Poštovani narodni poslanici, molim vas da zauzmete svoja mesta kako bi smo počeli sa radom. Otvaram Prvu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 1998. godini. Prema službenoj evidenciji današnjoj sednici prisustvuje 191 narodni poslanik. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Imamo kvorum. Obaveštavam Narodnu skupštinu da sam odobrio odsustvo sledećim narodnim poslanicima: dr Jovanu Krkobabiću, Dušanu Mihajloviću, Dušku Rađenoviću, Novotni Laslu, dr Karolj Kasašu i Stevanu Marinkoviću. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Dostavljen vam je zapisnik Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 1998. godini, održane 26. i 27. maja 1998. godine. Da li ima primedbi na zapisnik? (Nema.) Molim narodne poslanike da radi utvrđivanja kvoruma ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje zapisnik Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 1998. godini, održane 26. i 27. maja 1998. godine. Za 182,nije bilo protiv, uzdržanih 6, nije glasalo 11, ukupno je prisutno 199 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila zapisnik Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 1998. godini, održane 26. i 27. maja 1998. godine, bez primedbi. Uručen vam je zapisnik sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 1998. godini, održane 28. septembra 1998. godine. Da li ima primedbi na zapisnik? (Nema.) Molim narodne poslanike da radi utvrđivanja kvoruma ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 1998. godini, održane 28. septembra 1998. godine. Za je glasalo 186,nije bilo protiv, uzdržanih 8, nije glasalo 7, ukupno je prisutan 201 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila zapisniksednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 1998. godini, održane 28. septembra 1998. godine. Prelazimo na utvrđivanje dnevnog reda. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Materijali za ovu sednicu dostavljeni su vam putem pošte, 17. oktobra 1998. godine i uručeni su pre početka sednice. Takođe, pre početka sednice, uručeno vam je pismo kojim Vlada Republike Srbije obaveštava Narodnu skupštinu da je na sednici Vlade, održanoj 19. oktobra ove godine, u Predlogu zakona o javnom informisanju utvrđen određen broj pravno-tehničkih nedostataka, koje treba otkloniti. Stoga je Vlada utvrdila i dostavila Narodnoj skupštini prečišćen tekst Predloga zakona o javnom informisanju, sa odgovarajućim pravno-tehničkim izmenama i dopunama i zaključila da povuče tekst Predloga zakona o javnom informisanju od 17. oktobra 1998. godine. Prečišćen tekst Predloga zakona o javnom informisanju, koji je Vlada podnela 19. oktobra, uručen vam je pre početka sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno odredbama Poslovnika, potrebno je da odlučimo o predlozima za donošenje akata po hitnom postupku i o predlozima za izmene i dopune predloženog dnevnog reda sednice. 1. Vlada Republike Srbije predložila je da se po hitnom postupku razmotri Predlog zakona o obezbeđivanju sredstava za otklanjanje posledica zemljotresa u Kolubarskom okrugu, koji je podnela Narodnoj skupštini 17. oktobra 1998. godine. Molim narodne poslanike da radi utvrđivanja kvoruma ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje predlog Vlade Republike Srbije da se, po hitnom postupku, razmotri Predlog zakona o obezbeđivanju sredstava za otklanjanje posledica zemljotresa u Kolubarskom okrugu. Za je glasalo 192, protiv jedan, uzdržala su se dva, nije glasalo 8, ukupno je prisutno 203 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 2. Vlada Republike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, razmotri prečišćen tekst Predloga zakona o javnom informisanju, koji je podnela Narodnoj skupštini 19. oktobra 1998. godine. Molim narodne poslanike da radi utvrđivanja kvoruma ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje predlog Vlade Republike Srbije da se, po hitnom postupku, razmotri Predlog zakona o javnom informisanju. Za je glasalo 160, protiv 42, uzdržanih nema, nije glasalo tri, ukupno je prisutno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 3. Vlada Republike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, razmotriPredlog zakona o Policijskoj akademiji, koji je podnela Narodnoj skupštini 17. oktobra 1998. godine. Molim narodne poslanike da radi utvrđivanja kvoruma ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje predlog Vlade Republike Srbije da se, po hitnom postupku, razmotri Predlog zakona o Policijskoj akademiji. Za je glasalo 162, protiv 38, uzdržan jedan, nije glasalo 8, ukupno je prisutno 209 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 4. Vlada Republike Srbije predložila je da se po hitnom postupku razmotri Predlog zakona o dopuni Zakona o prekršajima, koji je podnela Narodnoj skupštini 17.oktobra 1998. godine. Molim narodne poslanike da, radi utvrđivanja kvoruma, ubace svoje kartice u poslaničke jedinice (imamo kvorum). Stavljam na glasanje predlog Vlade Republike Srbije da se, po hitnom postupku, razmotri Predlog zakona o dopuni Zakona o prekršajima. Za je glasalo 159, 43 protiv, jedan uzdržan, nisu glasala četiri,ukupno je prisutno 207 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 5. Narodni poslanici Slobodan Nenadović, dr Milan Popović i dr Jordan Lazarević, predložili su da se po hitnom postupku, razmotri Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o učešću opština i gradova u porezu na promet u 1998. godini, koji su podneli Narodnoj skupštini 16. oktobra 1998. godine. Molim narodne poslanike da, radi utvrđivanja kvoruma, ubace svoje kartice u poslaničke jedinice (imamo kvorum). Stavljam na glasanje predlog narodnih poslanika Slobodana Nenadovića, dr Milana Popovića i dr Jordana Lazarevića da se, po hitnom postupku, razmotri Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o učešću opština i gradova u porezu na promet u 1998. godini. Za su glasala 43, protiv 150, uzdržana tri, nije glasalo pet, ukupno je prisutan 201 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 6. Narodni poslanik dr Radosav Jović, predložio je da se, po hitnom postupku, razmotri Predlog zakona o izmeni Zakona o doprinosima za socijalno osiguranje, koji je podneo Narodnoj skupštini 31. jula 1998. godine. Molim narodne poslanike da, radi utvrđivanja kvoruma, ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. (Imamo kvorum). Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika dr Radosava Jovića da se, po hitnom postupku, razmotri Predlog zakona o izmeni Zakona o doprinosima za socijalno osiguranje. Za 42, 160 protiv, dva uzdržana, četiri nisu glasala, ukupno je prisutno 208narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Predlozi za povlačenje pojedinih tačaka iz predloženog dnevnog reda. Narodni poslanik Milan Miković, predsednik poslaničke grupe Srpskog pokreta obnove, predložio je da se iz predloga dnevnog reda povuče druga tačka - Predlog zakona o javnom informisanju. Da li narodni poslanik Milan Miković želi reč? (Želi.) Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo, danas smo obavešteni o tome da je Vlada povukla Predlog zakona od 17.oktobra i, navodno, dostavila prečišćeni tekst Predloga zakona o javnom informisanju i da su tu popravljeni neki pravno-tehnički nedostaci. Tako nešto nije predviđeno ni našim Poslovnikom, niti je moguće tako nešto raditi. Pravno-tehnički nedostatak ne može se smatrati ako je predviđena kazna od 200 do 400.000 dinara, da je sada kazna 400 do 800.000 dinara. To nije pravno-tehnička ispravka. Prema tome, moramo načisto da budemo sa time šta je pravno-tehnička ispravka, da li neka reč, da li neki padež, da li tako nešto? Nemojmo da se igramo, pa mi smo ozbiljno telo, izuzetno ozbiljno telo, i sada, ovog trenutka, kada je Vlada povukla svoj osnovni predlog, kada osnovnog predloga nema, imamo nešto što to nije, prema tome, ono što se menja, može promeniti amandmanom, nije promenjeno amandmanom, nego se na ovaj način pokušava tako nešto da uradi. To je jedan od razloga, novi razlog, a druga stvar je - stavljen je predlog da ovaj zakon ide po hitnom postupku. Molim vas, postalo je pravilo, a ne izuzetak, da donosimo propise na osnovu ove odredbe iz našeg poslovnika. Međutim, Poslovnik kaže:" Zakon se može izuzetno doneti i po hitnom postupku". Po hitnom postupku može da se donese samo zakon, kojim se uređuju pitanja i odnosinastalih usled okolnostikoje nisu mogle da se predvide, a nedonošenje zakona po hitnom postupku moglo bi da prouzrokuje štetne posledice. Prema tome, o ovome mi ne možemo da diskutujemo kada je u pitanju hitni postupak, ali možemo da ukažemo da na ovaj način ne može i ne sme da se radi. Sledeća stvar - sadržina zakona reguliše deo materije iz prava i sloboda građana, po našem Ustavu. Prema tome, to je izuzetno ozbiljna materija, materija kojoj treba da se posveti pažnja, a ne danas da dobijemo tekst sređenog predloga i da se danas o njemu izjašnjavamo. Ja ću vam reći, verujem da su i mnogi od vas dobili, 66 strana pisanog teksta, smo dobili od ljudi koji se bave ovom materijom, iz raznih asocijacija, koji su nam ozbiljne primedbe dali, a za koje nam nije pružena mogućnost na bilo koji način da ih pogledamo, da ih proučimo, i da na osnovu njih stavimo određene predloge, ili određene amandmane, za ispravku tako nečeg. Ja vas pozivam,zaštitimo ugled parlamenta i poslanika. Ne možemo da predstavljamo ozbiljne, ili najozbiljnije ljude u Srbiji, bar ovog trenutka, kako nam je dato poverenje, a da se ponašamo na način koji je apsolutno suprotan jednom ozbiljnom, izuzetno ozbiljnom poslu, kojim se bavimo. Ja ću vam reći još jednu stvar. U sistemu sankcija, tamo gde su predviđene novčane kazne, sigurno je da na neki način to mora jedno sa drugim da bude u saglasnosti. Mi imamo maksimalnu novčanu kaznu za krivično delo kao najteži oblik nedozvoljenog ponašanja od 50.000 novih dinara, a kada je u pitanju koristoljublje, može da ide do 200.000 novih dinara. Mi predlažemo da za prekršaj, koji je najlakši oblik nedozvoljenog ponašanja i u pogledu koga se nesumnjivo radi o stvarima manje društvene opasnosti, mi predviđamo kaznu sada u ovom novom tekstu od 400 do 800.000 dinara. Mi smo sve okrenuli naopačke i na taj način hoćemo danas da donesemo jedan propis i da taj propis branimo i da ne priznamo da smo na neki način poremetili celu situaciju. Dozvolite još jednu stvar. Ta odredba, kojom se predlaže, npr. u Zakonu o prekršajima, da u predmetima, koji se odnose na informisanje, kazne mogu da budu i više, to je jedina stvar gde nije predviđen gornji limit i da svakim zakonom, svakim novim zakonom o izmenama i dopunama Zakona o informisanju možemo da predvidimo bilo koju maksimalnu kaznu za prekršaj, iako je u Zakonu o prekršajima kao osnovnom zakonu za ovaj trenutak predviđen limit i za pravna lica i za pojedince i za sve ostale. Iz tih razloga očigledno se ne nalazimo u situaciji da možemo na pravi način, na ozbiljan način, na odgovoran način da regulišemo ovu materiju i mislim da bi u interesu svih nas, i građana i države i informisanja i ustavnih sloboda u ovoj zemlji trebalo povući ovaj predlog zakona, pa nakon jedne ozbiljne rasprave, ne mora ni predugo da traje, nakon respektovanja svih mišljenja da se tada odlučujemo za donošenje jednog novog zakona, ukoliko dosadašnji nije ispunjavao ono što se od njega tražilo. A nisam siguran da je bilo konkretnih predmeta, u kojima je postojala smetnja u postojećem Zakonu o informisanju. Hvala.
Da li predstavnik Vlade Republike Srbije želi reč? (Ne.) Molim narodne poslanike da radi utvrđivanja kvoruma postave svoje kartice u poslaničke jedinice. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Milana Mikovića da se iz predloga dnevnog reda povuče druga tačka Predlog zakona o javnom informisanju. Za je glasalo 47, protiv 164, niko nije uzdržan, nije glasalo četiri, ukupno je prisutno 215 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Predlozi za proširenje dnevnog reda. 1. Predsednik Vlade Republike Srbije predložio je da se dnevni red ove sednice dopuni tačkom dnevnog reda - Promene u sastavu Vlade Republike Srbije i da se ova tačka razmotri kao peta tačka dnevnog reda. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne.) Molim narodne poslanike da postave svoje kartice u poslaničke jedinice radi utvrđivanja kvoruma. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje predlog predsednika Vlade Republike Srbije da se dnevni red ove sednice dopuni tačkom dnevnog reda "Promene u sastavu Vlade Republike Srbije" i da se ova tačka razmotri kao peta tačka dnevnog reda. Za je glasalo 173, protiv 16, uzdržanih 17, nije glasalo 9, ukupno prisutno 215 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Saglasno odredbama Poslovnika Narodne skupštine, sve prihvaćene tačke uvršćuju se u dnevni red sednice po redosledu njihovog predlaganja, odnosno prihvatanja. O predlozima prihvaćenih akata nadležni odbori, odnosno Vlada Republike Srbije, ukoliko to već nisu učinili, podneće svoje izveštaje odnosno mišljenja u toku trajanja sednice. Pošto smo se izjasnili o svim predlozima za izmene i dopune predloženog dnevnog reda, molim narodne poslanike da se izjasnimo o dnevnom redu sednice u celini. Molim narodne poslanike da postave svoje kartice u poslaničke jedinice radi utvrđivanja kvoruma. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog dnevnog reda u celini. Za je glasalo 163, protiv 40, uzdržanih četiri, nije glasalo 9, ukupno je prisutno 216 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 1998. godini, u celini. Molim službu Narodne skupštine da pripremi prečišćeni tekst dnevnog reda sednice i uruči ga narodnim poslanicima. DNEVNI RED: 1. Predlog zakona o obezbeđivanju sredstava za otklanjanje posledica zemljotresa u Kolubarskom okrugu, koji je podnela Vlada Republike Srbije, 2. Predlog zakona o javnom informisanju, koji je podnela Vlada Republike Srbije, 3. Predlog zakona o Policijskoj akademiji, koji je podnela Vlada Republike Srbije, 4. Predlog zakona o dopuni Zakona o prekršajima, koji je podnela Vlada Republike Srbije, 5. Promene u sastavu Vlade Republike Srbije, 6. Predlog odluke o dopuni Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Poslanička grupa Jugoslovenske levice. Pre prelaska na rad po dnevnom redu ovog zasedanja, potrebno je da Narodna skupština donese odluku o narodnim poslanicima na stalnom radu u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Uručen vam je Predlog odluke koji je podneo Administrativni odbor. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne.) Da li neko od narodnih poslanika želi reč? (Ne.) Pošto se niko ne javlja za reč, zaključujem jedinstven pretres Predloga odluke. Molim narodne poslanike da postave svoje kartice u poslaničke jedinice radi utvrđivanja kvoruma. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog odluke o narodnim poslanicima na stalnom radu u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Za je glasalo 203, niko nije protiv, uzdržanih dva, nije glasalo 9, ukupno je prisutno 214 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o narodnim poslanicima na stalnom radu u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O OBEZBEĐIVANjU SREDSTAVA ZA OTKLANjANjE POSLEDICA ZEMLjOTRESA U KOLUBARSKOM OKRUGU Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje je na Predlog zakona podneo narodni poslanik dr Stevan Vrbaški. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora, koji su prihvatili Predlog zakona u načelu i u pojedinostima. Otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača želi reč? Ima reč ministar finansija Borislav Milačić.
Poštovani narodni poslanici, pred vama se nalazi Predlog zakona o obezbeđenju sredstava za otklanjanje posledica zemljotresa u Kolubarskom regionu. Krajem septembra ove godine razorni zemljotres pogodio je opštine u Kolubarskom regionu, Mionicu, Ljig, Ub, Lajkovac i Valjevo. Preliminarne procene pokazuju da su štete mnogo veće nego što se u prvi mah činilo. Oko hiljadu kuća je oštećeno i praktično neupotrebljivo za stanovanje. To znači da oštećene kuće treba srušiti i sagraditi potpuno nove objekte. Za veliki broj stambenih, privrednihi objekata društvene delatnosti i infrastrukture - preko pet hiljada - potrebno je izvršiti rekonstrukciju i ozbiljne popravke da bimogli da se vrate u funkciju. Najveće štete su u opštini Mionica, a ukupna šteta u regionu, prema prvim procenama iznosi preko milijardu dinara. Pored toga, štete su pretrpele i opštine u okolini Kolubarskog regiona i niz drugih mesta u Srbiji. Predlažući današnji zakon, Vlada Republike Srbije je imala u vidu najšire izraženu spremnost političkog rukovodstva i građana naše zemlje, da svi zajedno solidarno pomognu otklanjanju posledica od zemljotresa. Pri tome je obaveza državnih organa da deluju efikasno i da omoguće da se pomoć realizuje u što kraćem roku. Istovremeno sa ovim akcijama u našoj Republici bilo bi potrebno da i Savezna vlada sagleda i predloži odgovarajuće mere na nivou čitave zemlje. Sigurni smo da, kao i u prošlosti, takva šira solidarnost neće izostati i ovom prilikom. Što se tiče instrumenata za obezbeđenje sredstava, predloženo je da doprinos solidarnosti po stopi od 0,15% plaćaju svi učesnici na iznos transakcija u platnom prometu, uz određene izuzetke koji su navedeni u zakonu. U pitanju je minimalna stopa kojom se na najširoj osnovi i na najjednostavniji način obezbeđuju potrebna sredstva. Procenjuje se da bi donošenjem ovog zakona bila obezbeđena sredstva u iznosu od okodevedeset miliona dinara mesečno, odnosno oko milijardu i sto miliona godišnje. Za sada nije predložen rok trajanja zakona. Ovo će biti učinjeno naknadno kada se utvrdi definitivni iznos štete. Sada je najvažnije da akcije otklanjanja posledica zemljotresa budu što efikasnije organizovane. U vrlo kratkom roku neophodno je porušiti najoštećenije objekte i izgraditi nove. Sa ovom akcijom je već započeto.Takođe, neophodno je izvršiti predviđenu rekonstrukciju ostalih objekata. Nadležni državni organi, komisije za procenu štete, treba da deluju operativno i vode računa o ukupnoj organizaciji posla, o utrošku sredstava i o njihovom namenskom korišćenju. Izvođači radova imaju posebne obaveze, da sve preuzete obaveze izvrše u dogovorenim rokovima, kako bi građani na nastradalom području mogli da spokojno dočekaju zimu. Imajući sve navedeno u vidu, a posebno potrebu da se aktivnosti na otklanjanju posledica izvedu u što kraćem roku, predlažem Narodnoj skupštini da usvoji predloženi zakon.
Zahvaljujem. Imam prijavljene narodne poslanike koji žele da govore po ovoj tački. Prvo, za reč se javio narodni poslanik Miroslav Srećković, a neka se pripremi narodni poslanik Predrag Savić.
Poštovano predsedništvo, koleginice i kolege narodni poslanici i članovi Vlade, osećam obaveznost da vas kao poslanik sa područja Kolubarskog okruga informišem u vezi sa zemljotresom, njegovim posledicama i sa onim što smo preduzeli u ovom kratkom vremenskom periodu. U elementarnoj nepogodi zahvaćeno je gotovo celo područje Kolubarskog okruga, pri čemu je najveća šteta na teritoriji opštine Mionica, gde je bio epicentar potresa, a zatim zahvaćena je teritorija Ljiga, Uba, Lajkovca i Valjeva. Potres je bio velike razorne moći, 8 stepeni Merkalijeve skale ili 5 stepeni Rihterove skale i srećna je okolnost što je bio na dubini od 16 km, jer bi njegova razorna moć bila mnogo veća. Prema do sada snimljenoj situaciji, a pregledano je oko 80% prijavljenihobjekata, utvrđeno je da je za rušenje oko dve hiljade objekata, od čega će odmah da se ruši 712 i da se započne sa gradnjom, kako bi se do zime zbrinule porodice koje u njima treba da žive. Sa rušenjem i izgradnjom preostalih objekata započeće se na proleće, jer je za ove porodice obezbeđen nužni smeštaj u ovom zimskom periodu. Osim ovoga, utvrđeno je da oko pet hiljada objekata zahteva veću ili manju sanaciju. Oštećeni su objekti individualnih domaćinstava, poslovni objekti, zgrade državnih i pravosudnih organa, kao što je u Mionici i Ubu, zatim škole, zdravstvene ustanove, objekti koji predstavljaju kulturnu, istorijsku i duhovnu vrednost, kao što su: kuća Živojina Mišića, kula Nenadovića u Valjevu, stara čaršija Tešnjar u Valjevu, manastiri i crkve u Mionici, Rabrovici, Bogovađi, Bau, Cvetanovu i na drugi m mestima. Oštećeni su i vodovodi, elektromreža i drugi objekti. Poseban problem predstavljaju škole, tako da u nekim od njih ne može da se obavlja nastava, već se to čini u neadekvatnim objektima. Najveće oštećenje je u Osnovnoj školi Mionica, gde se nastava odvija u jednoj zgradi u tri smene i to sa skraćenim vremenom držanja časova. Takođe se ne izvodi nastava i u mnogim isturenim odeljenjima, kao što su mesta:Osečenica, Mrčić, Petnica, Donja Toplica i Rajković zbog teško oštećenih zgrada. Ceo treći sprat Srednje škole u Ljigu je van upotrebe i tu se ne održava nastava. Velika su oštećenja privrednih objekta, pre svega u Mionici, kao što su "Krušik - precizni liv", "Metal", "Termoelektro-Uzor", "Termoelektro - Kolubara","Fima", "Suvoborka", Farma u Radobiću, zatim "Krušik" u Valjevu i "Tamnavac" u Ubu. Međutim, pored ovih teškoća, rad nije prekidan, sem u "Tamnavcu" Ub, gde je dva dana rad bio prekinut. Oštećeni su infrastrukturni objekti, a najviše vodovod i vodovodna mreža u Mionici, pa je prvih nekoliko dana dovožena voda iz Valjeva da bi je koristili građani iz Valjeva. Došlo je do značajnih oštećenja na elektro mreži i putnoj mreži, kao što je veći odron na Ibarskoj magistrali u blizini Ljiga, a oštećen je i veći broj mostova na teritoriji Kolubarskog orkuga. Treba napomenuti da su i naknadni potresi, naročito jači potres 13.10. ove godine,izazvalinaknadna oštećenja. Mislim da ovom prilikom treba reći šta je urađeno. U prvom momentu najvažnije je bilo organizovati se i otići unajugroženija područja, ohrabriti građane, preduzeti mere da se očuva zdravlje građana i spreče epidemije, koje su uvek redovni pratioci ovakvih nesreća. Svakodnevno se boravi na terenu i odmah je deljena prispela pomoć. Veliku podršku i pomoć uputila je Vlada Mirka Marjanovića, kroz neposredno njegovo angažovanje i angažovanje članova Vlade na terenu, a prva pomoć stigla je od Vlade Republike Srbije, sutradan po zemljotresu, kojom prilikom je poslato 50 hiljada crepova i novčana pomoć od šest miliona i šesto hiljada dinara, što jeomogućilo da se jedan deo objekata sa manjim oštećenjem odmah osposobi. Nešto kasnije stigla je pomoć od Savezne vlade u visini od 600 miliona dinara i ona je odmah angažovana za nabavku građevinskog materijala. Značajno je pomenuti da je Vojska Jugoslavije odmah pritekla u pomoć i obezbedila šatore za privremeni smeštaj najugroženijih porodica, a ponudila je i drugu pomoć, pre svega u radnoj snazi i građevinskoj operativi. Pri svemu ovome je bitno istaći da pomoć, koja bude i dalje pristizala, treba da ide preko Okružnog i opštinskih štabova, jer je posao otklanjanja posledica zemljotresa, pre svega, obaveza, dužnost i odgovornost koja leži na Vladi Republike Srbije, Saveznoj vladi i njihovim organima. Moram da kažem da je narod Kolubarskog okruga dostojanstveno podneo gubitak krova nad glavom, posebno što je bio svestan da su se u tom periodui Srbija i Jugoslavija nalazile u neposrednoj ratnojopasnosti. Poseta predsednika Slobodana Miloševića, odmah po završetku teških i napornih pregovora sa predstavnicima međunarodne zajednice i njihovo uspešno okončanje, čime su odbranjeni interesi našeg naroda i države, posebno je ohrabrila građane i ja sam ovom prilikom dužan da izrazim zahvalnost građana na njegovim porukama, predlozima i stavovima, koji su za narod našeg kraja mnogo u tom momentu značili. Prirodna katastrofa se desila, ostavila teške posledice i velika oštećenja objekata, ali je u svemu ovome najvažnije da ljudskih žrtava nije bilo. Ostaje da se i dalje organizujemo, da se sanira i do zime sagradi najviše što se može, a na proleće da nastavimo sa radovima. Na našem području odlučeno je da se 19. oktobra 1998. godine odmah započne sa rušenjem 712 objekata i, naravno, da se odmah započne sa njihovom izgradnjom. Ovom prilikom želim da se zahvalim i svima onima koji su odmah i u toku ovih 20 dana na bilo koji način pokušali da pomognu narodu Kolubarskog kraja. Imajući u vidu sve napred izneto, mišljenja sam da je zakon, o kome danas raspravljamo, dobro koncipiran, da garantuje siguran izvor prihoda i da je primenjiv za duži vremenski period. Zato vam i predlažem da se svi založimo za njegovo usvajanje i da odmah počnemo sa radom.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Predrag Savić, a neka se pripremi narodni poslanik Ljubivoje Davidović.
Poštovani predsedniče, uvažene kolege narodni poslanici, zemljotres koji je 30. septembra ove godine pogodio područje Kolubarskog okruga sigurno je naneo daleko veće štete nego što se to činilo neposredno nakon prvih izveštaja. Naša javnost nije bila dovoljno informisana o veličini i težini šteta nastalih kao posledica ovog zemljotresa i smatralo se da su, s obzirom da nema ljudskih žrtava, štete neznatne. Sigurno je da je dobro što ljudskih žrtava nije bilo, ali naknadnim obilaskom terena videlo se da je stepen razaranja daleko veći i da je veliki broj objekata ozbiljno oštećen i nije za upotrebu. Prema sadašnjim izveštajima republičkih komisija, koji još uvek nisu konačni, na području opštine Mionice, Ljiga, Lajkovca, Uba i Valjeva oko 2.000 stambenih objekata nisu za upotrebu i spadaju u kategoriju objekata za rušenje. Preko 5.000 kuća moraju se ozbiljno sanirati i popraviti. Pored stambenih objekata na području okruga ozbiljno su opštećeni proizvodni i privredni kapaciteti, pre svega "Metal"- Mionica, "Fima" - Mionica,"Krušik - precizni liv" - Mionica,"Tamnavac" - Ub i mnogi drugi. Znatno su oštećeni komunalni objekti, putevi, mostovi, vodovodni i kanalizacioni sistemi, elektro i PTT mreže. Veliki broj državnih institucija nema prostor za rad, a nekoliko škola nije za upotrebu, pa đaci koriste privremene objekte za izvođenje nastave. Mnogi kulturni i istorijski spomenici su oštećeni ili trajno uništeni, među kojima kuća Živojina Mišića, Kula Nenadovića, Stari Tešnjar i dr. Neposredno nakon zemljotresa preduzete su sve mere da se obezbedi najnužniji smeštaj za porodice koje su ostale bez krova nad glavom i da se organizuje pomoć onima kojima je pomoć najpotrebnija. Nedavna poseta predsednika Savezne Republike Jugoslavije, Slobodana Miloševića, valjevskom kraju i njegov obilazak područja pogođenih zemljotresom bio je direktan podstrek građanima i lokalnoj samoupravi da odlučnije krenu u sanaciju šteta nastalih nakon zemljotresa, tako da se na ovom mestu u ime Jugoslovenske levice i građana Kolubarskog okruga zahvaljujem predsedniku Miloševiću na poseti i njegovom zalaganju za hitnu izgradnju novih stambenih objekata, a ne samo sanaciju i popravku postojećih. Postradali narod uvideo je da neće ostati sam u nevolji, a uveravanje da će do početka zime biti podignute nove kuće za one čiji su domovi trajno oštećeni, stiglo je sa najvišeg mesta i narod veruje u ta obećanja. Inače, zemljotres je najviše pogodio seoska područja, staračka domaćinstva koja nemaju mogućnosti ni da pokriju stare, a kamoli da izgrade nove kuće. Solidarna pomoć koja je pristigla i pristiže od Savezne vlade, Republičke vlade, privrednih kolektiva, raznih organizacija i udruženja, političkih stranaka, građana iz svih krajeva naše zemlje, sigurno je dokaz velike solidarnosti i narod ovog kraja zbog toga je zahvalan svima onima koji su u ovom momentu našli mogućnost i uputili pomoć. Štete i rušenja su jako velika. Broj porodica koje nemaju krov nad glavom je takođe veliki i zato je pomoć države u ovom momentu nužna i neophodna. Jednokratna pomoć Savezne i Republičke vlade jeste dobro došla, ali isto tako i nedovoljna i zato smatram da ponuđeno zakonsko rešenje o obezbeđivanju sredstava za otklanjanje posledica zemljotresa, koje je podnela Vlada Repbulike Srbije, treba da dobije podršku svih poslanika u republičkom parlamentu, kako bi se posledice otklonile što pre, s obzirom na predstojeću zimu. Predloženi zakon na vrlo efikasan način obezbeđuje priliv potrebnih sredstava i njegovi efekti će biti vidljivi odmah. Način naplate doprinosa solidarnosti putem Službe platnog prometa, odmah nakon obavljene transakcije, vrlo je praktičan i osigurava brz priliv sredstava za otklanjanje posledica od zemljotresa, što je u ovom momentu najbitnije. Pored toga predloženi zakon ne narušava postojeći sistem fiskalnog opterećenja u Republici i samim tim dodatno ne opterećuje budžet Republike Srbije. Takođe, naplatom solidarnog doprinosa od učesnika u platnom prometu, tačnije od pravnih lica i preduzetnika, neće biti direktnog udara na život i standard građana. Finansijski efekti, koji bi bili postignuti usvajanjem ovog zakona su veliki i značajno bi pokrili troškove šteta nastalih kao posledica zemljotresa. Poštovani narodni poslanici, nužnost brzog intervenisanja zbog očekivanih hladnoća i potreba što bržeg obezbeđivanja normalnih uslova za život stanovništva iziskuju hitnu akciju na terenu i zato mislim da ponuđeni zakon treba prihvatiti i samim tim obezbediti uslove za hitno saniranje posledica ovog zemljotresa.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Davidović Ljubivoje, a neka se pripremi narodni poslanik Zlatan Peručić.
