do sada bili u Vladi. Jednostavno se treba ispričati radi svih onih lažnih obećanja i lažnih nada kojima su bili obasipani pred same ne samo državne izbore nego i pred ove lokalne izbore. Tako evo i u mom Đakovu upravo na osnovu tih lažnih obećanja jedna koalicija koja je došla na vlast prije šest mjeseci kupovinom rječnika koji je sad narod neposrednim izborima i demokratskim izborima nije dao nikakvo povjerenje ta koalicija HDZ, HSS, HSLS, HSU i HSP upravo radi nekih obećanja kako će dobiti prijevoz učenika i studenata kupila četiri autobusa koji dođu negdje oko 4 milijuna kuna, koji stoje tamo neregistrirani, nisu prošli test homologacije. Imate i vi svoju odgovornost isto tako, a bilo im je obećano tu negdje iz Vlade da će vršiti prijevoz učenika i da će na taj način otplatiti te autobuse koji će naknadno služiti i za neki gradski prijevoz. Danas pozivate evo ovim putem a znate i sami pošto ste iz Slavonije ako se definitivno niste preselili ovdje u Zagreb znate i sami da većina jedinica lokalne samouprave u županiji danas nema prihode koji omogućavaju, pa čak ni županije nemaju prihode koji omogućavaju da jedinice lokalne samouprave i regionalne samouprave pokriju taj veliki problem. I normalno je da zadnji problem koji je ova Vlada nastavka i kontinuiteta, i to je teško i braniti ovoj lijevoj strani, s moje lijeve strane zastupnicima vladajuće koalicije jer prije samo nekoliko mjeseci su zdušno branili proračun koji je plivao, koji se kupao dok je u svijetu vladala kriza a i sami nisu bili svjesni da je kriza duboko već ovdje u Hrvatskoj. Danas je doista teško braniti i neka ne zamjere, ne ljutim se ja na njih a oni imaju manje razloga da se ljute na mene i na saborske zastupnike koji su tada već upozoravali na tešku gospodarsku situaciju koja dolazi. Ja vas pitam kako ćete objasniti roditeljima, građanima Hrvatske da udžbenici koji su bili obećani, koji su se trebali i vratiti i zamijeniti novima da su pobacani u smeće i da će novi udžbenici umjesto 400 milijuna kuna koji neće spasiti Hrvatsku koja je duboko u problemima oni u 9. mjesecu ili u 8. mjesecu koštati preko 700 milijuna kuna. Kako ćete objasniti kad budete morali izići na ulicu među te mlade ljude, među njihove roditelje, među njihove profesore, nastavnike, kako ćete objasniti kako je odjednom nestala hrvatska znanja, kako su odjednom nestale one teške torbe koju gospođa predsjednica Vlade nije ni htjela primiti da osjeti što sve djeca moraju nositi na svojim leđima kako bi ušli u tu Hrvatsku znanja. Danas od Hrvatske zemlje znanja ili društva znanja nije ostalo ništa i to nije samo razlog to što je Sanader pokupio svoje prnje iz nepoznatih razloga, povukao se iz političkog života, zajedno s njim i ministar Primorac. Razlog je u tome što ona Vlada ali niti ova Vlada nije znala niti voditi državu niti prepoznati probleme koji su u toj državi. I danas umjesto Hrvatske društva znanja mi imamo Hrvatsku društvo puno problema, problema koji se ne rješavaju nego upravo ova Vlada nagomilava sve nove i nove i sve teže i teže probleme koje neće riješiti idućih 50 Vlada. Ja vas stoga pozivam i apeliram na vas da objasnite bivšem pomoćniku ministra, sadašnjem ministru a isto tako da objasnite to i pomoćnici odnosno sada predsjednici Vlade a isto tako i koalicijskim partnerima koji sudjeluju u toj Vladi da se ovim problemom neće riješiti nagomilani problemi Hrvatske nego upravo će prouzročiti još veće i veće probleme. Ja odgovorno s ovog mjesta tvrdim da je jedna velika većina jedinica lokalne samouprave ne mogu snositi ove probleme jer se nalaze u mnogo većim problemima posebno tamo gdje su upravo na osnovi takvih obećanja, lažnih obećanja vršeni određeni poslovi, davane usluge, nabavljani predmeti ili ne znam što. Grad Đakovo je danas dužan 35 milijuna kuna. U 6 mjeseci to je uspio zadužiti miljenik ja ne znam koga. Tih novaca grad Đakovo danas nema. To nema gotovo niti jedna jedinica lokalne samouprave u Slavoniji a nema niti velika većina jedinica lokalne samouprave u Hrvatskoj osim ovih velikih gradova koji to još od devedesetih godina kao što je Rijeka, Zagreb itd. imaju u svojim programima. Ja vas kažem evo na samom kraju i pozivam i molim jer jučer smo raspravljali o proračunu, o nikakvom povijesnom dokumentu koji neće pronaći izlaz iz ove teške situacije, izlaz iz svega ovoga i to moramo svi priznati, svi koji sjedimo ovdje u Hrvatskom saboru a isto tako preko puta na Markovom trgu da jedini izlaz su novi ljudi, novi izbori, novi programi i nova politika koja Hrvatsku može izvesti na pravi put. Dosta nam je provalije.
Hvala lijepo. Imamo dvije prijave ispravka netočnog navoda. Uvaženi kolega Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa. Naime, kolega je konstatirao da Hrvatska demokratska zajednica mora se ispričati zbog laži i lažnih obećanja koje je dala na zadnjim izborima. Naime, HDZ je obećao da ćemo ući u euroatlanske integracije, ušli smo u NATO a pred vratima smo Europske unije. HDZ je rekao da neće prihvatiti ono što traži SDP da se vjeronauk izbaci iz škola. I mi smo to izrealizirali. Isto tako HDZ nije zabranio Hrvatima u Bosni i Hercegovini da glasuju i sudjeluju u izboru vlasti u Republici Hrvatskoj i to smo obećanje ispunili. No kolega ne možemo se praviti da živimo na nekom drugom planetu, gospodarska kriza 2008., žestoka kriza svjetska udarila je i na Hrvatsku. I ova Vlada i dalje ima odgovornosti, ne bježi od te odgovornosti i vuči ako treba bolne poteze.
Hvala lijepo. Povreda Poslovnika kolega Vinković.
Mislim da je članak 209. ovdje se uopće ne radi o ispravku netočnog navoda niti sam ja pričao ovdje o vjeronauku. Ja osobno sam išao na vjeronauk, kršten, pričešćen, krizman itd., mislim da to nema nikakve veze sa ovim ovdje sada. Dakle, ne radi se.
U čemu je Poslovnik povrijeđen.
Pa to dovoljno govori o …
Vi ste govorili općenito a on je onda na to općenito odgovorio pojedinačno i sada možete jedan i drugi nabrajati što ste vi mislili a što kolega Kovačević. Ali mislim da.
Ja vrlo dobro, ja nisam mislio, ja sam tvrdio. A to što gospodin Kovačević …
Ne možete na taj način tvrditi kao ono sve … [[Govornik se ne razumije.]] pa vi ste, u Saboru sjedite ne u provaliji znate. Ovo je Hrvatski sabor a velite sve je palo u provaliju. Ja isto ne osjećam da sam u provaliji a vjerujem ni mnogi drugi od nas. Ali evo opet. Kolega Kovačovać.
Poštovani potpredsjedniče, …/Govornik se isključio pa ponovno uključio./…
Koji članak?
Također povreda članka 209. Dakle, vi ste iznijeli jednu činjenicu a ja sam iznio dokumente s kojima sam demantirao tu činjenicu i ispravio netočan navod, u čemu je povreda Poslovnika?
Za ispravak navoda javio se Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja bih ispravio netočan navod kolege koji je kazao, nije ostalo ništa od društva znanja. Dakle, društvo znanja nikako nije stanje, to je proces kojim težimo, nastojimo postići više i u tom postizanju više, dakle, imali smo neke ciljeve od kojih nažalost sada moramo jednim dijelom za jedno vrijeme odustati. Dakle, radi se o vremenu, o procesu itd.. Prema tome, dakle takva jedna interpretacija zajedno sa ovim što ste vi gospodine potpredsjedniče ispravili, dakle, u toj provaliji dakako da je apsolutno neprihvatljiva i netočna. Na koncu interpretacija vaša o povlačenju premijera Sanadera i onom neprihvaćanju sadašnje premijerke gospođe Kosor, torbe, je vaša osobna interpretacija i stvar zapravo osobnosti a ono nema veze nikakve sa stvarnošću niti sa onim što ste vi govorili. Hvala lijepo.
Hvala lijepo kolega Bagariću. Vodimo računa o vremenu, budite bez brige, kolega Lučin, kolega Vinković vi ste dizali tablicu, izvolite koji članak, što?
Članak 209. napominjem da gospodin Kovačević uvaženi zastupnik nije ispravio niti jednu moju tvrdnju nego je replicirao o nečemu u što ja doista nisam upućen. S druge strane, ja vas isto molim da kao potpredsjednik ovog Visokog doma ne komentirate moje tvrdnje nego isto da se prijavite za raspravu i da jednostavno ne samo s toga mjesta, nego sa govornice vodite raspravu o ovom problemu. Inače ja mogu reći da što se tiče ponovno … [[Govornik se ne razumije.]]
Vrijeme vam je isteklo.
Tek sada, tek sada.
Zaključno se prijavio uvaženi državni tajnik, Želimir Janjić, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Ja ću početi od zadnjega zastupnika koji je sudjelovao u raspravi, hvala najljepša poštovani zastupniče Vinkoviću na razumijevanju, vjerujem da gotovo nitko od vas ne bi htio promijeniti svoje mjesto sa mojim danas. Naravno da bih i ja više volio govoriti o nečemu drugome, naravno da bih više volio govoriti o svemu ovome što smo do sada imali a otvoriti eventualno raspravu o đeparcu za naše učenike, da još više podignemo standard, ali nažalost u takvoj situaciji nismo. Žao mi je jednako tako što je ova rasprava bacila u sjenu brojne druge teme u obrazovanju o kojima u zadnje vrijeme govorimo i o kojem bismo i sada mogli govoriti, koje i jesu, u svakome slučaju iskoraci u obrazovnom sustavu, dakle, bacila je u sjenu uvođenje vanjskog vrednovanja, obrazovanja što evidentno vodi ka kvaliteti, podizanju kvalitete obrazovanja. Bacila je u sjenu temu kao što je recimo strukovno obrazovanje i donošenje brojnih novih programa modernizacije postojećih programa što se pokazuje sada i upisima koliki je interes za takve programe, baca u sjenu naravno i državne pedagoške standarde koje smo započeli primjenjivati u ovoj školskoj godini od smanjenja broja učenika po razrednom odjelu, od zapošljavanja većega broja nastavnika. Bacila je u sjenu naravno i jedan drugačiji pristup u stručnom usavršavanju koji ćemo afirmirati već od iduće školske godine a već sam sa nekim zastupnicima imao i prilike razgovarati o tome i siguran sam da ćemo imati i podršku za to. Bacila je u sjenu naravno i obrazovanje odraslih i recimo prvi natječaj koji je proveden prošle godine a ove godine se zapravo realizira u tri naše županije koje imaju najslabiju zaposlenost, dakle, iznos, ne tako veliki ali kao trend, kao najava onoga što bi se trebalo događati ubuduće dakle od 2 milijuna kuna u tri naše županije za prekvalifikacije, za defiticarna zanimanja koja su potrebna u tim županijama, bacila je u sjenu nekakve nove projekte kao recimo što je evo informacija iz prošloga tjedna Europska komisija je uplatila prvih 11 milijuna eura za potporu određenim projektima Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa o čemu će kasnije biti više riječi. Ali evo, nažalost u takvoj smo situaciji pa o ovim temama nismo razgovarali i one naravno nisu na dnevnom redu nego ovo upravo o čemu govorimo. Ja bih poštovanom zastupniku Vinkoviću ujedno htio reći da ne bi bilo zabune, kada smo govorili o prijevozu i kada sam se referirao na to, sve županije provele su natječaje za prijevoz naših učenika, u skladu sa zakonom nema tu posla ni za koga, najmanje za državno odvjetništvo. Činjenica je da su cijene otišle gore. Činjenica je da u nekim županijama nije bilo više ponuda jer nema drugih. Dakle, to je, to je ono što je naša realnost. Dopustite da još kažem da me silno veseli što je zastupnik Habek najavio, napomenuo da ima županija koje već sada razmišljaju o tomu da podrže taj dostignuti standard, a reći ću da to neće biti iznimke, da će ih sigurno biti dosta. Time ne želim reći da prizivam kompenzaciju kada je riječ o lokalnim zajednicama, one će učiniti koliko mogu, ali ako je u ovim dosadašnjim mjerama koje su obuhvatile učenike prvih i drugih razreda pa u Zakonu o otocima pokriveni su svi iz Ministarstvo mora i turizma, a Ministarstvo regionalnog razvitka pokrilo je troškove učenika trećih i četvrtih razreda. A imamo područja posebne državni skrbi, znači u 16 naših županija ostao je jedan dio učenika koji nije bio pokriven i vjerujte, u gotovo svim županijama to su pokrile županije ili jedinice lokalne samouprave, gradovi i općine. Pa ako hoćete, i u jednoj koja ima možda najmanju zaposlenost, u Vukovarsko-srijemskoj županiji pokrili su taj ostatak županije, solidarno županija i gradovi odnosno općine, tako da su svi učenici bili pokriveni ovim mjerama. Stoga ovo što je rekao zastupnik Habek, vjerojatno da će se dogoditi i u još nekim županijama. Nadalje, moram spomenuti kada je poštovani zastupnik Srb govorio, onda je govorio o učenicima koji putuju iz naših sela do gradova, da su oni u posebice teškoj poziciji. Naravno da da i vidite ono što ja nikada nisam ovdje bio spominjao niti sam bio u prilici, mi smo sugerirali dakle da, čak smo i u odluci spomenuli, da tamo gdje postoji prijevoz vlakom i autobusom da se koristi ovaj prvi jer je puno jeftiniji vjerujte. Ja ću spomenuti samo jednu relaciju, poštovani zastupniče Vinkoviću, iz naše sredine odakle nas dvojica dolazimo, cijena mjesečne karte na jednoj relaciji vlakom je 268 kuna, autobusom je bila 1280 kuna i to vi sigurno dobro znadete. Ali evo ako bismo birali što nam je komotnije, onda ja mogu razumjeti i roditelja ili možda učenika da bi radije putovao, nema veze što je skuplje, autobusom jer će do autobusne stanice, a to je obično u centru sela, dopješačiti 300 metara, a ovamo mu treba 2 km. Dakle, imali smo i takvih situacija. Što se tiče mjesta u domovima, ne manjka mjesta u domovima. Mi nijedne godine do sada nismo imali popunjena sva mjesta, nego u sveučilišnim centrima smještamo i studente na nepopunjena mjesta u učeničkim domovima, naravno oni koji žele prema rangu prioriteta studentskoga centra. Imamo nažalost i domova, kao što je kolega Vinkoviću i u našoj Slavoniji, recimo u Iloku gdje dom sa 53 mjesta, istina bog nije puno, ali nema učenika. Dakle, imamo i takvih situacija. Mi smo vrlo jasno rekli, ja to na kraju želim i ponoviti, da potrebu osiguranja sredstava za posebno socijalno ugrožene obitelji i one koje se odnose na branitelje prema imovinskom cenzusu koje to prava pripada, učinit ćemo doista sve da to i ostvarimo. Na koncu da spomenem još i alternativne škole koje je spominjao poštovani zastupnik Flego i poštovani zastupnik Jovanović. Vidite, mi smo imali izričitu odredbu zakonsku da je to 80%. Slažem se apsolutno sa svim argumentima. Inače ovo što ova odredba koja je ostala, koja se odnosi na škole kojima su osnivači fizičke i pravne osobe s pravom javnosti, a tu pripadaju onda i alternativne škole, to se uređuje odlukom. Dakle, sufinancira se, daje se potpora i za svaku godinu se donosi odluka. Nigdje se ne kaže koliko će se odrediti tom odlukom, onoliko koliko se može učiniti tako da taj iznos nije limitiran recimo na 1450 kuna po učeniku u srednjoj školi nego može biti u nekoj godini i više. Pa stoga da završim zapravo s time, ja vam želim svima zahvaliti na današnjoj raspravi i na koncu možda spomenuti i nešto što bi bila makar mrvica optimizma. Sve ove rasprave koje smo danas čuli, sve ove argumente koje ste danas izgovorili, možda vam pomognu da u proračunu za 2010. godinu određene stvari koje priželjkujemo da budu drugačije riješene upravo zahvaljujući vama, vašim raspravama i vašim argumentima možda to i ostvarimo. Hvala vam najljepša.
Hvala lijepo državnom tajniku. Imamo dvije prijave ispravka navoda. Najprije je zastupnik Vinković. Izvolite.
Gospodine Janjiću, itekako ima elemenata za državno odvjetništvo bez obzira na natječaje, jer isti dan karta za radnika stoji mjesečna 330 kuna, za učenika iz Budrovaca, Piškorevaca stoji 900 kuna. Druga stvar koju ste rekli da, a evo ja to shvaćam da najmanje bi voljeli biti sada u situaciji, to se vrlo lako može izbjeći. Nagovorite malo svoju šeficu da shvati u kakvu je situaciju dovela, s koalicijom, zajedno sa HSS-om i HDZ-om ovu Hrvatsku…
Hvala lijepo! Vrijeme je isteklo, ništa ispravili niste. Sjednite. Idući je zastupnik Mihalić, ispravak navoda.
Ja bih samo ispravio gospodina Janjića u tome kada je govorio rekao je da su sve županije provele javne natječaje za prijevoz učenika. Moram samo reći radi javnosti da Varaždinska županija to prije tri godine nije učinila, nego je bilo direktno dogovoreno sa lokalnim prijevoznikom prijevoz učenika i to je dan danas na snazi. I isto tako moram reći da u Varaždinskoj županiji 20% za prijevoz učenika trenutno je plaćala županija, 80% općina. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Jesmo se naispravljali navoda, ali smo ovime i ovu točku priveli kraju. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se za to steknu uvjeti.
Treće, Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi. Bio je hitni postupak. P.Z. br. 407. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 80 glasova za, 1 suzdržan i 37 protiv. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu predlaže Hrvatskom saboru donošenje zaključka koji glasi. Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da u provedbi članka 3. predloženog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi koji se odnosi na članak 143. stavak 2. i stavak 3. postojećeg Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi prilikom korištenja mogućnosti financiranja prijevoza učenika srednjih škola sukladno raspoloživim sredstvima državnog proračuna prioritetno uzme u obzir socijalna mjerila. Primjenom ovlasti koje se ovim zakonom stavljaju na raspolaganje Vlada Republike Hrvatske treba utvrditi način financiranja, odnosno sufinanciranja troškova prijevoza i smještaja učenika u učeničkim domovima za pripadnike socijalno najugroženijih slojeva. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je ovaj prijedlog. Dajem na glasovanje prijedlog zaključka odbora. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj je zaključak prihvaćen većinom glasova, 114 glasova za, 1 protiv i ništa suzdržan.
Prelazimo na 5. točku dnevnog reda, e preskočih ja jednu, 4. točka je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o udžbenicima za osnovne i srednje škole, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 408 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlozi su primljeni u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski predmet raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani su mogući da se podnesu do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvješća odbora smo također primili. Imamo već sada amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu. U ime predlagatelja ovdje je državni tajnik, gospodin Želimir Janjić. Izvolite državni tajniče.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Ovaj puta ću vrlo kratko. Radi se o jednoj od mjera o kojima danas razgovaramo, koju ste vi spominjali i u prethodnoj raspravi govoreći o prijevozu i o smještaju u učeničke domove. Dakle, ovim prijedlogom izmjena zakona predlažemo da se briše odredba obveze državnoga proračuna, da sredstvima državnoga proračuna plaćamo udžbenike za učenike osnovnih i srednjih škola od iduće školske godine. U članku drugome je, jasno je rečeno da Vlada Republike Hrvatske može za određene kategorije osigurati da se udžbenici ipak nabave. I jednako kao i u prošloj raspravi, dakle ova četiri ministarstva će učiniti sve da se socijalnim kategorijama određenim i braniteljima koji sukladno zakonu i predviđenome cenzusu ostvaruju pravo na to da se njima osiguraju udžbenici za njihovo školovanje. Nadalje, morali smo obzirom da tu mjeru više nećemo provoditi morali smo promijeniti i određene rokove, pa smo tako rekli da je nakladnik dužan udžbenike ili druga nastavna sredstva dostaviti prodajnoj mreži najkasnije do 16. kolovoza. Do sada su distributeri distribuirali prema školama. Dakle, sada to više neće biti tako nego će se to naći u prodajnoj mreži. I stoga je potrebno utvrditi jedan raniji datum prije početka školske godine kako bi se udžbenici mogli nabaviti. Nadalje, da ne bi bilo nerazumijevanja u članku 5. stavku 2. kažemo da o udžbenicima koji će biti u uporabi sljedeće školske godine škola obavještava učenike i njihove roditelje do 30. lipnja, a to se odnosi na sljedeću godinu 2010. i sve godine koje dolaze iza toga, a obzirom da treba utvrditi i za ovu godinu ja ću još jedanputa iskoristiti priliku da se zahvalim saborskom Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu koji je predložio određene amandmane kojim bi trebalo korigirati članak 8. izmjena i dopuna ovoga zakona. A u dijelu toga amandmana koji je odbor podnio nalazi se i jedna odredba koja se odnosi upravo na ovo što sam bio spomenuo za sljedeću školsku godinu, da škole trebaju obavijestiti roditelje o udžbenicima koji će se rabiti najkasnije do 16. kolovoza. Zapravo se poklapa sa ovim datumom kad nakladnici trebaju učiniti sve udžbenike dostupne knjižarskoj mreži. Dakle, ovim želim reći da odmah sada u ovoj raspravi da prihvaćamo amandmane saborskoga odbora, da to neće biti potrebno kada se o zakonu bude glasovalo. I još jedanputa zahvaljujem članovima saborskog Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Žele li predstavnici odbora? Da. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Kolega Dorić izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskog sabora razmotrio je na svojoj 20. sjednici od 13. srpnja Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu. I na toj sjednici uvodno obrazloženje podnijeli su predstavnici predlagatelja. Razvila se nakon toga jedna vrlo zanimljiva rasprava u kojoj su članovi odbora izrazili različite pristupe pitanjima koji su predmetom prijedloga ovoga zakona. Dio sudionika rasprave zastupajući stajalište da su već ranije upozorili na neodrživost projekta besplatnih udžbenika za sve učenike kao i odricanje od obveza njihova čuvanja predlažu da se to pitanje rješava po načelu socijalne osjetljivosti. Drugo je stajalište da u ovom trenutku nije moguće iz razloga financijskih restrikcija omogućiti besplatne udžbenike iz proračunskih sredstava. Prevladalo je opće uvjerenje da na području izrade i nabavke odnosno distribucije udžbenika ima nakon svih izvršenih izmjena u zakonodavstvu u praksi još jako puno neriješenih pitanja koje bi trebalo dalje raspraviti i na njih dati odgovore. Općenito je došlo do izražaja stajalište da u svijetu udžbenika postoje izraziti poslovni interesi izdavača kojima se treba suprotstaviti u svrhu kvalitetnijih udžbenika i po pristupačnijoj cijeni. Također postoji visok stupanj suglasnosti da se udžbenici ne mogu previše učestalo mijenjati, jer i u tome izdavači dakako nalaze svoje parcijalne interese. Ali da se sadržaj i oblik udžbenika ne mogu fiksirati i na duge rokove dok se jasno ne usvoje dokumenti poput nacionalnog kurikuluma. Kritički su razmotrena kretanja na području udžbenika u posljednje vrijeme, pa i nedosljednosti u provedbi Zakona o udžbenicima. Nakon provedene rasprave ishod glasovanja o Prijedlogu zakona o izmjenama Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu bio je takav da je 6 članova odbora glasovalo da se Hrvatskom saboru predloži donošenje ovoga zakona, a šest članova odbora da se Hrvatskom saboru predloži da se ne donese ovaj zakon. Također smo predložili dva amandmana. Mislim da ih sad ne moram čitati. Državni tajnik je rekao da su ovi prijedlozi, naši amandmani prihvaćeni. A vi kolegice i kolege ih imate na vašim klupama tako da ne gubimo vrijeme. Ja ću to preskočiti. Međutim, nisam siguran da li je državni tajnik rekao da prihvaćaju ili ne prihvaćaju naš zaključak. Da. Prema tome, evo i zaključak također imate na klupama. Ako predlagatelj prihvaća i zaključak kojim se Vlada obvezuje da će jasno pokušati iznaći načina da se osiguraju udžbenici za socijalno najosjetljivije slojeve, tada ja više ispred odbora nemam nekih dodatnih obavijesti ni prijedloga.
Hvala lijepo kolega Doriću. Odbor za zakonodavstvo? Nema. Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime Kluba zastupnika HDZ-a uvaženi kolega zastupnik Nevio Šetić. Izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče, uvaženi gospodine državni tajniče sa suradnicom, gospođe zastupnice, gospodo zastupnici. Riječ je također o jednoj tehničkoj promjeni, jer se naprosto brišu svi članci kojima se regulira nabava i distribucija udžbenika u osnovnoj i srednjoj školi. Dosta smo danas čuli, pa i jučer o financiranju, odnosno određenih želja kojih je bilo da se financira takvih udžbenika, ali je činjenica da "društvo znanja" time neće bit ugroženo kako se danas pokušava reći. Daleko bi bili više ugroženi kada bi se zaduživali i na tuđoj moći pokušali opstati. Pa to je … [[Govornik se ne razumije.]] činjenica koja su susrele hrvatsko društvo, dakle na onome što stvara to može i raspolagati, a na taj način mislim da i čuvamo "društvo znanja". Jer društvo znanja nije ono što smo slušali danas u ovom Visokom domu, dakle da se tako jednostavno kao što je gospodin Jovanović govorio, na taj način bi propala ova država jako brzo jer "društvo znanja" ulazi u sve pore kroz gospodarstvo i kroz znanstvena istraživanja i kroz druge načine ulazi u naše promjene paradigme ponašanja i odnosa među nama, ako hoćete i u društvu u cjelini, prema tome nešto što se kao proces započelo desetljeće, nešto malo više, vrlo je teško implementirati na način koji se ovdje pokušava objasniti. Jer gledajte gospodo, mi smo ovog časa odlučili promijeniti svoj način razumijevanja i oblikovanja recimo obveznog obrazovanja i na tome rade čitavi timovi koji gdje se poštuje struka, gdje dolaze iz raznih političkih opcija, gdje se pokušava napraviti model koji je i hrvatski i europski istodobno. Na tom poslu će raditi još sigurno koju godinu i radit će se da o tom osuvremenjavanju. Prema tome, apsolutno se primjenjuju metode "društva znanja", ali na kojemu intenzivno radimo. Prema tome, time što udžbenike više neće država financirati, nećemo zaustaviti taj proces. Istina da udžbenici otvaraju neka pitanja o kojima se već dugo raspravlja. Recimo o samoj distribucije, u same burze udžbenika koje nismo uspjeli stvoriti, a može se stvoriti za rabljene udžbenike i činjenica i istina je da ne mora udžbenik trajati jednu školsku godinu, on će trajati duže iako je to jedan latentni proces promjena. Prema tome, čini mi se da i ova situacija će stvoriti i škole će sigurno organizirati, možemo to nazvati mini burze na kojima će se javljati udžbenici koji su korišteni lanjske godine, a prema izboru učitelja i te školske godine će moć biti korištene ukoliko ih želi. Naravno, mislim da je jedan prijedlog amandmana ili zaključka takav upravo od kluba SDP-a, mislim da je to dobar prijedlog i da je to ono što život organizira nas iznutra. Meni se to više sviđa da nađemo rezerve u sebi, da nađemo snage, razumijevanja, da iz sebe organiziramo ono što je dobro za svih nas jer je glupo bacati ono ako nešto imamo. Isto tako, čini mi se da moramo osvijestiti to razumijevanje pa i od sebe treba početi kako se ponašamo kad nešto ne možemo si priskrbiti. Pa ne možemo se toliko zaduživati, ne možemo toliko tražiti da nađemo rješenje za ono što u toj godini ne planiramo ostvariti. A ovo može biti dijelom i naš problem i jest vjerojatno, može se uvijek bolje, ali ipak je kriza koja nas je zahvatila puno šire područje Europe i cijeloga svijeta i to nije moguće izbjeći. Prema tome, klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati donošenja ovoga Prijedloga zakona o izmjenama Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu i posebno želim ovdje naglasiti da je sačuvana socijalna osjetljivost i to u zakonu jasno stoji, tako da u članku 2. ovoga konačnog prijedloga zakona stoji sljedeće. Vlada Republike Hrvatske može sukladno raspoloživim sredstvima državnoga proračuna za svaku školsku godinu donijeti odluku o financiranju, odnosno sufinanciranju nabavke udžbenika i drugih nastavnih sredstava za učenike osnovnih i srednjih škola. Isto tako, za svrhu iz stavka 1. ovog članka, Vlada Republike Hrvatske će odlukom utvrditi mjerila i kriterije temeljem kojih će se ostvarivati pravo na financiranje, odnosno sufinanciranje nabavke udžbenika i drugih nastavnih sredstava. I prema tome, a to i znamo iz prakse da je i prije ovakvog zakonskog rješenja da su pojedine jedinice lokalne uprave i samouprave, lokalne uprave financirale udžbenike, pa da čak se je natjecalo, čak i dodvoravalo možda i biračkom tijelu kroz te mjere, ali u svakom slučaju uvjeren sam da će i u perspektivi oko udžbeničke problematike i ovih sredstava koji su nužni, koji prate obrazovni proces biti rasprava i određenih rješenje. I ono što je još važno reći za sve naše roditelje da 16. kolovoza svih udžbenici prema ovom zakonskom rješenju trebaju biti u knjižarskoj mreži, odnosno dostupni da se ih može nabaviti i osigurati. Evo, ovo su sve razlozi zbog kojih će klub Hrvatske demokratske zajednice glasati za ovaj konačni prijedlog zakona.
Hvala lijepo. Imamo 3 prijave ispravaka navoda. Najprije uvaženi kolega Flego. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Kolega Šetić, ja svakako smatram izrazito netočno vašu tvrdnju da se društvo znanja eto tako dešava kroz različite pore društva, uključujući i znanost. Ja mislim da je društvo znanja nešto što se dešava strahovitim naporom cjelokupne zajednice i ona iz posebnih specijaliziranih segmenata te zajednice pa se tako ulažu napori u razvijenome svijetu, da se u obrazovanje i znanost ulaže 12, 13% državnog proračuna, u Hrvatskoj još nismo dosegli 8%, a proračun nam je znatno manji. I drugo, gledajte, znanost je ona djelatnost koja stvara nove spoznaje, a obrazovni sustav je ona djelatnost koja diseminira nove spoznaje shematski gledano, a mi stalno reduciramo to područje i financijskim mogućnostima, a o organizacijskim aspektima da danas i ne govorim.
Hvala lijepo. Za idući ispravak se javila uvažena kolegica Zgrebec Dragica. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Šetić netočno kaže da bi se trebalo ako bi se realizirala ova akcija besplatnih udžbenika država zadužiti. Točno je da država mora napraviti prioritete i kad bi joj prioritet bio obrazovanje i jednaki pristup svim socijalnim slovima obrazovanju, onda bi osigurala ovakve uvjete i negdje bi na drugi način kompenzirala ovaj trošak, uvjetno rečeno trošak u proračunu na nekoj drugoj stavci koju bi mogla smanjiti. Međutim, činjenica jest da se ovdje ide na preraspodjelu na način da nisu uopće osigurani prioriteti ni u socijalnom, ni u gospodarskom, pa evo niti među korisnicima državnog proračuna.
Hvala. I ispravak navoda, kolegica Lugarić. Izvolite.
Kolega Šetiću, nije točno da ovim zakonom, odnosno onom odredbom zakona koji ste citirali sačuvana socijalna osjetljivost. Da u zakonu piše da država mora osigurati besplatne udžbenike djeci iz određenih socijalnih slojeva onda bi vaša tvrdnja stajala. Obzirom da u zakonu piše da može, što implicira da može, ali i ne mora. Ovdje smo, evo ako nigdje drugdje na ovom primjeru naučili što je jednom svojedobno potpredsjednik Šeks rekao, izjavio kao kroz frazu zeko je reko, zeko je poreko. Imamo besplatne udžbenike, nemamo. Imamo nekima, nemamo nekima. Zato nije sačuvana socijalna osjetljivost, ti napori jesu negdje izrečeni, vjerojatno će se s njima ići ove godine, no međutim za to postoji nikakova obaveza, niti zapravo, svi mi skupa imamo razloga vjerovati da će se to zaista i dogoditi, a vezano uz sve ovu kronologiju događaja uz udžbenike u posljednjih nekoliko godina.
