Šesta sednica Drugog redovnog zasedanja 30. novembar 2010. godine (Prvi dan rada) (Sednica je počela u 11.05 časova. Predsedava Slavica Đukić-Dejanović, predsednik Narodne skupštine.)
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Šestu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 124 narodna poslanika. Podsećam vas da je, članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja zapisnika i utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Izvolite. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 128 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine, u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 286. Poslovnika? (Ne) Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Radoslav Mojsilović i Miroslav Markićević. Saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge zakona i drugih akata iz predloženog dnevnog reda sednice. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, pored predstavnika predlagača dr Diane Dragutinović, ministra finansija, mr Božidara Đelića, potpredsednika Vlade i ministra za nauku i tehnološki razvoj i dr Slobodana Milosavljevića, ministra trgovine i usluga, pozvala da sednici prisustvuju Slavica Jelača, direktor Uprave za duvan u Ministarstvu finansija i Zorana Jadžića, direktora Uprave za igre na sreću u Ministarstvu finansija. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđiva dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku i o predlogu za spajanje rasprave. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, za je glasalo troje. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o komorama zdravstvenih radnika. Molim da se izjasnimo. Od 131 poslanika, niko nije glasao za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Predsednik Narodne skupštine prof. dr Slavica Đukić-Dejanović predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izmeni Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, koji je podnela Narodnoj skupštini 26. novembra 2010. godine. Molim da se izjasnimo. Od 130 poslanika, za je glasalo 123. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nada Kolundžija, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 2. i člana 170. i člana 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupština, predložila je da se obavi: 1. Zajednički načelni pretres o: – Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu, – Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću; 2. Zajednički načelni i jedinstveni pretres o: – Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o vojnoj, radnoj i materijalnoj obavezi, – Predlogu odluke o obustavi obaveze služenja vojnog roka, – Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola o zabranama ili ograničenjima upotrebe mina, mina iznenađenja i drugih naprava, izmenjen i dopunjen 3. maja 1996. godine (Protokol II izmenjen i dopunjen 3. maja 1996. godine) koji je prilog Konvenciji o zabranama ili ograničenjima u pogledu upotrebe određenih vrsta konvencionalnog oružja za koja se može smatrati da imaju prekomerne traumatske efekte ili da deluju bez razlike u pogledu ciljeva, – Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Crne Gore o razmeni sredstava i dokumentacije; 3. Zajednički jedinstveni pretres o: – Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Crne Gore o saradnji u zaštiti od prirodnih i drugih katastrofa, – Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o naučnoj i tehnološkoj saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Italije, – Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o naučno-tehnološkoj saradnji, – Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Austrije o naučnoj i tehnološkoj saradnji, – Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Republike Francuske o mobilnosti mladih, – Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Španije o zapošljavanju članova porodica diplomatskog, konzularnog, administrativnog i tehničkog osoblja diplomatskih i konzularnih predstavništava, – Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Belgije o obavljanju lukrativnih delatnosti izvesnih članova porodica osoblja diplomatskih i konzularnih predstavništava, – Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Istočne Republike Urugvaj o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša, – Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Kazahstana o ukidanju viza za njihove državljane, – Predlogu zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Vlade Republike Srbije i Vlade Holandije o lukrativnoj delatnosti izdržavanih članova porodice diplomatskog i drugog osoblja diplomatskih i konzularnih predstavništava, – Predlogu zakona o izmeni Zakona o ratifikaciji Evropske konvencije za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda, izmenjene u skladu sa Protokolom broj 11, Protokola uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda, Protokola broj 4 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda kojim se obezbeđuju izvesna prava i slobode koji nisu uključeni u Konvenciju i Prvi Protokol uz nju, Protokola broj 6 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda o ukidanju smrtne kazne, Protokola broj 7 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda, Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda i Protokola broj 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda o ukidanju smrtne kazne u svim okolnostima, – Predlogu zakona o izmenama Zakona o potvrđivanju Konvencije o zaštiti lica u odnosu na automatsku obradu ličnih podataka, – Predlogu zakona o izmeni Zakona o potvrđivanju Evropske konvencije o ekstradiciji, sa dodatnim protokolima, – Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencije o zaštiti ljudskih prava i dostojanstva ljudskog bića u pogledu primene biologije i medicine: Konvencija o ljudskim pravima i biomedicini, – Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji u oblasti zdravstva između Republike Srbije i Države Kuvajt, – Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Republike Kipar o socijalnoj sigurnosti, – Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Belgije o socijalnoj sigurnosti, – Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Argentine o saradnji u oblasti veterinarstva, – Predlogu zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Vlade Republike Srbije i Vlade Arapske Republike Egipat o veterinarskoj saradnji, – Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Tunis o saradnji u oblasti veterine, – Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o naučno-tehnološkoj saradnji u oblasti poljoprivrede između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Tunis, – Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o međunarodnom drumskom prevozu između Vlade Republike Srbije i Vlade Kraljevine Belgije, – Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola iz 1992. godine o izmenama i dopunama Međunarodne konvencije o građanskoj odgovornosti za štetu prouzrokovanu zagađenjem naftom, usvojene 29. novembra 1969. godine, – Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola iz 1992. godine o izmenama i dopunama Međunarodne konvencije o osnivanju Međunarodnog fonda za naknadu štete prouzrokovane zagađenjem naftom, usvojene 18. decembra 1971. godine, – Predlogu zakona o potvrđivanju Odluke ECAA Zajedničkog komiteta br. 1/2008 od 10. decembra 2008. godine kojom se zamenjuje Aneks I Multilateralnog sporazuma između Evropske zajednice i njenih država članica, Republike Albanije, Bosne i Hercegovine, Republike Bugarske, Republike Hrvatske, Bivše Jugoslovenske Republike Makedonije, Republike Island, Republike Crne Gore, Kraljevine Norveške, Rumunije, Republike Srbije i Misije privremene uprave Ujedinjenih nacija na Kosovu (u skladu sa Rezolucijom Saveta bezbednosti UN 1244 od 10. juna 1999. godine) o uspostavljanju Zajedničkog evropskog vazduhoplovnog područja. Da li narodni poslanik Nada Kolundžija želi reč? (Ne) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 139 narodnih poslanika, 127 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na utvrđivanje dnevnog reda. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku i predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim narodne poslanike da se izjasne. Od 137 narodnih poslanika, 129 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godine. D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu, 2. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću, 3. Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o državnoj upravi, 4. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o vojnoj, radnoj i materijalnoj obavezi, 5. Predlog odluke o obustavi obaveze služenja vojnog roka, 6. Predlog zakona o potvrđivanju Protokola o zabranama ili ograničenjima upotrebe mina, mina iznenađenja i drugih naprava, izmenjen i dopunjen 3. maja 1996. godine (Protokol II izmenjen i dopunjen 3. maja 1996. godine) koji je prilog Konvenciji o zabranama ili ograničenjima u pogledu upotrebe određenih vrsta konvencionalnog oružja za koja se može smatrati da imaju prekomerne traumatske efekte ili da deluju bez razlike u pogledu ciljeva , 7. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Crne Gore o razmeni sredstava i dokumentacije, 8. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Crne Gore o saradnji u zaštiti od prirodnih i drugih katastrofa, 9. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o naučnoj i tehnološkoj saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Italije, 10. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o naučno-tehnološkoj saradnji, 11. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Austrije o naučnoj i tehnološkoj saradnji, 12. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Republike Francuske o mobilnosti mladih, 13. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Španije o zapošljavanju članova porodica diplomatskog, konzularnog, administrativnog i tehničkog osoblja diplomatskih i konzularnih predstavništava, 14. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Belgije o obavljanju lukrativnih delatnosti izvesnih članova porodica osoblja diplomatskih i konzularnih predstavništava, 15. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Istočne Republike Urugvaj o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša, 16. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Kazahstana o ukidanju viza za njihove državljane, 17. Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Vlade Republike Srbije i Vlade Holandije o lukrativnoj delatnosti izdržavanih članova porodice diplomatskog i drugog osoblja diplomatskih i konzularnih predstavništava, 18. Predlog zakona o izmeni Zakona o ratifikaciji Evropske konvencije za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda, izmenjene u skladu sa Protokolom broj 11, Protokola uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda, Protokola broj 4 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda kojim se obezbeđuju izvesna prava i slobode koji nisu uključeni u Konvenciju i Prvi Protokol uz nju, Protokola broj 6 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda o ukidanju smrtne kazne, Protokola broj 7 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda, Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda i Protokola broj 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda o ukidanju smrtne kazne u svim okolnostima, 19. Predlog zakona o izmenama Zakona o potvrđivanju Konvencije o zaštiti lica u odnosu na automatsku obradu ličnih podataka, 20. Predlog zakona o izmeni Zakona o potvrđivanju Evropske konvencije o ekstradiciji, sa dodatnim protokolima, 21. Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o zaštiti ljudskih prava i dostojanstva ljudskog bića u pogledu primene biologije i medicine: Konvencija o ljudskim pravima i biomedicini, 22. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji u oblasti zdravstva između Republike Srbije i Države Kuvajt, 23. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Republike Kipar o socijalnoj sigurnosti, 24. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Belgije o socijalnoj sigurnosti, 25. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Argentine o saradnji u oblasti veterinarstva, 26. Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Vlade Republike Srbije i Vlade Arapske Republike Egipat o veterinarskoj saradnji, 27. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Tunis o saradnji u oblasti veterine, 28. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o naučno-tehnološkoj saradnji u oblasti poljoprivrede između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Tunis, 29. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o međunarodnom drumskom prevozu između Vlade Republike Srbije i Vlade Kraljevine Belgije, 30. Predlog zakona o potvrđivanju Protokola iz 1992. godine o izmenama i dopunama Međunarodne konvencije o građanskoj odgovornosti za štetu prouzrokovanu zagađenjem naftom, usvojene 29. novembra 1969. godine, 31. Predlog zakona o potvrđivanju Protokola iz 1992. godine o izmenama i dopunama Međunarodne konvencije o osnivanju Međunarodnog fonda za naknadu štete prouzrokovane zagađenjem naftom, usvojene 18. decembra 1971. godine, 32. Predlog zakona o potvrđivanju Odluke ECAA Zajedničkog komiteta br. 1/2008 od 10. decembra 2008. godine kojom se zamenjuje Aneks I Multilateralnog sporazuma između Evropske zajednice i njenih država članica, Republike Albanije, Bosne i Hercegovine, Republike Bugarske, Republike Hrvatske, Bivše Jugoslovenske Republike Makedonije, Republike Island, Republike Crne Gore, Kraljevine Norveške, Rumunije, Republike Srbije i Misije privremene uprave Ujedinjenih nacija na Kosovu (u skladu sa Rezolucijom Saveta bezbednosti UN 1244 od 10. juna 1999) o uspostavljanju Zajedničkog evropskog vazduhoplovnog područja, 33. Predlog odluke o izmeni Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama. Prelazimo na 1. i 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DUVANU I PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O IGRAMA NA SREĆU (zajednički načelni pretres) (Narodni poslanik Zoran Ostojić, sa mesta: Poslovnik.) Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o tačkama 1. i 2. dnevnog reda, ukupno vreme rasprava za poslaničke grupe iznosi pet časova i raspodeljuje se, i to: Poslanička grupa ZES – sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS ima sat, sedam minuta i 12 sekundi, Poslanička grupa G17 plus – 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa Napred Srbijo – 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa DSS-Vojislav Koštunica – 24 minuta; Poslanička grupa SPS-JS – 18 minuta; Poslanička grupa LDP – 14 minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa Nova Srbija – 10 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa manjina – osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS – šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici, koji nisu članovi poslaničkih grupa, imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju narodni poslanici: narodni poslanik Siniša Stamenković – Poslaničku grupu PUPS, narodni poslanik Zoran Šami – Poslaničku grupu DSS-Vojislav Koštunica, narodni poslanik Nenad Prokić – Poslaničku grupu LDP. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu i Predloga zakona o igrama na sreću. Da li predstavnici predlagača žele reč? Gospodin Zoran Ostojić ima reč. Reklamirate Poslovnik?
Reklamiram povredu člana 104, dostojanstvo Skupštine. Gospođo Đukić, poslanicima vladajuće većine je važnije da glasaju nego da krenemo na ovu tačku dnevnog reda. Ali, energično protestujem, 'ajde da kažem da je podeljena krivica, nismo bili u sali kada se glasalo, ni mi, ni kolege iz DSS, silazili smo dole i onda ste vi protrčali kroz poslanička pitanja, odnosno traženje obaveštenja, tako munjevito, kao da vam nije u interesu da postavimo pitanja. Alo, ljudi, deca gladuju usred Beograda, vas to ne interesuje, hteo sam da pitam – da li ćete da rešite taj problem?! Ministar obrazovanja govori kako nema para, a ima para za gubitaša JAT, ima para za ''Železnice''. Sad' mora Beograd, predsednik naše stranke Čedomir Jovanović i Dragan Đilas da rešavaju taj problem. Dajte, malo se uozbiljite. Odmah ste ustali, sada ste izglasali, galama u sali, gospođa Slavica Đukić-Dejanović priča 200 na sat i nismo stigli da postavimo pitanje, a ovo je važno! Deca gladuju, smrzavaju se noću, radi se o pet miliona, gospodine Đeliću, to je mladost! Šta ćemo sa kandidaturom? Ko će da živi u Srbiji kada nam mladi odu?! Ovamo, milioni, stotine miliona dolara daju se kao subvencije javnim preduzećima koji su gubitaši, a ovamo, ne može da se nađe rešenje za decu koja su osvojila 48 bodova i kada su na početku godine ušla u to, mislili su da će biti na budžetu. Nemaju para da plate školarine. Zašto to radite?! Nemojte više da pretrčavate o tako važnim stvarima. Molim vas, uozbiljite se. Sada vas je pola ovde, izglasali ste dnevni red i baš vaš briga za njega. Zašto Beograd sada mora da rešava taj problem?!
Narodni poslaniče, nema povrede Poslovnika i to vi vrlo dobro znate. Pravo, da se na osnovu člana 286. traži objašnjenje i obrazloženje ima svaki narodni poslanik i upućujem vas na odredbe Poslovnika Skupštine gde piše – odmah po otvaranju sednice. Vaše pravo da ne prisustvujete glasanju jeste vaše pravo i ja u to ne ulazim, ali ako želite da koristite pravo iz člana 286. morate biti u sali. Molim vas da ne obmanjujete javnost da se uskraćuje pravo, niko nije bio u sali, pitano je i ja mogu da izrazim samo žaljenje što to pravo nije iskorišćeno, ali da vas molim da vodimo računa o odredbama Poslovnika koje smo dužni da poštujemo. Da li predstavnik predlagača, Božidar Đelić, potpredsednik Vlade, ministar za nauku i tehnološki razvoj želi reč? (Da) Molim vas, prijavite se.
Poštovani narodni poslanici, poštovani građani Srbije, na dnevnom redu su danas dva zakona iz delokruga rada Ministarstva finansija i ja ću u ime moje koleginice Diane Dragutinović obrazlagati u ime Vlade Republike Srbije ova dva zakona. Radi se o dva domena, a oni su pre 10 godina bili predmet velike pažnje i koji bili su veoma problematični. Setimo se, u to vreme je 90% vrednosti duvanskih proizvoda bilo švercovano, nije bilo u legalnim tokovima, a pitanje igara na sreću je bilo opterećeno prisustvom crnog kapitala kriminalnih struktura i, generalno, iz ove aktivnosti država i naši građani nisu imali skoro nikakve koristi. Zbog toga, pre nego što obrazložim nekoliko instituta ova dva predložena zakona, dozvolite mi da se podsetimo na put koji smo zajedno proputovali u prethodnoj deceniji. Dakle, u domenu duvana sa 90% švercovanih cigareta danas smo došli do toga da je tri lidera u svetu prisutno na našem tržištu, imamo uređeno tržište, ukoliko ima šverca ono je na niskom nivou i, zapravo, jedno od velikih pitanja jeste dalje usklađivanje našeg oporezivanja tih proizvoda sa evropskim normama. Više nego ikada, iz nedavno usvojenog zakona o pušenju na javnim mestima, jeste pitanje zdravstva, pitanje mogućnosti da što manje mladih ljudi, žena, počne da konzumira duvan i mnogo je manje pitanje vezano za bilo kakav kriminal ili problema u tom domenu. Predložene izmene i dopune Zakona o duvanu ovde su, pre svega, da bi se obezbedile i sprovele u delo preporuke Strategije sveobuhvatne reforme propisa. Složićemo se da naša zemlja može dodatno unaprediti uslove poslovanja, pa se zbog toga preporuke koje su preporučene u domenu i delokrugu ovog zakona ovim izmenama stavljaju na dnevni red i nadam se da će veliki broj poslaničkih grupa izglasati ove izmene i dopune. Pre svega, imamo mogućnosti komoditeta. Znamo da je prethodni zakon doveo do potpunog odvajanja transporta duvanskih proizvoda u domenu distribucije, a efekat koji se hteo postići je dostignut, a to je, da se zna ko, pod kojim uslovima i na koji način transportuje duvanske proizvode. Sada, kada je taj cilj dostignut, vreme je da imamo sluha za one koji se bave logistikom, transportom i da omogućimo, što je predloženo ovim izmenama i dopunama, da se transport, prevoz duvanskih proizvoda, može vršiti zajedno sa drugim proizvodima, naravno, ukoliko su od njih odvojeni u zasebnom pakovanju koja onemogućavaju prodor mirisa, kao i da ne ostvaruju direktan kontakt, da ne bi došlo do negativnih efekata. Druga stvar, to je, efikasnija procedura objavljivanja rešenja, koja donosi Uprava za duvan, u "Službenom glasniku". To su tehničke, ali bitne stvari, da bi se smanjio trošak u ovoj industriji. Drugi element, koji se ovim zakonom predlaže, to je kroz racionalizaciju broja izvršilaca u Ministarstvu finansija, da poslove koje su obavljali oni izvršioci koji su pre bili u Ministarstvu finansija, a sada više nisu tu, sada radi Uprava za duvan, koja je ustoličena donošenjem prvog Zakona o duvanu, pre sedam godina. Ideja je da te nadležnosti, naročito one koje se bave pripremanjem predloga izmena i dopuna zakona, mišljenja o njegovoj primeni, pripremi podzakonskih akata za njegovo sprovođenje i drugih administrativnih radnji, koje je pre radilo Ministarstvo finansija, sada budu u nadležnosti Uprave za duvan. Treći element, to je objavljivanje onih maloprodajnih cena duvanskih proizvoda koji se prodaju u duty-free shop i njihovo obeležavanje zdravstvenim upozorenjem. Mi smo sveli na apsolutni minimum mogućnosti prodaje kroz duty-free shop. Jedna Bugarska je, na primer, tek, prošle godine donela odluku da na granici oni budu ukinuti, a znamo da je to, tradicionalno, bio jedan od kanala šverca. I ono što je veoma bitno, jeste da smo ovde u Srbiji to sveli na minimum, na Aerodromu. Ipak, postavlja se pitanje, kako obezbediti da i tu malu količinu cigareta koje se tako prodaju, kroz taj kanal, na koji način obeležiti zdravstvenim upozorenjem. Ovde je omogućeno da to obeležavanje može da bude i na stranom jeziku, to je usklađivanje naše normalne prakse, da sve u našoj zemlji bude na srpskom jeziku, sa činjenicom da te duvanske proizvode kupuju ljudi koji odlaze iz naše zemlje i zbog toga je bitno da postoji to obeležavanje i na stranom jeziku. Predlažemo da se ovaj zakon usvoji. Ove izmene i dopune zakona jesu tehničke prirode, treba na bazi onoga što je postignuto da idemo dalje u korak sa okruženjem. Dozvolite mi sada da pređem na drugi zakon, a to su izmene i dopune Zakona o igrama na sreću. Sećam se vremena kada smo predložili prvi Zakon o igrama na sreću, kada smo u cilju socijalnog dijaloga imali raspravu sa jednim brojem tadašnjih priređivača igara na sreću. Jedan od njih je posle nekoliko dana bio uhapšen zato što je u njegovoj kući, u predgrađu Beograda, policija našla bukvalno arsenal, sa minobacačima, sa vatrenim oružjem. To je tradicionalno osetljivo oblast u svakoj zemlji. Takav je bio slučaj i u Srbiji. Ako pogledamo malo kako je bilo u prethodnom periodu, pre nego što pređem na izmene i dopune ovog zakona, želim samo da podsetim da klađenje, igre na sreću, lutrija, nisu značajno porasli kao fenomen u našem društvu. To postoji u svim društvima. Nema društva gde ovo ne postoji, ali, samo, razlika postoji između onih društava koja su dobro uredila ovaj domen i oni koji su ga slabije uredili. Godine 2004, broj legalnih automata je bio 5.026. Na kraju prošle godine imali smo kroz 81 pravno lice, čak, 17.500 automata. To ne znači da se odjedanput pojavio ogroman broj dodatnih automata, nego to pokazuje ulazak u normalne, legalne tokove, onoga što je pre bila aktivnost mafije, koja je na taj način prala prljavi novac. Sada je to pitanje jedne aktivnosti koje je u legalnim tokovima i način na koji se to radi jeste u interesu naših građana. Na primer, broj legalnih uplatno-isplatnih mesta, pre šest godina bilo ih je 300, a prošle godine ih je bilo 1.297. Ako pogledamo finansijske efekte pre 10 godina i ako pogledamo period od 2001. do 2003. godine, prihodi koji su legalno ubeleženi iz igara na sreću bili su na nivou od 26 miliona evra. Za period od 2004. do sada, imamo deset puta veći prihod, od toga: 60%, od tih 256 miliona evra, išlo je u budžet Republike Srbije za sve potrebne namene, a 40% je išlo ka lokalnim samoupravama za nekomercijalne i socijalne aktivnosti, kao što je i tradicija u Srbiji, ali i u drugim zemljama Evrope, u karitativne svrhe, za pomoć onim udruženjima koja se bave licima koja imaju specijalne potrebe. Dakle, Srbija je u domenu igara na sreću, gde ima i uvek će postojati rizik, zbog toga što u tom domenu postoji dosta gotovine, napravila izuzetan napredak, koji je kroz ovaj zakon, koji sada predlažemo da dodatno unapredimo, omogućio značajan dobitak za sve građane Republike Srbije i obezbedio da u mnogo većoj meri to uđe u legalne tokove, da to bude legalni kapital, kroz jedan broj strateških partnerstava i kupovinu licence, kroz tendere međunarodnih igrača u tom domenu. Na primer, jedan austrijski igrač je platio značajna sredstva da dobije mogućnost da otvori jedan međunarodni kazino u Beogradu. Prema tome, to je domen koji je značajno unapređen. Što se tiče predloženih izmena i dopuna ovog zakona u ime Vlade izdvojio bih sledeće: prvo, zabranjuje se ulazak maloletnih lica u objekte u kojima se priređuju posebne igre na sreću. To se možda podrazumevalo, ali to još nije bilo zakonski regulisano. Ukoliko, kao što očekujem, sve poslaničke grupe podrže ove izmene i dopune jasno ćemo poslati poruku i mladima i njihovim roditeljima i učiteljima, maloletnim licima nije mesto u kladionicama. Zbog toga, i dodatno, zabranjuje se priređivanje posebnih igara na sreću duže od 18.00 sati dnevno, jer imamo jedan broj mesta koja rade bukvalno danonoćno. Nikada nije bilo to intencija, sada se to smanjuje značajnije. Istovremeno, zabranjuje se isticanje natpisa ''kazino'' (CASINO) na onim objektima u kojima se priređuju posebne igre na sreću na automatima. To su različite aktivnosti i zbog toga se zabranjuje isticanje ijedne aktivnosti koja se ne priređuje unutar tog lokala. Na Predlog Ministarstva za rad i socijalnu politiku, precizira se, u ovim predloženim izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću, onaj broj subjekata koji mogu koristiti sredstva za realizaciju programa u cilju zaštite i unapređenje položaja osoba sa invaliditetom i drugih lica u stanju socijalne potrebe, u sladu sa članom 6. Zakona o socijalnoj zaštiti i obezbeđivanju socijalne sigurnosti građana, propisuje se obaveza nadležnih ministara da utvrde način i kriterijum za raspodelu namenskih primanja budžeta od igara na sreću. To su sada značajna sredstva i veoma je bitno da postoji velika transparenstnost na koji način i pod kojim kriterijumima se ta sredstva mogu raspodeliti. Nije nikakva tajna da veliki broj lokalnih samouprava očekuje podršku za njihove socijalne programe, i nije nikakva tajna da postoji veliki broj udruženja, asocijacija koje žele da kroz prihode koji su prikupljeni kroz ove aktivnosti dobiju sredstva za njihove namene. Istovremeno, postoji jedan broj tehničkih preciziranja u ovom zakonu, koji se, ako se ne varam, po prvi put menja od 2004. godine. Tako da se posle šest godina primene predlažu sledeće promene: 1) predlaže se uvođenje pojma osnovnih igara na sreću, osnovne klasične igre na sreću, tako da je omogućeno da se fond dobitaka utvrdi u različitim iznosima, a to je bila jedna rigidnost u zakonu, koja je prepoznata, i to će doprineti povećanju prihoda budžeta Republike Srbije, 2) predlaže se i donošenje podzakonskog akta, kojim će se propisati bliži uslovi i način priređivanja igara na sreću putem interneta, telefona ili na drugi način putem telekomunikacionih veza, što do sad nije bilo uređeno zakonskom regulativom. Videli smo i određene probleme u primeni proteklih nekoliko mesecu i godina. Vlada Republike Srbije predlaže da se reaguje. Predlažemo i videli smo da je jedan broj lica nedavno bio uhapšen u našoj zemlji, jer su nelegalno priređivali na internetu klađenje, ne za naše tržište, nego, pre svega, za tržište Evrope. Ovaj zakon je donesen pre šest godina kad je priređivanje igara na sreću na internetu bilo samo u povoju, danas je situacija u mnogo čemu drugačija, pa će ove izmene i dopune zakona omogućiti da Srbija na jedan evropski način uredi i taj kanal kroz koji se sve više klade građani. Zbog toga imamo dodatne elemente, od pitanja promena strukture kapitala priređivača igara na sreću, što može da omogući utvrđivanje i poreklo kapitala koji ulazi na tržište po osnovu igara. Znamo da su igre na sreću, nažalost, bile jedan od načina kojim su kriminalne grupe pokušavale da operu prljavi kapital, a Srbija to ne želi. Zbog toga ove izmene i dopune zakona utvrđuju dodatne provere bilo kakvog kapitala koji pokušava da uđe u priređivanje igara na sreću u našoj zemlji. Propisuje se da Vlada u javnom pozivu za davanje dozvole za priređivanje posebnih igara na sreću navodi teritoriju na kojoj će biti locirana igračnica, i to u skladu sa zakonom kojim se uređuje ravnomeran regionalna razvoj Republike Srbije. Istovremeno, propisuje se da osim dokaza o pravu svojine, pravu korišćenja ili zakupa na odgovarajućim prostorijama, u kojima će se priređivati posebne igre na sreću, može se podneti dokaz o pravu svojine, pravu korišćenja ili zakupa na zemljištu na kome će biti izgrađen objekat za priređivanje posebnih igara na sreću, u skladu sa intervencijom da povećamo grinfild investicije u našoj zemlji. Istovremeno, hteo bih da kažem da se prilikom podnošenja prijave na javni pozitiv za dobijanje dozvole za priređivanje posebnih igara na sreću u igračnicama podnese i dokazi da podnosilac prijave ili njegov većinski osnivač poseduje učešće u najmanje jednoj igračnici, kao i da priređuje igre na sreću u igračnicama najmanje pet godina, što predstavlja ozbiljnu bitnu pretpostavku za uspešno poslovanje priređivača i obezbeđivanje redovnog priliva sredstava u budžet Republike Srbije. U ovoj industriji, jer se radi o industriji, Srbija želi da ima čiste igrače, ozbiljne igrače, profesionalne igrače, na način da ono što je pojava oduvek u čovečanstvu, a to je da građani vole da se klade, vole da pokušaju kroz igre na sreću da dođu do sredstava, bude jedan domen koji je zakonski uređen u interesu naših građana i naročito budžeta Republike Srbije, koji prima 60% svih prihoda, koji su ovde značajni i 40% prihoda za lokalne samouprave i socijalne namene. Zbog toga dame i gospodo, pred vama su dva zakona koja dodatno uređuju dve osetljive oblasti, gde Srbija imala značajan napredak u poslednjih deset godina i gde namerava da dalje napreduje. Hvala najlepše na vašoj pažnji. [[Aplauz]]
Hvala ministru. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Da li zamenik predsednika Odbora za finansije, narodni poslanik Branka Ljiljak, želi reč? (Ne) Da li predsednik Zakonodavnog odbora, narodni poslanik Vlatko Ratković, želi reč? (Ne) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da) Reč ima gospodin Stamenković Siniša.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, gospodine ministre, Poslanička grupa PUPS je kao i uvek kod donošenja određenih statusnih zakona razmatrala njihova rešenja i u danu za glasanje podržaće Predlog zakona o duvanu kao i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću. Želimo da kažemo da Uprava za duvan, kao organ uprave, koji je u sastavu ministarstva nadležnog za poslove finansija, učestvuje u pripremama Nacrta izmena i dopuna ovoga zakona, kao i da je postupio pre svega po direktivi EU, u kojoj smo se obavezali da preko jedinstvene Uprave za duvan doneseno adekvatna rešenja koja će biti u saglasnosti sa direktivama EU. Kada se radi o usklađivanju sa aktuelnim propisima kojima se uređuje registracija privrednih subjekata koji se bave ovom, za nas, tako važnom delatnošću, pre svega, važnom za poljoprivrednike određenih naših regiona, smatramo da je ovo usklađivanje propisa neophodno i da je ono došlo u pravo vreme, kako bi se u narednoj sezoni zasnivanja ove kulture pravovremeno mogle preduzimati mere koje su ovim propisima EU uređene. Sprovođenje preporuke jedinica za Sveobuhvatnu reformu propisa, skraćeno SRP, prema kojoj je potrebno propisati mogućnost da se prevoz duvanskih proizvoda vrši zajedno sa drugim proizvodima, ako su od njih odvojeni u zasebnim pakovanjima, takođe je doprineo ili će doprineti da se brže i efikasnije sprovode sve odredbe ove evropske direktive, koje nameću određene postupke kako u stručnom tako i tehničkom pogledu. Poslanička grupa PUPS će u danu za glasanje podržati oba ova zakonska rešenja. Hvala.
