Poštovani predsjedniče u ime kluba HSU-a tražim stanku od 10 minuta s temom kninske profesorice i maturalno veče u Kninu.
Nisam razumio, ponovite molim vas.
Kninske profesorice [[Upadica: Josip Leko: Kninske profesorice?]] Kninske profesorice i maturalno veče u Kninu.
Dobro. Ne znam o čemu se radi ali čut ćemo. Poštovani zastupnik Damir Kajin uobičajeno.
Poštovani gospodine predsjedniče. Da, gospodarstvenici su jučer izašli sa jednom listom od 16 točaka gospodarskih, socijalnih, razvojnih problema Hrvatske tražeći uspostavu nekog dijaloga pa ako mogu dobiti stanku od 10-ak minuta da nešto nakon toga kažem.
Velika je to vrijednost kada već imate odgovore na svih 16 pitanja, to ćemo vam dati zaista. To je jako velika vrijednost. Poštovani zastupnik Zlatko Tušak.
Tražim stanku u ime kluba od 10 minuta vezano za problem postupanje Porezne uprave prema blokiranima.
Blokirani. O.k. Hvala lijepa. Idemo se naći u 9,45, stanku dajemo do 9,45 na tražena tri kluba zastupnika. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici, stanka je istekla na traženje Klubova zastupnika u Hrvatskom saboru. Idemo sada čuti predstavnike klubova na temu koju su sami izabrali, na koju ne možemo ni replicirati ni odgovoriti. Pa molim poštovanu kolegicu Mariju Ilić u ime kluba Hrvatske stranke umirovljenika.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Jedna situacija u Kninu nas je ponukala, mene osobno a i Klub Hrvatske stranke umirovljenika da upravo mi ovdje u Saboru moramo reći neku riječ i zauzeti svoj stav. Naime, kada političar sije strah nevin čovjek nastrada, tako se kaže. Sukus je to tužne priče kojoj smo svjedočili prije nepuna 2, 3 dana u Kninu. Ukratko, dvije hrabre, rekla bih, profesorice i ravnatelj srednje škole Lovre Montija u Kninu našli su se na meti lokalnih moćnika i njihovih … [[Govornik se ne razumije.]] iz crkvenih redova a nažalost i iz pojedinih braniteljskih udruga. Samo zato jer su smatrali da katoličkom svećeniku koji će blagosloviti učenike nije mjesto na službenoj proslavi mature. Od notorne činjenice da živimo u sekularnoj državi koja je odvojena od svih crkava važnija i tragičnija je atmosfera linča na koju želimo upozoriti. Atmosfera koja se posebno sada zahuktava u ovo predizborno vrijeme a da se slikovito izrazim podgrijavana iz redova oporbenih stranaka. Na kraju se onda to sve prelomi preko leđa običnih građana. Pod navodnike "poštovani sijači straha" ma tko god vi bili vi ste upravo odgovorni za svaku neugodnost ili ne daj Bože kakvu veću posljedicu koja će se dogoditi ili se već sada događa svakome tko se usudi misliti drugačije od vas. A kada k tome predsjednik oporbene stranke najavljuju promjenu društvene klime, potencirajući da u ovoj zemlji živi mnogo onih koji Hrvatsku ne vole, ja ne znam kako je izvršio te i odakle je dobio te podatke linč na svakoga tko drukčije misli, da to je izjava gospodine Šuker, tko drukčije misli je logična posljedica o čemu trebamo i moramo govoriti. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne, apsolutno ne.
Molim vas, molim vas, dozvolite da, molim vas, molim vas, molim vas lijepo!
Moramo govoriti, upozoravati javnost, upozoravati građane na neprimjereno i potpuno nedopušteno stvaranje atmosfere sotoniziranja, svega što nije na liniji desničarske interpretacije stvarnosti. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne treba ni ljevičarsko ekstremno ni jedno ali ja vama nikada nisam upadala u rije, pa molim da ni vi meni. Kada kninske profesorice posve razumno, vjerujem da će se većina tu složiti samnom i logično upozore da je Knin multietnički grad a Hrvatska sekularna država te da na maturi nije red da svećenik jedne crkve blagoslivlja svu djecu bez obzira na njihovu vjersku pripadnost. Od mladeži HDZ-a dobiju lekciju o tzv. domoljubnom osviještenju. A osim toga što iz njihovog govora izvire mržnja, notorne laži, objede na račun profesorice licemjerno je u tom slučaju da domoljubnu mjeru procjenjuju upravo oni koji nakon recimo jedne izborne pobjede slave uz najopskurnije cajke u klubovima. Stoga pozivam sve relevantne aktere da stanu u zaštitu ljudskih prava profesorica i ravnatelja Knina a najveću oporbenu stranku pozivam da se ogradi od napada svoje kninske mladeži. A građane pozivam da ne nasjedaju na jeftine demagoške istupe.