Hvala lijepo. Slijedi sada rasprava u ime zastupnika kluba SDP-a, uvažena kolegica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ovim zakonom država čini mi se sada definitivno odustaje od projekta podjele besplatnih udžbenika svojoj djeci, projekta koji je bio toliko često u ustima i bivšeg ministra, ali što je puno važnije i sadašnje premijerke. Što se nas tiče iz SDP-a, mi ovaj prijedlog zakona nećemo podržati iz jednostavnog razloga jer je od samoga početka vezano uz besplatne udžbenike politika SDP-a bila jasna, dosljedna i nedvosmislena. Država treba nabavljati udžbenike za onu djecu kojoj to roditelji nisu u mogućnosti. Posljedično tom našemu stavu, kao što smo se usprotivili da sva djeca dobijaju udžbenike, i ona kojima to nije nužno, kao i onima kojima to zaista treba, i taj prijedlog nismo podržali, tako nećemo ni sada podržati prijedlog koji kaže da udžbenike ne dobije nitko. Ni oni kojima to zaista treba, a bogme ni onima kojima to nije trebalo niti u onim prvim varijantama. Nema teme iz obrazovanja o kojoj se toliko u posljednjim godinama doslovce paradiralo ovdje po Saboru kao što je to tema udžbenika. Ja sam se gospodine državni tajniče kod posljednjih izmjena Zakona o udžbenicima, to je bilo početkom prosinca prošle godine ovdje s vama okladila javno da ćete doći s izmjenom zakona u roku od 6 mjeseci, jer da vam je zakon neodrživ. Ja sam evo na žalost tu okladu izgubila jer eto nije prošlo nego 7 mjeseci, ali mislim da cijela poruka te parade koja se događala je i dalje ostala potpuno jednaka. Valja reći, i kad govorim o ovoj temi malo se vratiti nekoliko godina unazad da bi mi zapravo uopće znali kako je došlo do tih besplatnih udžbenika. Suprotno većini mišljenja i ovdje izrečenih do sada i u današnjoj i jučerašnjoj raspravi besplatni udžbenici nisu bili izmišljotina niti ministra Primorca, niti obrazovne politike. Besplatne udžbenike je osmislila i promovirala sadašnja premijerka gospođa Kosor u nacionalnoj populacijskoj politici i mjeru podjele besplatnih udžbenika svoj djeci i ovaj Sabor izglasa kao jednu od mjera nacionalne populacijske politike. Nakon toga je to preuzeo pod svoje skute ovako dosta samopromociji i sklon bivši ministar Primorac i onda je to sve dalje išlo negdje u njegovom resoru, no međutim suspendirajući ovim zakonom ovu mjeru mi suspendiramo i jedan dio nacionalne populacijske politike i mislim da toga morate biti svjesni svi koji ćete o tome na taj način odlučivati. Zakon se dalje odvija kako je išao, sva djeca dobijaju udžbenike, pa je malo bilo kupimo sve nove, pa ne kupujmo sve nove, pa dobijaju svi, pa imamo sukcesivno … [[Govornica se ne razumije.]] se dakle negdje godinama mijenjalo, do kad nije puklo lani negdje koncem studenoga i mislim da još uvijek u Banskim dvorima, a pomalo i ovdje u Saboru odzvanja jedna svađa bivšeg premijera i bivšeg ministra, to je dosta zanimljivo jer su to jedini bivši likovi u odnosu na prošlu i ovu Vladu. Kada je bivši premijer Sanader rekao bivšem ministru Primorcu da svi trebaju stegnuti remen pa tako i Primorac i da neće biti besplatnih udžbenika za sve, lani krajem studenog. Sukladno tome iz Ministarstva znanosti nama ovdje u Sabor serviraju zakon i mi mijenjamo zakon koji govori da će roditelji participirati u cijeni udžbenika. I to je tako se nekako, mi smo mislili da se odvija sukladno zakonu koji je izglasan ovdje u Hrvatskom saboru, no međutim dogodio se još jedan obrat niti tjedan dana pred lokalne izbore. Ministar Primorac saziva press konferenciju. Dakle ne donosi odluku, ne mijenja zakon, ne donosi pravilnik. Saziva press konferenciju, na press konferenciji govori sva će djeca dobiti besplatne udžbenike i kupit ćemo sve nove udžbenike. Fućkaš zakon, fućkaš Sabor, nema veze pravilnici, nema veze što za to nema novca u proračunu, svi će dobiti besplatne udžbenike i svi postojeći udžbenici će se baciti. I onda smo tu gdje smo. Ovaj primjer, usput budi rečeno, o tome smo govorili i na prošloj raspravi, je samo još jedan primjer načina rada i odlučivanja … [[Govornica se ne razumije.]] Vlada u proteklih godina u obrazovanju stihijski, nedovoljno osmišljeno i više okrenuto PR-u nego zaista rješavanju stvarnih problema. No kolegice i kolege, mi ovdje vidimo još jedan jako veliki problem o kojem bi voljeli prvo ovdje raspraviti, a onda se nadam i donijeti svi skupa nekakve zaključke. Ne samo da je ministar Primorac, bivši ministar Primorac potpuno suprotno zakonu, potpuno suprotno novcima u proračunu, potpuno bilo kakvim pravilima pravnim, a onda da tako kažem i politički moralnima, na pressici rekao da će na jesen država kupiti sve nove udžbenike i da se ovi svi postojeći mogu baciti. Tu je problem što je ovdje uništena državna imovina. Mi smo presicom i izjavom ministra bacili u smeće, bacili u smeće 100 do 200 milijona kuna kojih nemamo. Ako cijeli ovaj udžbenički biznis oni priznaju iz ministarstva, negdje oko 450 do 500 milijuna kuna, po informacijama koje mi imamo, to je negdje oko 600, 650 milijona kuna, ako se trećina udžbenika mogla sačuvati, a to negdje jesu službeni podaci, izjavom ministra na press konferenciji suprotno zakonu, suprotno pravilima, suprotno proračunu je bačeno 100 do 200 milijona kuna. I kolegice i kolege netko za to mora odgovarati. Ovako ili onako. Prepustiti to zaboravu već, bio ministar, ministar otišao. Mislim da ćemo poslati ne samo lošu poruku, nego da ćemo i legalizirati presedanski, da tako kažem, jednu praksu koja mi se čini da u uređenim državama, u uređenim društvima, ali potpuno neodrživa. Rekli smo jučer na odboru, čini mi se da su neke kolegice i kolege to danas i ponovili u raspravi. Iako osobno ne spadam u neke izbirljive ljude zaista s više pažnje biram jogurt za doručak u trgovini, nego što se ministar neodgovorno razbacivao sa stotinama milijuna kuna koje nisu bile njegove, nego su moje, naše, vaše, od svih građana i građanki Republike Hrvatske. Dakle, ja ponavljam i na to bih voljela dobiti odgovor. Mi očekujemo iz SDP-a neke akcije iz Vlade na tu temu, jer je to prvoklasan skandal koji mora biti sankcioniran. Naprosto mora biti sankcioniran. Kada već govorimo o Zakonu o udžbenicima a rekla sam da je to tema s kojom se jako puno paradiralo ovdje u Saboru, valja reći da su nam se kod donošenja Zakona o udžbenicima obećavale lakše školske torbe, da su se obećavali jeftiniji udžbenici, da su se obećavali udžbenici nove kvalitete. Školske torbe skuplje nego ikada. Udžbenici skuplji više nego ikada. A rasipava o udžbenicima nove kvalitete je potpuno izostala u svjetlu svih rasprava jer se nažalost raspravi o udžbenicima sele samo na komercijalu, samo na zapravo ovakvo ili onakvo zadovoljenje doslovce interesa nekoliko privatnih džepova. I u tom smislu mislim da nama zaista treba jedna temeljita rasprava koja vodi računa o javnom interesu, a ne o interesu ovog ili onog nakladnika, ovog ili onoga autora. I zaključno, to što smo rekli na prethodni zakon, nama u SDP-u je posebno neprihvatljivo da se prvi rezovi rade na djeci i da se prvi rezovi rade na obrazovanju. Ti rezovi u normalni državama se izbjegavaju, naprosto ne dolazi u obzir ili ako je ne znam kakva panika, dolaze ali apsolutno na kraju. Mi smo ih odabrali da budu prvi. Drugo. Objašnjenje da se ovo radi zbog rezanja potrošnje nas vraća u neka vremena za koja smo mi iz SDP-a mislili da više o njima nema potrebe raspravljati. Obrazovanje nije potrošnja. I tako ne smije biti shvaćeno. Treće. Mi predlažemo temeljem rasprave o ovom zakonu i temeljem ove tužne činjenice da je jednom jedinom rečenicom ministra, koji uz put budi rečeno protuzakonita, bačeni svi lanjski učenici. Dakle, mi predlažemo zaključak kojim bi Hrvatski sabor pozvao sve roditelje da rabljene udžbenike koje su ipak sačuvali koje imaju kući vrate u škole kako bi se podijelite onim obiteljima, odnosno onoj djeci i roditeljima koji ne mogu kupiti udžbenike i da negdje zadužimo Ministarstvo znanosti da to tehnički podupre taj proces koji bi se trebao odvijati u samim školama. Obzirom da je malo prije kolega Šetić ispred kluba HDZ-a rekao da oni nemaju apsolutno ništa protiv takvog zaključka, a radi se zapravo o jednoj elementarnoj društvenoj solidarnosti, nadamo se da će ovaj zaključak biti i prihvaćen. I na kraju dozvolite mi samo još dvije rečenice. Naše roditelje čeka zaista teška jesen. Najavljuje se smanjenje plaća, novčanici su zaista sve tanji i tanji i sa sudbinom sve daljeg stanjivanja. Stvari u dućanima su sve skuplje i skuplje i onda u cijeloj toj priči uza sve te brige naše roditelje čekaju još i redovi u knjižarama za školske knjige. Obzirom na dosta kratak da tko kažem vremenski period od kada će udžbenici trebati biti dostupni knjižarskoj mreži do njihove same kupnje. Zbog svega toga, zbog zadržavanja dosljednosti politike SDP-a oko ovog dijela podjele udžbenika, mi naravno nećemo podržati ovaj prijedlog zakona, a negdje molimo i vas gospodine državi tajniče i novog ministra, a na koncu konca i sve vas iz većine da prestanete više sa eksperimentima u obrazovanju, a posebno sa onim eksperimentima koji jako puno koštaju, malo daju, a onda na kraju pate i roditelji i djeca. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Imamo jednu ispravka navoda, uvažena kolegica Nada Klarić. Izvolite kolegice Klarić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo gospođa Lugarić kaže, ovim zakonom država definitivno odustaje od projekta besplatnih udžbenika. Gospođo Lugarić netočno. Ovaj zakon govori zapravo o odluci kojom će se utvrditi mjerila i kriteriji temeljem kojih će se ostvariti pravo na financiranje ili sufinanciranje udžbenika i drugih nastavnih sredstava. Osim toga, drugim propisima je regulirano pravo na ostvarivanje prava na besplatne udžbenike kada se govori o djeci čiji roditelji su nositelji prava na pomoć za uzdržavanje, djeca koja su smještena u udomiteljskim obiteljima, kao i djeca koja su smještena u ustanovama socijalne skrbi. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. U ime kluba IDS-a kolega zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, zastupnici. Vrlo kratko. Danas sam pročitao jedan tekst u jednim novinama 500 kuna toliko će u prosjeku udžbenike platiti roditelji učenika prvih razreda osnovnih škola. Država bi isti komplet platila 30% manje. Onda, tisuću 800 kuna toliko će otprilike koštati komplet udžbenika za učenika trećeg ili četvrtog razreda, gimnazije, a morat će ih kupiti svi zbog državne mature. 700 milijuna kuna, toliko će sve udžbenike platiti roditelji 550 tisuća osnovaca i srednjoškolaca. Da ih je kupila država stajali bi ukupno 440 milijuna kuna. Današnji "Večernji list". Ne znam da li su ti podaci točni, ali ako jesu onda bi se nad njima trebali zamisliti. Ali što je bit. Ja mislim da smo i ove godine mogli imati besplatne udžbenike. Ja mislim da ove godine za tu namjenu nije trebalo izdvojiti niti jedne kune. Ali gdje vam je problem? Problem je u tom, tako ja gledam kod svog maloga, što mi te udžbenike naprosto pretvaramo u radne bilježnice. Djeca po njima pišu, rješavaju zadatke i razumljivo druge godine taj udžbenik djeteta za treći ili četvrti ili drugi razred, ne može koristiti onaj koji će ići u taj drugi, treći ili četvrti razred. I onda se dešava to da iz godine u godinu moramo nabavljati nove udžbenike. Ja mislim da je to na neki način problem. Mislim da to ne radi niti jedna bogata Švicarska, Švedska, Nizozemska. Mislim da se tako kao što se Hrvatska ponaša, ne ponaša niti Kuvajt. Možda nisam u pravu. O.k. vrijeme ide naprijed. Možda je to jedan ispravan pristup, ali mislim da Hrvatska nije toliko bogata da svake godine možemo baciti knjige za koliko 550 tisuća učenika u Republici Hrvatskoj. Zašto se to radi? Možda se to radi i zbog ne male provizije. Na drugom mjestu također je jedan veliki problem. Djeca u istim razredima uče po različitim programima. Npr. jedno dijete u Buzetu uči po jednom programu u Puli po drugom programu taj hrvatski ili tu matematiku, u Rijeci po trećem, u Zagrebu po četvrtom i jednostavno ne razumijem u čemu je tu sada smisao. Treba po mom sudu na neki način možda unificirati te programe, matematika neka bude matematika za treći razred svugdje ista, i u jednome Buzetu, Rijeci, Zagrebu, Osijeku, Dubrovniku i Slavonskom Brodu a ne da svaki grad, svaki razred ima svoju knjigu za matematiku za djecu koja polaze drugi, treći, četvrti ili peti razred. Mislim da jednostavno nismo toliko bogati. Čut ću sada što mi gospodin Šetić misli na to odgovoriti. Drugo, ovo što smo maloprije čuli u prosjeku nabavka knjiga, bilježnica, pribora stajat će najmanje u prosjeku tisuću 500 kuna, javni prijevoz sigurno za jedno dijete koje putuje do škole 5 kilometara još će biti tisuću 500 kuna na godišnjoj razini, to je 3 tisuće kuna. Ako ide plaća dole 10% a to se navješćuje neka imaju muž i žena ili suprug, supruga prosječnu plaću u iznosu od 5 tisuća kuna minus tih 10% na godišnjoj razini njih dvoje će izgubiti negdje oko 12 tisuća kuna. Ako ide gore PDV a PDV će onda ići ne samo na hranu, nego za stan, za struju, za vodu, za ostale komunalije, ako ide gore kamata a vjerojatno hoće pa onda mi dolazimo do podatka da će jedna četveročlana obitelj ili tročlana obitelj u godini koja je pred nama na godišnjoj razini ostajati bez 20 do 25 tisuća kuna. I onda se normalno postavlja pitanje tko u ovim okolnostima jedan takav financijski udar može izdržati. Jer, ja kažem to nije više 10%, to su pet, šest plaća. Ako se to dogodi sa primanjima umirovljenika e onda to više neće biti pet, šest njihovih penzija nego možda i daleko više i ako s takvom politikom budemo izašli pred građane mislim da će nas sve zajedno s pravom pomesti. Stoga, što nam je činiti. Trebamo jasno pogledati zbilji u lice, reći decentralizirajmo sto posto ovo osnovno i srednjoškolsko obrazovanje ali isto tako jasno ako te obveze u cijelosti prebacujemo na lokalnu samoupravu bilo da je riječ o općinama, gradovima, bilo županijama onda trebamo isto tako pronaći sredstva kojima će oni to ili one to moći isfinancirati. To bi trebala biti autonomna jasno oblast lokalne samouprave. Sve u svemu jasno nije dobro, zemlja je dovedena do ruba, gotovo da ćemo se boriti za golo preživljavanje svi vi. Zbog čega smo to učinili, ili se to nama dogodilo. Zbog politike lako ćemo, zbog ove politike preraspodjele, zbog politike ništa nećemo, svakog investitora smo otjerali zbog pretvorbe itd., i da ne nabrajam dalje. Upravo stoga mislim da smo veliki broj udžbenika mogli sačuvati, da ih nije trebalo nanovo kupovati ni 2008. ono što je bilo štampano 2007., kao što isto da smo racionalnije se postavili ne bi bilo problem za djecu ili roditelje koji će ove godine morati za njih izdvajati ne mala sredstva iz svog obiteljskog proračuna. Sve u svemu netko je prije spominjao i određene imovinske cenzuse jer će jedan dobar dio djece dobiti besplatne udžbenike i oni koji su najugroženiji apsolutno imaju pravo na besplatne udžbenike. S druge strane, u dogledno vrijeme će se sigurno morati početi definirati i ti imovinski cenzusi. Kada smo već kod njih što je više, imati recimo plaću od 10 tisuća kuna ili 5 tisuća kuna ali imati ili biti u prilici kupiti društveni stan, ne znam 92., 91. ili 93. za pet, šest hiljada ondašnjih maraka. Ja tvrdim da je više imati taj stan i 5 hiljada kuna nego 10 tisuća kuna i živjeti u nekom stanu kod nekog zakupodavca. Konačno stavimo u funkciju i onaj famozni OIB, ne znam da li se to uopće primjenjuje. Ja znam sve je to lako reći, daleko teže je učiniti jednu poštenu pravičnu raspodjelu na svim nivoima u ovom društvu. I za kraj, zašto te knjige bacati? Neka se knjige vraćaju, neka se te knjige ne pretvaraju u radne bilježnice i neka se isto tako programi ne mijenjaju iz godine u godinu. Ako je istina da se sad samo ove godine baca 100, 200 milijuna kuna u knjigama koje su mogle iskoristiti generacije iza ove generacije 2008. onda je to u najmanju ruku neodgovorno i društveno štetno ponašanje. I utoliko ovaj zakonski prijedlog klub IDS-a neće prihvatiti.
Hvala lijepo. Za ispravak navoda javila se uvažena kolegica Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine Kajin, iako se s dobrim djelom onoga što ste rekli slažem jedna stvar zaista nije točna i mislim da ovoj temi u kojoj ima puno nerazumijevanja ne treba dodavati još i novo. Naime, nije točno da škole rade po različitim programima. Sve škole rade po istim programima i ti se programi nažalost predugo nisu mijenjali. Činjenica da za isti program postoje dvije različite knjige govori da se jedan sadržaj može obraditi na jedan ili na drugi način. No međutim, radi se o potpuno istom sadržaju.
Hvala lijepo. U ime kluba HNS-a kolegica Vesna Pusić. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Ovotjedni rebalans proračuna štedi jednu trećinu onoga što ukupno štedi na obrazovanju. Što će biti s rebalansom od slijedećeg tjedna? Ja bi rekla gospodine Janjiću da vi imate puno ozbiljniji problem nego nelagodu što ovdje nas morate slušati u Saboru na ovu temu. Ja mislim da ako se po istom modelu nastavi i u onom za razliku od ovog neistinitog u onom istinitom rebalansu slijedeći tjedan vi ćete gospodine Janjiću morati tražiti posao jer će se obrazovanje ukinuti pa će se onda ukinuti i vaše ministarstvo. Jer ako preko 33% se sada štedi na obrazovanju od tih 700 i nešto milijuna kuna, onda izračunajte ako je proračunska rupa, kao što je ovdje jučer rečeno 11,3 milijarde pa će vam uzeti trećinu od toga za štedjeti na vama, morati ćete tražiti posao. Prema tome, mislim da se na to treba u ovom trenutku koncentrirati jer sa pravim proračunom moglo bi se ukinuti obrazovanje. A sada samo kratko što je društvo znanja. Društvo znanja je situacija u kojoj imate a kojoj bi mi trebali težiti više od recimo 30% ljudi sa višom i visokom naobrazbom. Što onda diktira tip potrošnje, tip kulturne proizvodnje, tip ekonomije, to je društvo znanja. A nisu društvo znanja metode koje se koriste u ministarstvu da bi se došlo do nekih recimo novih pravilnika ili definiralo vanjsko vrednovanje obrazovanja. A propo toga ako se nastavi ovim tempom u sljedećem rebalansu proračuna sljedeći tjedan ma ne da neće biti vanjskog vrednovanja obrazovanja, mislim neće biti nikakvog vrednovanja obrazovanja. Dakle, ovo je jedan mali zakon sa velikim posljedicama. Što on pokazuje, pokazuje što se događa kada se prvo zakoni pišu i potezi vuku bez da se ima cjelovita slika i bez da se ima jasna ideja koje posljedice takav zakon izaziva. I drugo, još gore, kada se pod krinkom pomoći građanima želi malo pomoći ili možda malo više pomoći i nekim svojim konkretnim prijateljima koji se slučajno bave izdavaštvom školskih knjiga i udžbenika. Dakle, kada se uz tobože pomoć opću želi malo pomoći i posebno nekim konkretnim ljudima koji izdaju te školske udžbenike i knjige. Kada je donošen ovaj zakon upozoravali smo na dvije stvari. Prvo, besplatni udžbenici nisu za sve i to je logično i normalno i treba uspostaviti neke kriterije i besplatne udžbenike osigurati onima koji socijalno su u situaciji da to ne mogu svojoj djeci omogućiti ili da im to predstavlja ozbiljnu prepreku da šalju djecu u školu. I drugo, još važnije, HNS je u Sabor poslao prijedlog zakona o obvezi da isti udžbenici vrijeme najmanje 5 godina. Kada bi se samo ili da se samo to prihvatilo a taj je zakon ovdje … [[Govornik se ne razumije.]] od strane pozicije odbijen. Da se samo to prihvatilo, da se dakle ne smiju mijenjati udžbenici barem pet godina. To bi značilo da bi se od ukupne sume za udžbenike svake godine trošilo 20%. I u tom slučaju čak bi se moglo pojednostaviti i za sve osigurati besplatne udžbenike iako naravno za to nema potrebe. Kaže 20% zato što u Republici Hrvatskoj istovremeno po istraživanjima od otprilike 18% obitelji je ispod granice siromaštva i vi bi godišnje točno toliko trošili na udžbenike samo da se hoće pomoći ili da se htjelo pomoći građanima Hrvatske i roditeljima djece koja idu u školu a ne istovremeno i osigurati velika zarada i bogaćenje izdavačima tih udžbenika pa se onda u udžbenicima mijenjala jedna rečenica ili dvije sličice pa je zato trebalo kupovati novi udžbenik. I tako su izdavači svake godine profitirali od štampanja novih udžbenika a država je to iz novaca poreznih obveznika plaćala. I naravno da takav model i takav sistem ne može proživjeti i ne treba preživjeti ni dobra vremena a kamoli krizna vremena. Tako se i pogoršavaju krizna vremena, da se polako nagriza proračun, polako se nagriza bez jasne slike, bez jasnih kriterija, bez razlikovanja što su stvarne potrebe a što su usluge specijaliziranim interesnim grupama kada se tako posluje, onda naravno do ovakve situacije i dođe. U ime kluba HNS-a htjela bih još upozoriti ovdje zbog javnosti kolegice i kolege da kada se raspravlja o zakonu jako je dobro prije toga ga pročitati. Pa zato upozoravam da u ovom zakonu piše da, naglašavam i podcrtavam. Vlada Republike Hrvatske može sukladno raspoloživim sredstvima iz državnog proračuna za svaku školsku godinu donijeti odluku da se neki udžbenici kupuju i plate iz proračuna, može, podcrtavam što znači ne mora. U kriznoj situaciji to se provodi u neće. I nemojte više govoriti o tome da nije tako, ispravak netočnog navoda jer piše unutra da Vlada će to osigurati. Ne piše, piše da Vlada može osigurati a jasno je ako u ovom light rebalansu ili privremenom rebalansu se već ovo mijenja zamislite šta će se dogoditi sa pravim rebalansom. Dakle, ne dolazi uopće u obzir da u kriznim vremenima koji su krizni za državu i državni proračun, ali bome su krizni i za svaku obitelj, dakle, u kriznim vremenima i svakoj obitelji najviše treba nekakva ovakva pomoć, pogotovo obiteljima slabije imovinske moći. Umjesto da se sada kada je ovakva situacija uvede red da se barem sada zabrani da se udžbenici mijenjaju svake godine. I da se dogovorimo da to barem bude u ovakvoj kriznoj situaciji, da to bude neki oblik štednje novaca, proračuna a s druge strane i osiguravanje pomoći obiteljima. Ne, kao što se lopatom davalo linearno svima, tako se sjekirom reže linearno svima. Ne može se obrazovanje voditi lopatom i sjekirom, ne može se ni državni proračun planirati lopatom i sjekirom. Mora postojati neka ideja zašto se šta radi, neki kriteriji i neka pamet s kojom se to radi. Kako Vlada može od nas u Saboru, od vas kolegice i kolege iz HDZ-a i vladajuće većine, kako može očekivati da prihvatite ovakav prijedlog zakona u kojem se između ostalog kaže da će se urediti pravilnikom, barem da imate taj izlaz, da će se urediti pravilnikom eventualno mogućnost da se nekim ljudima osiguraju besplatni udžbenici, a taj pravilnik ne prilaže. Taj pravilnik, ti kriteriji barem kriteriji za izradu pravilnika nam nisu poznati, na temelju čega. Ako ti netko kaže mi ćemo ipak pomagat nekim ljudima i to po određenim kriterijima. Koji su to kriteriji? Da li su to oni koji već primaju socijalnu pomoć? Da li je to onih 18% koji su ispod granice siromaštva, po istraživanjima katoličkog laičkog centra "Nota bene", ne neke sumnjive institucije po vašim kriterijima. Prema tome, ako postoje neki kriteriji onda je logično da se kad se kaže ipak će se eventualno, ako Vlada tako odluči, a može odlučiti dati neki besplatni udžbenici nekima po određenim kriterijima i sad bi mi trebali prihvatit zakon bez da uopće znamo koji su to kriteriji, na temelju čega će se odlučivati. Dakle, to bi bio neki minimum, barem neki smokvin list recimo za ovu situaciju. Jedino što je iz ovog prijedloga jasno, naime kad je predizborno, kad sija sunce, kad je sve dobro i lijepo, svima su puna usta obrazovanja i važnosti obrazovanja. Kad dođe do tvrdoga, onda je obrazovanje prvo koje leti kroz prozor. Mišljenje kluba HNS-a, puno puta ovdje ponavljano, je da je za državu kao što je Hrvatska obrazovanje jedan strateški instrument i izlaska iz krize i razvoja gospodarstva i konkurentnosti na međunarodnom tržištu. Dakle, to nije za sve zemlje tako, ali za Hrvatsku obzirom na lokaciju, obzirom na veličinu je tako. Jedino što je iz ovog zakona jasno je da ova Vlada smatra da obrazovanje nije, ponavljam, obrazovanje nije strateški cilj ni dio strategije izlaska iz krize Hrvatske. Ljudi, za to preuzmite odgovornost. Naglašavam da je u programu, u strategiji Vlade čiji je ova Vlada kontinuitet minus dva plus dva pisalo, tamo piše, uzmite si taj dokument, u strategiji te Vlade čiji je ova Vlada nastavak sa dva člana manje, dva člana dakle stara su otišla, dva nova došla, ali 20 ih je unutra, da tamo piše da je obrazovanje strateški cilj u programu Vlade. Dakle, ova Vlada svjesno odustaje od tog strateškog cilja. To je naravno moguće, to je i legitimno. Ja samo ono što ovdje hoću vrlo glasno i jasno reći da je po mišljenju kluba HNS-a to katastrofalna pogreška, to je korak apsolutno natrag i u potpuno krivom smjeru i kao što je poznato, svaki cilj pa i apsolutni loš i negativan cilj dosiže se malim koracima. Ovaj zakon je jedan ne tako mali korak u lošem smjeru. Budući da ima i sljedeći tjedan rebalans proračuna, ima prostora i mogućnosti da se u tom sljedećem tjednu u rebalansu proračuna ovo ispravi, iako za to ne postoji neka velika vjerojatnost, ali nada umire zadnja. Klub HNS-a naravno neće podržati korake u katastrofalnom smjeru čiji je ovaj zakon sastavni dio.
Hvala. Dvije su prijave ispravaka navoda. Najprije uvažena kolegica Dubravka Šuica. Izvolite, kolegice.
Pa nisam željela ulaziti u suštinu ove rasprave i nisam se za nju ni javila jer nisam posebno spremna. Međutim, ima jedan navod koji sam zaista željela ispraviti gdje je gospođa Pusić rekla prema istraživanju nekog, čini mi se da je spomenula neki katolički institut, gdje ste rekli po vašim kriterijima. Ja vas zaista ispravljam vaš navod, vi niste ovlašteni suditi o našim generalno… … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne, rekli ste po… … [[Upadica se ne čuje.]] Rekli ste po vašim kriterijima i ispravljam taj navod. Naravno da uvažavamo taj institut, ali isto tako o našim kriterijima možemo mi govoriti, a vi ne i za to mislim da niste …
Hvala!
Nije bio točan navod.
Ja sam mislio da ćete vi ispraviti ono što je bilo navod da se sjekirom reže, da će biti da su to pila, škare ili nož. Ali dobro, ovo je već bliže. Imamo još jedan ispravak od kolege Matkovića.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja bih ovoga ukratko samo dva navoda pokušao ispraviti. Prvi je kolegica Pusić kazala da nema nikakvih kriterija po kojima bi se dakle moglo govoriti koje su to kategorije učenika koje bi zapravo trebale biti i ona je govorila sama o sufinanciranju i pomoći od strane Vlade. Pa ima, kolegice Pusić, naglašeno je jasno da su to korisnici socijalne skrbi i branitelji. Naglašeno je isto tako da će se oni sufinancirati i financirati iz Ministarstva zdravstva i Ministarstva branitelja. To je jasno naglašeno i to ne možete kazati da nije točno. Kao što pobijam i drugi vaš dakle netočan navod, navodim da je netočan da Vlada ne vodi računa o znanju, školovanju itd. Kolegice Pusić, ja sam do 2001. godine 25 godina radio u školi, u srednjoj školi u gimnaziji i vrlo dobro znam što je škola i koji su problemi škole i koliko se vodi računa o školovanju, znanju itd. Pa išao sam pješke 12 kilometara u jednom pravcu, 12 u drugom.
Hvala lijepo. … [[Upadica se ne čuje.]] Ja vjerujem da će, evo ja ću sada najaviti stanku, a da će u stanci kolega Matković i kolegica Pusić još dosta toga riješiti. Stanka je do 15 sati, a tada će dobiti riječ u ime kluba SDSS-a uvaženi kolega Mile Horvat. Vidim da je on pripravan bio i sada, u tri će biti još više. Hvala lijepo.
Nastavljamo sjednicu i raspravom o Prijedlogu zakona o Izmjenama zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu. Klub zastupnika SDSS-a, gospodin zastupnik Mile Horvat. Izvolite.