Poštovani narodni poslanici, 20 dana nakon razornog zemljotresa, sa epicentrom u utrobi planine Maljen, kojim je najviše pogođena opština Mionica, a zatim opštine Ljig, Lajkovac, Ub i Valjevo, može se s punom odgovornošću reći da imamo pun uvid u razmere, kako celine posledica ove katastrofe, tako i u razmere oštećenja svakog pojedinog objekta u pomenutim opštinama. Imamo celovit program kako da u što kraćem roku, a taj rok je do 21. decembra, porušimo sve što je za rušenje, izgradimo i stavimo pod krov 712 kuća, a ostale upodobimo za zimu da bi na proleće krenuli u obnovu i trajnu sanaciju svih markiranih objekata, a njih je na hiljade. Ovo nisu samo reči na papiru, jer sve što sam rekao počelo je i uveliko se ostvaruje na terenu. Želim, poštovani poslanici, da sa ovog mesta zahvalim presedniku Savezne Republike Jugoslavije, Slobodanu Miloševiću i da izrazim duboko poštovanje za državnički gest kojim je zadužio čitav ovaj kraj, u prvom redu svojom posetom koja je usledila u delikatnom času nakon teških pregovora o sudbonosnim pitanjima za našu zemlju, a onda i na apsolutno utemeljenoj viziji i praktičnim rešenjima koje nam je na licu mesta izložio, a koja su osokolila narod, pobudila nadu i pred sve nas stavila obavezu da posle svega što se dogodilo ovaj kraj brzo krene, ne samo u obnovu, nego i u razvoj. Predsednik Milošević, sa svojim saradnicima, slobodno mogu to da kažem, ohrabrio je malo i veliko u našem kraju, pobudio sve naše stvaralačke snage i osećanja da nismo sami, da iza nas stoji Srbija i Jugoslavija. Potomci Vojvode Mišića, sav narod slavne Kolubare, pamtiće to i umeće da ceni. Poštovani poslanici, preko 1.000 kuća je za rušenje samo u opštini Mionica. Veliki broj objekata je predviđen za razne stepene sanacije. Ozbiljno su opštećeni Mionički privredni objekti, "Krušik -Precizni liv", "Termoelektro-uzor", "Termoelektro - Kolubara", "Fima", "Suvoborka", farma u Radobiću, kao i zadružni objektii poslovni prostori u Mionici, Gornjoj i Donjoj Toplici, Rajkoviću i Berkovcu. Velika su oštećenja i na objektima Banja Vrujci, a primećen je i znatan pad izdašnosti izvora lekovite vode. Oštećene su i mnoge mioničke škole, među kojima su neke za rušenje. Reč je o 10 školskih zgrada. Zgrada Skupštine opštine Mionica, građena početkom ovog veka, je takođe pretrpela velika oštećenja. Znatno su oštećene zgrade Doma zdravlja, Kulturnog centra, Biblioteka, obdaništa i zgrade mesnih kancelarija. Od kulturno-istorijskih spomenika najviše je postradala rodna kuća Vojvode Živojina Mišića u Struganiku i crkva u Mionici. Svemu ovome valja pridodati i velika oštećenja na objektima komunalne infrastrukture, posebno vodovodnog sistema, puteva, elektro mreže. Silno su postradala mnoga ekonomska dobra na posedima zemljoradnje. Ovo je grubo uzak spisak prioritetnih poslova i zadataka i mi smo u punom značaju shvatili reči predsednika Miloševića - u posao krenuti odmah. Zima ide, poštovani poslanici, svaki dan se skraćuje, a mi smo tvrdo stali iza toga da svi zimu dočekaju pod krovom. Stala je iza toga ne samo Mionica, ne samo Kolubara, nego i Srbija. Svaka je pomoć dobro došla i mi je sa zahvalnošću primamo. Nijedan vid pomoći nećemo zaboraviti, ali najveća je pomoć države Srbije i ja se sa ovog mesta zalažem za prihvatanje predloženog zakona, a takođe i za naš maksimalan, odgovoran i domaćinski pristup na njegovom sprovođenju. Siguran sam da ćemo uskoro pred ovaj visoki dom izaći ponosni na ono što smo učinili za Mionicu i čitav zemljotresom pogođen kraj. Po rečima predsednika Miloševića, reč je o srcu Srbije, a to srceu ovom času silno kuca, u naporu da se na novim temeljima izgradi sve što je porušeno.
Zahvaljujem, a pre nego što dam sledećem govorniku reč, molim vas da isključite mobilne telefone i da ih ne koristite u sali. Mi smo na to već upozorili, a ja se nadam da ćete to poštovati. Ima reč narodni poslanik Žarko Jokanović, šef poslaničkog kluba Nove demokratije.
Dame i gospodo narodni poslanici, Nova demokratija smatra da su principi solidarnosti i pomoć onima koji su ugroženi iznad svega drugog. Zbog toga će Nova demokratija glasati za ovaj predlog zakona i smatramo da je dobro da se reaguje na ovakav način i smatramo da će Vlada pronaći najefikasnije mehanizme u prikupljanju, znači da se obezbedi potpuna kontrola u prikupljanju sredstava koja su predviđena ovim zakonom, da se obezbedi potpuna kontrola o utrošku tih sredstava i da se vodi računa o tome da niko ko je ugrožen i ko je pogođen ne ostane bez preke potrebe. Nadam se da je to namera Vlade i verujem u to. Zbog toga ćemo glasati za ovaj zakon i zbog toga ćemo podržati Vladu da eventualno, ukoliko se ukaže potreba iz tekućih budžetskih rezervi i na druge načine, obezbedi potrebna sredstva kako bi svi, ukoliko je to moguće pre zime, rešili probleme sa kojima su se, ne svojom krivicom, suočili. Hvala.
Zahvaljujem, ima reč narodni poslanik Zlatan Peručić, a neka se pripremi narodni poslanik Dragan Veselinov.
Poštovane koleginice i kolege, u drami koja nas je u toku ovih zadnjih meseci, u državnoj drami na Kosovu i Metohiji i neviđenih međunarodnih pritisaka, kojima smo izloženi, činilo se da nas je zemljotres u Kolubarskom kraju pogodio manje nego što bi to inače bilo normalno i manje nego što to njegove razmere opravdavaju. O stranim medijima ne bih ni govorio i o tom cinizmu, ali i naši mediji su, jedan deo njih, o ovoj elementarnoj nepogodi dali karakter prolaznog, onog što ćemo zaboraviti čim prođe prvi strah, kao da iza sebe nije ostavilo nikakve posledice. Na žalost, sada vidimo da to utiče i da je to uticalo na ukupno javno mnjenje, onda kada i mi, naravno sa izuzetkom svih onih koji su se našli u humanitarnoj akciji, pre svega vlada Republike Srbije i Savezne Republike Jugoslavije i svih organizacija koje su se našle tu. Nije zato ni čudno što je tek poseta predsednika Jugoslavije ovom kraju unela u domove običnih Jugoslovena i sliku o razmerama ove nepogode. Srbija je danas u takvoj situaciji da najveći deo posledica mora da otkloni sama. Ona ne može da se osloni na pomoć drugih, pa ni onih, kojima je sama toliko puta pomagala u sličnim situacijama. Potpuno lično razmišljam, a pomagali smo u sličnim situacijama i bivšoj braći, i bivšim i sadašnjim komšijama, pa ipak skoro da se niko nije oglasio. Mislim da ne treba da se ljutimo. Pomagaćemo ponovo, a oni neka razmišljaju zašto nisu pomagali nama. Stiče se utisak da o pravim razmerama šteta i informisanju u svetu, o pravim razmerama šteta, srećom samo materijalnih, ni mi sami nismo učinili dovoljno. Tako se valjda i dogodilo da u svetskim medijima jedna izmišljena humanitarna katastrofa na Kosovu, bude stalno tema ispred druge koja je na žalost bila stvarna humanitarna katastrofa. Ne sećam se ni jednog posmatrača Crvenog krsta, humanitarca da je obišao ovaj region. Znam da nije lako, a verovatno ni popularno predlagati i zagovarati nove doprinose i nova fiskalna opterećenja u situaciji kada dovoljno para nema nigde, a i postojeća davanja su neredovna i nepotpuna. Ipak, dozvolite mi da u vezi sa tim, a i u funkciji predsednika Odbora za finansije, napomenem nekoliko činjenica. Prvo, mislim da je ispravno opredeljenje Vlade da se, bez obzira na izuzetno teško stanje u zemlji, izdvoje dodatna sredstva za kraj i za porodice pogođene zemljotresom, a mi znamo da ni ovi krajevi, a još manje te porodice, štetu ne mogu da otklone sami. Ovo je primer situacije u kojoj država mora da učini i vrati bar deo onoga što dobija od svojih građana. Drugo, u uslovima u kojima se svi zajedno nalazimo, ukupne resurse moramo raspodeliti onako kako je najpravednije. Zemljotresi su jedni od najupečatljivijih kriza uopšte. Oni pogađaju bez razlike, siromašne i bogate, podjednako, ali u otklanjanju njihovih posledica ne možemo da doprinesemo svi podjednako. Više moraju da doprinesu oni koji više imaju. Rekao bih - zemljotresi ne trpe logiku tržišta. Oni traže logiku solidarnosti, ljudske i nacionalne. Treće, ovo je dobar primer stanja u kome treba raditi brzo, jer zima dolazi, a možda će akcije na saniranju šteta u ovim krajevima biti način da svi naučimo jedan drugi način rada, efikasan, bez birokratskog natezanja i nepotrebnog administriranja, sa većim poverenjem u čoveka, ali i sa većom kontrolom od zloupotreba nego što se to inače čini. Četvrto, glavni teret, ako ne i finansijski, treba i podneće, naravno i bogatije i bolje stojeće firme, preduzeća itd. Ali, ovo je i šansa da se zaposle mnoga građevinska preduzeća, da se zaposle mnoge industrije i građevinskog i drugih materijala, da se zaposle ljudi, da ne bude samo solidarnost koja je osnov nego da pametnim domaćinskim ponašanjem ovo budu i sredstva koja će omogućiti rad, zapošljavanje, funkcionisanje u interesu i naravno isključivo u interesu saniranja šteta, ali i razvojnu funkciju koja se sa ne malim parama može obezbediti za deo naše privrede. Predlog zakona Vlade zasnovan je na dobrim tradicijama solidarnosti tako često ispoljavane u raznim nesrećama, najčešće, kao što sam rekao, izvan Srbije i mnogo dalje od sedišta Srbije. Tu solidarnost danas pokazujemo sa onim delom našeg naroda koji je pogođen nesrećom. Tehnike prikupljanja sredstava biće realizovane kroz onaj proces koji običan građanin ne bi trebao mnogo da oseti i koji obezbeđuje precizno praćenje prikupljanja i utroška sredstava, platni promet. Uz efikasnu kontrolu rasporeda sredstava solidarnosti, njihovo brzo prikupljanje i stavljanje u funkciju, rekao bih da će to biti malo ili sasvim beznačajno uticanje na svakodnevni život za veliku pomoć, za veliku šansu, za solidarnost i razvoj koja će biti pružena ovom kraju. Još jednom da kažem, opet i uvek se pokazuje - ako budemo dobri domaćini onda smo domaćini i sami sebi, jer sami moramo rešiti i ovu elementarnu nepogodnu i katastrofu koja se desila, sami, i isključivo sami. I pokazuje se da to možemo, da ćemo to učiniti, bez obzira što će veliki svet pomagati nekom pojedincu, nečemu sasvim drugom, a na ovo nije ni obratio pažnju. I, gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, Odbor za finansije je unačelu i u pojedinostima prihvatio zakon, o čemu vam je i podnet izveštaj, međutim, i zbog sledećih diskutanata dozvolite mi samo da zamolim još jednom predstavnike Vlade da potvrde ono što je na Odboru jasno razjašnjeno, na vrlo konstruktivna pitanja poslanika. Naziv zakona je, prema objašnjenju Vlade, vezan za epicentar zemljotresa. Realizacija zakona nije vezana za administrativnu, nego za teritorijalnu pogođenost, što je postavljeno kao pitanje od strane pojedinih poslanika na Odboru, i predstavnici Vlade su uverili da će posledice zemljotresa biti sanirane svuda gde su nastale. To je jedno, i razjašnjenje oko člana 4. je dato. To govorim zbog amandmana da se ne bi dugo zadržavali. Oko člana 4. je dato, stav 1. kaže "u skladu sa Zakonom" a to znači da su sredstva samodoprinosa oslobođena od ovih obaveza. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Dragan Veselinov a neka se pripremi narodni poslanik Tihomir Marjanović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, u ime glasača koji su glasali za Koaliciju "Vojvodina" ne mogu glasati za ovaj zakon. Očekivali smo da Vlada Republike Srbije izađe danas sa izveštajem o tome šta je do sada sama Vlada učinila i da možda podnese informaciju o tome šta je Crveni krst uradio u ovom području. Koliko smo shvatili, Vlada je iz sredstava budžeta do sada isplatila i dala za ovo područje negde oko 500-600 hiljada dolara. Ovo nije Zakon o solidarnosti. Solidarnost se zasniva na saosećanju i dobrovoljnosti. Ovo je novi namet. Ovo je nova taksa. Da li 0,15% ovde, da li jedan posto tamo, da li je 3% ovamo, procenat po procenat povećava se opterećenje celoj našoj privredi. Ono što mi u Vojvodini osećamo, da kada se dogodi katastrofa, čak i relativno manjih razmera kao što je ova, jer obuhvata Kolubarski region, treba da skoči cela privreda, a kada se događaju suše, poplave, vetrovi, finansijske katastrofe, koje i te kako pogađaju Vojvodinu, Srbija ne skače. Seljacima ....tišina, polako, polako (reaguje na komentar iz sale), Vojvodina nije Srbija, to ćete naučiti jednog dana, polako, polako. Ali je u Srbiji. To ćete naučiti isto. Seljacima u Vojvodini nije plaćen suncokret od 1996. godine. Ovde je ministar Babović. To je gotovo elementarno prirodna katastrofa. Cena pšenice i kukuruza je na nivou iz 1996. godine. Nema nikakvih kompenzacija vojvođanskim zemljoradnicima. Prošle i pretprošle zime gradovi Vršac, Bela Crkva, Zrenjanin, Pančevo i neki drugi ostajali su bez gasa u zimskom razdoblju kako bi gas odlazio Beogradu. Nije bilo nikakve brige za građane, čime će alternativno da se greju, nije bilo snižavanja zimske cene struje, niti je bilo, bilo kakvog dovoza uglja ili drveta iz Srbije da bi se ovaj narod spasavao. Ovog leta bila je teška suša u Vojvodini, koja je teško pogodila urod žita. Nema nikakve kompenzacije. Ovog leta u julu mesecu bio je najveći tajfun koji je pogodio Pančevački i Zrenjaninski okrug, koji je pogodio na hiljade kuća, odneo crepove ne manje nego u Kolubarskom regionu, porazbijao okna i slično. Nije bilo nikakve pomoći Vojvodini. Iz Vojvodine se neprekidno odvlači. Odvlači se uprkos tome što govorite da na Kosovu nema humanitarne katastrofe. Iz Vojvodine se neprekidno odvlači građevinski materijal, hrana i hrane se upravo oni koji pucaju na naše regrute i koji pucaju na naše policajce. S kojim pravom govorimo da nema humanitarne katastrofe ukoliko hranimo svog neprijatelja? U Vojvodini nema na pijacama, u prodavnicama, šećera ni zejtina. Na Kosovu se na ulicama prodaje, iz tzv. humanitarne pomoći. Koga mi to...
Molim narodnog poslanika Veselinova da se drži dnevnog reda.
Odmah prelazim na ovo. Ovo što mi moramo da kažemo stanovništvu koje nije u stanju da bude pravovremeno zbrinuto na ovaj način, mora biti zbrinuto do zime, ali državne institucije, elektroprivreda, putna mreža, vovodovod, kanalizacija, državne zgrade, nemaju pravo da se finansiraju iz 0,15%. Sve su to institucije koje su osigurane kod osiguravajućih zavoda i one imaju pravo i osiguravajući zavodi su dužni da isplate obeštećenje. Za taj iznos novca nije njima potrebna pomoć. Ne može neko da dobije i obeštećenje od osiguravajućeg zavoda i da cela privreda skoči za njega i da ga neograničeno finansira. Istovremeno, jedan broj kuća je takođe osiguran kod osiguravajućeg zavoda, privatne kuće, i one nemaju pravo na pomoć iz ovih sredstava. Imaju i te kako pravo na pomoć iz državnog budžeta, da se ljudi stave pod krov, pod šator, da li su to montažni objekti, hrana itd. to se mora dati i tu nema nikakve sumnje, ali da finansira privreda izgradnju novih kuća, onih koji su osigurani kod osiguravajućeg zavoda - to se ne može. Konačno, mi smatramo da i Crveni krst Srbije mora daleko više da učini da bi se zbrinuli privatni domovi, a ne državne institucije i kuće. Konačno, nema razloga da ne verujemo da bi mogla da stigne i pomoć iz inostranstva, humanitarna pomoć, ali je vreme da prestanemo da se svađamo sa inostranstvom, kako bi ta pomoć konačno i nama potekla, a ne samo da odlazi na Kosovo. Hvala lepo.
Ima reč Vojislav Šešelj, potpredsednik Vlade Republike Srbije.
Dame i gospodo narodni poslanici, izlaganje gospodina Veselinova verovatno nije pogodno za neku repliku, za neku parlamentarnu raspravu, ali je i te kako pogodno za pisanje jednog eseja pod naslovom "Istina i laž u politici". I, nije to prvi put da gospodin Veselinov na taj način istupa u Narodnoj skupštini a cela njegova partija je poznata po takvim političkim stavovima i po takvom ponašanju. Gospodin Veselinov je izneo mnogo neistina za ovom govornicom. Prvo, gospodin Veselinov kaže da Vlada Srbije i država Srbija nisu pomagali seljake - poljoprivrednike u Vojvodini. Oko pet milijardi dinara ova vlada je na različite načine, i ne samo ova vlada nego i Savezna vlada i Savezna skupština, uložila u poljoprivredu, mahom u Vojvodini. Savezna vlada i Savezna skupština skoro dve milijarde dinara, pretvarajući kredite u dugoročne obveznice Narodne banke Jugoslavije. Vlada Republike Srbije više od milijardu dinara preko Agrarnog budžeta, a i skoro dva puta toliki iznos novca kroz razna oslobađanja plaćanja poreza, za nekoliko prethodnih godina, i razna druga davanja poljoprivrednim organizacijama. To je ono što je radila Vlada Republike Srbije za poljoprivredu, prevashodno za poljoprivredu Vojvodine, jer vojvođanska poljoprivreda čini gro poljoprivredne proizvodnje u Srbiji. I, nakon velikih elementarnih nepogoda u jednom delu Bačke, u oblasti Bačkog Petrovca, Vlada Srbije je intervenisala, deo pomoći uputila i dugoročno obećala da će izvršiti neka investiciona ulaganja, da bi se poboljšao život stanovnika, koji su ove godine bili najviše ugroženi gradom. Vlada Srbije nikada nije hranila šiptarske teroriste. Mi pomažemo građane, narod, civile, i kada prikupljamo hranu širom Srbije, upućujemo na Kosovo i Metohiju, ta hrana je upućena civilima, a ne teroristima. Ono protiv čega je gospodin Veselinov, za našu privredu nije nikakvo posebno, niti veliko opterećenje. To je 0,15% na sve finansijske transakcije, uz izuzetke koji su navedeni. Vlada Republike Srbije je odmah posle zemljotresa uputila 6.000.000 dinara pomoći. Nismo to ni udarali na sva zvona, niti smo se hvalili, nismo se slikali, kao neki koji odu sa 2-3 šlepera crepa, pa vi sračunajte, ako je jedan crep jedan dinar, koliko je to para, koliko crepa na jedan šleper može da stane i koliko je to sve kada se obračuna. Mi nikakve dolare nismo slali, gospodine Veslinov, o kojim vi to 500-600 hiljada dolara govorite? Mi samo dinarima plaćamo. Oni koji plaćaju vas, oni te dolare isplaćuju, i vi se izgleda zaboravite, zaboravite potpuno na osnovno sredstvo plaćanja u našoj zemlji, zaboravite na dinare, za vas je dolar sve. Mi sve što računamo, računamo u dinarima, i kao što vidite, gospodine Veselinov, dinar je pod ovom vladom Srbije vrlo, vrlo stabilan.
Zahavljujem. Narodni poslanik Dragan Veselinov, replika.
Zahvaljujem se gospodinu Šešelju, koji mi daje izvanrednu priliku da mu se obratim sada. Ništa Vlada Srbije ne čini u poljoprivredi Vojvodine, niti Srbije. Ono što Vlada Srbije čini u poljoprivredi, jeste monopson, a to je monopolska cena na strani tražnje, i jedino država ima pravo da kupuje poljoprivredne proizvode od strateškog značaja u Vojvodini, i u Srbiji takođe, u Mačvi i u Pomoravskom regionu. Odnosi se na pšenicu i kukuruz. Jedino Vlada ima pravo, i njena institucija, koju je imenovala, da kupuje pšenicu, kukuruz i druge kulture od strateškog interesa. Namerno kupuje po niskim cenama. Ti proizvodi odlaze u veoma posebne organizacije, koje onda stiču i posebno pravo da izvoze ove produkte. Pšenica u Vojvodini je na nivou cena iz 1996. godine. Ponavljam, kukuruz takođe. Suncokret nije plaćen od prošle godine, ni šećerna repa nije plaćena. Ako Vlada Srbije toliko čini, kao što Vi govorite, za poljoprivredu Vojvodine, onda bi u Vojvodini morale da procvetaju ruže, onda seljaci ne bi stajali ovako kao što danas stoje, a mi znamo mnoge gazde u Vojvodini, koje nisu u stanju da plate električnu energiju, koje nisu u stanju deci da osiguraju knjige sada, za jesen, novu odeću i obuću, i to su istine. Ne govorimo mi nikakve neistine. Vi tvrdite da na Kosovu nema humanitarne katastrofe. Kome šaljete pomoć onda? A to su šleperi, šleperi i šleperi. I partije se hvale kako organizuju tu pomoć. Kome? Zašto su proizvodi tamo na pijacama, a zašto u Vojvodini nema šećera i zejtina? O tome mi govorimo. Ako nema humanitarne katastrofe, prekinite da šaljete onda proizvode na Kosovo. I narod u Vojvodini je gladan. Kada ćemo mi da dočekamo jedanput da nama Srbija pomogne, da se jedanput nama nešto da, kad je suša, kad je poplava? Tačno je, oslobodili ste seljake da plate porez, zato što u međuvremenu niste isplatili poljoprivredne proizvode,pa ste oslobodili seljake od obaveze da plate porez. A šta onda činite - ako kupi traktor (a manjina to može), ko će da ga registruje? Ne može da registruje traktor, jer nije platio porez. Ni u čemu se ne pomaže. Pravite konfuziju. Seljaci su siromašni. Đubrivo se ne baca i sada se neće baciti svugde. MPK se ne radi, siromaštvo je veliko i nemojte ubeđivati vojvođanske seljake da im je dobro. A kad sam govorio o 500-600 hiljada dolara, ne morate Vi da se hvalite koliko ste dali, jer sa tom svotom od 6.000.000 dinara, praktično za Kolubarski region niste gotovo ništa učinili. To je veoma malo. Vama je potreban Milošević, da bi ste skočili na noge, jer on dodatno tamo ruši. Posle zemljotresa, ruši kuće ponovo, pa vas on tera da ulažete, inače se vi ne bi setili, ostali biste na ovih 500-600 hiljada dolara, 6.000.000 dinara, i to je sva vaša pomoć. Nismo mi protiv pomoći. Mi jesmo za to da se privatnim domovima pomogne, državnim institucijama ne može, oni su osigurani kod DOZ-a, i one iz tih sredstava moraju da se poprave.
Ima reč potpredsednik Vlade, dr Vojislav Šešelj.
Gospodin Veselinov opet pribegava neistinama. Država Srbija i Vlada Srbije sve uredno svoje obaveze podmiruje seljacima. Seljacima duguju privredna preduzeća, a ne država. Država otkupljuje samo viškove poljoprivrednih proizvoda i država pšenicu mnogo skuplje plaća, nego što je cena na svetskom tržištu. Država plaća 20 pfeninga, (samo se vi smejte iz Srpskog pokreta obmane, vi sve znate). Država pšenicu plaća 20 pfeninga po kilogramu, pošto vi mnogo više volite u tim cenama da se to izrazi, a na svetskom tržištu cena pšenice je 12 pfeninga za kilogram. I sada, kada izvozimo, treba da izvezemo oko milion tona pšenice, mi tu pšenicu izvozimo osam pfeninga po kilogramu jeftinije, nego što smo je sami platili. To je svesna žrtva Vlade, svesno ulaganje u poljoprivredu, da bi se očuvala poljoprivredna proizvodnja, u uslovima nepovoljnih cena na svetskom tržištu. Što se tiče Kosova i Metohije, naše upućivanje pomoći nije dokaz da tamo postoji humanitarna katastrofa. Mi pomoć upućujemo da se ne bi desila humanitarna katastrofa. Dakle, to je preventivno slanje pomoći na Kosovo i Metohiju, a gde je ta humanitarna katastrofa - nigde zbegova civila nema, nigde nema velikih grupa ljudi u šumama, na planinama, kako to javljaju zapadni mediji, ali ima ljudi kojima su kuće oštećene, ili porušene, koji su ostali bez posla, bez osnovnih sredstava za život, i Vlada Srbije je tu da im pomogne. Pomaže civile, a ne teroriste. S jedne strane kažete - pomaže se u humanitarnoj katastrofi, s druge strane - pomaže se teroristima, nema tome kraja. Što se tiče švercerskih kanala, kojima i dalje idu ulje, šećer i druge neke strateške životne namirnice, ti švercerski kanali su poprilično suzbijeni u poslednjih nekoliko meseci. Još postoje, i Ministarstvo trgovine će biti još rigoroznije u njihovom suzbijanju.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Tihomir Marjanović.