Hvala gospodine Stamenkoviću. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-JS gospodin Zoran Bortić.
Poštovani potpredsedniče, uvaženo predsedništvo, poštovani ministre, predstavnici Ministarstva, cenjene kolege narodni poslanici, pored pravnog osnova za donošenje zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu, koji je sadržan u članu 97. tačke 6) i 15) Ustava Republike Srbije, prema kojima Republika Srbija uređuje poreski sistem i finansiranje ostvarivanja prava i dužnosti Republike Srbije, društveni procesi koji se odvijaju u našoj zemlji nametnuli su i suštinske razloge za usvajanje izmena i dopuna postojećeg Zakona o duvanu. Ti razlozi su sledeći: Prvo, oni su sadržani u potrebi stvaranja uslova za realizaciju usvojenih preporuka jedinica za Sveobuhvatnu reformu propisa, koju je inicirala Vlada Republike Srbije; Drugo, razlozi za izmene Zakona o duvanu sadržani su i u potrebi da se pojedine odredbe postojećeg Zakona prilagode izmenjenim okolnostima na tržištu; Treće, razlog za izmene postojećeg Zakona proizilazi iz potrebe da se postigne efikasnije obavljanje poslova iz nadležnosti državne uprave. Predložena rešenja za izmene i dopune Zakona o duvanu uticaće na privredne subjekte čija je delatnost propisana Zakonom o duvanu, i to: na proizvođače duvanskih proizvoda i na trgovce duvanskim proizvodima na veliko i malo, polazeći, pre svega, od smanjenja troškova transporta duvanskih proizvoda, čime će se ostvariti znatna ušteda u poslovanju. Izmene i dopune ovog zakona uticaće i na stvaranje zakonskih osnova za efikasniji rad Uprave za duvan. Treba napomenuti da se promene ovog zakona ne odnose na fizička lica, već na pravna lica i preduzetnike. Važno je istaći da ni oni, primenom ovog zakona, neće imati dodatne troškove. Naprotiv, zakon će stvoriti povoljniji normativni ambijent za obavljanje njihovih delatnosti. Posebno želim ukazati i na činjenicu da će se donošenjem ovog zakona otvoriti pozitivni uslovi za povećanje broja privrednih subjekata koji se bave prometom duvanskih proizvoda. U celini posmatrano, predloženi zakon o izmenama i dopunama Zakona o duvanu stvara mnogo povoljnije normativne pretpostavke za obavljanje poslova u ovoj važnoj oblasti naše industrije i uređen je u skladu sa Sveobuhvatnom reformom propisa, koju je inicirala Vlada Republike Srbije. Njegovim usvajanjem doći će do usaglašavanja zakonskih normi s drugim srodnim propisima, što je jedan od važnih zadataka koji stoje i pred Vladom Republike Srbije i pred ovom skupštinom. Dame i gospodo narodni poslanici, organizovanje, normativno regulisanje i upravljanje igrama na sreću predstavlja važan cilj svake savremene države, pa i Republike Srbije. Može se s pravom reći da u našoj zemlji priređivanje igara na sreću predstavlja specifičnu privrednu delatnost, koja je u velikoj ekspanziji. Donošenjem Zakona 2004. godine igre na sreću u Srbiji zakonski su regulisane. U izradi Zakona tada su korišćena rešenja i iskustva onih zemalja u kojima je razvijena delatnost igara na sreću. Međutim, tokom proteklih godina primenom zakona ukazala se potreba da se neke njegove odredbe izmene, kako bi se Zakon usaglasio sa aktuelnom zakonskom regulativom. Poseban razlog za donošenje ovog zakona temelji se na potrebi da se navedena delatnost odvija u zakonskim okvirima i da se time obezbedi da priređivač igara na sreću realizuje svoje finansijske obaveze u zakonom propisanim rokovima. Time će se ostvariti veća i efikasnija naplata javnih prihoda po ovom osnovu, a time i značajniji priliv sredstava u budžet Republike Srbije. Izmenama i dopunama ovog zakona prevazići će se normativne pretpostavke za vršenje nadzora nad ovom značajnom delatnošću. Treba istaći da dosadašnja primena Zakona o igrama na sreću ukazuje na potrebu preciznijeg određivanja korisnika, utvrđivanje raspodele i namene sredstava od 40% koja su prihod u budžetu, a ostvaruju se po raznim osnovama od igara na sreću. Navedena sredstva, shodno dosadašnjem zakonskom rešenju, koriste se za finansiranje Crvenog krsta Srbije i drugih društvenih organizacija i udruženja građana koji sprovode programe u cilju zaštite i unapređenja položaja osoba sa invaliditetom, ustanova socijalne zaštite, socijalno-humanitarnih organizacija, sporta i lokalne samouprave. Izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću preciziraju se zakonske odredbe koje određuju koji subjekti mogu koristiti sredstva za realizaciju programa. U cilju zaštite i unapređenja položaja osoba sa invaliditetom i drugih lica koja su u stanju socijalne potrebe, treba istaći da se ove odredbe usklađuju sa Zakonom o socijalnoj zaštiti i obezbeđivanju socijalne sigurnosti građana. Ovakvo zakonsko rešenje podržalo je i Ministarstvo za rad i socijalnu politiku. Posebno želim da ukažem na činjenicu da su predloženim izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću, polazeći od novih tehnoloških i komunikacijskih promena u našoj zemlji, stvorene pravne pretpostavke da druga pravna lica i preduzetnici, pored Državne lutrije Srbije, mogu da priređuju nagradne igre u robi i uslugama putem interneta, telefonom ili na drugi način putem telekomunikacionih veza, pod uslovima koje propisuje predloženi zakon. Zakon precizira i način plaćanja naknade za priređivanje, koju je dužan da plati priređivač igara na sreću putem interneta, telefona ili na drugi način putem telekomunikacionih veza. Predloženim izmenama Zakona o igrama na sreću propisuje se obaveza priređivača igara na sreću da otpočne priređivanje posebnih igara na sreću u igračnicama najkasnije u roku od dve godine od dana dobijanja dozvole za rad. Na ovaj način predlagač zakona ostavlja priređivaču dovoljno vremena za preduzimanje neophodnih aktivnosti radi otpočinjanja odobrene delatnosti. Treba istaći da se predloženim zakonskim izmenama vrši terminološko usklađivanje i rokovi, kao i visina kazni koje nisu menjane od stupanja na snagu postojećeg Zakona o igrama na sreću, odnosno od 27. jula 2004. godine. Polazeći od činjenice da je inflacija tokom proteklih godina potpuno obezvredila pomenute predviđene kazne i učinila ih besmislenim, predloženim izmenama vrši se njihova korekcija, kojom će se ponovo kazne dovesti u relaciju sa učinjenim prekršajima zakonskih odredbi. Poštovane kolege narodni poslanici, predložene izmene i dopune Zakona o duvanu i Zakona o igrama na sreću predstavljaju dobru osnovu da se ove oblasti regulišu u skladu sa savremenim procesima u našoj ekonomiji i da se omogući efikasnije i racionalnije bavljenje ovom delatnošću. Zbog toga će Poslanička grupa SPS-JS u danu za glasanje podržati oba zakonska predloga. Hvala veliko. [[Aplauz]]
Hvala i vama. Reč ima narodna poslanica gospođa Jorgovanka Tabaković.
Zahvaljujem. U okviru zajedničke rasprave o Zakonu o duvanu i igrama na sreću, govoriću samo o igrama na sreću, želeći da sve vreme koje imam kao ovlašćena ispred poslaničke grupe posvetim nečem što ilustruje sposobnost i Vlade, koja pokušava da reši stanje u kojem smo se našli više svojom zaslugom, a nešto manje ili vrlo malo stanjem u opštoj krizi, izazvanoj finansijskim virtuelnim pokušajima da se pohlepa legalizuje kao jedan vid napretka, što se, na svu sreću, pokazalo neuspešnim. Menjamo zakon, koji, ako hoćemo da budemo iskreni, prvo kad pomenete igre na sreću, ilustruje da je kockanje postalo asocijacija na onu krizu u kojoj je bio popularan film "Konje ubijaju, zar ne?" U tom filmu se nesreća ljudi iskorišćava na način da od njih pravite instrumente za zarađivanje, dovodeći ljudske strasti ili pokušaj za ostvarivanje sreće do najnižih granica. Tako i u ovoj državi imate kockarnice i banke u svakoj ulici u gradu i da se tradicionalni zanati i oni lokali gde se zarađivalo po pet, šest procenata razlike u ceni i od toga moglo pristojno živeti – zatvaraju, da se u vreme dok pričamo o seči suvišnih propisa, ljudi opterećuju sa toliko mnogo poreskih davanja da više ne mogu da zarade za nesposobnu i pohlepnu državu i za sebe, pa zatvaraju lokale u kojima jedino mogu da funkcionišu banke i kockarnice. Na šta nas još asocira Zakon o igrama na sreću? Na one koji bi želeli da zaborave, evo, pokazaću sliku čoveka koji ilustruje igre na sreću, zove se Bojan Krišto, koji je netragom nestao onda kada se pojavila priča o tome koliko su dobre reforme onih koji su ovde došli da nam pokažu koliko pamet vredi i koliko se od pameti može čovek ''regularno'', obogatiti, pokazao da u stvari to bogaćenje, baš, i nije bilo tako regularno. Ono što želim, ne želeći da podsećam na čoveka koji je netragom nestao, ali zarađivao premnogo od onoga što je bila navodna njegova pamet, hoću samo da podsetim na formulu igara na sreću koju u stvari ovim zakonom vi menjate. Apstrahućuji sve što je čovek rekao u jednom intervjuu iz 2007. godine, u julu mesecu, kada se hvalio da je država uložila svega jedan milion, stvorila lutriju, ''Državnu lutriju Srbije'', koja sada zarađuje godišnje 65 miliona evra, rekao je da je formula po kojoj su prihodi od igara na sreću raspodeljeni sledeća: kod većine igara 50% ide odmah igračima, i vi to sada menjate, a od onog što preostane, dakle, od one druge polovine, te 2007. godine, išlo je 60% državi, a ostatak ''Lutriji''. To znači da od 100 dinara svakog nesrećnika ili zavisnika od kocke ili onog ko misli da može umesto posla da se obogati kockanjem, dakle, da država od 100 dinara da 50 igračima, 30 ostaje njoj, a 20 ''Lutriji''. Od tih 20 dinara, od 100 koliko je ostajalo ''Lutriji'', mi smo imali situaciju da su ljudi najviše davali sebi, oni zaposleni u ''Lutriji'', da je državi tih 30%, odnosno 30 dinara od 100 – nedovoljno i da, ništa sem budžetskog deficita ili budžetske rupe koju ima, a ne želeći da štedi na sebi, već na svima ostalima zbog kojih i postoji, treba pronaći način da država zahvati što više, a da to da ima sposobne, pametne, visprene i vredne ministre i državnu upravu ne znači mnogo, već treba da donosi zakone, koji danas više nisu sentenca po kojoj možemo da kažemo – da, treba poštovati zakon, jer u ovom domu donosimo i neustavne zakone i zakone koji u sebi ne sadrže ni pravdu ni logiku. To da ovaj zakon ne sadrži ni pravdu ni logiku, da jeste motivisan time da država sebi zadrži najveći deo od onog što ulože igrači na sreću ili oni koji žele da se kockaju govori sam član 2. Predloga, po kojem tražite da novac koji se iz ovih namena prikupi, njime mogu da raspolažu i druga udruženja, čiji je cilj unapređenje socijalno-ekonomskog i društvenog položaja osoba sa invaliditetom i drugih lica u stanju socijalne potrebe. I vi mislite to će tek-tako promaći, neće poslanici ni videti, jer kad pomenete ugrožene društvene grupe, pa invalide među njima, pa Crveni krst kao korisnik, pa bolesne, čije se operacije plaćaju, dovoljno je da niko ne sme da malo zagrebe u rešenja koja ste ovde predložili?! E, pa, reći ću vam da sredstva namenjena za pomoć licima sa invaliditetom ne treba davati drugim udruženjima, sem udruženjima lica sa invaliditetom. A, zbog čega mi i u ovoj oblasti treba da uvodimo neke posrednike? I, ne zanima me uopšte u kojoj su formi organizovanja ti ljudi spremni da se pojave pred vama kao neko ko pruža ruku da od igara na sreću dobije deo novca da bi pomogao ovim licima, kao da to oni ne mogu da urade najbolje sami. Nemam ništa protiv postojanja tih udruženja koja treba da pomognu ovim licima, ali neka oni nađu način da se finansiraju, da pomognu ljudima sa invaliditetom, iz altruističkih i humanih razloga, a ne da uvek bude prvo pitanje – samo vi nama dajte pare, nađite ih opet od građana Srbije, jer drugih izvora nema, makar zarađivali na njihovoj nesreći, a mi ćemo onda pomagati i izigravati humanitarce. Davanje sredstava, zašto smo protiv ovoga u rešenju koje predlažete da se ovde ustanovi novim izmenama? Davanje sredstava drugim udruženjima uvek, i po pravilu, otvara mogućnost njihovog i nenamenskog, ali i neracionalnog trošenja. Prema tome, ne govorim samo o zloupotrebama. Zbog čega da mi sada finansiramo neku novu organizaciju, neke nove sekretare, opremu, prostorije, da bi oni pomagali licima koja to vrlo uspešno rade i sama? Nažalost, građani su svedoci mnogobrojne zloupotrebe humanitarnih fondova. Vode se i sudski postupci. Neću u ima te prezumpcije nevinosti bilo koga osuđivati unapred, ali, nikada se ne pokreće u principu neka zakonska odgovornost, a da nema indicija da su ta sredstva zaista zloupotrebljena. I u ovakvoj situaciji vi nama Predlogom zakona tražite da sredstvima prikupljenim od igara na sreću raspolažu neka ovakva udruženja. Sada ono što je najspornije, gde država gleda da zahvati najveći deo sredstava, tvrdim u ime stranke koju predstavljam, Srpske napredne, da je potpuno neprihvatljivo da se fond dobitaka kod klasičnih igara na sreću smanjuje na samo 10% od primljenih uplata. Molim građane da to dobro čuju. To je svrha ovog zakona, ne uređivanje, ne neko držao oružje, to nije predmet ovog trenutka! Ostavite se prošlosti! Rešili ste to, bili ste pametni, bilo je i dobrih poteza, čestitamo, ali vas molim, koje je opravdanje da od onog što se u klasičnim igrama na sreću prikupi od ulagača samo 10% ide onima koji učestvuju u igrama na sreću? To je jedna najobičnija pljačka građana i nema tu neke nežnije reči, nekog eufemizma. Na primer, kada je reč o igrama na sreću putem SMS-a i SMS lutriji, da li postoji mehanizam da neposredni igrači ostvare uvid u to koliko se prikupilo? Koja su pravila igre pod kojima se odvijaju takve lutrije? Zato je potpuno neprihvatljivo da donosite jedno ovakvo rešenje, ono je zasnovano na oštećivanju onih koji učestvuju u igrama na sreću. A, sa kojim ciljem? Da povećate udeo poreza i da povećate zaradu organizatora! Pa, izvolite, recite to srpski – na štetu igrača povećati udeo i zahvatanje države i onih koji se bave organizovanjem ovih igara! U članu 14. vi ste to lepo priznali i tabelom, gde se zarada organizatora povećava sa 20 na 36%, a naknada koja se plaća budžetu, povećava se sa 30% na 54%, da bi učesnicima igara pripalo samo 10% od ukupnih uplata, od do sada uobičajenih 50% od onog što uplaćuju. Jasno je nama da je Vladi očajnički potreban svaki dinar, da nekako izdrži priču o redovnim izborima. Jasno je nama da vi ne prezate ni od jednog načina da dođete do sredstava da popunite budžetske rupe, ali jedan ovakav način varanja građana, ipak, nije u skladu sa dostojanstvom države koja pokušava da postane civilizovana. To morate da priznate. Ograničavanje prava na dobijanje dozvola u ovoj oblasti – kako ide sa onim što se zove dozvoljavanje konkurencije, što je inače Ustavom garantovano? To je potpuno neprihvatljivo što vi radite članom 15, pokušavate da održite monopol u organizovanju igara na sreću i da protivno Ustavu ograničite slobodu preduzetništva, što je članom 83. propisano, a boga mi, i međunarodnim pravilima. Ono što, takođe, definišete, ne znam da li to obrazlažete specifičnošću ove oblasti, jeste i propisivanje posebnih uslova, koje činite ovde članom 16, i mislim da to koristite selektivno. Na primer, kad smo imali, na poslednjoj sednici, raspravu o Zakonu o Agenciji za sanaciju, stečaj i likvidaciju banaka uveli ste da bankama može reviziju da radi jedno društvo ne tri godine kao do sada, nego pet, govoreći da je to isto i za ostala privredna društva. Ne stavljate u isti položaj zaštite srpsku industriju, zaposlenog čoveka, kao što štitite banke, na primer, dajući im posao i u vreme krize subvencionisanjem kamata. Pa, ta vaša dobronamernost i ta dobročinstva moraju da budu makar u nekoj meri uravnotežene i da propisivanje pravila ne dovodi neke grane i delatnosti, u stvari, u nejednak položaj čime narušavate pravni sistem koji bi morao da bude neka prva linija odbrane svih nas. Zašto o ovome govorim u okviru načelne rasprave? U obrazloženju ste naveli da je to zakonsko rešenje zbog usklađivanja sa pozitivnim zakonskim propisima zemalja članica EU. Ako to zaista postoji, a zašto niste naveli tačnu oznaku tih propisa, pa da možemo da proverimo? Nije nam poznato da postoje propisi u EU koji bi mogli da budu osnov za kršenje propisa i prava kojima se jemči sloboda preduzetništva. Molim vas kada navodite da je nešto u skladu sa pozitivnim propisima, pa, najmanje što od vas očekujemo jeste da vam verujemo na reč. Verujemo vam samo na naveden član zakona i propisa, i precizno član koji to definiše, jer zaista ste nam uzeli prilično vreme da dođemo do toga na šta ste se pozivali, da to postoji vi biste i naveli, što će reći da zaista nije korektno da zakon menjate na ovako površan, nekompetetan i sebičan način. Način na koji ste predvideli oduzimanje dozvole ja ću komentarisati kada budemo raspravljali u pojedinostima, ali nešto što zaslužuje posebnu pažnju je propisivanje udaljenosti igraonica od obrazovnih ustanova. Mislim da je to potpuno nesvrsishodno, a način na koji ste to predvideli jeste u najmanju ruku problematičan. Maloletnim licima je ionako članom 50. zabranjen ulaz u igraonice, što poštujemo, pa je potpuno svejedno gde se one nalaze. Obrazloženje da će se pojačati, kažete vi, preventivno delovanje na problem učestvovanja maloletnih lica u posebnim igrama na sreću, klađenje i na automatima, gubi svaki smisao, jer članom 50. ograničavate ulaz maloletnim licima u te objekte i iz istih razloga koje navodite trebalo bi, onda, da propišete i udaljenost od prehrambenih prodavnica, jer se tamo prodaju alkohol i cigarete, kao i prodavnice boja i lakova, jer poznato je da se isparenje tih i takvih materija koristi u, takođe, po zdravlje štetne svrhe, protiv koga se kao društvo moramo boriti, jer spadaju u neku vrstu narkotičkih sredstava zbog načina upotrebe. A, takođe, trebalo bi propisati i udaljenost od pozorišta i bioskopa, jer se u njima ponekad prikazuju filmovi i predstave do te mere erotskog karaktera da to, zaista, deluje štetno za maloletnike. Ali, ne, vi to radite samo tamo gde smatrate da odgovara ili gde je neki lobi toliko jak da mu se udvarate na ovakav način. Otvaram ovde jedno vrlo zanimljivo pravno pitanje – da li, na primer, hotel koji ima kockarnicu mora da je zatvori ako se na lokaciji gde se nalazi hotel izgradi nova škola, otvoriće se to pitanje, ili će biti zatvaranje škola u blizini igraonica? I sam način određivanja precizne udaljenosti može da bude zavisan od toga kako ovlašćeni da mere i tumače ove propise, kako da čine to, da li to zavisi od njihove dobre volje ili od načina kako će ih neko motivisati da to izmeri? Evo, daću vam sasvim konkretan primer. Da li se računa, pošto je reč o tome da je metar kao precizno određenje udaljenosti sada, ovde, predmet zakonskog regulisanja, da li se računa pešački put uz obavezno korišćenje pešačkog prelaza i zabranu gaženja travnjaka ili može i kraćim putem, van prelaza i preko travnjaka? Slušajte ovo –tumačenje ovoga može da zavisi od ponuđene cifre u evrima ili u dinarima onome ko taj put meri?! Molim vas da vrlo ozbiljno shvatite ova pitanja koja postavljam i da ih ni slučajno ne uzimate u domenu zabave ili naše maštovitosti, jer su ovo pitanja na kojima vaši zakoni još uvek ne padaju. Vaši zakoni su još uvek pred Ustavnim sudom, jer su u toj meri lošeg kvaliteta, mnogi, ne svi, ali jedan ovakav može i na ovakvim sitnicama da bude – prazno slovo na papiru. Da zaključim oko ove teme, demagogija je čista – brinuti o maloletnicima i deci na ovaj način, jer omladini kojoj ste ukinuli pravo da besplatno leči zube kada napuni 18 godina, ovakva mera zaštite deluje smešno. Istovremeno, uništili ste privredu do te mere velikim brojem kriminalnih privatizacija, ostavili im roditelje bez posla, pa se postavlja pitanje – hoćemo li u Evropu sa omladinom koja nema pravo da leči zube kada napuni 18 godina ili je bitno da ih zaštitimo od poroka kocke? To što nema pravo žalbe govoriću u pojedinostima i reći ću da je potpuno neprimereno, gospodine Đeliću, da neke naknade određujete u evrima, umesto u dinarima. Da vas podsetim, u ovoj zemlji je još uvek sredstvo plaćanja dinar, a vi ste i to predvideli ovim zakonom, za koji sigurno Srpska napredna stranka neće glasati. Hvala. [[Aplauz]]
Reč ima narodni poslanik Zoran Šami.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre i potpredsedniče Vlade, prvo, pre nego što počnem da govorim o ovoj tački, moram da počnem govor jednom ozbiljnom primedbom. Vladajuća većina je spojila raspravu prvo 25 tačaka dnevnog reda, to su, doduše, ratifikacije, ali i ratifikacije zahtevaju raspravu. Jednostavna aritmetika pokazuje da je po jednoj tački dnevnog reda 12 minuta za svih 250 poslanika, odnosno nešto manje od tri sekunde po poslaniku. Samo je predsednica Skupštine čitala naslove tih tačaka 12 minuta. Drugo, spojena je rasprava, razumem da se spajaju neke srodne tačke, o duvanu i rasprava o igrama na sreću. Ne vidim baš mnogo sličnosti između tih tema. Doduše, uspeo sam da pronađem jednu, ali o tome ću malo kasnije. Dakle, pošto se spaja nespojivo, govoriću samo o Zakonu o duvanu, a moje kolege, gospodin Tomić i gospođa Vojić-Marković, oni će govoriti o igrama na sreću. Moram da priznam, kada sam video na dnevnom redu izmene i dopune Zakona o duvanu, da sam u prvi mah pomislio kako je to vrlo logično, ali kada sam video sadržaj tih izmena, onda sam video da to nije ono što bi bilo logično. S obzirom na to kakav je odnos Vlade prema onima koji puše, bilo bi logično da se donese sledeći (novi) zakon o duvanu. Evo, gospodine Đeliću, ispričaću vam kako treba da izgleda taj zakon: tačka 1) zabranjuje se proizvodnja i promet duvanskih proizvoda, tačka 2) zabranjuje se uvoz duvanskih proizvoda, tačka 3) trebalo bi da sadrži neke kaznene odredbe, tačka 4) zakon stupa na snagu odmah, da bi se zaštitilo narodno zdravlje. Uopšte, odnos aktuelne Vlade prema duvanu jeste krajnje licemeran i u stvari to je i jedina srodnost sa zakonom o igrama na sreću, jer je odnos prema igrama na sreću, takođe, krajnje licemeran. Drugim rečima, o tim pitanjima Vlada bi sve htela da uveri kako je ''malo trudna''. ''Devojka ne može da bude malo trudna'', pa tako ni ova Vlada. Reći ću konkretno na šta mislim. Sa jedne strane, imate zakon koji definiše proizvodnju duvana i duvanskih proizvoda, što je sasvim logično jer to svaka zemlja ima. To je suviše ozbiljan monopol da bi se propustio nekom arhaičnom ponašanju u praksi. Sasvim je logično, dakle, sa te tačke gledišta. Sa druge strane, imate zakon, bojim se da se oni koji uživaju duvanske proizvode tretiraju kao kriminalci. Ima i treća strana, prošetajte Knez Mihailovom, pošaljite gospodina zaduženog za ekonomiju i gospodina zaduženog za rad, u svakom trenutku će videti jedno tri hiljade građana u Knez Mihailovoj kako stoje na ulici i puše. Izračunao sam da se, otprilike, samo u centru Beograda izgubi dnevno oko 20.000 radnih sati. A, gospođa Dragutinović s ponosom izjavljuje kako će da poveća akcize na duvan i kako će na osnovu toga u državnu kasu da uđu tri ili četiri milijarde dinara. Koliko je to realna procena, to je drugo pitanje, o tome ćemo raspravljati kada bude reč o budžetu, ali, sve i da je tako, gde ćete veće licemerstvo, sa jedne strane, donosite potpuno bezuman zakon, kojim se, ponavljam, oni koji puše tretiraju kao kriminalci, a sa druge strane, naravno da ste kao država zainteresovani da uberete profit od duvana i duvanskih proizvoda. Kada sam na početku predložio da ukinete uopšte proizvodnju i promet duvana, imao sam na umu još neke stvari. Znate, treba učiti od ozbiljnih zemalja, na primer od SAD. Oni su svojevremeno imali prohibiciju alkohola tridesetih godina prošlog veka. I to je bilo pošteno urađeno, ne samo da su uvedene neke sitne zabrane, nego je generalno zabranjena proizvodnja alkohola. Šta je bila posledica toga? Posledica toga je bila da je mafija dobila odrešene ruke u ilegalnoj trgovini alkoholom, da je zaradila velike pare. Onda je država reketirala tu mafiju. To su istorijske činjenice. Veći deo onih koji su se time bavili platili su državi velike pare da operu svoje prihode, i to su i uradili. Ima tu i poznatih imena, uzgred budi rečeno, nećemo sada o tome, a jedan mali deo mafije, kao što je Al Kapone i neki njemu slični, koji su odbili da plate reket i otišli su u zatvor. Zamislite situaciju kod nas. Zabranite proizvodnju i promet duvana, što bi bilo potpuno saglasno donetom Zakonu o štetnosti duvanskog dima. Naša mafija odmah shvati da ne treba više da švercuje heroin, jer je mnogo isplatljivije da švercuje duvan. Prvo, još uvek ima mnogo više pušača nego narkomana. Drugo, kazne su višestruko niže i rizik je manji. Posle, kao što su to uradile SAD, izreketirate mafijaše i, svi dobro. Nažalost, morao sam ovako da govorim, jer svaka vlada, pa i ova, mora da bude konsekventna u svojoj politici. Ministri u toj vladi, iz raznih oblasti, moraju da sednu i da se dogovore šta je interes države i kako da se sprovodi. Ne može do podne da se proganjaju oni koji puše, a posle podne da im se zavlači ruka u džep. Nismo pisali amandmane na ovaj zakon. Mogli smo da napišemo jedan jedini amandman, a to je, da se zakon o duvanu stavlja van snage, jer je pušenje neprihvatljivo. Mogli smo još neke izmene. Primera radi ja ću vam navesti u članu 81. postojećeg zakona, između ostalog, piše da sanitarni inspektor vrši kontrolu zdravstvene ispravnosti duvana. Izvinite, mislio sam da duvan ne može da bude zdravstveno ispravan. Ovde piše – pušenje ubija, duvanski dim šteti ljudima u vašoj okolini. Prema tome, ne može da bude ispravan, i tako dalje, da ne širimo priču. Vidim da je predsedavajući malo rezigniran, pa je krajnje vreme da završim. Nismo podnosili amandmane, glasaćemo protiv ovog zakona. Glasaćemo i protiv ovog drugog zakona, no, o tome će, kao što sam rekao, moje kolege. I, moja konačna poruka Vladi Srbije – ne može se biti ''malo trudan'', i prestanite da budete licemerni! Hvala. [[Aplauz]]
Hvala vama. Potrošili ste pola od vremena ovlašćenog predstavnika. Nisam rezigniran. Naprotiv, vrlo sam raspoložen i srećan što ću da pozdravim učenike Prve ekonomske škole iz Beograda, koji naš rad prate sa galerije i to: gospođicu Nikolinu Avramoviću, Aleksandra Blaževića, Aleksandra Bobića, Slađanu Vučurović, Biljanu Ćorić, Andreju Vidalija, Nikolu Vujića, Jelenu Vulikić, Goranu Vučenović, Tijanu Damjanovići, Andrijanu Damjanoviću, Aleksandra Dimitrijevića, Doroteju Dokić, Nikolu Jevremovića, Ivanu Kovačević, Jelenu Lorenc, Tamaru Marić, Veljka Milića, Mariju Mitrić, Tamaru Mitrović, Katarinu Nikolić, Svetlanu Pavlović, Dajanu Pantić, Mariju Radovanović, Mirjanu Ristović, Nikolu Stanojevića, Aleksandra Tošića, Borisa Cvetkovića, Miloša Cvetkovića i Nemanju Čokorilo, kao i njihovog odeljenskog starešinu, gospođu Biljanu Ćorić. Molim jedan aplauz za naše goste i dobro došli. [[Aplauz]] Nastavićemo sa radom time što ću reč dati ovlašćenom predstavniku LDP, gospodinu Nenadu Prokiću.