Naime, SDSS kao koalicijski partner nastoji da uglavnom aktivno učestvuje u davanja prijedloga i inicijativa za mjere sanacije ovakvoga stanja. I u svakom slučaju se ocjenjuju u raznim pregovorima mjere koje su nama prezentirane u tom smislu. Neke su prihvatljive, neke manje prihvatljive a ove mjere koje su predložene, koje predlagatelj predlaže ovim izmjenama zakona ne možemo staviti po našoj ocjeni u kategoriju posebno prihvatljivih niti posebno popularnih mjera. Samim zakonom rješenjem ovoga zakona mislimo da je najbitnija izmjena urađena u članku 2. gdje se mijenja članak 4. gdje se daju dva suštinska nova rješenja a to je da Vlada kao što je već rečeno i primijećeno u ovoj raspravi danas može sukladno raspoloživim sredstvima za svaku školsku godinu donijeti odluku o financiranju odnosno sufinanciranju nabavke udžbenika i drugih sredstava. I druga stvar su, je drugi jedan kriterij, odnosno da će se donijeti, po tom drugom rješenju da će donijeti Vlada kriterije temeljem kojeg će ostvarivati se pravo na financiranje, odnosno na sufinanciranje nabavke tih udžbenika. Jasno da su ova rješenja dozvoljena, jasno je da zakonodavac kada predlaže u ovakvoj situaciji kao što se nalazi i kada daje sebi određenu slobodu i manervarski prostor da se dispozitivnim nekim jakim normama, jakim dispozicijama ne obaveže za buduća vremena onda u zakonskom prijedlogu ostavi sebi ovako … [[Govornik se ne razumije.]] nomotehničku formulaciju u prostoru gdje kaže da može uraditi. Jasno da nas to ne raduje. Zbog ovog što ću kasnije reći, zbog nekih krupnijih projekata koje mi radimo u sferi obrazovanja, jasno je da nama ne odgovara ovakva jedna poludefinirano jedno stanje i obaveza koju Vlada na sebe preuzima. Bilo bi nam puno korisniji kada bi ta obaveza bila konkretnije definirana za neka buduća vremena za buduće školske godine. Posebno ovo drugo rješenje gdje se kriteriji će se za sufinanciranje utvrditi posebnim pravilnicima, isto tako potpuno jasna stvar. Međutim, bilo bi puno bolje i prihvatljivije za nas da smo mi imali nacrt toga teksta pravilnika da vidimo ustvari koji su to kriteriji na osnovu kojih će Vlada u budućnosti sufinancirati izdavanje udžbenika. To je za nas vrlo bitno pa bih ja tu u tom kontekstu rekao i sljedeće. Dakle, govoriti o udžbenicima ja ću na način da skrenem pažnju na jednu posebnu kategoriju udžbenika a to su udžbenici za obrazovanje na jeziku i pismu pripadnika nacionalnih manjina. Udžbenici pogotovo kada su koncepirani na način da se ne mogu višegodišnje koristiti dakle, da svake godine su roditelji prisiljeni svojoj djeci prisiljeni kupovati nove udžbenike, jer je koncept takav da se oni potroše, tehnički potroše u jednoj školskoj godini i onda osim toga dolaze nekakvi novi, svake godine se pojavljuju neki novi uređivački koncepti itd.. U svakom slučaju takav jedan pristup izdavanja udžbenika je veliki udar u današnje vrijeme, čak i u sretnija vremena, bogatija vremena to je bio veliki udar i veliko opterećenje za kućne budžete. U tom smislu ja ću reći da po nekim izvještajima pripadnici koji, nacionalnih manjina koji se obrazuju po pismu i jeziku nacionalnih manjima, imaju jedno drugačije ponašanje, dakle, činjenica da se oni ponašaju u tom smislu racionalnije zato što koriste prevedene udžbenike i koriste ih više godina iz prostog razloga što moraju ih nastaviti koristiti jer se oni ne mogu drugačije urediti čak i kada se povuku osnovni udžbenici na hrvatskom jeziku. Dakle, pripadnici nacionalnih manjina moraju višegodišnje koristiti jedno te iste udžbenike što mislim da je, u određenom trenutku je to bio hendikept no međutim, očito je da za neka buduća vremena ovakvo jedno ponašanje bi trebalo biti uobičajeno ponašanje. Pripadnici nacionalnih manjina koji koriste svoje udžbenike imaju isto tako jedan problem a to je da su ti udžbenici, udžbenici kada prevedu i kada postanu dostupni roditeljima i znatno skuplji od standardnih udžbenika, iz prostog razloga što oni se štampaju u vrlo ograničenoj nakladi, obično je to od 50 do 4 stotine komada. I samim time ta mala ograničena naklada poskupljuje njihovo štampanje. Do sada, ja moram reći ovdje kao jednu afirmativnu činjenicu, do sada je tu razliku plaćalo ministarstvo po programu besplatnih udžbenika, tzv. besplatnih udžbenika. Ministarstvo je preko agencije otkupljivalo sve udžbenike, pa čak i udžbenike za pripadnike nacionalnih manjina koji se obrazuju na svom jeziku i pismu. Taj projekt nabave besplatnih udžbenika je ja mislim čak i na direktan način rezultirao povećavanjem broja naslova za pripadnike nacionalnih manjina. Tako da je srpska zajednica otprilike došla do jednog vrlo visokog standarda da je u prijevodu imala u nakladi negdje oko 96 naslova za osnovno obrazovanje što je jedan vrlo visok standard. Ja ne znam da li su, vjerojatno će kolegice reći i za češku manjinu ali i za ostale manjine. Ali vidimo da je ovakav jedan pristup, pristup ministarstva prema nabavi besplatnih udžbenika upravo stvorio prostor da se poveća broj naklada, odnosno broj naslova za ovu socijalnu grupu. Ministarstvo je tu uglavnom financiralo prijevode udžbenika, financiralo je lekturu, financiralo je i procese korekture. Mislimo da je, se time doprinijelo i nečemu što je trajnije, puno važnije a to je da besplatnu nabavu udžbenika se omogućilo da i oni pripadnici nacionalnih manjina koji su bili neodlučni da li će svoju djecu slati na nastavu na jeziku i pismu nacionalnih manjina zbog tog jednog financijskog tereta koji bi pri tom imali, ovaj je jednostavno, mogućnost dobivanja besplatnih udžbenika je omogućeno da se i taj projekt obrazovanja na jeziku i pismu nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj dosljedno i kvalitetno do sada provede. Ja to moram javno reći i mislim da je tu dobar doprinos takve vrste politike ministarstva bio. Sada nam ostaje pitanje u ovoj situaciji u kojoj se nalazimo i prema onom što se nama u proračunu nudi za ovu godinu, odnosno u rebalansu proračuna, na koji način izražavamo dakle određenu rezervu i određenu sumnju da će se moći isfinancirati i one faze u tiskanju udžbenika kao što su prelomi, kao što je štampanje itd. Dakle, bojimo se da će ti troškovi ostati nepokriveni od strane države i da će tad udžbenici za pripadnike nacionalnih manjina biti znatno, znatno skuplji, oni čak u nekakvim relacijama dođu i 500 kuna po jednom udžbeniku što nije zanemariva stvar. Nama ostaje da vjerujemo da će Vlada nastaviti sa sufinanciranjem tog dijela razlike troškova u nakladi, jer mislimo da se ovdje radi o relativnom malom broju udžbenika, a da su štete koje bi pri tom nastale višestruke. Štete su puno veće nego što bi bila nekakva, nego što je trošak za sufinanciranje štampanja takvih udžbenika. Osim toga, ne bi bilo dobro da se troškovi takvih udžbenika čije cijene su veće od standardnih udžbenika, budu uzrok stagnacije ovog procesa koji je dobro počeo, a to je dakle postupak odnosno projekt obrazovanja i pohađanja nastave pripadnika nacionalnih manjina u svom jeziku i pismu, u onom ABC modelu itd., za koji opet kažem da je dobro počeo, da su se stvorili maksimalno povoljni uvjeti da se on realizira. Međutim, isto tako mogu reći da na određenim prostorima postoji i stagnacija interesa za takav način obrazovanja. Ako bi sad dakle roditelji morali svake godine da kupe, da plate pun iznos, maksimalni iznos ovako skupih knjiga i udžbenika, bojimo se da će se to direktno reflektirati na sam interes za ovakav način obrazovanja nacionalnih manjina. I konačno, mi ovdje govorimo samo, sad sam govorio samo o udžbenicima za osnovno obrazovanje, nisam govorio o udžbenicima za srednje obrazovanje koji su jedna posebna tema. To je znatno manji broj i zbog toga to neću spominjati. Isto tako, nismo govorili niti o posebnim potrebama dakle o udžbenicima djece za posebne potrebe, kao što su udžbenici za slijepe itd. To su sve stvari koje traže jednu još dodatnu raspravu. Na kraju, ja ostajem u uvjerenju da ćemo mi o ovim kriterijima koji su ovdje ostali samo deklarativno rečeni u članku 2., da će ti kriteriji u svakom slučaju uvažavati ove činjenice koje sam ja ovdje rekao i da će upravo ova kategorija udžbenika biti prioritetno uvrštena u kriterije za subvencioniranje štampanja od strane Vlade u nekakvim budućim vremenima. Ako to bude tako i u nekakvoj nadi da će to ipak biti tako, mi ćemo najvjerojatnije podržati ovakav koncept zakona kao mjera, antirecesijska mjera u ovom paketu. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika nacionalnih manjina. Gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovani tajniče. Poštovane kolege i kolegice. Da, pred nama je Zakon o izmjenama Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu koji nije lako podržati. Naime, jučer smo cijeli dan slušali rebalans, o rebalansu istine, ponekima o kozmetičkom rebalansu, ali prije svega jasno je svima da imamo neuravnotežene rashode s prihodima, da više ne možemo trošiti ono što nismo zaradili. Jasno nam je da je iz toga proistekla poruka da nas očekuju suze i znoj, odnosno da moramo više raditi za manju plaću. I upravo zato zaista je bilo neozbiljno u svibnju obećati besplatne udžbenike i sada dva mjeseca prije škole roditeljima reći da učenika moraju kupiti. Jednako tako moram osuditi hazarderstvo, hazarderstvo prije svega bivšeg ministra pa i ministarstva jer nismo mi bacili knjige samo ove godine. Mi smo bacili knjige i prošle godine, odnosno već dvije godine za redom utrošeno je više od 400 milijuna za nabavu udžbenika koji su na kraju krajeva bačeni. A nije točno da u toj masi udžbenika zasigurno nije bio veliki broj onih udžbenika koji su mogli dvije, tri, pa možda i četiri generacije koristiti. Stoga, bez obzira na te odnose, mislim da treba podržati sve one koji sada kažu da bi ipak u ove izmjene trebala biti jasno ugrađena pozicija da se zaista kaže da će sve one ugrožene socijalne skupine naših građana odnosno roditelja koji ne mogu kupiti udžbenike svojoj djeci, biti zaštićeni odnosno da ćemo barem njima osigurati knjige. Mi u zakonu imamo definirano može se, programom će se itd., ali mislim da bismo svi bili sigurniji i lakše digli ruku za taj zakon kada bi zaista bila definirana upravo ta stavka na koji način osigurati udžbenika najpotrebnijima. Kao zastupnica nacionalnih manjina moram se osvrnuti ipak na udžbenika nacionalnih manjina. Nešto je prethodno već o tome govorio kolega Horvat, ali budući da sam duže u Saboru i od 2000. godine kada je donijet Zakon o obrazovanju na jezicima nacionalnih manjina, od tada se vodila neprestana borba kako u proračunu osigurati dio sredstava za udžbenika namijenjene nacionalnim manjinama, jer normalno u tim školama najčešće radi se dvojezično, knjige su na hrvatskom, radi se na materinjem jeziku i bilo je teško jednako tako djeci, jednako tako nastavnicima, a svakako i roditeljima doma koji su često morali tumačiti što je koji izraz na kojem jeziku. Zato nam je zaista dobro došlo prije dvije godine kada je definirano da će udžbenici biti besplatni i kada je dana mogućnost, a većina manjina je to iskoristila, da definira koje će udžbenike izdavati kao autorske udžbenike, koji dio udžbenika će prevesti, odnosno koji dio udžbenika će nabavljati iz matične zemlje, normalno uz suglasnost ministarstva radi usklađivanja programa što se i počelo činiti. Međutim nažalost, stiglo se negdje na 2/3 posla, 1/3 još uvijek nije odrađena gotovo u svim manjinama odnosno nije se stiglo prevesti sve naslove koji su potrebni. Jednako tako nije se stiglo izdati sve autorske udžbenike, a autorski udžbenici prije svega su bili za jezik nacionalne manjine, znači za materinji jezik. Sve ostalo su se koristili znači udžbenici u prijevodu. Tako da zaista ostaje ovdje otvoreno i molit ću tajnika da odgovori na koji način će se dovršiti taj posao kako bi zaista djeci pripadnika nacionalnih manjina bili osigurani svi udžbenici koji su potrebni. Odmah želim reći da ne traži se nikako da to budu besplatni udžbenici da ne bi netko na to reagirao. Normalno da svatko treba snositi onaj teret i u onom iznosu koliko udžbenici za pojedini razred koštaju. Ali ovdje je već kolega govorio o tome koliko su udžbenici za nacionalne manjine skuplji. Kažem već zbog toga što je to mala naklada, što su to evo kažem iz tog razloga i na neki način plaćanje autora za tako malu nakladu vrlo teško se toga i prihvaćaju što znači da vrlo često se traže i nešto viši honorari. Ali bilo bi bitno da se znači osiguraju udžbenici na jezicima nacionalnih manjina barem kažem pristupačni onoliko po cijeni koliko je i u ostalim, odnosno za udžbenike većinskog naroda. Mislim da evo ako uspijemo dobiti kakva takva obećanja da više ne moramo prositi da će to biti jedan ili dva udžbenika, da će zasigurno i nacionalne manjine podržati iako kažem okrnjeli ovaj zakon, zakon koji ne zadovoljava. Ali ako je to zato da sutra svima bude bolje u svakom slučaju i mi ćemo se odreći onog dijela i pridonijeti u tome da kažem uz suze i znoj sutra imamo za djecu ljepšu budućnost. Hvala lijepa.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Gvozden Flego.
Gospodine predsjedavajući, kolegice i kolege. Ova rasprava je nastala oko one prethodne i da ponovimo gradivo barem dva elementa. Prvo, Ministarstvo obrazovanja, odnosno znanosti, obrazovanja i sporta je u gotovo 10 postotnom iznosu smanjilo svoj proračun i na taj način dalo doprinos antirecesijskim mjerama i nadamo se da je to kraj našeg daljnjeg doprinosa, jer da su ostala ministarstva također i slično napravila popunili bismo proračunsku rupu. I drugo, riječ je o vrlo zabrinjavajućem postupku gdje nacionalni prioritet ponajprije skraćujemo ili financijski smanjujemo. To znači smanjujemo jedan dio djelatnosti koji je tim iznosom pokriven. Na taj način proklamirani ciljevi i zadaće koje je uostalom i ova Vlada ponovila i utvrdila su u velikom raskoraku sa, do sada su u velikom raskoraku sa onim što se predlaže i ovim rebalansom proračuna. Tim rebalansom ja bih dotaknuo tri možda četiri točke. Prvo, dakle smanjuju se sredstva za djelatnost od strategijskog interesa za Republiku Hrvatsku i besplatnih udžbenika više nema, odnosno oni nisu zakonom zajamčeni. Drugo, za to stanje stvari kao i posljedice jednog niza postupanja postoji nešto što se naziva odgovornost. Tu bih odgovornost ja razlikovao na osobnu odgovornost i na recimo odgovornost zapovjednu da tako velim ili posrednu odgovornost onih koji su u tome sudjelovali, a nisu spriječili negativne posljedice. Riječ je naime o tome da se još nedavno iz Vlade šakom i kapom obećavalo da će biti udžbenika za sve, da će biti udžbenika svake godine cjelokupna dakle naklada novoštampanih novih udžbenika što je trebalo ove godine trebalo koštati između 424 i 150 milijuna kuna. To obećanje je u sebi već bilo protuzakonito, jer smo zakonom kolegice i kolege koji ste donijeli 15.12. prošle godine utvrdili da će svi učenici i učenice dobivati udžbenike, ali da će njihovi roditelji participirati u cijeni udžbenika ovisno o njihovoj ekonomskoj moći. Posljedično, kako je obećana količina, dakle kako je obećana cjelokupna količina udžbenika za sve udžbenici su kao što je već rečeno poklonjeni ili bačeni i na taj način ukoliko bude sakupljeno sredstava za udžbenike za stotinjak tisuća učenica i učenika, bačeno je sto pedesetak, dvjestotinjak milijuna kuna državnoga proračuna, javnih sredstava za koje je ovaj Sabor odgovoran. Ne znam kako ćete s tim izići na kraj. Drugo, odnosno treće bolje rečeno mi govorimo o tehničkim elementima posljedice ove odluke, odnosno ovog rebalansa. Ja bih upozorio na jednu bitnu, jednu supstancijalnu, na kvalitativnu konsekvencu koja ni kao pouka slijedi iz mog jutrašnjeg razgovora sa jednom radnicom koja je samohrana majka, koja me nazvala da mi kaže: “Pa ne bu nam valjda Vlada to naredila? Danas je veli sredina sedmog mjeseca. Ja nisam spremila novce za svoja dva dečka u 9. mjesecu. Kak' bum ja to?“ Ja velim kako ćete riješiti problem gospođo? Pa veli tak, kupila bum dve, tri knjige svakom i gotovo. To manje-više znači da ćemo se vratiti 20, 30 godina unatrag, da jedan dio učenica i učenika neće imati svoje udžbenike, da će jedan dio učenika i učenica učiti iz školskih zabilješki, odnosno iz diktata i da će zapravo biti stimulirani, ako ne i prisiljeni na to da ponavljaju ono što su čuli i ovlaš zapisali umjesto da iz knjiga odnosno udžbenika istražuju i rastu u znanju, odnosno u umijeću služenja knjigom kao kulturnim bogatstvom. I tu će kolegice i kolege, tu će gospodine državni tajniče, ja se bojim ako je ovo upozorenje paradigmatsko, a zasigurno jest za jedan dio stanovništva to dovesti do ozbiljnog pada kvalitete nastave i onda će nas to i posredno i neposredno udaljiti od proklamiranog cilja. Konačno, mi smo prilikom donošenja ovog zakona upozoravali na neke neodržive elemente i niste željeli slušati te argumente. Sada nije niti vrijeme niti mjesto da se trijumfira nad tim. Ali je svakako vrijeme i mjesto da se upozori da se u buduće mnogo više slušamo i da zapravo odluke donosimo argumentima i vlastitom savješću, a ne nekakvim izvanjskim diktatom. Zadnja točka i zadnji poučak. Zadnjih nepunih godinu dana smo poučeni da razvijene države, a i manje razvijene države postaju države intervencije, postaju države koje u ime zajedničkog, a pokatkad i općeg interesa. Interveniraju u različite društvene segmente da bi spriječili prodor partikularnih interesa i da bi zaštitile većinu svoga stanovništva od tih partikularnih interesa ili od različitih deformacija koje su njihovom hipostazom nastupile. Umjesto državnog intervencionizma, mi zapravo dižemo ruke od cijelog jednog segmenta i ja mislim da je to zabrinjavajuća pojava, tj. pojava koja će dovesti do još negativnijih posljedica nego što je ova sama. Stoga, kolegice i kolege, mislim da je na koncu pravo mjesto da se pojača nastojanje koje artikulira zaključak odbora za obrazovanje, znanost i kulturu da se obveže Vlada Republike Hrvatske da nađe sredstva i za prijevoz i za udžbenike onih skupina učenica i učenika čiji roditelji nisu u stanju pokriti te troškove i da to ne bude može ili treba, nego da bude mora i na taj način da se pokrije onaj manjak koji će rješenjem ovog zakona nastati u socijalnom tijelu Republike Hrvatske. Hvala vam lijepo.
Hvala. Jedan ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Nevio Šetić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Htio bih ispraviti jedan netočan navod gospodina zastupnika Flege koji je rekao da će nas ova promjena zakona vratiti 20-30 godina unazad. To je naprosto netočno. Udžbenici su iste kvalitete kao i ovih godina ili su se malo i mijenjali, njima se nije radilo, samo će netko drugi platiti. Znači ovdje je riječ o novcu, a ne o kvaliteti jer udžbenici će bit one kvalitete koje smo imali. Dakle, rad na kvaliteti udžbenika će se sigurno iz godine u godinu još dodavati, a ovdje je riječ da ovaj trošak si ne možemo priuštiti.
Hvala. Gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Ovim zakonom je ponovno vidljiva politika pokušaja i pogrešaka, ali ovaj put skupih pokušaja i neslavnih pogrešaka. Puno obećanja, ali ne vjerodostojnosti i pitamo se kako i sam ovaj čin djeluje na odgoj? A govorimo u segmentu smo odgoja i obrazovanja. Obećanja je bilo puno, naravno nije se ostvarilo, a knjige su skuplje no ikada. Svjesni smo svi da su sredstva za nabavku udžbenika i drugih nastavnih sredstava za osnovne i srednje škole velika i naravno u vremenima ovima u kojima jesmo da treba smanjiti troškove, ali se i ja kao i moji prethodnici i naravno naši građani pitamo se zašto prvi na udaru da budu djeca? Inače, onako megalomansko kupovanje knjiga za svih bilo je kupovanje glasova, a ne stvarna socijalna politika kakva se prikazivala. I ono što mene brine, to su zapravo siromašni ili najsiromašniji i manje siromašni da su ostavljeni sada na cjedilu, ostavljeni su preko noći na cjedilu. Jutros iz izlaganja gospodina Šetića, spomenuo je da je ovaj zakon tehničke promjene. Ja ne znam za koga su ovo tehničke promjene. Zatim da se ne može udovoljiti građanima. Pa nisu građani tražili račun, to je bio račun bez krčmara, nisu građani to tražili. I treće je izrečeno da je to, da su to socijalne mjere. Par puta je već rečeno, prije moji prethodnici su se upitali da li je kad se kaže može, da li je to socijalna mjera? Jer piše da u članku 4. predlaže se da se zapravo izmijeni, da se može staviti sukladno raspoloživim sredstvima iz državnog proračuna za svaku školsku godinu da se donosi odluka o financiranju, odnosno o sufinanciranju nabavke udžbenika. Međutim, kolegice i kolege, ne može pisati može, nego se mora. Mora se naći sredstva za takav sloj djece, moraju se donijeti odluke, odrediti datumi, napraviti analiza odluka o financiranju, odnosno sufinanciranju i nabavke udžbenika. Donijeti odluku, utvrditi mjerila i kriterij, a ne pisati donijet će se neki kriterij. Koji? Kada? Isto se pitamo tko su ti potrebiti? Koje su to socijalne kategorije kojima će se osigurati besplatni udžbenici kada su cijene do 1 700 kuna, odnosno 1 500 kuna? ako imamo dvoje djece, to je 3 400 kuna. Kad stavimo to na potrošačku košaricu jedne četveročlane obitelj, onda vidimo koliki je taj iznos. Još se ništa ne zna, a početak školske godine je tu. Izgleda da će svaka obitelj trebati napraviti svoj rebalans kućnog budžeta. Što će tu oduzeti, odnosno što će tu prenamijeniti? Odgovorna Vlada kaže se zapravo ne može čekati, ne može čekati da eventualno bude viška novca, nego odmah sada planirati to kao mjeru socijalne politike. Također se može donijeti i odluka o prikupljanju udžbenika, što mi je drago da je prihvaćen amandman od strane SDP-a. Prikupljanje udžbenika koji su prethodnih godina dijeljeni, bacani su. Međutim i dobrostojeće obitelji nikada prije nisu svojoj mlađoj djeci kupovali nove udžbenike, nego su koristile stare dok upravo rasipna država to nije promijenila. I mislim da je došlo vrijeme da se Vlada okrene zakonima kojima će se uzimati bogatima, a ne se ponašati kao Super Hik. Hvala lijepo.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Želimir Janjić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Dopustite na koncu rasprave da se kratko osvrnem na pojedine detalje koji su u raspravama spomenuti. Hvala vam lijepa svima na raspravi. Nadam se da će nam ove rasprave pomoći za razrješavanje ove problematike i ubuduće. Pa dopustite da kratko samo kažem da je istina prema slovu postojećega zakona, da je negdje 70% udžbenika koje koriste naši učenici u osnovnim i srednjim školama, da su to radne bilježnice, da su to ona nastavna sredstva u koja se piše i koja se naslijediti na žalost ne mogu. Da ovih 30% u kojih se ne piše i koji se mogu nasljeđivati, da se ne radi o svih 30% jer po slovu zakona može se dogoditi da se udžbenik promijeni, da nastavnik izabere drugi i da onda taj broj pada i ispod 30%. U raspravi je spomenuto da, a i u medijima smo imali prilike pročitati da će roditelje koji budu kupovali ovi udžbenici izaći skuplje nego da je kupovala država. Ja vam moram reći ovdje da naravno mi sa nakladnicima jesmo razgovarali o određenome diskontu, obzirom da smo mi bili predviđeni kao platac. Da ćemo jednako tako sa nakladnicima porazgovarati i o tom diskontu u ovoj novoj situaciji, respektirajući činjenicu da ta prodaja treba ići preko prodajne mreže i da vjerojatno nekakav rabat od 10% trebaju dati knjižarima koji će taj posao napraviti. Ali ne pada nam na pamet da ne razgovaramo s njima i da se izborimo, da se taj iznos na taj način umanji. Jednako tako želim reći da kada je riječ o udžbenicima za učenike koji se školuju na jeziku i pismu nacionalnih manjina i prije ove dvije godine primjene ove mjere mi smo osiguravali u Upravi za zajedničke programe određena sredstva za prevođenje udžbenika za naše pripadnike nacionalnih manjina koji se školuju na jeziku i pismu nacionalnih manjina. Respektiramo sve probleme s kojima se suočavaju i moram ovdje reći da su ta predviđena sredstva gotovo redovito bila veća od onih koja su bila utrošena radi toga što im je doista teško naći one koji će to prevoditi. Radi se o malim nakladama, što trebaju veći honorari itd. Ali me jednako tako raduje da smo ovih par godina uspjeli podići taj broj prevedenih udžbenika, ali naravno da ćemo to nastaviti … [[Govornik se ne razumije.]] knjigu i slijedećih godina, dakle već od slijedeće godine. Nadalje, bilo je spomenuto da su prošle godine knjige bačene. Ja vas moram ispraviti, to nije točno. Prošle godine udžbenici nisu bačeni, nego smo od razrednika zatražili da pregledaju rabljene udžbenike, da ih sortiraju i da se ti udžbenici naslijede. Dakle, za taj posao u dogovoru sa sindikatima mi smo taj posao platili dakle da se udžbenici razvrstaju i da se učenicima daju da naslijede jedan dio. Imamo i pokazatelje da se nije radilo o velikom broju udžbenika iako je procijenjeno gotovo 80% uščuvanih udžbenika iz prošle godine. Dakle govorim o prvoj godini 2007. na 2008. koju su naslijedili 2008./2009. godine. I moram još nešto spomenuti. Kada je riječ o unapređenju nastavnoga procesa, o tome jednome nastojanju da učenicima nastava bude zornija, ne samo da učenici koriste udžbenike, iako to ste i vi u raspravi puno puta potvrđivali udžbenik nije jedini izvor znanja, mi ga nismo niti definirali kao nešto što se mora imati, ali to je ono što je za nastavu činjenica potrebno. Ali moram reći da smo mi u ovih nekoliko godina nabavili, posebice u srednjim školama popriličan broj interaktivnih ploča i ove godine nabavljamo još jedan dio, tako da će gotovo sve srednje škole imati makar po jednu interaktivnu ploču, a imamo informacije da su to činili i osnivači, da su poneki dobivali i donacije. Radi se dakle o interaktivnim pločama koje doista nastavu čine zornijom našim učenicima, koje se koriste, naravno da mogu i više, iz predmeta matematika, fizika, kemija, biologija, zemljopis i dobro je da se koriste. Na tomu ćemo naravno i inzistirati. I zaključno dopustite da kažem da ovim zakonom vrlo je jasno rečeno i inzistiralo se na tomu, gotovo iz svih klubova da nastavnik bude taj koji će birati udžbenik. Naravno da je takvo rješenje dobro, otvara mogućnost nastavniku da izabere onaj udžbenik po kojem će najbolje realizirati svoj dio nastave. Međutim, to onda naravno stvara probleme kada je riječ o nasljeđivanju da onda treba voditi računa o redistribuciji udžbenika, da taj posao nekomu treba platiti itd. Druga stvar. Ovdje smo jednako tako rekli da ministarstvo … [[Govornik se ne razumije.]] stručne radne skupine koje svaki novo pristigli rukopis za novi udžbenik pregledaju i predlažu ministru odobrenje da se koristi u idućoj školskoj godini. To rješenje stoji. Najčešće se daje zeleno svijetlo za te nove udžbenike i stoga imamo u ponudi uvijek veći broj. Bilo je ovdje razmišljanja, naravno do kraja nisu bila u većini da jedan udžbenik bude za jedan razred, u jednoj školi što bi malo olakšalo to samo nasljeđivanje, međutim takvo rješenje u zakonu nije. Jednako tako govoreno je i o trajanju udžbenika i naravno rečeno je da se udžbenici za višegodišnju uporabu, ovdje smo imali prilike čuti da bi trebali trajati i 5 godina. Naravno da bi onda trebao uvez biti drugačiji, naravno da bi onda oni bili skuplji i nije možda spomenuto, ali se ciljalo na to da bi udžbenici trebali uzimati za svaku slijedeću godinu udžbenike iz knjižnice. Ali ja vas moram podsjetiti da od 876 osnovnih škola, 413 srednjih škola dosta područnih osnovnih škola, na žalost da ih imamo jedan broj koje nemaju knjižnica, koji slijedom toga nemaju niti zaposlenoga knjižničara, a to bi trebalo ostati u školi upravo na tom mjestu. Moram jednako tako reći da ima škola koje nemaju niti dovoljno prostora s kojim bi mogli računati da se knjige na koncu nastavne godine odlože pa da sačekaju početak sljedeće školske godine. To bi trebalo biti u tom slučaju vlasništvo škole. Dakle, dosta rješenja imamo koja su takva kako je ovaj Visoki dom odredio i zapravo ako želimo nekakva drugačija rješenja, onda možemo o tomu razmišljati možda i na drugačiji način. Osobno smatram da se taj posao može napraviti, ali smatram da bi se kvalitetna rješenja mogla definirati jedino ukoliko bi došlo do konsenzusa ovdje u Hrvatskom saboru svih parlamentarnih stranaka ili do suglasja jedne vrlo velike većine i da bismo onda mogli govoriti o svim boljim rješenjima nakon svih ovih iskustava koja smo imali, a za koja se ovdje i vi zalažete. Hvala vam lijepa. Oprostite, na koncu dopustite da se vrlo kratko referiram, ali o tome ćemo na glasovanju. Kada je riječ o predloženom zaključku u ime kluba SDP-a, mi smo već kontaktirali svoje predsjednike udruge ravnatelja i jednog i drugog sustava, sastat ćemo se s njima i na tragu upravo onog dijela, prvog vašeg prijedloga zaključka porazgovarat ćemo s njima o onomu što i vi predlažete, ali jednako tako i o drugomu pa ćemo vas vjerojatno vrlo brzo o tome moći informirati. Hvala vam lijepo.
Ispravak netočnog navoda, gospođa zastupnica Marija Lugarić.
Nije točno gospodine državni tajniče da ove školske godine nisu bačene knjige. One su ili bačene ili su ih djeca odnijela sa sobom kući. A što se tiče sa stajališta državnog proračuna i državne imovine one naprosto ne postoje i nisu na raspolaganju. Drugi je netočan navod kada ste govorili o tome kako nije udžbenik jedino nastavno sredstvo i kako ste učinili mnogo da se nabave pametne ploče i slično. Pametne ploče uopće ne spadaju u nastavna sredstva, nego eventualno u pomagala. I sami ti strojevi apsolutno ništa ne znače ako ne postoji pripadajući softver da bi to uopće ičemu moglo služiti u unaprijeđenju nastave. Zahvaljujem.
Hvala. Zaključujem raspravu.
4., Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu, hitni postupak, P.Z. br. 408. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane odbora i o njima se ne glasuje jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedlog zakona sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 81 glas za, ništa suzdržanih i 35 protiv. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu predlaže Hrvatskome saboru donošenje zaključka koji glasi Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da u primjeni članka 2. predloženog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu koji se odnosi na članak 4. postojećeg zakona uz primjenu ovlasti koje joj se ovim zakonom stavlja na raspolaganje nađe instrumente kojim će se osigurati da ovaj zakon ne pogodi učenike iz socijalno najosjetljivijih slojeva. Tijekom rasprave, predstavnik predlagatelja prihvatio je ovaj prijedlog. Dajem dakle na glasovanje prijedlog zaključka odbora. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zaključak je prihvaćen jednoglasno sa 114 glasova. Klub zastupnika SDP-a predlaže Hrvatskom saboru donošenje zaključka koji glasi 1., Hrvatski sabor poziva roditelje da sve rabljene udžbenike koji više ne trebaju njihovoj djeci vrate u škole u kojima su ih i dobili kako bi ih mogli koristiti djeca čiji roditelji nisu u mogućnosti kupiti udžbenike. 2., Hrvatski sabor zadužuje Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa da školama pomogne u organizaciji prikupljanja rabljenih udžbenika i njihove podjele djeci slabijeg imovnog stanja. Molim predstavnika predlagatelja da se izjasne o ovom prijedlogu. Gospodin državni tajnik u Ministarstvu znanosti, Želimir Janjić.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Predlagatelj ne može prihvatiti predložene zaključke kluba SDP-a. Prije svega, iz razloga što smatramo kada je riječ o 1. točki da se ne treba pozivati na autoritet ovoga visokoga doma radi toga što mi iz ministarstva to možemo napraviti i što je taj proces zapravo već otpočeo. A drugo, ako bismo drugu točku prihvatili, onda bi to značilo da bismo na sebe prihvatili i financijske obveze koje bi proistekle iz toga. Ja ću podsjetiti da smo prošle 2007. na 2008. godinu kada su učenici vraćali udžbenike i kada smo redistribuirali za one koji će nastaviti školovanje 2008./2009. godine da je taj iznos bio pozamašan, negdje oko 23 milijuna kuna i to su sve razlozi zašto nažalost ne bismo mogli ovo prihvatiti. Hvala lijepa.