Gospodine predsedniče, gospodo iz predsedništva, gospodo iz Vlade, dame i gospodo poslanici, poznato mi je kakve je štete zemljotres izazvao u Kolubarskom okrugu i podržavam da im se pomogne. Ali, prijavio sam se za diskusiju o ovoj prvoj tački dnevnog reda da bih govorio o šteti, koju je prouzrokovao zemljotres od 30. septembra 1998. godine i na području opštine Požega. Gospodo poslanici, vama je poznato, s jedne strane planine Maljen, gde je bio epicentar zemljotresa, nalazi se veliki deo teritorije opštine Požega. Tim zemljotresom su prilično pogođena mnoga sela opštine Požega, čak i sam grad Požega. Opština Požega je sa svoje strane odmah reagovala tako što je već prvog dana posle zemljotresa Izvršni odbor Skupštine opštine formirao stručnu komisiju, koja je dobila zadatak da po prijavama građana odmah izađe na teren i na licu mesta izvrši uviđaj i konstatuje štetu. Jasno, opštinsko rukovodstvo prati kompletan taj rad. Komisija je izvršila pregled preko 110 oštećenih objekata, ja imam tu validan dokument, među kojima su i dve osnovne škole. Njihov stručni predlog na bazi procene je sledeći. Prvo, potrebno je 28 objekata odnosno kuća za stanovanje srušiti i izgraditi nove, jer postojeće ne ispunjavaju ni minimum uslova za stanovanje. Drugo, neophodno je sanirati, odnosno rekonstruisati preko 80 objekata, opet su to mahom kuće za stanovanje. Na kraju, procena stručne komisije na bazi realnih cena, koje se kreću na teritoriji opštine Požega, jeste da je za sve ovo potrebno obezbediti sredstva, za koja imam dokument. Prvo, za izgradnju novih objekata 8.526.000 dinara, za sanaciju odnosno rekonstrukciju 12.455.800,00 dinara, što ukupno iznosi 20.981.800,00 dinara. Poštovani poslanici, razumećete da je ovaj iznos za jednu manju opštinu kao što je Požega priližno veliki i zato je potrebna pomoć šire društvene zajednice. Zato vas još jedanput, gospodo poslanici, molim da se povede računa o svim područjima, koja su pogođena ovim katastrofalnim zemljotresom, pa jasno i o opštini Požega. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Slobodan Nenadović, a neka se pripremi narodni poslanik Fevzija Murić.
Dame i gospodo, gospodine predsedniče, meni je neobično žao što se i ovo pitanje, pitanje nesreće srpskog naroda politizuje, koristi za otvaranje nekih drugih političkih pitanja, čak i od strane najviših funkcionera Vlade Republike Srbije. To naprosto nema smisla. Sredinom prošle nedelje poslanici SPO iz Valjeva podneli su ovoj skupštini Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o učešću opština i gradova u porezu na promet za 1998. godinu, sa predlogom da se i taj zakon usvoji po hitnom postupku. Mi nismo čekali da bilo ko dođe u Valjevo i naš kraj i da na licu mesta objasni kakve su posledice zemljotresa. Suština našeg predloga tiče se ne uvođenja novog poreskog opterećenja, već povećavanja udela koji opštine, ugrožene zemljotresom, imaju već u postojećem porezu na promet. U međuvremenu Vlada Republike Srbije je ponudila svoj Predlog zakona. Predstavnici Vlade, sa kojima smo kontaktirali u toku jučerašnjeg dana, uveravali su nas da će po osnovu tog zakonskog projekta biti ostvarena značajnija finansijska sredstva, urgentno porebna u ovom trenutku. To uveravanje je esencijalni razlog da smo bili spremni, naravno sada je taj zakon već povučen, da svoj zakonski predlog povučemo, odnosno da poslanički klub SPO glasa za vladin Predlog zakona. Dozvolite mi da kažem i sledeće. U mom valjevskom kraju nastradali su prevashodno ljudi i porodice slabijeg imovnog stanja, bespomoćna staračka domaćinstva, kojih je po našim selima, nažalost veoma mnogo. Njima najpre valja pomoći, jer oni nemaju gde. Mi u SPO tražimo, ako nije prejako, rekao bih i zahtevamo od Vlade Republike Srbije da strogo povede računa o pravičnoj i poštenoj raspodeli pomoći. Bilo kakvo podvajanje po nekakvom stranačkom, političkom ili nekom drugom iracionalnom principu, koga nažalost tu i tamo ima, mora biti tretirano kao kriminal. Iako su posledice zemljotresa najveće u valjevskom kraju, zamolio bih Vladu Republike Srbije, a to je predsednik Odbora i objasnio, da nađe načina, razumeo sam da je način već pronađen, da se po osnovu ovog zakona opredeli određena pomoć i za one opštine, koje su naslonjene delom svoje teritorije na epicentralno područje. Naravno, štete su prisutne i u drugim mestima. U Beogradu je, koliko sam informisan, značajnije oštećeno više od 100 objekata. Ipak Izvršni odbor Skupštine Beograda je našao način da sopstvenim sredstvima ne samo sanira oštećenja u Beogradu, već da prvi ili među prvima značajnije pomogne i građanima opštine Mionica. To bi morao biti obrazac i odgovornog i humanog postupanja. Na samom kraju, građani valjevskog kraja, kojima je sada hitno potrebna materijalna, ali i svaka druga pomoć, očekuju odgovarajuću solidarnost i građana Crne Gore, kojima su svojevremeno, kada su bili suočeni sa istom nevoljom, valjevski kraj, a i cela Srbija nesebično pritekli u pomoć. Moram reći da postoje određene indicije da će pomoć iz Crne Gore ubrzano uslediti. Verovatno zbog neobaveštenosti o razmerama zemljotresa do sada je izostala i svaka solidarnost iz Makedonije. Valjevci veruju da Skopje nije zaboravilo bratsku pomoć Srbije onda kada je Skoplju bilo najteže. SPO poziva predstavnike svih humanitarnih organizacija iz sveta, kao i strane diplomatske predstavnike da obiđu valjevski kraj i upoznaju se sa razmerama zemljotresa. Do sada iz celog sveta narodu centralne Srbije, na žalost, ali i na sramotu, rekao bih, nije stigao ni jedan jedini paket pomoći. Hvala.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Fevzija Murić, a neka se pripremi narodni poslanik Dražimir Marušić.
Poštovani gospodine predsedniče, cenjeno predsedništvo, dame i gospodo poslanici, u potpunosti se slažem i prihvatam predloženi zakon i ideju da se na ovaj način, jednim zakonom, pomogne građanima koji su doživeli jednu katastrofu. O nesreći, u kojoj se sigurno svi ovi građani nalaze, suvišno je nešto posebno govoriti. Želim samo da uputim na jednu drugu stvar i da se zajedno usaglasimo i da ovaj problem posmatramo celovito. Želim da svima vama i članovima Vlade uputim da, u skladu sa principima humanosti i solidarnosti, budemo apsolutno humani i da podjednako tretiramo tragediju svih građana i da štitimo podjednako prava svih građana. Predlažem da prihvatite moj apel i da ovim istim zakonom pomognemo i građanima, koji već šest godina žive bez svog krova nad glavom i bez prava da koriste svoju imovinu. Verovatno se iz tehničkih razloga ovaj predlog, koji ću dati, još nije pojavio u skupštinskoj sali, a predlažem u osnovi dopunu naziva ovog zakona. Predlažem da se on zove: Zakon o obezbeđivanju sredstava za otklanjanje posledica zemljotresa u Kolubarskom okrugu i posledica refleksija rata u Bosni i Hercegovini na teritoriji opštine Priboj. Na ovaj način sigurno bi omogućili isti, odnosno podjednak tretman svim građanima Republike Srbije i svakom delu teritorije Republike Srbije. Na ovaj način sigurno bi prizvali i druge međunarodne humanitarne organizacije, a sigurno i vlade drugih zemalja, pa i onih susednih, sa kojima smo do pre par godina živeli u zajedničkoj nam domovini, da se i oni uključe u ovakav jedan program i da pomognu sanaciju posledica i jedne i druge katastrofe. Ja sam još ranije pominjao u kakvoj situaciji se nalaze građani na teritoriji opštine Priboj, a o tome svedoče i pisanja i dokazi predsednika Skupštine opštine Priboj, gospodina Milića Popovića od 13. aprila 1993. godine Vladi i od 5. juna 1995. godine gospodinu Andri Milosavljeviću. Kada se već donosi ovako poseban zakon, kojim će se izvršiti zahvat sredstava u cilju solidarnosti i humanosti, predlažem da ovaj moj predlog ne bude apriori odbačen iz nekih predrasuda, već da se celishodno uzme u razmatranje. Daću vam samo par podataka, da bi možda bilo lakše da odbacimo neke predrasude.
Gospodine Muriću, ja vas molim da to učinite sledeći put, jer ste sada sa predlogom zakasnili. On je došao u pisarnicu u 10,45 sati i time nije ispunio osnovni uslov Poslovnika da se nađe u predlogu za dopunu dnevnog reda, pa to možete učiniti sledeći put.
Gospodine predsedniče, verovatno iz tehničkih razloga je do toga došlo. Ako već gledamo Poslovnik, sam način zakazivanja ovih sednica, fotomaterijala i sve ostalo, ide u jednom drugom pravcu i mislim da taj tehnički element trebamo u ovom momentu da odbacimo.
Gospodine Muriću, ja sam vas upozorio zato što je dnevni red već usvojen u celosti i nema mesta nikakvom obrazlaganju neke tačke dnevnog reda, koja ne može da bude na dnevnom redu sada.
Ja kažem da se iz tehničkih razloga taj predlog nije pojavio u sali, i zato sam se javio u okviru ove diskusije.
Ja sam vam objasnio. Praktično, možete sledeći put to sve učiniti. Ima reč narodni poslanik Dražimir Marušić i za reč se javio, kao poslednji, Dejan Kovačević, minisar građevina.
Poštovani predsedniče, poštovane kolege, zaista donošenje ovog zakona predstavlja jedan fin izraz principa jedne solidarnosti na koju smo mi naučili kada smo pomagali mnogim drugima. Ovde je mnogo toga rečeno i o principima i o načinu i o reagovanju organizacije vlasti. Posebno su to govorili Davidović, Peručić i ne bih ništa posebno imao da dodam vezano za to. Želeo bih ovde da postavim jedno pitanje koje je načeto, a to je pitanje tehničkog tumačenja ovog zakona, gde ne bi bilo naodmet da se jasno sa ove govornice, i od strane Skupštine i od strane Vlade, definiše. Zemljotreskao zemljotres je sigurno pogodio ovo područje, gde je bio i epcicentar, na najsuroviji mogući način. Međutim, činjenica, je da se pored ovih opština, i opština Gornji Milanovac 60 km granično nastavlja na ovo područje i da se 22 sela upravo nalaze na toj maljensko-suvoborskoj gredi, rekao bih od sela Bogdanice, koje je 65 km od Milanovca i koje je neposredno tik uz taj epicentar i da ljudi tamo očekuju ovaj zakon ne razmišljajući o tome, da li se on primenjuje na kolubarskom području, ili zaista treba da ostvaruju ljudi ta svoja prava na području tamo gde su doživeli taj udes, odnosno gde je doživljena ta havarija i ta nesreća. Reći ću da u ova 22 sela mi smo napravili prve procene i to smo poslali Vladi. Ima oko 244 kućekoje su dosta oštećene, ima 14 državnih objekata. Uglavnom su to škole i ambulante. Ima dve crkve. To je praktično jedan narod kojiživi sa severne i jugozapadne strane planine Maljen i Suvobor i da zaista očekuje od ovog parlamenta i od Vlade Republike Srbije da se prema principu solidarnoti, prema principu obezbeđenja sredstava i otklanjanju svega ovoga na isti način odnosi. Ne bi moglo da bude ružnije da jedna administrativna opštinska granica, na kraju ne želimo, deli ljude u ostvarivanju prava, jer su sa jedne i sa druge strane oni neposredne komšije. Pozdravljajući donošenje ovog zakona, zaista očekujem posebno od Vlade, jer mi smo to jutros i na Odboru za finansije i dogovarali, da se Vlada jasno opredeli o iznosima i načinu i kategoriji ugroženih domaćinstavau ostvarivanju ovog prava po osnovu ovog zakona. Hvala.
Ima reč ministar građevina Dejan Kovačević, a za reč se javio još narodni poslanik Dragoljub Pantić.
Poštovani narodni poslanici, poštovano predsedništvo, želim da kažem da je Vlada Republike Srbije onog trenutka kada se zemljotres desio preduzela sve moguće mere preko svojih ministarstava da se pritekne u pomoć području koje je zahvaćeno zemljotresom. Moram da kažem, pošto je Vlada Republike Srbije preko svojih organa učinila detaljan uvid šta se to desilo, da je zemljotres bio razoran za to područje. Posebno moram da kažem da je uzrok tome što je veliki broj objekatagrađenpre mnogo godina, pre mnogo desetina godina, odnosno izgrađen bez armiranog ili prenapregnutog betona. Vi ste čuli da ima objekata koji su građeni i na početku ovog veka. U tom smislu zemljotres nije mogao da bira objekte koji su građeni u klasičnom betonu ili na neki drugi način. Želim da podvučem da je Vlada Republike Srbije, zajedno sa Okružnim štabom i ministarstvima, pokušala da prvih dana učini maksimalno da se situacija koliko toliko normalizuje i da se ljudi, koji su se našli u čudu, vrate nekom normalnom stanju. To se prvenstveno odnosi na rešavanje komunalnih problema, zaštitu zdravlja i sve drugo što može da bude ugroženo posle jednog zemljotresa. Mislim da je veoma važno donošenje ovog zakona, koji treba da traje dvedo tri godine, da bi se sredile sve posledice koje su se desile posle ovog razornog zemljotresa. Mislim da bi bilo vrlo naivno očekivati da se to može za par meseci razrešiti. Vlada Republike Srbije učinila je, takođe da se sa projektima koje imamo u ovom trenutku, odmah priskoči u pomoć i da se organizuje doprema velikih količina materijala. Molim vas, da bi se prve stvari mogle razrešiti treba preko dva i po miliona cigle, dva i po miliona crepova, treba 20 hiljada kubika šljunka, 15 hiljada kubika peska i tako dalje, sada o tome ne bih govorio. To su ogromne količine, koje treba dopremiti na to područje i treba pomoći tim građanima da se to sagradi. Mi imamo porodica koje nisu u stanju ni da skinu jedan crep sa objekta, a kamoli da grade nešto zato što sustara domaćinstva i sela. Mislim da je Vlada Republike Srbije takođe dobro učinila što je preduzela mere da se napravi jedan program koji će pokušati da razreši mnoga pitanja na ovom području, od prostornog plana, do urbanističkih rešenja, naročito zbog infrastrukture, koja je takođe pogođena ovim katastrofalnim zemljotresom. Smatram da je zemljotres učinio veliku štetu. Sada nekecifre koje se pominju su provizorne, jer sve do kraja još nije sagledano. Molim ovu skupštinu da usvoji ovaj zakon, da pomognemo svim građanima koji su pretrpeli velike štete na tom području.
Ima reč narodni poslanik Dragoljub Pantić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moji prethodnici iz Kolubarskog okruga su vas dobro informisali, odnosno izneli su dosta tačne podatke o tome koliko je zemljotres pogodio Kolubarski okrug. Ja vam zbog toga neću ponavljati te informacije, već bi se u ime naroda kolubarskog okruga zahvalio Vladi i svim državnim organima, ali i svima onima koji su uputili bilo kakvu pomoć u prvom momentu, koja je bila zaista neophodna. Da li je ona bila u tom momentu dovoljna ili ne, sigurno u nevolji svaka pomoć je mala, jer je nevolja bila velika. Podsetio bih Vladu, da iako nije bilo ljudskih žrtava, ipak su se pojavile neke vrste lešinara. To bi moralo da se zna, tako da Vlada skrene pažnju i organima koji sprovode poslove oko raspodele te humanitarne pomoći koja pristiže. Ja sam, krećući se na terenu Kolubarskog okruga, primetio da ima mnogo nezadovoljstva, odnosno ljudi su pogođeni time što neko u svoj ovoj nesreći gleda da izvuče ličnu vajdu. Stoga bih predložio vladi da najrigoroznije mere primeni prema onima koji se tako budu poneli u ovoj narodnoj nesreći. S druge strane,ima još jedna vrsta lešinara koja, donoseći pomoć, narod je zahvalan za svaku pomoć i zato im hvala, ali diže toliku prašinu oko toga da je to čudo jedno, prikupljajući i čerupajući u tom momentu, u ovoj teškoj situaciji, i političke poene.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Molim narodne poslanike da postave svoje kartice u poslaničke jedinice. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog zakona u načelu. Za je glasalo 184, niko protiv, pet uzdržanih, nije glasalo 12, ukupno je prisutan 201 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona u načelu. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naziv Predloga zakona amandman je podneo narodni poslanik dr Stevan Vrbaški. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Molim predstavnika Vlade da se izjasni o ovom amandmanu. (Ne prihvata.) Da li neko želi reč? (dr Stevan Vrbaški s mesta: Povlačim.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik dr Stevan Vrbaški. Odbor za finansije nije prihvatio ovajamandman. Molim predstavnika Vlade da se izjasni o ovom Amandmanu. (Ne prihvata.) Da li neko želi reč? (dr Stevan Vrbaški s mesta: Povlačim.) Član 3. Zakonodavni odbor je predložio da se, u cilju preciziranja, stav 2. člana 3. presistematizuje tako da postane stav 2. člana 2. Predloga zakona. S ovim predlogom saglasio se predstavnik predlagača na sednici Zakonodavnog odbora, pa konstatujem da je ovaj predlog postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik dr Stevan Vrbaški. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj predlog. Molim predstavnika Vlade da se izjasni o ovom amandmanu. (Ne prihvata.) Da li neko želi reč? (dr Stevan Vrbaški s mesta: Povlačim.) Da li još neko želi reč o Predlogu zakona u pojedinostima? (Ne želi.) Pošto se niko ne javlja za reč, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Molim narodne poslanike da postave svoje kartice u poslaničke jedinice. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog zakona o obezbeđivanju sredstava za otklanjanje posledica zemljotresa u Kolubarskom okrugu u celini. Za 191, protiv niko, uzdržana su tri, nisu glasala četiri, ukupno je prisutno 198 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o obezbeđivanju sredstava za otklanjanje posledica zemljotresa u Kolubarskom kraju. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O JAVNOM INFORMISANjU Uručen vam je Predlog zakona, koji je podnela Vlada Republike Srbije, 19. oktobra 1998. godine. Uručen vam je amandman narodnog poslanika Živote Cvetkovića. Uručeni su vam izveštaji Odbora za kulturu i informisanje i Zakonodavnog odbora, koji su prihvatili Predlog zakona u načelu i u pojedinostima. Na sednici Odbora za kulturu i informisanje narodni poslanik Antal Biači izdvojio je mišljenje. Da li predstavnik predlagača želi reč? Ima reč ministar informisanja, Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, sloboda informisanja predstavlja jednu od osnovnih ljudskih prava i sloboda, zagarantovanih najvažnijim međunarodno pravnim normama i značajnu tekovinu savremene civilizacije. Pravo svakog građanina da bude slobodno, objektivno i potpuno informisan, njegovo pravo da učestvuje u toku i procesu informisanja, predstavlja demokratsko dostignuće kojim se malo koja zemlja u svetu, kao naša, može pohvaliti. Takva tvrdnja, ma kako nekima izgledala, nije ni neozbiljna, ni neodmerena, već na najbolji način oslikava našu današnjicu. Uostalom, teško je pronaći zemlju u kojoj su češće i žešće neumerene optužbe na račun vlasti, uz svakodnevne žalopojke zbog togašto svi, ama baš svi, u našoj zemlji nisu spremni da prihvate i podrže takvu hajku. Promene koje su se dešavale u proteklih šest godina, od donošenja prethodnog Zakona o javnom informisanju, bile su do te mere dinamične i sveobuhvatne da je primena zakona u nekim segmentima ukazala na potrebu njegovog prilagođavanja novonastalim odnosima i tendencijama koje ukazuju na buduće odnose u društvu i u oblasti javnog informisanja. To se potvrdilo i kroz sveobuhvatnu raspravu koja je vođena širom Srbije i koja je značajno doprinela da nova zakonska rešenja u javnom informisanju budu izraz opšteg konsenzusa. Polazeći od toga, Predlogom ovog zakona naglašena je dalja demokratizacija u oblasti javnog informisanja, zaštita prava ličnosti, promena u vlasničkim odnosima u skladu sa rešenjima u zakonodavstvu evropskih zemalja. U proteklom periodu primene od 1991. godine do danas uočeno je da su neka pitanja u postojećem Zakonu o javnom informisanju nedorečena, a neke oblasti nisu pravno regulisane. Ovo se naročito odnosi na pitanje odgovornosti poslanika javne reči u javnim glasilima u odnosu na neka osnovna ustavna načela, kao što su nepovredivost ljudskog dostojanstva i prava na privatni život čoveka, zabrana monopola u javnom infomisanju, novčana naknada štete, odgovornost onih koji nezakonito ograničavaju rad javnih glasila ili odgovornost javnih glasila i odgovornih lica u njima, a nije precizirana ni odgovornost nadležnih državnih organa za sprovođenje zakona. Obzirom na činjenicu da su se skoro sva pitanja koja je regulisao dosadašnji zakon morala drugačije i preciznije urediti i jasnije naznačiti veći deo novih pravnih normi, bilo je nužno doneti u potpunosti novi zakon. Vlada Republike Srbijeu svom delokrugu prati i zakonodavnu delatnost u oblasti javnog informisanja u inostranstvu, naročito u onim evropskim zemljama koje imaju dugu tradiciju u ovoj oblasti rada. Prilikom izrade ovog zakona korišćena su i ta iskustva, kao i iskustva pojedinih međunarodnih organizacija. Naša država je u periodu tranzicije i ekonomske transformacije, pa zakonodavna delatnost, kao i ovaj zakon ne mogu dugoročno da odraze sve mogućnosti i situacije koje će nastajati, ali u ovom trenutku ponuđena rešenja smatramo najboljim, uz obavezu da će se i ovaj zakon dograđivati i usavršavati prema iskustvima do kojih budemo dolazili tokom primene, koristeći inostrana iskustva koja mogu biti primerena našim uslovima. Predloženi zakon po našem uverenju na bolji i primereniji način uređuje javno informisanje. Sigurni smo da će njegova primena poboljšati ukupno stanje u ovoj oblasti. Predlog zakona je terminološki ujednačen i osavremenjen u skladu sa demokratskim i tehničko-tehnološkim razvojem u oblasti javnog informisanja. Predlog zakona o javnom informisanju, koji se danas ovde nalazi pred vama, narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini Republike Srbije, dat je na usvajanje u posebnim okolnostima. Pritisnuta ultimatumima, ucenama, pretnjama pojedinih zapadnih zemalja, naša zemlja ima obavezu da sačuva svoju celovitost, ali i u takvim teškim uslovima da unapređuje i razvija ljudska prava i slobode i kao važan deo korpusa tih prava slobodu javnog informisanja. U savremenoj eri satelita, kompjutera i visoke tehnologije, informacija predstavlja kondicio sine kva non demokratskog prosperiteta svakog naroda, dok zloupotrebe informacija ili informacije upotrebljene u psihološko - propagandne svrhe mogu predstavljati najmoćnije oružje upereno protiv onih koji svojim tehničkim i materijalnim mogućnostima nisu u stanju da im se suprotstave. Nažalost, mnogi su slobodu informisanja i protok informacija bez granica shvatili kao izvanrednu priliku da sa malim ulaganjem vrlo jeftino dođu do značajnog uticaja na svest dela ljudi i naroda, kojima se i otvorena pretnja okupacijom, bombardovanjem i ubijanjem predstavlja kao demokratska i humanistička zamisao, a one koji bi kojim slučajem pokušali tome da se suprotstave proglašavali bi za civilizacijsko dno i najveće zlo savremenog čovečanstva. Danas je moderno i poželjno te koji ubijaju svuda po svetu nazivati mirotvorcima i demokratama, a one koji pokušaju da ih za stalno ili bar za izvesno vreme zaustave u njihovim navodno demokratskim pohodima, mnogi optužuju za, kako kažu, zaustavljanje informacija, vremena, pa čak i istorije. Takođe, ponekada se kod nas laž, uvreda, proizvoljna ocena ili dezinformacija proglašava za jedinu istinitu, opravdanu i realnu slobodu. Principi individualnih prava i slobode građana, nigde u svetu nisu shvaćeni u njihovom apsolutnom smislu. Ostvarivanjem svojih prava i sloboda, niko ne može i ne sme ograničavati prava i slobode drugih. U javnom informisanju to je jasnije i uočljivije nego u bilo kojoj drugoj sferi u javnom životu. Principi slobode i odgovornosti za izgovoreno i napisano ne smeju biti imkopatibilni, naprotiv moraju biti komplementarni. Tek tada sloboda javnog informisanja dobija suštinski značaj i pravo ostvarenja. Predlog zakona o javnom informisanju sačinjen je sa ciljem da pronađe pravu meru slobode i odgovornosti i mi smatramo da smo u tome uspeli. Takav naš uspeh značio bi podstrek za dalji razvoj demokratskih odnosa u Srbiji, uz istovremeno poštovanje prava ličnosti, kao i prava onih koji informacije pružaju i onih na koje se te informacije odnose. Pred vama se nalazi Predlog zakona veoma liberalan u pogledu pružanja i širenja informacija, ali strog prema onima koji ugrožavaju temeljne postulate u oblasti javnog informisanja. Na taj način istovremeno se štiti i najviša vrednost jedne zemlje, ali i pravo na privatnost, svuda u svetu priznato kao jedno od bazičnih prava i sloboda. Naime, u osnovnim odredbama predloženog zakona date su nove i preciznije formulacije za slobodno informisanje i njegovu zaštitu, slobodu javnih glasila, priznate činjenice i stavovi o čemu građani imaju interesa da budu obavešteni i obaveze državnih organa da pod jednakim uslovima učine dostupnim informacije iz svoje nadležnosti. Pored rešenja koja su bila u ranijem zakonu o zabrani cenzure, u osnovnim odredbama daje se potpuna definicija javnog informisanja. Ovim odredbama takođe je kao novina uređena i zabrana monopola, kao i obaveza da se u javnom informisanju mora poštovati nepovredivost ljudskog dostojanstva i prava na privatan život čoveka. Dakle, javno informisanje je slobodno, cenzura je zabranjena ovim zakonom, a uvode se i neki novi pravni instituti, kao što su javne stvari i obaveze državnih organa da pod jednakim uslovima sve informacije učine dostupnim javnim glasilima, kao i mnogo preciznija i korektnija definicija samog pojma javnih glasila i sredstava javnog informisanja, nego što je to bio slučaj ranije. U drugoj glavi zakona koja uređuje osnivanje, registraciju i prestanak javnih glasila, osnovna rešenja su zadržana iz starog zakona. I dalje postoji sistem prijave, a novina je što se precizira