Zahvaljujem, uvaženo predsedništvo, poštovani gospodine ministre Đeliću, kolege, govoriću samo o zakonu o igrama na sreću, ovoga puta, i odmah na početku da kažem, ako budemo usvojili ovakav zakon, sa ovakvim izmenama i dopunama, on će i dalje, nažalost, biti i te kako nepotpun. Mnogi delovi zakona će i dalje ostati nedorečeni, a novi trendovi koji naravno postoje, kao i svuda, izostavljeni, pa, samim tim zakon neće biti funkcionalan neki duži period, već će se samo neke stvari razjasniti, što je naravno dobro, izvesne odluke Vlade legalizovati, i u suštini neće doneti mnogo toga novog. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću ima svojih dobrih strana, od kojih je najvažnije to da se (u članu 48. stav 1) prelazi sa trogodišnjeg plaćanja nadoknade za privređivanje igara na automatima na mesečno plaćanje. Po zakonu, nadoknada se plaćala po automatu 540 evra na trogodišnjem nivou unapred, a to je iznosilo 15 evra mesečno. Novi predlog je, da se nadoknada plaća mesec za mesec, u iznosu za 25 evra po automatu što iznosi 900 evra za tri godine. I pored povećanja koje je očigledno, predlog je dobar, ali ne samo zbog većeg priliva u budžet kako navodi predlagač, već zbog održavanja broja automata u radu, jer bi zbog uslova poslovanja, da se zakon ne menja, mnoge firme po isteku dozvole, odnosno licence, obustavile rad, a razlozi za to su brojni. Osnovni razlog je suma od 54 hiljade evra, koja se kao minimum mora platiti, minimum za dobijanje dozvola aparata mora da bude 100 u radu i to se plaća unapred, što za mnoge firme predstavlja nepremostivu teškoću – 54 hiljade evra. A, država kao predlagač, čak ni u novom predlogu nije predvidela uređenje tržišta u igrama na sreću, posebno na automatima. To se odnosi na zaštitu firmi koje su dobile dozvolu i redovno izmiruju svoje poreske obaveze. Do sada su kontrolisane samo firme koje su registrovane u Upravi za igre na sreću kao nosioci dozvola. Automat saloni i kladionice čiji se rad nalazi u sivoj zoni, po proceni ima deset hiljada automata za koje se ne plaća porez, i oko 35% svih kladionica, to, takođe, ne radi. Dakle, rade nelegalno. Svi oni, pored toga što ne plaćaju obaveze, koje bi morali da plaćaju po zakonu, utiču i na poslovanje priređivača sa dozvolom u veoma negativnom smislu, a država ne interveniše adekvatno ni kontrolom ni kaznenim odredbama, što nije jedino nečinjenje od strane države. Veliki broj kopija aparata, smatra se da ih ima oko 40%, za koje država u cilju zaštite intelektualne svojine ništa ne preduzima, jer je, takođe, veliki problem, a ovako ga tretira Pravilnik o tehničkim i funkcionalnim karakteristikama i tehničkoj ispravnosti automata i stolova za igru na sreću, u članu 11, pa kaže: ''Ukoliko se prilikom tehničkog pregleda utvrdi neoriginalnost hardverske platforme ili softvera, priređivaču se nalaže da pre ponovnog dostavljanja na tehnički pregled otkloni utvrđenu neispravnost aparata kod pravnih lica ovlašćenih od strane proizvođača aparata.'' Kako je mogućno neoriginalnost hardvera ili softvera, drugim rečima, kopiju legalizovati, osim ako ovlašćenom pravnom licu ne date dozvolu svojim pravilnikom, da kopije uz određenu nadoknadu proglase za original i protivpravno ostvari prihod? Kopiju bi, zapravo i naravno, trebalo uništiti. To je jedino razumno rešenje. Da bi se ubuduće izbegao problem, trebalo bi ograničiti uvoz aparata na ne starije od godinu dana, kako su propisale i zemlje u okruženju: Hrvatska, Makedonija, Republika Srpska i Crna Gora. Ovde imam zakone svih tih republika. Najbolji je makedonski. Takođe, i hrvatski je mnogo dobar. Zakon Republike Srpske, kao i Crne Gore, takođe, bolji je od našeg zakona – kako bi uskoro samo proizvođač mogao da daje sertifikat originalnosti. A sada se automati uvoze bez ikakve kontrole i bez ikakvih sertifikata kvaliteta, što postoji u Zakonu kao Pravilnik o tehničkim i funkcionalnim karakteristikama i tehničkoj ispravnosti automata i stolova za igre na sreću, član 4. stav 1. Rezultat igara na automatima mora zavisiti isključivo od slučaja koji definiše softverski ili hardverski generator slučajnih brojeva, ali samo deklarativno. Pošto ne stoji da je usklađen sa zemljama u okruženju, jer nisu definisani međunarodni subjekti koji će dokazati svojom proverom kvalitet, ne materijala koji je najmanje bitan, već softvera, zato što u ovom trenutku u Srbiji ne postoji laboratorija koja bi to mogla stručno da obavi. Kao primer navodim kako je selektivno važno ko je dao sertifikat kvaliteta. Državna lutrija Srbije je pokrenula portal na kome se u ovom trenutku može igrati "Teksas Holdem poker" i "Rulet". A refernca kvaliteta softvera firme je "Plej teč", zvanični sertifikat "Rendo namber dženerejtor" od strane ''TST-Tehnikal sistem testing Nort Amerika korporejšn", internacionalno priznatog akreditacionog tela za statistička i tehnička testiranja softvera u cilju animacije igrača. Da se zakon ne usklađuje sa zakonima zemalja u okruženju govori i sledeći primer. Predlogom je povećan procenat vraćanja od uplata na automatima sa 60 na 70%. A u okruženju je situacija sledeća: Crna Gora 80%, Republika Srpska 80%, Hrvatska 80%, Makedonija 87%. Vodeće svetske firme za proizvodnju automata kao minimum ovaj procenat blokiraju na, oko, 90%. To je bitno u cilju zaštite korisnika usluga. Kao ključnu stvar za dalji razvoj priređivača jeste to da je u članu 69. razjašnjeno šta se pod pojmom ''promet'' podrazumeva. Do sada je Uprava za igre na sreću promet tumačila kao celokupnu uplatu na automatu. Po novom predlogu razlika između uplate i isplate, što je bitna razlika koja omogućava normalan rad, do sada se tumačilo da se posle 12 hiljada evra uplate plaćao porez od dodatnih 5% na uplatu preko ove sume, što je za priređivače koji rade na aparatima, koji isplaćuju preko 90%, bilo nerentabilno. Sada ono što nije obuhvaćeno zakonom, a ni Predlogom o izmenama i dopunama, nije predviđeno da se automati mogu iznajmljivati od, za to, registrovanih firmi; nije zakonom definisano šta se dešava sa terminalima koji primaju igre putem interneta, a uplate u salonima ili u kladionicama, što je u skladu sa poreskom politikom, jer se u potpunosti može kontrolisati promet na ovakvim terminalima. Dalje, da li treba propisati najmanju kvadraturu i broj automata po objektu u cilju poboljšanja usluge i uređenja tržišta, kao i lakše kontrole ulaska maloletnih lica, pošto je to gotovo nemoguće kontrolisati kada se u ugostiteljskom lokalu nalazi jedna ili nekoliko mašina? Zatim, oglašavanje u sredstvima javnog informisanja čije je sedište van granica Srbije, kada ne postoji kontrola prihoda niti se plaća porez. Sada zabrana postoji samo za inostrane srećke i tikete. Potom, povećanje neoporezovanog minimuma na dobitke ostvarene u kladionicama sada je 19 hiljada dinara, a na primer, u Hrvatskoj je, oko, četiri hiljade evra. Kao važnu stvar, predlagač ograničava rad automata i uplatnih mesta kladionica na 18 sati, u toku 24 sata, ali ne daje tumačenje da li se to odnosi i na igračnice koje u svom sastavu imaju i automate ili su izuzete iz zakona. Maloletnim licima je po zakonu bilo zabranjeno igranje, a udaljenost mesta na kojima su se organizovale igre na sreću od osnovnih i srednjih škola je bila propisana na 150 metara. Kao dokaz površnog pristupa izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću služi i predlog zabrane ulaska maloletnih lica u prostore gde se organizuju igre na sreću, što je dobro, a granica udaljenosti se pomera na 200 metara, što nema svrhe, jer je već zabranjen ulaz maloletnim licima. Čitava infrastruktura salona, automata i kladionica je koncipirana na udaljenosti od 150 metara. Šta će da rade sada ti ljudi koji su između 150 i 200 metara?! I svaka izmena će prouzrokovati veliku materijalnu štetu zbog dugoročnih zakupa, ulaganja u prostore, marketing, i tako dalje. Što se tiče Državne lutrije Srbije, o kojoj se, pored "Grand kazina", najviše vodi računa, u članu 14. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću predlaže se podela klasičnih igara na sreću, za koje ekskluzivno pravo ima Državna lutrija Srbije, na osnovu klasične igre na sreću, i na ostale klasične igre na sreću. Predlagač kao obrazloženje podele navodi da se to radi u cilju utvrđivanja Fonda dobitaka, koji je za sve igre, u organizaciji Državne lutrije Srbije do sada je bilo najmanje 50% u različitim iznosima, za osnovne i klasične igre da ostane 50%, a za ostale klasične igre da bude minimum 10%. Šta je suština ove promene? Da li je korektno da se učesnicima u ostalim klasičnim igrama na sreću utvrdi Fond dobitaka od 10%? Najverovatnije bi to bio Fond dobitaka. Da li bi trebalo limitirati procenat koji pravna lica dobijaju kada za račun i u ime Državne lutrije Srbije organizuju ostale klasične igre na sreću? Da li se pod pojmom "ostale igre na sreću putem SMS" misli i na Loto? Ako je tako, kakva je razlika u principu igre da bi Fond dobitaka bio minimum 50%, a putem SMS najmanje 10%? Obrazloženje je veći poreski priliv. Ali, zaboravlja se da su i dobitnici obavezni da plate porez na sumu veću od prosečnog ličnog dohotka u Republici Srbiji, tako da bi se u suštini povećao poreski priliv, ali bi se oštetili učesnici u tim igrama. Kakvo je pravo Državne lutrije Srbije da ima ekskluzivnost priređivanja igara putem telekomunikacija, a koje nisu klasične igre na sreću, ni kazino igre, što zakon ili predlozi zakona zemalja u okruženju predviđaju, jer je to trend razvoja ove industrije? Još nešto važno, Vlada je vodila računa da svojom odlukom da dozvoli promenu strukture kapitala u "Grand kazinu" ovim predlogom zakona da legitimitet, član 38a, Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću. "Lutraki kazino", njemu je dozvoljeno da otkupi udeo, odnosno akcije "Austrija kazino internešnl" i tako postane vlasnik 90% "Grand kazina". Postavlja se pitanje validnosti ove transakcije i da li "Lutraki kazino" ispunjava inicijalne uslove po kojima je "Austrija kazino internešnl" po javnom pozivu dobilo pravo na licencu. Ko je to utvrdio? Ja mislim niko. Da "Lutraki" ima iste performanse kao ''Austrija Kazino'', pa može da ispunjava inicijalne uslove na isti način, bez javnog poziva. Bilo bi poželjno da predlagač objavi strukturu članova koji su radili na izmenama i dopunama Zakona, pošto postoji opravdana sumnja da sa materijom koju su obrađivali nemaju, baš mnogo, dodirnih tačaka, ili nisu želeli da predlože izmene i dopune koje bi kompletirale zakon i učinile ga funkcionalnijim za naredni period, bar od pet godina, najmanje. Pošto smatram da bi trebalo podneti toliko mnogo amandmana radi poboljšanja Zakona o igrama na sreću, bilo bi svrsishodnije vratiti predlog na doradu i da se u njegov rad uključe stručna lica koja imaju iskustva iz prakse, a bilo bi odlično da se povede i javna rasprava. Ukoliko se to ne dogodi, LDP će podneti amandmane koje smatra neophodnim za Predlog zakona kakvog u ovom trenutku imamo pred sobom, pa vas molim da te amandmane prihvatite, jer su u cilju poboljšanja zakona koji je najslabiji u regionu i podnet. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Prokiću. Da li još neko od ovlašćenih predstavnika ili predsednika poslaničke grupe želi reč? (Ne) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele sledeće poslaničke grupe: Poslanička grupa LDP, Poslanička grupa Nova Srbija, Poslanička grupa SPS-JS, Poslanička grupa DSS, SRS i Poslanička grupa ZES. Prema redosledu, prvi bi reč trebalo da dobije gospodin Đorđe Milićević, ali on nije tu. Gospodina Zorana Ostojića, takođe, nema. Željko Tomić. Nema ni gospodina Tomića. Dragan Stevanović. Nema ni gospodina Stevanovića. Gospođa Milica Vojić-Marković ima reč. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući, ja sam tu. Ne spadam u one poslanike koji su se iznenadili kada su videli da su spojeni potpuno nespojivi predlozi dva zakona o izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću i Zakona o duvanu, jer sam u tom spajanju već prepoznala logiku. To je ona ista logika kojom naš predsednik države Boris Tadić, srpski predsednik, za sebe kaže da je prosrpski predsednik, a ne srpski predsednik. I, to je ona potpuno ista logika kojom Vlada Srbije, koja za sebe kaže da je socijalno odgovorna Vlada, dovede na rub siromaštva 700 hiljada ljudi, otpusti 200 hiljada ljudi, umesto da ih zaposli, posle svakog budžeta i rebalansa budžeta pojavi se nova armija siromašnih, a ona je ipak socijalno odgovorna. Dakle, toj logici nema šta da se zameri. Hajde sada da nešto malo kažem i o samom Zakonu o igrama na sreću. Ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe DSS, gospodin Šami, govorio je o Zakonu o duvanu, gospodin Tomić i ja ćemo malo više da govorimo o Zakonu o igrama na sreću. Dakle, 2004. godine donet je prvi Zakon o igrama na sreću. Taj zakon je počeo da uređuje ovu materiju. Tada se praktično iz ove oblasti u budžet slivalo oko 29 miliona evra, a danas se radi o sumi od 250 miliona evra. Dakle, radi se o jako, jako velikim sredstvima za budžet, ali mi se čini da ne treba da budemo slepi i da ovaj zakon posmatramo samo kroz ovu materijalnu dobit za budžet. Hoću da govorim o jednom aspektu koji država mora da ima u vidu kada donosi ovakve zakone. Hoću da govorim o jednoj populaciji na koju ovaj zakona i te kako ima višestruku primenu. Radi se o maloletnim licima. Postoji jedno vrlo zanimljivo istraživanje koje govori o tome da mladi ljudi, dakle, maloletni ljudi, najčešće, u potrazi za sopstvenim smislom života, rado ulaze u kockarnice, u igraonice, u kladionice, koje su poslednjih godina, poslednje dve decenije, i te kako mnogo uznapredovale, jer, zapravo, tamo treba prvo da zadovolje svoju potrebu za nečim što će im ubiti dosadu, a, sa druge strane, i svoju potrebu za brzom i lakom zaradom, što nije zanemarljivo. Uprkos tome što su, recimo, naše predrasude da se jako bogati najviše kockaju, najviše se kockaju siromašna deca. Jedanaest posto mladih ljudi koji odlaze u kladionice na kraju postaju zavisni od toga i to je već jedna od bolesti zavisnosti kojom ovo društvo mora da se pozabavi. Posledice svega toga su bežanje iz škole, slab uspeh, agresivnost, bes, problemi u porodici i društvu. Šta još kaže istraživanje, a što može da se odnosi na ovaj zakon? U ovoj zemlji 60% mladih ne čita, polovina nikada nije bila u pozorištu, 40% se ne bavi sportom. Kada se sve ovo uvidi, onda, zaista, treba da porazgovaramo o tome da li je udaljenost kockarnice, kladionice ili igraonice od škole jedino važno i o čemu treba da se povede računa kada se ovaj zakon menja i kada se njegove izmene i dopune nalaze pred poslanicima. Mnogi psiholozi kažu da zapravo udaljenost, u tom slučaju, uopšte nije bitna. Deca će pronaći put do kladionice, jer ovaj drugi problem nije razrešen. A, taj problem je mnogo kompleksniji, mnogo je širi i država mora da nađe za njega i efikasan i brz odgovor. Taj odgovor mora da bude pre svega iskren, a ne kao onaj razgovor Tadića sa studentima u kome on kaže da je znanje prioritet i na našem putu ka EU, a istovremeno mu to znanje i ta inteligencija štrajkuju glađu. Radi se o dobrim studentima, štrajkuju glađu pred Ministarstvom prosvete, koje je iz svog budžeta, zahvaljujući svojim shvatanjima evropskih vrednosti, izdvojilo tri miliona dinara za žurku posle ''Parade ponosa''. Dakle, ako je to iskren odgovor države, onda ta deca nemaju čemu da se nadaju. To su prioriteti društva koje donosi ovakve izmene i dopune zakona. Naravno da rešenje postoji, ali sa ovakvom Vladom, ono ne može da se pronađe. Mladima treba obezbediti mnogo štošta u ovom društvu. Kada govorimo o ovim izmenama i dopunama Zakona, one se jesu zabavile malo više maloletnim licima, jer je u prošlom zakonu bilo zabranjeno maloletnim licima da igraju igre na sreću. Ovaj zakon sada govori o tome da maloletna lica ne mogu da uđu u kladionice, objekte za igru na automatima, kockarnice, čak ni u pratnji roditelja. To, naravno, u pratnji roditelja, može da bude apsurdno, ali se dešavalo i imali smo mnoge novinske naslove o tome da su mladi ljudi i te kako u pratnji svojih roditelja, bar ako ne mogu da igraju, sedeli u takvim objektima. Ono što je isto važno jeste to da su kazne za nepoštovanje ovih propisa povećane deset puta. Nije zanemarljivo, jeste društvo siromašno. To jeste jedna od restriktivnih mera. Jeste jedna od mera za zaštitu maloletnika. Ali, hajde da pogledamo ovu drugu meru koja se zove udaljenost i to je tema oko koje se vodila prilično velika polemika u društvu. Koliko kladionice moraju da budu udaljene od škole, da li 100, 150 ili 200 metara, da li dva kilometra, kako kaže zamenik Zaštitnika građana, koji se bavi pitanjima prava dece i mladih ljudi. Da li se ta udaljenost računa od vrata škole do kladionice ili se računa od početka zgrade ili ostalo. To jesu sve problemi. I jeste udaljenost jedan od problema, jedan od odrednica, ali mislim da nije presudna i podvlačim da društvo mora da popravi socio-ekonomski i društveni položaj mladih ljudi i dece u ovom društvu, pa će se onda takve stvari rešiti. Jedan od amandmana koji je DSS podnela na ovaj zakon, odnosio se na to da se sredstva koja se u budžet slivaju od igara na sreću malo drugačije preraspodele, pa da jedan deo sredstava dobiju i udruženja i organizacije, čiji je cilj upravo popravljanje društvenog socio-ekonomskog položaja i mladih ljudi, ali i žena. Isto tako moramo da kažemo da postoji još jedan veliki spektar stvari koje ovaj zakon nije obuhvatio, a koje bi morao da obuhvati, ako se bavi maloletnim licima, koje treba da zaštiti. Moramo da vodimo računa o tome da postoje vidne i agresivne reklame kladionica, kockarnica i igraonica. One privlače pažu. Mora da se nađe modus da one budu toliko agresivne i da se toliko ne vide. Takođe, predlagač izmena i dopuna je, kada je u pitanju radno vreme igraonica, pokušao da pronađe modus da zaštiti mlade ljude koji se u toku dana kreću i dolaze u igraonice i da ne dozvoli da kladionice, kockarnice i igraonice rade non-stop, nego im je dao pauzu od šest sati, ali se nije držao onog što je bio predlog Zaštitnika građana, koji se odnose na prava deteta. Mi smo tražili da tamo bude šest sati pauza, ali u toku dana. Dakle, interesantno je reći još nekoliko stvari. Zanimljivo je da sam imala uvid u nekoliko komentara kojim su vlasnici kockarnica podržali ovu inicijativu za promenu, izmenu i dopunu Zakona. Jedan od tih komentara je vrlo zanimljiv. ''Kladionice sada nemaju zakonsku mogućnost da maloletniku zabrane ulazak ili da ga izbace napolje i nadamo se da će zakonodavac imati to u vidu.'' To jeste regulisano ovim. Zanimljivo bi bilo da vidimo kako država, koja kaže da hoće ozbiljno da se pozabavi ovim problemom, pravi mrežu onih koji će štititi maloletnike, koji će kontrolisati primenu ovog zakona. Dakle, imamo dve i po hiljade kockarnica, imamo sedam inspektora i imamo jedan službeni automobil. Da li mislite da je to dovoljan odgovor za ono što je napisano u ovom zakonu. Mislim da je ovaj zakon samo namicanje para u budžet, da njegova intencija apsolutno nije zaštita maloletnika, iako se u nekoliko stvari ovde malo pomera ta zabrana – zabrana, restriktivne mere i zaštita maloletnika. Ja nemam uverenje da je ovaj zakon napravljen iz tog razloga. Hvala vam. [[Aplauz]]
Od vremena poslaničke grupe devet i po minuta. Reč ima narodni poslanik gospodin Đorđe Milićević.