Hvala lijepa. Molim vas.
Zar nismo mi [[Upadica: Hvala vam lijepa.]] Imam još 15. A nemam. O.K.. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici u Hrvatskom saboru, počinjemo sa plenarnim zasjedanjem Hrvatskog sabora u skladu sa već objavljenim dnevnim redom i najavljenom točkom dnevnog reda. Na redu je: - Redovito godišnje izvješće pučke pravobraniteljice za 2014.godinu. Pučka pravobraniteljica dostavila je izvješće temeljem članka 16. Zakona o pučkom pravobranitelju. Izvješća ste primili. Vlada RH je dostavila mišljenje. Raspravu o izvješću proveli su radna tijela Hrvatskog sabora Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo, Odbor za pravosuđe. Izvješća ovih radnih tijela ste primili na sjednici. Možemo li bar najaviti do kraja što bi radili, kolegice i kolege? Dobro.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, dame i gospodo, pred vama je nalazi Izvješće pučke pravobraniteljice za 2014. godinu koje kao i prošle godine obuhvaća sve mandate ove institucije, sve nadležnosti i to po Zakonu o pučkom pravobranitelju, po Zakonu o suzbijanju diskriminacije i po Zakonu o nacionalnom preventivnom mehanizmu. Sukladno Poslovniku Hrvatskog sabora dostavljen vam je i sažetak izvješća koji je vođen isključivo kvantitetom, dakle brojem stranica kao jedinim, odnosno pretežitim kriterijem za njegovu izradu i u kojem se dakle vodeći računa o broju stranica daju samo šturi i osnovni naglasci s preporukama a ja se nadam da ćemo raspravu danas zapravo imati u odnosu na integralan tekst izvješća. Sukladno odredbama dodatnog protokola uz Konvenciju protiv torture i Zakona o nacionalnom preventivnom mehanizmu dio izvješća koji se odnosi na rad Nacionalnog preventivnog mehanizma kao i posebno Izvješće o ljudskim pravima osoba s duševnim smetnjama smještene u psihijatrijskim ustanovama bit će prevedeno na engleski jezik i dostavljeno pododboru UN-a protiv torture i drugim međunarodnim institucijama i mehanizmima za zaštitu ljudskih prava osoba lišenih slobode. U skladu sa zakonskim obavezama u izvješću dajemo analizu i ocjenu zaštite prava i sloboda u RH i to i posebno vezano za određene pojavne oblike povreda prava i ocjenu o mjeri u kojoj su nadležna tijela postupala u skladu sa prethodnim preporukama, mišljenjima, prijedlozima i upozorenjima te listu preporuka kojih je ove godine 115. Osim toga pokazujemo i statističke podatke o postupanju ureda u 2014., objedinjene podatke svih pravobraniteljica što se tiče diskriminacijskih predmeta ali i druge informacije o radu ureda tijekom prošle godine. Kao i dosada analizu i ocjenu stanja ljudskih prava dajemo prema određenim područjima i to najviše utemeljeno prema pritužbama građana, ali naravno da su nam izvori informacija i izvješća koja su nam dostupna i nadležnih tijela, nevladinih udruga, svi drugi dostupni materijali različitih aktera, stručni članci, istraživanja i odgovori državnih tijela. Moram reći mi smo uputili dopise svim nadležnim ministarstvima, uredima, nevladinim udrugama, socijalnim partnerima, vjerskim zajednicama, Savjetu za ljudska prava tako da su i njihovi odgovori bili izvor za izradu ovog izvješća. Tijekom 2014. godine bilježimo bolju suradnju s nadležnim tijelima u pogledu dostavljanja odgovora na naše upite ali i dalje u tome nisu bili ažurni Ministarstvo zdravlja, graditeljstva i prostornog uređenja, Ministarstvo poljoprivrede i Državni ured za upravljanje državnom imovinom. Teme o kojima smo pisali u Izvješću za 2013. godinu u velikoj se mjeri ponavljaju i ove godine. Problem koji se vidi iz velikog broja pritužbi građana, ne samo pritužbi nego iz velikog broja njihovih upita pisanih, usmenih, osobnih dolazaka je veliko nepovjerenje koje pokazuju prema institucijama. Vidimo da građani nemaju informacije o tome kome se trebaju obratiti ako želi zaštititi neko svoje pravo, ako