pet dokaza koji se podnose uz prijavu za upis, uređuje se postupak upisa i brisanje javnih glasila uz određivanje uslova kada se to čini. Takođe, u ovoj glavi zakona, uređuju se uslovi za poništenje upisa ako se daju netačni podaci. U trećoj glavi zakona uređuje se izdavanje javnih glasova, a to je novina u odnosu na postojeći zakon i posebno novina, a polazeći od karaktera radio frekvencija kao prirodno ograničenog resursa i precizirano je u kojim se uslovima ne može prenositi ili odloženo emitovati radio-televizijski programi pojedinih stranih sadržina, a to je član 27. koji je upravo usklađen, a nikako nije suprotan pravnim normama iz osnovnih odredbi ovog zakona, kao i temeljnim principima međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima, u kome se naglašava neophodnost postojanja slobodnog protoka informacija, bez obzira na uspostavljene državne granice. Republika Srbija, a ona se i ovim zakonom opredelila za nesmetani i brz protok svake informacije, opredelila se za razmenu informacija sa Evropom i svetom, u svim sferama društvenog života, s tim što želi da se zaštiti od programa političko - propagandne sadržine, koje emituju vlade pojedinih zemalja, sa osnovnim ciljem ostvarenja svojih strateških i taktičkih političkih interesa na teritoriji naše zemlje. Uostalom, naša zemlja prihvata emitovanje programa takve sadržine, pod uslovima reciprociteta i ravnopravnosti. Ako već neko ima interes da na srpskom jeziku emituje u Srbiji "Glas Amerike" sigurni smo da će oberučke prihvatiti da se na celoj teritoriji SAD-a emituje "Glas Srbije" ili neka slična emisija i to na engleskom jeziku, kako bi građani te zemlje mogli da dobiju objektivnu povratnu informaciju i što više saznaju o događajima u Srbiji, ali i o pogledima naše vlade na rešavanju ključnih političkih problema u SAD-u, a posebno kada je u pitanju ugroženost ljudskih prava i sloboda rasnih, etničkih i manjinskih grupa. Uostalom, samo jedna informacija, u SAD-u u elektronskim medijima je svega 2% učešća inostranih programa, a u zapado-evropskim zemljama, zemljama Evropske Unije taj odnos je između 6 i 8%, a u našoj zemlji je danas taj odnos, taj je procenat preko 30. Dakle, za 15 do 20 puta je veće učešće inostranih programa u našoj zemlji nego u SAD-u i za pet do šest puta je veće učešće nego li u zapadno-evropskim zemljama. Onda možete dobro da zaključite da li smo za izolacionizam ili smo širom otvoreni kao što je to uvek bio slučaj. U glavi pet zakona, uređeno je čuvanje tonskog i video zapisa i uvida u zapis. Posebno je regulisano pravo da se izvrši uvid u tonski zapis i način ostvarenja tog prava. U glavama šest i sedam, koje regulišu saopštenje hitne prirode, odgovore i ispravke, te norme su precizirane i rekli bismo, tehnički pravno doteranije nego što je to bio slučaj u prethodnom zakonu. U sledećim glavama, pre svega koje se odnose na ishod krivičnog postupka i prava lica na koje se informacije odnose, postigli smo značajan uspeh u dostizanju međunarodno-pravnih standarda, onih prava, a pre svega prava na privatnost, dakle .... (ne razume se) pravila i onoga što je priznato svuda u svetu, ono što se poštuje u svim zapadno-evropskim ili demokratskim zemljama. To je nešto što se i u ovom zakonu, i to je nešto što se u svim našim zakonskim normama mora zaoštriti. U glavi jedanaest, novčana naknada štete, uređena je mogućnost kao i do sada da oštećeno pravno ili fizičko lice može ostvariti naknadu štete preko nadležnog suda, ako sredstvo javnog informisanja objavi neistinitu informaciju, kojom se narušava ugled ili interes oštećenog, ili se vređa čast, ili se prenose neistiniti navodi o njegovom životu, zvanju i sposobnosti tog lica. Takođe se definiše kada se informacija smatra neistinitom, odnosno nepotpunom. Ovde sam doneo tekst međunarodnog pakta o političkim i građanskim pravima, koji je usvojen u Generalnoj skupštini Ujedinjenih nacija 1966. godine, u kome se navode neki izuzeci od poštovanja apsolutne slobode informisanja, a koje se odnose na poštovanje prava i ugleda drugih lica, radi se o članu 19. stav 3. i to pod a), takođe za zaštitu nacionalne bezbednosti ili javnog poretka, javnog zdravlja i morala. To samo onima koji se na podsmešljiv način odnose prema takvim zakonskim normama i koji iz neznanja govore da neko preduzima nekakve mere cenzure ili zabrane daljih informacija. U glavi dvanaest, to je nadzor, a tu su uređena pitanja nadzora nad sprovođenjem zakona i mnogo konkretnije i preciznije nego što je to bilo učinjeno u prethodnim normativnim aktima. U glavi kaznenih odredbi, radi zaštite slobode javnog informisanja, slobode javnih glasila da iznose činjenice i stavove o svemu o čemu građani imaju u interesu da budu obavešteni, propisano je da se ne sme ograničavati sloboda javnog informisanja niti slobodan protok stavova i mišljenja, da javna glasila istinito i pravovremeno informišu javnost, da javna glasila poštuju nepovredivost ljudskog dostojanstva i prava na privatan život čoveka, da javna glasila štite teritorijalni integritet Republike Srbije i Savezne Republike Jugoslavije i zajamčene slobode i prava građana i čoveka, a bilo je nužno urediti i prekršaje protiv onih koji narušavaju odredbe ovog zakona. Na osnovu dosadašnjih iskustava u primeni postojećeg zakona, a koristeći iskustvo naročito razvijenih zapadno-evropskih zemalja, došli smo do zaključka da se bez adekvatne kaznene politike ne moguostvariti ciljevi kome ovaj zakon teži. Dakle, ponovo pokušavamo da pronađemo pravu meru između slobode i odgovornosti u javnom informisanju. Kaznene odredbe, pre svega, treba da deluju preventivno, a samo u izuzetnim slučajevima represivno. Procenili smo da je dovoljno predvideti u kaznenim odredbama samo prekršaje i razvrstali smo ih u pet grupa prema njihovoj težini, odnosno prema štetnim posledicama koje mogu da proizvedu. Kao najteži oblik smo predvideli objavljivanje informacija kojim se poziva na nasilno rušenje ustavnog poretka, narušavanje teritorijalne celovitosti i nezavisnosti Republike Srbije i SRJ, kršenje zajemčenih prava i sloboda čoveka i građanina ili izazivanje nacionalne, rasne i verske netrpeljivosti i mržnje. Sa predviđenom kaznom, koja mora biti adekvatna štetnim posledicama koje ovaj prekršaj izaziva, iako na prvi pogled ona može izgledati visoka, jedino se može postići cilj i svrha kažnjavanja, da tako zaprećenom kaznom ozbiljno i preventivno delujemo da se sredstvima informisanja ne ugrožava Ustav kao najviši pravni akt i kao le superior naše zemlje. U članu 73. utvrđena je kazna za reemitovanje i prenošenje radio i televizijskih programa stranih radio difuznih organizacija koje su propagandno-političkog sadržaja, a emituju se na srpskom jeziku i jeziku nacionalnih manjina, čiji su osnivači strane vlade i njihove organizacije, a emitovanje ovakvih programa nije utvrđeno međudržavnim ugovorom. To predstavlja ozbiljan prekršaj. Rešenja koja predlažemo su takođe na osnovu naših dosadašnjih iskustava i prakse stranih zemalja. Radio frekvencije su prirodno ograničeni resurs i njihovo korišćenje mora da bude u interesu građana ove zemlje. Inostrane radio i televizijske stanice imaju mogućnost da propagandu vrše na celoj planeti preko satelitskog emitovanja i drugih tehničkih mogućnosti svojih zemalja, a da se pritom ne moraju koristiti domaće i radio televizijske stanice. Zaprećenom kaznom smatramo da će se preventivno delovati u cilju sprovođenja zakona. Takođe je predviđeno da će se smatrati prekršajem zloupotreba slobode javnog informisanja objavljivanjem neistina kojim se povređuje pravo ličnosti u sredstvima javnog informisanja. Mislimo da ovo predstavlja jedno od najvećih dostignuća ovog zakona, nešto što predstavlja elementarnu zaštitu ljudskih prava i sloboda, nešto sa čime možemo da se ponosimo i čime se hvale mnogi u zemljama Zapadne Evrope. Naime, kako to član 11. zakona uređuje, u javnom informisanju se mora poštovati nepovredivost ljudskog dostojanstva i pravo na privatni život čoveka. Ne mogu se objaviti ili reprodukovati informacije, članci ili podaci u kojima se vređa čast i ugled lica, niti iznositi ili pronositi neistine o njegovom životu, znanju i sposobnostima. Zaprećena kazna, po našem uverenju, takođe je adekvatna mogućim štetnim posledicama koje bi proizvelo narušavanje pomenutog člana zakona o javnom informisanju. Takođe je predviđena grupa prekršaja kojima se obezbeđuje pre svega primena zakona o javnom informisanju. Pored odredbi da će se smatrati prekršajem ko nezakonito ograniči ili prinudom utiče na rad javnih glasila, za prekršaje će se smatrati i pribavljanje informacija na protivpravan način, započinjanje sa izdavanjem odnosno emitovanjem javnog glasila pre upisa u registar, blagovremeno neobaveštavanje nadležnog organa o promeni podataka, nečuvanje tonskog i video zapisa i objavljivanje reklama suprutno odredbama ovog zakona. Zaprećenim kaznama i u ovom članu smatramo da će se postići cilj i svrha kažnjavanja. U članu 76. utvrđeni su najblaži oblici prekršaja i to ako štampar štampa štampane stvari bez dokaza o njihovom upisu u evidencijujavnih glasila, ako se informacija objavi bez naznake javnog glasila iz koga je preuzeta, i ako se sa odgovorom ili ispravkom objavi komentar. Takođe vrlo je precizno određena nadležnost organa za prekršaje, utvrđeni rokovi zausmeni pretres, način dostavljanja poziva i odluka i vreme donošenja rešenja kojim se odlučuje u prekršajnom postupku. Takođe je uređen i izvršni postupak. Rešenja koja su data u pogledu postupka rađena su u skladu sa postojećim prekršajnim i izvršnim postupkom i primerena su našem iskustvu. Uvereni smo da će ove odredbe doprineti efikasnijoj primeni ovog zakona i da će obezbediti da se zakon u potpunosti primenjuje. Smatramo da je Vlada Republike Srbije Narodnoj skupštini Republike Srbije dostavila na usvajanje ozbiljan i dobar Predlog zakona o javnom informisanju. Mislimo da će on neke probleme, sa kojima smo se u prethodnom periodu suočavali, na najbolji mogući način uspeti da reši. To rešavamo najvišim pravnim aktom, dakle zakonom, koji Skupština ovde može da donese,i smatramo da ćemo u narednom periodu imati obezbeđenje potpuno slobodnog i objektivnog informisanja javnosti, onako kako je to ovim zakonom i kako je to ustavnim normama proklamovano. Oni koji su i pre nego što je ovaj zakon stigao do narodnih poslanika i u Narodnu skupštinu Republike Srbije već počeli da izražavaju svoje negodovanje, samo zato što će za eventualno objavljivanje neistine, laži, dezinformacije moći konačno da budu kažnjeni, a govore o slobodi javnog informisanja, najmanje imaju prava na to i ponašaju se u najmanju ruku licemerno. Vlada Republike Srbije je zadovoljna što ovakav zakonski predlog može da predoči narodnim poslanicima na usvajanje i siguran sam i očekujem da će većina narodnih poslanika u Narodnoj skupštini ovakav predlog zakona prihvatiti. Hvala vam.
Zahvaljujem. Ima reč ministar pravde Dragoljub Janković.
Poštovano predsedništvo, cenjeni poslanici, govoriću o Predlogu zakona o javnom informisanju sa aspekta njegovog značaja za zaštitu povreda prava ličnosti u sredstvima javnog informisanja. Sudske statistike beleže pravu poplavu tužbi zbog napada preko štampe i drugih medija, po pravilu i u najvećem broju onih koji sebe naznačavaju kao nezavisne, a kojima se na krajnje bezobziran i do sada nezabeleženo drzak i bezočan način napada na čast, ugled i dostojanstvo građana, po pravilu javnih ličnosti iz oblasti politike i svih drugih oblika javnog delovanja, od privrede do estrade. Samo u jednom od beogradskih sudova trenutno ima u radu blizu 300 predmeta po tužbama zbog uvrede i klevete, ili radi naknade nematerijalne, moralne štete povodom napisa u sredstvima javnog informisanja. Ti sudski postupci zbog preopterećenosti sudova drugim predmetima, ali ponajviše zbog složene i komplikovane, spore procedure, koja je propisana Zakonom o krivičnom postupku i Zakonom o parničnom postupku, a oba zakona su saveznog karaktera i Republika praktično nema mogućnosti da ih menja i time utiče na ubrzanje ovih postupaka, traju po godinu, dve, a često i znatno duže. Mnogi kojima je na ovaj način ukaljan ugled, čast i dostojanstvo, saznavši za dužinu trajanja postupka odustaju od traženja zaštite pred sudom i da nije toga sigurno bi broj ovih postupaka pred sudom bio znatno veći. Mnogi koji se obraćaju sudovima ovim povodom u tužbama navode da ih zapravo i ne interesuje naplata naknade štete i nagoveštavajuda će ono što na osnovu takvih sudskih presuda budu dobili usmeriti ka određenim humanitarnim potrebama i namenama, već da zapravo žele samo jednu moralnu satisfakciju za nanete im uvrede i klevete. U poslednje vreme broj ovakvih napada na ljudsko dostojanstvo se umnožava aritmetičkom progresijom, jer se u mnogim glasilima pod oznakama - senzacionalno, ekskluzivno, skandalozno - u stvari iznose neistine o fizičkim i pravnim licima u želji da se poveća tiraž, ne razmišljajući pri tom o posledicama koje iznošenje takvih neistina može imati na miran život građana, njihovih porodica, njihov posao i slično. Zato je i bilo nužno reagovati i zakonski sprečiti, tačnije sankcionisati takva ponašanja u sredstvima javnog informisanja. Predlog zakona koji je pred nama u članu 1. proklamuje da je javno informisanje slobodno i da je sloboda javnog informisanja neprikosnovena. Ali, isto tako, u članu 4. zakona obavezuju se javna glasila da su dužna da javnost informišu istinito i da je objavljivanje neistina u stvari zloupotreba slobode javnog informisanja. Zloupotreba slobode javnog informisanja objavljivanjem neistina kojima se povređuje pravo ličnosti po ovom zakonu predstavlja prekršaj za koji je propisana odgovarajuća novčana kazna. Na prvi pogled ta novčana kazna može izgledati stroga, ali ona zapravo to nije, jer je država dužna da štiti slobode i prava građana i da u slučaju napada na te slobode reaguje odgovarajućim instrumentima zaštite. Jedan od tih instrumenata propisan je ovim zakonom i zbog značaja koji za čoveka i građanina imaugled, čast i dostojanstvo, u članu 77. Predloga zakona propisan je postupak u kome će se za ovakve prekršaje postupak morati da okonča u veoma kratkom roku, između 24 i 48 sati. U tom roku onaj koji je u sredstvima javnog informisanja, odnosno sredstvu javnog informisanja, u kome je takav podatak objavljen, učinio prekršaj u obavezi je da dokaže istinitost objavljene informacije. Ako u tom roku to ne učini biće novčano kažnjen. Predlog zakona ovlašćuje organ za prekršaje da postupak sprovede i obavezuje ga da ga okonča u roku od 24 časa od dana uručenja poziva i ako je okrivljeni uredno pozvan na način koji je propisan u članu 77. Predloga zakona, a pretresu nije pristupio,bez obzira na razloge nedolaska na pretres. Za učinjeni prekršaj izriče se novčana kazna koja se mora platiti u roku od 24 sata. Ako kazna ne bude plaćena dobrovoljno pristupa se prinudnoj naplati skidanjem sredstava sa računa, a ako to nije moguće radi namirenja novčane kazne plenidbom imovine koja se na javnoj licitaciji prodaje u roku od sedam dana. Ovako ostvarena sredstva, od ovih novčanih kazni, uplaćuju se u budžet Republike Srbije. Ovde se, dakle, ne radi niti o zabrani rada medija, niti pak o naknadi štete onome kome je šteta naneta, već o reagovanju države zbog povrede zakona. Onaj kome je šteta naneta, može u posebnom postupku, pred nadležnim sudom, primenom Zakona o parničnom postupku, koji će se u ovom slučaju primenjivati hitno, tužbom tražiti naknadu štete, čija će se visina od strane suda određivati u svakom konkretnom slučaju, zavisno od vrste i obima nanete štete. Usvajanjem ovakvih predloženih zakonskih rešenja najzad ćemo stati na put jednoj pojavi, kojase u našem javnom informisanju odomaćila, uzela maha, i koja se svuda u razvijenom svetu drastično kažnjava. Ovaj zakon, dakle, neće sprečavati slobodu štampe i drugih medija, on će se u ovom delu odnositi isključivo na te koji kleveću, koji vređaju, i koji povređuju druge, i samo takvi treba da se brinu i plaše ovog zakona. S druge strane, ovaj zakon, očekujemo, osiguraće našim građanima miran život i sigurnost da će u slučaju da njihova privatnost bude napadnuta, država reagovati, i to se od države s pravom i očekuje i zahteva. Hvala.
Zahvaljujem. Da linarodni poslanik, koji je odvojio mišljenje, Antal Biači, želi reč? (Želi.) Izvolite.
Gospodine predsedniče, cenjeni narodni poslanici, poštovani ministri, kao što ste čuli, izdvojio sam reč, vezano za usvajanje ovog zakona po hitnom postupku. Dozvolite da dam neko obrazloženje. Za određene rečenice u nekim članovima za zlobnog čoveka bi moglo da znači da su te rečenice cinizam i demagogija. Ali, čim su te rečenice pretočene u zakon, u Predlog zakona, koji, ako bude usvojen, treba da funkcioniše u jednoj od najznačajnijih oblasti društva, onda je taj zakon stvarno jako važan. Pored niza odlika koje ima ovaj zakon, u principunemam prigovor na određene članove, bar ne u ovoj proceduri, i te odlike smo već i čuli, biće i drugih narodnih poslanika, koji će o njima govoriti, želim da ukažem na neke manjkavosti ovog zakona, na takve manjkavosti, koje bismo mogli popraviti u slučaju da je zakon išao u svoju redovnu proceduru. Prvo, formalni čin - nisam, barem ja, sa svojim intelektualnim sposobnostima,nisam na vreme mogao da proučim taj tekst, sinoć sam ga dobio. Znači, ovo vreme je kratko da bismo mogli dati konkretne obrazložene amandmane radi poboljšanja teksta. Šta nedostaje zakonu? Po mom mišljenju, prvo, u zakonu nije predviđena zaštita novinara. Ne smatram, i ova moja rečenica se ne odnosi na fizičku zaštitu, nego zaštitu vezano za to - ako novinar radi svoj posao pošteno, ako prenosi informacije, ako se te informacije objave, po ovom zakonu, i duhu zakona, on je odgovoran nevezano za to - ko, kada, i u kojim slučajevima iznosi te informacije. Znači, u zakonu nije obrađen jedan dobar deo, vezano za javno informisanje, a to su subjekti koji daju informacije. Jeste da novinar i glavni urednik nisu odgovorni ako prenesu određene informacije državnih organa, čak nisu odgovorni ni onda kada prenesu informacije, odnosno izjave lica koja imaju imunitet, ali odgovorni su onda kada prenesu informacije, ma kakve one bile, političkih lidera, raznih subjekata koji učestvuju dajući informacije, koji su na čelu raznih preduzeća, raznih organa, od posebnog društvenog značaja, a nisu državni organi. Znači, moja primedba je da zakon ne predviđa odgovornost za izrečenu javnu reč. Međutim, znači, da ja mogu, gde god želim, ako imam imunitet, da kažem ma šta želim, za to me niko neće uzimati na odgovornost, a novinar koji to samo beleži, koji samo prenosi, po odredbama ovog zakona, on je odgovoran. Član 3. Glava IV i X, naročito ovo vezano za reklame, molim vas pročitajte, ako znate da sredstva javnog informisanja, odnosno lokalna sredstva javnog informisanja, manje više, žive od nekih sitnih davanja, odnosno, sitnih priliva od reklama, a da to, recimo, ne mogu da rade oni koji se bave slobodnim profesijama. Ovi koji su ovde, u ovom zakonu, možda ne, ali ima slobodnih profesijakoje su sasvim bezazlene u tom pogledu. Naravno, takav je i član 29. i član 31. i ostalo, i iz tih razloga smatram da je ovaj zakon mogao biti u redovnoj proceduri dorađen, da bismo mogli dobiti stvarnojedan zakon o javnom informisanju, koji bi mogao da služi za primer, ne samo na Balkanu, nego i u Evropi.
Zahvaljujem. Ima reč Gorica Gajević, narodni poslanik i šef poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije.
Poštovani predsedniče, uvažene kolege poslanici, Socijalistička partija Srbije podržava Predlog zakona o informisanju, koji je predložila Vlada Republike Srbije. Dobro je poznato naše opredeljenje za punu slobodu informisanja i za potpunu odgovornost svih subjekata u tom procesu. Sloboda medija u Srbiji zagarantovana je Ustavom i zakonima. Mogućnosti za slobodno informisanje i koliko te slobode daleko sežu, najbolje potvrđuju podaci o broju medija. U našoj zemlji je registrovano preko dve i po hiljade dnevnih i nedeljnih listova, 86 radio stanica i 18 televizija. Prava ekspanzija broja medija zabeležena je upravo poslednjih godina, a te ekspanzije ne bi moglo biti bez potpune slobode u njihovom osnivanju i radu. Navedene cifre o broju medija daleko premašuju broj medija u razvijenim zemljama, nama slične veličine i broja stanovnika, a koje za sebe tvrde da su demokratske i svet ih priznaje kao takve. Ove cifre govore da naš medijski prostor ispunjava broj medija, koji očigledno prevazilazi i stvarne potrebe ovog prostora. Oni potvrđuju da u svakom delu naše Republike građani imaju u pogledu informisanja velike mogućnosti izbora. U Srbiji sve može da se objavi, napiše i emituje. Granica toj slobodi trebalo bi da bude laž, prava i slobode drugih, ali često ni to nije sputavalo rad medija. Nažalost, ta sloboda često je odlazila u krajnost i zbog toga što nisu precizno utvrđene odgovornosti učesnika u procesu informisanja. Zna se kako i koliko mediji utiču na svest i formiranje javnog mnjenja i kako medijska industrija sve manje informiše o događajima, a sve više teži da događaje proizvodi prema potrebi onih, koji ih naručuju. Poznato je i kako mediji svoj uticaj, stečen takvim delovanjem, mogu negativno koristiti. Predlogom zakona o informisanju u punoj meri se i na pravi način afirmiše sloboda medija, sprečava monopol, naglašava i precizira odgovornost svih u procesu proizvođenja vesti, u jednoj razvijenoj i narasloj industriji u Srbiji kakva je medijska. To je osnovna novina ovog zakona. Njome se otklanjaju slabosti u dosadašnjoj regulativi, koje su bile izražene u glomaznim, nepreciznim formulacijama i sankcionišu zloupotrebe, koje su do sada ostajale bez odgovornosti. A to su pre svega neobjektivno informisanje, sumnjivo finansiranje, rad za strane obaveštajne službe, laži usmerene protiv ličnosti i slično. Ovaj zakon, jednom rečju, slobodu medija štiti od zloupotrebe slobode. Odredbe ovog zakona nikoga ne sputavaju da emituje, piše ono što smatra tačnim i istinitim, ali istovremeno utvrđuje odgovornost, profesionalne i etičke standarde i obezbeđuje zaštitu od laži i dezinformacija. Sa ovakvim zakonskim rešenjima više nećemo biti u situaciji kao pre mesec dana da nas mediji, pokušavajući da izazovu psihozu straha, panike i defetizma, bukvalno bombarduju pretnjama, najavama napada. Sankcije izrečene medijima, koji su to činili, emitujući alarmantne pretnje našem narodu i državi, koji su se upustuli u tehnologiju stvaranja ratne psihoze, širenja straha i defetizma, najblaža su i najmanja kazna, koja ih je zadesila. Prava kazna je to što će dugo u javnosti nositi pečat da su radili protiv interesa zemlje i svog naroda, nosiće sramni beleg, koji se u narodu ne briše. Samo prezira dostojni su mediji, koje od njihovih čitalaca brane oni, koji su se spremali da bombarduju narod za koga pišu i njegovu državu, a u svojoj državi dobro znaju rečnik zabranjenih reči, zatamnjene delove teksta i slično. Ne treba zaboraviti da su ti mediji u manjini, kao što ne treba zaboraviti da su mediji kao Radio televizija Srbija, "Politika", "Borba", "Politika Ekspres", TANJUG itd. visokoprofesionalno, etički objektivno i tačno informisali, istovremeno jačajući patriotsku svest i šireći istinu. Predloženim zakonom svi mediji su u pogledu osnivanja i rada ravnopravni. Svima je otvoren pristup do čitalaca, gledalaca ili slušalaca. Njihov opstanak i razvoj je u njihovim rukama i zavisi od kvaliteta, objektivnosti, tačnosti i blagovremenosti njihovog informisanja. Ovaj zakon snažno afirmiše slobodu u informisanju i jasno postavlja odgovornost. Onima, koji do sada slobodu nisu zloupotrebljavali, predviđene sankcije za neodgovorno ponašanje neće predstavljati nikakvu prepreku za dalji rad. Oni, koji su informisanje shvatili kao nešto više od izdavanja novina, pravljenja radio i TV emisija i preko toga pokušavali da kreiraju ono što im nije posao, suprotno interesima profesije, građana i države, neće moći da nastave sa takvim aktivnostima. Sloboda medija može i biće ograničena samo slobodom i pravima onih, o čijem radu i delovanju ti mediji informišu, slobodama i pravima onih, kojima je informacija namenjena. Onda kada ugroze slobodu drugih, interese države i naroda, tada će biti sankcionisana njihova delatnost po jasno propisanom postupku. Poštovani predsedniče, uvaženi poslanici, Predlog zakona o informisanju i sva rešenja u njemu usklađena su sa vremenom u kome živimo, sa potrebama savremenog, objektivnog, tačnog i nepristrasnog informisanja i potpuno usaglašena sa zakonskim projektima iz ove oblasti savremenih demokratskih država u Evropi i svetu. Ono što kao pozitivna praksa za oblast informisanja važi u bilo kojoj demokratskoj državi važiće ovim zakonom i u Srbiji. Svi oni koji nastoje da svoj rad upodobe sa rešenjima i praksom kakva važe u ovoj oblasti u svetu, koji poštuju svoju profesiju, pozdraviće ovaj zakon, jer je on u interesu učvršćivanja istinske slobode medija i potrebe građana da tačno, nepristrasno i objektivno budu informisani o svemu što se zbiva u našoj zemlji i svetu. To je suština informisanja i osnov poštovanja i dostojanstva novinarske profesije. Ovaj zakon to u potpunosti afirmiše. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Stevo Dragišić, šef poslaničkog kluba Srpske radikalne stranke.