Hvala. Dajem na glasovanje prijedlog zaključka. A da, izvolite u ime u kluba. Gospođa Marija Lugarić.
Poštovani gospodine predsjedniče, klub SDP-a i dalje ustraje na ovom zaključku obzirom da su odlukom ministra u suprotno tada važećem zakonu svi udžbenici vraćeni djeci i smatramo potrebnim, a obzirom da to iz ministarstva još uvijek nije napravljeno, da pozovemo roditelje da one udžbenike koji ne trebaju njihovoj djeci vrate u škole kako bi ih mogla dobiti djeca onih roditelja koji to naprosto i nisu u mogućnosti nabaviti. U situaciji smo, čuli smo i slušali smo ovih dana prilično nategnutog državnog proračuna i praznoga i čini nam se da ono što je zapravo državna imovina ne smije biti olako prepušteno, već da moramo koristeći ako hoćete i elementarnu društvenu solidarnost zapravo i zajednički iskoristiti sve ono što smo zajednički i kupili. Mi stoga inzistiramo na glasanju o ovom zaključku i nadamo se da će biti prihvaćen tim više što je u raspravi u ime kluba predsjednik kluba HDZ-a rekao da su mu ti zaključci prihvatljivi.
Hvala. Dajem na glasovanje prijedlog zaključka Kluba zastupnika SDP-a, dakle 1 i 2 koje Vlada ne prihvaća. Izvolite, uključimo se i glasujmo. Uključimo se i glasujmo tko nije. Može rezultat? Utvrđujem da ovaj zaključak nije prihvaćen, 43 za, 1 suzdržan i 74 protiv.
Prelazimo na sljedeću točku. - Prijedlog o izvršenju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2008. godinu Vlada je podnijela ovo izvješće na temelju članka 108. i članka 110. Zakona o proračunu. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb, financije, državni proračun, zaštitu okoliša, prostorno uređenje i graditeljstvo, turizam, rad i socijalno partnerstvo, razvoj i obnovu, poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj i obranu. Izvješća ste primili na sjednici. Državna tajnica u Ministarstvu financija Ivana Maletić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče hvala lijepo. Dame i gospodo saborski zastupnici. Ja ću se kratko osvrnuti na izvršavanje državnog proračuna u 2008. godini, počevši prvo sa makro ekonomskim pokazateljima koji su dakle za 2008. godinu utvrđeni. Realni međugodišnji rast bruto domaćeg proizvoda iznosio je 2,4%, prosječna inflacija mjerena indeksom potrošačkih cijena iznosila 6,1% u 2008. godini, industrijska proizvodnja porasla je 1,2%, trgovina na malo zabilježila je nominalni rast od 6%, a realno smanjenje od 0,5%. Ukupni robni izvoz izražen u kunama zabilježio je međugodišnji rast od 4,7%, dok je robni uvoz povećan 8,8%. Zašto su bitni ovi makroekonomski pokazatelji? Zato što su oni upravo okvir koji definira onda proračunske prihode i proračunsku potrošnju sa aspekta proračunskih prihoda i ciljanog deficita. Dakle, u 2008. godini upravo zbog manjeg, nižeg rasta bruto domaćeg proizvoda ostvarenog posebno u drugoj polovici 2008. godine i ukupni prihodi ostvareni su u iznosu manjem od 2,3 milijarde kuna u odnosu na onaj planirani iznos. Dakle, ostvareni su iznos od 116,1 milijardu kuna, a bili su planirani u iznosu 118,4 milijarde kuna. Ono što je važno naglasiti i što je Vlada napravila u 2008. godini, dakle kada je u drugoj polovici zamijećen pad bruto društvenog proizvoda što se reflektiralo na ostvarenje prihoda, potrošnja je usporena i poduzete su potrebne mjere racionalizacije i proračunska potrošnja ne bi ustvari utjecala na povećanje deficita 2008. godine. Mjerama racionalizacije smo uspjeli ustvari doći do boljih fiskalnih pozicija i tako se dobro pripremiti za 2009. godinu. U 2008. godini na rashodnoj strani izvršenje je 118,6 milijardi kuna što je za 2,5 milijardi kuna manje od planiranog. I to je dakle bitno u upravljanju rashodnom stranom naglasiti da su oni ostvareni u nižem iznosu od onog kako je planom bilo postavljeno za 2,5 milijuna kuna što je rezultata zaista mjera racionalizacije na različitim vrstama rashoda, od materijalnih rashoda do ostalih elemenata državne potrošnje. Ukupni manjak državnog proračuna u 2008. godini tako je ostvaren u iznosu od 0,8% bruto društvenog proizvoda. Dakle, rezultat razlike prihoda i rashoda je bio vrlo povoljan na kraju 2008. godine i zaista je to bila povoljna fiskalna pozicija za 2009. godinu, jer je 2008. davala naznake onog što će se događati na međunarodnoj razini, a onda i utjecaja na Republiku Hrvatsku u 2009. godini. Dakle, tu smo sa aspekta izvršavanje 2008. ipak bili dobro pripremljeni i krenuli sa dobrih fiskalnih pozicija. Kada se doda rezultat izvanproračunskih korisnika i lokalne države, onda možemo govoriti o manjku konsolidirane opće države u 2008. godini od 0,9% bruto društvenog proizvoda. Evo, ovo je bio kratki osvrt na pokazatelje i rezultate poslovanja 2008. godine. I ako imate nekih pitanja, ja ću biti tu na raspolaganju. Hvala lijepo.
Hvala. Odbori? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani predstavnici Vlade, cijenjeni kolegice i kolege. Evo od državne tajnice smo čuli u kojima makroekonomskim uvjetima i uz koje makroekonomske pokazatelje se izvršio državni proračun u 2008. godini pa ne bih onda dodatno još ponavljao te iste podatke osim kazati da je u drugom polugodištu 2008. došlo do naglog usporavanja gospodarske aktivnosti zbog čega je realni rast bruto domaćeg proizvoda u 2008. godini bio 2,4% što je za 3,1% manje u odnosu na 2007. kada je bio 5,5%. U posljednjem tromjesečju također došlo je do znatnog rasta kamatnih stopa koje su u studenom iznosile maksimum 16,76%. I važno je naglasiti da je inozemni dug krajem 2008. iznosio 39 milijardi eura odnosno 82,4% bruto domaćeg proizvoda. Udio inozemnog duga u državi u ukupnom inozemnom dugu smanjen je sa 20,2% na 17,7% u 2008. godini. Prema konačnim podacima o izvršenju Državnog proračuna za 2008. godinu ukupni prihodi kojega čine prihodi poslovanja i prihodi od prodaje nefinancijske imovine ostvareni su u iznosu od 116,1 milijardu odnosno na razini 98% godišnjeg plana. Ukupni rashodi Državnog proračuna u 2008. godini planirani su u iznosu od 121,1 milijardu kuna, ostvareni su u iznosu 118,6 milijardi kuna što je za 2,5 milijarde manje od planiranog odnosno 2,1%. Ukupni rashodi državnog proračuna sastoje se od rashoda poslovanja koji su izvršeni u iznosu 115,3 milijarde i rashoda za nabavu nefinancijske imovine u iznosu od 3,3 milijarde kuna. Najveći udio u rashodima poslovanja imala je stavka naknada građanima i kućanstvima u iznosu 60,1 milijarda kuna od čega su mirovine i mirovinska primanja iznosila više od polovice čak 32,8 milijardi kuna a poslije njih najveća naknada je bila u sustavu zdravstva i socijalne skrbi u iznosu od 22,4 milijarde kuna. Prema računskom planu razlika prihoda i rashoda u 2008. godini rezultirala je manjkom od 2,5 milijarde kuna ili 6,9% manje od planiranog manjka. I u konačnici prema konačnim podacima iz 2008. godine ukupni manjak konsolidirane opće države ostvaren je na razini 0,9% bruto domaćeg proizvoda što je za 0,2% niže u odnosu na planirani manjak i za 0,3% niže u odnosu na 2007. godinu. Klub HDZ će biti za prihvaćanje Godišnjeg izvješća o izvršenju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2008. godinu. Hvala lijepa.
Hvala. Klub SDP-a gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Govoriti o proračunu za 2008. godinu zapravo je deplasirano u trenutku kad su već odrađena dva rebalansa proračuna za 2009. godinu i kad se konstantno najavljuju novi rebalansi pa možemo čak reći da je hrvatska Vlada uvela u proračunski sustav jednu inovaciju kontinuirani rebalans. Međutim, unatoč svemu treba govoriti da bi se vidio kontinuitet politike jer proračun primarno jest instrument ostvarivanja politike aktuelne vlasti. Jučerašnji rebalans proračuna za 2009. godinu ministar financija Šuker najavio je kao proračun istine. Međutim, to je bilo samo priznanje istine, samo otrežnjenje a proračun istine je još jako daleko od istine odnosno od ostvarenja. Jer, prije govorenja o istini treba govoriti istinu a istina je da su već na ostvarivanju proračuna za 2008. godinu svi koji su htjeli jasno mogli vidjeti eroziju hrvatskog gospodarstva jer proračun je izraz potencijala odnosno snage nacionalnog gospodarstva. Samo Vlada to nije htjela vidjeti a sad odjednom preko noći doslovno kopernikovski obrat, spremnost na istinu kad se već ne može drugačije. Dakle, proračunsku 2008. godinu pamtit ćemo po nizu negativnih rekorda. Ostvaren je najniži realni rast bruto domaćeg proizvoda u posljednjem desetljeću, svega 2,4% pri inflaciji od 6,4%. Niski rast bruto domaćeg proizvoda uvjetovan je niskom razinom bruto domaće vrijednosti stvorene upravo u domaćem gospodarstvu koja pak je u najvećoj mjeri posljedica snažnog usporavanja rasta u oblasti industrije kao najvažnijeg stvaraoca novostvorene vrijednosti ali i najvažnijeg stvaraoca dobara namijenjenih izvozu. Nažalost, ovaj negativni rekord vezan uz bruto domaći proizvod nastavlja se i u 2009. godini ali sa znatno pojačanim intenzitetom. Naime, u prvom tromjesečju 2009. godine pad bruto domaćeg proizvoda iznosi 6,7% što je najveći pad u povijesti samostalne Hrvatske. A ono što je najžalosnije u ovom podatku jest to da je u ovakvom padu bruto domaćeg proizvoda najviše doprinio pad osobne potrošnje građana kao najvažnije rashodovne komponente bruto domaćeg proizvoda. Dakle, taj pad iznosi 10% i najveći je u posljednjih deset godina. Dakle, ovo je još jedan u nizu negativnih rekorda desetljeća i očito je da je standard hrvatskih građana prva i najveća žrtva aktualne politike ove vlasti. Istovremeno aktualna vlast sve više troši. Jedina potrošnja koja u Hrvatskoj raste upravo je državna potrošnja. U 2008. godini ostvaren je najniži rast uvoza roba i usluga od 1999. godine svega 3,6%. Ova činjenica dvostruko je negativna. S jedne strane to znači daljnje usporavanje gospodarske aktivnosti prerađivačke industrije, a s druge pak strane ima za posljedicu bitno smanjenje prihoda s naslova naplaćenog poreza na dodanu vrijednost kao najvažnijeg prihoda državnog proračuna. Realni rast izvoza roba i usluga od 1,7% također je najniži ali od 2002. godine. Pokrivenost robnog uvoza robnim izvozom bila je ispod 46% a vanjsko-trgovinski deficit povećan je za 12,6%. Ukupni inozemni dug iznosio je krajem 2008. 39 milijardi eura a u odnosu na prethodnu dakle 2007. godinu povećan je za gotovo 6 milijardi eura ili 18%. Najveći dio ovog povećanja tereti trgovačka društva. Inozemni dug povećao je za 5 postotnih poena svoj udjel u bruto domaćem proizvodu odnosno dosegnuo je čak 83% bruto domaćeg proizvoda. Tri su najveća problema ovoga trenutka u Hrvatskoj. Prvo, to su masovna otpuštanja radnika. Naime, od rujna 2008. što se označava početkom recesije pa do kraja ožujka 2009. bez posla je ostalo oko 50-ak tisuća radnika. Sljedeći problem je eskalacija neplaćanja. Trenutačno nepodmirena plaćanja iznose preko 17 milijardi kuna i ako se njihov rast nastavi ovim postojećim tempom, dakle, ako ne bude intenviziranja tempa rasta već da on bude otprilike na razini 500 do 600 milijuna kuna mjesečno do konca ove godine nepodmireni dugovi mogli bi narasti na 20 milijardi kuna a to onda znači samo jedno. Vrlo vjerojatan sloj gospodarstva pogotovo onog srednjeg i malog poduzetništva a to su upravo oni najpotentniji dijelovi hrvatskog gospodarstva. A Vlada unatoč svemu ovome ne donosi mjere iz proklamiranog antirecesijskog programa što bi trebala biti njezina kratkoročna reakcija na stanje recesije a još pak manje utvrđuje dugoročne strateške mjere kojima bi se mijenjala gospodarska struktura. Jer činjenica je da u Hrvatskoj imamo gospodarsku krizu zbog nagomilanih domaćih problema. Puno je manje uvoznih. Uvoznu financijsku krizu vjerojatno je uspješno amortizirala Hrvatska narodna banka svojom monetarnom politikom i veliki deviznim pričuvama. Međutim, daleko će teže biti nositi se sa krizom u realnom sektoru hrvatskog gospodarstva jer hrvatska se ekonomija svela na ekonomiju koja uvozi, u kojoj se svi zadužuju, troše i kupuju i zapravo PDV-om pune državnu kasu. A tako namirena, zadovoljna država troši, gradi mostove, zadužuju se da bi vratila stare dugove, krpa rupe i stvara nove deficite, jednom riječju funkcionira kao nakaradni perpetu mobile, već sam ovih dana upotrijebila ovaj izraz, ili još bolje kao … [[Govornik se ne razumije.]] ne smije stati jer ako stane pasti će. Industrija koja je godinama prikazivana kao nepotrebna pred kolapsom je. Hrvatska je doslovno potrošila proteklo desetljeće, dakle, te godine dostupnijeg i jeftinijeg kapitala a da nije učinila ništa u smislu promjene gospodarske strukture. A eto krize dolaze u ciklusima i zapravo su svaki puta sve teže i sve teže. Dakle, sve ove godine Vlada je u kontinuitetu kreirala a saborska većina donosila proračune koji su bili temeljeni na zaduživanju i doslovno na dodvoravanju biračkom tijelu. A proračun za 2008. godinu nije nikakav izuzetak, on je tipičan produkt takve politike. Zbog držanja velikog dijela hrvatskih građana u ovisnosti o državnim … [[Govornik se ne razumije.]] zbog kupovanja socijalnog mira, jednom riječju da bi se održalo na vlasti, trošilo se ono za što nije bilo pokrića u ostvarenim gospodarskim rezultatima ili krčmarskim jezikom, a reklo bi se, "živjelo se na veresiju". I doista žalosna je istina da Hrvatska sve više liči na krčmu s tom razlikom da u Hrvatskoj se odlično zna tko pije a tko sve to skupa plaća. Hvala.
Kolegice nije Hrvatska krčma. Neprikladna usporedba Hrvatske sa krčmom. Klub IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin.
Recite im gospodine potpredsjedniče da čestitke zadrže za razdoblje poslije izbora.
Dakle, poslušati ću vas. Zadržati čestitke za razdoblje poslije izbora za mjesnu samoupravu. Izvolite.
Na strani 397 dani su osnovni makroekonomski pokazatelji Republike Hrvatske za 2007./2008. pa onda ovako vidimo taj brutodomaći proizvod 2007. raste po stopi 5,5%, 2008. 2,4%. Već smo na minus 6,7%, indeks, cijena 2007. 2,9%., 2008. čak 6,1%, industrijska proizvodnja rasla je 2007 4,9%, 2008. 1,2%. Teško je reći koliko je ona danas u minusu, trgovina na malom 2007. raste po stopi 5,3%, 2008. minus 0,5%, ona danas nastavlja padati ispod 10%, broj noćenja, ne znam, inozemni dug itd., svi ti momenti se normalno pogoršavaju, 2008. u odnosu na 2007. 2008. bila je jedna teška godina ali prema 2009. može se reći da je to bila jedna sjajna godina a 2010. mislim da bi se svi mi s pravom trebali pribojavati. Ovo što Vlada radi, pogotovo u sadnje vrijeme, ovo sjeckanje repa mačku, malo po malo ili svaki tjedan rebalans jedan, to je jedna pogrešna politika. Imali smo nedavno kada su bili ovi prosvjedi poljoprivrednika u Zagrebu obećanje o milijardu i pol milijuna kuna koji bi trebali ići prema seljacima, od toga vjerojatno neće biti ništa. U izborno vrijeme kako da se izrazim, spiskalo se gotovo 10 milijardi kuna na razna obećanja od Podravskog ipsilona, preko nastavka gradnje Pelješkog mosta, preko mosta preko Drave itd.. I možda bi doista tu trebalo recimo tražiti modus kako pomoći poljoprivrednicima da prežive u tim velikim infrastrukturnim stavkama. Međutim, što je bit? Hrvatsku je 2008. kriza tek okrznula. Teško se može reći da smo se znali s njome nositi. Zašto to govorim? Zato jer je lani a lani je bila dobra godina prema ovoj 2009. brutodruštveni proizvod iznosio svega 2,4%, bio je najniži od 1999. Za prvih 6 mjeseci pad brutoproizvoda je 6,7%. '99. godine to je bila godina kada je Hrvatska također imala negativan rasta brutoproizvoda minus 1,5%. Zašto? Bila je to godina NATO udara na SR Jugoslaviju pa smo normalno izgubili turističku sezonu. Bila je to godina kada je Hrvatska na neki način bila izolirana kako bi se i kroz tu formu potakle političke promjene koje su se dogodile 3. siječnja, bila je to godina uništenog bankarskog sustava kada je nelikvidnost premašila 26 milijardi kuna a opet brutoproizvod je pao svega 1,5%, 1,5% E sada pogledajmo, danas je -6,7% što će reći da je on kolko, gotovo pet puta niži no što je bio te teške '99. godine. Zato prva stvar namjera hrvatskog nekog oporavka jasno da bi trebao biti jedan trenutni rebalans, realan rebalans, ne onu kozmetiku koju smo imali jučer, iako vidimo iz ovih današnjih rasprava da se nitko ne želi odreći apsolutno niti jednoga socijalnog prava. Jednom rječju, rebalans proračuna mora biti ta prva točka od koje treba krenuti. Na drugome mjestu tu su, istu sudbinu će doživjeti gradski, županijski proračuni koji će također podbaciti, možda će oni podbaciti i više od državnog proračuna, zasigurno da u recimo sredinama kao što je Slavonija, kao što je Dalmacija itd. Treba decentralizirati Hrvatsku, ne da se sredstva dijele prema političkoj podobnosti, tamo gdje su moji, gdje glasuju za mene tamo ću nešto raditi, drugdje neću. Treba spasiti izvoznike za koje bi više trebali, čak se usuđujem reći, biti zainteresirani oni krajevi koji ništa ne izvoze, nego oni gdje ta industrija još uvijek egzistira. Treba spasiti sezonu, ona je doista, čak ajde brojke su relativno solidne kada je riječ o noćenjima, odnosno popunjenosti tih smještajnih kapaciteta, ali je vanpansionska potrošnja negdje oko 30-tak % manje no što je bilo lani. Jednom rječju, trebamo spasiti sezonu ili turizam da bi spasili godine ili čitavu tu djelatnost koja je pred nama. Broj pod 5, uvjeriti ljude da svaki potencijalni investitor nije kriminalac i da mora biti dobro dočekan jer u protivnom politika, ništa nećemo, naprosto će razoriti ovu zemlju. Vidimo da ove godine recimo PDV pada već 15% u kontinuitetu 6 milijardi kuna, po tom osnovu imat ćemo manje od onih planiranih sredstava početkom prošle godine. Jednostavno mali više ne mogu opstati, nema razvoja, a mjera svih mjera mora biti politika jače kreditne aktivnosti i rasta potrošnje. Danas sam pročitao u bussines.hr kako Todorić prodaje svoj udio u "Tisku" i vjerojatno će to kupiti "Adris" iz Rovinja. Ako je tome tako onda se pribojavam ogromnih problema u tom poduzeću, a ako ne daj bože Todorić klekne, to će biti puno ozbiljnije od brodogradnje, jer ako se to dogodi onda će i cijela Hrvatska naći se na koljenima. Građani Hrvatske ako imaju jasno moraju, neću reći trošiti, moraju ulagati, moraju graditi, moraju kupovati, moramo potaknuti tu potrošnju jer bez toga svi tonemo, međutim Vlada ljudima nije dala recimo da rade u trgovini nedjeljom tijekom prošlih nekoliko mjeseci, ne daje još uvijek promjenu Zakona o pušenju i to ja mislim da je jedna pogrešna politika. Zašto sam spomenuo da je bruto društveni proizvod '99. godine bio -1,5%? Pa zato da bih rekao da smo u 2009. doista u problemima do guše jer će nam biti manji pretpostavljam, ne više 6,7%, ne 5,2% što predviđaju neki bankari, nego možda i daleko više. I tko nas je do toga doveo? Ma nije nas do toga doveo niti Međunarodni monetarni fond, niti jedna svjetska banka, niti Europska unija, ajde djelomično nas je okrznula svjetska kriza, to je točno, ali najveću odgovornost snose jasno naše Vlade. I zato, kao što rekoh, prvo što treba napraviti, na neki način pokrenuti tu Hrvatsku kroz između ostalog izmjenu i tih rebalansa. Mi smo u situaciju da su nam cijele gospodarske grane naprosto na izdisaju. O tekstilu više nitko niti ne govori, drvna industrija je za prvih šest, sedam mjeseci otpustila 25 hiljada ljudi, brodograđevna industrija nema nikakvih narudžbi, država je prema bankama za brodogradilište već platila ove godine 500 milijuna kuna jamstava. Do kraja godine bez reprograma spominjalo se 6 milijardi kuna, sad se govori o 800 milijuna kuna. Jedino likvidno gradilište koje državu ne košta niti jedne kuna je taj "Uljanik". Nažalost, njega treba privatizirat, ne znam zašto, meni to nije jasno, nemojte to činiti. Jedna Amerika podržava svoje banke, General Motors, a mi moramo privatizirati ono što koliko toliko još posluje. U veljači industrijska proizvodnja smanjena je za 14%, prerađivački sektor bilježi pad od 17,6%, ali ima grana koje posluju kao nikada, to su naše banke. Majkama naših banaka u svijetu opada dobit, ali zato u Zagrebačkoj 2008. raste dobit za 25,7%, u Privrednoj banci za 18,6%, u Raiffeisenu za 23,2%, u Erste za 31,6%, u OTP-u za 41% i to im jasno nije dosta jer im se dobit sad usporava, to primjećuju. Ali što bi rekli kada bi evo iznijeli podatak da UniCredito, majka Zagrebačke banke, ima dobit na razini grupe -38% u odnosu na 2008., Intesa pad dobiti od 65%, Erste banka -26,8%, Bayerische Landesbank ima gubitak od 5 milijardi eura itd., itd. Što je odlika proračuna odnosno ovoga materijala u izvršenju proračuna stravična za centralizacija, neće ovdje govoriti o Istri, ali sigurno oni koji rade njima se najmanje novaca iz državnog proračuna i vraća i mislim da je to pogubna politika jer ćemo istom naprosto tom … [[Govornik se ne razumije.]] sve naprosto upropastiti. Ono za što se zalažem, još jedanput ću reći, nemojmo privatizirati "Uljanik", riješimo status tog turističkog zemljišta, ti naši tajkuni nikome ništa ne plaćaju, neka na snazi ostane ovaj Zakon o brdsko-planinskom području. Bojim se da će se to neko drznuti promijeniti ili taj status ukinuti Istri i Primorsko-goranskoj županiji. Neka monopolisti se već jedanput počnu oporezivati, neka krene decentralizacija, ova centralizacija doista više nema smisla, ako je moguće neka se potaknu neke strane investicije, iako u ovom trenutku kada one rapidno opadaju diljem svijeta teško da o tome može biti riječi u Hrvatskoj. Ali je sigurno da ćemo kraj godine dočekati sa možda i 80000 manje radnih mjesta nego prošle godine. Sve u svemu 2008. taj proračun je bio težak 116 milijardi kuna. Porezi vidimo iznosili su prošle godine 66,3 milijarde kuna. Od toga PDV 41,3 milijardi kuna, doprinosi 40,7 milijardi kuna, trošarine 8,9 milijardi kuna, subvencije 6,8 milijardi kuna, pomoći dane u inozemstvo i lokalnoj samoupravi tako glasi stavka 5,7 milijardi kuna. Ali to je bilo 32% manje u odnosu na 2007. godinu i da ne nabrajam dalje. Sve u svemu 2008. je bila loša godina, ali spram 2009. godine biti će zlatna godina iako je pad bruto društvenog proizvoda bio najniži u odnosu na '99. Mislim da bi danas svi bili presretni kada bi znali da će iduće godine biti pad bruto proizvoda od -1,5% kao i '99. Sve u svemu ništa. Proračun je za nama. Vidimo ove podatke tu ispred nas i vidjet ćemo šta će se dešavati u vremenu pred nama.
Hvala. Pojedinačna rasprava gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice. Jest da raspravljati o izvršenju Državnog proračuna za proteklu godinu u trenutku dok u aktualnoj godini smo već napravili 2 rebalansa i očekujemo treći, a pitanje je je li to posljednji je pomalo deplasirano. Međutim, ne želim toliko govoriti o nekim konkretnim pokazateljima kao što su kolege govorile prije o tome, nego više modelski o tome zašto mi o tim dokumentima uopće raspravljamo. Zašto ovdje u Hrvatskom saboru raspravljamo o izvršenju proračuna? Naime, ako prihvatimo tezu da se državna politika ili prioriteti i ono što se u državi treba raditi kao ne samo projekt i aktivnosti definira u državnom proračunu onda je smisao podnošenja izvješća o izvršenju državnog proračuna zapravo podnošenje računa odgovornom tijelu, dakle nama da li je izvršna vlast učinila sve ono što je dobila u zaduženje da napravi, odnosno u kojoj mjeri je izvršila stvari koje je morala izvršiti. I onda dolazimo do jednog zapravo pomalo paradoksalne situacije da mi iz godine u godinu imamo zapravo uštimavanje državnog proračuna. Zakon o izvršenju, da Zakon o izvršenju državnog proračuna je u članku 6a. za 2008. onda je to kao članak 7. preneseno u Zakon o izvršavanju Proračuna za 2009. godinu kazao da Vlada može donijeti na prijedlog Ministarstva financija može donijeti odluku o preraspodjeli sredstava za rashode poslovanja itd. u okviru proračunom planiranih sredstava. U 2008. godini Vlada je donijela ukupno 5 takvih odluka o preraspodjeli, četiri, dvije u studenom i dvije u prosincu. Dakle, a ta peta je bila sredinom listopada. I zapravo tim odlukama o preraspodjelama proračun koji smo mi izglasali ovdje u Hrvatskom saboru koji jedini imamo pravo donositi državni proračun, ali veze nema s onim proračunom koji je inicijalno bio izglasan. Kada pogledate i analizirate te odluke o preraspodjelama nije to samo bilo unutar pojedinog proračunskog korisnika pa hajmo interno preraspodijeliti. Dakle, ne znam Hrvatski sabor ima na raspolaganju 10 milijuna kuna i sad unutar svojih 10 milijuna kuna dogodilo se treba ne znam 100000 više za ovo ili 50000 manje za ono. Odlukama Vlade su mijenjani i iznosi pojedinih proračunskih korisnika. Nisam sigurna koliko je to u skladu sa zakonom koji govori da se preraspodjele mogu raditi samo u okviru proračunom planiranih sredstava za pojedine rashode, odnosno za izdatke. I to nisu bili mali iznosi. Direktno je u svih pet odluka preraspodijeljeno tri milijarde i 585 milijuna kuna s time da se ta direktno preraspodijeljena sredstva odnose na gotovo svaku stavku državnog proračuna. Kad pogledate po pojedinim proračunskim korisnicima možda je najveći ili najekstremniji primjer Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi. U odnosu na proračun koji smo izglasali ovdje u Hrvatskom saboru na kraju je proračun Ministarstva zdravstva veći za gotovo 900 milijuna kuna, gotovo milijardu i nisam sigurna koliko se to uklapa da se može raditi raspodjele u okviru proračunom planiranih rashoda. I zato ponavljam pitanje na početku. Čemu uopće raspravljati o izvršenju proračuna u ovom dijelu podnošenja da tako kažem jedne temeljne odgovornosti, jedne temeljne funkcije Parlamenta da nadzire rad izvršne vlasti kad blage veze ovo što vi nama sad podnosite brojke nemaju s onim proračunom koji je u Saboru izglasan kroz inicijalni proračun i onaj jedan rebalans koji smo imali lani 2008. godine na proljeće. I ponavljam to nisu mala sredstva. Imate i neke, kad analizirate te odluke imate neke onako relativno zanimljive situacije. Primjerice iznosi za Vladu. 3.11. odlukom o preraspodjeli 3.11. Vlada dobiva 4 milijuna kuna, onda 23.12. milijun i 600000 kuna minus. Šta je to nego naštimavanje. Normalna pravno uređena država se ne bavi uštimavanjem državnog proračuna. Ili bi to bilo zadnje što bi trebala raditi. Stoga ja zaista vas negdje molim da te odredbe o preraspodjelama shvatite onako kako su bile inicijalno i mišljene. Jasno je da se na ovoj razini proračunskog planiranja gdje se ide prilično detaljno u programe i aktivnosti ne može za svaku aktivnost znati točno i dobro planirati za što treba. Dakle, vjerojatno život odnese negdje aktivnost malo više naprijed ili malo više nazad. Ali gotovo milijardu kuna imat razliku po proračunskom korisniku više ili manje u odnosu na ono što je Parlament rekao da može mislim da ipak malo uzimanje za pravo koje može biti utemeljeno na zakonu, ali ni na koji način nije niti pravilno niti bi imalo nekakvu legitimaciju. Druga stvar o kojoj želim govoriti o kojoj nitko nije govorio koji ovako nekako uvijek prođe na tiho to je korištenje sredstava proračunske zalihe. Po Zakonu o proračunu, sredstva proračunske zalihe se koriste za nepredviđene namjene za koje u proračunu nisu osigurana sredstva, odnosno za namjene za koje se tijekom godine pokaže da za njih nisu utvrđena dovoljna sredstva ili kod donošenja proračuna to nije bilo moguće predvidjeti i onda se to dodatno u stavku 3. članka 56. Zakona o proračunu objašnjava da sredstva proračunske zalihe se koriste za financiranje rashoda nastalih pri otklanjanju posljedica, pazite kolege, elementarnih nepogoda, epidemija, ekoloških nesreća ili izvanrednih događaja, odnosno ostalih nepredviđenih rashoda koji su se dogodili tijekom godine. I pogledajte ovo izvješće o korištenju proračunske zalihe. I unutra idu neke, u ovoj izvješću, drago nam je da ste nam to dali i da tu niste pokušali prikriti istinu ima i naprosto neke stvari koje ne spadaju, ni troškove koji se nisu mogli planirati ili koji su nepredviđeni nisu elementarne nepogode. Primjerice, jedna udruga, da je ne spominjem, gotovo 100 tisuća kuna, sve druge udruge moraju ići na natječaj Ureda za udruge i to nije sad nekakav izvanredni projekt, nego za redovan rad. Zašto sve udruge ne dobijaju za redovan rad iz proračunske zalihe? Zato što to nije namjena proračunske zalihe. Ili primjerice, restauracija crkve XY, imate takvih jako puno stavki. Ja zaista nemam ništa protiv restauracije bilo kakvih sakralnih ili kulturnih objekata. No međutim, zato postoji proračun Ministarstva kulture i zna se gdje se takva sredstva određuju i zna se koja je procedura za dobivanje sredstava. Ili nekakve ovako jako zabavne stavke. Središnji državni ured za upravu, dakle Vlada daje Središnjem državnom uredu za upravu 100 tisuća kuna da suorganizira sastanak na temu inovacije u upravi u mediteranskoj regiji s naglaskom na metodologije transfera inovacije, što god to bilo. Ako je to redovna djelatnost ureda za upravu, onda je to moralo biti planirano proračunom. Ako nije, ako je nešto izvanredno, onda to naprosto se ne treba raditi jer se negdje naprosto državna politika mora odrediti. Hrvatska matica iseljenika. Za financijsku potrebu provedbe Hrvatske matice iseljenika. Ne znam što je provedba Hrvatske matice iseljenika, milijun kuna. Takvi veliki iznosi naprosto moraju ići u proračun. To nisu elementarne nepogode ni ekološke katastrofe. Društvo Vjesnik d.d. za zbrinjavanje viška zaposlenika 3 milijuna 800 tisuća kuna. Ili ne znam, a imate, ima jedna cijela kategorija općine i županija i to je gotovo, dakle ne znam, konkretno, Općina Čeminac za financiranje kapitalnih projekta izgradnje dječjeg vrtića i doma kulture. Drugi dječji vrtići se ne financiraju iz državnog proračuna. Ili idu po određenim kriterijima u proračune Ministarstva prosvjete. I točno se vidi, kako bi rekla, politička jedna pripadnost. Možete gotovo minucuozno vidjet tko je na vlasti u kojoj općini. Ove koji su bliži vladajućim strukturama i Vladi, uredno dobivaju dotacije za koje druge općine moraju redovno aplicirati na natječaje državne i za njih se redovno planiraju sredstva u državnom proračunu. Ima tu tko se želi time baviti, ima tu dosta ovako pikanterija. Ili jedno od možda najbizarnijih. Vlada Republike Hrvatske donosi odluku da se Vladi Republike Hrvatske da iznos od 125 tisuća kuna za radove investicijskog održavanja. A Vlada ima svoj proračun, još je 5 puta mimo Sabora preraspodjeljivala proračun, onda sama sebi donosi odluku za nešto što je redovna djelatnost i što mora biti planirano u proračunu. Tekvando klub Damgan Croatia, to valjda što je ministar Primorac bivši bio u tekvandou, za održavanje nekakvog prvenstva. Drugi normalno apliciraju na projekte. Dakle, shvatili ste što sam htjela reći. Proračun koji mi izglasamo, a po Zakonu o izvršenju da možete preraspodjeljivati kako god hoćete, ali nema nikakvog … [[Govornica se ne razumije.]] da uopće te uštimane brojke mi onda ovdje sad vidimo, baš ste dobri, imate dobre indekse, što kad ste uštimali. I druga stvar, molim vas da se po Zakonu o proračunu sredstva proračunske zalihe troše za namjene koje su predviđene zakonom, a ne da se financijski potpomažu oni koji su ili bliži vlasti i oni koji se za to uspiju ogrebati. Zahvaljujem.