uopće imaju neko pitanje, koje tijelo je nadležno i kako uopće mogu zaštititi svoja prava. Sve ih više iskazuje veliko nezadovoljstvo i svojim obraćanjima zapravo propituju pravednost donesenih odluka i u upravnom i u sudskom postupku. Mislim da je to nešto oko čega se zaista moramo zabrinuti. Mnogi su nam se obraćali jer su očekivali da ćemo im mi davati pravne savjete ili da ćemo ih zastupati, što naravno nismo ovlašteni. Javljali su se jer drugdje nisu mogli dobiti informacije i tražili su intervencije da mi ispravimo nepravde koje oni osjećaju ili koje su osjetili u tijeku nekog postupka, pogotovo u kontekstu sudskog postupka. Mislim da je to jako ozbiljna situacija. Ovakvo propitivanje građana pokazuje zaista duboko nepovjerenje u sustav pravosuđa. Zapravo to pokazuje i nepovjerenje u načelo vladavine prava. I zato mislim da bi se zaista sva nadležna tijela trebala uključiti i zapravo ulagati dodatne napore da se takva situacija promjeni. Vidljiva je velika neinformiranost građana o pitanjima koja se na njih odnose, koja ih zanimaju, koja im mogu pomoći u ostvarenju njihovih prava bilo da se radi primjerice o mirovinskom ili zdravstvenom osiguranju, o pitanjima iz radnih odnosa ili o dostupnoj odnosno nedostupnoj pravnoj pomoći ili nečemu drugom. Ono što vidimo kroz brojne pritužbe neovisno o području na koje se odnosi je teško socijalno stanje i sigurna sam da to zapravo nikog ne iznenađuje. Jedno od važnih pitanja u tom kontekstu je pitanje socijalnog stanovanja koje još uvijek nije adekvatno regulirano i koje je sve akutnije jer se zapravo odnosi i na one obitelji koje su primjerice uslijed gospodarske krize i velike nezaposlenosti u teškoj socijalnoj situaciji ali i na korisnike programa stambenog zbrinjavanja za koje još uvijek nije osigurano dovoljno stambenih jedinica, na beskućnike pa onda uključujući i nove beskućnike primjerice nakon poplava. Mnoge jedinice lokalne uprave i samouprave ne ispunjavaju svoje zakonske obveze u pogledu subvencioniranja socijalnog stanovanja. I dalje ne financiraju prenoćišta odnosno prihvatilišta za beskućnike iako postoji zakonska obveza. I zato u kontekstu socijalne sigurnosti dostupni socijalni stanovi bi sigurno učinili veliku razliku mnogim obiteljima koji zbog nemogućnosti podmirenja dugova nakon pravomoćnih sudskih odluka prijeti ovrha na nekretninama, osobama starije životne dobi, studentima koji ne mogu pokrivati troškove stanovanja, mladim osobama koje izlaze iz različitih oblika institucionalne skrbi. U tom smislu su velika očekivanja koja imamo od novoformirane Radne skupine za izradu i donošenje Zakona o stambenom zbrinjavanju i nadamo se da će ono rezultirati sustavom socijalnog stanovanja koje će zaista adekvatno odgovoriti na potrebe najranjivijih skupina. I dalje postoje brojni izazovi vezano uz ostvarenje prava pripadnika nacionalnih manjina. Službena i javna uporaba jezika i pisma nacionalnih manjina, njihova zastupljenost odnosno zapošljavanja u javnim tijelima i pristup sredstvima javnog priopćavanja su područja u kojima i dalje nije u potpunosti nisu ostvarena prava iz Ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina. Odluka Ustavnog suda kojom je referendumsko pitanje o povećanju praga potrebnog za uvođenja jezika i pisma pripadnika nacionalne manjine u službenu uporabu proglašeno neustavnim i različito tumačena, a zapravo tek ostaje za vidjeti kako će u slijedećim mjesecima Vukovarsko gradsko vijeće i Vlada provesti naloge na koje ih je obvezao Ustavni sud. Veliki je izazov i nepovjerenje, prevladavanje nepovjerenja jaza između većinske i najveće manjinske etničke zajednice. O tome svjedoči podataka da se u Hrvatsku vratilo samo 48% povratnika kao i diskriminacija pri zapošljavanju Srba povratnika ili onih na reintegriranom području o kojima nam izvještavaju nevladine udruge. Uz Srpsku