Dame i gospodo, poslednjih dana u javnosti Srbije se vodi oštra polemika o pojedinim rešenjima, koja predviđa ovaj zakon. Ovaj zakon ima ukupno 14 poglavlja, ali suština te polemike se nalazi samo u dva člana. Od 80 članova samo dva člana su izazvala oštru polemiku. Pre svega član 27. koji kaže: Javno glasilo ne može u celini ili delimično prenositi ni odloženo emitovati radio televizijski program političko propagandnog sadržaja na srpskom jeziku i jezicima nacionalnih manjina u Republici Srbiji stranih radio difuznih organizacija, čiji su osnivači strane vlade ili njihove organizacije, izuzev programa koji se emituju ili odloženo emituju na osnovu reciprociteta, utvrđenog među - narodnim ugovorima. I član 73, koji se logički nastavlja na član 27, koji kaže da onaj, ko prekrši odredbe člana 27, kazniće se za prekršaj i to osnivač, izdavač novčanom kaznom od 250 do 500.000 novih dinara, odnosno odgovorni urednik i odgovorno lice izdavača novčanom kaznom od 50 do 150.000 novih dinara. To je suština celog spora oko ovog zakona o javnom informisanju. Niko do sada nije osporio ni jedan drugi član iz bilo kojeg od ovih 14 poglavlja. Sve ono što se vodilo po javnim glasilima, po nekim takozvanim nezavisnim medijima, televizijskim stanicama, radio stanicama, organizovane emisije bile su usmerene prevashodno na ove odredbe ovog zakona. Razlozi su veoma jednostavni. Vlada Republike Srbije, kada je predlagala ove odredbe u novom zakonu o informisanju rukovodila se pre svega bezbednosnim razlozima po državu Srbiju, odnosno SR Jugoslaviju. Jasno je da se SR Jugoslavija nalazi sada u velikom konfliktu, pre svega sa šiptarskim teroristima i onima koji podržavaju taj terorizam na Kosovu i Metohiji. Mi smo imali proteklih nekoliko nedelja zaista ozbiljne pretnje bombardovanjem, ratne pretnje. NATO pakt se ozbiljno pripremio da vojno interveniše u SR Jugoslaviji, čak je izdata i aktivirajuća naredba. Međutim, za njih nije bila nepoznanica ni naš vojni potencijal, ni ljudstvo, ni naoružanje, ni sa kakvim snagama raspolažemo i kakav bi naš mogući odgovor mogao biti. To su stvari, koje oni veoma dobro znaju. Ono što se nikada ne zna unapred, to je spremnost naroda i stanovništva da se brani. I ta spremnost može da se menja, da se utiče na nju. Može da se povećava, da se pospešuje, da se diže moral, a može i da se utiče u suprotnom pravcu. U suprotnom pravcu može da se utiče samo preko masovnih medija. Zbog toga su ti masovni mediji veoma značajni u borbi protiv SR Jugoslavije odnosno srpskog naroda. Njime se želi smanjiti spremnost srpskog naroda na odbranu. To se, kad nisu postojali mediji, radilo špijunima.Dođe nečiji špijun, ima dobre informacije i poseje paniku među onima koji treba da se brane. Danas se to radi televizijom, radijom, štampom i na neke druge načine. Gde je ovde dokaz? Dokaz ove tvrdnje, to što su oni koji su najviše pretili Saveznoj Republici Jugoslaviji, pre svega, Sjedinjene Američke Države, Velika Britanija i neke druge zapadne zemlje preko svojih predstavnika u NATO paktu, nominalnog šefa NATO pakta Havijera Solane i glavnokomandujućegNATO pakta za Evropu od generala Vestlija Klarka, kada su došli u Saveznu Republiku Jugoslaviju, obavili posao zbog kojeg su došli,organizovali sastanak sa glavnim i odgovornim urednicima medija koji su potpali pod udar Uredbe koju je neposredno pre toga propisala Vlada Republike Srbije. Oni koji su trebalo da vode i komanduju bombardovanjem Republike Srbije, rasturanjem naših vojnih ciljeva,uništavanjem naših gradova, naših sela, oni su održali sastanak sa predstavnicima tzv. nezavisnih medija. Šta vojni predstavnici imaju da razgovaraju sa onima koji ovde predstavljaju tzv. nezavisno novinarstvo? Sem ako nisu u njihovoj službi. Šta jedan general ima da razgovara sa glavnim i odgovornim urednikom neke beznačajne novine, koja ovde u Srbiji čak nema i neki značajniji tiraž? Zaista se postavlja jedno logičko pitanje? Koji je njegov interes da razgovara sa njim? Sem ako nije njegov vojnik, sem ako nije u njegovoj službi. To je logičan odgovor. Dokaz da ti mediji služe onima koji su trebali da bombarduju Srbiju je to što su se oni sastali kada su stavljeni pod udar Uredbe, koja je propisivala ponašanje medija u Srbiji dok nam preti vojna opasnost. Vojna opasnost trenutno je otklonjena. Međutim, nikada se ne zna kada će se ponovo Amerikanci odlučiti da intenziviraju pritisak na SR Jugoslaviju, kada će oni odlučiti da sporazum, koji je postignut, više ne važi, kako će oni tumačiti taj sporazum. Ali, i tog trenutka kada se odluče na te nove pritiske, na nove pretnje bombardovanjem, ponovo će im biti potrebni lojalni mediji, ponovo će im biti potrebni oni koji će, iz tzv. dobro obaveštenih izvora, sejati strah, defetizam, širiti paniku i na taj način uticati na spremnost građana Srbije da brane sopstvenu državu. Poslanička grupa Srpske radikalne stranke u potpunosti podržava ovaj zakon o informisanju, a oni koji smatraju da im je savest čista i koji su se i do sada ponašali u skladu sa državnim interesima, posebno u novonastaloj situaciji, neće imati posebnog razloga da strahuju da dođu pod udar ovog zakona. Zbog toga sam uveren da će posle donošenja ovog zakona, čvrstina naše odbrane biti još veća i da će SR Jugoslavija, pored toga što imamo one koji su spremni da služe našim neprijateljima, biti još bezbednija [[aplauz]]
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik dr Živorad Đorđević
Poštovani narodni poslanici, Jugoslovenska levica podržava donošenje predloženog zakona o informisanju. Postojanje zakona sa jasnim pravnim određenjima prava i odgovornosti novinara i medija, zaštite dostojanstva građana, institucija i države, bitno je obeležje modernog demokratskog i civilizovanog društva. Ostvarivanje zakonitosti je civilizacijsko i demokratsko dostignuće, a ne odsustvo slobode. Zakon štiti rad i one koji rade, štiti ugrožene, a ne one koji ugrožavaju, štiti pokradene, a ne one koji kradu, štiti one koji vole svoju zemlju, a ne one koji je izdaju. Predloženi zakon o informisanju štiti novinare i novinarsku profesiju od zloupotreba, šikaniranja i pritisaka, onemogućava ugrožavanje objektivnog i profesionalnog novinarskog rada. Predlog ovog zakona tu vrstu valjane zaštite odgovornog novinarskog poziva sadrži - ni jedan novinar, ni jedan medij, niko kome je stalo do novinarske profesije, do objektivnog i angažovanog pisanja, do svoje zemlje, nema razloga da strahuje da će ovaj zakon ugroziti njegov novinarski angažman. Ovaj zakon je na strani svakog novinara i svakog medija kojima su na duši interesi novinarske profesije, interesi ove zemlje, dostojanstvo naroda i potrebe za humanošću i blagostanjem. Donošenjem ovog zakona hoćemo da mediji budu na strani čoveka, da ga informišu objektivno, a ne da ga lažu, da mu šire vidike, a ne strah i paniku, da u njemu podstiču nadu i ljubav, a ne ostrašćenost i mržnju. Želimo da mediji podstiču slobodarski, stvaralački i kritički duh, a ne pokornost i sluganstvo prema stranim nasilnicima. Takvi zakoni postoje u svim civilizovanim zemljama sveta i stoga je teško razumeti i otpore zakonu o informisanju. U već unapred izraženim otporima na zakon se ne radi o neslaganju sa nekim odredbama predloženog zakona. U pitanju je neslaganje sa donošenjem bilo kakvog zakona o informisanju. Razlozi protiv donošenja zakona, što smo danas ovde čuli, jesu potrebe političkog marketinga i samo ih tako treba posmatrati. Prisutno je, da kažem i to sitna demagogija po kojoj je dobar zakon samo ukoliko se on sastoji samo od jednog člana koji bi, po njima, trebalo da glasi ovako: "Mediji, a pre svega, nezavisni, su neprikosnovena institucija koja je nedodirljiva i ne može je ugroziti ni zemljotres, ni poplava, a pogotovu država". U ovoj odredbi se, do duše, ne spominju ni Vanden Bruk, ni Solana. Istorija poznaje samo jednu političku opciju koja je bila protiv postojanja zakona. To je bio anarhizam. Danas se na ovim prostorima javlja jedna druga opcija kojoj smeta postojanje preciznog zakona o informisanju. Ta opcija nije anarhistička, ali jeste vazalna, podanička. To su tzv., nezavisni mediji i njihovi minorni politički pomagači, koji teško shvataju da je igranje na kartu suprotstvljanja zakonu put u političko gubitništvo. Razlog otpora tzv. nezavisnih medija u zakonu je veoma jednostavan. Njihovu nezavisnost plaćaju belosvetski centri za uterivanje demokratije i širenje ljudskih prava. Ako učinak tzv. nezavisnih medija u širenju ljudskih prava i demokratije ne bude dovoljan, onda nastaju pretnje raketama i bombama sa sloganom - proredimo nepokorne, da bi oni koji prežive, živeli slobodno. To je smisao te i takve nezavisnosti, koji se temelji na vazalstvu. Suprotstavljanje izdajstvu nije političko ili ne samo političko pitanje, nije ni moralne prirode, jer osuda, poput one - sram vas bilo - ne pomaže. Ovo je pravno pitanje, jer u izdaji zemlje nema ni politike, ni morala, ni svesti, ni savesti. Najnovija potvrda takve vazalne uloge jeste nedavni susret, kao što je već rečeno, generalnog sekretara NATO-a Solane i američkog generala Klarka sa glavnim urednicima tzv. nezavisnih medija prilikom službene posete našoj zemlji. Zamislite susret tzv. nezavisnih novinara, onih koji pišu da su naša vojska i policija grube, surove, zločinačke uvek kada brane svoju zemlju. Njihov susret sa vojskovođama NATO pakta, one iste sile koja nam preti bombardovanjem bombama, koje su to dodirne tačke najslobodoumnijih i najnezavisnijih novinara na svetu i onih koji drže prst na okidaču "Tomahavk" upereni na ovu zemlju. Odgovor je jasan. Najnezavisniji na svetu i šire, nezavisni od ove vlasti i ovog naroda, ali nisu od Solane i zato mu redovno idu na dosoljavanje. Traže od gospodina Solane pare, ali i zaštitu od sopstvenog naroda. Ovog puta izgleda prošli su više slano, nego slavno. Recimo, najnoviji primer interesovanja nemačkog ambasadora za očuvanje nezavisnosti nezavisnih prilikom jučerašnje posete Vladi Srbije. Koliko je meni poznato, poslednjih pet godina nemački ambasador u Beogradu nije izražavao želju da poseti ni Vladu, ni njenog predsednika i da se zainteresuje za privrednu i kulturnu saradnju, nije se brinuo da li u vreme sankcija imamo hranu ili lekove, ni za posledice od zemljotresa, ni zbog zločina albanskih terorista, ali zabrinuo se i po prvi put zatražio prijem u Vladi Srbije da izrazi strepnju zbog opasnosti da ovaj predloženi zakon ne ugrozi njegove štićenike, a ovakav zakon u njegovoj zemlji je još rigorozniji i više decenija je na snazi, pa se Nemci ne brinu za slobodu svojih medija. Da kažem i to da naš ambasador u Bonu izražava neviđenu pasivnost po tom pitanju. Ovaj zakon štiti medije i novinarsku profesiju, ali štiti i građane, institucije, društva i stabilnost države od neistina, neodgovornosti, ugrožavanja dostojanstva i od izdaje zemlje. Radi se o zakonskoj zaštiti od svakog razarajućeg psihološkog dejstva od širenja defetizma, laži, od izmišljanja događaja da bi se širila panika i narod što više izluđivao. Želimo da vreme straha od medijskih neistina, blamaža, vreme medijskog srama, u kome je psihički uništavan ovaj narod, vreme ponižavanja novinarske profesije, da to tužno vreme bude što pre iza nas. Ovaj zakon mora da zaštiti novinarsku profesiju od moralnog i profesionalnog posrnuća, od onih koji bezgranično kleveću i ugrožavaju dostojanstvo građana, od onih koji otvorenom saradnjom sa stranim centrima moći doprinose destabilizaciji zemlje, od onih koji su plaćeni da zastrašuju narod, kako bi nas što više bilo nervno rastrojenih i nesposobnih. Kada takozvani nezavisni mediji počnu da primaju pare iz inostranstva da bi stvarali profit svojim gazdama u okvirima zakonskih odredbi, onda će moći mirno da spavaju. Sve dok te i tolike pare pristižu od svetskih centara moći zarad rušenja ove zemlje predloženi zakon mora dosledno da se ostvaruje. Neka izdaju novine, ali ne mogu da izdaju zemlju. Pravo novinara da slobodno piše i medija da ne bude ugrožen bilo kojom silom ne mogu da budu alibi za javno blamiranje bilo kog građanina, pa makar on bio pastir ili predsednik Vlade, a ponajmanje za ugrožavanje nezavisnosti države i dostojanstva naroda. Takve odredbe zaštite čoveka, institucija i države, zaštite novinara i medija sadrži i predlog ovog zakona, baš onako i onoliko koliko i kako to predviđaju zakoni o informisanju u zapadnim zemljama, pa ako su ovi naši nezavisni toliko zaljubljeni u zapadnu demokratiju i njihove zakone, neka osete slast primene takvog zakona na svom ognjištu. Ništa logičnije od toga. Hvala.
Zahvaljujem. Nastavljamo sednicu popodne u 14,30 časova. (P a u z a.) Poštovani narodni poslanici, molim vas da zauzmete mesta da nastavimo sa radom. Ima reč narodni poslanik Branislav Pomoriški, a neka se pripremi narodni poslanik Ratimir Svirčević. (Čuje se dobacivanje iz sale: A šefovi poslaničkih grupa, kada će doći na red?) Kada se jave. Da li ste se javili gospodine Kasa? Dobro, evo sada Ratimir Svirčević, pa ću se posle vratiti na šefove poslaničkih grupa.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, na pretprošlom zasedanju Skupštine, ovog našeg visokog doma, bio je na dnevnom redu Zakon o univerzitetu. Tada je veliki broj diskutanata izrazio ocenu da je to najniži stadijum koji može dosegnuti ova zemlja u ukidanju domokratije. Dakle, ukidanje autonomije univerziteta. Ja sam na toj sednici uzeo reč i tada sam rekao da je to samo jedan od koraka koji ova vlada preduzima da dođe do maksimalne centralizacije vlasti u ovoj zemlji i da dođe do maksimalnih ukidanja građanskih sloboda u ovoj zemlji. Na žalost, eto, bio sam u pravu. Međutim, ovaj sledeći korak, mislio sam da će biti manje besprizoran od ovoga koji nam se dogodio, a šta nam se dogodilo? Mi smo u najmanju ruku poniženi kao narodni poslanici, kao ljudi koji izražavaju narodnu volju u ovom visokom domu. A zašto? Mi smo materijale povodom zakona o informisanju dobili desetak sati pre zasedanja ovog parlamenta. To je, da ponovim, a neki su govornici već to ranije rekli, šezdesetak strana visoko stručnog štiva, za koje sam se ja trudio noćas da proučim i nešto sam iz toga shvatio. Međutim, ono što sam najviše shvatio, to je da cilj Vlade i nije bio da narodni poslanici shvate o čemu se radi, već smo mi na neku ruku ovde postali, a to je sada već popularna reč, verifikatori. Mi u stvari verifikujemo odluke koje donosi izvršna vlast. To je jedan od načina na koji već odavno izvršna vlast stala iznad zakonodavne vlasti u ovoj zemlji i to se na bazi ove činjenice više ne može poricati. Ali i to je manji problem. Ovaj zakon je dat, govorim o zakonu o informisanju, bez javne rasprave. A šta to znači? To znači da njegovom predlagaču nije važno šta narod misli o tom zakonu. Pošto predstavnici narodne volje, tj. mi narodni poslanici nismo imali priliku i dovoljan vremenski rok da se sa njim upoznamo i da vidimo koje su eventualne njegove manjkavosti itd., a ni širi slojevi nisu mogli to da urade, naš narod to nije mogao da vidi, nije mogao da učestvuje u javnoj raspravi o tako jednoj bitnoj problematici. Međutim, i to je sada opet manje važno. Mislim da se sa ovim zakonom i sa ovako naopakom procedurom oko njegovog hitnog sprovođenja požurilo zbog sramne uredbe koju smo imali pre ovog zakona. Ta uredba je grubo zagazila u ustavna prava naših građana, a grubo je zagazila u prava koja su garantovana poveljom Ujedinjenih nacija. To donosioci uredbe jako dobro znaju, a ovaj zakon treba da pokrije tu uredbu i da na neki način ćutke preko te uredbe pređemo. Nigde u zakonu ne piše da li zakon ukida uredbu, a vladanje uredbama od strane izvršne vlasti smatra se izuzetkom, a ne pravilom. U kom smo mi sada svojstvu i šta mi u ovomtrenutku možemo da uradimo? Mi nemamo jedinstven regulisan zakon o informisanju na nivou savezne države. Ja ću ukratko, ali narodskim rečnikom, prokomentarisati šta ovaj zakon znači i kako bi naši građani znali koje su implikacije tog zakona, jednim prostim rečima. Prvo, znači da na primer prenos sudskog procesa između Monike Levinski i Bila Klintona ne može da prenosi naša televizija, jer će emitent biti osnivač od strane druge države. Drugo, na primer ne može neka emisija iz ekološkog pokreta biti prenošena jer ministar informisanja može da protumači da se tu radi o ideologiji stranke Zelenih, recimo, iz neke druge države. Po toj logici može lako da se desi da ne možemo da dobijemo ni razmenu nekih sportskih događaja. To je ukratko zakon o informisanju. E, sada, gde smo mi u svemu tome? Mi imamo dve federalne jedinice u ovoj državi, a mi ćemo očigledno sada, pošto ovaj zakon reguliše odnose u jednoj federalnoj jedinici, mi ćemo izgleda sedati na voz, pruga Beograd-Bar, pa ići u Crnu Goru da čitamo štampu ili će opet to na neki drugi način biti transferisano na ovamo. Predlažem, a ovaj zakon bi radi časti morao biti odložen, stavljen na javnu raspravu, da se usaglasimo oko njega i da se onda usvoji jedan usaglašeni zakon o javnom informisanju Republike Srbije, koji bi bio u saglasnosti sa saveznim zakonom iz te oblasti, gde bi opet federalne jedinice potpadale pod elemente istog zakona. I to je gospodine ministre manje važno. Mislim da se ovakvi zakoni i ovakve procedure donose iz razloga što pažnja javnosti hoće da se smetne sa ključne teme, sa magistralnih problema ovog društva. Pošto nam se sada preti mirom, a naš gospodin predsednik Savezne države je na pragu da potpiše mir, sada postoji velika opasnost da se oči naroda upere u prave stvari, a ta prava stvar jesu transferi imovine koje su naši dedovi i očevi, par desetina godina unazad stvarali, a koji se sada transferišu u korist nekolicina porodica iz političkog establišmenta. Da se ne bi pažnja javnosti obraćala na tu stranu donose se ovakvi zakoni koji tu pažnju skreću u stranu. Ja ću vas samo podsetiti o kojim je to parama reč. Imali smo Zajam za preporod Srbije, imali smo Fond za podsticaj razvoja nedovoljno razvijenih područja. Šezdeset milijardi dolara u periodu u kome vlada ova koalicija. Imali smo paradržavno bankarstvo. Jezda 312 miliona dolara, Dafina 1,054 miliona dolara....
Gospodine Pomoriški, molim Vas, držite se dnevnog reda.
Siva emisija samo u 1993. godini šest milijardi...
Molim Vas da se držite dnevnog reda.
Evo, vraćam se, gospodine predsedniče, hvala na upozorenju. Ovo iskazujem u dolarima, da ne bude zabune, zato što je ova vlast od trenutka kada je došla na vlast do sada skinula sedamdesetak nula na našim novčanicama, pa je recimo 1991. i 1998....
Gospodine Pomoriški, molim Vas, kada bude na dnevnom redu razgovor...
Hvala, gospodine predsedniče. Dakle, predlažem da ova skupština stavi uredbu van snage, da odloži donošenje ovog zakona, da ga stavi na javnu raspravu, da narod lepo kaže šta o tome misli, a da jednog dana razmislite i na temu da se razgovara o svim ovim temama, i drugim koje ovde nisu navedene, jer jednog dana neko treba za ovu govornicu da stane i da ovom narodu odgovori na sva postavljena pitanja.
Hvala. Ima reč narodni poslanik Kasa Jožef, šef poslaničke grupe. Gospodin Miković je sledeći.
Dame i gospodo, čini mi se da ste u tim godinama, da ste davno slušali bajke, pa vas moram podsetiti bajke "Snežana i sedam patuljaka". Znate, tamo ima ta zla maćeha koja gleda sebe u ogledalo i pita da li je ona najlepša na svetskoj kugli. Čini mi se da smo mi sada u istoj situaciji. Pa naravno, kada nije najlepša, onda razbije ogledalo, jelÄ, pa sada vi ako smatrate da vaša istina nije jedina i prava onda ćete razbiti ogledalo i donećete zakon s kojim samo jedna istina može da postoji u Srbiji, a to je vaša istina. (Komentar iz sale....) Bar sam toliko pametan da vidim da ova zemlja ide u propast, a gospodine Šešelj, Vi ste predgovornik i uvlačite ovu zemlju u najteži mrak sa ovim zakonom, jer je to Vaša izmišljotina i čestitam Vam.
Hvala. Ima reč Milan Miković, šef poslaničke grupe SPO.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, članovi predsedništva, i gospođe i gospodo iz Vlade, najviši predstavnici Srbije i savezne države potpisali su jedan sporazum koji se tiče sudbine Kosova, a time i cele naše zemlje i svih Srba. Potpisan je sporazum sa SAD, Evropskom unijom i NATO paktom. Srpski pokret obnove naglašava da ćemo mi naše Kosovo odbraniti i da ćemo ga veoma učvrstiti kao temelj Srbije i Srba, ukoliko razvlastimo one političke snage u Srbiji koje su protiv naše svestrane saradnje sa Amerikom i Evropom. Potpisani sporazum nameće nam obavezu korenitog zaokreta u vođenju naših domaćih poslova, obavezu odlučne i mudre državne strategije da pristupimo demokratskim reformama i političkog i ekonomskog sistema, da Srbiju iznutra učinimo balkanskom Amerikom, da bude demokratska i bogata država, da bude vojnički snažana država i da, što je brže moguće, postanemo članica Evropske unije. Budemo li krenuli ovim smerom odbranićemo i utvrdićemo Kosovo u snažnoj i bogatoj zemlji. Budemo li, međutim, nastavili da našu unutrašnju politiku temeljimo na antiameričkim i antievropskim potezima, da iznutra podstičemo izolaciju Srbije od moćnog sveta, čije smo posmatrače i razne druge predstavnike pozvali da nam pomognu u mirnoj i demokratskoj obnovi Kosova, onda nećemo odbraniti Kosovo, a Srbija će biti srozana do ponora Somalije ili Zaira. Srpski pokret obnove dramatično upozorava da nismo sporazum o Kosovu potpisali sa "Zemunskim novinama", nego sa najjačim silama ovog sveta i vremena i da bez podrške tih sila ne može biti ni govora o našem uključenju u međunarodnu zajednicu, ne može biti govora o stranim ulaganjima u našu privredu, o stranim zajmovima ili oproštaju dela stranog duga. A ne može biti govora ni o diplomatskoj i medijskoj podršci našoj borbi protiv velikoalbanskog terorizma i separatizma. Nažalost, neke političke snage u Srbiji sve ovo ne shvataju ili, što bi bilo posebno tragično, te snage dobro sve shvataju i upravo zbog toga kreću u ofanzivu protiv budućnosti Srbije i svih nas. U momentu potpisivanja sporazuma sa Amerikom, Evropom i NATO paktom, Vlada Srbije krenula je u zabranjivanje pojedinih novina, radio stanica i stranih programa na srpskom jeziku. Objavljeno je da su čak u neke redakcije upale i nelegalne policijske i slične formacije Srpske radikalne stranke. U celom svetu odmah je pokrenuta nova medijska galama protiv Srbije. Naša država je stavljena na stub srama zbog diktature i terora. Upravo tu i takvu medijsku kampanju odmah su iskoristili albanski teroristi na Kosovu krenuvši u masovne akcije protiv naših policajaca, vojnika i naroda. Dok su generalni sekretar NATO pakta Havijer Solana i zapovednik NATO pakta general Klark boravili u Beogradu, albanski teroristi su pravili svoj krvavi pir po Kosovu. I Solana i Klark su, međutim, u Beogradu protestvovali zbog ukaza o zabrani medija, a na zločine albanskih nacista sasvim su zaboravili. Tim nepotrebnim uredbama i zabranama Vlada Srbije je zapravo samo proizvela dimnu zavesu i zaklon za albanske teroriste. To je jedini učinak. Samo što smo sa velikim svetom potpisali sporazum, Vlada istog časa sa tim svetom krenula je u novi, nepotrebni i po Srbiju štetni nesporazum. Ono što državi i narodu nanosi samo štetu ne sme biti politika Vlade, niti sme biti proglašavano za patriotizam. Danas, dame i gospodo, nema ni jednih velikih novina u svetu, ni jedne TV mreže, ni jednog udruženja novinara u svetu, a da ne označavaju Srbiju kao crnu rupu Evrope, da ne ponavljaju do besvesti i dokaze za tu optužnicu. A, evo koji su im dokazi. Citiraju izjave jednog potpredsednika Vlade Srbije da će u Srbiji izlaziti samo one novine i raditi samo one radio i TV stanice koje se njemu dopadaju. Da će Srbi likvidirati strane diplomate, novinare i građane iz neprijateljskih zapadnih zemalja, kojih se dočepaju, a da će isto tako proći i mnogi građani Srbije koji su navodno strani špijuni i plaćenici. Citiraju se i izjave da su članovi posmatračke misije OEBS-a neprijatelji i da će tako biti i tretirani svuda tamo gde je taj potpredsednik Vlade Srbije domaćin i gazda. Citiraju se i njegove izjave da će njegovi ljudi srušiti i Dejtonski sporazum za Bosnu i Hercegovinu. Od juče citiraju se i njegove izjave da će Srbija postati gubernija Žirinovskog i Zjuganova. Propagandna mašinerija celog sveta povlači znak jednakosti između Srbije i jednog ili dvojice potpredsednika Vlade Srbije. Taj znak jednakosti je, naravno, nepravedan i neistinit, ali je činjenica da Vlada Srbije podržava mnoge, po našu državu i narod, štetočinske poteze tog čoveka. On je tvorac sramnog zakona, kojim su srpski univerziteti pretvoreni u javna preduzeća u svojini Vlade, kao što je on i tvorac Uredbe o medijima. On želi da Srbiju pretvori u logor bede, straha i terora, što može da izazove i surove sukobe među nama, ali u svemu tome, on je oberučke podržan od snaga, koje kao da žele istu takvu Srbiju, od snaga kojima su stranački interesi preči od interesa naroda i otadžbine, od snaga kojima je draža mala i bedna Srbija, kojom će i dalje da vladaju, nego celovita, bogata i snažna Srbija, u kojoj neće da vladaju. Zbog toga te snage podržavaju jednog, po našu naciju i državu, opasnog čoveka i koriste ga kao svog jurišnika i zastavnika. Dame i gospodo poslanici, od Knina juče, pa do Kosova danas, primitivni psovački i siledžijski patriotizam radio je samo u korist srpske štete, sramote i nacionalnih poraza. Kad smo se u ovoj skupštini odlučivali za referendum, taj antipatriotizam nametnuo je ton falsifikovanja suštine samog referenduma, što je veoma oslabilo našu borbu za Kosovo. Srpski pokret obnove je, da podsetim, uporno ponavljao da referendumsko - ne, znači samo - ne stranim presudama o tome gde je Kosovo i čije je Kosovo, a da u svemu ostalom referendum mora značiti - da. Da - misiji OEBS-a, da - stranim posmatračima, svedocima, posrednicima, humanitarnim i drugim organizacijama, medijima, diplomatskim misijama. Srpski pokret obnove je naglašavao da su sve istine, sve činjenice, pravo, istorija i bog na strani Srbije i da je u našem interesu da se svet upozna sa tim istinama. Srpski pokret obnove je, da podsetim, tražio i da proglasimo vanredno ili ratno stanje u krajevima u kojima se pojavila teroristička vojska Kosova i da na teroriste udarimo žestoko i munjevito, koristeći sve snage državne odbrane i da tu operaciju izvedemo profesionalno, uz prisustvo stranih posmatrača, uključujući i posmatrače NATO pakta. Slepilo i glupost nisu dozvolili da tako bude. U ovoj skupštini odjekivali su aplauzi glupostima, da stranci mogu doći u Srbiju, samo kao turisti, ili kao ljubitelji naše kuhinje, a da su svi ostali stranci srpski neprijatelji. I evo nas tu gde smo. Tek pre neki dan prihvatili smo ono što je Srpski pokret obnove odavno tražio. Bez trunke srama, oni bukači i slepci od pre nekoliko meseci, sada bučno podržavaju sporazum, tvrdeći da su sami učestvovali u njegovom sastavljanju, jer su tokom pregovora sa Holbrukom u svemu bili konsultovani. Podržavaju sporazum, a rade sve protiv sporazuma. Umesto da usklađujemo naše temeljne zakone sa zakonima Evropske unije, sporazum sa Evropskom unijom obeležavamo hitnim, gotovo zavereničkim, antievropskim zakonom o informisanju. Zakon je najavio potpredsednik Šešelj, on je najavio i da će zakon biti usvojen po hitnom postupku, i onakav kakav je, na prečac i u inat zdravoj pameti, predložen. U demokratskim zemljama, zakon o informisanju sigurno spada u one zakone o kojima mora da se vodi i javna i stručna rasprava. U Srbiji, na žalost, ni poslanici nisu znali šta piše u zakonu o informisanju, sve do početka sednice parlamenta. Šta to znači? To znači da se sila činjenicai prava zamenjuje pravom sile. Naprosto, vladina većina rešila je da glasa i da nadglasa činjenice i državne i nacionalne interese.
Vreme, gospodine Mikoviću.
Najžalosnije i najtragičnije u svemu je to da je ovaj zakon sačinilo Ministarstvo informacija, koje bi danas trebalo da bude posađeno na optuženičku klupu ovog našeg parlamenta. Rat protiv albanskih terorista na Kosovu nisu izgubili ni naša vojska, ni naša policija, ogromna većina tih novokosovskih junaka nema ni stan, ni pristojne plate, ali su srcima i grudima stali na branik Srbije, a mnogi su i pali na Kosovu. Njima kapa dole, i sve poštovanje i zahvalnost. Srbija je izgubila jedan drugi rat, izgubila je medijski rat. Ministarstvo za informacije uspelo je nemoguće, da albanske laži i podvale pobede u svetu svesrpske istine o Kosovu. Poraz bio sigurno bio manji, da nismo uopšte imali ministra informacija, jer sve što je radio, radio je naopako, drsko i neznalački, jezikom i stilom koji su raspaljivali antisrpska osećanja u svetu. Za ovakve poraze i počinjenu štetu državi i narodu, u ozbiljnim državama se smesta podnosi ostavka, a slede i dodatne sankcije.
Vreme, molim Vas.
Ovde se, međutim, te neznalice i štetočine nagrađuju. Poraženi od propagandnih laži albanskih terorista, rešili su da ućutkaju informisanje u Srbiji. Hoće i oni nekog da pobede, ne znanjem, jer ga nemaju, nego golom silom, koju jedino imaju. Sutra će sve novine i svi mediji u Srbiji morati da objavljuju da su penzije pristojne i redovne, da su plate solidne i redovne, da nema nezaposlenih i beskućnika, da se izbeglice osećaju presrećni, da na Kosovu nema terorista, i da otuda ne stižu srpske izbeglice.
Gospodine Mikoviću, dva minuta ste prekoračili već, molim Vas.
Ko bude pisao ili javljao drugačije, slediće surove kazne. Što god poslanici Srpskog pokreta obnove danas kazali, Vladina većina neće hteti da čuje, nego će da glasa. Zbog toga obavite to bez našeg prisustva u sali. Zbog istorije poslanici Srpskog pokreta obnove neće ni da prisustvuju tom činu novog rušenja i ponižavanja Srbije. (Poslanici Srpskog pokreta obnove napuštaju salu.)