Poštovano predsedništvo, poštovani predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, to su dva zakonska predloga, ali ću u svom izlaganju akcenat staviti na jedan od ova dva zakonska predloga, a reč je o izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću i pokušaću da budem kratak i jasan. Ono što je ovlašćeni predstavnik Poslaničkog kluba SPS-JS u svom uvodnom izlaganju rekao, to ću to ponoviti. Dakle, Poslanički klub SPS-JS u načelu podržava predložene izmene i dopune Zakona o igrama na sreću, jer smatramo da treba ukloniti sve probleme i negativnosti koje su uočene u ovoj oblasti i delatnosti, a koje postojeći zakonski okvir nije na jedan celishodan, kvalitetan način uredio. Najpre, želim da kažem, ono što je izuzetno važno jeste da zakon mora biti isti za sve i svi oni koji se bave ovom delatnošću moraju to činiti u skladu sa postojećim zakonskim okvirima. U potpunosti se slažemo sa onim što je navedeno u tom kontekstu, u obrazloženju ovog zakonskog predloga, da je to osnovna pretpostavka da finansijske obaveze priređivača realizuju u predviđenim rokovima, da se ostvari naplata većih javnih prihoda po osnovu organizovanja i da se ostvare što veća sredstva u budžetu Republike Srbije i to, apsolutno nije sporno. Sa druge strane, podrazumeva se, oni koji se bave poslovima nadzora ove oblasti, tu mislim i na odsek za poslove nadzora, ali i na inspekcije, poreske uprave, tržišne, turističke inspekcije, treba da odrade svoj deo posla, a svi mi, koliko je to moguće, da im pomognemo u tome. Ukoliko je tačno, a čini mi se da to javnost percipira poslednjih dana, da je nelegalno tržište igara podjednako veliko kao regularno i legitimno tržište igara na sreću, onda, naravno da treba proširiti ovlašćenja i nadležnosti onima koji vrše kontrolu i naravno da je potrebno vrlo jasno, još jednom, precizirati ko vrši kontrolu, i ako su to samo kontrolori, naravno da je reč o jednom nedovoljnom broju, kako smo mogli maločas čuti, a reč je o šest ili sedam inspektora, reč je o Upravi koja je napravljena 2006. godine i koja ima samo jedan automobil, a što je krajnje nedovoljno da bi se vršila kontrola nad čitavom teritorijom Republiike Srbije. Takođe, želim da kažem da podržavamo pooštravanje kaznene politike, da svi oni koji ne poštuju precizno definisane zakonske okvire i naravno, intencija, između ostalog, treba da bude suzbijanje nelegalnog tržišta i nelegalnog privređivanja igara na sreću. Smatramo da je izuzetno važno preventivno delovanje u cilju sprečavanja učestvovanja maloletnih lica u igrama na sreću, treba onemogućiti da maloletna lica ulaze u objekta kojima se priređuju igre na sreću, kao i višestruko povećati kazne za prekršioce. Dakle, ovaj cilj nije sporan, sam po sebi, ali postavlja se pitanje, da li će i u kom kontekstu realizaciji ovog cilja učiniti doprinos, odnosno pomoći ovo povećavanje razdaljine objekata sa postojećih 150 na 200 metara. Da li je ovih 50 metara toliko ključni i bitni u realizaciji cilja koji je izuzetno važan? Da li postoji, moram i to pitanje da postavim, nekakvo istraživanje koje govori u prilog ovoj tezi? Želim da kažem da je i do sada na većini ulaznih vrata objekata koji priređuju igre na sreću, da stoji natpis da je zabranjen ulaz maloletnima od 18 godina. Mislim da naš cilj ne treba da bude da one koji rade u skladu sa zakonom, sa postojećim zakonskim okvirima, da one koji izmiruju obaveze prema državi i zaposlenima, da njih zatvaramo zato što im se objekat nalazi 199 metara od osnovne ili srednje škole. Koliko će ova odredba, a mislim da treba da dobijemo odgovor i na to pitanje, ova izmena koja je predložena, uticati na ekonomsku stranu budžeta, na smanjenje prihoda, koliko će legalnih objekata izgubiti dozvolu za rad i koliko će zaposlenih ostati bez posla, kao i koliko bi ovo dovelo do povećanja ilegalnog tržišta? Mi smatramo da ove probleme treba rešiti, da treba pojačati kazne, da treba pojačati nadzor, ali treba na određeni način uvažavati one koji posluju u skladu sa postojećim zakonskim okvirima. Dakle, cilj koji se želi postići, apsolutno nije sporan, ali mislim da još jednom treba sagledati sve predloge, sve mere koje su predložene, a koje treba da dovedu do realizacije ovog cilja. Zahvaljujem. [[Aplauz]]
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je 15 minuta i 50 sekundi. Reč ima narodni poslanik gospodin Željko Tomić.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću se baviti samo jednim delom ovog predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću, gde ću pokazati da se vlast bavi najviše demagogijom, a ne suštinskim izmenama i, uopšte, poboljšanjem Zakona o igrama na sreću. Najpre bih da kažem nekoliko stvari, a i 2004. godine je bilo tako kao i danas, da se u javnosti iznose netačne tvrdnje da Srbija ima najveći broj sportskih kladionica u Evropi. To, jednostavno, nije tačno. Prema zvaničnim podacima u apsolutnim brojkama kao i po broju stanovnika, znatno više kladionica od nas imaju: Velika Britanija – 8.862, Italija – 11.283, Češka – 2.525, Slovačka – 1.426, Hrvatska – 2.329, Crna Gora – 425, Irska, Bosna i Hercegovina, itd. Po tim merilima, Srbija je sa 1.240 lokala u granicama proseka, odnosno nešto niže od sredine lestvice. Samo pitam, kome to odgovara da Srbiju predstavi kao zemlju kockara, pa, čak, u jednom delu i patoloških kockara, što ne odgovara istini? Često se tvrdi da brojne države imaju propisanu minimalnu udaljenost sportskih kladionica od obrazovnih ustanova, što, takođe, nije tačno. Ministar Đelić, odnosno potpredsednik Vlade nije našao za shodno, nijednom rečju, da prokomentariše ovu problematiku udaljenosti objekata za kockanje ili kako se u zakonu kaže "igračnica", to je jedan rogobatan izraz, od obrazovnih ustanova. O tome ću još nešto kasnije. Takve odredbe koje su ostatak socijalističkog zakonodavstva imaju samo neke države bivše SFRJ, kao što su Crna Gora, Hrvatska i Bosna i Hercegovina, koje istovremeno imaju i najviše sportskih kladionica u Evropi, i po broju stanovnika i u apsolutnom broju. Savremeno evropsko zakonodavstvo ne poznaje zabrane takve vrste. Molio bih da nam ministar Đelić kaže, ja znam da ovo nije njegova tematika i da je on ovde došao zato što su ga poslali, a ne zato što je on želeo, nešto o evropskom standardu u vezi razdaljine kladionica od obrazovnih ustanova. Znam da to ne postoji nigde u Evropi. Svojevremeno, izjave nekih državnih zvaničnika da je u Švedskoj, recimo, propisana udaljenost od 20 km demantovali su i predstavnici švedskih vlasti. E, sad vidite koliko se predstavnici srpskih vlasti brukaju svojim nepoznavanjem ovakvih stvari u ovom segmentu. U javnosti se često plasiraju i neargumentovani stavovi da će se povećanjem udaljenosti lokala od obrazovnih ustanova sprečiti maloletnici da upražnjavaju igre na sreću. Međutim, sva inostrana istraživanja, konkretno, Studija Instituta za mentalno zdravlje iz Toronta, Studija Univerziteta Metropoliten u Mančesteru i druge, kao i stavovi relevantnih domaćih stručnjaka ukazuju da ne postoji uticaj udaljenosti na porast maloletničkog kockanja. Rezultati tih istraživanja su pretočeni i u zakonodavnu praksu EU, koja ne poznaje ograničenja udaljenosti, već se prevencija vrši potpunom zabranom ulaska za maloletnike i velikim kaznama za prekršioce. Gospodine Đeliću, vi niste predočili javnosti da o ovoj problematici nije bilo nikakve vrste javne rasprave, nikakve vrste pregovora i razgovora sa udruženjima institucija koje se bave igrama na sreću. Toga nije bilo i to ova vlada nije uradila. Ona ponovo nameće nešto što ne može ni da se primeni. Što se tiče maloletnika, svi su govornici do sada spominjali maloletnike, ali vi u članu 50. postojećeg zakona imate u stavu 5. da piše: "Ulazak u igračnice dozvoljen je punoletnim licima" itd. Samim tim je sve veoma jasno. Tako da ovaj član 3. gde se zabranjuje ulazak maloletnim licima u objekte u kojima se priređuju posebne igre na sreću – to već postoji. Ne postoji objekat, da tako kažem, za kockanje u koji maloletno lice sme da uđe! Imate inspekcije, imate komunalnu policiju, pa izvolite, neka rade svoj posao i biće sve u redu. Ponavljam, u članu 83. postojećeg zakona reči "obrazovnih ustanova" zamenjujete rečima – "od zgrade obrazovnih ustanova", pa menjate sa 150 na ''200 metara''. Da li stvarno tih 50 metara može nešto bitno da promeni?! Da li će to sprečiti nekog maloletnika da pređe 50 metara više? I sada ćemo mi da se predstavimo kao jedno društvo koje brine kako o obrazovnim ustanovama tako i o đacima, maloletnicima itd. Za kraj, samo bih vam poručio, gospodine Đeliću, da je bolje da ste ovaj zakon menjali na malo drugačiji način, da ste od obrazovnih ustanova u Srbiji udaljili na kilometre daleko prostorije svih stranaka vladajuće koalicije, jer nema, ko se više kocka od vladajuće koalicije živcima i životima građana Srbije. Bolje da ste kilometrima pobegli i od škola i od fakulteta. Hvala vam. [[Aplauz]]
Reč ima narodni poslanik gospodin Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Đeliću, na početku ću da se pozovem na dve poruke koje ste vi poslali sa te govornice, odnosno sa mesta na kom sedite u ime Vlade. Najpre ste pomenuli neke čiste igrače. Da bi Srbija bila država čistih igrača, moramo prvo Vladu da raščistimo. A, reću ću vam i zašto. Zato što pričate o čistim igračima vi u čije vreme se sprovodi privatizacija koju finansira čovek koji je zaradio novac švercujući duvan. To nisu samo političke priče i pretpostavke. Ovde su vam za tako nešto iznošeni dokazi, pa, čak se i taj kralj ''duvanske mafije'', kako ga je SRS nazvala, jednom oglasio i rekao da se taj novac koristi ovde za privatizaciju. Pa, kada Vlada, koja sedi skrštenih ruku i na sve to zatvara oči pred takvim činjenicama, šalje poruke iz ovog parlamenta da su nam potrebni čisti igrači, to zaista izgleda pomalo smešno. Sa druge strane, vi ste ova dva zakona doveli u kontekst sa oporezivanjem. Evo jedno prosto pitanje – da li će prihodi koji će se na ime oporezivanja povećati kroz ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću, da li će to povećanje prihoda u toku naredne godine biti dovoljno da pokrije samo kursne razlike koje plaćate po raznim osnovama iz budžeta? Vi ste, gospodine Đeliću, svedok da je Narodna banka Srbije juče prodala 20 miliona evra na međubankarskom tržištu kako bi zaustavila depresijaciju dinara i opet je depresirao 0,11 para, sada vas pitam – koliki su to prihodi koje će ova država kroz ove izmene i dopune Zakona da ostvari u narednoj godini ili do kraja ove godine, pa Srbija u trenutku kad treba da raspravlja o budžetu za 2011. godinu, pratećim zakonima ili nekim drugim zakonima koji se odnose na oporezivanje, priča o izmenama i dopunama Zakona o duvanu i Zakona o igrama na sreću? Za SRS ovo je pre svega kupovanje ili trošenje vremena, dok se vi u Vladi ne dogovorite kako ćete budžet da podelite. Ovo nije ništa drugo i to znate vrlo dobro. Bilo kakvu korist ili efekat od ovih izmena i dopuna, suštinski, građani i narod, čak i oni koji su na tržištu ove dve oblasti, sem štete, jer ćete dodatno da ih oporezujete, niti će videti, niti će osetiti. Mi razumemo da, kad je u pitanju duvan, danas kroz raspravu govorimo i o budžetu i o Zakonu o akcizama, šta ćemo i kako ćemo u narednoj godini, kakvi su bili prihodi, šta očekujete, šta projektujete, itd. Ali, ovo što ste izneli pred nas, ove više nego kozmetičke izmene i dopune zakona, koje se pre svega odnose na Zakon o duvanu, zaista su potpuno bespredmetne. Građani su, po mišljenju SRS, u ovom trenutku, očekivali jednu mnogo ozbiljniju životnu raspravu, raspravu koja će zaista biti odgovor na probleme, od onih koji su danas pred Nemanjinom 11, od onog štrajka glađu, pa do svih drugih štrajkova po Srbiji u opljačkanim i obespravljenim fabrikama, i privatizacijama, ustanovama, institucijama i tako dalje i tako dalje. Ne možemo o duvanu da govorimo sa aspekta izmena ovog zakona. Duvan, proizvodnja, trgovina, prerada, bez jedne opšte i sistemske priče kroz poljoprivredu u Srbiji, ne može da se razgovara i ne mogu da se očekuju ozbiljni efekti bilo kakvih izmena. Pazite, u trenutku kada treba da pričamo o budžetu, dakle, deficit iz dana u dan raste, mi govorimo o izmenama i dopunama Zakona o duvanu koji se nalazi u sektoru poljoprivrede. Cela poljoprivreda pravi suficit, samo duvan pravi deficit. U 2009. godini duvanski poslovi su bili u deficitu 50 miliona dolara. Pitam vas – gde su u ovim izmenama i dopunama odgovori na taj problem?! Objasnite mi to, nađite mi tu relaciju i sponu, i onda zaista možemo da kažemo, da ovo sve ima smisla danas. Vi pričate o duvanu, a ne govorimo o potrebama da se i ova proizvodnja i prerada subvencioniše. Iz kog budžeta ćete da subvencionišete? Ne možete da nađete pare za mleko. Traže vam pet dinara, a vi spustite na tri i hvalite se, kroz rebalans. Imate potrebu i proizvođači duvana vam traže subvencije, prepušteni su, kao i drugi, i ostavljeni sami sebi, na ledinu. To je neozbiljno. To je neodgovorno. Vi ste ove izmene i dopune Zakona doveli u vezu sa sveobuhvatnom reformom propisa, sa reformom propisa na koju su se obavezali ministri u Vladi, a onda su ti isti ministri u Vladi učinili sve da je obesmisle. Da li su ove izmene i dopune zakona koji će unaprediti administrativne kapacitete ove države? Obezbediće lakše i bolje funkcionisanje tržišta duvana u Srbiji? To nije tačno. To, jednostavno, nije tačno. Ono što je za nas, takođe, poražavajuće, vi ste ova dva zakona doveli u vezu sa grinfild investicijama, sa unapređenjem turizma itd. Kukala majka državi u kojoj se igrama na sreću stvaraju preduslovi za grinfild investicije! Ministre Đeliću, u ovoj državi vi danas ne možete da dobijete građevinsku dozvolu. Vi danas u ovoj državi ne možete usred Beograda da rešite probleme koji su suštinski prirode za uspostavljanje grinfild investicija. Mi menjamo Zakon o igrama na sreću. S kim se vi šegačite? Ko ovo treba da proguta kao nešto ozbiljno, o čemu Srbija i srpski parlament na kraju godine, kada svodimo račune u 2010. godini i treba da projektujemo 2011. godinu, treba da raspravlja? I, sada ovo neko treba da shvati ozbiljno. Neka se ne sekiraju građani, biće kako treba, rešićemo tržište duvana, a grinfild investicije ćemo da unapređujemo tako što ćemo u Srbiji da stvaramo i da menjamo Zakon o igrama na sreću. Pa, to je više nego smešno. Unapređivaćete turizam tako što menjate Zakon o igrama na sreću. Takođe, novim zakonom o turiѕmu uskratili ste mogućnost da ljudi po nerazvijenim opštinama dobijaju podsticaje na sredstva iz budžeta Republike Srbije. 'Oćete li ovim sredstvima, koje ćete dodatno da ostvarujete kroz prihode i kroz zahvatanja onima koji organizuju tržište igara na sreću, da nadoknadite ta sredstva? Na kraju krajeva, nije problem što oporezujete ovo. Možemo da diskutujemo da li je mnogo ili nije, ali na šta trošite te pare? Gde idu te pare? Tako što na početku godine projektujete budžet 4%, pred kraj godine ga podignete na 4,8% deficit, pa se hvalite kako ćete smanjiti javnu potrošnju i u 2011. godini budžet će biti veći nego na početku 2010. godine. Ovo je više nego smešno i niko ozbiljan ovome ne može da pristupi ozbiljno. Kupujete vreme kako bi ste se u Vladi dogovorili da usvojite budžet za 2011. godinu. Postavlja se pitanje da lićete uopšte da ga usvojite u roku koji predviđa zakon ili, na kraju krajeva, da li ćete ga usvojiti onako kako ste obećali MMF? Danas da vaša vlada, gospodine Đeliću, u ovu skupštinsku proceduru pošalje budžet, ne možete da ga usvojite u roku koji ste obećali MMF. Ne možete. Menjate ovde zakone koje vi ne poštujete, budžetski kalendar koji je definisan Zakonom o budžetskom sistemu. Znate li šta piše u članu 172. Poslovnika ove skupštine? Da pretres predloga budžeta na sednici Narodne skupštine može da počne najranije 15 dana od prijema budžeta u Narodnu skupštinu. Koji je danas datum? Mi raspravljamo o izmenama i dopunama Zakona o duvanu i o igrama na sreću. Sve ovo što ste izneli pred nas shvatam onako kako ste izneli i kako ste o tome diskutovali, pro forme. Mi smatramo da je u ovom trenutku zaista trebalo mnogo ozbiljnije stvari da se iznesu pred Skupštinu. Ove izmene i dopune zakona, i Zakona o duvanu i Zakona o igrama na sreću, neće doneti nikakvu korist građanima, vrlo malu i neosetnu korist za budžet Republike Srbije, a te pare koje ćete dodatno ostvariti, ko zna gde i na šta ćete u svojim političkim potkusurivanjima da potrošite. Hvala. [[Aplauz]]
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je deset i po minuta. Reč ima narodni poslanik gospodin Zoran Ostojić.
Hvala, gospodine potpredsedniče. Koleginice i kolege, pred nama su dva zakona, o duvanu i o igrama na sreću, odnosno izmene tih zakona. Zaista mislim da su izmene Zakona o duvanu kozmetičke, ali suštinski nisu sporne, tako da ću se zadržati na izmenama Zakona o igrama na sreću. Moj kolega gospodin Prokić je govorio o nekim izmenama koje nisu obuhvaćene ovim predlogom izmena koje idu na korist biznisa, odnosno priređivača igara na sreću. Zaista ne razumem zašto je propuštena prilika u ovim izmenama da se u domenu elektronske kocke, odnosno priređivanja igara na sreću na internetu i drugoj telekomunikacionoj opremi i sistemima, država odrekne tog monopola koji postoji već šest godina, a vidimo da ništa nije u tom smislu urađeno. Zaista, kada pogledate iskustva, ne samo razvijenih zemalja, nego i onih koje su manje razvijene, koje su tranzicione, vidite da u tom domenu privatni kapital i privatna inicijativa daje mnogo bolje rezultate nego država. Nema primera da je država uspešno organizovala taj segment igara na sreću, zovimo ga elektronski segment. Prosto, kad se izračuna potencijalni gubitak za ovih šest godina, koliko država faktički ima monopol, a ne koristi ga, jer nije u stanju, vidimo koliko je društvo na šteti. Zato mislimo da je propuštena ta prilika. Na kraju krajeva, podsticanje privatne inicijative je jedna od evropskih vrednosti. Izlazak monopola i države iz segmenata privređivanja je, takođe, nešto za šta se mi u LDP zalažemo od početka. Šta će država u internet klađenju i kockanju, a ne da drugima da uđu? Prosto, taj sektor bi dobio nekakav razvoj kakav je prirodno da dobije, jer to jesu najpropulzivnije grane telekomunikacija, a i imali bi koristi oni koji koriste sredstva od klađenja, odnosno igara na sreću. Mislimo, takođe, da je propuštena prilika ovim izmenama zakona da se Zakon o igrama na sreću usaglasi sa zakonom o udruženjima, mislim na član 38. Razumemo i nemamo ništa protiv sadašnjih korisnika novca, a to je Crveni krst, amaterski sport, organizacije koje se brinu o licima sa invaliditetom i licima sa socijalnim potrebama i to treba da ostane, ali, mislimo, kada pogledamo taj član 38. i Zakon o udruženjima kojim se utvrđuju kriterijumi za budžetsko finansiranje udruženja koja ostvaruju programe od javnog interesa, da je propušteno da deo novca, ne narušavajući prava postojećih korisnika, ode i ovim udruženjima. To je posebno važno, imajući u vidu da budžetska sredstva imaju ključnu ulogu u finansijskoj održivosti tih neprofitnih organizacija, posebno u ovo posttranziciono vreme, kada donatori koji su finansirali takva udruženja i takve aktivnosti polako odlaze u druge zemlje kojima taj novac više treba. To što želimo da ubacimo i ova udruženja kao korisnike sredstava koja se prikupljaju od igara na sreću, on ne bi dirao u postojeća stečena prava, a imao bi pozitivne budžetske implikacije sa stanovišta optimalnog korišćenja javnih resursa i budžetskih sredstava. Gledajte, to bi podstaklo konkurenciju programa iz šireg kruga oblasti kojima je zakonodavac definisao javni interes. Ne vidimo zašto deo novca, to nije veliki novac, ali bi u tom sektoru, govorim o organizacijama koje se bave zaštitom ljudskih prava, životinja, zaštitom sredine, sve je to javni interes, podstaklo bi konkurenciju među njima, mali novac. Kada pogledamo koliko država troši na subvencije gubitašima, jedva čekam da vidim predlog budžeta za sledeću godinu, da vidim kolike su subvencije za ''Železnicu''. Pre neki dan smo izglasali garanciju države za 52 miliona za JAT. Ogroman je to novac. Ovamo imamo studente koji štrajkuju glađu, jer su napravili 48 poena, a ne mogu da dođu na budžet, a ne mogu da plate školarine. Sa druge strane, ovde zakidamo ono što je javni interes i to toliko u začetku i povoju u Srbiji, da bi ga trebalo ojačati. Mislimo da ovo što predlažemo nisu nekakve suštinske izmene koje bi bile teško prihvatljive za Vladu. Mislimo i molimo da do glasanja Vlada razmotri, jer učiniće nešto što nikog neće oštetiti, a nekim ljudima će, koji najčešće volonterski rade u takvim udruženjima, doneti korist. Pokazaće i na ovom primeru da je javni interes, kako ga Vlada vidi, takođe, zaslužio i kroz ovaj segment da bude pomognut. Ako nemamo para, ako imamo veliki budžetski deficit, ako se stiskamo sa svih strana, onda svakako neće država biti srećnija ako ovo malo para uštine i prebaci nekom drugom. Mnogo će biti bolje da nađemo snage i hrabrosti i političke volje da one velike troškove, koje ova država ima, sasečemo i da svi štedimo. Zato apelujemo da razmislite da dodate ova udruženja i organizacije koje se bave javnim interesom, sa, nekih, recimo, 6%, u korisnike ovih sredstava, jer mislimo da će to dati veliki podsticaj razvoju ovog sektora. Sa druge strane, molimo vas da uvažite i ovaj, da kažem, zahtev biznisa i kapitala. Nemamo kapitala, a ima ljudi koji bi uložili u igre na sreću na internetu, preko SMS. Zašto bi država i dalje tu držala monopol? Pustite da tu uđe privatni kapital. Odredite pravila igre, oditorske firme koja će kontrolisati da li se sve odigralo po zakonu, na raznim sajtovima gde se ljudi kockaju; imate dole markicu 'Prajs voter haus'' ili razne firme koje garantuju da je sve po zakonu, kako je zakonodavac propisao i pustite da zaživi ta delatnost. Ako donosimo Zakon o zabrani pušenja, a očekujemo budžetski prihod od onih koji ostaju da puše, pa povećamo akcize i cigarete poskupljuju za 20% i država zarađuje na nečemu što je nesumnjivo porok, svako ima pravo, ima porok dok ne ugrožava druge. Ako država zarađuje na alkoholu, što je, takođe, porok, mnogo veći nego pušenje, jer su posledice gore, onda i ovaj porok koji se zove kocka, neka bude regulisan tako da bude na interesu svih, a oni koji ne mogu da se odreknu poroka, neka ga plate, ali da od toga imaju koristi svi. Eto, to je bilo ono što smo imali kao primedbe na ovaj zakon. Zahvaljujem vam na pažnji.
Hvala, gospodine Ostojiću. Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić.