Ona općina se zove Općina Čeminac, Čeminac se zove ona općina, ne Čeminac. Čeminac, ne Čeminac. Završni osvrt, državna tajnica Ivana Maletić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Evo, završno bih samo htjela nakon rasprave reći da je politika fiskalna čitavo vrijeme usmjerena od samog početka racionalizacije i potrošnje. Niti jedan proračun ako promatrate proračune i rezultate nije ustvari doveo državu u situaciju da je potrošnja veća od planiranih prihoda. Od 2006. godine vrlo jasno pokazatelji daju, znači sliku da je država u primarnom suficitu, što znači da ova razlika između prihoda i rashoda je ustvari manja od rashoda za kamate koje su vezane uz otplate dugova iz ranijih razdoblja. Dakle, i to je ono što je bio cilj čitavo vrijeme i to je naglašavano kao osnovni cilj fiskalne politike. Dakle, na racionalna potrošnja koja nas vodi u poziciju primarnog suficita, koja nas vodi u poziciju da zaista prihvatimo poslovanja, financiramo državnu potrošnju koju imamo. Upravo zahvaljujući takvoj fiskalnoj politici koja je od 2006. onda dala i kvalitetne rezultate u smislu primarnog suficita, imamo situaciju da u 2009. godini kada većina zemalja, posebno zemalja novih članica Europske unije, a onda i šire izvan Europske unije bilježe ogroman pad bruto društvenog proizvoda. Mi se ipak ne nalazimo u takvim dvocifrenim znamenkama pada bruto društvenog proizvoda, nego smo ipak u znatno boljoj poziciji jer se ona zaista dugoročno gradila od samog početka. Što se tiče preraspodjela, mislim da je važno naglasiti da su preraspodjele ustvari jedan mehanizam fleksibilnosti izvršavanja proračuna i preraspodjele su dakle nešto što prepoznaje ne samo Republika Hrvatska, nego sve zemlje, dakle u okruženju, na međunarodnoj razini. Mi kada smo radili i kada smo pregovarali pojedina područja sa Europskom unijom, pitali su nas na koji način smo osigurali fleksibilnost izvršavanja proračuna. Dakle, preraspodjela nikako nije mehanizam uštimavanja proračuna, nego je mehanizam davanja fleksibilnosti u izvršavanju proračuna jer je cilj da se kroz izvršavanje i kroz potrošnju postignu ciljevi koji su postavljeni. Nije dakle bitno je li kupljeno više vode, ne znam nekakvih čaša, materijalnih rashoda ovih ili onih, nego zaista jesmo li ispunili ciljeve koje smo postavili? Jesmo li dali i održali rast koji smo sebi zadali? Dakle, to je cilj ustvari preraspodjela, kvalitetan doprinos dobrom izvršavanju proračuna. Upravo zbog toga kada pogledate odredbe Zakona o proračunu, one se nisu mijenjale sa zakonom 2003. godine pa ni novim zakonom 2008. koji je na snazi od 1.1.2009. Odredbe o preraspodjeli su iste, znači u Zakonu o proračunu 2003. i 2008. godine. Potpuno su identične i kažu da možete dakle mijenjati potrošnju unutar stavki rashoda kroz preraspodjele. Ono što ćemo nastojati napraviti kroz Pravilnik o godišnjem i polugodišnjem izvještaju o izvršavanju proračuna, zadati ustvari da se u izvještaju o izvršavanju doda još onaj stupac plana prije preraspodjela, tako da možete ustvari usporediti da vidite da se ne radi o uštimavanju, nego zaista da se radi o preraspodjelama koje doprinose kvaliteti rezultata državne potrošnje koji su zadani. Dakle i to isto recimo taj jedan stupac koji vama očito nedostaje i o kojem najviše govorite, to je ustvari nešto što je dio dobre međunarodne prakse, znači da se da ono što je temeljno bilo planirano stupac preraspodjele i onda onog što je izvršeno. Dakle i to možemo učiniti u tom dijelu poboljšanja u izvještaju o izvršavanju. Evo hvala lijepo na pažnji.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Prijedlog godišnjeg izvješća o izvršenju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2008. godinu. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog godišnjeg izvješća o izvršenju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2008. godinu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj Prijedlog godišnjeg izvješća je prihvaćen većinom glasova, 79 glasova za, 1 suzdržan i 36 protiv. Sukladno članku 111. Zakona o proračunu, dajem na glasovanje prvo Odluku o davanju suglasnosti na godišnje izvješće o izvršenju Financijskog plana Hrvatskih voda za 2008. godinu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ova odluka o suglasnosti donesena je većinom glasova, 80 glasova za, 1 suzdržan i 36 protiv. Drugo, dajem na glasovanje odluku o davanju suglasnosti na godišnje izvješće o izvršenju Financijskog plana Hrvatskih cesta za 2008. godinu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ova odluka je donesena većinom glasova, 78 glasova za, jedan suzdržan i 40 protiv. Treće, dajem na glasovanje Odluku o davanju suglasnosti na Godišnje izvješće o izvršenju Financijskog plana Državne agencije za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka za 2008. godinu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ova odluka je prihvaćena većinom glasova, 80 glasova za, jedan suzdržan i 38 protiv. Četvrto dajem na glasovanje Odluku o davanju suglasnosti na Godišnje izvješće o izvršenju financijskog plana Hrvatskog fonda za privatizaciju za 2008. godinu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ova odluka je donesena većinom glasova, 80 glasova za, jedan suzdržan i 36 protiv. Peto dajem na glasovanje Odluku o davanju suglasnosti na Godišnje izvješće o izvršenju financijskog plana Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost za 2008. godinu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ova odluka je donesena većinom glasova, 82 glasa za, ništa suzdržan i 38 protiv. Odbor za turizam predložio je Hrvatskom saboru donošenje zaključka koji glasi: obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da do kraja ove godine izvijesti Hrvatski sabor o roku dovršenja dubinske analize hrvatskog turizma, satelitske bilance hrvatskog turizma i strategije razvoja turizma te dostavi spomenute dokumente. Molim predstavnika Vlade da se očituje o ovom prijedlogu. … [[Upadica se ne razumije.]] Ovaj zaključak je Vlada prihvatila. Dajem na glasovanje prijedlog zaključka Odbora za turizam. Uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zaključak je prihvaćen većinom glasova 97 glasova za, 10 suzdržanih i 6 protiv.
Slijedeća točka – - Konačni prijedlog Zakona o poštanskim uslugama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. broj 399 Predlagatelj zakona je Vlada. Hitni postupak. Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo, europske integracije, pomorstvo, promet i veze. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i zastupnik Krunoslav Markovinović. Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja dostavila je na temelju članka 10. Zakona o državnim potporama prethodno obvezujuće mišljenje. Državni tajnik u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture Dražen Breglec će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite državni tajniče.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane i gospođe saborski zastupnici. Dozvolite uvodno najprije nekoliko rečenica o tome kako smo došli do ovog zakona. Ponajprije želim istaknuti da je još 2003. godine tadašnji Zakon o pošti najvećim dijelom usklađen sa poštanskim direktivama važećim u tom trenutku, prvom i drugom poštanskom direktivom. Tim je zakonom uveden regulatorni pristup području poštanskih usluga. Također su definirane usluge, univerzalne usluge i područje rezerviranih usluga. Izmjenama iz 2005. godine smanjen je opseg univerzalnih usluga, ojačane su obveze i javne ovlasti Vijeća za poštanske usluge kako se tada zvao regulator na području tržišta poštanskih usluga. Sa zadnjim izmjenama postojećeg zakona iz 2008. godine zakon je dodatno usklađen sa drugom poštanskom direktivom, redefinirano je područje univerzalnog rezerviranog područja na način da je kriterij mase smanjen sa 100 grama na 50 grama sa odgođenom primjenom od 1.1.2010. godine, a kriterij cijene sa tri puta na dva puta cijene prve stope mase najbrže kategorije. Također tim je izmjenama došlo do spajanja tadašnjih dvaju regulatora, tadašnje Agencije za telekomunikacije Vijeća za poštanske usluge uz sadašnju Hrvatsku agenciju za pošte i elektroničke komunikacije. Nadalje, važan element u donošenju ovog zakona je bio i iz ožujka prošle godine Strategija razvoja tržišta poštanskih usluga do 2013. godine, taj akcijski plan provedbe te strategije kojim je definiran scenario umjereno spore liberalizacije poštanskog tržišta. Naravno dajući dovoljno time dovoljno vremena javnom poštanskom operatoru do početka 2013. godine, što je i ciljani datum za potpunu liberalizaciju da izvrši nužno restrukturiranje. Naravno u pripremi i izradi prijedloga ovog zakona vođena je intenzivna komunikacija sa nadležnim direktoratom i u Europskoj Komisiji. Tako je početkom ove godine u dva navrata bio održan i tehnički sastanak nakon čega je bilo postalo jasno da je potrebno donijeti novi zakon koji je evo ovom prilikom se predstavlja i predlaže Hrvatskom saboru za usvojenje. Prethodno je također održana javna rasprava u trajanju od 30 dana, od 20. travnja do 20. svibnja, 18 gospodarskih subjekata direktno izvješćeno o izradi prijedloga novog zakona, 5 reakcija sa nekoliko desetina primjedbi je bilo podastreno. To je što se tiče samog sadržaja ovog prijedloga zakona. Skrenuo bih pažnju na nekoliko razlika, odnosno na dosadašnja zakonska rješenja. Prije svega, u univerzalnim poštanskim uslugama, u definicijama izbačena je, odnosno promijenjeno je na način da izravna pošta koja podrazumijeva … [[Govornik se ne razumije.]] poruku adresirana na minimalno 500 primatelja više nije dio univerzalne usluge. Također dio univerzalne usluge više nisu tiskanice, kao ni poštanske brzojavne uputnice. I pošiljke s povratnicom, i žurne pošiljke. U rezerviranim univerzalnim uslugama u članku 9. potvrđen je intencija sa prošlih izmjena, a to je stogramsko rezervirano područje, stogramski monopol do 1.1.2010., dakle kroz 6 mjeseci on se reducira na 50 grama, a također na daljnjim odredbama u članku 63. je definirano da do 31.12.2012. godine prestaje isključivo pravo javnom operatoru za obavljanje tih usluga. Novi je izrast poštanske usluge sa … [[Govornik se ne razumije.]] vrijednošću čime je zamijenjen stari izrast kurirske usluge, a po nama, po mišljenju Vlade na transparentniji i jasniji način definirano da poštanske usluge sa dodatnom vrijednošću moraju sadržati kumulativno 5 elemenata i svih 5, bez toga one nisu pod tom definicijom, već spadaju pod neke druge usluge. Novo je također i slijedeće. Omoguće je obavljanje poštanskih usluga i fizičkim osobama, do sada su to bile samo pravne, dok opće uvjete davatelja poštanskih usluga se dostavljaju samo na znanje agenciji regulatoru … [[Govornik se ne razumije.]] , a ne više na odobrenje što je također iskorak u liberalizaciji. Ostaje odredba o tome da se odobrava cijena rezerviranih usluga od strane HAKOM-a, dakle ono je na određen način pod kontrolom. Što se tiče pristupa mreži javnog kooperatora, također novost je da je pristup omogućen svim davateljima poštanskih usluga, a dosad je to bio samo za davatelje univerzalnih poštanskih usluga. Naravno prethodno je potrebno donijeti još nadležni podzakonski akt. Vezano za kvalitetu univerzalnih poštanskih usluga, obveza tzv. petodnevne dostave koja je postojala i do sada ovim je prijedlogom zakona preciznije definirana i također će se pravilnikom koji donosi HAKOM od 1.1.2011. godine provoditi sa manje izuzetaka. Pri kraju, zaštita korisnika. Također je ovim prijedlogom zakona na bolji način uređena. Konkretno, unutrašnja ustrojstvena jedinica koja je organizirana unutar agencije HAKOM-a poznata iz Zakona o elektroničkim komunikacijama, naravno da se ustrojava na način da može efikasno djelovati i rješavati sporove korisnika i koji traže zadovoljštinu iz područja poštanskih usluga. A do sada je jedino mjesto za rješavanje sporova bila sudska instanca. Dodatno određen je konkretan rok od najviše 90 dana u kom agencija mora donijeti odluku o rješenju spora. Što se tiče financiranja HAKOM-a na kraju želim reći da je također novost to što se on do sada za dio koji se odnosi na poštanske usluge za dio toga troška financirao iz državnog proračuna, dok se po ovom prijedlogu zakona financiranje HAKOM-a previđa na analogan način kao što se to provodi i u elektroničkim komunikacijama, a to je da se u određenom postotku od ukupnih godišnjih prihoda svi operatori, odnosno svi davatelji poštanskih usluga kontriburiraju svoje financijske obveze i na taj način omogućuje efikasan rad regulatora. Toliko u uvodu, za sva daljnja pitanja naravno stojimo na raspolaganju. Hvala lijepo.
Hvala. Odbori, integracije, zakonodavstvo, pomorstvo, promet i veze? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HNS-a gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege Na tržištu poštanskih usluga očekuje nas potpuna liberalizacija, pa moramo prilagoditi zakon Europskoj uniji, ali i zaštiti javnog operatora koji zapošljava preko 12 tisuća ljudi. Iz toga razloga dobro je što se odgodila potpuna liberalizacija tržišta do 2012. godine. To je period do kada očekujemo da će se Hrvatske pošte reformirati i biti spremne za konkurenciju europskog tržišta. Na polju poštanskih usluga ostvaren je napredak u smislu razine usklađenosti zakonodavstva. 2008. godine usvojena je Strategija za razvoj tržišta poštanskih usluga i Akcijski plan za provedbu usvojene strategije. Strategija predlaže vremenski okvir za daljnju liberalizaciju tržišta poštanskih usluga. Zakon koji smo donijeli u srpnju 2008. godine ojačao je nadzorne ovlasti regulatornog tijela. Vijeće za poštanske usluge spojeno je sa Hrvatskom agencijom za telekomunikacije u jedinstvenu Hrvatsku agenciju za poštu i elektroničke komunikacije. Nadalje, zakonom se u cijelosti preuzima pravna stečevina Europske unije, sadržana u prvoj i drugoj Poštanskoj direktivi, pri čemu je ispunjena obaveza za zatvaranje pregovora u poglavlju 3. koje govori o pravu poslovnog nastana i slobodi pružanja poštanskih usluga. Pri izradi teksta nacrta prijedloga ovoga zakona, vodilo se računa o implementacije treće Poštanske direktive Europske komisije, te o specifičnostima nacionalnog tržišta poštanskih usluga, kao što je rečeno na samom početku. Zadaća i cilj ovog zakona je osigurati kvalitetan, učinkovit i suvremen regulatorni okvir koji će osigurati daljnji razvoj poštanskih usluga kako bi se ovaj sektor do 2012. mogao integrirati u jedinstveno liberalizirano europsko tržište. O detaljima i novinama koje ovaj zakon predlaže i ako ga usvojimo i donijet će govorio je iscrpno državni tajnik, pa to ja neću ponavljati. Za kraj ću reći, da je važno da će se u prijelaznom razdoblju koje je pred nama osigurati dostupnost i zadovoljavajuća razina kakvoće univerzalnih poštanskih usluga javnog operatora, što naravno osigurava odgovarajuću razinu standarda građana i funkcioniranje gospodarstva u cjelini. Eto iz ovih razloga zastupnici kluba Hrvatske narodne stranke, podržati će ovaj prijedlog zakona.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Živko Nenadić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Područje poštanskih usluga uređeno je Zakonom o pošti iz 2003. godine. U međuvremenu je bilo nekoliko izmjena. Tim zakonom počeo je i postupak liberalizacije određenog dijela tržišta poštanskih usluga. Ali su i utvrđene rezervirane poštanske usluge monopol, uz osiguranje dostave pošte na cijelom području Republike Hrvatske. To za sada jedino radi Hrvatska pošta. Nitko drugi nije ni tražio takvu koncesiju, jer i nije baš isplativa. Radije traže koncesiju za dostavu poštanskih usluga u velikim gradovima, koncentracija korisnika poštanskih usluga je velika, a troškovi su manji. A obavljanje univerzalnih poštanskih usluga od interesa je za Republiku Hrvatsku i dakako na cijelom području Republike Hrvatske. Nije nam od interesa gašenje poštanskih ureda sa čime je počela Hrvatska pošta, što smo vidjeli u nedavnom izvješću o radu Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije za proteklu godinu. I taj je trend trebao bi se zaustaviti. Liberalizacija tržišta nužno implicira i određeno regulatorno tijelo. U početku je to bilo Vijeće za poštanske usluge, a potom već spomenuta Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije. Naravno sve ovo i u sklopu usklađivanja sa zakonodavstvom Europske unije na putu pristupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju. Osnovna pitanja koja se uređuju ovim prijedlogom zakona su jačanje neovisnosti i izgradnja potrebnih kapaciteta nacionalnog regulatornog tijela na tržištu poštanskih usluga. Potom poboljšanje učinkovitosti i nadzornih ovlasti, liberalizacija tržišta poštanskih usluga, povećanje odgovornosti davatelja poštanskih usluga i posebno puno bolja zaštita poštanskih usluga. Dakle, ukratko prijedlogom zakona propisuju se uvjeti za obavljanje usluga, uređuju se prava i obveze i odgovornosti davatelja i korisnika usluga, određuju poslovi Agencije za poštu i elektroničke komunikacije u dijelu koji se odnosi na regulatorne poslove u području poštanskih usluga, obavljanja inspekcijskog i stručnog nadzora u području poštanskih usluga, te uređuju druga pitanja vezana za obavljanje poštanskih usluga. Vjerujemo da će Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije uvesti više reda u poštanskim uslugama, nego što je to do sada bilo. To je iz razloga jer je agencija već uvela zavidnu razinu reda u elektroničkim komunikacijama. I neka malo više imaju u vidu da su zaduženi i za poštanske usluge. Klub HDZ-a podržava ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala. Pojedinačna rasprava, gospođa zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam. Poštovani potpredsjedniče. Iako ću podržati donošenje ovog novog Zakona o poštanskim uslugama na samom početku rasprave moram izraziti čuđenje zbog upravo turbo hitre procedure kojoj je ovaj zakon podvrgnut od ulaska u Sabor. Iako se radi o jednom od zakona iz tzv. europskog paketa smatram kako je problematika poštanskih usluga od iznimnog javnog interesa a s obzirom na činjenicu da se radi o potpuno novom zakonu a ne o izmjenama i dopunama važećeg zakona smatram kako bi bilo od općeg hrvatskog interesa da je zakon prošao dva čitanja ili da je barem njegova saborska procedura nešto dulje trajala jer bi to omogućilo nešto detaljnije i pažljivije čitanje ovog prijedloga zakona. Iako pozdravljam donošenje ovog zakona i to prvenstveno stoga što se njime odgađa potpuna liberalizacija tržišta poštanskih usluga i to u svrhu nastavka rezerviranja usluga za javnog operatera a to su Hrvatske pošte tvrtke u državnom vlasništvu koristim ovu priliku kako bih upozorila na nešto što bi se moglo pokazati velikim nedostatkom ovog zakona. To se konkretno odnosi na to što u ovom prijedlogu zakona nema ni spomena usluge tzv. hibridne pošte a koja podrazumijeva da korisnik davatelju predaje podatke elektronskim putem a davatelj usluga printa, kuvertira i dostavlja pošiljke. Naime, prema informacijama koje sam dobila od poštanskih stručnjaka neprecizno reguliranje usluga tzv. hibridne pošte u pojedinim zemljama Europske unije izazvala je prilično problema pa bismo po počelu "pametni uče na greškama drugih" u ovom prijedlogu zakona trebali regulirati ovaj tip usluga i na taj način ne upasti u probleme u koje su došle neke europske zemlje. A činjenica jest da smo skloni zakomplicirati stvari u ovom području čak i kada imamo definirane i regulirane zakonima mnoge pojedinosti a mogu samo strahovati što se može dogoditi na tržištu kada neke nove usluge u poštanskom poslovanju uopće nemamo regulirane zakonom. U tom ću smislu podsjetiti na mnoge nejasnoće i dubioze vezane uz poslovanje nacionalnog operatera Hrvatskih pošta. Naime, iako je HP povećao cijene usluga oko 50%, ukinuo komercijalne popuste a upravo pošta je puna samohvale o tome kako izuzetno pozitivno posluje iako Hrvatske pošte dokapitaliziraju Hrvatsku poštansku banku činjenica jest da je ova tvrtka u državnom vlasništvu ostvarila više od 200 milijuna kuna gubitka u prošloj godini. Što sada imamo? Sada HP izdaje komercijalne zapise u iznosu 28 milijuna eura. Iako je to dosta veliko zaduženje ono nije ni približno dovoljno za stvarne investicije u Hrvatskim poštama poput izgradnje novog centra za razradu pošiljaka čija je cijena između 50 i 60 milijuna eura a koji je nužan za opstanak HP-a. Stoga moramo zaključiti da ovo zaduženje ima neku drugu namjenu i to vjerojatno onu vezanu uz realizaciju kratkoročnih ciljeva. To je u najmanju ruku čudno ako se zna da je cijena znatno povećana i da su ukinuti komercijalni popusti, dakle priljev sredstava ne bi trebao biti nikakav problem. Zbog toga se samo po sebi postavlja pitanje zašto se Hrvatske pošte moraju zaduživati ako tako dobro posluju. Ako pak Hrvatske pošte ne posluju dobro i s dobitkom što se tvrdi zašto onda kupuju privatnu navodno kurirsku tvrtku, zašto dokapitaliziraju HPB i povećavaju broj direktorskih mjesta s vrlo visokim primanjima. S obzirom na činjenicu da sam se u posljednje vrijeme dosta bavila pitanjem moguće kupovine tvrtke "City Express" od strane Hrvatskih pošta posebnu mi je pozornost privukao i ovaj prijedlog zakona, tim više jer sam odgovor na zastupničko pitanje Vladi postavljeno u travnju upravo na ovu temu pitanje u kojem sam tražila Vladu da mi pojasni cijeli niz prijepora vezanih uz moguću kupovinu ove tvrtke od strane Hrvatskih pošta bez ikakvog objašnjenja i isprike odgovor primila tek prošli tjedan, dakle nakon gotovo 3 mjeseca i to odgovor u kojem Vlada nije odgovorila na gotovo nijedno od mojih desetak pitanja vezanih uz ovu problematiku. Podsjećam da od sada već bivšeg premijera na posljednjem aktualcu također nisam dobila odgovor na vrlo jednostavno pitanje vezano uz područje koje pokriva i ovaj prijedlog zakona o kojem danas raspravljamo a to je s kojom se to djelatnošću ustvari bave Hrvatske pošte i jesu li poslovale s dobitkom ili gubitkom. Moram priznati da me šutnja najviše državne administracije na ova pitanja začudila pa sam se nadala da će odgovor Vlade biti korektan i temeljit, no odgovor kao da je napisan preko volje i ne lijevom rukom već lijevom nogom nekog Vladinog činovnika a to jako čudi jer se u hrvatskim medijima već neko vrijeme gotovo o tome da će Hrvatske pošte kupiti tvrtku "City Express" a spomenuta kupnja se od strane Uprave Hrvatskih pošta pa čak i nemušte u odgovoru Vlade koji sam primila pred koji dan opravdava širenjem i preuzimanjem određenog segmenta tržišta odnosno osvajanjem tržišta kurirskih usluga. No, taj je argument vrlo tanak jer tvrtka "City Express" već godinama obavlja dostavu pošiljaka koje su lakše od 100 grama a što je prema važećem Zakonu o pošti ustvari rezervirano isključivo za Hrvatske pošte. Zašto Vlada dopušta takav upad privatne tvrtke u područje rezervirano za nacionalnog poštanskog operatera nikome nije poznato pa se čini da je Vlada usprkos svojoj europskoj gorljivosti zaboravila da je model rezerviranja dijela usluga za javnog operatera propisani u direktivama Europske unije i sveprisutan u zemljama članicama Europske unije u kojima se to ne smatra pogodovanjem državnoj firmi već načinom da se osigura dostupnost poštanskih usluga i u najzabačenijim dijelovima države pod istim uvjetima kao i u centru glavnog grada. Stoga se opravdano postavlja pitanje koji je stvarni razlog ove transakcije. Moram napomenuti da me i godišnje izvješće HAKOM-a za 2008. godinu o kojem smo nedavno raspravljali također neugodno iznenadilo jer su u njemu nedostajala objašnjenja zašto je prihvaćeno izvješće Hrvatskih pošta o kvaliteti iako je kvaliteta usluga bila na katastrofalno niskoj razini. Zašto su Hrvatske pošte ukinule težinsku stopu od 20 grama i uvele stopu od 50 grama čija je cijena od 3,50 kuna znatno viša od dosadašnjih 2,30 kuna za koliko se do nedavno moglo predati obično pismo te kako i zašto je HAKOM odobrio cijenu od 3,5 kuna iako za nju nije priloženo obrazloženje i izračun troškova od strane Hrvatske pošte. Rekla bih ipak da je najvažniji nedostatak tog izvješća bilo to što u njemu nije bilo ništa o nalazima obavljenih nadzora. Nije jasno zbog čega je agencija to odobrila iako bi kao regulator trebala voditi računa o korisnicima usluga nacionalnog poštanskog operatera. Naime, za odobravanje cijena iz rezerviranog područja Hrvatskih pošta mora izračunati i dokazati opravdanost podizanja cijena. To se nije dogodilo. Temelj za to je razdvojeno računovodstvo za svaku uslugu posebno. Iako je to Hrvatskih pošta još iz 2005. godine to do danas nije učinjeno. Nadam se da će ovaj zakon u kojem je kako tvrdi predlagatelj, citiram, posebna pozornost posvećena daljnjem jačanju neovisnosti izgradnje potrebnih kapaciteta nacionalnog regulatornog tijela na tržištu poštanskih usluga HAKOM-a poboljšanju djelotvornosti njegova rada i ustrojstva te nadzornih ovlasti doista i proizvesti pozitivne učinke za hrvatsko poštansko tržište jer njima kako sada stvari stoje vlada "Divlji Zapad" jer sve dok ne dobijemo objašnjenja za mnoge nelogičnosti koje već godinama vladaju hrvatskim poštanskim tržištem bujat će sumnje u to da nešto s tržištem hrvatskih poštanskih usluga debelo ne štima. Naime, kako logičnije objasniti zašto odjednom Hrvatske pošte podižu cijene svojih usluga iako sve do nedavno tvrtka je ratovala sa "City Expressom" tako što je snizila cijene na najnižu moguću razinu. Zašto odjednom Hrvatske pošte poskupljuju svoje usluge i čine ih skupljim od navodne kurirske usluge privatne tvrtke, a to je tek jedan od segmenata zanimljive priče o odnosima Hrvatskih pošta i City expressa na koju Vlada Republike Hrvatske iz tko zna kojih razloga ne želi dati odgovor. Kao da Hrvatske pošte znači nisu tvrtka u državnom vlasništvu koja je prošlu godinu poslovala sa gubitkom i tako valjda stvorila sve preduvjete da novcem poreznih obveznika kupi konkurentsku privatnu tvrtku. Vrlo logično i apsolutno prihvatljivo ukoliko se gleda sa pozicije javnog interesa koju bismo mi saborski zastupnici i zastupnice trebali i trebale braniti u ime onih koji nas biraju i plaćaju. Hvala lijepa.
Hvala završni osvrt, državni tajnik Dražen Breglec. Izvolite.