Ima reč potpredsednik Vlade, dr Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo, narodni poslanici, mi smo oduvek znali da je Srpski pokret obnove stranka dezertera. Znali smo i 1991. godine, znamo i danas. Videli ste, Srpski pokret obnove u aprilu mesecu nije mogao, a da ne podrži referendum protiv stranog mešanja u naše unutrašnje poslove. Međutim, kako su se nagomilavale pretnje našoj zemlji, pretnje bombardovanjem, pretnje vojnom intervencijom NATO pakta, tako je Srpski pokret obnove vršio zamenu teza. Mnogo puta ste iz usta čelnika Srpskog pokreta obnove mogli čuti da je protiv mudžahedina, protiv islamista, protiv ovih, protiv onih, protiv Šiptara, naravno, ali nikako da nešto kažu i protiv onih koji su glavni krivci za sve što se dešava na Kosovu i Metohiji. Mi znamo da su neke islamske zemlje bile umešane u ovu balkansku krizu pre nekoliko godina, ali znamo isto tako da povodom Kosova i Metohije i albanskog terorizma, njihov uticaj nije naročito značajan. Značajan je u izvesnoj meri, zanemarljivoj u odnosu na ono što nam rade Amerikanci, Nemci, NATO pakt u celini, pa čak toliko zanemarljiv da mi nismo nikada osetili opasnost u pravom smislu reči po očuvanju teritorijalnog integriteta Srbije, sa te strane, ali od strane NATO pakta jesmo i te kako. Mene čudi, čudilo me zapravo, dugo - kako Vuk Drašković može sebi da dozvoli da svaki put svojim govornicima u Skupštini sam piše govore. Pa izađe Miković, vidimo odmah da se ne slaže sa onim što čita, sramota ga, ne sme u oči da nas gleda, nego gleda u onaj papir, zagnjurio se, povisio ton, kao da ga je nešto opalilo, a onda se setim kako je Vuk Drašković zapravo profesionalno deformisan. On je celog života pisao drugima govore, pisao Miki Špiljku i sličnima, pa i hvatao beleške, naravno. Zašto ta stranka danas ovako reaguje? (I na Čanka će doći red, polako.) Zašto ovako reaguje - njima je nešto izmaklo iz šaka. Šta su oni očekivali - oni su očekivali da će pritisci NATO pakta na našu zemlju uroditi plodom. Mislili su, levičarske partije će se uplašiti, popustiti, radikali će izaći iz Vlade i, eto, u Vladu dolazi SPO. A jadnici ne znaju da je u Srbiji bukvalno sve moguće, samo više nikad nije moguće da iko ozbiljan pravi bilo kakvu koaliciju sa SPO. Jadni i besni što Srbija nije popustila, što Milošević nije dozvolio trupe NATO na našoj teritoriji, što nije dozvolio da se Kosovo i Metohija izvuče iz pravnog sistema Srbije, krivca sada vide u radikalima. Sada su radikali krivi što su prihvatili sporazum. Sporazum, koji ne znači žrtvovanje nekog bitnog principa i koji ne znači žrtvovanje teritorijalnog integriteta i državnog suvereniteta Srbije. Sad radikali smetaju. Čak je sam Drašković 4 - 5 dana pre sporazuma tražio da se prihvate svi zahtevi zapadnih sila, NATO i Kontakt grupe. Znate li šta su oni u startu podrazumevali? Trupe NATO, da oni zavode red, da oni zavode mir, da se Kosovo izvuče iz pravnog sistema Srbije, da ima samostalni pravni status i ko zna šta sve još. I Drašković, naravno, bio je spreman da prihvati. Pa, da je bilo pametno to prihvatiti kako se Drašković zalagao, što bi onda Milošević držao tako iscrpljujuće sastanke, od kojih su neki po 11 časova trajali? Šta to znači držati sastanke, a sve može odmah da se prihvati? E, to su oni hteli da prihvate. Sada napuštaju poprište jedne parlamentarne rasprave. Neko iz neke stranke, koja je greškom ušla u Narodnu skupštinu, kako se ono zove, Koalicija "Vojvodina", greškom, socijalističkim plakatima je napravljena zabuna u kampanji i greškom je narod za njih glasao. Tako je bilo [[smeh u sali]] Jeste, socijalisti štampali plakat "Vojvodina koju volim" i narod mislio da je to to isto [[aplauz]] , oblepili Vojvodinu. Pa zar mislite da je neki normalan čovek mogao glasati za Nenada Čanka [[smeh u sali]] Što je Nenad Čanak menjao naziv svoje stranke? Znao je da za Ligu socijaldemokrata Vojvodine niko živ neće glasati i onda promeni naziv stranke, maskira se, kao fol neku koaliciju sa Veselinovim i još nekim i na izbore. Ovog puta za sledeće izbore mora da spremi novu prevaru i novi naziv stranke. Inače, kada su sad ljudi shvatili da se iza koalicije "Vojvodina" krije prevara, da sad postoje dve koalicije "Vojvodina", da čak Čankova nije ni registrovana, ljudi neće hteti da glasaju. Pošto sam se sad javio za reč u replici, da iskoristim svoje pravo da kažem o zakonu o informisanju šta imam. Mi smo ovaj zakon o informisanju u osnovi pripremili još u maju mesecu. Bilo je nekih usaglašavanja među koalicionim parterima, a događaji na Kosovu i Metohiji i angažovanje Vlade povodom tih događaja jednostavo su nas sprečili da se i ranije pojavimo sa inicijativom. Ipak, zakon donosimo u pravom trenutku. Šta ovim zakonom postižemo? Afirmišemo slobodu štampe i drugih sredstava javnog informisanja. Štampa je slobodna i nema nikakvih ograničenja. Slobodna je i radio difuzija, nema nikakvih ograničenja, osim sa aspekta korišćenja frekvencije za šta mi nismo nadležni, nego savezna vlast. Ali, šta mi štitimo ovim zakonom? Štitimo slobode i prava čoveka i građanina, pre svega, jer su individualne ljudske slobode i prava iznad kolektivnih. Svuda u civilizovanom svetu se prvo štiti ljudsko dostojanstvo, lično pravo, lična sloboda, individualna sloboda i tek onda se štite kolektivna prava. Ovde kod nas, u našem sistemu individualna prava, lične slobode bile su ugrožene od takozvane nezavisne štampe ili žute štampe, kakav je naziv primereniji. I da smo terali zeca, isterali vuka, to se vidi i po ovome napuštanju poslanika SPO, a vidi se i po ponašanju stranih inspiratora, finansijera ove žute, izdajničke štampe. Havijer Solana, koji je odlučivao o bombardovanju Srbije, o ubijanju srpske dece, srpskih žena, srpskih civila, o rušenju Srbije, došao je ovde da pomaže slobodu štampe. Šta će njemu sloboda štampe u Srbiji, ako već namerava da uništi Srbiju? A još nije odustao, videćete kako će se stvari dalje razvijati, još će biti pritisaka, pretnji i još će biti mnogo opasnosti nad našom zemljom, to unapred možemo da zaključimo. Ne treba Havijeru Solani sloboda štame u Srbiji, njemu treba nesmetana mogućnost da deluje sa svojim ekspertima za specijalni psihološki rat. U Srbiji deluje peta kolona kroz pojedine medije, kroz "Dnevni telegraf", kroz "Danas", kroz "Vreme", kroz "Našu borbu", kroz "Radio B-92" itd. Šta to znači kada šef jednog moćnog vojnog pakta, najmoćnijeg u savremenom svetu, dođe u Beograd i postrojava novinare? On se postavlja u ulogu njihovog glavnog i odgovornog urednika. Glavni i odgovorni urednik "Vremena" i "Naše borbe" i "Danasa" i drugih sličnih listova je Havijer Solana. Mene samo iznenađuje, da već dolazi sa novcem, kada dolazi sa svojom zaštitom, zašto tim urednicima, tim novinarima nije podelio i činove, pa da znamo da je Veran Matić general - lajtnant NATO, da znamo da je Ćuruvija podnarednik NATO, da je Grujica Spasović, dijete Grujica, major NATO i slično. To me uopšte ne bi iznenadilo, jer oni podnose izveštaj redovno svojim gazdama i za to što rade dobijaju novac i mi imamo podatke da dobijaju novac i o tome otvoreno govorimo. Ovim zakonom mi stvari stavljamo na svoje mesto. Imali su jednu lekciju uredbom, uredba se donosi kada Vlada treba brzo da reaguje. Bilo je mnogo razloga da se brzo reaguje. Sada više nema tih razloga da brzo reagujemo, idemo jednim sistemskim zakonom i zavodimo red i ne ukidamo slobodu. Onaj ko smatra da je sloboda štampe emitovanje propagandno - informativnog političkog programa "Glasa Amerike", "Dojče vele", "Slobodne Evrope", BBS-a, "Frans internacionala", taj se grdno vara. Znate li da se "Glas Amerike" apsolutno ne sme emitovati na teritoriji Amerike? Ne sme, zabranjeno je. Zašto? Zato što "Glas Amerike" isključivo protežira zvanične stavove američke Vlade. U američkom obliku demokratije se smatra, ako Vlada preko jednog medija, koji se finansira iz budžeta, protežira sopstvene stavove, da ugrožava prava drugih. U Americi zabranjen "Glas Amerike", a kod nas se prosto jagme lokalni mediji koji će ga reemitovati. A, to ne može. I to nikada neće moći u Srbiji, ubeđen sam u to. Što se tiče visina kazni, kazne su oštre, kazne su visoke, ali kazne su novčane. Zašto neki napadaju tako visoke kazne? Valjda se zalažemo za uspešniju, efikasniju borbu protiv kriminala. I ovo je jedna vrsta kriminala, ne tolike društvene opasnosti da moramo hapsiti, ali dovoljno visoke društvene opasnosti da se moraju izricati primerene novčane kazne. Onaj, ko je protiv ovih kazni, unapred stavlja do znanja da misli da nastavlja da vređa, kleveće, iznosi izmišljotine, vodi specijalni propagandni rat itd. Onaj ko nema nameru da vređa, da kleveće, da izmišlja, da lansira laži, nema čega da se boji. Mi nigde nismo rekli u tom zakonu da će se kažnjavati kritika političara, kritika političke partije, kritika državnog organa. Mi čak podstičemo kritiku. Mi kao članovi Vlade neprekidno javno ponavljamo da smatramo da nam je svaka objektivna kritika dragocena. Mi tražimo da nas građani kritikuju, kako bi radili što bolje, kako bi iz toga izvlačili pouke. Mi tražimo da nas politička konkurencija kritikuje, ali ne da izmišljaju, da sistematski izmiljašju, da vode specijalni psihološki rat. Koliko je puta "Dnevni telegraf" Slavka Ćuruvije, koji je radio u službi državne bezbednosti kao profesionalac, kao profesionalni funkcioner, koliko je puta objavio da će marka biti 9 dinara, pa u maju da će struja poskupeti 30%, pa ko zna šta je sve objavljivao, da ne govorim o ovim najavama bombardovanja, najavama početka rata, o sejanju panike u Beogradu tvrdnjama da nema sklonišpta, da je narod nezaštićen itd. To, jednostavno više, ne može da se održi. Oni kažu, štampaće novine negde napolju. Mogu da štampaju, ali opet dolaze pod udar zakona, ako ih budu distribuisali na teritoriji Srbije, i oni kaznu ne mogu izdržati. Kazna će se primenjivati prema svima kojima bude izrečena na osnovu argumenata, a koje ceni sud i to je ono što ovaj zakon donosi. Smatram da je ovo dobar zakon i da će se ovaj zakon pamtiti u istoriji srpskog parlamentarizma, u istoriji srpskog pravnog sistema kao jedan dobar, vredan, zakon sazdan od pravnih načela kojima se, jednostavno, ne može prigovoriti.
Ima reč Žarko Jokanović, šef polasničkog kluba Nove demokratije.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što se osvrnem na predloženi Zakon o informisanju, u ime poslaničkog kluba Nove demokratije želim, a mislim da delim mišljenje svih ovde prisutnih, da izrazim apsolutno gnušanje i protest zbog najnovije otmice dva novinara Tanjuga, koji su, obavljajući svoj posao na Kosovu, oteti od strane šiptarskih terorista. Smatram da državni organi moraju učiniti sve da ti novinari budu što pre oslobođeni i smatram da međunarodne organizacije i najmoćnije zemlje ovog sveta moraju napraviti najoštriji pritisak na albansku stranu, da se više nikada ne desi ni jedno kidnapovanje na teritoriji južne srpske pokrajine i da se oteti novinari pod hitno oslobode. Nova demokratija principijelno i dosledno brani slobodu javne reči kao jedno od temeljnih ljudskih prava. Smatrali smo i smatramo da tu oblast treba urediti u skladu sa civilizacijskim principima, na način kako je to regulisano u modernim demokratskim zemljama, u skladu sa dokumentima međunarodnih organizacija iinstitucija, čiji punopravni člannaša zemlja želi da postane. Upravo zbog toga Nova demokratija je, još u maju ove godine, po drugi put u skupštinsku proceduru predala predlog zakona o informisanju koji počiva na tim principima. Iako je po Poslovniku Vlada trebalo da dostavi mišljenje, a sam predlog da se nađe na dnevnom redu ove skupštine, to se nikada nije desilo. Zalažemo se za promovisanje principa objektivnosti i odgovornosti, bez bilo koje vrste cenzure, pritisaka i represije prema medijima, uz punu zaštitu svih onih koji bi mogli biti povređeni i čije bi ljudsko dostojanstvo moglo biti povređeno, pravo na privatnost i sva prava koja uživaju kao slobodni građani ove zemlje. Sporazumom predsednika Miloševića i Ričarda Holbruka, koga je Nova demokratija pozdravila kao patriotski čin, ne samo da su otvorene šanse za novo poglavlje odnosa sa svetom, već je trebalo da taj sporazum omogući splašnjavanje tenzija na unutrašnjoj političkoj senci i da pruži snažan zamah demokratskim reformama. Upravo taj sporazum treba da bude motivacija i za promovisanje dogovora i za postizanje najšireg konsenzusa u našoj zemlji, pogotovu kada su u pitanju najznačajniji zakonski projekti. Usvajajući zaključke vezane za rešenje aktuelne političke krize ujednom teškom trenutku po našu zemlju, Narodna skupština, na prošloj sednici, skupila je dovoljno hrabrosti i ispoljila dovoljno mudrosti kada je među usvojenim zaključcima usvojila i onaj koji potvrđuje privrženost Srbije, da u okviru SR Jugoslavije aktivno učestvuje u savremenim evropskim i svetskim integracionim, ekonomskim, političkim, kulturnim i drugim procesima. Hitno usvajanje ovako važnog sistemskog zakona, bez pokušaja da se dođe do najšireg konsenzusa, otežava realizaciju ovog važnog opredeljenja, jer nam se ostavilo malo vremena i prostora da zajednički pokušamo da ovaj zakonski projekt učinimo još boljim, da razjasnimo neke odredbe i da ubacimo neke koje bi mogle poboljšati zakonski tekst. Zakon u svom prvom delu govori o slobodijavne reči, o zabrani cenzure, što je sasvim sigurno za svaku pohvalu i što jeste u demokratskoj tradiciji srpskog naroda. Zakon, potom, drastičnim kaznama, do sada nepoznatim u našem pravnom sistemu, praktično dovodi do mogućnosti da određena rešenja u primeni mogu prerasti u svoju suprotnost. U svakom slučaju potrebna je odgovornost, ali nije oportuno da kažnjavanje za prekršaj finansijski ugasi medij koji je kažnjen. Promovisanje odgovornosti, pa i kažnjavanjeza prekršaj, ni u kom slučaju ne može biti sporno, ali je sporno da se na taj način novinar i redakcija, na određen način, zastrašuju i obeshrabruju da u potpunosti koriste zagarantovana prava i slobode u javnom izražavanju. Potrebno je,i to vam predlažemo, da ovaj zakonski predlog danas povučemo iz procedure, da bismozajednički došli do još boljih i kvalitetnijih rešenja, da o njemu svoje stručno mišljenje daju strukovna udruženja i organizacije, jer smo imali dobre primere pokušaja da se u ovoj materiji dostigne najširi mogući konsenzus. Na predlog Socijalističke partije Srbije, u prethodnom skupštinskom sazivu, organizovan je panel na kojem smo učestvovali i gde je vođena vrlo konstruktivna i vrlo stručna rasprava, naravno, uz raspravu u različitim novinarskim i strukovnim udruženjima koje je inicirala tadašnja ministarka informisanja. Smatramo da je sasvim sigurno da će ovaj zakon danas biti usvojen. Zbog toga Vlada Srbije, u svakom slučaju, bi treblao da ukine Uredbu i sve akte koji se tiču zabrane rada pojedinihmedija, s obzirom da će onda cela ova problematika biti regulisana ovim zakonom. Tim pre, što sprečavanje rasturanja štampe isključivo određuje nadležni sud, a ne Vlada, jer Vlada nema ulogu suda. Zalažemo se za potpuno regulisanje ove problematike. Zalažemo se da to postignemo širokim dogovorom, jer je ovo jedan od temeljnih sistemskih zakona, koji vrlo jasno i slikovito govori o stanju demokratije u jednojzemlji. Sasvim je sigurno da se prvobitni predlog Vlade i ono što je posle došlo kao prečišćeni sporazum, veoma razlikuje. Sasvim je sigurno i da su neka dobra rešenja, koja su egzistirala juče ujutru, već danas izbačena iz predloga. Jedno od dobrih rešenja koje, na žalost, nije u ovoj primarnoj verziji jeste i obaveza - da su javna glasila koja se u celini ili pretežnim delom finansiraju iz javnih prihoda, znači, državni mediji, obavezni da o javnim stvarima izveštavaju istinito, potpuno, nepristrasno i pravovremeno. Da o javnim stvarima iznose mišljenje i stavovekoji su od značaja za zajednicu, kao i da u duhu tolerancije podstiču razmenu mišljenja o javnim stvarima. Nažalost, ovo nije iz prvobitne verzije ušlo u ovu konačnu verziju. Smatram da su neka rešenja ovog zakona manjkava, jer ni na koji način ne govore o zaštiti novinara, o različitoj potrebi, o različitom stepenu zaštite novinara, kojimogu biti veoma ugroženi u obavljanju svoje profesije i od strane svojih glavnih i odgovornih urednika, ali koji mogu biti ugroženi i samim okolnostima i na trenutke teškim i vrlo opasnim uslovima obavljanja svog posla. U ovoj zemlji, praktično, ispade da je bolje biti medved nego novinar, jer medvedi imaju veći stepen zaštite. Novinar je u prvom predlogu zakona kriv za svaku informaciju koju pusti u novine, dok autor te informacije, odnosno izvor, nema nikakvu vrstu odgovornosti. Ono što je sasvim sigurno, to je da novinari moraju uživati odgovarajuću zaštitu, a ne samo kazne za svoje nesavesno delovanje. U svakom slučaju mislim da možemo, ukoliko postoji dobra volja, da postignemo dogovor i da dođemo do jednog zakona sa kojim s razlogommožemo da se ponosimo i kao narod i kao država. Nova demokratija zbog ovih razloga neće glasati za ponuđeni predlog zakona.
Ima reč narodni poslanik Nenad Čanak.
Dame i gospodo, drugovi i drugarice, mi danas imamo jedan vrlo ozbiljan posao ovde da razjasnimo, a to je pitanje zakona o informisanju, koji može da ima vrlo ozbiljne posledice po sve što će se događati od danas pa nadalje. Juče je na Kosovu ubijeno tri pripadnika Ministarstva unutrašnjih poslova i mislim da je izuzetno važno priznati da mi imamo ovog trenutka vanrednu situaciju u zemlji i da mi imamo situaciju koja mora odnekle da se sazna. Mi smo došli do toga da smo mi, narodni poslanici, došli do ovog primerka zakona pred početak ove skupštine. Nismo ga mogli pročitati, nismo ga mogli izanalizirati. Došli smo dotle da ova Narodna skupština meša dve vrlo važne stvari, a to su informisanje i propaganda. Informisanje i propaganda, drugovi i drugarice, nisu isto, a nisu isto iz jednostavnog razloga što informisanje u sebi sadrži elemente istine, a propaganda viđenja stvari onakvim kako neko to želi da prikaže. U zakonu koji nam je predočen to se izrazito meša. Član 27., oko koga je ovde bilo mnogo nesporazuma, gde se jasno govori o tome da se zabranjuje prenošenje propagandnih poruka stranih država, ja mislim da tu ništa nije sporno. Na ovoj teritoriji, u ovoj suverenoj zemlji, ne sme biti propagandnih poruka drugih država i zemalja. Tu ništa nije sporno. Ono što jeste sporno - "stranih radio difuznih organizacija čiji su osnivači strane vlade i njihove organizacije". Ko zna ko je osnivač kog medija, ko može da zna, u uslovima niza vlasničkih zavrzlama do kojih može doći, ko je osnivač i samim tim se ovim otvaraju vrata za niz zloupotreba, za niz manipulacija i u krajnjoj liniji represije koja se može kroz ovo provući. Druga stvar na koju bih hteo kao primer da ukažem je član 78. Četvrti pasus glasi: "Okrivljeni je dužan da u toku usmenog pretresa pruži dokaz da je objavljena informacija istinita". Ovim se narušava sveto pravo svakoga da dok se ne dokaže da je kriv smatra nevinim. Prezumpcija je osnova pravnog sistema svake civilizovane zemlje. Drugim rečima, ne može čovek dokazivati da je nevin, nego onaj ko ga optužuje dokazuje da je on kriv. To je nešto što je potpuno naopako postavljeno i zbog toga je ovaj zakon, bar u ovim delovima, neprihvatljiv. Međutim, kada sam tragao za istorijskim uzorima ovog zakona pronašao sam najzad na osnovu čega je ovo rađeno. Ovaj primerak zakona sam dobio jutros. Naravno, ja sam imao primerak zakona pre dva dana, dobijen neformalnim kanalima, upravo preko onih kanala o kojima vi nećete ovde da razgovarate. Program Nacional - socijalističke nemačke radničke partije, tačka 23., je do u dlaku prepisan u ovom zakonu. Jedino što niste preuzeli od Hitlera je to što ne moraju urednici biti članovi vladajuće partije. To je jedino što razlikuje ovo od Hitlerovog propagandizma. (Glas iz sale: - Pročitaj u originalu.) Ne bih ja u originalu, jer je ministar Vučić već suviše koristio stranih reči prilikom svog pledoajea, pa bih molio da pojednostavi to, jer Latinii Amerikanci ne žive u ovoj zemlji,pa latinske i američke izreke vidite za druge stvari. (Vojislav Šešelj, s mesta:Dajte Hitlerov citat.) Gospodine Šešelj, vas svi napadaju i ja nisam za to. Apsolutno nisam. Izvinjavam se što niste bitni, vi ste samo desna ruka kojom ova država drži kamu. Dakle, nemamo šta da razgovaramo. Vi ste rekli - na prevaru ušli u Vladu, jersu socijalisti imali plakat - Za Vojvodinu koju volim. Oni uopšte lažu i varaju.Dakle, ako smo mi ušli na njihovu laž, to je nama na čast. Međutim, vi ste rekli da je Glas Amerike zabranjen u Americi i vidim da biste vi da se zabrani Glas Srbije u Srbiji. To malo neće moći draga moja gospodo. Zašto ste zatvorili Radio Sentu? Zašto ste program koji se realizovao kao dvojezični, gde postoje svi uslovi za tako nešto, gde je frekvencija pošteno plaćena, zatvorili i to bez ikakvog pravnog osnova. Na isti način je zatvoren niz drugih medija. Ja se potpuno slažem da se jedna država mora braniti iznutra od propagandnog rata protiv nje, ali informisanje nije propaganda, informisanje je pitanje istine. Postoji samo jedna istina, ali istina nije ono što Vlada ili ova skupština odluče da je istina. (Vojislav Šešelj, s mesta:Gde je Hitlerov citat?) Vi bar znate, na tome ste učili škole. Vi znate da je gospodin Ćuruvija Debeovac, hvala Bogu kada ste sedeli u istoj kancelariji. Hteo sam da kažem da ovaj zakon treba povući iz procedure i mi ćemo izaći sa novim zakonom, koji ćemo vam predložiti za sledeću skupštinu. Prvi vučići se u vodu bacaju, kako kaže vojvođanskanarodna izreka, i zbog toga tražimo da se zakon povuče.
Ima reč narodni poslanik Dragan Veselinov, a neka se pripremi narodni poslanik Džemail Suljević.
Dame i gospodo narodni poslanici, nekoliko reči.... (Vojislav Šešelj, s mesta: Pijan si.) Ne, ti si pijan. Ti si crveniji od mene. Biće da si ti duplo više od mene. (Glas iz sale: Po Poslovniku nije zabranjeno da dođe pijan.)
Molim vas, bez dobacivanja. Dozvolite narodnom poslaniku da govori. Gospodine Veselinov, nastavite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ratna i kriminalna vlada, ratni i kriminalni zakon. Tu posebnih razlika da bude ne može. Dakle, ratna vlada i kriminalna vlada, ratni i kriminalni zakon. Hoću da pitam socijaliste čega se oni toliko boje. (Vojislav Šešelj, s mesta: Pa pijan si.) To bi bilo dobro, šta bitekbilo kadabihbio trezan? Šta bi tek onda bilo. (Vojislav Šešelj, s mesta: Nismo rekli da je loše što si pijan, nego konstatujemo da je dobro što si pijan.) Ti si još pijaniji i ne umeš da staneš. Ja bar umem da se suzdržavam. Čekajte Šešelju, čekajte radikali, zašto se vi smejete? Da li su vam socijalisti to dozvolili? Vi ste sa njima u Vladi. Sačekajte znak Gorice Gajević ili gospodina Anđelkovića, da vam daju znak da se smejete ili da nešto prokomentarišete. Nemojte ovako, držite se koaliciono, držite se kolegijalno, sačekate da vam gazde daju znak, a nemojte ovako sami. Narušavate koalicionu disciplinu. Dakle, kada bi u ovoj zemlji pravosudni sistem bio nezavisan ja bih se ovom zakonu veoma radovao, jer ovaj zakon u mnogo čemu bi doveo vas pod udar. Vi ste se borili za ustavno rušenje Jugoslavije, vi ste zagovarali teoriju povredivih granica, rastegljivih granica i gospodin Šešelj od Vršca do Karlobaga, možda do Holivuda. Vi ste bili ti koji ste širili nacionalnu mržnju, vi ste bili ti koji ste širili socijalni šovinizam, vi ste bili ti koji ste uvukli ovu zemlju u ratnu avanturu. Vi ste bili ti koji ste upropastili Srbe i u Bosni i u Hrvatskoj.
Gospodine Veselinov, na dnevnom redu je zakon o informisanju.
Upravo o tome govorim. Dakle, vi bi ste došli pod udar ovog zakona. Jedino zbog čega se vi ovako usuđujete da budete arogantni, i osećate se bezbedno, jeste to što vam je pravosudni sistem u rukama i što su vam sudije, vaše sudije, koje ste tajno učlanili, jer su vama lojalni. Ovaj zakon u mnogo čemu i nije sporan.
Molim vas, bez dobacivanja. (Čuje se dobacivanje Vojislava Šešelja: O kom zakonu ti govoriš?)
To što vi želite da ograničite uticaj propagandnih, nekih državnih medija i stranih zemalja...
Ministre, molim vas...
To se može učiniti, a u krajnjoj liniji nije sporno. Zašto bi RTS trebalo da prenosi emisiju Bi Bi Si-ja, Dnevnik "Glas Amerike" ili možda nekih drugih državnih televizija. (Čuje se dobacivanje Vojislava Šešelja: Sada je na dnevnom redu Policijska akademija.) Međutim, što se vi stalno mešate Šešelju, vi ste pobrkali, vi ne znate o čemu se govori. Vi ste mislili da ćete mene da izbacite iz takta, ali nećete. Pa, vas su izbacili iz takta pa su vas uveli u ovu vladu, a izgleda da ste vi to želeli. Vi mene ne možete da izbacite iz takta, pa da skočite svih 150 koliko vas ima u koaliciji. To nećete uspeti. Gospodine Tomiću, da li vi merite ove upadice, tako da ja imam ...
Ne, vreme vam se meri tamo.