Hvala, gospodine Novakoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, kada su građani, kao što je baš u Srbiji slučaj, nezadovoljni, nesrećni, onda nimalo ne treba da čudi to što spas pokušavaju da nađu upravo u igrama na sreću. Organizovanje tih igara na sreću jeste delatnost od nekakvog javnog značaja i opšteg interesa i priređivanje takvih igara je pravo države, koje je u ovom našem konkretnom slučaju, preneto na Državnu lutriju Srbije. Pri tom se, nažalost, očigledno zanemaruje činjenica da onaj ko zarađuje od tih nagradnih igara treba i mora da ima i odgovornost, ukoliko se desi nešto loše. Ovde se govori o jednoj vrsti objektivne odgovornosti, a ako se dobro zna čiji je resor, ko organizuje igre, ako se iz nje i te kako dobro može profitirati, onda, naravno da mora da postoji zakonska obaveza i odgovornost da se snose posledice za sve što se u vezi s tim desi. U skladu sa ovim što sam izrekao, logično je da je odgovorna Državna lutrija Srbije, ali, dame i gospodo narodni poslanici, odgovorna je, dakako, i država, odnosno Ministarstvo finansija, jer su upravo i oni dužni da vrše nadzor nad sprovođenjem Zakona o igrama na sreću. Samo ću podsetiti javnost da niko u Državnoj lutriji Srbije nije smenjen, niti je podneo ostavku, niti je imao bilo kakvu odgovornost zbog jedne ogromne prevare i pljačke građana koji su lakoverno učestvovali u onim, već čuvenim, SMS igrama na sreću, a koje je organizovala upravo ova državna kuća. Zaista su bila i neprimerena i nedostojna objašnjenja koja su stizala iz ''Lutrije'' da niko od zaposlenih nije umešan u prevaru, jer obaveza priređivanja igre jeste da obezbedi regularnost igre. Da je obaveza priređivača da obezbedi regularnost igre indirektno je potvrđeno u već pominjanom Ministarstvu finansija, gde je i saopšteno, da ako je i bilo žalbi koje su stizale na adresu Uprave za igre na sreću, one su i prosleđivane ''Lutriji'', budući da je ona jedina nadležna u ovoj stvari. Zar treba posebno napominjati da se mesecima u Srbiji govorilo o tome da se kao nazovidobitnici nagrada pojavljuju ljudi koji odglume dobitnike za šačicu evra? Čak i mnogi internet-forumi bili su zatrpani izjavama učesnika u tim takozvanim SMS, pogotovo u onim RTS licitacijama, da je reč o nameštaljkama, prevarama, da su razočarani i u ''Lutriju'' i u RTS, a bogami, i u državu. Podsetiću da je samo mesec dana nakon završetka te RTS licitacije Državna lutrija saopštila da je, zahvaljujući svojim kontrolama i metodama protiv prevara, otkrila moguće zloupotrebe kada su u pitanju pojedine SMS igre, nakon čega je kao epilog usledilo hapšenje 14 lica. Naravno, i Kolegiju RTS je negirao bilo kakvu odgovornost, budući da su oni samo emiteri emisija, a ne i organizatori. Ono što jeste problem i što sigurno neće biti razrešeno ni ovom predlogom izmena i dopuna Zakona, niti bilo kojim drugim, jeste da će ti finansijski efekti u ovoj celoj priči uvek ostati obavijeni velom tajne, pa se tako, na primer, ne zna koliko je novca inkasirano u igri RTS "Licitacija", niti koliki je deo kolača pripao ''Lutriji'', koliki deo RTS, na stranu sve to, a posebno to što je ''Javni servis'' evropske Srbije, koji se finansira novcem građana, iste te finansijere i njihove ukućane, tako da kažem, podsticao na kocku. Znate i sami da RTS i ''Televizija Pink'', kao televizije sa nacionalnim frekvencijama, praktično, navode građane na kockanje, a da ih, pri tom, nisu upozoravali na štetnosti kockanja. Podsetiću samo na igre poput "Lotoa", "Binga", "Mobta", "Naš auto našim gledaocima" i slično, što je prouzrokovalo činjenicu da su zaista zabrinjavajući i ponižavajući podaci da u Srbiji oko tri i po miliona građana igra neku vrstu igara na sreću i da, prema nekakvim statističkim parametrima, svaka peta osoba koja pokaže interesovanje za igru, na neki način postane patološki kockar, što u principu znači da u Srbiji živi oko 700.000 građana pod rizikom tog patološkog kockanja. Šta je država za sve to uradila? Naravno, ništa. Ima nekih primera i u zemljama u okruženju gde se za prevenciju kockanja izdvaja 5%, u Poljskoj, čak i do 30%, u Grčkoj. U Srbiji ni jedan jedini dinar za to nije izdvojen i nema razumevanja ni u Ministarstvu zdravlja ni u Vladi, na kraju krajeva, ni u Državnoj lutriji, jer je očigledno da ovo za njih ne predstavlja nikakav problem. Problem je i taj što većina građana koji igraju te igre na sreću pripada grupi tih problematičnih, rizičnih kockara i na putu su da postanu patološki kockari, a država bilo kakvim metodom prevencije nije učinila ništa da se ovakav problem razreši. U Srbiji je trenutno između 50 i 100 hiljada patoloških kockara i do 500 hiljada rizičnih i problematičnih kockara. U Beogradu je, primera radi, do 2004. godine bilo oko 300 legalnih uplatnih mesta za klađenje. Prihod od igara na sreću iznosio je 29 miliona evra. Do 2009. godine ova cifra se popela na 256 miliona evra, a samo u prva tri meseca ove godine cifra je, čak, i do pet puta veća. Dame i gospodo narodni poslanici, ovo što danas imamo u skupštinskoj proceduri, Predlogom ovih izmena i dopuna Zakona o igrama na sreću suštinski se ništa ne menja. Slobodan sam da kažem da određene izmene idu na ruku ilegalnim objektima. Ono što je osnovni problem, a što nije rešeno ni ovakvim predlogom zakona, jeste to da monopol Državne lutrije i dalje postoji, naročito na igre na klađenje putem interneta, iako i praktična iskustva i iz sveta pokazuju da država na ta taj način nigde nije mogla dobro da zaradi. Istini za volju, Državna lutrija već šest godina ima tu dozvolu, ali je posao počela nedavno, tako da je prema nekim procenama Republički budžet, ionako jadan i tanak, za to vreme, po tom osnovu, izgubio nekih 10 miliona evra zbog neučestvovanja domaćih kladionica u igrama na klađenje putem interneta. To u principu i predstavlja jedan dalji odliv novca iz zemlje, jer će se, naravno, ljudi kladiti kod inostranih kladioničara. Druga stvar, odnosno posebna priča je ta kaznena politika za nelegalno priređivanje igara na sreću. Po mišljenju nas iz SRS neophodno je da se dodatno ta politika pooštri, ali ono što se može izvući, otprilike, kao nekakav zaključak jeste taj da će najveća sreća i najveći dobitak ikada za građane Srbije biti odlazak ove Vlade sa vlasti. Zahvaljujem na pažnji. [[Aplauz]]
Iskorišćeno je osam minuta i 20 sekundi. Reč ima gospođa Lidija Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas vodimo raspravu o dve tačke dnevnog reda. Postala je praksa u Narodnoj skupštini da se spaja rasprava o više tačaka dnevnog reda, pa se prosto iznenadimo kada se vodi rasprava samo o jednom predlogu zakona, tako da narodni poslanici nemaju prilike da kažu sve što bi trebalo o onome što je na dnevnom redu, već moraju da vreme rasporede u odnosu na broj predloga zakona o kojima je rasprava objedinjena. Reći ću nešto više o Predlogu zakona o izmenama i dopunama zakona o igrama na sreću. U vreme velikih kriza igre na sreću su jedna od najprofitabilnijih delatnosti. Ljudi ostaju bez posla, mnogi i bez stečenog imetka, pojedini preduzetnici propadaju. Na tržištu rada je čitava vojska radnosposobnih koji ne mogu da se zaposle, da započnu samostalan život, da se stambeno zbrinu, formiraju porodicu. U takvim uslovima, nada umire poslednja, nada da će se i pored svega lošeg desiti i nešto dobro, da će se sreća osmehnuti, i ljudi masovno igraju igre na sreću. Svako ko da i najmanji ulog, očekuje da će baš on biti taj kome će pripasti obećana nagrada. U obrazloženju za donošenje ovog zakona potvrđeno je ovo o čemu govorim, tačnije, napisano je da priređivanje igara na sreću u našoj zemlji predstavlja specifičnu delatnost koja je u velikoj ekspanziji. Ovo potvrđuje da je kriza u kojoj se nalazimo velika i dugačka. Od 2004. godine, kada je usvojen, ovaj zakon se nije menjao, a evo, sada se menja 47 članova zakona. Osvrnuću se na nekoliko izmena ovog zakona. Krenuću sa analizom od člana 2. kojim se menja član 5. stav 2. osnovnog zakona. Primedba se odnosi na novu formulaciju korisnika sredstava od 40%, koja su prihod budžeta, tačnije na to što se kao korisnici, pored organizacija osoba sa invaliditetom, ovim izmenama uvode i druga udruženja, čiji je cilj unapređenje socijalno-ekonomskog i društvenog položaja osoba sa invaliditetom i drugih lica u stanju socijalne potrebe. Stav SRS, kada su u pitanju sva ta udruženja je poznat. Nimalo nemamo poverenja u njih. Pre nekoliko dana, kada smo vodili raspravu o Zakonu o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma, imali smo prilike da čujemo od kolege Borisa Aleksića jako zanimljive podatke o udruženjima i nevladinim organizacijama. Naravno, to sada neću ponavljati, ali ću potvrditi naš stav da vlast uporno pokušava da prenaglasi ulogu nevladinog sektora i udruženja, da ih previše uključi u sve sfere, i kako smo od kolege Aleksića imali prilike da čujemo, i značajna sredstva se opredeljuju za njihov rad. Položaj osoba sa posebnim potrebama ili invaliditetom u Srbiji nije na zavidnom nivou. Naprotiv, i SRS insistira na tome da se na unapređenju položaja ovih naših sugrađana mora mnogo intenzivnije raditi, a preduslov za to jeste izdvajanje finansijskih sredstava za njih. Ni u kom slučaju se ne sme dogoditi da se osnivaju vazdan neka nova udruženja, koja će u svom nazivu navesti da se bave unapređenjem položaja osoba sa invaliditetom. Poučeni mnogim dosadašnjim iskustvima sa udruženjima, nismo sigurni da na taj način neće doći do zloupotreba, da će sredstva otići nekome ko, kao, nešto, tamo, radi, a da će osobe sa invaliditetom ostati uskraćene za značajna sredstva koja su njima neophodna. Što se tiče člana 12. Predloga zakona, njime se menja član 28. stav 3. osnovnog zakona, tako što nakon stupanja na snagu ovih izmena utvrđivanje dobitaka neće biti javno. Nama iz SRS malo je teško da poverujemo da predstavnici vlasti, koji se svakog dana zaklinju u transparentnost, evo, sada čine ovakve stvari. Dato je obrazloženje da utvrđivanje dobitaka vrši Komisija za utvrđivanje dobitaka, odnosno Komisija Centralnog trezora Državne lutrije Srbije, te ono iz tog razloga ne može biti javno. Članom 14. napravljena je podela na osnovne klasične igre na sreću i ostale klasične igre na sreću. Cilj ove podele je da se među njima naprave razlike u Fondu dobitaka koji pripada dobitnicima nagrada. Kod osnovnih klasičnih Dobitni fond ostaje i dalje 50%, dok se kod ostalih klasičnih Fond definiše na 10%. Glavni cilj ovoga što radite je da daleko više sredstava ide budžetu privređivaču igara, a manje potencijalnim dobitnicima nagrada. Ovde je čak napravljena i zanimljiva tabela koja ilustruje koliko će kome pripasti nakon usvajanja ovih predloženih izmena. Takođe, izuzetno je zanimljivo da pojedine izmene ovog zakona pokušavaju da se predstave kao namera da se vodi računa o ravnomernom regionalnom razvoju. Govorim o članu 17. u kome se kaže – da Vlada, u javnom pozivu za davanje dozvole za priređivanje posebnih igara na sreću u igračnicama, navoditi teritoriju na koju će biti locirana igračnica, a sve u cilju otvaranja novih radnih mesta u manje razvijenim regionima. Vratiću se sad na ono što sam na početku rekla, da, kada ljudi u teškim vremenima ostaju bez mnogo toga, nada da će ih pogledati sreća je sve veća. Verovatno predlagač ovih izmena misli da će u manje razvijenim regionima igre na sreću doživeti još veću ekspanziju. Što se tiče člana 35. kao i većina roditelja i ja sam mišljenja da kladionice i automati treba da budu udaljeni od škola. Međutim, ovim predlogom zakona iako je predviđeno da ovakvi objekti ne mogu biti na udaljenosti manjoj od 200 metara, kada pažljivo pročitamo izmenu vidimo da to nije tako. Pročitaću kako tačno glasi novi stav 2 –''Udaljenost iz stava 1. ovog člana predstavlja najkraći pešački put od zgrada obrazovnih ustanova (osnovnih i srednjih škola) do ulaza u objekte u kojima se priređuju igre na sreću, klađenje i na automatima.'' Ovo znači da od ulaznih vrata škole do ulaznih vrata kladionice i automata ne sme biti manje od 200 metara. Ali, mnoge škole imaju velika dvorišta, u dvorištu sportske terene i onda tu imamo više od 200 metara, što znači, da se odmah pored ograde školskog dvorišta, prema ovom zakonu, može naći objekat u kome se priređuju igre na sreću, klađenja i na automatima, jer škola je na jednom delu dvorišta, a pored ograde može se desiti da se otvori ovakav objekat. Ovakvo rešenje je mnogo lošije od prethodnog. Želim da kažem još nešto o članu 39, za koji smatram da je jako nepošten, zato što se pravnim licima ili preduzetnicima onemogućava da kao ranije priređuju nagradne igre. Dakle, smanjen je broj nagradnih igara u toku godine, i trajanje nagradne igre se ograničilo na 60 dana. Obrazloženje za to jeste da veliki broj nagradnih igara, u robi i uslugama, u toku godine njihovo reklamiranje putem medija, otežava poslovanje Državne lutrije Srbije. Legalno je pravo da sva preduzeća, sva pravna lica imaju mogućnosti da izdvoje onolika sredstva za ovaj vid promocije za koliko oni smatraju da je to njima potrebno i onda kako bi se, zbog smanjenja broja nagradnih igara i vremenskog trajanja, amortizovao iznos koji pripada budžetu priređivač nagradne igre dužan je da sa 20% uplati 25% u budžet, od ukupne vrednosti nagradnog fonda. Još ću, samo, kratko, prokomentarisati član 45, koji uvodi nove iznose za kazne za one koji ne poštuju Zakon o igrama na sreću. Navedeno je da se u prethodnih nekoliko godina dešavalo dosta tih prekršaja. Iznosi i kazne su smešni. Pitanje je – zašto se tek sada odlučilo da se zakon promeni i da kazne budu nešto više? Ovim ću završiti, pošto moje kolege imaju još dosta toga da kažu, s obzirom na to da se vodi rasprava o dva predloga zakona. Zahvaljujem. [[Aplauz]]
Iskorišćeno je deset minuta i trideset sekundi. Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, čusmo malopre iz vašeg izlaganja o ova dva predloga zakona, zakona o duvanu i zakona o izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću, da je osnovni kriterijum kojim se država vodila kada nam je predložila izmene i dopune ovih zakona potreba da nam uredi ovu materiju na jedan suštinski, kako rekoste, potpuniji način, da ukrupni ovu, kako gospodin ministar reče, industriju. Govorim o igrama na sreću. Rekao bih da je to stvarno industrija kako po broju učesnika u ovom poslu, tako i po obimu sredstava koja se obrću u ovim takozvanim igrama na sreću. Pored toga cilj države jeste da smanji broj priređivača ove kocke, a sve u cilju boljeg i efikasnijeg punjenja budžeta. I ovo je puka istina ovih izmena i dopuna Zakona o igrama na sreću – bolje i efikasnije punjenja budžeta. Kroz zabranu ulaska maloletnika u ove kockarnice država, kako reče ministar, želi da pošalje jasnu poruku mladima i njihovim roditeljima. Međutim, ovde se, gospodine ministre, nameću neka suštinska pitanja. Nije ovde samo slanje poruke, ovde ima nekih jako ozbiljnih i suštinskih pitanja koja kako osnovni Zakon o igrama na sreću, tako i ove izmene i dopune Zakona ne mogu da reše. Može li ovaj zakon, kako osnovni, tako i ove izmene i dopune Zakona o igrama na sreću, rešiti pitanje propadanja hiljade i hiljade mladih ljudi koji su ogrezli u kocki ili je prioritet države samo puko punjenje budžeta? Mislim da je ovo drugo u pitanju, da država nema načina da reši neke probleme. Zašto država one koji su duboko ogrezli u kocku, jednostavno, ne naziva tim imenom ''kockari'', već su oni za državu ''igrači'' i to igrači na sreću?! Čuli smo da je oko 3,5 miliona ljudi, po nekim istraživanjima, igralo ili igra neke oblike tih takozvanih igara na sreću, da je oko 700 hiljada ljudi na neki način u kandžama kocke i to duboko u kandžama kocke. Zašto država, koja i sama organizuje ove igre i finansira mnoge takozvane igre na sreću, ne upozorava, kada to čini, da se ovde radi o kocki, da to može biti pogubno za mlade? Naprotiv, država podstiče ove igre. Zamislite samo ono bizarno upozorenje – ne možete poslati više od hiljadu SMS poruka sa jednog telefona Gospodine ministre, pa, to je ludost, to je totalno iščašeno. A, to država radi! Dalje, šta još radi država? Ona putem, naoko, ovih bezazlenih igrica na sreću stvara u stvari preduslove za dalje nekontrolisano kockanje. Time se samo širi rizik od razvijanja bolesti patološke zavisnosti od kocke. A posledice ove bolesti, patološke bolesti od kocke, jesu pogubne, pogotovo za mlade ljude. U tom biznisu ili, kako ministar reče, industriji brzo se umešaju mreže poverilaca, agencije koje pozajmljuju novac, tu su, onda, i uterivači dugova, moćni mehanizmi za povraćaj izgubljenog novca itd. A, onda, ovi problemi se samo naoko rešavaju. Kako se rešavaju? Obično, prodajom stanova i drugih nekretnina, pozajmljivanjem i novim zaduživanjem, novim kreditima i tako dalje. Onda se, gospodine ministre, u ovoj vašoj, kako vi kažete, industriji pojavljuju uterivači dugova. Hiljade raspalih porodica, hiljade propalih brakova, hiljade i desetine hiljada beskućnika usled kocke. Šta je posledica svega ovoga, kod ovih ljudi, pogotovo kod mladih ljudi? Depresija, jači psihički poremećaji, često telesne bolesti, to su sami neke od težih slučajeva koji nastupaju usled ove pošasti. Sledeće pitanje koje se može postaviti jeste – može li država na jedan ozbiljan i sistematski način da se izbori sa ovim pojavama? Gospodine ministre, kocka je đavolja rabota! Često smo imali prilike da vidimo ispovesti nekih kockara, takođe, da pročitamo ispovesti pojedinih ljudi koji su ogrezli ovom poroku, da vidimo šta im se desilo, kako njima, tako i njihovim porodicama, a ne zaboravite, sve ovo država na jedan vrlo jasan način pospešuje. Znate, rekao sam, imali smo često prilike da čitamo o tome, jedan kockar u jednom dnevnom listu ispričao je da ga je, prosto, đavo namamio na kocku, da ga je đavo navukao i kao da, kaže on, neko drugi upravlja mojom rukom. A, za to vreme, kaže, drhte mi i prsti i ruke dok čekam svoju nikad ostvarenu sreću. Zamislite koliko je to teško i za tog čoveka i za njegovu porodicu, i za društvo u celini. A kažem, sve je više mladih ljudi ogrezlo u ove poroke. Hteli vi to da priznate ili ne, to nisu igrice na sreću, to je kocka. Ti kockari sanjaju onaj njihov večiti san o dobitku, san koji im se nikada ne ostvari. Oni u ovu kocku ne ulažu samo svoj novac, oni ulažu i svoj ugled i zdravlje, i ambicije, i na kraju, svoju porodicu. Na kraju, kao što svi znamo, ulaze u svet zelenaša, u svet uterivača dugova, u svet poroka, u svet beznađa, i onda se pitamo, zašto nam mlada generacija tako radi? Zašto nam mnogi mladi tako propadaju? Kao država preventivno reaguje na sve ovo? I, da li uopšte država preventivno reaguje? Tačno je da su ovo zakoni iz oblasti finansija, ali ima li tu saradnje sa nekim drugim ministarstvima, kada su ove oblasti u pitanju? Ima li saradnje sa Ministarstvom zdravlja i sa drugim ministarstvima? Izgleda da ga nema. Jer, očigledno je da država vrlo malo radi na prevenciji u ovim slučajevima. Kako će država da reaguje, gospodine ministre, nadam se da ste upoznati sa još jednim problemom, na pojavu sve više privatnih klinika, koje se bave, navodno, brzim izlečenjem ovih patoloških kockara. Sve ih je više i po Beogradu, vi to znate sigurno. One nude svoje usluge za nekoliko hiljada evra i nude brzo izlečenje. A u stvari, radi se o novoj vrsti šibicarenja, sa bolesnim ljudima, sa jadnim ljudima, sa ljudima koji su ogrezli u poroke kocke. Sve su to pitanja na koje ovaj zakon, jednostavno, nema odgovora. Ili, vi taj odgovor ne želite da date. Vi taj odgovor ne rešavate kroz predloge ovih zakona. Znate, ta kocka je takav porok, da ne postoji pilula koja može da suzbije tu želju za kockanjem. Zbog toga je to vrlo opasan porok. Šta tu našu omladinu, vi kažete maločas u svom izlaganju da želite da pošaljete poruku mladima i njihovim porodicama da država želi da se brine o njima, da želi da se brine da mladi ne ulaze u te kockarnice, ali da li je to dovoljno, šta te mlade vuče da idu u kockarnice?! To je beznađe u kome se nalaze dosada, pomodarstvo, roditelji se sve manje bave svojom decom zbog rešavanja svojih egzistencijalnih problema. I za to je krivica ove države i ove vlade. Ovo su sve problemi koje, kako osnovni zakon, tako i izmene i dopune ovog zakona ne rešavanju. Cilj je punjenje budžeta i to je osnovna intencija ovog predloga zakona. Zahvaljujem. [[Aplauz]]
Zahvaljujem. Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je 11 minuta i 10 sekundi. Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, svedoci smo da su se u poslednjih petnaestak-dvadeset godina nad Srbijom nadvila dva fenomena. Možda ih je u tragovima bilo i ranije, ali su sada posebno izraženi, i to uvek kada je društvo, kada je država u krizi, kada država nema odgovore na elementarna egzistencijalna i nacionalna pitanja. Te dve pojave tada eskaliraju u društvenom. Prvi je, pojava vračara, čitača sudbine, proroka i raznih crnih i belih magova, pisaca horoskopa. Pošto država ne može da odgovori na to, na egzistencionalno pitanje pojedinca, on traži u horoskopima, kod vračara, odgovore na pitanja koja ga muče. Drugi je, drastično povećanje broja učesnika igara na sreću, kao i pojava novih oblika i novih načina tih igara na sreću. Država, uglavnom, toleriše ove pojave. Jer, u prvom slučaju stvaraju iluziju da će bolje biti već sutra, da samo što nije bolje. Čim prebrodimo krizu, biće bolje, i to sutra, uglavnom se pretvori u ''malo sutra''. Drugo, kada ta iluzija padne, izaziva stravične lične i porodične lomove. Jer, čovek shvati bespredmetnost, shvati da u budućnosti svetla ''na kraju tunela nema'', jer se ta vlast otegla, a ne obezbeđuje budućnost. Drugi primer, takođe, stvara iluziju, da će jednim dobitkom da razreši sve ili gotovo sve materijalne probleme u porodici. Iluzija pada onog trenutka kada se isprazne i poslednji fondovi lični i porodični, izaziva finansijski lom, kolaps u porodici, što opet izaziva porodične lomove. Razlog zašto država toleriše ovo, a čuli smo maločas da je to bolest, da to više nije zabava, razonoda, da to nije nekakva eventualna nada, nego da to postaje sve više bolest. Razlog zašto država toleriše jasno ste napisali, gospodine ministre, u članu 14. U obrazloženju člana 14. nedvosmisleno govorite da država ovo toleriše upravo zbog toga što će se naknadna sredstva sliti u budžet. To što se i poslednja crkavica vadi iz džepa da bi se popunio ''tiket lota'' i da se nada da će, baš, on, ubosti, neku, ''sedmicu'' i rešiti sve probleme, državu izgleda ne interesuje. Navešću deo obrazloženja kada se kaže – radi ilustracije ekonomske opravdanosti podele, jer vi sada delite igre na sreću na klasične osnovne i klasične ostale, smanjen je procenat minimalnog fonda dobitaka za ostale klasične igre. Dakle, vi nedvosmisleno kažete da ovim zakonom smanjujete fond dobitaka sa 50 na 10%, i dajete procenu – tokom 2009. godine promet igara na sreću, koje su prema predloženim izmenama Zakona svrstane u kategoriju ostalih igara na sreću, iznosio je oko milijardu dinara. U skladu sa predloženim izmenama Zakona budžet bi bio veći da ste se setili da ovaj zakon donesete da se izglasa u Skupštini, da vaših 126 pritisne dugme i da izglasate, budžet bi bio veći za 240 miliona dinara. I to, čak, i tabelom objašnjavate; ako je milijarda u važećem zakonu, milijarda u predloženom, fond dobitaka 500 u važećem, a sad 100 miliona u ovom predloženom, osnovica za naknadu za priređivanje je 500 u starom, a sada je 900 u predloženom i naknada državi u budžet sa 300 ide na 540 miliona, odnosno 240 miliona više. Ali, vi ovde kažete – i ostatak priređivaču treba da bude podignut sa 200 na 360, dakle, i priređivaču, onome koji legalno zavlači ruku u džep i najgoroj sirotinji, određujete da ima još 160 miliona dinara više. Kocka je, rekosmo, bolest. Moj kolega je maločas izneo statistički podatak da u Srbiji ima oko 100.000 ogrezlih kockara, koji ujutru kada se probudi ne misli da li će detetu obezbediti litar mleka, inače i za nestašicu mleka je, takođe, kriva ova vlada, ali to na stranu, da će obezbediti litar mleka, nego trči u kladionicu da i poslednji dinar iz džepa da za kocku. Takođe, rekao je moj kolega, da ima i oko 500.000 latentnih, potencijalnih kockara. Ako ovako nastavite, uskoro će u Srbiji biti 6.000.000 kockara, ali neće imati sa čim da se kockaju, jer su lični budžeti, porodični budžeti sve tanji i tanji. Danas vam već više od pola Srbije gladuje. Kocka je bolest, kao droga, kao narkomanija, kao alkoholizam. Država bi morala, kada bi vodila računa o građaninu, da nađe način da kao što, doduše, ne lečite ni alkoholičare, ni narkomane, ali kao što treba da lečite narkomane i alkoholičare, tako da lečite i ove koji se kockaju. Naprotiv, vi ste dozvolili u prošlom zakonu da na 150 metara od škole, a sada ste podigli, dve bandere kada se polože, to je 50 metara, dakle, da na 200 metara od škole ne sme da bude otvorena kockarnica. Pa, oni koji su prelazili 151 metar prelaziće danas i 201 metar, a 11% mladih vam već dobrano ulazi u kockarnice, takođe, 11% mladih već u porodici imaju porodične probleme zbog toga što odlaze u kockarnicu. Prvo, zanemaruju školu, a drugo, kako dolaze do sredstava koja će uplatiti u kockarnice. Da ste malo više vodili računa, mislim da biste mogli da rešite ovaj problem na malo drugačiji način i onda bismo imali malo zdraviju omladinu i malo zdravije poglede na život i svet. Posebno je neprihvatljiv i indikativan član 19. Da li, gospodine Đeliću, vi, ovo, sada pravite neku novu kockarsku Jugoslaviju?! Kaže: ''Državna lutrija Srbije može, uz prethodnu saglasnost Vlade'', a dobiće je, jer zašto ne bi, ''da priređuje igre iz člana 14. ovog zakona'', dakle, ove, ostale klasične igre na sreću, ''u saradnji sa inostranim organizacijama za priređivanje igara na sreću, koje je osnovala strana država. Uz zahtev za davanje saglasnosti iz stava 1. ovog člana podnosi se Nacrt ugovora o zajedničkom organizovanju igara na sreću, koji sadrži osnovne elemente ugovora. Međusobna prava i obaveze između Državne lutrije Srbije i priređivača iz stava 1. ovog člana regulišu se ugovorom, na koji saglasnost daje Vlada.'' Mislim, gospodine predsedavajući, da mi ovo vreme ne računate, jer citiram član o kome se raspravlja. Ovaj član 19a otvara vrata neverovatnoj manipulaciji, jer niste u stanju da uspostaviti ni državnu kontrolu ove oblasti, nažalost, a kako li ćete, tek uspostaviti međunarodnu kontrolu. Nemoguće je organizovati kontrolu sredstava, koja su ionako tanka, i ovako krvava, a koja su već bolesni ljudi uložili, ne govorim o onom delu koji uplati loto iz razonode, eto, tako, da čeka. Ali, danas uplati iz razonode, sutradan će stalno uplaćivati i tako dalje. To otvara mogućnost da se ogroman novac, ogromna finansijska sredstva iz ove zemlje, kroz takozvane dobitke, odliju u zemlje u okruženju, jer o ovome što sada pišete u članu 19a već se priča unazad dva meseca i već se pripremaju organizacije koje organizuju igre na sreću u susednim zemljama da potpišu ugovore sa nama. Mislim da je sa Republikom Srpskom već za neke igre na sreću postignut dogovor, ali sada se ulazi u BiH Federaciju, ulazi se i u Hrvatsku, odnosno ulazimo sa ugovorima, a izlazimo sa ogromnim parama koje će njihovi učesnici igara na sreću dobijati. Gospodine ministre, mislim da je najpametnije što možete da uradite, a još imate vremena da to uradite, da ovaj zakon povučete iz procedure, da ga malo doterate, da ga malo dovedete u red, da malo vodite računa i o socijalnoj kategoriji društva u Srbiji, da vodite računa o opasnostima koje ova oblast sama po sebi ispoljava i da donesete neki drugi zakon, koji će, uz stroga ograničenja i stroge rezerve, biti usvojen u Skupštini. Ovako, mislim da SRS ne može glasati za ovaj zakon. [[Aplauz]]
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je deset minuta i 50 sekundi. Sada, na osnovu člana 87. stav 1, određujem pauzu u trajanju od jedan sat i nastavljamo u 15.00 časova. Hvala na saradnji.