i pripadnici Romske nacionalne manjine su često u nejednakom položaju no sami Romi se teško odlučuju prijaviti odnosno zatražiti sudsku ili drugu zaštitu od diskriminacije. Njihovu integraciju i dalje koči veliko siromaštvo, često neriješen status i prostorna segregacija jer i dalje žive u, najčešće u ilegalnim naseljima. Bilježimo i više izjava u javnom prostoru kojima se širi mržnja prema drugima i drugačijima, no posebnu ulogu i težinu tu ipak imaju govori javnih i utjecajnih osoba uključujući i političara jer upravo oni ponajviše utječu na stvaranje društvene klime. Nažalost praksa pokazuje da i mnogi građani ne poznaju granicu između iskazivanja domoljublja kao pozitivnog osjećaja o kojem se slavi vlastiti identitet i neprimjerenih iskaza kojima se namjernom ili iz neznanja vrijeđaju pojedine skupine građana pa su skandiranja, hukanja, pozdravljanja sa "Za dom spremni" i dalje nažalost gotovo uobičajeni dio ikonografije na nogometnim utakmicama. S praksom toleriranja takvih pojava svakako treba prestati, a najveću pozornost treba posvetiti mladima te ih kontinuirano educirati o vrijednostima poput suživota, tolerancije, multikulturalizma, te uvažavanja drugih i drugačijih, a upravo je dugogodišnje zanemarivanje takve edukacije i dovelo do stanja u društvu kakvom danas svjedočimo. Osim toga veću pozornost je potrebno posvetiti i položaju starijih osoba. Održavanje tradicionalnih komunikacijskih načina informiranja, podizanje razine svijesti o zdravom životu i aktivno starenje te bolje zaštite osoba starije životne dobi od nasilja, pogotovo i uključujući od ekonomskog nasilja su područja u kojima je svakako potrebno više raditi. Unatoč tome što je proklamirani cilj politika na ovom području deinstitucionalizacija odnosno život starijih osoba u svojoj obitelji uz podrške usluge u zajednici koliko god je to duže moguće. Činjenica je da u Hrvatskoj još uvijek postoje jako velika potražnja za kapacitetima u institucionalnom smještaju, dakle u domovina za starije i nemoćne osobe a da ti kapaciteti nisu dostatni. Pitanje kriterija za primitak u domove je i dalje jedno od otvorenih pitanja kao i neujednačenost standarda skrbi i cijene domova i to će nam biti jedan od prioriteta u radu u ovoj i u slijedećoj godini. Kao i prethodnih godina i ovim izvješćem predlažemo uvođenje državna naknade odnosno državne mirovine za starije od 65 godina tim više što je Zakon o socijalnoj skrbi iz 2013.smanjio iznos zajamčene minimalne naknade starijim i nemoćnim osobama u odnosu na raniji zakon. Kad govorimo o problemu ekonomskog iskorištavanja osoba starije životne dobi sve je češći problem i posebno ga želim istaknuti sklapanje ugovora o doživotnom i dosmrtnom uzdržavanju pogotovo dosmrtnom uzdržavanju. Jer se često događa da su starije osobe tako prevarene i ostanu bez imovine budući da među davateljima uzdržavanja koliko mi imao informacije ima onih kojima je jedini cilj doći do stambenog prostora. I u trenutku kada na njih pređe imovina primatelja uzdržavanja oni prestanu ili na neadekvatan način izvršavaju svoje ugovorne obveze. Sudska zaštita na koju su u tom slučaju primatelji osiguravanja upućeni je spora, nedostatna i često ju i ne dočekaju. Provodeći našu preporuku o potrebi boljeg informiranja starijih ugovora o štetnosti, starijih osoba o štetnosti ovakvih ugovora ministarstvo je u natječajima za financiranje projekata dalo prednost onim projektima koji imaju za cilj edukaciju o ovom problemu. Udruge umirovljenika provode kampanje, ali mislimo da to nije dovoljno i da kroz ono što vidimo u kontaktima sa stručnjacima, sa predstavnicima ministarstva, sa građanima, sa udrugama nešto, dakle ugovor koji je zamišljen kako bi zaštitio starije osobe vrlo često dovodi do najtežih oblika njihovog iskorištavanja i nije dovoljno samo informirati o ovim ugovorima nego je ipak