Odmah da kažem da ćemo biti protiv ovog zakona, ovaj zakon je uvredljiv i ovo je skandalozan zakon, ovaj zakon ne samo da napada štampu, već preti i plenidbom imovine svih slobodnih medija u zemlji, kao i odgovornih lica, ali naravno ne prete pleniti imovinu gospodina Vojislava Šešelja. (Čuje se dobacivanje Vojislava Šešelja: Ja nemam imovinu.) Imaš, ti si osnivački vlasnik lista "Velika Srbija", ajde kaži, što ćutiš? (Čuje se dobacivanje Vojislava Šešelja: Pogodi.) Šta sada ti činiš, ova partija koja ovde sedi i koja galami. Ti si vlasnik "Velike Srbije", a ove ljude teraš da ti kupuju taj list i siliš ih da besplatno distribuiraju taj list, celu partiju koristiš za svoje lične prohteve i ti trpaš profit u džep, a oni nemaju ništa. Celu partiju koristiš za to. Šta nije tačno? To činiš i to je ono za koju se ti štampu zalažeš. E, sada ću da pređem na vi, jer je to bolji način razgovora. Ovaj zakon koji vi sada predlažete o informisanju, jeste uvreda za koliko-toliko nasleđene tradicije u nastojanju mnogih dobrih novinara u ovoj zemlji da učine istinu dostupniju svima, a informacija se u istini razlikuje od propagande. Ono čime vi pretite jeste zatvaranje mnogih medija, a u međuvremenu ste neke i zatvorili. Vi pretite u deset dana da zatvorite i novine i da opljačkate imovinu glavnih i odgovornih urednika, u svega deset dana. Ne samo to. Želeo bih da pitam gospodina Markovića, mog kolegu sa univerziteta, u kojoj se to zemlji sudski poziv pribija na vrata u prvom pokušaju da se pozove osumnjičena stranka na sud, u kojoj to zemlji. U kojoj zemlji se nalaže sudu da u roku od 24 časa mora osumnjičenog da dovede na sud, a ako to nije u stanju da u roku od 24 časa se donese presuda. U Americi? Ozbiljno. (Čuje se dobacivanje gospodina Vojislava Šešelja: Da li si bio u Americi?) Vi ste bili i dobili ste lažnu titulu - vojvoda. Ja jesam bio, ali nisam dobio lažnu titulu, samo sam držao predavanja. Kaovojvoda, koja je i oduzeta, ćuti. Dakle, pitam gospodina Markovića u kojoj zemlji se na prvi poziv, a Šešelj bi to pribio uz vrata, u roku od 24 časa da se nalaže sudu ne samo da zakaže pretres, već da donese presudu. U kojoj zemlji se nalaže sudu da u roku od 24 časa mora doneti presudu i potom se ima prava da se zapleni celokupna imovina, ukoliko osumnjičeni ili okrivljeni, presuđeni u tom pravcu nije u stanju to da plati. U kojoj to zemlji? U deset dana, u stanju ste da opljačkate bilo koji medij, bilo koje novine i da opljačkate bilo kog glavnog i odgovornog urednika. Takav zakon je sramota za Srbiju i glasaćemo protiv njega.
Zahvaljujem, ima reč narodni poslanik Džemail Suljević, a neka se pripremi narodni poslanik Ratimir Svirčević.
Uvaženi predsedniče, dame i gospodo poslanici, pre nego što išta kažem o predloženom zakonu o informisanju, moram da stavim jednu primedbu koja se ponavlja, a to je način sazivanja sednice Skupštine i naravno o načinu pozivanja i dostave materijala. Mislim da je to nedopustivo, posebno kada se radi o ovako važnom zakonskom dokumentu, da se jednostavno dođe na sednicu, a da se taj dokument ne prouči ili jednostavno ne pročita. Ja bih zaista zamolio, bar što se tiče nas poslanika koji smo rodom iz Sandžaka, da nam se na vreme ubuduće pošalje materijal. Što se tiče predloženog zakona, zaista ne gajim iluziju da ćemo doneti jedan demokratski zakon o informisanju, ne gajim iluziju da će građani ove države biti realno informisani, jer kakva je demokratija u ovoj državi, normalno je da će se i takav zakon doneti. Ovo govorim naravno iz iskustva sandžačkog, jer smo za zadnjih deset godina bili pod ne samo informativnom blokadom, nego i teškim napadima od strane medija Republike Srbije, odnosno državnih medija, koji su zaista naneli veliku štetu kada su u pitanju međunacionalni odnosi u Sandžaku, Srbiji i Jugoslaviji. Smatram da mnogi problemi koji postoje, izgubljeno poverenje između građana različite nacionalnosti, da su mediji u tome najviše učestvovali, naravno režimski mediji. Neću više ništa govoriti vezano za ovaj zakon, ali ću postaviti dva pitanja. Da li će Vlada Republike Srbije vratiti Radio stanicu Novi Pazar opštini Novog Pazara, građanima Novog Pazara, i da li će novoformirano javno informativno preduzeće Radio Sjenica, koje je zatvoreno prošle godine biti oslobođeno . Ne gajim iluziju da će to uskoro biti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Ratimir Svirčević, a neka se pripremi narodni poslanik Milorad Vučelić.
Gospodo poslanici, danas smo u izuzetnoj prilici da po kratkom postupku usvojimo zakon o informisanju, pored već postojećeg, i pored predloga za koji ne znam kada je i zašto povučen. Znate na koji predlog mislim. Oko kog su bile panel rasprave, diskusije, putujući cirkus. Usput, to je zakon za koji sam govorio da je izuzetno loš, ali vi svaki put iznova dokazujete da od goreg uvek ima gore. Pokušaću da kažem nekoliko reči, ne upuštajući se u pravničke formulacije, nisam dovoljno stručan za to, u vezi eventualnih predloga za popravljanje, izmene i slično, ovog predloga. Prosto bih rekao da je predlog takav da ne zaslužuje da se o njemu uopšte raspravlja. Pre treba raspravljati o njegovim autorima, zaslužnim za njegovo predlaganje i eventualno donošenje, i o svim eventualnim posledicama koje mogu da proizađu, a o proceduri da i ne govorim. Procedura je gotovo uvredljiva za poslanike, samo to neki od nas vide, a neki ne. Ako vama izgleda da je to uredu da od predloga do rasprave prođe 10 do 20 sati i da ga mi sinoć dobijemo, iz jedne zabiti koja se zove Novi Sad, gde inače pošta retko stiže, jelÄ, onda ne znam... [[komentari se ne čuju]] ovo je izuzetan šlagvort koji mi je čovek dao. Vi znate onaj vic o željezničaru? [[žagor]] To kaži svom prijatelju tamo, da bude ozbiljan. Nije? Baš me čudi, isti ste. Kaže ovako -ne ume ništa da potpiše i ne ume da piše ako mu trojica ne drmaju sto. Tako izgleda ne mogu ni ja da govorim ako vi ne dobacujete. Probajte jednom da ne dobacujete pa da vidite, možda ćete me onda zbuniti.
Molim vas, ...
Ja bih sada nekoliko ... ne bih o tome, nego bih da postavim nekoliko teza, odnosno pitanja oko ovog što je pred nama, a pred nama je zakon o javnom informisanju. Prvo, ovaj predlog zakona pre svega treba da pokrije uredbu kojom su zabranjena tri lista i dve tri radio stanice i to pored važećeg zakona koji postoji i koji je još uvek na snazi. Izgleda da taj zakon nije bio, gospodo, dovoljno ubojit, pa je morala da se donese jedna ubojita odluka, odnosno uredba i da se po njoj postupi. Ona je uvela mere pečaćenja, konfiskacije, jednom rečju eklatantni primeri kršenja ljudskih prava i umesto da se ta uredba brže bolje ukine, da nas svet ne gleda, da se ne brukamo, mi ovakvu uredbu pretačemo u zakon. Dakle, ako je i od vas, mnogo je. Pitam vas dalje, šta u Predlogu zakona znači - političko-propagandni sadržaj? Ko će to da utvrdi? Ko će biti egzekutori? Dalje, pitam vas šta je - nekomercijalni sadržaj. Da vas čujem. To ste izbacili [[komentar iz sale se ne čuje]] U tekstu u članu 27., sinoćnjem, ima -nekomercijalni sadržaj, ... [[komentar iz sale se ne čuje]] Napadam vas da ne znate ni šta pišete. Verovatno su vam to socijalisti dozvolili, odnosno rekli - izbacite, a onda je Šešelj poduplao kazne. I to je dogovor. To je znači pitanje ovog nekomercijalnog sadržaja, i to je potpuno besmisleno i dobro je što je izbačeno. Da, danas ga u podne već nema. Nestalo. Vidim i kažem [[smeh]] Sada da ja vas pitam - kako ćete vi utvrditi ko je osnivač javnih glasila na Zapadu? Da li mislite na Todorovića, koji je po zanimanju privrednik? Da li na tog mislite? Od svih struka jedino za tu nisam čuo. Evo, čovek kaže, nisam to ja rekao. Da li je privatno, vladino, nevladino, da li je Mardokovo, Špringerovo, Sorošovo, ne znam čije - ko će to da utvrdi? I, zamislite - nekomercijalni sadržaj. Pa, danas je komercijalno kada ljudi daju krv. Iz komercijalnih razloga sirotinja daje krv i to se naplaćuje, a kamo li televizija. Ali, to sam vam ja rekao. Vi to niste ni znali (odgovor na komentare u sali). To je očigledno, ne znam, pazite. Znači, nekomercijalna televizija ne postoji ni kod nas ni u svetu. Da li imate neko pitanje? Tako me gleda Maja Gojković da imam utisak stalno kao da hoće nešto da me pita [[komentar iz sale se ne čuje]] i u pravu je. Znači, vi možete sve da proglasite i političkom propagandom, što vam odgovara, i kako npr. Indijanci u Amazonskoj džungli biraju svog poglavicu. Razumete? U odnosu kako mi biramo našeg poglavicu, pa to bude konotacija, pa to proglasili, neki ovi što se bacaju prvi kučići - vučići, i onda zabrani se diskaver. Jel tako? Ajde što ste zabranili, ali šta će biti sa tom stanicom, sa tim novinarima ili glavnim urednikom. Tu ste predvideli drakonske kazne. Pa, to još onda povećali za dva puta od sinoć. Ako bi mi radili još jedan dan pa mi bi stigli ... Kada je o kaznama reč tu ste čak uradili, da se Vlasi ne dosete, ostali ste u zoni prekršaja, i to ne znam da li u svetu postoji da se za jedan prekršaj može toliko platiti. To nikada čuo nisam. Moguće je, ali... Neki nesrećni vlasnik ili glavni urednik treba da snosi odgovornost kao da je serijski ubica, jer ste vi otprilike taj nivo kazni predvideli. Što je mnogo mnogo je, pa makar bilo i za izgovorenu ili snimljenu laž. Slušajte, pa makar bilo i za laž, mnogo je. Sada smo došli na pravo pitanje - da li je u Predlogu zakona o informisanju najvažnija istina. Po ovom predlogu i po mom mišljenju -nije. A, sada ću vam reći i zašto. Zato što se zabranjuje emitovanje i reemitovanje i slično, bez obzira da li je u pitanju istina ili laž. Nego je važno ko je emituje. Gde to na svetu ima? Pa, valjda je važno šta se emituje, koji je kvalitet tog emitovanja, a ne da se unapred eliminiše jedna čitava grupa medija i kaže - to ne može. To je pre svega necivilizovano. Znate li zašto je spaljena Aleksandrijska biblioteka. Evo Šešelj koji se hvali da je izuzetno obrazovan? Ne, ne, nego - zašto je spaljena, a ne - ko je spalio. Ajde da čujem? Ne znaš. Zato što nije postojala u verskom kanonu osvajača koji je uništio. On je video upapirima koje on vidi - tamo nema Aleksandrijske biblioteke, spali. Vi kažete - Glas Amerike, BBS, to nije u našoj ideološkoj matrici, spali. To je vaše lice. (Dr Šešelj, s mesta: E kad sam mogao Aleksandrijsku biblioteku, mogu i ...) Nisi ti mogao, nisi ti ... [[smeh.]] Na osnovu ovog predloga zakona ... on me izuzetno štiti, sve viče vama - no, no, to je kao da ste u vrtiću dečijem. Na osnovu ovog predloga zakona ove vlade, i vi ako usvojite isti, ne mislite da uđete u Evropu i svet. Gotovo da vam ne pada na pamet da se uključite u svetske i evropske tokove. Jedan od osnovnih kriterijuma je za to kompatibilnost zakonodavstva. Ovaj predlog zakona jedino je kompatibilan sa predlogom da se ujedinimo sa pogrešno shvaćenom ZND - šta je to, zajednica nezavisnih država, je li tako? Sa jednom Belorusijom, pa možda Severnom Korejom, pa ima tu Libija, Kuba, pa neki Irani, Iraci itd. Taj zakon je kompatibilan sa takvim zakonodavstvima, a sa evropskim ne. (dr Šešelj, sa mesta: A sa kim bi ti?) Samo uEvropu, u Evropu, to nam je najbliže, to su nam susedi, to nam je tradicija. Ja sam iz Vojvodine i meni treba olovka i meni treba Evropa, treba mi kompjuter, treba mi internet, a ne trebaju mi radikali. Ako hoćemo u Evropu i svet, ovakvi zakoni prvo to moraju da pokažu, da smo spremni. Ako se po jutru dan poznaje, nikada Evropa i svet neće biti dalje od nas. Mirčiću, ti što si se hvalio da si direktor "Kabela" bio, a bio si tamo šef obezbeđenja, nemoj molim te.
Gospodine Svirčeviću, molim Vas, vreme.
To je rekao na Odboru za industriju - kaže: Ja sam najmlađi direktor "Novkabela" u istoriji "Novkabela", a ja sedim tamo, jedva sam izdržao. Nisam hteo da kažem, bila je svečana sednica. Pred nama je odluka, odlučiti se - hoćemo li u Evropu ili svet, ili ...ali pošto ste dokazali da uvek od goreg ima gore, neka nam je bog na pomoć. Mislim da sam bio jasan, mi smo za odbacivanje ovog predloga zakona. Da vam kažem i za čega smo, ako vas interesuje. (Dr Šešelj, sa mesta: ne kaže se - za čega smo, nego za šta smo.) Dobro, može i tako.
Molim Vas, gospodine Svirčeviću, već dva minuta ste prekoračili vreme. Vi vodite dijalog sa njima, hajte završite.
Hvala, ima i ovde dobrih ljudi. Mislim da se pitanje zakona o informisanju rešava na saveznom nivou, da se donese savezni zakon, jer, šta ćete postići osim brukanja Srbije i svih nas i daljeg komplikovanja odnosa sa Crnom Gorom, unutar SRJ, jer svaki ukinuti, zabranjeni, zapečaćeni i opljačkani list može da počne da izlazi u Crnoj Gori. Mi nismo za takva rešenja, ali vi ih prosto namećete. Posle će biti, kada toliko eskaliraju problemi sa Crnom Gorom, posle će biti da je to raspad države, pa šta je sukcesija, pa čije je zlato, pa čije su ambasade, pa čiji dugovi, a svet ide u XXI vek. Koliko god bude moglo ja ću pomoći.
Evo i treći minut, gospodine Svirčeviću.
Mi iz Vojvodine vam uvek predlažemo racionalna rešenja, a vi uporno ne slušate. Vi slušate radikale i njihov vokabular, čuli ste ga i danas, i to mnogo puta, shvatanje prava i države na njihov način. Nema tu ni Evrope, ni sveta, a nema ni veze sa zdravim razumom, pa oni derogiraju sud, nameću davno zaboravljene reči tipa - defetizam, neprijatelj nikada ne spava, moja belorusko-kineska-severnokorejska braća, specijalni psihološki rat itd. Hvala vam na strpljenju.
Zahvaljujem. Pošto je odustao narodni poslanik Vučelić, ima reč narodni poslanikŽeljko Simić.
Poštovani gospodine predsedniče, uvaženo predsedništvo, poštovane koleginice i kolege, hteo bih samo nekoliko reči da kažem povodom ovog predloga zakona o informisanju, budući da smo najmanje o tom predlogu zakona imali prilike da čujemo koju suvislu i razboritu reč. Mislim da je odista reč o veoma važnom dokumentu, koji jednu sveobuhvatnu materiju rešava na izuzetno koncizan i precizan način. Svi nesporazumi koji su nastali povodom tog dokumenta, vezani su za nerazumevanje njegove suštine, odnosno, odsustvo potrebe da se on valjano i temeljito pročita. Ako se on temeljno pročita (ja bih vas molio samo za malo mira i malo pristojnosti, ako je ikako moguće), dakle, lako se da razabrati da je reč o jednom dokumentu koji afirmiše princip slobode pojedinca, kako bi zbilja došlo do onoga o čemu su mnogi mislioci smatrali da je nužno. Dakle, da bi se došlo do slobode kolektiviteta, slobode svih. Međutim, ovde neki apsolutnu slobodu, koja je u potpunoj korelaciji sa anarhijom, mešaju sa slobodom u demokratiji. Dakle, niko nije našao za shodno da analitičku reč prozbori o samom dokumentu, koji nigde ne poistovećuje apsolutnu slobodu, koja je uvod u svaku vrstu diktature i despotije. Ovde je reč o tome da se zaustavlja svaka mogućnost da se zloupotrebi sloboda novinarskog kazivanja, koju smo zloupotrebu imali mnogo puta prilike da vidimo, pogotovu u poslednje vreme. Mnogi mediji su se otvorenostavljali na onu stranu, koja je protivna interesima ove zemlje, i to je više nego jasno. Dovoljno je spustiti makar jedan laki, brzi i letimičan pogled na naslove tzv. nezavisne štampe, koja je sve drugo pre samo ne nezavisna, koja je i autoritarno i finansijski zavisna od drugih centara moći, pa jasno staviti do znanja da se ona ne bavi nikakvom vrstom informisanja, niti informacijom kao takvom. Dakle, reč je o tome da je ovde, po mom viđenju, u stvari, važnost i princip slobode, ali slobode u demokratiji, koja podrazumeva uvažavanje određenih principa, i to principa koji su ugrađeni u sve demokratske institucije širom ovog sveta. Dakle, ako se to shvati kao jedno od notornih načela koje nudi ovaj dokument, onda nikakvih nesporazuma ne može biti, da on nudi bilo kakvu mogućnost represije. On samo zaustavlja bilo kakvu mogućnost da novinari stvaraju događaje, a ne da o njima pišu. Prema tome, reč je o tome da bi u svakom slučaju ovaj dokument, po mom dubokom uverenju, valjalo podržati, iz nekoliko razloga. Prvi je što on decidirano govori o tome da je nemoguće uvesti bilo kakvu vrstu cenzure, dakle, da je došlo do potpune afirmacije slobode novinarskog kazivanja. Njime nije onemogućena bilo kakva mogućnost da izraze svoje stanovište o bitnim političkim pitanjima, ali je jasno stavljeno do znanja ovim dokumentom, koji je saobrazan mnogim dokumentima evropskog standarda i mnogih evropskih zemalja, da se sloboda pojedinca ni u jednom segmentu ne može ugroziti. Što se tiče kazni, da li su rigorozne ili ne, opet, ako se spusti jedan pogled nakomparativnu analizu sa sličnim dokumentima zapadnih zemalja, onda će se videti da kazne nisu tako rigorozne, da je reč samo o tome da se mora zauzdati jedna ...... (ne razume se reč) koja je odista počela da kola Srbijom i koja je vezana za pojedine medije, koji su, praktično, živeli u bezobalnojslobodi. Dakle, slobodi koja ničim nije bila ograničena. Veoma smotreno slušam oponente i veoma sam ih smotreno slušao, ali nisam uspeo da nađem ni jedan jedini argument, osim niza izraza i niza oštrih reči, koje su upućene na račun pojedinih članova Vlade, a što je izraz nekog ličnog animoziteta. Mi ovde ne pričamo o simpatijama i antipatijama. Imamo ispred sebe jedan dokument, koji je po mnogo čemu prekretnički, koji je odsudan po tome što zbilja neće niko od nas, pogotovu onih ljudi koji su na veoma odgovornim mestima, biti u situaciji da čitamo bilo koje novine, koje su u svakom slučaju, da ponovim, autoritarno zavisne od drugih centara moći, gde će vas neko u toku noći, ili u toku dana, svejedno, proglasiti moralno ili politički mrtvim, a sutradan vas pitati da li ste živi ili ne. Dakle, zaista smo se suočavali sa odsustvom bilo kakvih normi i ovaj zakon vidim kao neku vrstu propodeutičkog akta, kojim se uvodi elementaran red, koji je saobrazan svim principima demokratskog sveta. Niko ovde nije mogao jednu jedinu reč da kaže protiv ovog akta, a u saglasju sa ovim elementima o kojima sam govorio, a koji su važni za evropske standarde. Dakle, ako hoćemo ozbiljno da razgovaramo, a moramo, onda ćemo da vidimo da je niz onih akata, koji su ugrađeni u ovaj dokument, a koji su po nekim interpretatorima represivnog karaktera, daleko od bilo kakve mogućnosti da se porede sa onim elementima u zakonodavstvima zapadnih zemalja. Lišen sam bilo kakve potrebe da pričam anegdote, ali bilo ko, ko je posetio Pariz, mogao je da vidi da nikada ne možete gledati engleski film, a da se on ne presnimava na francuskom jeziku, da se ne nasinhronizuje. Znate šta želim da kažem. Ako smo u jednom trenutku skloni da u pojedinim evropskim civilizovanim zemljama vidimo uzor, ako smo skloni da se poredimo, zašto neko ne uporedi samo tu činjenicu da ovde možete gledati filmove, i to titlovane, sa slobodom da u isti mah slušate original jezika na kome je film snimljen. U drugim evropskim zemljama to nije slučaj. Dakle, nasinhronizacija je nešto što je imperativ, da ne govorim o drugim normama. Takođe za mene je važna činjenica da se povlači oštra razlika između slobode ovako shvaćene i slobode onakve kakvatreba da bude uzorom u svim demokratskim zemljama. U ovom dokumentu nisam našao ni jedan jedini element, gde bi se ta sloboda, shvaćena kao sloboda u demokratiji, kršila. Da je po nečemu to slučaj, ja bih voleo da iko od vas ovde prisutnih, a da ne govorim o onima, koji su nečasno napustili salu, što više govori o njima nego o nama koji smo ovde ostali, dakle da kažu koju suvislu reč, da upru prst u konkretan član, kojim se vređa bilo koja mogućnost da se ograniči sloboda korektnog i etički dostojnog novinarskog delovanja. Ja sam veoma pažljivo sve saslušao i još smotrenije pročitao dokument i mislim da nema nikakvog mesta jednoj ozbiljnoj kritici, koja bi dovela u pitanje, kako je neko rekao, podlokavanje demokratskih principa, na kojima počiva čitav ovaj sistem. Ja ovaj akt, koji je Vlada podnela, vidim kao napor da se ojačaju demokratske institucije sistema. Demokratija nikad i ni u jednom sistemu, to ćete moći veoma lako da nađete kod bilo kog teoretičara, ne predstavlja i ne propagira apsolutnu slobodu. Demokratija je zagovaranje vrlo precizno omeđenog prostora, u kome svaki pojedinac može da se kreće, a s druge strane nešto o čemu su neki ovde vrlo reljefno i plastično govorili, a to je osnaživanje etosa, odgovornosti, rada i poštenja. Po ovom zakonu, kako je i predlagač naveo u svome ekspozeu na samom početku sednice, navedeno je izrikom da ovaj dokument služi ovim principima i postulatima, o kojima sam govorio i to se ne može dovoditi u pitanje, bar što se mene tiče. Dakle, afirmišu se slobode novinarskog delovanja. S druge strane, ne samo izrikom, nego i u duhu je očigledno da ne postoji nikakva mogućnost cenzure, zabrane interpretacije. Ono što se onemogućava, a što se dosad podrazumevalo kao jedna notorna činjenica, kao aksiom, to je da novine služe zbog toga da prave događaje, a ne da o njima informišu javnost, sveobuhvatno, istinito i objektivno. Mi smo došli u paradoksalnu situaciju. Ja ću se kloniti bilo kakvih anegdota, zato što prilika nije takva. Mnogi su s razlogom sednicu i sam dokument okarakterisali kao istorijski, ali u azbuci novinarskog kazivanja stoji da veoma retko novina može da objavi vest da je pas ujeo čoveka. Dobri poznavaoci novinarske prakse i teorije zagovaraju princip po kome može da se bjavi samo tekst u kome je čovek ujeo psa. Međutim, mi smo došli u situaciju da iz dana u dan čitamo novine, koje se autohipnotički nazivaju nezavisnim, a u kojima se ljudi nečasno difamiraju, u kojima se zemlja dovodi u situaciju u kojoj ona objektivno i realno nije, u kojoj se objavljuju informacije koje su potpuno izmišljene, koje su u potpunom neskladu sa političkom praksomi Vlade Republike Srbije i predsednika Republike Slobodana Miloševića, čime se posredno, ja to govorim zato što je derivat onoga što oni čine, a nije direktno važna i bitna stvar, ovaj narod kolektivno dovodi u veoma tešku situaciju, koja je ionako, bez tih dodavanja, teška i ozbiljna, kako su neki s razlogom upozoravali. Prema tome, mi smo došli u situaciju da se objavljuje vest po kojoj zbilja Srbija nije kadra da se odupre pritiscima, pogledajte samo tri nedelje unazad, imali smo datume objavljivanja bombardovanja, mesta koja će biti bombardovana. Imali smo situacije da se od 1993. naovamo objavi više od 400 naslova, u kojima se predviđa fantastična inflacija, koja neće moći da izdrži probu vremena i slične situacije, koje apsolutno ne da ne služe na čast novinama, nego ne dopuštaju jednoj ozbiljnoj vladi i ozbiljnom parlamentu da se takva situacija nastavi. Dakle, u potpunosti prihvatam ovaj dokument upravo iz razloga koje sam izneo, jer mislim da se u jednom totalnom haosu i anarhičnom stanju apsolutne slobode, u kojoj su uvrede i difamacija pojedinaca praktično osnovna stvar kojom se deluje, a interesi zemlje ne zastupaju na način koji bi bio usaglašen sa njihovim interesima. Sve u svemu, kada se podvuče jedna ozbiljna crta, reč je o dokumentu, koji, kada se ide od člana do člana, zaslužuje ozbiljnu pažnju. Praktično nemam nikakve ozbiljne primedbe na taj dokument, osim što bih svojim koleginicama i kolegama ovaj dokument predložio za usvajanje. Uz izvinjenje što sam bio duži, zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Ima reč narodni poslanik Života Cvetković, a neka se pripremi narodni poslanik Tomislav Nikolić, potpredsednik Vlade.