Zahvaljujem na svim komentarima izrečenim na ovaj prijedlog zakona. Bez pretenzije da odgovorim na sva postavljena pitanja jer na njih možda i nije moguće odgovoriti iz ove pozicije u ovom trenutku. Pokušati ću tek dati nekoliko dodatnih informacija radi potpunog razumijevanja i ovog prijedloga. Dakle, hitnost za ovaj zakon objašnjena je u samom prijedlogu, ponoviti ću još jedanputa, radi se o zakonu koji je, čini jedan od, dakle čije donošenje predstavlja jedan od šest mjerila za zatvaranje poglavlje broj 3. … [[Govornik se ne razumije.]] i sloboda pružanja usluga. Kako je tek u veljači i ožujku ove godine nakon tehničkih sastanaka postalo … [[Govornik se ne razumije.]] da je potrebno donijeti potpuno novi zakon a ti su rokovi bili vrlo kratki, logično je da su kratki rokovi u svim fazama donošenja ovog zakona izuzev javne rasprave kojoj smo posvetili dovoljno vremena. Ali moram naglasiti da je u toj javnoj raspravi aktivno sudjelovalo kako … [[Govornik se ne razumije.]] socijalni partneri, od sindikalne strane tako i poslodavci da je prijedlog ovom zakonu dalo Gospodarsko socijalno vijeće, da je na tom Gospodarsko socijalnom vijeću prijedlog zakona dan kako od strane poslodavaca, tako i od strane sindikata pa tako i od onog većinskog u Hrvatskoj pošti ali i svih ostalih. Što se tiče definicije hibridne pošte, hibridna pošta kao takva nije eksplicite definirana ovim prijedlogom zakona. Međutim, ostale odredbe ovoga zakona jasno upućuju u to kako je potrebno provoditi i određene dileme ukoliko do njih dođe u praksi. Konkretno definicija rezervirane usluge je po mišljenju, kako operatera Hrvatske pošte, tako i stručnjaka koji su izradili ovaj prijedlog dovoljno eksplicitna da ne bi trebala stvarati dileme u provođenju ovoga zakona jer je definicija naravno u svom težinskom limitu vrlo jasna i govori o 100 grama koje je rezervirano za Hrvatsku poštu do kraja ove godine, o 50 gramskom težinskom razradu koji je rezerviran od sljedeće godine i tu ne bi trebalo biti nedoumica ni po kakvom, ni po kakvom osnovu u provođenju. Naravno da je bilo određenih problema, naravno da je bilo i pokušaja i još ih ima i prekršaja iz domene ovoga zakona. Nadležne službe kako unutar agencije, nadzornici agencije, odnosno inspektori koji su pri ministarstvu podnijeli su u tom smislu niz prekršajnih prijava i sve, primijenili sve ove mjere koje im stoje na raspolaganju, kako bi sankcionirali uočene prekršaje. Što se tiče cijene koja se povećala možda ne za 50% nego nešto manje sa 2,30 na 2,80, s time da se težinski razred također istovremeno povećao sa 20 na 50 grama, dakle, nešto je manji postotak bio povećanja. Ali potrebno je reći da se cijena osnovne usluge poštanskog pisma nije mijenjala već zaista godinama i da je to predstavljao jedan veliki, jednu veliku neprilagođenost u poslovanju Hrvatskih pošta u odnosu na okruženje i na ostali gospodarski sektor. I bilo je to povećanje i nužno iz poslovnog aspekta a isto tako moram ovdje napomenuti da je ono kao i sve ostale cijene odobreno od strane regulatora. Suglasan sam i mogu potvrditi da ostaje određena obaveza javnom operatoru o razdvajanju troškovnog knjigovodstva o razdvajanju parametara iz domene univerzalne odnosno ostalih usluga. I to je poznato, to je u procesu, u tijeku izrade, uvjeren sam da će to u najkraćem vremenu biti i ostvareno. Što se tiče poslovanja, koliko ja iz svoje pozicije mogu, u dobroj vjeri da dam dodatne informacije na zastavljene komentare ovdje reći. Mogu samo napomenuti da je trend gubitaka iz prošle godine iskazan u ovoj godini preokrenut, djelomično i zahvaljujući ovoj mjeri povećanja cijene osnovne usluge ali isto tako i ozbiljnom i odlučnom početku provođenja … [[Govornik se ne razumije.]] reformi a kao što znamo i vidimo i ovaj prijedlog zakona ne dopušta kompromis i postavlja konačni rok, konac 2012. do kada je te reforme potrebno provesti. Tako je došlo do velikog, možemo reći, uvjetno velikog, dogovornog moram posebno naglasiti zbrinjavanja radnika koji su bilo tehnološki bilo na koji drugi način višak u Hrvatskoj pošti. Prošle godine, koncem godine oko 780, ove godine taj trend se nastavlja i u prvoj polovici, isto tako do konca godine će biti približen brojci dodatnih 500, uključujući i one koji stječu uvjete za potpunu i punu mirovinu što smatramo da će dodatno doprinijeti jednom boljem poslovanju Hrvatske pošte. Rezultat tih dviju mjera već sada je vidljiv, pa je, su prihodi, odnosno, prihodi u prvih 6 mjeseci pa uključujući i one o ukidanju bonusa doprinijeli do povećanja ukupnih prihoda za 19,5%, dakle, u prvih 6 mjeseci ove godine a isto tako iskazana je po preliminarnim obračunima operativna dobit od 75 milijuna kuna za razliku od prošlogodišnjeg rezultata koji je bio debelo u crvenom području. Evo, toliko u ovom završnom osvrtu, ja vam zahvaljujem na konstruktivnim komentarima i uvjeren sam da će ovaj novi zakon omogućiti Hrvatskoj pošti provedbu restrukturiranja do kraja i u rokovima na zadovoljstvo u ovom trenutku nešto manje od 12 tisuća radnika, ali prije svega milijuna korisnika. Da neće biti previše zatvaranja ureda, ali i tu je također bitno provesti reformu na način da se pošta prilagodi zahtjevima i ugleda na svoje, na slična rješenja, poznata dobra, pozitivna rješenja izvan Hrvatske gdje se dio ureda može i delegirati, odnosno ti … [[Govornik se ne razumije.]] mogu delegirati da to ne budu poštanski uredi s punim radnim vremenom, pa čak i na određen franšizni način što je praksa vani i tu sve potencijali koje ovaj važni gospodarski subjekt koji ima 1% ukupnog, koji sa svojih milijardu i pol kuna godišnje realizacije i 1% zaposlenih zaslužuje. Evo zahvaljujem vam još jedanputa i hvala na podršci. … [[Upadica se ne čuje.]] Ispričavam se, naravno amandman Odbora za zakonodavstvo se prihvaća. Drugih amandmana u ovom trenutku nema. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o poštanskim uslugama, bio je hitni postupak, P.Z.E. broj 399. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo i zastupnik Krunoslav Markovinović, koji je povukao svoje amandmane. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane odbora i o njima se ne glasuju jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona, sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem dakle na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o poštanskim uslugama. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 116 glasova za i 2 suzdržana, ništa protiv, zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Sad idemo na sljedeću točku - Prijedlog zakona o elektroničkim medijima, prvo čitanje, P.Z.E. br. 403 Predlagatelj zakona je Vlada. Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo, informiranje, informatizaciju i medije, europske integracije i ravnopravnost spolova. Državna tajnica u Ministarstvu kulture, Nina Obuljen, će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Uvažene zastupnice i zastupnici. Pred vama je Nacrt prijedloga Zakona o elektroničkim medijima koji je izrađen i stavljen se u zakonodavnu proceduru sukladno Nacionalnom programu Republike Hrvatske za pridruživanje Europskoj uniji za 2009. godinu. Na početku željela bih naglasiti da je poglavlje 10.–Informacijsko društvo i mediji, privremeno zatvoreno i da je dosadašnji Zakon o elektroničkim medijima bio u cijelosti usklađen sa zakonodavstvom Europske unije, međutim u međuvremenu je stupila na snagu nova direktiva tako da se mi sada usklađujemo u isto vrijeme kad i druge države članice Europske unije. Na nacrtu prijedloga zakona radila je radna skupina koja je osnovana prošle godine u lipnju i činili su je predstavnici stručnih udruga nakladnika elektroničkih medija, nacionalnih televizija, Vijeća za elektroničke medije, HAKOM-a, nadležnih ministarstava, Središnjeg državnog ureda za e-Hrvatsku, kao i predstavnici delegacije Europske komisije i udruge civilnog društva. Kada je utvrđen tekst prijedloga zakona provedena je javna rasprava. Nacrtom prijedloga Zakona o elektroničkim medijima provodi se usklađenje s novom Direktivom o audio-vizualnim medijskim uslugama, zatim Direktivom o pravnoj zaštiti usluga koje se temelje na uvjetovanom pristupu i usluga koje pružaju uvjetovani pristup, kao i direktivom o zavaravajućem i usporednom oglašavanju. Ono što su posebne novine u ovom zakonu je da se po prvi puta uređuje pored audio-vizualne medijske usluge i televizije ili televizijskog emitiranja tzv. linearne audio-vizualne medijske usluge i audio-vizualna medijska usluga na zahtjev, tzv. nelinearna audio-vizualna medijska usluga. Osim toga, pored općeg televizijskog ili radijskog programskog kanala ovim prijedlogom zakona uvodi se i specijalizirani televizijski ili radijski programski kanal, što će omogućiti davanje koncesija za takve specijalizirane programske kanale. Uređuje se korištenje svih dostupnih platformi distribucije, dakle i onih zemaljskih, satelitskih, kabelskih i internetskih, a sukladno europskoj praksi. Uređuje se postupak davanja dopuštenja za rad pružateljima audio i audio-vizualnih medijskih usluga na zahtjev, kao i satelitski, internetski i kabelski prijenos audio-vizualnog i radijskog programa, a također se kao i do sada uređuje postupak davanja koncesija za nakladnike televizija i radija. Posebno se uređuju audio-vizualne komercijalne komunikacije, dakle oglašavanje, plasman proizvoda, audio-vizualni program, uređivačka odgovornost, sponzorstva itd. Ovaj nacrt prijedloga zakona uređuje i provedbu digitalizacije u području elektroničkih medija na način da uređuje postupak davanja koncesija za slobodni prijenosni kapacitet zasebnog radijskog ili televizijskog programskog kanala unutar multiplexa što će omogućiti fizičkim ili pravnim osobama pokretanje digitalnih radija i televizije. Možda treba još spomenuti da se uz pojedine pojmove koji su preuzeti iz direktive te opća načela koja se odnose na sve audio i audio-vizualne medijske usluge i linearne i nelinearne i uređivanje novih uvjeta za obavljanje djelatnosti, posebno uređuju i neprofitni radijski i televizijski programi kojima se uvodi neprofitna televizija ili radio kao komunalna televizija. Uređuju se isto tako i zaštićene usluge, dodane su i određene odredbe koje se odnose na rad regulatora, dakle Vijeća za elektroničke medije i poboljšanje rada Agencije. I na kraju treba spomenuti da su određene dorade napravljene i u smislu prekršajnih odredbi. Toliko za uvodno. Odgovorit ćemo na sva pitanja.
Hvala. Odbori? Odbor za ravnopravnost spolova. Predsjednica, gospođa zastupnica, Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice sa suradnikom. Kolegice i kolege. Odbor za ravnopravnost spolova Hrvatskoga sabora je na svojoj 24. sjednici od 10. srpnja ove godine raspravljao u prvom čitanju o Prijedlogu zakona o elektroničkim medijima kao zainteresirano radno tijelo. Predstavnik predlagatelja uvodno je predstavio prijedlog zakona. Postojeći Zakon o elektroničkim medijima ne uređuje niz novih audio i audio-vizualnih medijskih usluga koje su posljedica brzog tehnološkog napretka i digitalizacije u audio-vizualnom području, te je potrebno novim zakonom te usluge urediti u skladu s novom Direktivom o audio-vizualnim medijskim uslugama Europskog parlamenta. Za Odbor za ravnopravnost spolova naročito su značajne odredbe koje se odnose na zabranu poticanja i širenja diskriminacije, između ostalog na temelju spola, rodnog identiteta, izražavanja ili spolne orijentacije. Predložena programska načela i obveze audio-vizualnih ili radijskih programa uključuju i promicanje svijesti o ravnopravnosti žena i muškaraca. Predloženim se zakonom zabranjuje i objavljivanje priloga koji vrijeđa dostojanstvo čovjeka te priloga osobito nemoralnog i pornografskog sadržaja. Sredstvima Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija poticala bi se proizvodnja i objavljivanje programa koji su važni između ostalog i za poticanje razvoja svijesti o ravnopravnosti spolova. Predstavnica Ureda pravobraniteljice za djecu iznijela je stav kako prijedlog zakona u mnogome predstavlja napredak, no dala je i određene primjedbe koje su se odnosile između ostalog i na izvještavanje o samoubojstvu djece i mogućoj kobnoj identifikaciji sa žrtvama te potrebi da se programi za djecu ne prekidaju promidžbenim spotovima. U nastavku rasprave izrečena je sugestija da se dio prijedloga zakona koji govori o oglašavanju dopuni odredbom sukladno Zakonu o ravnopravnosti spolova te Zakonu o medijima o nedopuštenom oglašavanju u kojem se žene i muškarci prikazuju na uvredljiv ili ponižavajući način s obzirom na spol ili spolno opredjeljenje. Također se predlaže dopuna odredbi o sastavu Vijeća za elektroničke medije, budući da Zakon o ravnopravnosti spolova nalaže da se pri imenovanju u državna tijela mora voditi računa o uravnoteženoj zastupljenosti oba spola. Nakon provedene rasprave članovi i članice odbora jednoglasno su odlučili predložiti Hrvatskom saboru zaključke. Prihvaća se Prijedlog zakona o elektroničkim medijima u prvom čitanju. Sve primjedbe, prijedlozi upućuju se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona.
Hvala. Odbor za informiranje, informatizaciju i medije, potpredsjednica odbora gospođa zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Odbor za informiranje, informatizaciju i medije razmotrio je na 22. sjednici održanoj 9. srpnja 2009. godine Prijedlog zakona o elektroničkim medijima koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 2. srpnja 2009. godine. Odbor je navedeni prijedlog zakona razmotrio kao matično radno tijelo. U uvodnom obrazloženju predstavnica predlagatelja istakla je da će se predloženim zakonom usvojiti odredbe Direktive o audiovizualnim, medijskim uslugama Direktive 98/87 EZ o pravnoj zaštiti usluga koje se temelje na uvjetovanom pristupu i usluga koje pružaju uvjetovani pristup i dijelom također Direktive 206/114 EZ o zavaravajućim i usporednom oglašavanju. Nadalje, naglasila je da kod izrade ovog prijedloga zakona, da se vodilo računa o potrebi donošenja propisa koji će biti u skladu s modernim razvojem tehnike načelom slobode medija i potrebom promicanja javnog interesa u obavljanju djelatnosti pružanja audiovizualnih medijskih usluga, te da je o prijedlogu zakona provedena javna rasprava. U raspravi na odboru skrenuta je pozornost da će se za pružatelje medijskih usluga uz postojeće medijske usluge televizije i radija urediti mogućnost pružanja novih usluga kao što su audiovizualne usluge na zahtjev, te korištenje svih dostupnih načina distribucije zemaljske, satelitske, kabelske i Internetom, pa je to po mišljenju nekih članova odbora istaklo sumnju da može doći do zlouporaba. Posebno je upozoreno na članak 79. prijedloga zakona kojim se regulira postupak davanja, dopuštanja licence za satelitski, internetski i kabelski prijenos audio vizualnog ili radijskog programa jer se ostavlja mogućnost da se zahtjev odbije što omogućava političko arbitriranje, a to je posebno važno kod lokalnih tv i radio postaja. Također, postavljeno je i pitanje da li je ovim prijedlogom zakona vlasništvo medija uređeno na transparentan način kao i svi oblici pružanja medijskih usluga, te da li je način rada samog Vijeća za elektroničke medije i Agencije za elektroničke medije transparentan. Predstavnica predlagatelja odgovorila je da je pitanje vlasništva regulirano člankom 52., te da je gdje god je to bilo moguće u prijedlogu zakona uvedena obveza javnosti. Nakon provedene rasprave odbor je odlučio jednoglasno sa 7 glasova za predložiti Hrvatskom saboru sljedeće zaključke. Prihvaća se Prijedlog zakona o elektroničkim medijima i sve primjedbe i prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi uputit će se predlagatelju da ih razmotri kod izrade Konačnog prijedloga zakona. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospođa zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo, pred nama je zakon, Prijedlog zakona o elektroničkim medijima i evo ja ću na početku samo istaknuti nekoliko napomena koje mislim da se uvijek, kojih mislim da se uvijek dobro prisjetiti. Pa evo na području Republike Hrvatske uz Hrvatsku radioteleviziju danas djeluje još 24 televizijska i 155 radijskih koncesionara, a broj osoba koje obavljaju elektroničke publikacije nije utvrđen. Rad navedenih elektroničkih medija reguliran je Zakonom o elektroničkim medijima, Zakonom o medijima i Zakonom o potvrđivanju Europske konvencije o prekograničnoj televiziji, dok je rad Hrvatske radiotelevizije reguliran posebnim zakonom. Zakon o elektroničkim medijima regulira obavljanje djelatnosti radija i televizije, objavljivanje elektroničkih publikacija, zaštitu pluralizma i raznovrsnosti medija, sustav i djelokrug Regulatornog vijeća, dakle Vijeća za elektroničke medije kojim je još i predlagana Agencija za elektroničke medije kao stručna služba. Obzirom da postojeći Zakon o elektroničkim medijima ne uređuje niz novih audio i audiovizualnih medijskih usluga, a one su posljedica brzog tehnološkog napretka i digitalizacije u audiovizualnom području potrebno je novim zakonom urediti te usluge, a u skladu sa novom Direktivom o audiovizualnim medijskim uslugama. Ova direktiva prihvaćena je od Europskog parlamenta i Vijeća 11. prosinca 2007. godine i njome se mijenja i dopunjuje Direktiva o televiziji bez granica. Nadalje, potrebno je usvojiti i odredbe Direktive 98/84 EZ o pravnoj zaštiti usluga koje se temelje na uvjetovanom pristupu i usluga koje pružaju uvjetovani pristup kao i dijelom odredbe Direktive 206/114 EZ o zavaravajućem i usporednom oglašavanju. Predloženim zakonom uređuju se određena pitanja. Evo ja ću samo kratko nabrojati neke od njih. Dakle, tu su pojedini pojmovi koji se koriste u zakonu, osobito oni koji su preuzeti iz Direktive o audiovizualnim medijskim uslugama. Nadalje, opća načela o obavljanju djelatnosti pružanja audio i audiovizualnih medijskih usluga i načini promicanja i zaštite interesa Republike Hrvatske. Zatim pitanja koja se odnose na sve audio i audiovizualne medijske usluge, uvjeti pod kojima se mogu obavljati audio i audiovizualne medijske usluge za zahtjev, uvjeti za obavljanje djelatnosti pružanja medijskih usluga, televizije i radija, programski uvjeti za obavljanje djelatnosti pružanja medijskih usluga, televizije i radija kojima se detaljno propisuju programi i programske usluge te njihovo razvrstavanje u pojedine skupine itd. Prijedlogom zakona propisuju se i novčane kazne za prekršaje u slučaju nepridržavanja odredbi ovog zakona te zakon uređuje prijelazne i završne odredbe kojima se predviđa prijelazno razdoblje u kojem koncesionari i drugi pružatelji medijskih usluga moraju obavljanje svoje djelatnosti te izdavanje elektroničkih publikacija uskladiti s uvjetima i standardima propisanim ovim zakonom. Bitno je napomenuti da za provedbu ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu, a njime će se uz usklađivanje sa već ranije spomenutim direktivama za pružatelje medijskih usluga uz postojeće medijske usluge televizije i radija omogućiti pružanje novih usluga kao što su audiovizualne medijske usluge na zahtjev te korištenje svih dostupnih platformi distribucije po osnovi dobivanja koncesije, odnosno odobrenja. I na kraju bih htjela još evo napomenuti nešto što se meni čini izuzetno važnim, a predlagatelj je to aspektirao, dakle ovim zakonom regulira se, a evo to je vidljivo i u ovom dijelu kada predlagatelj govori o osnovnim pitanjima koje treba urediti ovim zakonom kada napominje opće načelo obavljanja djelatnosti pružanja audio i audiovizualnih medijskih usluga te način promicanja i zaštite interesa Republike Hrvatske kada u tom se dijelu govori o poticanju pružatelja medijskih usluga da objavljuju programe radi postizanja ciljeva i vrijednosti koji su važni za javno informiranje i obaviješteni od svih građana Republike Hrvatske pa se između ostalih ovdje spominju i osobe s posebnim potrebama. Ja ovdje, evo u dobroj namjeri samo želim predložiti predlagatelju da evo, ubuduće vode računa o nazivima, dakle ne postoje osobe s posebnim potrebama, već se radi o osobama s invaliditetom, iako evo pozdravljam ovo što je predlagatelj aspektirao osobe s invaliditetom, a to je sukladno i članku 21. evo ovog vrlo važnog dokumenta, Konvencije Ujedinjenih naroda o pravima osoba s invaliditetom koja dakle u svom članku 21. regulira slobodu izražavanja i mišljenja te pristup informacijama i između ostalog govori da su države potpisnice dužne poduzeti sve odgovarajuće mjere kako bi poticale sredstva javnog priopćavanja, uključujući pružanje informacija putem interneta da svoje usluge učine pristupačnijim osobama s invaliditetom. Predlagatelj je to regulirao u ovom prijedlogu zakona člankom 14. gdje se govori upravo o tome, o tom poticanju o kojem sam ja evo sada i govorila da se gluhim osobama i slijepim osobama dakle prilagode sredstva javnog informiranja. Evo, na kraju želim još istaknuti da će klub Hrvatske demokratske zajednice podržati donošenje ovog zakona u prvom čitanju. Hvala vam lijepa.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Antun Vujić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Sabora, uvažena kolegice državna tajnice, uvaženi kolega Jerić, kolegice i kolege. Ovo je zakon koji zahtijeva dosta i specijaliziranoga znanja i u konzultacijama koje smo provodili i u onim tekstovima koje smo pratili u koje smo imali uvid vidimo da je učinjen jedan veliki posao i da je zapravo u ovoj rundi raspravljanja o ovom zakonu sa stanovišta Hrvatske i njenog odnosa prema Europi faktički u istoj razini kao i raspravljanje o ovom zakonu u drugim europskim zemljama. U tom smislu dakle, problemi koje imamo mi imaju i drugi i u tom smislu dakako se traže rješenja koja nisu toliko posebna za Hrvatsku, koliko su posebna za se jer se otvara jedno novo područje gdje u mnogo čemu regulativa treba još biti dorečena i gdje će vjerojatno i neke nove pojave i novi problemi tražiti i daljnje dopune. No da pređemo dakle na stvar. Opravdanost za uvođenje novog načina reguliranja elektroničkih medija u Europi proizlazi prije svega iz razvojnog smjera s kojim su mediji suočeni. Sektori poput telekomunikacija, medija i informatičkih tehnologija postali su komplementarni dijelovi globalnog tržišta. Takvo tržište multimedijsko potaknuto procesima … [[Govornik se ne razumije.]] postalo je strateško polje djelovanja za sva 3 sektora, radio i televiziju, telekomunikacije i informatičku industriju. U političkom smislu medijsko okrupnjivanje snažnije nego ikad prije širi ideje različitih preferencija i onih s političkim predznakom pa razumljivo da politika mora biti zainteresirana za ostvarivanje društvene funkcije medija i u ovim složenijim uvjetima, pogotovo kad su u pitanju medijski sadržaji. Donošenje odluka u području medijske politike ima značajne implikacije na budući razvoj elektroničkih medija, kako u Europi, tako i u Republici Hrvatskoj. Spomenut ćemo samo neke od tih odluka. Jedan, razina ograničenja stjecanja kombiniranog vlasništva nad medijima, tzv. Cross media ownership, zatim budući razvoj informatičkog društva, zaštita autorskih prava, upravljanje digitalnim pravima, regulatorni okviri za razvoj novih audiovizualnih usluga, sve su to područja koja su veoma komplicirana i koja će sigurno, koja treba vrlo pomno ugraditi da bi se mislim dobio pravi rezultat. Pred nama je dakle jedan zakon koji nosi pečat svih tih promjena. Zakon je istodobno i obveza preuzeta u procesu pridruživanja prema Europskoj uniji u onom dijelu u kojem su zadani rokovi za implementaciju tih dokumenata. Međutim, vidjeli smo da je u tom pogledu prethodni zakon koji smo izradili već na neki način prošao taj test, ali ovdje se sada radi o usuglašavanju sa novim audiovizualnom medijskom direktivom iz 2007. godine. U pravnom smislu ta je direktiva dopune ranije direktive iz listopada '89., ali u praktičnoj primjeni ona na nov način pokušava regulirati medijske relacije u Europi. Ta nova direktiva dugo je očekivani dokument iz posve praktičnih razloga. Direktiva dolazi u vrijeme digitalnog prelaska cijele Europske unije i drugih zemalja iz njenog okruženja, pa se opravdano očekuje nova regulacija odnosa na medijskom prostoru. Konačno po njenom donošenju otvorila su se pitanja njene interpretacije i praktične primjene, a to je i predmetom praktične implementacije ovog zakona. Dakle, izmjena regulatorne paradigme čini se temeljem Zakona o elektroničkim medijima, a to prije svega znači povećanu ovisnost o procesima koregulacije i samo regulacije u medijima danas, što znači i onoga područja dogovaranja i ugovaranja različitih praksi koja ide izvan samoga zakonodavstva. Kako se to implicira na ovaj zakon? Čini mi se da bi takva pitanja najprije trebalo postaviti kroz analizu rada regulatora, tj. Agencije za elektroničke medije. Tu se postavljaju pitanja administrativne kapacitiranosti takve agencije, ona kod nas do sada zapošljava 5 ljudi koji su zapravo servis za održavanje samog regulatora bez ikakve stručne službe da bi ona mogla u potpunosti obavljati svoj zadatak. Tu su dakle pitanja financijske dostatnosti i trebalo bi napraviti analizu toga stanja da bi vidjeli da vidjeli da li zapravo zakon košta ili ne košta. I tu je također pitanje sposobnosti da agencija razvije i druge oblike regulacije medija, a to je upravo promjena regulatorne paradigme kroz povećanu ovisnost o procesima koregulacije i samo regulacije medija. Na konkretnom primjeru pokušat ću prikazati sukus same problematike. Dakle pitanje goleme važnosti između ostalog će i biti u primjeni ovog zakona kako procijeniti u praksi da li je osnovna svrha pružatelj usluga distribuirati audiovizualni sadržaj ili je on slučajan ili sporedan. Da li će to neizbježno zahtijevati određeni stupanj diskrecije regulatora i kako će se ta diskrecija primjenjivati. Pitanje koje se ovdje postavlja je da li postojeća medijska platforme, tj. ti oblici distribucije mogu i smiju biti alibi za sve moguće upade u djelatnosti televizije koje su danas bjelodane putem drugih medijskih platformi. Ovdje se dakle radi o određenom prožimanju pitanja distribucije sadržaja i oni koji su na neki način legitimirani za same sadržaje. S jedne strane propisan je postupak za davanje koncesija za zemaljsko emitiranje. U tom smislu nedavno izmijenjeni zakon i to po hitnom postupku u travnju 2009. u kojem se kaže da regulator provodi pripremne radnje za davanje koncesije sukladno Zakonu o koncesijama, a te pripremne radnje uključuju daljnje postupke kao što su. … [[Govornik se ne razumije.]] Ovo je prebrzo došlo, da. Ja ću morati bitno skratiti i dati ću ovaj prilog kolegici, budući da on uključuje čitav niz mislim konkretnih primjedbi, ne znam kako je ovako brzo došlo.
Nije u redu nešto.