Narodni poslanici nastavljamo rad sednice Skupštine u popodnevnom delu raspravom, a po redosledu narodnih poslanika, prema prijavama za reč u zajedničkom načelnom pretresu o predlozima zakona o 1. i 2. tači dnevnog reda. Pre nego što dam reč sledećem govorniku po prijavi za reč, samo da obavestim Narodnu skupštinu, na osnovu člana 90. stav 2. i člana 87, da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova, a raspravom koja je u toku, dok ne okončamo raspravu koja je u toku. Reč ima narodni poslanik Nikola Savić, a posle njega narodna poslanica Zlata Đerić.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas razmatramo izmene i dopune dva zakona: Zakona o duvanu i Zakona o igrama na sreću. Naravno, nije ni potrebno naglašavati da se radi o izuzetno važnim zakonima, jer od pripreme i primene ovih zakona u najvećoj meri zavisi i način na koji se puni budžet Republike Srbije. Pošto se vodi objedinjena rasprava, većina mojih kolega više je govorila o Zakonu o igrama na sreću, zato ću se ja osvrnuti i govoriti o ovom drugom zakonu, Zakonu o duvanu. Kada se pogleda ovaj zakon može se primetiti da je glavni razlog, barem se tako navodi, za izmene i dopune ovoga zakona sveobuhvatna reforma propisa, odnosno giljotina propisa, kako se to danas savremeno i obično kaže. Međutim, ako je to zaista tako i ako je to glavni motiv za izmene i dopune ovoga zakona, šta je onda sa reformom, odnosno sa giljotinom propisa u drugim oblastima, u drugim zakonima, jer te stvari paralelno treba da se odvijaju, taj proces i u drugim zakonima? Mi bismo onda, u tom slučaju, ako bi ovo zaista bio glavni razlog, morali hitno da pristupimo izmeni ogromnog broja zakona, što možda jeste potrebno, verovatno i jeste potrebno, ali bi bilo nemoguće u jednom kratkom vremenu to sve ostvariti. Jednostavno, smatram da vas je na izmenu ovog zakona, govorim o Zakonu o duvanu, navelo nešto drugo, a šta je to nešto drugo, videćemo, odnosno pokazaće vreme. Predstavnik Vlade koji je ovde obrazlagao pred narodnim poslanicima ovaj zakon, gospodin Đelić, koga ovde ne vidim, doduše, tu je gospodin ministar Milosavljević, rekao je pred poslanicima da je pre desetak godina promet duvanskih proizvoda u procentu od 90% išao time švercerskim nelegalnim kanalima. Takođe je rekao da je sada, trenutno, sasvim drugačija situacija, da je to sve stavljeno u legalne tokove. Pri tome je pomenuo da je i aktivnost vezano za ovu oblast, a koja se odnosi na fri šopove, svedena na najmanju moguću meru. Zaista bih voleo da je to tako, ali ako se pogledaju odredbe nekih članova zakona, pre svega one odredbe koje se odnose na stavljanje u promet duvanskih proizvoda koji će se prodavati u avionima i brodovima koji napuštaju našu zemlju, vidimo da te odredbe mogu dovesti do velikih zloupotreba. Možda se ovde i krije odgovor na ono moje pitanje sa početka priče, da je možda i ovo jedan od glavnih razloga zbog čega se vrše izmene i dopune ovog zakona. Shodno ovome može se čovek zapitati da li to Srbija ima ili priprema svog Mila Đukanovića, jer poznato je da je Milo Đukanović bio majstor u ovoj oblasti. On je i avionima, i brodovima, i gliserima, i svim drugim sredstvima vršio šverc duvana i na taj način je i stvorio svoju imperiju, obogatio se i to jedan od razloga što i danas vlada Crnom Gorom. Ali, dobro, to nije tema, vidim da me gospođa Čomić gleda, nije teme Crna Gora i Milo Đukanović, ali njegove veza sa duvanom su i te kako poznate svima. Da se vratim zakonu, ovaj zakon predviđa na jednom mestu da opšte poruke na duvanskim proizvodima mogu biti napisane i na stranom jeziku. Naravno, mogu da se saglasim sa tim, i tu ništa nije sporno da u posebnim slučajevima kada se to traži zakonom da te poruke mogu biti napisane i na stranom jeziku, ali pošto se ipak radi o proizvodima koji su proizvedeni u Republici Srbiji, mislim da bi bilo neophodno da se te poruke napišu i na srpskom jeziku. To je bar lako kada je u pitanju paklica cigareta, sa jedne strane se može napisati na stranom jeziku, da li je to engleski, francuski, ili neki sasvim drugi, zavisno od zemlje kojoj se transportuje, a na drugoj strani na srpskom jeziku da bi se videlo na neki način poreklo, odakle te cigarete dolaze. To bi možda bio jedan od kriterijuma gde bi se moglo ustanoviti da li se eventualno dolazi do zloupotrebe ove odredbe. Posebno su interesantne u ovom zakonu analize efekata donošenja ovog zakona. One su potpuno paušalne, a rekao bih i smešne. To baš i stoji u zakonu. Tamo se, baš, bukvalno kaže da se samo pretpostavlja kako, na koji način i na koga mogu uticati ova zakonska rešenja i njihovi efekti. Naravno, svaki zakon koji se donosi, bez obzira na koju oblast, na koju delatnost se odnosi, mora da bude precizan, tačno da se zna, da nema nikakvog paušalnog tumačenja, približnog tumačenja očekivanih efekata, nego je zakonodavac ovde u analizi ovih efekata morao i trebalo je da jasno kaže šta se očekuje od efekata donošenja ovog zakona. Kaže se još da će predložena rešenja iz ovog zakona uticati na privredne subjekte, čija je delatnost propisana odredbama ovog zakona. Naravno, to nije bilo potrebno ni stavljati, to je stvar koja se podrazumeva sama po sebi. Valjda se efekti ovog zakona neće odnositi na proizvode teške industrije ili neke druge industrije koja sa duvanom nema nikakve veze. Sada se opet može videti iz svega ovoga da se navodi samo jedan pozitivan efekat ovog zakona, a taj pozitivan efekat je znatno smanjenje transportnih troškova u okruženju. Međutim, sa druge strane, uporno se izbegava da se kaže kome će i kako, i u kojoj meri ovaj zakon izazvati dodatne troškove, a sigurno da će biti takvih. E, sada, da se vratim na ovaj jedini pozitivan efekat ovog zakona koji ovde prikazujete, zaista moram da budem iskren. Transportni troškovi biće nešto smanjeni, ali će biti zanemarljivo smanjeni. Generalno gledano, oni gotovo uopšte neće uticati niti pozitivno, niti negativno na subjekte poslovanja. Trgovci na veliko i proizvođači i do sada su koristili prevozna sredstva koja su namenjena za prevoz duvana, a to je i praksa pokazala. Trgovci na malo, koji se bave prometom duvanskih proizvoda i do sada su vršili prevoz ovih proizvoda sa ostalom robom i čovek koji ima jedan dragstor, pošto dolazim iz Niša, a dođe, recimo, iz Dimitrovgrada da nabavi za svoj mali dragstor, a znamo kako dragstori danas rade, neće valjda sa dva vozila da dolazi, ni do sada nije dolazio. Naravno, sada mu zakon omogućava da može zajedno, što je dobro. Ali, opet kažem, nisu to nešto posebno pozitivni efekti, niti neko posebno olakšanje, jer se to i do sada radilo. Onda, zakon dalje tvrdi da će se povećati broj privrednih subjekata koji se bave prometom duvanskih proizvoda. Sada vas pitam, gospodine ministre, možda i niste jedini nadležni za to, kako će se povećati broj privrednih subjekata koji se bave prometom duvanskih proizvoda? Doneli smo najrigorozniji zakon, možda i u Evropi, o zabrani pušenja i svedoci smo, kad god prođemo ulicom pored neke institucije, neke škole, ambulante, bolnice itd, da se ljudi, bukvalno, ispod nekih streha, ispod nekog drveća kriju kao mala deca kada nešto kriju od svojih roditelja, pa će, verovatno, mnogi od njih kada shvate i kada im prevrši ta mera poniženja koju je doneo ovaj zakon i ostaviti duvan, tako da ne verujem da će se povećati broj privrednih subjekata koji se bave prometom ovih proizvoda, naprotiv, smatram da će se taj broj subjekata i smanjiti. A da ne govorim o standardu koji imaju naši građani. Došlo je do toga da se ljudi odriču i paklice cigareta i svega ostalog. Nešto malo što imaju u svojim novčanicima, kupuju mleko i ono najneophodnije za svoju decu. Pogotovo, to će biti prisutno Nove godine, kao što se najavljuje, povećanje akciza na duvanske proizvode. Doduše, moram da kažem da su duvanski proizvodi uglavnom sa cenama niži u našoj zemlji, nego u okruženju, ali ako se to prevede po jedinici proizvoda prema primanjima, ispada, opet, da naš prosečan čovek, prosečan građanin više mora da izdvoji procentualno od svoje plate za cigarete. Ne govorim ovo, nisam pušač, nekad sam bio, na svu sreću više nisam, ali čisto objektivno govorim zbog velikog broja ljudi koji su pušači. Od kada je prodata ili privatizovana naša najveća fabrika duvana "Duvanska industrija Niš", broj privrednih subjekata o kojima smo ovde govorili sve je manji i samo se smanjuju. Džabe menjamo zakon i navodimo da će se povećati broj privrednih subjekata. Nije tačno, smanjiće se, i analize su pokazale da se samo smanjuju. Ne samo to što ste prodali najveću fabriku duvana, ovo moram da kažem, pošto dolazim iz Niša, sa time su uništeni i proizvođači duvana, kojih je najveći broj bio na jugu Srbije. Znate i vi, gospodine ministre, verovatno i još mnogi u Vladi, da ti ljudi, proizvođači duvana sa juga Srbije, već godinama tuže državu Srbiju, tuže "Filip Moris", imaju izuzetnih problema. Nažalost, ne mogu ostvariti svoja prava. Često su prinuđeni da štrajkuju. Nedavno su u Nišu štrajkovali ispred Apelacionog suda, čak su neki štrajkovali glađu, ali se niko u ovoj vladi nije našao tu da pomogne ovim ljudima. Zajedno sa fabrikom duvana nisu uništeni samo ovi proizvođači duvana, nego možda i najviše što je ova država izgubila, praktično smo dali svoje tržište, a da ne govorim o onome koliko je od fabrike duvana pripalo lokalnoj samoupravi. Prodaja "Duvanske industrije Niš" jeste najveća privatizacija koja je donela najviše novca u budžet Srbije. Nažalost, Niš od toga nije video skoro ništa ili veoma malo. I to malo što su dobili predstavnici vladajuće elite u Nišu, ni to nisu znali da iskoriste. Završavam polako ovu moju priču. Promet duvanskih proizvoda je jedan monopol, to je stvar kojom treba da raspolaže svaka država i tu nema i ne sme da bude popuštanja. Evo, recimo, u Nišu, pošto sam odatle, Niš ima preko 100 godina, nekih, 130 godina tradiciju u proizvodnji duvana i duvanskih proizvoda, jednu zgradu, gde se nekad davno vršio otkup i prerada duvanskih proizvoda i dan-danas građani Niša nazivaju ''Stari monopol''. Kažu – vidimo se kod ''Starog monopola''. To još govori da država ovde ne sme, ali baš, da napravi ni jednu jedinu grešku, jer svaki dinar od prometa duvanskih proizvoda je namenjen budžetu, a imali smo, nažalost, prilike da vidimo da je u ovoj oblasti ranijih godina bilo mnogo zloupotreba. Hvala. [[Aplauz]]
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je 14 minuta i 25 sekundi. Na raspolaganju vam je još minut i 15 sekundi. Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić, a posle nje narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, s obzirom na to da smo dobili predloge izmena i dopuna ova dva zakona, o igrama na sreću i o duvanu, koji na prvi pogled nemaju mnogo zajedničkog, imali smo bar nagoveštaj da će gospođa Diana Dragutinović biti ispred Vlade ta koja će braniti te zakone, ali, izgleda da vi i gospodin Đelić niste imali mnogo sreće, izvukli ste najkraću slamčicu i danas morate da branite te zakone, odnosno izmene i dopune. Kakve je sreće parlament, to je upravo tako da svake godine sve zakone koje donosimo posle nekoliko meseci moramo i da menjamo. Toliko o njihovoj efektnosti i ozbiljnosti sa kojom se donose pred Narodnu skupštinu. Ne bih mnogo analizirala ova dva predloga zakona, jer će se moja koleginica Aleksandra Janković baviti baš izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću. Osvrnuću se samo na izmene i dopune Zakona o duvanu. Kada smo pogledali ceo taj predlog, osim članovima 1, 4, 7, 11, 14. i 15. kojima se usklađuju neke zakonske norme sa nekim već postojećim aktima i zakonima, da bi on bio primenjiv, obratili smo pažnju zbog čega se one donose. Jasno je da se svaka takva izmena i dopuna donosi da bi se neko izuzeo od nečega, da bi se neko kome je u međuvremenu neki zakon zasmetao mogao rešiti svog balasta ili poteškoće koje mu je zakon nametnuo i onda smo došli do ovog famoznog člana 16. Član 16, kojim se inače popravlja, dopunjuje član 67. postojećeg Zakona, kaže – da se u članu 67. posle stava 4. dodaje se stav 5, ali pre nego što pročitam kako glasi, pročitaću šta kaže taj stav 1. od kog se traži izuzimanje: "Proizvođač, odnosno uvoznik duvanskih proizvoda dužan je da pre stavljanja u promet duvanskih proizvoda odredi maloprodajne cene tih proizvoda i prijavi ih Upravi.'' Onda kaže ono što sad zakon nudi kao promenu: "Izuzetno od stava 1. ovog člana proizvođač, odnosno uvoznik duvanskih proizvoda nije dužan da pre stavljanja u promet odredi i prijavi maloprodajne cene duvanskih proizvoda, kada se ti proizvodi otpremaju radi prodaje u avionima i brodovima'', inače, nemamo more, ''koji saobraćaju na međunarodnim linijama, kao i na proizvode koji se spremaju u slobodne carinske prodavnice otvorene na vazduhoplovnim pristaništima otvorenim za međunarodni saobraćaj na kojima je organizovana pasoška i carinska kontrola radi prodaje putnicima u skladu sa carinskim propisima." Prevedeno na svakodnevni jezik, pre, otprilike, tri godine mislim da je gospodin Đelić, zato mi je žao što on nije tu, upravo rekao – nikada više neće biti duty-free shop, a ovo je povratak na ono što mi nerado govorimo i što svi vole da koriste, onako, u nekoj političkoj floskuli, ovo je upravo povratak onom Miloševićevom vremenu kada su bili duty-free shop. Ovo je na mala vrata otvaranje šverca. Ako znamo da nemamo more, a ovde se pominju brodovi, dakle misli se na rečni saobraćaj. Dolazim iz Sombora, znam šta je ''Bezdan'', ''Apatin'', ulazne marine i sve ostalo što dolazi Dunavom. Znam da su rečne barže koje idu u pravcu Nemačke u stvari idealna mesta za šverc. I, mislim da će sledeći korak biti, mogla bih čak sa vama da se kladim, a živi bili pa videli, otvaranje duty-free shop na svim carinskim prelazima. To je u stvari ono što treba da ovaj član omogući, a iza toga stoji sve ono ostalo, onaj ekstraprofit i sve ostalo što može da se na mala, a ozakonjena, vrata ovako uvede upravo u Zakon o duvanu. Eto, ja ću samo toliko da govorim o ovom članu. Ostavljam ostalo vreme koleginici.
Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz, posle njega narodni poslanik Srđan Milivojević. Samo vas molim da se prijavite. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ove dve izmene i dopune veoma bitnih zakona jesu jedan pokazatelj i spadaju u niz pokazatelja koji otvaraju dileme kojim putem izaći iz društva koje je do samo pre 10 godina bilo društvo razorenih institucija, društvo haosa, društvo u kome je 90% prometa duvana išlo nelegalnim crnim tržištem, društva u kome su tadašnji šverceri duvana bili miljenici vlasti i društva u kome su se na naslovnim stranama upravo vodile polemike ko će preuzeti tržište duvana ili deo tržišta duvana, a samim tim bili smo i svedoci svakodnevnih oružanih obračuna švercerskih mafija. U šverc duvana znamo da su bili upleteni i mnogi državni funkcioneri, ali i mnogi policijski službenici. A, ono što nas iz SPO, kao jedinu desnu stranu na listi Za evropsku Srbiju koja želi da vidi uređenu, bogatu i srećnu Srbiju, interesuje kao predstavnike naše političke stranke, to je – zbog čega su upravo ti koji su tada zatvarali oči pred tom nespornom činjenicom, danas najveći kritičari ovih izmena i dopuna zakona? Izmene i dopune zakona je nametnulo vreme da ništa nije urađeno u ove dve oblasti, sama činjenica da su i jedan i drugi zakon ove dve oblasti stavile u legalne tokove, da je značajno poboljšan prihod budžeta Republike Srbije, a kroz akcize i poreze od duvana i prihod humanitarnih organizacija i Crvenog krsta i lokalne samouprave, jer, ne zaboravite, 40% sredstava ide lokalnim samoupravama, a to je, opet, u sklopu neke decentralizacije, pre svega, finansijske Srbije. Mi smo nekoliko puta rekli u ovoj skupštini, da će SPO sve što ide u smislu poboljšanja finansijskog položaja lokalnih samouprava podržati sa obe ruke. Čini mi se da je kod izmena i dopuna Zakona o duvanu najvažnija činjenica da će znatno biti ušteđeni troškovi transporta i da se, naravno, uz propisane uslove pakovanja, duvan može prevoziti sa ostalom robom. Ostaje pitanje koje su pomenuli neki narodni poslanici – da li će ova odredba koja se tiče free-shop, brodova i aviona, koji odlaze iz naše zemlje, otvoriti mogućnost za eventualne zloupotrebe? Moguće je, ali SPO očekuje da se država i u tom delu ozbiljno ponaša. Mislim da, javnosti radi, treba reći, jer rasprava o ovom zakonu ima dodirnih tačaka i sa Zakonom koji smo nedavno usvojili, o zabrani pušenja, ali otvara i neke druge teme i dileme. Niko danas nije spomenuo, a mislim da je bitno reći da je, što se tiče cene cigareta, u zemljama EU opterećenje po jednoj paklici u proseku oko 2,5 evra, a da je u Srbiji od 0,5 do 0,7 evra, što znači najmanje opterećenje. Jedino je Makedonija niža sa porezima i akcizama, ona učestvuje sa 0,4%, Slovenija sa 1,9%, Hrvatska sa 1,7%, Bosna i Hercegovina sa 0,7%. Želim da kažem da je dobro što se država ovako ponašala, jer, pored toga što respektuje standard građana, svesna je i činjenice da povećanje akciza povećava istovremeno i šverc cigareta, jer se ljudi onda okreću crnom tržištu. Novca za konzumiranje skupljih cigareta nema, a to daje veliki prostor da na ovim prostorima vidimo što smo nekada videli. Naravno, to nećemo videti, ali interesantno je pošto je naš sused Bugarska postala članica EU i da je za vreme sankcija veliki dotok nelegalnih cigareta išao iz pravca Bugarske ka Srbiji, bez obzira što je sada taj stepen šverca cigareta zanemarljiv, ipak se primećuje da postoji nelegalan tok cigareta iz Srbije u Bugarsku. I mislim da niko nije danas pomenuo, pomenule su nekoliko puta kolege granični prelaz ''Gradina'' i ''Dimitrovgrad'', treba pohvaliti carinike koji su, ne samo što se toga tiče, već i narkotika, u velikoj meri i velikom broju puta odgovorili svom osnovnom zadatku. Što se tiče izmene Zakona o igrama na sreću, mislim da je najveća dilema sasvim opravdana oko objekata za igre na sreću, da li treba da budu udaljeni od obrazovnih ustanova 150 ili 200 metara. Slažem se sa procenom nekih uvaženih kolega, da povećanje udaljenosti od 150 možda može imati nekog efekta, ali ne bitnog, ali u svakom slučaju može neke ljude koji se bave ovom delatnošću naterati ili da prestanu na toj lokaciji da se bave tom delatnošću ili da se uopšte ne bave tom delatnošću. Prihodi od igara na sreću su zaista značajni, jer statistički podaci pokazuju da je sada u Srbiji oko 1.300 uplatnih i naplatnih mesta od igara na sreću, a samo do pre nekoliko godina bilo je svega 300, da je više od deset puta povećan prihod države od igara na sreću, što opet pokazuje, iz kakvog smo mi mračnog perioda našeg društva, jednog perioda u kojem su zaista finansijski tokovi dominantno bili usmereni ka nelegalnom i crnom tržištu, kako je težak taj put ulaska u normalne tokove. Mislim da ne treba sve ljude koji učestvuju u igrama na sreću nazivati da su bolesni ljudi, kao što su danas uradile neke uvažene kolege ili da su to ljudi koji su u stanju neke patologije. Mislim da je Udruženje psihijatara Amerike tek 1980. godine, na osnovu brojnih istraživanja, samo patološko kockanje, to je kockanje u kome čovek sav smisao svog života i sve svoje aktivnosti svodi na kocku, uspeh ili neuspeh u kocki, da su to definisali kao jedan od poremećaja impulsa kao što je kleptomanija ili piromanija, i da se društvo aktivno uključilo u lečenje tih ljudi, koji zaista zbog tog svog poroka često ostaju bez imovine, padaju u depresiju, preterano se zadužuju, prodaju nepokretnosti, rasturaju brakove, a često, i najčešće, njihove porodice pokrivaju njihove dugove. Činjenica je da je kod nas tek 2005. godine nešto slično urađeno i da je u Institutu za lečenje bolesti zavisnosti otvoreno jedno odeljenje koje se bavi ovom problematikom. Mislim da sve strukture društva, od obrazovnih struktura, od stručnih službi pri zdravstvenim ustanovama, treba da daju svoj doprinos za izlečenje patoloških kockara. Od toga treba razdvojiti sve one ljude koji učestvuju u igrama na sreću, koji nisu u stanju zavisnosti i koji nemaju takav odnos ni prema sopstvenoj imovini ni prema imovini svoje porodice. Čini mi se da kod ovih izmena i dopuna zakona, takođe, treba obratiti pažnju na to od koga se nabavljaju aparati za igru na sreću, da li su oni zaista od kvalifikovanih proizvođača sa određenim standardima ili su takozvane kopije. Mislim da, sama činjenica da je veliki prihod Republike Srbije od igara na sreću, igre na sreću postoje otkako postoji ljudski rod, da znatno naprednije, u svakom pogledu zemlje i ekonomski i politički i kako god hoćete, imaju organizovan sistem igara na sreću. Po meni, samo Los Anđeles, to je grad kocke i poroka, u kome, ne kao u našem društvu koje je tipično društvo tranzicije i uglavnom se kocki odaju ljudi sa plićim džepom, koji možda u tome vide neku šansu da reše neke svoje egzistencijalne probleme, bogami, u Los Anđelesu i nekim drugim država to je privilegija bogatih. Ono što je želja nas iz SPO, to je, da mi vidimo društvo u kome će se bogati iz svog ćefa kockati, ali time neće ugroziti egzistenciju firmi ili nekog dela sistema države, a u kome će srednji sloj i niži sloj stanovništva moći pristojno da žive od svoje zarade. Zbog činjenice da se poboljšava već uvedeni red u ove dve oblasti, poslanici SPO će u za danu glasanje glasati za ova dva zakonska predloga. Hvala.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je 10 minuta i 33 sekundi. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević i on je poslednji prijavljeni govornik .