Poštovani poslanici, uvaženi predsedniče, Predlog zakona o informisanju, o kome danas razgovaramo, doprinosi pre svega reafirmaciji odgovornog i objektivnog informisanja, na koje često zaboravljamo. Ovakav zakon precizno uređuje odnose u oblasti informisanja, a ne, kako to unapred konstatuju neki novinari a i neke političke stranke, da ograničava slobodu medija. U pitanju je očigledno različito shvatanje slobode medija. Sigurno nije sloboda medija neogranično pravo na neistinu, već obaveza na istinu i profesionalnu novinarsku etiku. A kakav je naš medijski prostor danas u Srbiji, da li je stvarno ograničena sloboda štampe? Ovakve tvrdnje se demantuju činjenicama. Danas u Srbiji postoji oko 300 radio stanica, oko 100 TV stanica, o štampi da i ne govorim. Najveći broj ovih medija je u privatnom vlasništvu. Gotovo svako veće naselje danas ima svoju lokalnu radio stanicu, radio i TV stanicu, koje se, bez obzira na skroman tehnički i kadrovski potencijal, utrkuju u proizvodnji informativno-političkih programa ili u prenosu programa stranih stanica poput "Glasa Amerike", "Slobodne Evrope" CNN, BBC i druge. Neko bi rekao, tako je svuda u svetu, ali nije. Navešću neke primere. Austrija nema privatnu televiziju. U ovoj zemlji je centralizovana medijska vlast, dakle i informisanje. Ali i u onim državama gde su mediji sa većinskim privatnim kapitalom, poštuje se država. Prema tome, sasvim je jasno, radi se o informisanju u interesu države. Takav je primer CNN u Americi, BBS u Engleskoj i drugi. Iz nekih medija se u javnost plasira teza o monopolu države u oblasti javnog informisanja. To, naravno, nije tačno. Naprotiv, država sama stvara konkurenciju svojim medijima izdavanjem dozvola mnogobrojnim privatnim vlasnicima za otvaranje radio i TV stanica. Mnoge od ovih novootvorenih stanica registruju se za kulturni i zabavni program, a onda počinju da se bave političkim i informativnim sadržajima. To se u Americi ne bi desilo, jer u ovoj zemlji, koja takozvanim nezavisnim medijima predstavlja uzor demokratije, moraju se posebno registrovati medijske kuće koje imaju pravo na informativno-političke programe. Kakvi su naši mediji danas? Većina takozvanih nezavisnih medija uglavnom se i ne bavi informisanjem i obaveštavanjem, već prognozama, predviđanjima događaja, proricanjem, pa i učešćem u onim događajima, za koja iskažu interes mentori ovih medija. U pitanju je svojevrstan medijski rat, koji je dobio na snazi upravo ovih meseci i danas, kada se naša zemlja nalazi pod nezapamćenim pritiskom i pretnjama sa svih strana, posebno kada je u pitanju kosmetski problem. U medijskoj hajci posebno se ističu mediji nekih zapadnih zemalja. Nažalost, preuzimaju ih neka domaća glasila, čiji se novinari prosto utrkuju u širenju neistina i prenošenju želja svetskih moćnika. Pojedina glasila u celini liče na crne rubrike, sve sa dva cilja. Prvi je, da se dodvore svojim sponzorima i predstave u što boljem svetlu, naravno, pod znakom navoda. Adrugi, da prodaju novine ili program. Istina je nevažna, pa makar bio u pitanju i sopstveni narod. Važno je da naslov bude što veći, sklandalozan, senzacionalan i da donosi novac. Za strane medije mi je jasno, ali se pitam za čije interese rade neka domaća informativna sredstva. Dovoljno je samo prelistati "Dnevni telegraf", "Danas", "Našu Borbu" i još poneka i pročitati naslove. Na primer, "OVK u ofanzivi", "Peć pred padom", "NATO stiže sa prvim snegom". Dajmo da pređemo na teren sporta. Sećam se pre odlaska naših košarkaša u Atinu na svetsko prvenstvo, njihova poruka je bila sa velikim naslovom "Daleko je zlato". Na svu sreću momci su se vratili sa zlatnim odličjem. Gde je ovde istina? O patriotizmu da i ne govorimo. Ili, radio programi: Studio B, Radio Soko Banja, Radio Kragujevac i još neki uporno prenose "Glas Amerike" i to emisiju koja se emituje isključivo na srpskom jeziku, na krajnje neobjektivan, jednostran način i u celini uperen protiv naše države i naroda. Zašto se preuzimaju emisije Radio Slobodna Evropa, čiji programi vrve od neistine o Srbiji i Kosmetu? Ako tome dodamo činjenicu da su glavni scenaristi ove radio stanice SOROŠ i Madlen Olbrajt, onda je slika potpuna. Ovi mediji, kao i neki naši, prosto se utrkuju u udvaranju šiptarskim separatistima, navode isključivo njihove izvore. O terorističkoj organizaciji OVK govore kao o regularnoj vojsci. Izjednačavaju teroriste i legalne državne organe, a obračun državnih organa sa teroristima nazivaju ofanzivom srpskih snaga. Gde je ovde istina i gde je odbrana interesa sopstvene zemlje? Iz svega navedenog mogu konstatovati sledeće: Mediji se, neki, na žalost, pretvaraju u propagandne agencije, umesto da budu informativne kuće. Očigledno je da novinarstvo više nije to, već otvoreni politički angažman za nečiste ciljeve njima poznatih tutora. Država mora da uredi odnose u ovoj oblasti i daafirmiše zakonskim predlozima izvorne principe novinarstva. To se predloženim tekstom ipostiže. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, potpredsednik Republičke vlade, a neka se pripremi Milovan Bojić, potpredsednik Vlade i narodni poslanik.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre samo nekoliko dana Srbija je prolazila kroz jednu od najvećih kriza u svojoj istoriji. Danas, mnogi su zaboravili kako je izgledala kriza u Srbiji, ko ju je izazvao i ko je podstrekivao, ko je pomagao da se Srbijom širi panika, defetizam, dezerterstvo i strah. Danas sam od poslanika koji su, nažalost, napustili ovu salu saznao da mi ne treba da donosimo zakon za koji nam Amerika kaže da ne bi trebalo da ga donesemo, da treba Ameriku da pitamo kako ćemo zemlju da uredimo, a moja deca već sedam godina odrastaju sa pitanjem - kada će nas Amerika bombardovati. Mi smo ratovali protiv terorista, a morali smo da pregovaramo sa NATO paktom, koji je pretio da će da nas napadne. Mi smopo zakonima ove zemlje, primenjujući standarde koje bi primenile sve zemlje u svetu, iskorenjivali terorizam. Umesto da nam u toj borbi pomognu, zapretili su da će nas bombardovati ako nastavimo da se obračunavamo sa teroristima. A, onda kada smo potpisali sporazumkoji Srbiju ne ugrožava ni jednim svojim članom, učinilo im se da to nije dovoljno i da treba početi napad sa druge strane. U vreme kada je bilo najteže neke novine, neke televizijske i radio stanice stavile su se u službu onih koji su nam pretili bombardovanjem. Vlada Srbije je brzo reagovala, donela Uredbu kojom je zabranila da se emituju propagandne poruke drugih država emitovane na srpskom jeziku i kojom je naložila Ministarstvu informisanja da javna glasila opomene, ukoliko krše odredbe te uredbe pre primenjivanja sankcija. Ja sam očekivao kako će reagovati i mediji i njihovi čitaoci ili gledaoci. Videli ste, na njihovim skupovima kojima su izražavali svoj protest protiv takve uredbe da se okupljalo stotinak ljudi. Oni koji su nam poklonili poverenje,oni koji su glasali za to da u ovoj skupštini 187 poslanika formira Vladu narodnog jedinstva, vrlo dobro znaju da su svoju sudbinu poverili u sigurne ruke, u ruke Vlade narodnog jedinstva. Vlada narodnog jedinstva sada, uz olakšanje koje postoji u Srbiji, ima vremena da donese dugo pripremani Zakon o informisanju. Ja bih samo da ukažem na tri cilja ili da vam kroz tri pitanja obrazložim zašto sam ja za ovaj zakon. Trebalo bi da znamo ko i šta se štiti ovim zakonom. Najpre, štiti se čovek, pojedinac i njegova privatnost. I dosadašnji zakon je ukazivao na to da ne možete da iznosite neistine, laži, klevete, dezinformacije, da čoveka brukate, da mu zadirete u privatnost, da ga špijuniratepa da to objavljujete. Ali, sankcije su, izgleda, bile niske, ažurnost sudova nije bila za pohvalu i oni su mislili, ti koji su se tim poslom bavili, da tim poslom mogu da se bave unedogled. Ja im i ne zameram. Nikad im dlaka zbog toga nije falila. Danas ćemo privatnost čoveka, njegovu ličnu slobodu da u ovoj državi živi ponašajući se prema Ustavu i zakonima države, slobodno neometan ni od koga, da ne brine za to hoće li neko o njemu nešto izmisliti, zaštitili veoma visokim kaznama. Koliko će to osnivača i koliko će to glavnih i odgovornih urednika da se pobuni protiv ovih visokih kazni? Mogu da se izbroje na prste jedne ruke. Danas smo zaštitili svakog građanina Srbije time što će osnivač platiti od100 do 300 hiljada dinara, a glavni i odgovorni urednik, odnosno odgovorno lice 50 do 150 hiljada dinara. Pa, sada, molim lepo, onaj ko misli da može da izmišlja, da vređa, da bruka, da kleveće i laže neka se ponaša po narodnoj poslovici koja je nastala u vreme Dušanovog Zakonika, kada su se kazne izricale udarcima po turu. Pa, neka lepo pita, da li može da izdrži kaznu. Neka pogleda svoj žiro račun. Ako na njemu ima 300 hiljada dinara, neka slobodno laže i neka kleveće. Ako nema, bolje bi bilo da svoj posao obavlja u skladu sa ovim zakonom. Ovo nije zakon jedne političke stranke, ovo nije zakon jednog ministra, ovo nije zakon dvojice potpredsednika. Ovo je zakon koji donosi Narodna skupština. Zaista, danas sam se osetio uvređen što se samo gospodin Šešelj i Vučić pominju kao kreatori ovog zakona. Svi smo mi učestvovali u izradi. Gospodin Bojić je čak pregovarao i sa onim Majlsom o izradi ovog zakona, [[smeh]] Molim vas, Srbija je u takvom stanju. Srbija je mala zemlja sa velikom istorijom, sa hrabrim ljudima, Srbija se ne isključuje iz sveta. Srbija sa svetom hoće da razgovara. Neće da se ponižava i neće da služi. Mi ćemo primiti tog Majlsa kad god bude hteo da dođe. Ali, da dođe i da cvili zato što više niko ne može da laže u Srbiji, što niko ne može da kleveće, što niko ne može da prenosi "Glas Amerike", lepo ćemo dati čašu vode dok ga prođe napad, pozdravićemo se sa njim neka ide, neka uređuje ono zašta je ovlašćen. U Srbiji kod nas neće moći da se meša. Koga bi da zaštite oni koji su danas govorili protiv ovog zakona? Šačicu ljudi. Šačicu koja je obrukala i novinarstvo i novinare, profesiju kao takvu. Nisu kriva ova deca koja rade za listove koji su dospeli pod sankcije uredbe, za listove, za televizije koji će možda dospeti i pod snakcije ovog zakona. Krivi su osnivači, glavni i odgovorni urednici. Toj deci sam ja pre mesec i po, ili dva, sa ove govornice poslao lep očinski savet - da kad rade za takve medije, kad prime platu, da znaju da je plata došla iz Amerike, iz Nemačke, iz Francuske, iz Engleske, da ih ne bi platili da su dobro pisali o Srbiji i srpskom narodu, nego da ih plaćaju za to što kad nema ništa loše, moraju da izmisle da bi napunili stranice. Ja sam se zgadio na "Dnevni telegaf" prošle, ili pretprošle godine, kada je na naslovnoj strani objavljena fotografija jedne starice sa spuštenim gaćama. Rekli su da je to na Kalemegdanu. Sutradan su se izvinili toj starici, ali nisu se setili da to ne objavljuju, nego su objavili, napisali senzacionalno. Bože moj, objavili su danas, a izvinili se ženi, koju su sigurno svi prepoznali, a oni joj naneli veliku bruku i sramotu. Više ta novina ne može da bude ozbiljna u Srbiji, više niko ne može ozbiljno da je shvati. Sinoć sam čuo i pretnje, sinoć sam čuo mnogo uvreda na račun pojedinih ljudi. To je razumljivo. Barem pripadnici Srpske radikalne stranke nikada nikoga niti su tužili, niti će tužiti za klevetu, uvredu, laž, izmišljotinu. Mi se time branimo što smo od toga i viši i jači. Samo još jedan aspekt. Ko je ugrožen donošenjem ovakvog zakona? Špijuni, plaćenici, laž, kleveta. Ja se uopšte ne bih obazirao i uopšte ne bih štitio te ljude i uopšte se za njih ne bih zauzimao sa ove govornice. Znate, razumljivo je da jedan čovek želi da mu država pruži onoliko prava koliko bi on voleo da ima, ali država se rukovodi drugim principima. U državi principe, slobode određuje skupštinska većina, najčešće zakonima. Ponekad i Vlada uredbama, za koje naravno postoji pravni lek da se proveri jesu li u skladu sa zakonima i sa Ustavom. U ovoj državi određivaće Narodna skupština svojim zakonima kako će građani ove države da se u njoj vladaju. Ovom zakonu nema šta da se prigovori. Ovaj zakon je jedan u nizu zakona koje će Narodna skupština Republike Srbije imati prilike da donese i u vanrednim i u redovnim zasedanjima. Ovaj zakon je znak da se u Srbiji ozbiljno radi na sređivanju stanja, da dočekamo, a dočekaćemo još ucena i pretnji, da dočekamo sa ovakvim medijima, sa medijima koji su proširili laž da je ponosno biti protiv države Srbije i srpskog naroda, sa medijima koji se plaćaju iz inostranstva i za taj sitan novac obavljaju veleizdajničke usluge po Srbiji, mi više krize nećemo da očekujemo. Zato preporučujem onima koje pojedinci brane i onima koji se ovim poslom bave da potraže državu u kojoj mogu da pljuju narod i državu, a da za to nema nikakvih sankcija.
Ima reč narodni poslanik Milovan Bojić, potpredsednik Vlade Republike Srbije.
Poštovani predsedniče, poštovani narodni poslanici, spadam u one narodne poslanike koji žele da ova Narodna skupština ima malo više razumevanja za direktore i glavne urednike zabranjenih medija. Ja vas molim, izgubiti dobar, unosan inostrani posao i devizne isplate nije lako i to treba razumeti. Još više treba razumeti one koji su lagali za pojedince. Uskomešali su se i oni i pojedinci, jer im je nad glavom velika istina da onaj ko laže za tebe kad tad će lagati i protiv tebe. Niko danas ovde ne izgovori da je Uredba Vlade Republike Srbije samo široki paket mera i akcija Vlade Republike Srbije u sređivanju određenih stanja i odnosa u uslovima oružanih pretnji NATO pakta našoj zemlji. Nismo mi u tom širokom paketu mera išli izolovano na medije, nego smo mi u tom širokom paketu mera definisali snabdevanja, skloništa, zalihe, komunikacije, pa i sredstva javnog informisanja. Neverovatno je kolika je dezorjentiranost onih koje je ova uredba pogodila. Ja sam, kako to potpredsednik Nikolić reče, imao prilike da primim i nekoliko ambasadora stranih zemalja u Beogradu, koji su izrazili svoju veliku navodnu zabrinutost zbog posledica koje ova uredba ima i verujte mi imali su prečišćene tekstove novog zakona o javnom informisanju, sa imenima urednika tzv. nezavisnih glasila, odnosno sredstava javnog informisanja u Srbiji. Sve mi je jasno. Apelujem vam i činim sve da ih malo razumemo, jer su izgubili taj unosan posao i dobru deviznu isplatu. Zaista mi nije jasno do koje su mere dezorjentisani u vremenu i prostoru i ne misle valjda da će srpski zakon o javnom informisanju usvajati nemački Bundestag. Molim vas, brada ne čini filozofa, ali ni laž ne čini novinara. Pojedina sredstva javnog informisanja postala su dežurne ili naručene pljuvaonice po ljudima, njihovom dostojanstvu i njihovoj časti. Njihova glasila postala su fabrike neistina ili poluistina, koje funkcionišu po principu - nova laž je najbolja. Ali, ta fabrika staje po istom principu.Laž je ko grudva snega. Što se više kotrlja postaje veća, a kada stane onda se istopi. Dakle, onaj ko se služi lažima iz korena propada.Ja sam to sinoć video i slušao jednog bradatog gospodina, profesionalnog špijuna, koji očajan zbog novog zakona kaže da više neće raditi, jer neće, kako on reče, da stavlja glavu na panj, ali je noć pre toga izjavio da će tuđe glave da stavlja na ražanj. Dakle, taj isti gospodin, koji je u dosadašnjem sistemu živeo kao bubreg u loju, sada nikako da shvati da i bubreg u loju može da ima kamen. Nikako ne može da funkcioniše u ambijentu istine, jer se od laži obogatio i telesno zaštitio. Isti ti Vladu Republike Srbije napadaju i označavaju kao državne higijeničare, a oni su bogom dani čistunci bez mane i straha, a tu u njihovim redakcijama ili u neposrednoj blizini naručuju se ili kucaju anonimne predstavke koje se u celosti objavljuju. Molim vas, to nije novina, to je smeće. Sloboda informisanja je sloboda uopšte, ali i čovek je slobodan samo onda kada služi istini. Ja se slažem sa onima koji kažu da je zahvaljujući slobodnim informacijama cela planeta postala jedno selo, ali se usuđujem da kažem da je i novi srpski zakon o javnom informisanju u ovom delu sela obeležio svakog lažova. Novi zakon je liberalan, jer se njime ne ukida ni jedna sloboda. Njime se ne ukida ni laž, nego se ta laž privremeno kažnjava. Niko na svetu, pa ni država Srbija, niti može, niti hoće da ustupa bilo kakvu povlasticu laži. Još nešto da dodam. Ima ovde mnogo dobrog u novom zakonu o javnom informisanju i za same novinare. Dokumentovana brza istina odgovarajućim sudskim organima doprineće efikasnijoj borbi protiv kriminala i efikasnijem funkcionisanju celokupnog pravosudnog sistema i krivičnog zakonodavstva, ali ona ima i još jednu široku razmeru i raspon. Deluje protiv socijalno devijantnih pojava i u prevenciji zaštite od klevetnika, jer klevetnika od zločina samo prilika razdvaja.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Molim narodne poslanike da postave kartice u poslaničke jedinice. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog zakona u načelu. Za je glasalo 168, protiv osam, niko se nije uzdržao, jedan poslanik nije glasao, ukupno je prisutno 177 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona u načelu. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodni poslanik Života Cvetković je podneo amandman kojim predlaže da se Glava "XI Reklamiranje", od člana 61., zaključno sa članom 65. briše. Molim predstavnika Vlade da se izjasni o ovom amandmanu. Da li Vlada prihvata ovaj amandman? Prihvata. Pošto je Vlada prihvatila ovaj amandman, on postaje sastavni deo ovog predloga i o njemu se Skupština neće izjašnjavati. Narodni poslanik Života Cvetković je podneo amandman kojim predlaže da se u članu 75. briše tačka 10. Molim predstavnika Vlade da se izjasni o amandmanu. Prihvata. Pošto je Vlada prihvatila ovaj amandman, on je postao sastavni deo Predloga zakona i o njemu se Skupština ne izjašnjava. Da li još neko želi reč o Predlogu zakona u pojedinostima? (Ne želi.) Pošto se niko ne javlja za reč, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Molim narodne poslanike da postave svoje kartice u poslaničke jedinice radi utvrđenja kvoruma. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog zakona o javnom informisanju u celini. Za je glasalo 170, protiv pet, niko se nije uzdržao, nisu glasala četiri, ukupno je prisutno 179 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o javnom informisanju. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O POLICIJSKOJ AKADEMIJI Primili ste Predlog zakona, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora, koji je prihvatio Predlog zakona u načelu i u pojedinostima. Otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne želi.) Da li neko od narodnih poslanika želi reč? (Ne želi.) Zaključujem načelni pretres. Molim narodne poslanike da, radi utvrđenja kvoruma, postave svoje kartice u poslaničke jedinice. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog zakona u načelu. Za je glasalo 169, protiv pet, niko se nije uzdržao, nisu glasala tri, ukupno je prisutno 177 narodnih poslanika u sali. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Da li neko želi reč o Predlogu zakona u pojedinostima? (Ne želi.) Pošto se niko ne javlja za reč, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Molim narodne poslanike da postave svoje kartice u poslaničke jedinice, radi utvrđenja kvoruma. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog zakona o policijskoj akademiji u celini. Za je glasalo 168, protiv pet, niko se nije uzdržao, nisu glasala tri, ukupno je prisutno 176 narodnih poslanika u sali. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o policijskoj akademiji. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O DOPUNI ZAKONA O PREKRŠAJIMA Primili ste i uručen vam je Predlog zakona, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Uručen vam je izveštaj Zakonodavnog odbora, koji je prihvatio Predlog zakona u načelu i u pojedinostima. Otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne želi.) Da li neko od narodnih poslanika želi reč? (Ne želi.) Zaključujem načelni pretres. Molim narodne poslanike da postave svoje kartice u poslaničke jedinice radi utvrđenja kvoruma. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog zakona u načelu. Za je glasalo 167, protiv šest, niko nije uzdržan, nisu glasala tri, ukupno je prisutno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Da li neko želi reč o Predlogu zakona u pojedinostima? (Ne želi.) Pošto se niko ne javlja za reč, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Molim narodne poslanike da postave svoje kartice u poslaničke jedinice radi utvrđenja kvoruma. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog zakona o dopuni Zakona o prekršajima u celini. Za je glasalo 170, protiv sedam, niko se nije uzdržao, nisu glasala dva, ukupno je prisutno 179 narodnih poslanika u sali. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o dopuni Zakona o prekršajima. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: - PROMENE U SASTAVU VLADE REPUBLIKE SRBIJE Molim predsednika Vlade Republike Srbije da Narodnoj skupštini iznese predlog za promene u sastavu Vlade Republike Srbije. Ima reč predsednik Vlade, Mirko Marjanović.
Uvaženi narodni poslanici, predložio sam predsedniku Narodne skupštine Republike Srbije, Draganu Tomiću da se danas pred vama nađe i tačka dnevnog reda koja glasi: Promene u sastavu Vlade Republike Srbije. Pri predlaganju ove tačke dnevnog reda rukovodio sam se pre svega potrebom kontinuiranog ostvarivanja politike, koju sam pred vama izložio pre skoro sedam meseci, tj. 24. marta ove godine, kada sam kao mandatar predložio sastav Vlade Republike Srbije i obrazložio njen program. Taj program realizuju članovi Vlade, za koju se sa pravom kaže da predstavlja Vladu narodnog jedinstva. Uvažavajući činjenicu da se stručnost, kvalifikacija i politička angažovanost članova Vlade ne izvršava samo radom jednog broja članova Vlade u njoj, već su oni u prilici da obavljaju druge poslove, ili će to učiniti vrlo brzo. Iz tih razloga predlažem da Narodna skupština razreši dužnosti člana Vlade Republike Srbije ministra kulture dr Nadu Popović-Perišić zbog odlaska na drugu dužnost. Istovremeno, neophodno je da Narodna skupština konstatuje da je ministar bez portfelja u Vladi Republike Srbije, Milan Beko, podneo ostavku na svoju fukciju zbog izbora za predsednika Upravnog odbora Grupe "Zastava". Odlaskom ova dva člana Vlade Republike Srbije na druge odgovorne društvene i državne poslove, u prilici sam da konstatujem da je njihov doprinos i rad u Vladi u proteklom periodu bio evidentan i da su za sobom ostavili vidljiv lični trag. Želeći da i ubuduće Vlada narodnog jedinstva bude prepoznatljiva po svom zajedničkom delovanju ali i kreativnim pojedincima predlažem da se za ministra kulture izabere Željko Simić, magistar socioloških nauka, a za ministra bez portfelja Bogoljub Karić, magistar ekonomskih nauka, predsednik Kompanije "Braća Karić". Obe ličnosti dobro su poznate u našoj stručnoj i političkoj javnosti, s obzirom da se dugi niz godina vrlo uspešno bave poslovima iz domena kulture i privatnog preduzetništva. Željko Simić rođen je 1958. godine u Beogradu. Završio je Pravni fakultet i magistar je socioloških nauka. Govori engleski i francuski jezik. U dosadašnjem radu bio je savetnik predsednika Republike Srbije i potpredsednik Savezne vlade. Objavio je više stručnih knjiga, koje su prevedene na engleski, francuski, nemački, španski i ruski jezik. Do sada je dobitnik više društvenih i stručnih priznanja, od kojih posebno izdvajam nagradu koju je upravo dobio, a to je nagrada za izdavački poduhvat u 1998. godini. Bogoljub Karić rođen je 1954. godine u Peći. Završio je Prirodno matematički fakultet u Prištini, magistar je ekonomskih nauka. Jedan je od pionira privatnog preduzetništva u Jugoslaviji. U radu je ispoljavao izuzetnu kreativnost, upornost i sposobnost da okupi i motiviše ljude oko velikih projekata. Ima razvijene kontakte i poslovnu saradnju sa biznismenima širom sveta, a takođe i veliki broj susreta sa predstavnicima država i vlada velikog broja zemalja. Dobitnik je više srpskih i jugoslovenskih priznanja. Govori ruski i engleski jezik. Kao afirmisani privatni preduzetnik jedan je od naših najuspešnijih privrednika, a dobro je poznat ne samo u našoj Republici već i van njenih granica. Angažovan je na rešavanju opšte-društvenih problema, sa dobrim uporednim poznavanjem mogućnosti razvoja privatnog preduzetništva. Sa razlogom se očekuje da njegovo buduće angažovanje u Vladi narodnog jedinstva bude podsticajno za razvoj ovog izuzetno važnog dela naše privrede. Ovom delu naše privrede do sada je uVladi, čiji sam ja predsednik, poklanjana izuzetna pažnja, što se vidi iz činjenice da su te poslove uvek radili afirmisani privredni stručnjaci. Predlažem da Narodna skupština izabere nove članove Vlade Republike Srbije. Hvala lepo.
Zahvaljujem predsedniku Vlade. Saglasno članu 202. stav 4. Poslovnika, Narodna skupština konstatuje da je Milan Beko podneo ostavku na funkciju ministra bez portfelja u Vladi Republike Srbije, koja je narodnim poslanicima ranije dostavljena. Otvaram pretres o predlogu predsednika Vlade za razrešenje dr Nade Popović-Perišić funkcije ministra kulture u Vladi Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto se niko ne javlja za reč, zaključujem pretres. Podsećam vas da se odluka o razrešenju članova Vlade smatra usvojenom ako je za nju glasala većina od ukupnog broja narodnih poslanika, član 93. stav 7. Ustava. Prelazimo na odlučivanje o predlogu predsednika Vlade za razrešenje dr Nade Popović-Perišić funkcije ministra kulture u Vladi Republike Srbije. Molim narodne poslanike da radi utvrđivanja kvoruma ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje predlog predsednika Vlade Republike Srbije da se dr Nada Popović-Perišić razreši funkcije ministra kulture u Vladi Republike Srbije. Za je glasalo 168, protiv niko, uzdržanih nema, nije glasalo pet, ukupno prisutna 173 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova od ukupnog broja narodnih poslanika, razrešila dr Nadu Popović-Perišić, funkcije ministra kulture u Vladi Republike Srbije. Drugo, otvaram pretres o predlogu predsednika Vlade za izbor dva člana Vlade Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto se niko ne javlja za reč, zaključujem pretres. Pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da se prema članu 187. stav 1. Poslovnika o predlogu za izbor članova Vlade Republike Srbije odlučuje u celini, tajnim glasanjem, osim ako Narodna skupština ne odluči da se glasa javno. Da li ima predloga? Ima reč poslanik Života Cvetković.
U ime narodnih poslanika ja se slažem da upravo danas, u cilju efikasnijeg rada, glasamo javno i to putem elektronskog sistema.
Znači, upotrebom elektronskog sistema. Čuli ste predlog koji je podneo narodni poslanik Života Cvetković. O njemu Narodna skupština mora da se izjasni. Molim narodne poslanike da, radi utvrđivanja kvoruma, ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Živote Cvetkovića da se o predlogu predsednika Vlade za izbor dva člana Vlade Republike Srbije odlučuje javnim glasanjem, upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za je glasalo 170, protiv jedan, uzdržanih nema, nije glasalo pet, ukupno je prisutno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, odlučila da se o predlogu predsednika Vlade za izbor dva člana Vlade Republike Srbije glasa javno, upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Pošto je Narodna skupština odlučila da se o predlogu predsednika Vlade za izbor dva člana Vlade Republike Srbije glasa javno, upotrebom elektronskog sistema za glasanje, Narodna skupština će se o ovom predlogu izjasniti u celini. Podsećam vas da se prema članu 92. stav 2. Ustava Republike Srbije i članu 187. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, odluka o izboru članova Vlade smatra usvojenom ako je za nju glasala većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Pre pristupanja glasanju, molim narodne poslanike da postave svoje kartice u poslaničke jedinice radi utvrđenja kvoruma. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje predlog predsednika Vlade za izbor dva člana Vlade Republike Srbije u celini. Za su glasala 172, protiv nema, uzdržan jedan, nije glasao jedan, ukupno je prisutno 174 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog predsednika Vlade za izbor dva člana Vlade Republike Srbije, i to većinom glasova od prisutnih poslanika u Narodnoj skupštini, u predloženom sastavu, odnosno da su za nove članove izabrani: mr Željko Simić, za ministra kulture, iBogoljub Karić, za ministra bez portfelja. [[Aplauz.]] Molim novoizabrane ministre Vlade da priđu i polože zakletvu. (Predsednik Narodne skupštine čita, a novoizabrani članovi Vlade ponavljaju tekst Zakletve). "ZAKLINjEM SE DA ĆU SE U SVOM RADU PRIDRŽAVATI USTAVA I ZAKONA I DA ĆU DUŽNOST ČLANA VLADE VRŠITI ODGOVORNO I SAVESNO". Molim novoizabrane članove Vlade da potpišu i predaju tekst Zakletve. Dozvolite mi da u svoje i u vaše ime čestitam novoizabranim ministrima na izboru. Molim vas za još malo pažnje, imamo još jednu tačku dnevnog reda. Budite ljubazni, zauzmite mesta, molim vas. Molim članove Vlade, novoizabrane ministre, da zauzmu svoja mesta. Ja vas molim za još malo strpljenja, bolje da sada završimo, nego da nastavljamo sutra. Jeste li saglasni? (Saglasni.) Produžavamo rad dok ne završimo. Prelazimo na 6.tačku dnevnog reda: - PREDLOG ODLUKE O DOPUNI ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Primili ste Predlog odluke, koji je podnela Poslanička grupa Jugoslovenske levice. Otvaram jedinstveni pretres. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne želi.) Da li neko od narodnih poslanika želi reč? (Ne želi.) Pošto se niko ne javlja za reč, zaključujem jedinstveni pretres. Molim narodne poslanike da, radi utvrđivanja kvoruma, ubace svoje kartice u poslaničke jedinice (imamo kvorum). Stavljam na glasanje Predlog odluke o dopuni Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Za je glasalo 150, protiv niko, uzdržan niko, nije glasalo pet, 155 narodnih poslanika je prisutno u sali. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o dopuni Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Zahvaljujem vam se na trudu i saradnji. Sednica je ovim završena.