Nešto nije u redu mislim. Dakle, sada govorimo dakle o načinu kako se zapravo stječu koncesije konkretno. To znači da treba izvršiti u standardnoj ovoj razini, procjenu vrijednosti koncesija, izradu studija opravdanosti, izradu dokumentacije za nadmetanje itd. Tu treba čitav niz radnji učiniti. A što imamo s druge strane sada u ovom slučaju. U ovom slučaju u članku 79. prijedlog zakona utvrđuje se postupak davanja dopuštenja. Dakle nije u pitanju koncesija, nego dopuštenje za satelitski, internetski i kabelski prijenos programa. Međutim, taj postupak za prijenos programa malo govori i o samom sadržaju programa i o definiranju onog koji ga emitira, a ja mislim da je smisao ovog zakona upravo pitanje sadržaja, dakle kontent, dok se pitanje prijenosa programa utvrđuje, ili bi se moglo utvrđivati i drugim zakonima koji uređuju pitanje distribucije, kao što je onaj o elektroničkim komunikacijama. Naravno ovo su sve razmišljanja. Mi ćemo doći vjerojatno do adekvatnih rješenja i na putu smo kvalitetnih rješenja, ali dakle trebalo bi i ovdje dobro paziti da dakle jedno pitanje na neki način distribucije, a drugo samog sadržaja i da odnosi koji se protežu na distribuciju ne mogu ignorirati pitanje i sadržaja te distribucije. Za naime ovaj oblik emitiranja potrebno je po ovom prijedlogu dopuštenje regulatora, dok se prethodnom primjeru kada se radi o zemaljskom emitiranju to uvjetuje koncesijama sa svim mogućim procjenama i elaboratima. Ovdje imamo dakle jednu neusporedivo otvoreniju situaciju, ali zato i neizvjesniju situaciju. Ovaj set problema vezan je na odnos koji je okosnica zakona, a to je razlika između linearnih, analognih digitalnih tv-a, izravni prijenos i nelinearnih, tj. video na zahtjev itd. usluga, što nije samo teorijski problem, jer su linearne usluge podložene znatno … [[Govornik se ne razumije.]] režimu npr. odnos reguliranja Interneta i televizije. Dakle s jedne strane imamo postupak utvrđivanja opravdanosti, a s druge strane puko licenciranje. Dopuštenje se izdaje, kako je u ovom članku napisano na temelju zahtjeva pružatelja medijskih usluga koji je ostvario tehničke uvjete i uvjete iz članka 23. zakona, što jesu istina donekle i programska … [[Govornik se ne razumije.]] i obaveze, ali mislim tu ostaje veliko, veliko polje neizvjesnosti. Istodobno ne vrše se nikakve druge procjene za postupak licenciranja kao u slučaju davanja koncesija, što su mislim otvorena, što zapravo omogućuje jedna otvorena vrata i za sve moguće upade u televizijski sustav koji i ne bi bili dobrodošli sa stanovišta javnih interesa. To se posebno na neki način vidi iz slijedećih pitanja, po neravnopravnog tretmana dodjele dopuštenja u odnosu na medijsku platformu kojom se distribuira pojedini program i iz činjenice da ne može druga medijska platforma biti pokriće za zaobilazak zakona, tj. da se recimo na mala vrata ulazi u djelatnost televizije kako je inače slučaj kod nekih distributera, a to možda ovdje još nije u potpunosti pojašnjeno ili na neki način to je materija koja još nije u potpunosti regulirana. Ostaje pitanje što nadležne institucije poduzimaju kad se desi upad u obavljanje televizijske djelatnosti koji se inače reklamira kao djelatnost same televizije. Jedna od fundamelnih europskih medijskih prava je svakako i pravo na kratko izvješćivanje, tj. pravo na kratku informaciju koja je artikulirana u članku 45. U stavku 3. se kaže Vijeće za elektroničke medije osigurava pristup događajima iz stavka 1. i 2. ovog članka na način da nakladniku televizije ili radija dopusti slobodan odabir kratkih isječaka iz prijenosnog signala drugih nakladnika televizije ili radija uz označavanje njihovog izvora, osim ako to nije moguće iz praktičnih razloga. To je također jedno polje koje ostaje neregulirano i sa puno neizvjesnosti. Tako se naime to pravo teško može ostvariti pristupom mjestu događaja, a što je predmet narednog članka obzirom da organizatori nekih događaja u pravilu nisu provoditi Zakon o elektroničkim medijima, a iz prethodno navedenog smo vidjeli da to u pravilu nije moguće niti iz praktičnih razloga, ostaje se zapitati kako konzumirati ovo pravo? Vijeće naravno niti može, niti jest u stanju osigurati pristup niti događajima, niti mjestu događaja, pa možemo samo konstatirati da ovakav članak nije provediv. Možda bi trebalo pogledati neke druge pravilnike i načine na koji su riješeni ovi problemi poput tipa BBC-og pravilnika oko postupanju pristupu za vijesti koji je razvio i svojevrstan kodeks ponašanja kako ne bi imali situacije koje smo nedavno vidjeli i u sporovima HRT-a i RTL-a oko prvenstva u rukometu. U dijelu zakona koji pozdravljamo i podržavamo, volio bih izdvojiti neke novine. To je uvođenje specijaliziranih televizijskih programa i njihovo definiranje, iako odredbe 80% istovrsnog sadržaja jest pomalo restriktivna u odnosu na europski standard, koji kažu da su specijalizirani programi su iznad 50% istovjetnog sadržaja. Zatim tu se radi o transparentnoj objavi vlasništva što je bitno, proširenje kriterija za rasporedu sredstava fonda u članku 65. po kojem se za sredstva fonda ulaze i oni kriteriji koji potiču stvaralaštvo na narječjima hrvatskog jezika, ali i oni koji potiču razvoj svijesti o ravnopravnosti spolova i čitav niz elemenata od kojih su neki ovdje istaknuti. Korekciju zatim članka 38. o udjelu vlastite proizvodnje, obzirom da su dosadašnje formulacije vezane na postotak od toga udjela bile zapravo neprovedive. Također tu je pitanje korigiranja prekršajnih odredbi koje u prethodnom zakonu nisu bile provedive i sada su precizirane pretpostavljamo na način koji ima mnogo smisla. Ali imamo neke rezerve i prvenstveno na način da se instruktivnim odredbama regulira sadržaj i potakne vijeće na rad, kao u članku 66. po kojem vijeće samo potiče regulaciju, potiče koregulaciju i potiče medijsku pismenost. Formulacija u članku 10. mora biti općenito prihvaćeno od glavnih interesnih skupina. To se tiče samo regulacije i koregulacije, kao pokušaj da se čvršće regulira ovaj odnos neće biti uspješan, jer je vrlo teško postići konsenzus oko ovih pitanja pogotovo što nije jasno o kojim se to glavnim interesnima skupinama ovdje radi. I zapravo što se znate da su te skupine zapravo međusobno u protivnim interesima samim po sebi. To su dakle vrlo, vrlo složene materije. Ovakve formulacije bi trebalo zamijeniti po onome kako mi vidimo, obavezom određenog pravilnika vijeće kojim bi se regulirali ti odnosi. Ako je to ikako moguće, što dakako možda traži naknadni rad. Pozitivno da je u djelokrug rada vijeća ušla odredba po kojoj vijeće potiče medijsku pismenost, jer je razvijanje medijske pismenosti u vrijeme sveopće digitalizacije istodobno i način na koji se podučava korištenje tehnologije u svakodnevnoj konzumaciji. Ali je i dalje nejasna upotreba članak 62. onog članka koji se odnosi na primjenu propisa o zaštiti tržišnog natjecanja i članka 54. i 55. koji govore o ograničenju koncentracije, pa čak i vezano na članak 12. nedavnog usvojenog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama itd. a vezano uz prije spomenute odredbe procjene studije opravdanosti neke koncesije. Naime, ako se primjenjuju odredbe kako je napisano o zaštiti tržišnog natjecanja, ne čini li se da se te odredbe vežu u cjelini za sve prosudbe ovoga tipa. Kako će postupati Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja u slučaju neslaganja sa odlukama koje po ovom zakonu provodi Vijeće za elektroničke medije? Nejasno. Ali smo već imali takve slučajeve u nekim drugim pitanjima. E sada nešto o neprofitnom djelovanju, što je zapravo vrlo dobar iskorak, ali koji možda do kraja nije razriješeno ili možda bi tu trebalo nešto doraditi. Naime, u Republici Hrvatskoj u području radijskog nakladništva postoji ovaj podatak malo poznat ikome, ovaj pa ga treba posebno podvući, ukupno tri neprofitne radijske postaje. To je "Katolički radio", to je "Radio Student" koji se čuje otprilike u radijusu od 500 metara od Fakulteta političkih znanosti i to je "Radio Cvrčak" škole u Starim Mikanovcima. Tek mislim usporedbe radi Francuska ima 30% takvih radija od ukupnih radija. SAD ima 40% postoje posebni oblici stimulacije ovakvih radija u Nizozemskoj i drugdje. I mislim da bi se tu trebalo pojačati možda neke odredbe koje bi stimulirale ovakav tip radija i radijskih postaja. Ova promišljanja trebala bi naći konkretno opredmećenje u nekim od predloženih članaka zakona, tim više jer nova audiovizualna medijska direktiva predstavlja daljnju liberalizaciju tržišta u mnogim odrednicama poput uvođenja termina ... [[Govornik se ne razumije.]] u sadržaju i njegovoj legalizaciji, ne postojanja nekih prijašnjih obveza kao onih o tome da li mora proći 20 minuta između prekida dva reklamna roka i čitav niz odredbi koje zapravo zaštićuju prvenstveno kako da kažem, nisu baš simpatične sa stanovišta interesa nečega što bi bilo ipak u interesu. To je neka vrsta javne televizije. To sve skupa traži istinsku promjenu regulatorne paradigme, dakle jedno snažno i osposobljeno vijeće ali i vijeće koje odgovara za svoje rezultate i za ono što predlaže. I na kraju želimo naglasiti još jedan aspekt. Audiovizialne medijske usluge kako je to rečeno u preambuli direktive su koliko ekonomski toliko i kulturološki servisi. Njihova rastuća važnost za društva demokraciju u smislu osiguravanja slobode informacija, različitosti mišljenja i medijskog pluralizma, obrazovanja i kulture opravdavaju primjenu specifičnih pravila za ove usluge. I dakle i ovdje imamo isto ono što zapravo se sada i kao preporuka javlja, što često ističemo, a to je da informacije i sadržaji medijski stvarno jesu roba, ali ne samo roba. I u tom smislu je interes države da ovo zakonodavstvo u svim elementima koje ne može biti obuhvaćeno neposredno ovim zakonima, podvede pod svoje opće medijsko zakonodavstvo. Mislimo da je ovo inače jedan kvalitetan prijedlog zakona i SDP će rado podržati u prvom čitanju ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo neobično mi je drago što uvaženi kolega Vujić govoreći u ime kluba SDP-a uvodno što se uvodno pozitivno izrazio o usklađenosti hrvatskoga zakonodavstva u ovom području elektroničkih medija s onim u zemljama članicama Europske unije. E zašto sam sada ovo rekla? Zbog toga što sam svoju raspravu o Prijedlogu Zakona o elektroničkim medijima koncipirala potpuno drugačije, ali ću ipak ostati pri svom konceptu. Naime, kada smo u ožujku prošle godine dakle 2008. u ovom Visokom domu imali na dnevnom redu davanje suglasnosti na statut Agencije za elektroničke medije, vodila se žučna rasprava između parlamentarne većine i oporbe o tome kako statut nije dobar, izricane tvrdnje da Zakon o izmjenama i dopuna Zakona o elektroničkim medijima iz srpnja 2007. također nije dobar i da Vlada Republike Hrvatske mora u što kraćem vremenu uskladiti Zakon o elektroničkim medijima s novom direktivom Europskog parlamenta i vijeće od 11. prosinca 2007. godine kojom se reguliraju audiovizualne medijske usluge. Tada je bilo jasno od strane predlagatelja rečeno da je obvezni rok usklađenja sa direktivom dvije godine od donošenja direktive, što znači prosinac 2009. godine. Rečeno je i tada a ja ću i ponoviti da prvi sastanak kontaktnog odbora je bio predviđen za travanj 2008. godine a u lipnju drugi na kojem će biti dane smjernice za implementaciju direktive. Zašto sve ovo govorim kolegice i kolege i čemu ova kronologija? Evo prvo, da je danas jedan član SDP-a koji smatra da je Zakon o elektroničkim medijima onaj iz 2007. dobar danas ovdje ali očito prošle godine kad smo raspravljali o statutu niste bili tu pa onda jer ne može biti ovakva promjena mišljenja i stava. ... [[Upadica se ne čuje.]] Ne brkam uopće dva različita zakona. Kolega, možete podići repliku ili ispraviti netočan navod. Pa zato što je danas pred nama Prijedlog zakona o elektroničkim medijima još jedan u nizu koji nosi oznaku P.Z.E. i koji je sukladno Nacionalnom programu Republike Hrvatske za pristupanje Europskoj uniji 2009. godine predviđen za četvrti kvartal. Vlada Republike Hrvatske uputila ga je Hrvatskome Saboru na raspravu i usvajanje u prvom čitanju što također pohvaljujem jer daje priliku i nama ovdje zastupnicima u Hrvatskome saboru i odborima, radnim tijelima da stavimo primjedbe ili da dopunimo i popravimo ovaj prijedlog. Dakle, Vlada ga je dostavila u trećem kvartalu što svakako podrazumijeva da je bio sačinjen i priređen u drugom kvartalu ove godine za raspravu. I ovaj primjer zašto ovo iznosim, pa zbog toga što želim pohvaliti i reći da je i ovo primjer da hrvatska Vlada i resorna ministarstva vrijedno rade na ispunjavanju preuzetih obveza i uvjeta usklađenja svoga zakonodavstva s pravnim stečevinama Europske unije za pristupanje u punopravno članstvo Republike Hrvatske u Europsku uniju. Ovim prijedlogom zakona koji danas raspravljamo u prvome čitanju provodi se usklađenje Zakona o elektroničkim medijima s Direktivom o audiovizualnim medijskim uslugama, Direktivom o pravnoj zaštiti usluga koje se temelje na uvjetovanom pristupu i usluga koje pružaju uvjetovani pristup, i Direktivom o zavaravajućem i usporednom oglašavanju koje svaka sa svojeg stajališta uređuju područje audiovizualnih medijskih usluga. I da se vratimo na onu direktivu iz 2007. Direktiva o audiovizualnim medijskim uslugama s kojom je i Republika Hrvatska morala uskladiti svoje zakonodavstvo evo u trenutku dok Hrvatski sabor raspravlja o ovome zakonu u prvome čitanju možemo reći da je sa navedenom direktivom svoje zakonodavstvo uskladila Francuska a djelomično Belgija i Austrija. Inače, kad već ponovno govorim o usklađenju što se tiče predlagatelja treba reći da mijenjamo zakon i dopunjavamo zakon koji je temeljno donijet 2003. godine, koji je imao izmjenu 2007. godine, 2008. je bila jedna kratka tehnička izmjena u području teleprodaje ali mi se čini da smo ove godine negdje u svibnju mjesecu također usklađivali Zakon o elektroničkim medijima sa novim Zakonom o koncesijama pa ako se ne varam mislim da se radi i da su te izmjene i dopune usvojene i objavljene u "Narodnim novinama" br. 65/09. pa je prijedlog da se evo doda u članku 90. ovoga prijedloga zakona. Ali uvažavam evo i ovaj mali propust jer je očito da je radna skupina i ministarstvo radili su paralelno izmjene i dopune zakona usklađenja sa Zakonom o koncesijama evo i sa ovom direktivom pa se onda mogla i potkrasti ova pogreška. Inače, u prijedlogu zakona pozdravljam promjenu koja je predviđena a odnosi se na predsjednika i članove Vijeća za elektroničke medije. Do sada je članove, dakle sedam članova Vijeća za elektroničke medije imenovao Hrvatski sabor na prijedlog hrvatske Vlade a predsjednika su međusobno između sebe birali sami imenovani članovi. U ovom zakonu je predloženo i predviđeno da predsjednika i članove Vijeća za elektroničke medije imenuje Hrvatski sabor na prijedlog hrvatske Vlade i tu izmjenu pozdravljam. Vidim da je i reguliran status članova Vijeća za elektroničke medije. Dosadašnji zakon je propisivao da godinu dana nakon odlaska sa dužnosti, dakle sa člana ne mogu se zaposliti u ovim sličnim ustanovama a sada im je predviđena i plaća šest mjeseci cijela a ostalih drugih šest mjeseci pola zadnje plaće koju su primali dok su bili članovi Vijeća za elektroničke medije što je također dobro. Ovdje su moji prethodnici neki isticali važnost javnosti vlasništva nad elektroničkim medijima koja je regulirana člankom 52. Ja samo želim reći i naglasiti da je ova odredba stajala i prije i u zakonu iz 2003. godine bila je regulirana člankom 44. ali želim je naglasiti zbog toga što Vijeće za elektroničke medije koje je dužno jednom godišnje podnijeti svoje izvješće Hrvatskome saboru treba biti u obvezi da u tome izvješću sadrži i zakonom propisane odredbe o podacima o pravnoj osobi i sjedištu, odnosno imenu i prezimenu te prebivalištu svih pravnih i fizičkih osoba koje su neposredno ili posredno postale imatelji dionica ili udjela u tom pružatelju medijskih usluga s podatkom o postotku dionica ili udjela naročito kad govorimo o raspodjeli sredstava Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija. Iz svega navedenoga podržat ću Prijedlog zakona o elektroničkim medijima u prvome čitanju. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Najprije želim pozdraviti činjenicu da bez obzira što ovaj zakon ima oznaku E, dakle P.Z.E. da ga razmatramo u dva čitanja što ustvari dokazuje da je to moguće. Nažalost, čini mi se da smo niz zakona donosili po hitnom postupku a možda bi bilo bolje da smo išli isto tako u dva čitanja. Dakle, pozdravljam ovu činjenicu. Ono što bih željela posebno naglasiti to je ono što sam rekla i u ime Odbora za ravnopravnost spolova jer smo o tome vodili jednu kraću raspravu i na odboru a odnosi se dakle na sve one članke od članka 12., 18., 26., 31. na koji se na ovaj ili onaj način dotiču problematike zabrane diskriminacije po svim osnovama, problematike, promicanja svijesti o ravnopravnosti žena i muškaraca i u ovom dijelu koji se odnosi na Vijeće za elektroničke medije ali isto tako i na fond kroz koji je također omogućeno unazad otprilike godinu dana da se posebno dakle uzimaju u obzir i sufinanciraju programi koji promiču svijest o potrebi o ravnopravnosti spolova u hrvatskom društvu. Ono što bih željela još jedanput potaknuti i naglasiti i moliti predlagatelja da to uzme u obzir, odnosi se na odredbu zakona o ravnopravnosti spolova koja u glavi, koja govori o medijima, govori između ostalog, dakle, članak 16. stavak 2. kaže zabranjeno javno prikazivanje i predstavljanje žena i muškaraca na uvredljiv, omalovažavajući ili ponižavajući način s obzirom na spol i spolnu orijentaciju. Ova odredba dakle Zakona o ravnopravnosti spolova ugrađena je gotovo na identičan način i u Zakon o medijima. Zato smatram da nema apsolutno nikakve prepreke da se takva odredba ista ugradi i u Zakon o elektroničkim medijima. Smatramo da je to izuzetno potrebno tim više što smo ipak svjedoci, istina manje nego što je to bilo ranije ali ipak jesmo da u onom dijelu kada se radi pogotovo o oglašavanju da nam se provlače razno razni oglasi, reklame koje upravo tako na uvredljiv i omalovažavajući način prikazuju bilo žene, bilo muškarce. I onda kada odreagirate na tako nešto ja osobno sam već dobila odgovore u smislu pa to nije posebno regulirano Zakon o elektroničkim medijima. Odredbe koje štite dostojanstvo, dakle, odredbe koje zabranjuju diskriminaciju itd., mi i te odredbe imamo također i u Zakonu o medijima i u Zakonu o ravnopravnosti spolova ali dodatno se još posebno odnosi na ovaj dio koji se tiče oglašavanja. I ja molim predlagatelja dakle da takvu jednu odredbu ugradi konkretno u članak 31. može biti kao jedan poseban stavak, u nastavku dakle kao stavak 6. Drugo što bih željela poduprijeti a to je mišljenje pravobraniteljice za djecu, vi ste kao predlagatelj mislim dobili njene primjedbe i prijedloge koji su vezani uz Zakon o elektroničkim medijima. A ja bih se posebno samo željela sa nekoliko rečenica osvrnuti na problematiku reklamiranja alkohola, odnosno alkoholnih pića, odnosno onoga što spada pod alkoholna pića ili ne spada pod alkoholna pića. Naime, u članku 31. stavak, određeni stavci se dakle odnose i na oglašavanje alkoholnih pića, pa između ostalog recimo kaže ne smiju biti usmjereni posebno na maloljetnike ili posebice prikazivati maloljetnike koji konzumiraju takva pića, pa ne smiju povezivati konzumiranje alkohola sa poboljšanim fizičkim stanjem ili vožnjom, ne smiju stvarati dojam da potrošnja alkohola pridonosi socijalnom ili seksualnom uspjehu, ne smiju tvrditi da alkohol ima ljekovita svojstva, da je stimulans, sedativ ili sredstvo za rješavanje osobnih konflikata. Ne smiju poticati neumjerenu potrošnju alkohola ili prikazivati apstinenciju ili umjerenost u negativnom smislu itd., itd.. Na Odboru za ravnopravnost spolova smo upravo o tome raspravljali, problematika, reklama u kojima se na sve moguće načine reklamira pivo. Govorim ovo bez obzira što znam da pivo spada pod Zakon o hrani, ali mislim da i ovdje treba povodom ovog zakona o tome progovoriti. Ja sam o tome govorila i povodom donošenja odnosno rasprave o nekim drugim zakonima. Reklame, pivo potrošnja i konzumacija piva i to u enormnim količinama veže se uz zabavu, uz sport, uz uspjeh, uz nešto što je jako poželjno. A ja još jedanput želim upozoriti sve nas ovdje. Ulazak u svijet alkohola pogotovo kada su u pitanju muška djeca kreće sa konzumacijom piva, sviđalo se to nama ili ne. Svjesna sam ja toga da je u pitanju lobiji, da su u pitanju sponzorstva, da su u pitanju veliki novci. Ali pogledajte reklame i neka mi netko kaže da te reklame ne utječu na maloljetnike. U tim reklamama, baš me zanima i koliko maloljetnika i sudjeluje u snimanju takvih reklama. Dakle, s jedne strane govorimo o zabrani reklamiranja, oglašavanja alkoholnih pića i tako a s druge strane kao društvo uredno gledamo kako, sami smo tome naravno krivi jer smo određene stvari unijeli u neke druge zakone kako nam ustvari i među maloljetnom populacijom raste potrošnja i konzumacija piva a nitko me neće uvjeriti da se od pive, da se od pive pogotovo kada su maloljetnici u pitanju ne može opiti. Dakle, čini mi se da su te odredbe i inače koje se odnose na reklamiranje i ostalih alkoholnih pića, samo da vas podsjetim, uzmite i to najčešće uoči Božićnih blagdana, Božić, novogodišnjih blagdana lijepo se uz purice, mlince i ne znam šta provuče i pokoja boca nekog vina koja se reklamira po jeftinoj cijeni. Evo neki dan sam saznala da je na jednoj od komercijalnih televizija je reklamiran martini onda su mi rekli martini ti spada u hranu, dakle, da martini nije alkoholno piće. Ali ja mislim da bi se, dakle kroz ovaj Zakon o elektroničkim medijima, kroz ove odredbe možda bi se moglo i na jasniji način odrediti u odnosu na reklamiranje alkoholnih pića. Jer kolegice i kolege ja znam da mi i kao država nastojimo s obzirom na tradiciju uzgoja i prerade vinove loze, odnosno grožđa dakle, nastojimo s jedne strane i potrošnju alkohola, odnosno vina potencirati, međutim, s druge strane ne zaboravite da kao društvo smo potpuno zanemarili problem alkoholizma, problem ovisnosti. I nažalost mi i danas kada govorimo o problematici ovisnosti prvenstveno govorimo o duhanu i govorimo o drogama. Alkohol smo potpuno zanemarili. Evo neki dan je bila jedna priča u jednim od naših medija, u jednim novinama, priča dječaka koji zajedno sa svojim ocem već pet godina ide na tretmane u klub osoba liječenih od alkohola. To je problem, biti će prilike vjerojatno i povodom nekih drugih zakona razgovarati uopće o broju osoba koje su u Hrvatskoj ovisni o alkoholu. Evo toliko. Hvala.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče, državni tajnici, kolege zastupnici. Ja se prije svega posebno slažem sa raspravom kolegice Sobol i sigurno da ako čovjek pojede kilu martinija da može dobiti otrovanje želuca. No što se tiče ovog Prijedloga zakona o elektroničkim medijima koji je pred nama, zapravo usklađujemo postojeće stanje sa strelovitim razvojem tehnike poštujući načela slobode medija i potrebu promicanja javnog interesa u obavljanju djelatnosti pružanja audio-vizualnih medijskih usluga, dakle u svjetlu usvajanja odredbi pojedinih europskih direktiva. Zato držim da je ovaj prijedlog vrijedan pažnje i sigurno da ga treba podržati. Brojna su pitanja još ostala otvorena. Mogućnost pružanja novih usluga osim postojećih medijskih usluga, radija i televizije, za pružatelje medijskih usluga svakako je značajan iskorak, iako treba voditi računa da se ni na koji način ne zlorabi. Pri tom mislim posebice na davanje odnosno odbijanje licence za prijenos određenih sadržaja što može voditi arbitriranju raznih društvenih subjekata i polučiti neželjene posljedice. Jednako tako vrijednim držim inicijativu o uvođenju neprofitne televizije ili radija koji su kao vrsta elektroničkih medija sve zastupljeniji u zemljama Europske unije, iako smatram da u ovom slučaju treba preciznije odrediti pravila. Na kraju, nadam se da će Agencija za elektroničke medije, kao i Vijeće za elektroničke medije, kao njena stručna služba, maksimalno ozbiljno shvatiti odgovornost koja im je povjerena i napokon sankcionirati brojne primjere kršenja odredbi sadašnjih zakona. Posebno tu mislim na ona kršenja na koja je već upozorila pravobraniteljica za djecu, privatnosti djeteta, a podržavam i da dječje emisije se ne prekidaju raznim reklamama. Također, ovo što je i kolegica Sobol govorila, treba zabraniti reklamiranje alkoholnih pića, bez obzira što se ponekad svode pod hranu, zato jer su nam podaci o prekomjernom konzumiranju alkohola, bilo da su u pitanju djeca, mladi ljudi ili odrasli, zabrinjavajuća u našoj državi. U svemu što sam rekao, Vijeće za elektroničke medije mora imati daleko snažniju ulogu. Hvala lijepa.
Hvala. I gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, gospođo državna tajnice. Dakle ja ću podržati donošenje ovog Zakona o elektroničkim medijima. Slažem se da je jako dobro da zakon raspravimo u dva čitanja. Zakon jest dobar, na njemu treba da tako kažem još vrlo malo neke detalje doraditi. Ja ću osobno reći nekoliko stvari u kojima zapravo želim pomoći da zakon bude bolji, jer je inicijalno dobar. Ovo područje inače je prilično nezahvalno za jednu krutu i čvrstu regulativu obzirom da razvoj multimedija, razvojem da tako kažem komunikacijskih mogućnosti u onom najširem smislu rečeno se stvari naprosto prebrzo mijenjaju i onda svaku regulativu koju bi stavili zapravo dovodimo u opasnost da za šest mjeseci ili godinu dana, ali jedno vrlo izvjesno kratko razdoblje postane ali potpuno neprimjenjiva. U tom smislu definiciju elektroničkih publikaciju koju ste dali u ovom prijedlogu zakona mislim da je bolja od one verzije koja je bila u prethodnom Zakonu o elektroničkim medijima koja je zapravo propisivala pod elektroničke publikacije svašta da zapravo ništa konkretno nije rekla. I u tom smislu mislim da je ova definicija bolja, iako predlažem da razmislite o formulaciji urednički oblikovane internetske stranice, jer svaka internetska stranica je ovako ili onako urednički oblikovana. Moj blog je urednički oblikovana internetska stranica, a nije news portal i ovo što je bilo mišljeno da jest. Svaki od naših privatnih profila na Facebooku je urednički oblikovana stranica, jer svatko od nas tko je vlasnik ima urednički utjecaj na sadržaj koji se tamo objavljuje, onda posredno na neki način i odgovornost. Intencija da se elektroničkim publikacijama predstavi nešto što bi bilo najbliže onome prebacivanju tradicionalnih medija ili onome što poznajemo kao tradicionalne medije u smislu radija, televizije ili novina u nekakvu elektroničku formu jest dobar izbor i bilo je zaista potrebno ove stvari tipa blogova i nekakvih privatnih stvari izbaciti iz javnih elektroničkih publikacija. Naravno, pri tom moramo biti svjesni da neke od tih stranica također služe za plasiranje vijesti i formiranje javnog mnijenja. Mnoge odluke su bile upravo prenašane ne preko tradicionalnih medija pa čak ni preko ovih usko shvaćenih elektroničkih publikacija, nego baš preko društvenih mreža, ali to naprosto za sad ova definicija funkcionira, ali negdje moramo biti svjesni da ćemo je prije ili kasnije morati mijenjati. Ali ponavljam, da razmislite, da vidite o tome da se ta riječ urednički izbaci van, jer dakle sve na Internetu je na neki način ovako ili onako urednički oblikovano. Vezano uz to, vi kasnije u zakonu imate poglavlja koja se odnose na audio i audio-vizualne medije i raznorazna pravila uz to vezana. Kolege su govorile o tome, ja se u to uopće ne bih osobito miješala, jer o tome niti znam puno, a mislim da nije niti potrebno. No međutim, ni na koji način dalje ne regulirate elektroničke publikacije. Rješenja iz starog zakona koja su govorila da se na elektroničke publikacije adekvatno odnose odredbe koje se odnose klasične medije, mislim nije bilo dobro rješenje jer je vrlo teško bilo prepisati odredbe o reklamiranju ili sponzoriranju na jedan bitno drugačiji medij. No međutim, ovdje najprostije da tako kažem govorimo o nekakvoj regulativi Interneta ili jednog njegovoga dijela. Činjenica jest da se tu puno stvari treba ostaviti samoregulaciji, pogotovo u ovom dijelu, pogotovo jer imamo tendenciju da sve više sadržaja bude korisnički formirano, a ne da imate nekakve profesionalce koji to pišu i uređuju, no međutim jedan minimum regulative mora postojati. U tom smislu primjerice ovo što ste stavili uz članak 12. što nije dopušteno kod pružanja klasičnih audio i audio-vizualnim medijskih usluga u smislu mržnje, diskriminacije itd. To je nešto što bi morali primijeniti i na elektroničke publikacije. Internet zaista je slobodan medij, podrazumijeva tu jednu izrazitu i individualnost i izrazitu demokratičnost, no međutim to je vrlo često poligon vrlo brutalnih i vrijeđanja i izražavanja, ali apsolutno najgoreg kojeg možete na bilo koji način zamisliti i ako je teško regulirati i ne treba regulirati. Čini mi se da u tom dijelu bi morala se postaviti nekakva ograničenja. Vi ste po dosadašnjem zakonu imali ovakve pomalo bizarne da tako kažem situacije. Jedan moj kolega bloger je objavio nekakav tekst, netko mu je na to anonimno stavio nekakav komentar gdje je vrijeđao neku javnu osobu. On je bio pozvan na policiji i držan tamo dva sata, jer je on bio prozvan odgovornim za taj sadržaj. To naprosto ne možemo i ne smijemo dozvoliti. I velim i u tom smislu su ove zakonske formulacije dobre. Ali na neki način ipak treba uvesti neka ograničenja. Možda da ih ne pišemo čak toliko jasno niti u zakonom dijelu regulative se to zaista puno prebrzo mijenja. Ali da onda stavimo da možda po nekim pravilnicima agencija ili vijeće donesu određene odluke, određene propozicije koje će odgovarati da tako kažem trenutku ili aktualnom vremenu. Jer prije godinu dana nitko živ nije govorio i nije imao pojma o Facebooku, a danas se tamo dešavaju puno važnije stvari, a pitanje je kakvih će se novih medija stvoriti u idućih šest mjeseci ili godinu dana. I još samo dvije kratke primjedbe. Kolegica Sobol je već govorila o članku 31. i ovom oglašavanju i tele trgovini alkohola i alkoholnih pića. Ja vam predlažem da umjesto formulacije alkohol i alkoholna pića staviti formulaciju alkoholnih i pića koja sadrže alkohol. Praktična konzekvenca je da i pivo i vino, a sad moram priznati začuđujuće sam čula i martini koji ne vode pod alkoholna pića. Ali definitivno jesu pića koja sadrže alkohol i koji spadaju u tu kategoriju bi imali određene restrikcije u reklamiranju s čime se ja apsolutno slažem i predlažem dodati još jednu restrikciju vezanu uz reklamiranje alkoholnih pića, dakle i pića koja sadrže alkohol a to je vezano na neki način definirati da konzumiranje alkohola je vezano uz sportski uspjeh. Jer to je na žalost nešto što je kod nas posebno s pivom i nogometom, ali neraskidivo vezano. Gotovo pa se ne može gledati nogometna utakmica, a da nemate ono barem minutaže trajanja poluvremena pivskih reklama. Ja razumijem da i sportu trebaju sponzori, da mu treba i komercijalni novac. No međutim, to je zaista čini mi se prevršilo ali svaku mjeru. Dakle, sve se može raditi, ali naprosto s mjerom. I drugo, ovako samo usput. Moram priznati nije mi potpuno jasno formulacija stavka 4. trideset i drugog članka. Dakle, govori se da se prijenos filmova, serija itd. može prekidati reklamama jednom u predviđenom bloku od 30 minuta. E sad, jel' to znači da svakih 30 minuta mogu biti reklame. Ako to znači da svakih 30 minuta mogu biti reklame nisam sigurna da nam je to optimalno rješenje. Možda da kažemo može se jednom prekidati u blokovima, jer nam te pogotovo komercijalne televizije vrlo brutalno da tako kažem koriste to pravilo i navlače na neki način gledatelje di vam puste prvih nekoliko kadrova, onda puste blok od 15 minuta reklama, iako uopće na 15 minuta reklama pravo nemaju. Dakle, imate jednu minutu filma ili serije, onda 15 minuta reklame, pa onda 5 minuta serije, pa onda hajmo opet reklame. Dakle, ne stignete ni vidjeti. Dakle, to nisu ove logičke cjeline. Dakle, to može samo zericu preciznije odrediti. I evo jedno čisto možda ovako zaista mala stvar. Članak 38. stavak treći, govori se o repriziranju radijskih i televizijskih emisija. Ja se apsolutno slažem da reprize trebaju biti jasno označene. I potpuno vidim kako bi se te reprize mogle označavati na televiziji. Dakle, piše reprize moraju biti jasno označene za cijelo vrijeme trajanja emisije. No međutim, stvarno mi nije jasno kako na radiju ako repriziraju emisiju mogu cijelo vrijeme imati jasno označeno da je to repriza, jer naprosto imamo samo ton. Ne može netko u pozadini u nekom basu govoriti ovo je repriza, ovo je repriza. Dakle, apsolutno je ideja za podržati, intencija nije loša. Ali mi se čini da je puno bolje kad već imamo solidan zakon, kad ga već raspravljamo u dva čitanja da onda uvedemo i ove neke poboljšice koje zaista mogu od solidnog zakona napraviti zaista i dobar zakon. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. I zaključno, gospođa Nina Obuljen, državna tajnica u Ministarstvu kulture. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Zahvaljujem saborskim zastupnicama i zastupnicima koji su uzeli riječ i dali komentare na zakon. Sve ćemo ih naravno razmotriti pri izradi konačnog prijedloga zakona. Ja bih vrlo kratko se osvrnula na neka pitanja koja su istaknuta u raspravi. Kao prvo, što se tiče oglašavanja spominjali smo to i vezano uz alkoholna pića i vezano uz ravnopravnost spolova, vezano uz zaštitu maloljetnika. U cijelosti smo preuzeli odredbe iz direktive, a što se tiče zakona, pitanja alkoholnih pića i Zakona o hrani tu ja moram priznati i Europska komisija tražila neka dodatna pojašnjenja. Mi smo im poslali zakone koji su na snazi u Republici Hrvatskoj i u ovom trenutku njihovo je mišljenje da je taj, da su te odredbe na adekvatan način preuzete. Ali mi ćemo naravno razmotriti sve ono to je rečeno u raspravi. Što se tiče članka 79. i postupka davanja dopuštenja, dakle za satelitski, internetski i kabelski prijenos treba naglasiti da su oni koji su se do sada bavili tim na neki način bili izvan zakona. Dakle, postojala je potreba da se to uredi. Ne postoji, dakle direktiva o tome ne govori ništa, ne postoji jedinstveni standard. Međutim, ono što postoji kao praksa u Europskoj uniji je izdavanje tih dopuštenja ili kako se to naziva licences i kao načelo je potrebno da ta dopuštenja budu lako dostupna, da bude kratak rok za njihovo izdavanje. Mi smo u zakonskom prijedlogu uredili odnos tih, dakle članka 79. na način da se ona osnovna, opća načela zakona primjenjuju i na njih čime je ostavljena mogućnost regulatoru u slučaju teških kršenja odredbi ovoga zakona da im to dopuštenje oduzme. Isto tako, to dopuštenje je iznimno važno kada se govori o satelitskom prijenosu jer oni ne mogu legalno pristupiti satelitima ukoliko u svojoj državi, matičnoj državi nemaju takvo dopuštenje. Bilo je nekoliko pitanja vezano uz javnost. Zakon je poboljšan u dijelu u kojem se govori o samoregulaciji i koregulaciji. Tu su vođene dosta duge rasprave na radnoj skupini, jer doista postojao je na neki način interes i samih nakladnika da se u dijelu tamo gdje je predviđena samoregulacija i koregulacija ide na pravilnike koje će propisivati vijeće. Međutim, ono što je praksa u Europi danas jest da se ide što više na samoregulaciju i na koregulaciju i mi smo u tom smislu i unijeli ovu obvezu da svi oni akti, dakle sve odluke o koregulaciji koje budu donesene budu javne što će biti jedan dodatni, dodatna mogućnost za kontrolu. Isto tako, uveli smo javnost programske osnove i javnost vlasništva što je i spomenuto što je bilo i do sada uređeno. Što se tiče jačanja administrativnih kapaciteta agencije, sasvim sigurno i ovim zadnjim izmjenama koje su usvojene, a bolje ćemo o tome računati da i to bude u tekstu zakona uneseno, dakle pripremne radnje za davanje koncesija donijet će dodatnu odgovornost agenciji i vijeću i potrebu za jačanje njihovih administrativnih kapaciteta, a s tim u svezi treba spomenuti i ove odredbe koje se tiču neprofitnog, odnosno comunity radija jer mi smo upravo razmišljajući o tome što će se dogoditi kada neke od danas postojećih koncesija više ne bude ih se moglo dati kao komercijalne jer jednostavno smo svjesni da one nisu komercijalne, da treba osigurati kroz instituciju neprofitnih radija, posebno radija, ali i televizija tamo gdje postoji interes i potreba da takvi mediji nastave sa radom. Što se tiče prava na kratku informaciju, ja moram priznati da je to nešto o čemu je radna skupina raspravljala dijelom i u svjetlu onoga što se događalo u proteklim mjesecima na našem medijskom tržištu. U ovom trenutku predložili smo formulacije koje su u cijelosti prenesene iz direktive, s tim da smo dodali obvezu, dakle pozivanja na članak 10. i koregulaciju jer vjerujemo da će kroz suradnju vijeća i nakladnika, odnosno pružatelja audiovizualnih medijskih usluga doći se do dobrih rješenja. Spomenula bih samo da se Zakon o medijima, jer je i o tome bilo riječi, dakle on se u cijelosti odnosi i na elektroničke medije, međutim naravno tamo gdje je potrebno može se određena dobra rješenja iz tog zakona ponoviti i u Zakonu o elektroničkim medijima. Što se tiče definicije elektroničkih publikacija, za sad smo izabrali ovakvu direktivu, ovakvu definiciju, možda jedino treba napomenuti da je u tijeku donošenje u Europskoj uniji dakle nove direktive koja će se više baviti internetom. Mislili smo ako budu, ako ta direktiva slučajno bude donesena do drugog čitanja, onda ćemo moći unijeti i odredbe te direktive u ovaj zakon. Ako ne, postoji mogućnost da će ga u relativno kratkom vremenu se trebati nadopuniti vezano uz tu direktivu i na kraju, promislit ćemo kako se može kontinuirano označiti reprizu u radijskom programu. Ja se zahvaljujem na svim komentarima.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prelazimo na Prijedlog Zakona o elektroničkim medijima. Bilo je prvo čitanje, P.Z. broj 403. Predlagatelj zakona Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak: prvo prihvaća se Prijedlog Zakona o elektroničkim medijima i drugo sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputit će se predlagatelja do pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog zakona prihvaćen je većinom glasova, 116 glasova za, 2 suzdržana i jedan protiv.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, štovane dame i gospodo zastupnici. Pred vama je Ugovor između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Savezne Republike Njemačke, odnosno Zakon o potvrđivanju ugovora o suradnji na suzbijanju organiziranog i teškog kriminala koji su dana 10. ožujka 2009. godine potpisali u Berlinu gospodin Tomislav Karamarko, ministar unutarnjih poslova RH te doktor Wolfgang Schäuble, savezni ministar unutarnjih poslova Savezne Republike Njemačke i Reinhard Silberberg, državni tajnik u Ministarstvu vanjskih poslova u Saveznoj Republici Njemačkoj. Predmetnim ugovorom se uspostavlja potrebni pravni okvir međusobne suradnje dviju država u području suradnje na suzbijanju organiziranog i teškog kriminala te se pravno uređuju osnovna pitanja vezana uz prevenciju, suzbijanje i otkrivanje kaznenih djela organiziranog i teškog kriminala te pitanja koja se odnose na načine suradnje i dostavu i uporabu osobnih podataka. Predlaže se da se Prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Savezne Republike Njemačke o suradnji na suzbijanju organiziranog i teškog kriminala raspravi i prihvati po hitnom postupku objedinjavajući prvo i drugo čitanje budući da postoji interes da se u Republici Hrvatskoj što skorije okonča unutarnji pravni postupak kako bi odredbe predmetnog ugovora u smislu članka 140. Ustava RH postali dio unutarnjeg pravnog poretka, odnosno kako bi predmetni ugovor formalno-pravno stupio na snagu. I još samo da objasnim ovaj naziv teškog kriminala budući on nije uobičajen u hrvatskoj pravnoj terminologiji. Naime, budući da se radi o sporazumu, odnosno ugovoru između dviju Vlada, taj termin teški kriminal je standardni termin u Njemačkoj pravnoj terminologiji i temeljem usuglašavanja teksta je usuglašeno tako da se i ovaj termin teški kriminal upotrijebi i u ovom ugovoru, premda on terminološki i sadržajno odgovara uglavnom najtežim oblicima organiziranog kriminala, što je predmet ovoga ugovora o suradnji. I samo bih još rekao da je ovaj ugovor o suradnji još jedan korak dalje u izvrsnoj suradnji između Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske i Savezne Republike Njemačke i do sada je Ministarstvo unutarnjih poslova Republike Hrvatske imalo zaista veliku nemjerljivu pomoć od Ministarstva unutarnjih poslova Savezne Republike Njemačke i potpisivanje ovog ugovora i njegovo potvrđivanje ovim zakonom će sigurno biti još jedan veliki iskorak naprijed, jedan veliki iskorak dalje u suradnji dvaju ministarstava. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HSS-a, gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, cijenjeni gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Donošenjem ovog zakona potvrđujemo ugovor sa Saveznom Republikom Njemačkom, odnosno Republika Hrvatska stvara pravni okvir za suradnju na suzbijanju organiziranog i teškog kriminala te na taj način čini pozitivan iskorak kako na području sigurnosti, tako i na području vanjske politike nastojeći obrazložiti ukratko i razloge zbog čega podržavamo ovaj predmetni tekst ugovora. Organizirani i teški kriminal zbog značajne dimenzije koja se manifestira tijekom posljednjih godina na nacionalnoj i međunarodnoj razini predstavlja prijetnju sigurnosti mnogih država. Mnoge države prevenciji i borbi protiv ovih prijetnji pridaju posebnu važnost. Stoga i Republika Hrvatska na ovom području preko vanjske i sigurnosne politike prepoznala važnu ulogu za daljnje jačanje, odnosno unapređenje zajedničke sigurnosti i uzajamnog povjerenja sa zemljama u bližem okruženju, kao i sa zemljama članicama NATO saveza i Europske unije. Ugovor smatramo i formalno pravnim okvirom za suradnju između Republike Hrvatske i Savezne Republike Njemačke na temelju kojeg će se razvijati i usklađivati interesi i druga pitanja na suzbijanju organiziranog i teškog kriminala. Slijedom navedenog nadamo se da će se na ovaj način olakšati rad našim nadležnim tijelima, s partnerima iz Savezne Republike Njemačke, posebice u pitanjima vezanim uz prevenciju, otkrivanje i suzbijanje kaznenih djela, organiziranog i teškog kriminala, te pitanja koja se odnose na način suradnje te razmjenu podataka. Na kraju naše rasprave želimo pohvaliti napore obiju vlada koji se ulažu u cilju jačanja obostrane sigurnosti, te se nadamo da ćemo po donošenju ovog zakona uskoro imati i manje problema vezanih uz terorizam, opojna sredstva, svodništva i trgovanja ljudima, krivotvorenje javnih dokumenata i isprava, međunarodno krijumčarenje vozila, pranje novca, korupciju, kompjuterski kriminal, te druga neželjena djelovanja. Iz svega navedenog Klub Hrvatske seljačke stranke podržava prijedlog zakona kojim se potvrđuje ugovor između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Savezne Republike Njemačke. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HNS-a, gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo Vlada nekima od nas nije dala puno prilike da nešto lijepo kažemo u zadnjih nekoliko dana, ali evo konačno prilike. Ne znam da li su za ovo krivi hrvatski policajci ili njemački policajci, ali imamo jedan vrlo dobar ugovor na našim klupama. Zašto je ugovor dobar i zašto ćemo ga mi podržati sa dvije ruke slijedeći su razlozi. Kada uđemo u Europsku uniju morat ćemo surađivati sa svim zemljama članicama na sprečavanju i suzbijanju 32 vrste kaznenih djela. Ovdje imamo popis 23 kaznena djela i jedan fini uvod, fini prvi ili čak dva koraka možemo napraviti kroz samo ovaj bilateralni ugovor. Tu su neka kaznena djela gdje sigurno trebamo puno naučiti još i Nijemci nam daju tu priliku, posebno u području intelektualnog vlasništva, kompjuterskog kriminaliteta, trgovina kulturnim dobrima, itd., itd. No ono što je, kolegice i kolege, možda još važnije da u ovom ugovoru partner nam daje jako veliku mogućnost da postignu još nešto jednako vrijedno, a to je da naše mlade kadrove u biti educiramo, da iskoristimo priliku da se stručno usavršavaju u vrlo dobro opremljenim laboratorijima, institutima u Njemačkoj, jer ja znam kako to izgleda tamo. Ja sam kao znanstvenik izuzetno sretan kada nam daju priliku da određen testove napravimo na njihovoj opremi. To je vrhunska svjetska oprema i to trebam iskoristiti. Oni nam nude dakle međusobno pružanje kadrovske, materijalne i organizacijske pomoći, oni nam nude mogućnost usavršavanja naših ljudi u području kriminalističkog vještačenja i ono što nam se isto tako jako dopada u ovom ugovoru je činjenica da se omogućuje da stručnjaci jedne, odnosno druge države idu na teren na područje druge države i da sudjeluju u operativnim djelatnostima, što je izuzetno dobro. To je izuzetno dobro, postajemo dio velike europske obitelji i ovo su prvi značajni koraci. Ono što bi možda trebalo jedino da nam odgovorite, gospodine državni tajniče, jest vezano uz članak 13. ovog ugovora gdje stoji ovaj ugovor stupa na snagu na dan kada su se ugovorne stranke pisano diplomatskim putem izvijestile da su ispunjeni svi uvjeti za stupanje na snagu ovog ugovora i mjerodavan je dan zaprimanja posljednje obavijesti. Malo sam stanku napravio, da ne čitam baš sve. Dakle mjerodavan je dan zaprimanja posljednje obavijesti. Da bi u članku 5. našeg zakona stajao, ovaj zakon stupa na snagu 8 dana od dana objave u "Narodnim novinama". Ja ne spadam u najbistrije ljude, ali morate mi objasniti što ću reći nekome ako me na ulici pita kada ustvari ovaj ugovor stupa na snagu. Da li zaprimanjem posljednje obavijesti ili osmog dana od dana objave u "Narodnim novinama"? Jer ovaj sporazum jeste kao takav integralni dio članka 3. ovog zakona. Pa to ćete nam u završnoj riječi molim vas samo objasniti, jer taj dio nam nije jasan i sigurno da je potrebno da barem saborski zastupnici znaju kada će pojedini međunarodni ugovori stupiti na snagu. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Dragan Vukić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Predloženim se zakonom potvrđuje sporazum između Republike Hrvatske i Savezne Republike Njemačke o suradnji na suzbijanju organiziranog i teškog kriminala kako bi njegove odredbe u smislu odredbi Ustava Republike Hrvatske postale dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Odmah uvodno želim istaknuti kako će Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice poduprijeti donošenje ovog zakona. Naime, mišljenja smo kako su uređene policijske strukture i kvalitetna prekogranična suradnja važan preduvjet kako za društveni politički, tako i za gospodarski napredak svake zemlje. Ovaj sporazum predstavlja bitan element daljnjeg unapređenja i produbljivanja međusobne suradnje dviju država i doprinosi nastavku učvršćivanja i razvijanja prijateljskih odnosa Republike Hrvatske i Savezne Republike Njemačke. On je još jedan u nizu dvostranih ugovora kojima je pristupila Republika Hrvatska, polazeći kako od zajedničkih, ali i posebnih vlastitih interesa kako bi se ključnim multilateralnim međunarodnim pravnim instrumentima još učinkovitije borila protiv organiziranog i teškog kriminala. Predmetnim se ugovorom pravno uređuje osnovna pitanja vezana uz prevenciju, suzbijanje i otkrivanje kaznenih djela organiziranog i teškog kriminala, kao i pitanja koja se odnose na načine suradnje i na dostavu i uporabu osobnih podataka. Valja naglasiti i to da potvrđivanje ovog sporazuma ne znači da će njemački organi javne sigurnosti ubuduće imati neograničen pristup informacijama o državljanima Republike Hrvatske do kojih će se dolazi i koji će se upotrebljavati samo i isključivo u skladu sa pravnim poretkom ugovornih strana. Njima će se osigurati zajedničko provođenje prethodno usuglašenih operativnih mjera i akcija poput istrage zločina ili policijskog gonjenja kriminalaca. Riječ je dakle o razmjeni informacija, materijala za analizu, nalazima vještačenja, ustupanju rezultata znanstvenih istraživanja drugoj strani i iznad svega edukaciji ljudi. Slijedom svega navedenog Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje ovog prijedloga zakona. Hvala lijepo.
Hvala. I zaključno državni tajnik Ivica Buconjić. Izvolite.
Evo samo kratko zastupniku Doriću pojašnjenje. Vas je vjerojatno zbunilo pročitali ste članak 13. ugovora. A članak 13. ugovora upućuje na domaće zakonodavstvo. Domaće zakonodavstvo je upravo ovaj članak 5. zakona koji kaže da zakon stupa na snagu osmog dana od dana objave. A u tom roku nakon što stupi na snagu po ovom zakonu će se razmijeniti diplomatske note o stupanja na snagu. Tako da je ovo potpuno u skladu sa našim i njemačkim pravim zakonodavstvom i uobičajenom diplomatskom komunikacijom. I evo ja vama zahvaljujem na potpori ovog zakona što zaista smatram da će ovaj zakon biti još zaista veliki iskorak u suradnji Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske i Savezne Republike Njemačke. Oni su do sada bili izvrsni, a ovim dobijamo zaista još jedan bolji i kvalitetniji širi okvir za nastavak još puno uspješnije borbe protiv ovih upravo najtežih oblika kaznenih djela. Hvala lijepo.
Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Savezne Republike Njemačke o suradnji na suzbijanju organiziranog i teškog kriminala. Bio je hitni postupak P.Z. broj 402, predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Savezne Republike Njemačke o suradnji na suzbijanju organiziranog i teškog kriminala. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 123 glasa za i jedan glas suzdržan.
Uvaženi gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Predloženim izmjenama i dopunama Zakona predlaže se preciznije regulirati jedan od uvjeta za prijem u djelatnu vojnu službu za djelatnu vojnu osobu. Izjednačuju se uvjeti za kandidate i kandidatkinje, a isključuje se prijem osoba koju su vojnu obvezu regulirale civilnom službom, te se kao uvjet za prijem u djelatnu vojnu službu za djelatnu vojnu osobu, određuje i da je osoba odslužila vojni rok u Republici Hrvatskoj. Vojnicima kao kategoriji djelatnih vojnih osoba primljenih u službu po ugovoru, predlažu se omogućiti da se profiliraju u dočasnika u vremenu sve do istka drugog ugovora o službi. Time bi se povećala njihova motiviranost i pozitivna konkurencija, poglavito stoga jer bi time moglo biti obuhvaćeno i jedno ili više sudjelovanja u mirovnim operacijama prije prevođenja u čin dočasnika. Predloženim izmjenama i dopunama pored redovnih uvjeta omogućilo bi se i prijem na časničku dužnost onih osoba u sustavu Oružanih snaga dočasnika, vojnika i državnih službenika koji ispunjavaju ostale uvjeta za prijeme, osoba s višom dobnom granicom nego što je to kod osoba koje u vojnu službu ulaze prvi puta, osobe s tržišta rada, kadeti i stipendisti. Te osobe dobro već poznaju vojni sustav, vojnički su izgrađene zbog čega nije potrebno u jednakoj mjeri ulagati u njihovu dodatnu edukaciju i osposobljavanje kao kod drugih kandidata. Krajnjim pomicanjem dobne granice kao uvjeta za prijem na časničku dužnost, osoba iz sustava Oružanih snaga Republike Hrvatske dodatno bi se stimuliralo postojeće osoblje za daljnje školanje i usavršavanje čime bi se poboljšala i ukupna kvalifikacijska struktura osoblja. A uz to poštivale bi se odredbe koje propisuju standarde profesionalnog razvoja. Predloženim izmjenama odredbe Zakon o službi u Oružanim snagama u Republike Hrvatske usklađuju se s odredbama Zakona o akademskim i stručnim nazivima i akademskom stupnju. Te se Zakon o službi Oružanih snaga Republike Hrvatske usklađuje i sa Zakonom o tajnosti podataka. Predloženim izmjenama određeni dio zakona se uređuje i u djelu koje se uređuje i u djelu koji se odnosi i na stegovnu odgovornost. Proširuje se broj stegovnih prijestupa na neke nove stegovne prijestupe, a neke postojeće predlaže se izmijeniti. Ovim prijedlogom se dorađuju i mijenjaju određene odredbe od stegovne odgovornosti koje se odnose na zastaru i stegovne kazne. Djelatne vojne osobe koje se na školovanje i druge oblike usavršavanju upućuju u inozemstvo, sada se nalaze u povlaštenom položaju u odnosu na one koji se školuju u zemlji. Također i u određenim drugim situacijama razrješenje od dužnosti, kao što je kod upućivanja u mirovne operacije i misije, statusa bolovanja kao posljedica ozljede na radu ili bolesti kao posljedica službe, djelatne vojne osobe primaju plaću ili naknadu plaće prema dužnosti prije razrješenja. Predloženim rješenjem ovim zakonom izjednačile bi se u pravima vojne osobe koje se na školovanje upućuju u Republiku Hrvatsku s onima koji se na školovanje upućuju u inozemstvo. U končanom prijedlogu zakona u odnosu na tekst iz prijedloga zakona u skladu sa iznesenim primjedbama u raspravi u Hrvatskom saboru, dodane su odredbe kojima se propisuje obveza pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske, koji su ovlašteni za vođenje upravnih postupaka ili rješavanje o upravnim stvarima i djelatnih vojnih osoba koje se iz Oružanih snaga Republike Hrvatske raspoređuju u Ministarstvo obrane na poslove na kojima se vodi upravni postupak ili rješava o upravnim stvarima da imaju položen državni stručni ispit. Navedena obveza omogućiti će stjecanje dodatnih znanja koje će im omogućiti lakše i kvalitetnije obavljanje novih dužnosti. U određenim normama konačnog prijedloga zakona podržava se određeno nomotehničko usklađenje i prikladniji izričaj u odnosu na važeće odredbe zakona. Za provedbu ovog zakona osigurana su sredstva u državnom proračunu Republike Hrvatske na razdjelu Ministarstva obrane. Gospodine predsjedniče, dame i gospodo, smisao ovih izmjena i dopuna koje predlažemo, jest da na temelju iskustva koje smo temeljem proteklih godina imali steći, a velikim dijelom su povezane uz proces potpune profesionalizacije Oružanih snaga, uz značajnije sudjelovanje u mirovnim operacijama, te vjerojatno na prvom mjestu završnicom procesa ulaskom u NATO i evo sada ovih nekoliko mjeseci našim djelovanjem u NATO-u. Na temelju tih iskustava prijedlozi koje iznosimo vama na razmatranje tiču se, usmjereni su na jačanje učinkovitosti, pojednostavljenja nekih procedura i također preciznijeg definiranja nekih procesa primjerice u smislu stegovne odgovornosti kao i uravnoteženiji tretman djelatnih vojnih osoba u smislu njihovog obrazovanja kao i otvaranja što jasnijih i što boljih perspektiva hrvatskim građanima koji se opredijele za službu u Oružanim snagama. Evo gospodine predsjedniče, dame i gospodo.
Hvala. Žele li izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Berislav Rončević. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Nakon usvojenog strateškog pregleda obrane i dugoročnog plana razvoja oružanih snaga kao i posljednjih izmjena Zakona o obrani i Zakona o službi u oružanim snagama iz 2007. godine pred nama se nalazi još jedna novela Zakona o službi u Oružanim snagama sada u drugom čitanju. Kako je posljednjim izmjenama Zakona o obrani iz 2007. godine dana mogućnost Hrvatskom saboru da donese odluku o nepozivanju novaka na obvezu služenja vojnog roka i kako je Hrvatski sabor donio takvu odluku bilo je sasvim jasno da je jedna od osnovnih zadaća Ministarstva obrane kao središnjeg tijela državne uprave zaduženog za pitanja obrane bilo pratiti stanje i osigurati kadrovsku popunu i djelatnog sastava ali i voditi stalnu brigu o osiguranju obučenog pričuvnog potencijala, obrambenog potencijala u smislu osposobljenih kadrova. Sasvim je logično da onda Ministarstvo obrane sada predlaže ovom Visokom domu nove izmjene Zakona o službi u oružanim snagama budući da su one rezultat i praćenja stanja i adekvatnog odgovora na kretanja u smislu zainteresiranosti odnosno atraktivnosti vojničkog poziva ili djelatne vojne službe. Predlagatelj ovim predloženim izmjenama i dopunama zakona predlaže preciznije regulirati jedan od uvjeta za prijam u djelatnu vojnu službu za djelatnu vojnu osobu a to je da je osoba odslužila vojni rok u Republici Hrvatskoj, izjednačuju se uvjeti za kandidate i kandidatkinje a isključuje se prijem osoba koje su vojnu obvezu regulirale civilnom službom ili odsluženje vojnog roka izvan Republike Hrvatske. Ja se osobno nadam da će i prilikom izmjena nekih drugih zakona biti odrađena ona obveza koja je i zamišljena da se jednostavno kao jedan od uvjeta za raspored na određene dužnosti u Republici Hrvatskoj kao uvjet stavi i odsluženje vojnog roka u Republici Hrvatskoj jer na taj način Hrvatska definitivno dugotrajno osigurava osposobljeni i obučeni kadrovski potencijal za možebitnu, za pričuvu i ne daj Bože ikad angažiranje tako osposobljenih kadrova za obranu Republike Hrvatske. Vojnicima kao kategoriji djelatnih vojnih osoba primjenu u službu po ugovor predlaže se omogućiti da se profiliraju u dočasnika po isteku drugog ugovora o djelu čime se motivira rad primljenih vojnika po ugovoru, njima se daje mogućnost da do isteka drugog ugovora dokažu se kao potencijalni, dočasnički potencijal i svakako tu izmjenu treba pozdraviti. A predloženim izmjenama i dopunama pored redovnih uvjeta omogućio bi se i prijam na časničku dužnost onih osoba u sastavu oružanih snaga koji su bili u sustavu Oružanih snaga Republike Hrvatske, nisu imali status djelatne vojne osobe i za njih je predlagatelj ovoga zakona ostavio veću dobnu granicu nego što je to za one kandidate koji bi u djelatni sastav Hrvatske vojske odnosno Hrvatskih oružanih snaga ušli sa tzv. tržišta rada što je svakako za pozdraviti jer je nepobitno da za adaptaciju takvih ljudi koji se već nalaze u sustavu oružanih snaga i Ministarstva obrane treba puno kraće vrijeme nego za ljude koji dolaze izvan sustava tržišta rada. Dakle, predloženim izmjenama zakona pored redovnih uvjeta omogućio bi se i prijem u časničku dužnost onih osoba koje udovoljavaju standardima profesionalnog razvoja a upravo te standarde ovaj zakon prepoznaje i detaljno svojim pravilnicima propisuje. Standardi profesionalnog razvoja koji su u sustavu oružanih snaga odnosno to su kriteriji za kretanje u službi, osobno napredovanje nalaze u sustavu od 2004. godine. U svakom slučaju 2004. su možda bili neki uvjeti i vjerujem da će ih Ministarstvo obrane i dalje dodatno razvijati sukladno profiliranju i daljnjoj profesionalizaciji Hrvatskih oružanih snaga. Profesionalni razvoj djelatnih vojnih osoba ovaj zakon definira da se on odvija neprekidnim usavršavanjem, obukom i izobrazbom, uspješnim obnašanjem dužnosti posebno dužnosti viših od osobnog čina te promicanje u činove bilo vojničke, dočasničke i časničke. Predloženim izmjenama ujedno se odredbe Zakona o službi u oružanim snagama usklađuje sa odredbama Zakona o akademskim i stručnim nazivima i akademskom stupnju u dijelu odredbi zakona koji govore o stručnoj spremi kao i o promaknućima u činove. 2007. godine napravljen je onim izmjenama zakona o službi, napravljena je radikalna promjena stegovnog sudovanja, ono se iz područja sudovanja po pravilima kaznenog zakonodavstva prebacuje u područje upravnog zakonodavstva jer kazneni postupak je složeniji postupak složenije procedure i svakako stegovni postupak kojem je cilj da bude brz, pravedan i efikasan ne treba opterećivati vrlo složenim pravilima kaznenog postupka i predlagatelj smatra da je dovoljno voditi po pravilima upravnog postupka. Kažem, to je riješeno 2007. godine. A u ovim izmjenama naravno poslodavac, ovdje predlagatelj propisuje broj stegovnih prijestupa, jasno ih definira, uvodi neke nove stegovne prijestupe a i ja to osobno gledam kao novi doprinos daljnjoj profesionalizaciji Oružanih snaga Republike Hrvatske. Izjednačava prava djelatnih vojnih osoba koje se nalaze na školovanju u inozemstvu i djelatnih vojnih osoba koje se nalaze na programima školovanja u Republici Hrvatskoj, to do sada nije bilo tako. Sa ovakvim izjednačavanjem prava u statusu za vrijeme školovanja sigurno se na određeni način daje i doprinos školama i izobrazbi u okviru Hrvatskog vojnog učilišta, prepoznati smo sa zahtjevima i naših prijateljskih susjednih partnerskih zemalja za školovanje na nekim oblicima tu. Prema tome, i mi moramo sami adekvatno vrednovati školovanje koje imamo u sustavu Oružanih snaga i Ministarstva obrane Republike Hrvatske. U konačnom prijedlogu zakona u odnosu na tekst iz prijedloga zakona u skladu sa iznesenim primjedbama koje su se čule ovdje u raspravi u Hrvatskom saboru vidljivo je da je predlagatelj detaljno razmotrio, doradio i dodao određene odredbe. Kao na primjer, propisuje se tako obveza djelatnih vojnih osoba odnosno pripadnika oružanih snaga koji vode upravne postupke ili rješavaju u upravnim stvarima i osoba koje se iz oružanih snaga raspoređuju u Ministarstvu obrane da imaju položen Državni stručni ispit. Normalno da je to jedan kvalitetan iskorak jer Ministarstvo obrane odnosno djelatnici koji su raspoređeni u oružanim snagama odlučuju o određenim pravima djelatnih vojnih osoba provodeći upravni postupak i sasvim je normalno da je sada taj zahtjev da imaju položen stručni ispit kako nam se eto ne bi događalo da kao u nekakvim davnim vremenima se jedan zahtjev djelatne vojne osobe u ostvarenju njegovog prava odbacuje, meritum se rješava zaključkom što naravno bilo tko tko ozbiljno prilazi tom poslu ne bi to radio. Smatramo da obveza polaganja Državnog stručnog ispita će dati tu dodatnu kvalitetu. U određenim normama predlaže se i određeno nomotehničko usklađivanje o čemu je državni tajnik rekao u svom uvodnom izlaganju. Proces reforme u području obrane podrazumijeva razvoj i to kontinuirani razvoj suvremenih, djelotvornih i dobro obučenih, opremljenih, pokretnih, razmjestivih i … [[Govornik se ne razumije.]] snaga. Prijem Republike Hrvatske u NATO definitivno je i međunarodna potvrda tome da smo napravili dobar preustroj, da smo napravili kvalitetne i sadržajne reforme obrambenog sustava koje su međunarodno priznate i koristim priliku u ime Kluba Hrvatske Demokratske Zajednice čestitati svim pripadnicima Oružanih snaga Republike Hrvatske koje svojim profesionalnim obavljanjem zadaća predstavljaju Republiku Hrvatsku ne samo ovdje u Hrvatskoj, daju sigurnost građanima Republike Hrvatske ali u svakom slučaju su i vrlo kvalitetni ambasadori Hrvatske diljem svijeta. Vrlo je ugodno slušati izvan Republike Hrvatske o kvaliteti rada pripadnika Hrvatskih oružanih snaga, želim im na tome još jednom čestitati a Klub Hrvatske Demokratske Zajednice podržati će ove predložene Izmjene zakona o službi. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba SDP-a gospodin Ante Kotromanović. Njega nema. Gospodin Miljenko Dorić u ime Kluba zastupnika HNS-a. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub HNS-a podržati će ovaj prijedlog zakona. Na 14. i 15. stranici dobili smo obrazloženja zbog kojih se prihvaćaju, odnosno ne prihvaćaju naši prijedlozi, tu je niz prijedloga kluba HNS-a, SDP-a i HSS-a. I mislim da je napravljen jedan pomak u odnosu na tekst koji smo imali kod prvog čitanja. Ispred kluba HNS-a ipak želim reći da niste nas previše uvjerili u to da je stručni ispit kvalitetniji no pravosudni ispit za članove vojno-stegovnog suda obzirom na težinu pojedinih odluka, značaj pojedinih odluka, skidanje činova, udaljavanje iz vojske itd., nismo baš sigurni da se radi uvijek o samoupravnom postupku. Ono gdje jedino molimo vas da nam pomognete u završnom vašem obraćanju da nam kažete nešto vezano uz ono što smo i možemo pročitati na stranici 8. i 13. Gledajte, pri kraju 8. stranice stoji, pomicanje dobne granice kao uvjeta za prijam na časničku dužnost za osobe koje su već u službi dodatno se stimulira navedeno osoblje za daljnje školovanje i usavršavanje čime se poboljšava ukupna kvalifikacijska struktura osoblja u službi. Slično tome je na 13. stranici tekst vezan uz dočasnike. Do sada ste uvijek kod ovakvih zakona se pozivali na NATO standarde. Ne tvrdim da je ovo van NATO standarda ali nam niste dali nikakve parametre koji bi sigurno nam dobrodošli pa dajte nam recite koje su to dobne granice za dočasnike i časnike po pravnoj stečevini NATO-a i glede kvalifikacijske strukture, također bi bilo zanimljivo čuti, ako znate, ako ne možemo kasnije razgovarati o tome. Ali bilo bi jako dobro da kod ovakvih obrazloženja zakona dobijemo i te standarde iz razloga od prije nekoliko mjeseci nadalje mi se moramo vrlo strogo uklapati u … [[Govornik se ne razumije.]] standarde a ne znamo u biti te granice, te kvalifikacije i sve ostalo što bi trebali znati, barem mi ovdje kada dižemo ruku za određene zakone. Evo samo toliko. Hvala lijepo.
Hvala. Državni tajnik gospodin. Izvolite, zaključno.
Uvaženi gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Hvala na riječima potpore ovim Izmjenama i dopunama Zakona o službi Oružanih snaga. Nekoliko samo završnih napomena koje se tiču upravo izrečenih sugestija. U NATO-u ne postoje neki jedinstveni standardi koji se tiču uistinu svega, koji bi bili uistinu slični standardima Europske unije koji zadiru puno dublje u funkcioniranje društva i državnoga aparata. Tako da je ovo jedno pitanje gdje ne postoji neki univerzalni standard NATO-a, postoji praksa pojedinih zemalja koji slijedom svojih tradicija, svojih potreba, svoje strukture oružanih snaga tome prilagođuju neke svoje zakone kao što je recimo ovaj koji se tiče sustava vrednovanja, sustava obrazovanja i sustava koji podrazumijevaju dobne granice vojnika, časnika i dočasnika. Već velik dio toga proizlazi iz veličine zemalja, iz njihove tradicije, da li se radi stvarno o velikim silama, o manjim silama prema kojim su onda prilagođene i dobne granice i taj … [[Govornik se ne razumije.]] ljudskih resursa iz kojih oni uzimaju ljude u oružane snage. U našem slučaju, mi smo, kažem opet iz cijele naše tradicije, a posebno iz načina funkcioniranja i naših iskustava, naučenih lekcija iz proteklih nekoliko godina povezanih na prvom mjestu, kažem sa profesionalizacijom Oružanih snaga, sudjelovanjem u mirovnim operacijama i djelovanjem u NATO-u došli do zaključka da bismo ovakvim prijedlogom Izmjena i dopuna Zakona o službi na najbolji način odgovorili izazovima s kojima se sada suočavamo i za koje mislimo da nam neposredno slijede. Što se tiče same dobne granice časnika koji mogu po ovom zakonu biti primani u Oružane snage, ta bi dob po našim procjenama bila 30 godina znači kao jedan trenutak kada možete još uvijek uzimati ljude i formirati ih za časnički poziv u Oružanim snagama. Tako da sve mjere koje su predložene i ovim izmjenama i dopunama idu za time da naš sustav učine što je moguće više učinkovitim i što je moguće na bolji način da vrednuju karijere i na neki način olakšavaju službu u Oružanim snagama. U skladu sa našim proučavanjem i iskustava usporedivih zemalja, naravno na prvom mjestu onih u NATO savezu. Evo, gospodine predsjedniče, dame i gospodo hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. Dame i gospodo zastupnice i zastupnici zaključujem 11. sjednicu Hrvatskoga sabora. Raspravili smo 130 točaka tijekom 11.-og zasjedanja a na temelju članka 197. stavak 3. Poslovnika Hrvatskoga sabora sazivam 12. izvanrednu sjednicu Hrvatskoga sabora u petak 17. srpnja 2009. 9,30 sati sa dnevnim redom glasovanje o raspravljenim točkama dnevnog reda 11. sjednice tj. o rebalansu državnog proračuna i drugim raspravljenim točkama 11. sjednice. Želim vam ugodnu ovu kratku pauzu pa nastavljamo u petak u 9,30 sati. Hvala. Deveto, Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o službi oružanih snaga Republike Hrvatske, drugo čitanje, P.Z. broj 325. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o službi oružanim snagama Republike Hrvatske. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 121 glas za, 2 suzdržana i jedan protiv.