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ali pre svega poštovani građani Srbije, kada donosimo zakone u ovoj skupštini vodimo se sa nekoliko važnih maksima i važnih principa. Pre svega, kada donosimo zakone, donosimo zakone tako da vodimo računa da ugasimo onu žeđ i potrebu za stvaranjem boljeg čoveka, jer zakon pre svega treba da stvara boljeg čoveka, zatim humanije društvo i na kraju zakon mora da stvara racionalniju državu. Ali, uvek treba voditi računa da će volja države biti jača od navike pojedinaca i to se uvek iskazuje i izražava kroz jedan zakon. Međutim, danas kada smo donosili zakone i kada smo slušali razna obrazloženja ovih zakona imali smo priliku da u jednom kratkom izlaganju pojedinih poslanika preživimo one stare dobre 90-e i da se prisetimo kako su ove oblasti bile uređene u vreme opšteg haosa, kada ništa u ovoj zemlji nije bilo uređeno. Apsolutno sam uveren da su dobacivanja mojih kolega, to jasno naznačava, da su ove dve oblasti savršeno dobro uređene tako da se iz sivih tokova novca, od šverca duvana, od kockanja, od organizovanja ilegalnog kockanja, organizuju mnoge nelegalne aktivnosti u ovoj zemlji. Kada država i kada određene političke stranke i većina reši da uredi ove oblasti kroz zakone i zakonsku regulativu, uvek usledi kritika onih koji iskazuju žal za starim dobrim vremenima, kada je svako mogao da radi šta hoće i kada je svako mogao da od šverca cigareta izdržava sebe, svoju političku stranku, svoje političke ideje i svoje političke ambicije. Govoriću o oba zakona. Pre svega želim da kažem da je za 10 godina demokratske vlasti, koja nije baš imala jasan kontinuitet u tih 10 godina, došlo do uređenja tržišta duvana, od jednog haosa gde ste cigarete kupovali na ulici a niste znali od koga ih kupujete i gde taj novac završava, da se došlo do situacije da za svaku prodatu paklicu cigareta sledi fiskalni račun i da uz tu paklicu cigareta ide akcizna markica i da svakoga trenutka svaki građanin zna koliko je novca dao državi od svake popušene cigarete i šta se sa tim novcem radi. To je velika prednost uređenih društava i uređenih država. Možemo se sporiti oko toga kako taj novac treba rasporediti i kome ga treba dati, ali svakako ne možemo kazati da je loše to što živimo u uređenom sistemu vrednosti, u uređenom društvu kada su tri najveća svetska proizvođača cigareta prisutna na tržištu Srbije, kada imamo i domaćeg proizvođača cigareta i kada imamo, sa druge strane, uređenu oblast iz koje se nekada iz sive emisije, iz sivih tokova novca finansiralo sve i svašta u ovoj zemlji, od ubistava političkih protivnika, batinjanja političkih protivnika na ulici, batinanja studenata, pa do raznih drugih aktivnosti, uključujući i ratove. Kroz ovaj zakon, koji danas imamo na dnevnom redu, imamo određene izmene i te izmene pokazuju da zakon živi kroz praksu i da mi prihvatamo posle šest ili sedam godina primedbe i sugestije onih ljudi, jer smo na određen način uredili ovu oblast, tako da se sada glavna stavka u zakonu o izmenama Zakona o duvanu odnosi na mogućnost da se cigarete transportuju zajedno sa nekom drugom robom samo ako ne utiču na kvalitet druge robe i ako ne menjaju organoleptička svojstva te robe. Time smo izišli u susret onim drugim ljudima i distributerima, time smo izašli u susret i privredi, jer želimo da pojeftinimo određene usluge i od toga će korist imati samo građani ove zemlje. Želim da kažem nešto i o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću. Nekada je ova oblast bila oblast kojom su se bavile kriminalne grupe. Nekada je ova oblast služila isključivo za finansiranje mafije, za finansiranje kriminala, za finansiranje ilegalnih aktivnosti, ali, nažalost, i za finansiranje određenih političkih stranaka koje su kroz svoju diskusiju iskazale žal za starim dobrim vremenima, za njih dobrim, ali, znate, kada je nešto dobro samo za nekoga a za sve normalne ljude u ovoj zemlji – zlo, onda to govori o tome kome je to dobro a manje govori o onome kome je to vreme bilo zlo. Kada govorimo uopšte o izmenama Zakona o igrama na sreću, želim da podsetim da smo nekada imali samo 300 registrovanih uplatnih mesta, a da ih danas ima preko 1.300, ne zato što je poraslo interesovanje građana Srbije za kocku, nego zato što je država uredila ovu oblasti i od te oblasti se danas finansiraju razne druge socijalne aktivnosti u ovoj zemlji. Postavlja se pitanje – šta je to kocka? Da li je kocka kada neko igra loto, kada neko kupi srećku Držane lutrije Srbije, ili je kocka kada neko odlazi u kladionicu i uplaćuje tiket ili je kocka kada neko igra rulet? To su sve igre na sreću. Igre na sreću su oblast koju je država Srbija rešila da uredi onako kako to rade civilizovane zemlje. Imam nekoliko primedbi na prethodna izlaganja, pre svega, kada govorimo o članu 2. ovog zakona, gde se kaže da će se deo sredstava koji je prihod budžeta Republike Srbije u iznosu od 40% koristiti za finansiranje "Crvenog krsta Srbije", Organizacije osoba sa invaliditetom i drugih udruženja, čiji je cilj unapređenje socijalnog, ekonomskog i društvenog položaja osoba sa invaliditetom. Moje kolege su imale primedbu da novac treba davati isključivo organizacijama udruženja invalida, a nikako nekim drugim organizacijama koje vode brigu o njima, jer, navodno, ''tuđa ruka svrab ne češe'' i niko bolje ne poznaje problematiku osoba sa invaliditetom do njih samim. Smatram da postoje mnoge organizacije u Srbiji koje i te kako vode računa o osobama sa invaliditetom, a, sa druge strane, imaju sveobuhvatno polje delovanja. Tačno je, bilo je u Srbiji u proteklom periodu raznih zloupotreba, raznih igara na sreću, pa i raznih humanitarnih fondova, svedoci smo toga i u nedavnoj prošlosti. Ali, znate, to vam je kao kad idete na fudbalsku utakmicu: ljudi na fudbalsku utakmicu ne idu zato što će neko dobiti crveni karton, već idu zbog lepih poteza, dobrih golova, atraktivnih poteza, dobre i efikasne igre i, u toj fudbalskoj utakmici traže ono najbolje na šta žele da se ugledaju, i zašto se vezuju za tu fudbalsku utakmicu, a ne ono nešto najgore. Možemo sada ovde izneti sijaset najgorih primera zloupotrebe humanih fondova, ali šta je sa onim najboljim primerima, koji su i te kako pomogli određenim osobama sa invaliditetom? Šta je sa onim najboljim primerima onih ljudi koji su odvojili svoje vreme, svoj novac i pomogli i uredili tu oblast? Ovde se vrlo zlonamerno citirao član 14. gde se kaže – da će ostale klasične igre na sreću imati najmanje 10% od ukupne vrednosti primljenih uplata za učestvovanje u igri, i tih 10% je bila tema diskusije određenih poslanika, gde su oni tvrdili da je to tačno 10%, a u zakonu kaže – najmanje 10%. Velika je razlika između reči ''najmanje 10%'' i striktne odrednice ''samo 10%''. Jer, najmanje 10% ne kaže koliki je maksimum, maksimum može biti do 50%. Ono što mogu da prihvatim kao kritiku i moram da je izrazim i ja, kada je reč o izmenama ovog zakona o igrama na sreću, to je član 28. Mogao je ovaj član preciznije da se formuliše, jer, kažu, u članu 68. stav 1 – reči 180 evra godišnje zamenjuje se rečima ''25 evra mesečno''. Moglo je tu da se doda – u dinarskoj protivvrednosti i po srednjem kursu NBS na dan uplate, jer je, ipak, dinar sredstvo plaćanja u Srbiji. Možda to, pošto su mnogi opozicioni poslanici intervenisali amandmanima, može da se prihvati. Na kraju, čuli smo i nekoliko veoma interesantnih tumačenja od strane određenih ljudi iz opozicije, koji su se maltene izrugivali činjenici da su ova dva zakona ,u stvari, a pogotovo izmene i dopune Zakona o duvanu, rezultat, one, ''giljotine propisa''. Time ću i završiti svoje izlaganje. Dobrota i pravda su najviši ciljevi zakona. Pisci zakona moraju gledati dalje od svog vremena. Ako vam smeta giljotina propisa, kazaću vam samo nešto što sam čuo na pijaci u Kruševcu kada sam razgovarao sa građanima koji su komentarisali giljotinu propisa. Oni su mi kazali – dobra je giljotina propisa, ali Francuzi su nekada u svojoj istoriji imali i ''giljotinu zakonodavaca'' za one loše zakone. Mislim da je dobro da kroz ove zakone uredimo ove oblasti po meri svakog građanina i po meri civilizovane i razvijene države. Sa ovim zakonima, Srbija ne pravi nikakav trošak u budžetu. Sa ovim zakonima Srbija popravlja svoju budžetsku sliku i sa ovim zakonima Srbija stvara jedno bolje, modernije i civilizovanije društvo, humanije društvo i svakako omogućava ljudima da budu bolji ako to žele. Zahvaljujem vam i pozivam vas da i vi budete bolji ako to želite i da glasate za ove zakone. Hvala. [[Aplauz]]
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je 11 minuta i 10 sekundi. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, a pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam, da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika Narodne skupštine? (Da) Narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, o ovoj raspravi smo čuli dosta toga interesantnog, ali neke stvari su očigledno zbunjujuće čak i za narodne poslanike, što je mene iznenadilo. Recimo, priča o tome da li su igre na sreću klađenje, kocka, i šta su kockarnice i kazina ili kladionice, to su potpuno različite stvari i čak se regulišu različitim zakonima, ovde se koristila terminologija i za jedno i za drugo kao da je isto, a nije isto. Već sam u jednom slučaju pominjao primer kazina ili kockarnice, ako hoćete, u Beogradu, najveće, što se reguliše drugim jednim zakonom, koji se nalazi u okviru hotela Jugoslavija, a koji je privatizovan. Oni koji su dobili licencu za dobijanje tog kazina tj. te kockarnice dali su ponudu od 18 miliona evra na licitaciji, da bi dobili licencu. Po mojim informacijama, taj novac nikada nisu uplatili tih pet godina, ta licenca je istekla. Nova licitacija, po mojim informacijama, nije održana. To su problemi o kojima ovde treba da raspravljamo a ne da li je 100 metara ili 150 metara udaljena neka kladionica, a ne kockarnica od neke škole. I, šta je sada sa tim što se dešava u okviru hotela Jugoslavija?! Da li će neko, ikada, na to pitanje da odgovori? Zašto hotel Jugoslavija ne radi kao ''hotel Jugoslavija''? Dakle, nije pipnut od onog trenutka kada je privatizovan, čak je preprodat od strane onih koji su prvo kupili, navodno, neki slovenačko-austrijski konzorcijum, oni su prodali novim grčkim vlasnicima, a da taj hotel i dalje ne radi kao hotel, nego radi samo kao kazino i ništa drugo. Kao hotel u Beogradu, kome je potrebno za smeštaj turista sa povećanim brojem turističkih dolazaka u Beograd i koji nema dovoljno kvalitetno smeštajnog kapaciteta, jedan takav dobar hotel, jedini na reci u Beogradu, ne radi kao hotel! A, mi, sada, ovde, od poslanika slušamo, naročito vladajuće većine, kako brinu brigu o građanima, a, recimo, taj problem, koji traje već godinama, ne rešavaju dok su oni vlast, i na gradskom nivou i na republičkom nivou. S druge strane, igre na sreću i klađenje u svim državama na svetu organizuje država, ne organizuje organizovani kriminal. Kao što smo videli, i kockarnice i kazina uvek drži neko ko dobije dozvolu od države. Kako se to onda može povezati sa kriminalcima, kao što se ovde priča? I naplate se porezi, takse itd, osim, ako to država ne organizuje. Al' to je, onda, taj organizovani kriminal o kome govorimo. Igre na sreću – da li je iko ikad odgovarao u Narodnoj lutriji Srbije za ovaj skandal koji smo imali i štetu koja je načinjena građanima Srbije?! Nije niko, samo zato što je Narodna lutrija Srbije sa svojim direktorom kupila potpuno nesiguran, nezaštićen, neproveren softver za zaštitu svog sistema, koji su obični, šestorazredni, hakeri u Srbiji probili i napravili pljačku građana Srbije. I niko za to nije odgovarao! A za to vreme, imamo kompanije ili bar jednu kompaniju, za koju sigurno znam, i prisutni ministar zna, za IP-tehnologiju da je i te kako cenjena u svetu i koja, recimo, nije mogla od Narodne lutrije Srbije da dobije posao i da zaštiti građane Srbije, tako što bi napravila pravu softversku zaštitu. To su problemi. Neke kolegu su već rekle, i meni ovo više liči na reketašenje zvaničnih, legalizovanih kladioničarskih preduzeća, a ima ih svega tri ili četiri u Srbiji, koji su prisutni u svim našim gradovima, da sada smanje broj svojih, da kažemo, prodajnih, mesta, koja imaju, da bi opet prelazili na neka druga mesta, da bi grad opet naplaćivao neke druge takse, da bi se menjali lokali i pravio trošak tim ljudima koji, inače, uredno plaćaju porez državi Srbiji za to što rade, potpuno legalno. Tako da, sve ovo meni liči potpuno na jednu akciju za punjenje jednog dela prazne republičke kase ili jednog dela prazne gradske, bez podsticaja preduzetništva u Srbiji, što je jedino bitno. Moramo preduzetnike da podstičemo, prestali smo to da radimo, od Drugog svetskog rata naovamo, u svim oblastima, pa i u ovim, ne podstičemo ih nego ih samo demotivišemo da rade. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Slobodan Milosavljević.
Zahvaljujem. Poštovani gospodine Šormaz, zahvaljujem na vašem doprinosu u diskusiji o ove dve izmene i dopune predloga zakona. Dužnost mi je i vas i uvažene narodne poslanike, a i javnost da informišem da je pravno lice "Grand kazina" uplatilo decembra 2005. godine tadašnjih, nešto, preko, 1,4 milijardu dinara ili vrednost, po tadašnjem kursu, oko 18 miliona evra, tako da ova tvrdnja da nikada nisu uplatili licencu ne postoji. Zahvaljujem.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Nisam tvrdio da jesu ili nisu, nego sam rekao da sam dobio takvu informaciju, jer se vodio čak i jedan sudski spor. To nisam rekao zbog onih pet minuta kratkog vremena i oni koji su se žalili na proceduru dobili su inače u sudskom sporu, ako niste sa tim upoznati, ali, ako su uplatili, svejedno, odlično – ako su uplatili. Samo mi opet niste odgovorili na onaj drugi deo pitanja, a to je – zašto to nije hotel, zašto se ne ulaže u hotel, zašto se već jednom nije napravio hotel od onih koji su kupili hotel, a ne kazino? Drugo je, dobro, uplatili su, radili su kao kazino. Da li je licenca istekla ili ne, kad će nova licitacija? To sam, isto, pitao, a ni na jedno od tih pitanja nije odgovoreno. Ako su uplatili – odlično! Ali, da li je istekla ta licenca, kad će licitacija za novu i zašto ne radi hotel, nego samo kockarnica? Pošto vidimo da je kod vlasti, i onako i ovako, mnogo velika zabrinutost, briga za to kako ljudi odlaze u kladionice i kockarnice, onda, barem, neka rade u skladu sa zakonom. I više me interesuje zašto ne radi hotel "Jugoslavija", nego kako radi "Grand kazino"?!
Reč ima ministar Slobodan Milosavljević.
Zahvaljujem. Podeliću sa vama moja saznanja vezano za hotel "Jugoslavija". To jeste jedan od najznačajnijih hotela, ne samo u Beogradu, nego u Srbiji, sa izuzetnom lokacijom i pozicijom. On je pre nekoliko godina privatizovan, pre otprilike, jedno, dve godine ponovo je prodat od strane novih vlasnika, sada je vlasništvo nad hotelom "Jugoslavija" u rukama jedne grčke investicione grupacije. Oni su podneli zahtev gradskim vlastima, odnosno Sekretarijatu za urbanizam, za rekonstrukciju hotela, modernizaciju, dogradnju jedne kule, koja bi trebalo da ima 30-tak spratova i u proceduri su dobijanja dozvola za projekat kojim bi hotel "Jugoslavija" trebalo da bude pretvoren u jedan moderan, rekao bih, čak, možda i liderski hotel u Beogradu. Verujem da će procedure biti vrlo brzo završene, da će početi građevinski radovi, imam informacije da bi to trebalo da bude od proleća i da ćemo na tom mestu zaista imati jedan reprezentativan hotel, ne samo za Beograd, nego i za mnogo šire. Zahvaljujem.
Reč ima narodna poslanica Aleksandra Janković, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe.
Da sam došla popodne i videla samo vas, gospodine Milosavljeviću, imala bih neke nedoumice. Međutim, pošto sam jutros videla ministra Đelića, koga mnogi od milošte zovu "Boža integrisani", jer gde god se pojavi tu je reč o evropskim integracijama. Kada sam ga videla shvatila sam da izmene i dopune Zakona o igrama na sreću ne mogu a da nemaju veze sa tim evropskim putem. Ovako, jasno je da posle legalizacije homoseksualizma, sledi legalizacija kocke, kockanja kao privredne grane u ekspanziji, a onda će nam biti neminovna i prostitucija, budući da cinici kažu kako je politička prostitucija najprofitabilnija delatnost u Srbiji. Dakle, u EU više nema pušenja, izloženosti duvanskom dimu, ali ima kocke, prostitucije, droge, protivprirodnog bluda. Pošto je uz tačku o igrama na sreću okačena i ova tačka o duvanu, verovatno da je razlog za ovakvo objedinjavanje skupštinske diskusije motiv da se što pre sa ovih poročnih tema pređe na državnu upravu, ''Šunatovčeve radne obaveze'' i ino-sporazume, a i duvan može lepo da se žvaće uz kockanje. Kakve veze ima na šta će da nam liči vrednosni sistem i omladina, kakve veze ima to što najmlađi registrovani zavisnik od kocke ima samo 13 godina, kada je cilj ovog zakona, kako kaže Vlada, da se ova oblast uredi, naravno, zbog EU, i da obezbede veći prihodi od naknada za njihovo privređivanje. Kukala nam majka, kada se budžet puni preko poroka! Utoliko, novine ovog predloga zakona jesu zabrane ulaska maloletnim osobama u objekte u kojima se priređuju posebne igre na sreću, sa povećanjem minimalne udaljenosti objekata za igre na sreću od škola sa sadašnjih 150 na 200 metara. Čak 200, što reče jedan naš građanin u komentaru na ''netu'', kao da je klincima preveliki problem da skuterčićima pređu dodatnih 50 metara. Dalje, biće zabranjeno priređivanje posebnih igara na sreću (čitaj: kocke i klađenja) duže od 18 časova dnevno, a moraće da se utvrdi poreklo kapitala koji ulazi na tržište. Pitanje je, samo, da li će poreklo kapitala biti utvrđivano i domaćim tajkunima i kojim, i da li je na to mislio Tadić? Dvostruko se povećava i najniži iznos novčanih kazni za prekršaje za pravna lica, sa deset hiljada na sto hiljada. No, džabe, i deset puta veće kazne, kada oni koji plaćaju imaju sto puta veći prihod, a unesrećuju hiljadu puta više ljudi. Vlada će u javnom pozivu za davanje dozvole navoditi teritoriju na kojoj će biti locirane igračnice. Načelnik Uprave za igre na sreću kaže – razlog za tu dopunu je omogućavanje da se igraonice otvaraju u manje razvijenim regionima, što će omogućiti otvaranje novih radnih mesta i razvoj pratećih uslužnih delatnosti. Dakle, ''ravnomerni regionalni razvoj Srbije, kroz prostorno planiranje lokacija za klađenje i kocku''. Vrh! Tako će verovatno u najveće radne podvige lidera regiona, Dinkića, osim programa za "Fijat", ući i program za kladionice. Uostalom, leteći promoter ovih disciplina je bio Dinkićev kadar Krišto, dakle, ''baron Mlađan Minhauzen i grof Mojte Krišto''. Evo samo nekoliko komentara naših građana na izmene i dopune Zakona o igrama na sreću. Kasno, tačnije, prekasno. Ko je dozvolio da se razne igraonice nakote na svakom ćošku i baš me zanima ko će to sada kontrolisati? Pored škole "Kralj Petar I" u Ulici maršala Birjuzova postoji jedan mali, nazovimo to, kiosk, zapravo, šalter. Tu su se i prošle i ove godine prodavale cigarete na komad. Inače, za vreme časa je zatvoren, a otvara se samo za vreme odmora. Kako to niko nije primetio? Šta se stalno vrtelo na ''Javnom servisu'' u vreme Svetskog prvenstva? Gde ćete gledati Svetsko prvenstvo? U našoj kladionici, naravno. Šta reći kada se to reklamira na RTS? Na jednoj strani, država, kao, onemogućava maloletnicima ulazak u kladionice, a na drugoj ih stalno poziva. Na zvaničnom sajtu opštine Inđija, na početnoj strani je, s jedne strane, baner za kladionicu, a s druge je za ''Lav'' pivo. Pretpostavljam da su oni bili sponzori velikog LCD displeja u centru Inđije, na kojem se, uz jeftin alkohol i pečene pljeskavice, uživalo u Svetskom prvenstvu u fudbalu. Šta ćemo sa dilerima droge, koji direktno u školsko dvorište donose istu? Gde ćemo njih izmestiti? Juče sam u vreme ručka prošla pored nekoliko kladionica. I, šta sam videla? Sredovečne muškarce koji, uz pivo i tiket, sede u kladionici i gledaju one nesrećne brojke. Alo, ljudi, nedelja je, nedeljni ručak, porodica!! Što li svakog dana čitam ili čujem da je izvršen neki oblik nasilja? Zato što su roditelji u kladionici, a ne vaspitavaju decu. Još kada dođu iz kladionice nervozni. Razlog za dopunu ovog zakona je omogućavanje da se igraonice otvaraju u manje razvijenim regionima, što znači, kaže ovaj naš građanin, navući i sirotinju na kocku i uzeti im i ono malo što imaju. Hajde da vidimo i to čudo. Kod nas, u Smederevu, većina kladionica je uz samu školu. Prava akcija, smatra jedan naš građanin, bila bi limitiranje rada slot klubova do 23.00 časa i, naravno, broj je isti. Ovako ih ima više od apoteka i pekara zajedno. Stroga kazna za ulazak maloletnog lica, u smislu višemilionske kazne, jer se tu vrte milioni, a ne dinarske stotke. Zabranjena je, kažu, i prodaja alkohola maloletnicima, pa svakog dan čitamo kako su se pijani klinci negde ispoubijali. Zabranjena je prodaja duvana maloletnicima, pa svakog dana gledamo klince kako kupuju cigarete na trafikama. Zakone treba sprovoditi, a tu ova imitacija države katastrofalno podbacuje. Ne kažem ja, kaže naš građanin. Dalje, kod nas u selu od kada su otvorili kladionicu, deca se tamo najviše okupljaju. Da vidiš samo kako se računaju kvote. Kada idem da uplatim neki tiket ne može da se prođe do šaltera od dece. U svim evropskim zemljama zabrana za maloletne važi i za kafiće i šetanje posle 22.00 časa i to treba rešiti. Crno nam se piše ako nam je strategija za otvaranje novih radnih mesta povećavanje broja kazina i igraonica po nerazvijenim sredinama?! Treba da otvarate fabrike, a ne igraonice. Dosta smo se igrali, ajde, sada, malo da se radi. Pa, onda, čiko-čiko, je l' idete tamo? Možete li da mi odigrate iz ''keca u dvojku'' i ovo iz dva u dva? I, ako može, uzmite mi jedan ''Marlboro'' meki, ionako vam je usput. Žurim u školu, pa da ne zakasnim, a taman imam šta da pratim dok profesori smaraju. Svakog dana prolazim pored jedne kladionice i uvek unutra viđam odgovorne očeve, sa maloletnim sinovima. Ne znam da li će ovim zakonom biti predviđena kazna i za takve roditelje. I, konačno, pošto znamo da ni stari zakon u oblasti igara na sreću nije primenjivan, samo se pitam – zašto donosite novi? Da ispadne da neko nešto radi i da se zamažu oči onima kojima ova delatnost nije bliska, pa ne znaju o čemu se stvarno radi. Bilo koju inspekciju, finansijsku, sanitarnu, turističku, građevinsku, da pošaljete u bilo koju kladionicu, pronaći će gomile nepravilnosti, od klinaca koji se kockaju, neprijavljenih radnika, neispunjenih uslova za otvaranje objekta, do neprijavljenog prometa. Mislim da u Srbiji ima više kladionica nego zvanično zaposlenih u toj delatnosti, i mislim kada bi inspekcije radile svoj posao kako treba da bi državni budžet bio znatno puniji. Suština ovih komentara je ispravno pitanje građana koji su po difoltu pametniji od političara – šta će nam izmene zakona kada se postojeći zakon ne primenjuje, kriminal i korupcija cvetaju, a standardi ne postoje?! Srbija godišnje izgubi 79,5 miliona evra zbog nelegalne kocke, dok crno tržište igara na sreću zaradi bezmalo pola milijarde evra. Cela država je poplavljena nelegalnim kladionicama, kockarnicama za poker, ''teksas holdem'' turnire, garažama i šupama gde se prave nelegalni aparati za igru i kopiraju softveri koji se stavljaju u upotrebu. Ovo su podaci ''Udruženja Jakta'', koje okuplja priređivače igara na sreću, ovlašćene servisere i proizvođače aparata i opreme, izneti na sastanku sa predstavnicima vladinih uprava i agencija u sedištu Unije poslodavaca Srbije. Istraživanja su radili stručni tim ''Jakte'', u saradnji sa kompanijom ''Gembling komplajens'', Evropskom federacijom "Euromat", ekspertima iz Privredne komore Srbije i stručnjacima za igre na sreću. Oblast igara na sreću u Srbiji gotovo da uopšte nije uređena, jer se zakon ne primenjuje, a standardi na postoje, smatra predsednica ''Jakte'' Mirjana Aćimović. Nelegalne kockarnice nalaze se svuda po Srbiji, bilo da su sela ili gradovi. Kritična mesta su oko pijace, tržnih centara, a u Beogradu posebno oko fakulteta i škola. Prema podacima ''Jakte'' najveći nelegalni deo igara na sreću u zemlji predstavljaju kladionice sa dva ili tri aparata za kocku, proizvodnje nelegalnih aparata i kopiranje softvera. Do toga se, naravno, došlo nesprovođenjem zakona, nevršenjem kontrole, nemogućnošću nadležnih institucija da iskontrolišu crno tržište. Postoje brojni dokazi za osobe koje drže lanci nekoliko desetina nelegalnih slot klubova, kockarnica i kladionica s neprijavljenim aparatima, ali niko ništa ne preduzima. Naša zemlja tako gubi, kao što sam rekla, 80 miliona evra godišnje na ime taksi i poreza. Direktor Uprave za igre na sreću, Zoran Jadžić, rekao je na sastanku da raspolaže sa samo šest zaposlenih i jednim službenim vozilom, pa je nemoguće krenuti u obimne kontrole po Srbiji. Kazne za držanje nelegalnih aparata iznosile su svega 2.000, a sada, i kada se povećavaju, deset puta, ako se ne poveća broj ljudi koji mogu učestvovati u ovakvim akcijama ''džabe smo krečili''. Mirjana Aćimović dalje navodi da svega 26% tržišta igara na sreću jeste legalizovano, a da svi ostali rade u sivoj zoni. Kada je donošen novi zakon o igrama na sreću podaci Uprave iz 2005. godine pokazivali su da je tada bilo 186 priređivača i trebalo je ponovo da se prijave. Sada ih je sa kompanijama osnovanim u poslednje tri godine svega 105. Postavlja se pitanje – gde je nestalo onih stotinak tadašnjih neprijavljenih priređivača? Inače, siva ekonomija je najveća u oblasti tekstilne industrije, a odmah zatim slede igre na sreću. Podaci Unije poslodavaca, dalje, kažu da je Srbija postala plac za otpad automata za igre na sreću, jer se iz Rusije usmerava više od 30.000 nelegalnih aparata, koji su tamo proglašeni za škart. Sličan je slučaj, navode oni, bio i prilikom pokušaja standardizacije aparata u Poljskoj i Češkoj. Dakle, nismo više samo plac za otpad raznih nezdravih materijala, već i automata za igre na sreću. Dobro nam se slažu uz osiromašeni uranijum?! Sledeći problem jeste što se kršenjem zakona o lutriji, zapravo, punio budžet. Naime, Državne lutrija Srbije je skoro godinu dana kršila Zakon o igrama na sreću, jer je po članu 29. važećeg zakona izričito navedeno da Državna lutrija Srbije može za sve igre ukupno najviše dva puta nedeljno da organizuje izvlačenje dobitaka u direktnom televizijskom prenosu. Međutim, prošle godine je lutrija, kaže reklama, po ugledu na evropske lutrije počela dva puta nedeljno da organizuje izvlačenje brojeva ''loto'', a zadržala i ''bingo''. To znači da su igre na sreću bile na televizijama tri puta nedeljno, a ne kako zakon nalaže dva puta. U nezvaničnom razgovoru Državne lutrije Srbije objašnjeno je da niko nije uzeo novac za sebe, dosta toga ide u humanitarne svrhe, pa vidite kakva je situacija – život je prevazišao zakon. Dakle, život ne može da čeka, život je prevazišao zakon, a zakona se treba držati ''kao pijan plota'', kako je rekao najaktuelniji ideolog sadašnje vlasti. A, i ''put u pakao je popločan dobrim namerama''! Sva sreća da nije odlučeno da se Ustav ili parlament biraju SMS glasanjem, a gradonačelnik grebanjem zaštitne folije na glasačkom listiću, ispod kojeg srećnog dobitnika čeka novi most! Inače, za vreme SMS licitacije izvlačenje je bilo svakodnevno, pored lota dva puta nedeljno. Licemerno je zatvaranje kockarnica pored škola kada televizija u svakom domu i u svakoj školi intenzivno stvara zavisnost gledalaca od igara na sreću i od kocke. Prevare nije bilo, kršenja zakona jeste bilo, a, iako taj propust nije bio veliki, poslednji ko ne bi smeo da krši zakon jeste onaj koji ga je napisao. Inicijativu da se maloletnicima zabrani ulazak u objekte za igre na sreću, koji se nalaze na manje od 150 metara od škola, pokrenule su vlasti u Beogradu pre godinu dana. Zatvoreno je 17 objekata, tri su zatvorili sami vlasnici, što je saopšteno na Okruglom stolu "Maloletna lica, igre na sreću". U Srbiji, inače, postoji između dve i po i tri hiljade kladionica, a duplo manje škola. Istraživanje je opet pokazalo da je oko 11% mladih koji posećuju kladionice postalo zavisno od igara na sreću. Da stvar bude gora, najviše se kockaju deca iz najsiromašnijih porodica, a kolege psiholozi tvrde da je jedan od poriva koji decu nagone da provode vreme u igraonicama na sreću, pored sticanja materijalnih sredstava, dosada i život bez smisla. Nažalost, tome je doprinelo i to što se zbog rešavanja egzistencijalnih problema roditelji manje bave decom, a škola ih ne usmerava na adekvatan način na prave vrednosti. Posledice koje kockanje i zavisnost od kockanja izaziva kod maloletnika najčešće su: slab uspeh u školi, bežanje sa nastave, sukobi u porodici, pojava besa i agresivnosti kada gube i kada su u stanju da poslednju paru potroše u igraonicama na sreću. Gradonačelnik Beograda, Dragan Đilas, rekao je, sasvim ispravno, da najveći problem nije razdaljina između kladionice i škole, već dostupnost igraonicama maloletnim licima. Od prvog dana ideja nam je bila da do rešenja dođemo zajedno sa kompanijama koje se legalno bave ovim biznisom. Najbitnije je da svi poštuju dogovoreno, a to je, da maloletna lica nemaju mogućnost da se pojave u kladionicama i igraonicama, rekao je Đilas. Zaista, u tom pogledu nema pregovora. Maloletnici nemaju šta da traže u objektima koji priređuju, kako se eufemistično kaže, posebne igre na sreću. To ništa nije posebno, kocka i klađenje su ''kocka i klađenje'', a poseban je samo njihov poražavajući uticaj na ljude, posebno na mlade, siromašne, bolesne i ranjive. U zemljama u tranziciji kockanje je postalo novi vid bolesti zavisnosti, isto kao i narkomanija, alkoholizam, ali se često teže dijagnostikuje. Prema oceni stručnjaka, pogrešno je mišljenje da je sportsko tipovanje samo razbibriga, jer se veliki broj kladioničara vremenom potpuno posvećuje klađenju, podređujući sve svoje aktivnosti tome, zapostavljajući posao i porodicu. Zbog toga se klađenje naziva i zabavom koja osamljuje. Čak, i ako bi se moglo dokazati da kladionice smišljeno uvlače svoje klijente u neku vrstu dužničkog ropstva, ostaje pitanje koga kazniti i za koje krivično delo, jer je kockanje dekriminalizovano, a od široke lepeze igara na sreću, praktično, samo je zabranjeno šibicarenje kao očigledna prevara. Sama želja za povratkom izgubljenog novca je udica koja peca sav novac iz džepa, a nada da će se kockom vratiti dug jeste siguran put do ponora. Ista je verovatnoća da se to dogodi kao i da kockar otputuje tog trenutka ''Spejs šaltom'' u svemir. Tri i po miliona ljudi u Srbiji igra neku od igara na sreću, svaki peti je patološki kockar, što znači da u Srbiji živi 700.000 građana pod rizikom od patološkog kockanja. Već sam rekla da najmlađi kockar u Srbiji, koga su roditelji doveli na lečenje u SOS centar za pomoć patološkim kockarima, ima samo 13 godina. Rasturene porodice, samoubistva, razbojništva i krađe, koje kockari zavisnici čine, samo su neke od posledica kockanja. Dakle, kriza u društvu, naročito ekonomska, doprinosi tome da veći broj ljudi pokušava da okuša sreću i da reši nezavidnu materijalnu poziciju kroz kockanje. Situacija kod nas je još specifičnija, jer smo svedoci da su se tokom 90-ih godina mnogi na sumnjive načine preko noći obogatili, te to kod mnogih budi nadu, da svako može u jednom trenutku da postane bogat. Kad se neko pasionirano kladi i kocka i kada ta njegova strast ne može da se kontroliše, tada to postoje patološki problem. Kocka nije samo nijansirana borba protiv stresa i kontrolisani rizik koji podiže adrenalin, kako neki vole da to kažu. Reč je, zapravo, o ozbiljnoj industriji zabave koja jede svoju decu. I ''Loto'' je kockanje, jer se ne igraju samo pojedinačne kombinacije, nego lutrija nudi i sisteme koji koštaju desetine hiljade evra. Francuska izdvaja 1.900 evra po stanovniku, kao prevenciju kockanja, ide se čak na edukaciju prodavaca tiketa, da prepoznaju patološke kockare. Šteta od igara na sreću je tri puta veća nego korist, što je, recimo, razlog zašto su u Rusiji stavili katanac na kazina, uz to stopa kriminaliteta na tim mestima raste do deset puta. Kod nas, nažalost, postojala je i TV promocija bolesti zavisnosti, na koju je ukazivao zamenik šefa Poslaničke grupe Nova Srbija, Miroslav Markićević, koji nikada nije dobio izvinjenje, jer je tvrdio da je ''najmanja jedinstvena ponuda'' na RTS bila javno stimulisanje kocke. Važno je da su u prethodnih pet godina prihodi od igara na sreću udesetostručeni, pa, u Državnoj lutriji Srbije kažu da nezavisno od toga što veći deo prihoda uplaćuju u budžet, ona samostalno finansira akcije, koje utiču na poboljšanje kvaliteta života građana Srbije. Da li je stvarno moguće da je ''Državna lutrija Srbije'' ta koja treba da poboljša kvalitet života u Srbiji?! To je sistem, kao kada bi fabrika cigareta lečila od raka. Doduše, sa ovom vladom ništa nije nemoguće, te se gotovo mogu kladiti da će proći ne samo ovaj, već i svi zakoni koji ministrima omogućavaju opstanak na vlasti, pa, i po cenu sopstvenog naroda.
Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, pred nama su dva zakona, koji su relativno dugo u skupštinskoj proceduri; Zakon o izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću je od juna meseca, a ovaj drugi, Zakon o duvanu je od avgusta meseca. Postavlja se pitanje, sada pitam i sebe i javnost, koji su to razlozi koji su uslovili da se ova dva zakona pojave na ovom zasedanju, kada je u pravilu ovo vreme, pred kraj godine, rezervisano za budžet, rezervisano je za poreske propise, koji se po pravilu usvajaju zajedno sa budžetom. U obrazloženju ovih zakona dobili smo nekoliko tumačenja koja su, prema mišljenju predlagača, a to je Ministarstvo finansija, razlozi za donošenje ovih zakona. Kaže, ovako: ''u potrebi stvaranja uslova za realizaciju usvojenih preporuka jedinice za sveobuhvatnu reformu propisa (srp) od strane Vlade.'' To je jedan od razloga zbog čega se usvaja, odnosno donosi ovaj zakon, a drugi je: ''razlozi za izmenu Zakona sadržani su potrebi da se pojedine odredbe Zakona prilagode izmenjenim okolnostima na tržištu, kao i da se postigne efikasnije obavljanje poslova iz nadležnosti državne uprave.'' Kada se malo analizira ovaj navedeni razlog onda vidimo, niti ovde ima elemenata kojima se prilagođavaju okolnosti na tržištu, niti ima nekih posebnih nadležnosti državne uprave, niti ima potrebe za menjanje bilo kojih nadležnosti državne institucije koja se bavi ovom problematikom, a to je Uprava za duvan, koja je višak u pravnom sistemu. Naime, SRS je prilikom usvajanja ovog zakona tražila da se briše ova institucija, jer je ona čisto institucija koja obavlja određene poslove, koje je moglo obavljati Ministarstvo finansija ili neki drugi državni organ uz ovo. S obzirom na to da ste Predlogom zakona predložili još dve nadležnosti koje ste dali državnoj upravi, najverovatnije će to biti razlog da zaposlite još desetak, petnaest novih radnika, kao što rekoste u samom Predlogu zakona – Uprava će učestvovati u pripremi Nacrta izmena i dopuna ovog zakona i mišljenja o primeni ovog zakona. To je jedna od novih nadležnosti, a druga je – učestvuju u pripremi podzakonskih akata za sprovođenje odredaba ovog zakona iz nadležnosti Ministarstva nadležnog za poslove finansija. Gledajte, sve ove poslove koje ste naveli ovde, i izrada podzakonskih akata i izrada Predloga zakona, to radi jedan pravnik u nekom ministarstvu. Nepotrebno je da proširujete nadležnost institucije koja je nepotrebna u pravnom sistemu. Ali ono što je bitno ovde naglasiti jeste da su ovo kozmetičke promene. Ovo su promene za koje vi kažete da su reformske. To ste rekli u ovom obrazloženju Razloga za donošenje ovog zakona, a sa druge strane, u praksi ste rekli da se radi o giljotini propisa. Mi tu ne vidimo giljotinu propisa. Zar se ovako menjaju zakoni? Ovaj zakon će se sada u tehničko-pravnom smislu promeniti. Šta je sa drugim zakonskim propisima? Koliko treba godina da dovedemo taj pravni sistem u sklad i red, da unificiramo zakonske propise, da stvorimo jedan uređeni pravni sistem?! Trebaće nam desetine, možda i stotine godina, ovim tempom kao što vi radite. Nema tu giljotine propisa, nema tu osmišljenog sistema strategije kako promeniti pravni sistem. Ali ono što je bitno u ovoj oblasti, to je praksa. Kakva vam je praksa u primeni ovog zakona i u delatnosti, proizvodnje, prerade, prometa, distribucije i uvoza duvanske industrije? Ona je tragična! Sledeća situacija. Ministre, vi ste bili na dva vrlo istaknuta mesta u periodu kada su rađene strukturne promene u ovoj oblasti. One su katastrofalne! Biliste predsednik Privredne komore Srbije i ministar poljoprivrede. Šta je napravljeno u ovoj oblasti?! Izvršena je privatizacija industrijiskih pogona, koji su se bavili preradom duvana, za nekih 600 i nešto miliona evra. U proizvodnji duvana je učestvovalo oko 20.000 privrednih domaćinstava. Proizvedena količina duvana je odgovarala, otprilike, 70-ak posto duvana, a 30% smo uvozili. Kakva je sada situacija posle te vaše reforme, posle privatizacije? Danas imamo proizvodnju, oko, od 40%, između 30 i 40%, sve ostalo uvozimo. Ranije smo imali deficit u platnom prometu u spoljnotrgovinskom poslovanju, jer smo i izvozili i uvozili. Sada imamo deficit i to naglašen deficit, jer smo prošle godine uvezli oko 110 miliona dolara duvanskih prerađevina, prerađevina duvana, i ostvarili, otprilike, 50-ak miliona dolara deficita. Ove godine će biti još drastičnije! Šta se desilo sa privatizovanim preduzećima? Oni su stekli monopol na našem tržištu. Niko na to tržište nije mogao da uđe, ni u pogledu proizvodnje, jer su diktirali uslove, raskidali su ugovore sa seljaštvom. Selo se bunilo, seljaci su se bunili. Kada ste bili na mestu predsednika Privredne komore vi ste imali hiljade zahteva od strane seljaštva, zadruga, pravnih lica, koja su se bavila tom proizvodnjom – oni su oterani sa tržišta. Selo koje je po tradiciji godinama proizvodilo duvan, koje je imalo odličnu mehanizaciju za proizvodnju, koje je imalo tradiciju, kulturu u uzgoju duvana, to selo je oterano na neka druga tržišta, u neke druge proizvode, samo zato što su došli monopolisti. Kao država ste prodali tržište duvana. Tamo gde smo imali suficit, sada imamo deficit. Tamo gde smo imali uspešnu proizvodnju seljaštva u toj oblasti, mi danas imamo seljake koji su, u nemogućnosti da se bave ovom proizvodnjom, ušli u neku drugu proizvodnju, muče se, pate se i tako dalje. Ova oblast koja državi svake godine donese po raznim osnovama, negde, oko, milijardu dolara, sada je dovedena u poziciju da zavisimo od tih industrija i zavisimo od uplati njihovih poreza, akciza, taksi i svega onoga što plaća ta industrija. Umesto da suvereno vladamo ovom delatnošću, mi smo to prepustili stihiji, prepustili smo tržištu, prodali, za sva vremena smo to prodali i izgubili smo primat koji smo imali u regionu i ovom delu Evrope. Prepustili smo ovo tržište, što je najpogubnije, stranom faktoru, a strani faktor je Hrvatska. Duvanska industrija Hrvatske vlada u ovoj oblasti. Diktiraju sve uslove. Postavljaju onakve uslove kakvi odgovaraju njima. Šta se dešava sa uvozom? Duvanska industrija koja radi ovoga trenutka, to su četiri velika industrijska pogona, oni uvoze samo zato što na stranim tržištima imaju jeftiniji duvan. Zašto je on jeftiniji? Zbog toga što je država pobegla iz ove oblasti. Više nema ovih subvencija koje je imala 2002, 2003, 2005, 2006. godine. Od 2005. godine država beži iz ove oblasti. Ko je tera? Teraju je monopolisti! Jednostavno, ne dozvoljavaju. Po njihovom nalogu – vlast je morala izaći iz ovoga! To pokazuju pokazatelji izdvajanja u ovu oblast. U kojim uslovima privređuje naš seljak? Seljak u regionu dobija za isti onaj obim proizvodnje bar tri do četiri puta, a zapadnoevropski proizvođač do deset puta, veće subvencije nego što dobija naš seljak. Da li naš seljak može u tim uslovima da stvara onaj proizvod kakvim ga stvara seljak na Zapadu ili pravna i fizička lica na Zapadu? Ne može, ne može konkurisati! Zbog toga smo stvorili ove uslove u kojima radi naša industrija. Evo samo nekoliko podataka o finansijskim pokazateljima, oni su vrlo bitni i relevantni. Naša javnost mora da zna da je u planu za 2010. godinu u prihodima budžeta po osnovi PDV planirano ostvarenje nekih prihoda od 325 milijardi dinara, od toga: 134 milijarde dinara je planirano na osnovu prometa u Srbiji, a 187 milijardi dinara po osnovu uvoza. Šta je učinjeno posle rebalansa budžeta, odnosno koji su to fiskalni pokazatelji u rebalansu budžeta? Smanjeni su ukupni prihodi po osnovu PDV za 4 milijarde, ali je nesrazmerno u onome što, gospodine Milosavljeviću, mora to da vas zabrine, ministar ste trgovine, monopolizirali ste tržište. Ovaj pokazatelj najbolje govori o katastrofalnoj poziciji proizvođača. Po osnovu PDV, prema rebalansu budžeta koji je danas usvojen, prihodi će biti 112 milijardi. To je ukupno 22 milijarde manje nego što je planirano. Šta se dešava na domaćem tržištu? Nema domaćih proizvoda. Strani proizvod ulazi na konto domaćih proizvoda. Vas ne brine 22 milijarde. To je klasičan primer položaja naše industrije, položaja naše poljoprivrede, položaja trgovine u ukupnosti. Da vidimo šta je sa akcizama, jer govorim o Zakonu o duvanu. Plan je bio 131 milijarda dinara, po rebalansnu 133 milijarde, po osnovu akciza od duvana plan je bio 54 milijarde, a po ovome što je rebalansom usvojeno – 57 milijardi do kraja. Što se tiče akciza, sve je u redu. Imaćete neko povećanje od 3 milijarde do kraja godine, za ovo. Dakle, uvoznici, koji su izbacili domaće seljake, imaju jeftin proizvod, ubaciće ga na tržište, preradiće, prodaće na domaćem tržištu, a većina će otići u izvoz. To nam pokazuju podaci iz budžeta i rebalansa budžeta za 2010. godinu. Po osnovu PDV – 22 milijarde. Kao ministar trgovine, vi, morate ovu činjenicu shvatiti vrlo ozbiljno. Ova činjenica je katastrofalna po domaću proizvodnju. Zanimljivo je pomenuti Izveštaj Evropske komisije koji se odnosi na promet, na tržište i na poziciju domaće proizvodnje. Sam naziv kaže – Izveštaj o napretku Srbije za 2010. godinu. To je Izveštaj Evropske komisije. Da li ima napretka?! Evo, šta kaže Evropska komisija. Što se tiče proizvodnje – blagi napredak u proizvodnji, isto tako blagi napredak u borbi protiv monopola. Nema borbe protiv monopola, jer nam to ne dozvoljavaju oni kojima ste prodali tržište. Nema napretka u proizvodnji! U ovoj oblasti je katastrofalno! Nekad je ova industrija dok nije privatizovana, dok je bila u pravim rukama, imala napredak, ovog trenutka nema. To su podaci koje jako dobro znate, sa osnovom Ministarstva za trgovinu. Da li ima borbe protiv monopola? Nema. Ni u ovoj oblasti ni u bankarstvu, ni u proizvodnji cementa itd, jer su i cementare, takođe, monopolizirale tržište – i nema ulaska drugih dok smo mi tu, nema ulaska drugih! Posebnu oblast o kojoj hoću da govorim čini je ''duvanska mafija''. I sami znate šta je Stanko Subotić rekao za, možemo ga tretirati ovako i onako, on je ''car duvanske mafije''. Jasno je rekao da je finansirao političke stranke. Šta je vlast učinila da otkrije koga je finansirao, kada je finansirao i ko je od političkih stranaka učestvovao u tim finansijskih transakcijama sa Stankom Subotićem?! Raspisana je poternica? Šta je tu učinila finansijska policija?! Šta je poreska uprava učinila?! Šta je poreska policija učinila?! Zašto vlast beži od toga?! Šta je sa postupcima u ostalim postupcima koji se vode pred nadležnim sudovima? Zašto se to razvlači? Više od pola tih ljudi je na slobodi i brani se sa slobode. To su milionske svote. Pojedini evropski predstavnici, ako im je verovati, verovatno znaju, jer su učestvovali u svemu tome, pratili su, to su službe koje sve to prate, kažu da je otprilike godišnje oprano samo na našem tržištu, oko, milijardu evra, u smislu i poreza i akciza itd. Gde su ta sredstva? Na crnom tržištu! Šta je sa crnim tržištem? Da li ono sada u ovoj oblasti radi ili ne radi? Da li je ono zatvoreno? Da li imamo šverc cigareta? Da li imamo šverc duvana? Vlast na to mora odgovoriti. Šta je zadatak države? Nijedan monopol, a najmanje monopol države jeste nedozvoljen u savremenim uslovima. Po odredbama međunarodnog prava, svaka normalna državna, svaka savremena država bori se protiv monopola. Vi ste monopolizirali. Vi ste direktno učestvovali kada ste potpisivali ugovore sa kupcima duvanske industrije, vi ste omogućili taj monopol. Šta ste dalje učinili? Smanjili ste subvencije proizvođačima duvana. Time ste skresali selo. Time ste skresali proizvođača i ovu delatnost. Mi smo osuđeni na uvoz. Mi smo osuđeni na uvoz onoga duvana koji odgovara proizvođačima. Koji je kvalitet toga duvana? Da li je vaša inspekcija, da li su državne inspekcije i instituti za kontrolu izvršile uvid i da li vrše uvid? Da li to dozvoljavaju ti monopolisti na tržištu duvanske industrije, da uđete unutra i da vršite kontrolu? Trujemo srpsko biće, samo zato što vi nemate upliv, nemate kontrolu i nemate dobre namere prema ''srpskom seljaku i Srbinu koji koristi duvan i duvanske proizvode''! Nešto bih i oko ovog drugog zakona. Što se tiče Zakona o igrama na sreću, takođe, radi se o kozmetičkim promenama. Nema dobre namere. Ali, zanimljivo je obrazloženje razloga zašto se donosi ovaj zakon, vi kažete – ova delatnost je u velikoj ekspanziji. Svaka država koja ima ekspanziju ove delatnosti – jeste u nesvesti. Pa, zar se vi hvalite da su ove delatnosti u velikoj ekspanziji? Pitanje je kolike su koristi od ove delatnosti. Rekoste da je to, otprilike, deset puta od 2005. godine do danas, za toliko povećan prihod. Da li je to ta ekspanzija, samo u fiskalnom smislu. Dobili smo danas podatke o tome da je oko 10 hiljada aparata, od 17 hiljada postojećih koji su u prometu, neregistrovano, da je na crnom tržištu. Šta je država učinila da legalizuje te aparate, da naplaćuje prihode po osnovu igara na sreću i da to sve uđe u budžet? Ništa. Vi ste svesni te činjenice. Ali, i tu je monopolizirano tržište. I tu se zna ko sme, a ko ne sme. I tu se zna ko će izneti na crno tržište i ko će imati finansijske koristi od tog crnog tržišta. Pa, dve trećine aparata vam je na crnom tržištu. I, nije mali finansijski i fiskalni efekat – 256 miliona rekoste da je godišnji prihod po osnovu organizacije igara na sreću. Hajde da to povećamo za dve trećine, onda, vidimo da je to u stvari pola deficita budžeta. Pa, dajte, organizujte se, zaposlite te službe. Ono što je bitno još naglasiti kod rasporeda sredstava koje ćete podeliti ovim zakonom, definisano je članom 2 – ''Deo sredstava koji je prihod budžeta Republike Srbije u iznosu od 40%, namenska primanja budžeta, koristiće se za finansiranje Crvenog krsta Srbije, organizacija osoba sa invaliditetom i drugih udruženja čiji je cilj unapređenje socijalno ekonomskog i društvenog položaja osoba sa invaliditetom i drugih lica u stanju socijalne potrebe, ustanova socijalne zaštite, sporta i lokalne samouprave.'' Hvala. [[Aplauz]]
Vreme. Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika, predsednika grupa ili neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. javlja za reč? (Ne) Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću. Za danas završavamo rad i nastavljamo sutra, u sredu, 1. decembra u 10.00 časova. Hvala.