potrebno uvođenje i snažnih zakonskih zaštitnih mehanizama. Kada govorimo o diskriminaciji, građani i dalje nemaju dovoljno informacija i znanja o tome što je to diskriminacija i kako se od nje mogu zaštiti, a mnogi se prijavljivanja i boje. Broj pritužbi na diskriminaciju je u blagom porastu ponajviše temeljem rase, etničke pripadnosti ili nacionalnog podrijetla te na području rada i zapošljavanja. U ovom izvješću povrh statističkih podataka o pravosudnim predmetima vezano, odnosno sudskim predmetima vezanim uz diskriminaciju mi prvi put donosimo i jednu iscrpnu sadržajnu analizu koja više od svega pokazuje potrebu za daljnjom edukacijom stručnjaka o anti diskriminacijskom zakonodavstvu kako bi ga zaista znali dosljedno i primjenjivati. Diskriminacija migranata uključujući tražitelje azila i azilanata je tema koja će biti sve značajnija posebice zato što su predrasude prema njima i dalje prisutne iako nije došlo do očekivanog povećanja broja migranata ulaskom u EU. Više godina ponavljamo upozorenja o potrebi boljeg reguliranja integracije stranaca a kontinuirana diskriminatorna praksa prema tražiteljima azila, izbjeglicama i strancima na stalnom ili privremenom boravku se ogleda i u činjenici da se tečaj hrvatskog jezika nije provodio ni tijekom 2014.godine što sigurno otežava njihovu integraciju. U Hrvatskoj je prisutna i diskriminacija temeljem vjere kojoj su izloženi kako vjernici tako i osobe koje to nisu, dobna diskriminacija kojoj su ponajviše izložene starije osobe ali i mladi pri ulasku na tržište rada, diskriminacija temeljem zdravstvenog stanja, obrazovanja, političkog ili drugog uvjerenja i drugih osnova. U pogledu područja najproblematičnije i najviše pritužbi kao i svake godine dobivamo u području rada i zapošljavanja na koje se odnosi gotovo polovica ukupnog broja diskriminacijskih pritužbi i to i u privatnom i u javnom sektoru. Što se tiče nacionalnog preventivnog mehanizma on je u 2014.godini fokus imao na pravima osoba s duševnim smetnjama koje su smještene u psihijatrijskim ustanovama, kako je to posebna točka dnevnog reda ja neću sada o tome puno govoriti. Međutim što se tiče drugih segmenata djelovanja NPM-a odnosno postupanja po pritužbama osoba lišenih slobode, i dalje utvrđujemo povrede njihovih ustavnih i zakonskih prava i procjenjujemo da do njih uglavnom dolazi ili zbog normativnih nedostataka ili zbog nedovoljnih materijalnih i ljudskih resursa. Unatoč smanjenju napučenosti uvjeti smještaja u zatvorskom sustavu i dalje nisu odgovarajući, a napučenost u zatvorenim uvjetima je i dalje preko 100% odnosno 106%. Uvažavajući trend smanjenja ukupne napučenosti do kojeg dolazi u zadnjih pet godina, odustajanje od izgradnje novih zatvorskih kapaciteta bi se moglo opravdati, ali jedino ako se povećaju kapaciteti u zatvorenim uvjetima i da se sva sredstva koja su predviđena ili osigurana već za tu namjenu ulože u unapređenje postojećih uvjeta smještaja. I dalje je jako važan problem kvaliteta zdravstvene zaštite u zatvorskom sustavu i to i prema broju i prema sadržaju pritužbe koje zaprimamo i mi ali i Središnji ured uprave za zatvorski sustav prema informacijama koje imamo. Kada država lišava građane njihove slobode, ona preuzima na sebe odgovornost, brigu i skrb o njihovom zdravlju i to u smislu sveukupnih uvjeta u kojima izdržavaju kaznu zatvora uključujući i osiguranje liječenja, mjera i aktivnosti zdravstvene zaštite koji su i kvalitetom i opsegom određeni za osigurane osobe iz obvezanog zdravstvenog osiguranja. Zatvorenici nikako ne bi smjeli zbog uvjeta izdržavanja kazne zatvora, te neodgovarajuće kvalitete pružene zdravstvene zaštite nakon izdržane kazne biti u lošijem zdravstvenom stanju nego što su bili kada su upućeni na izdržavanje kazne zatvora, a na ovu odgovornost ukazuje i praksa Europskog suda za ljudska prava. Dakle kvaliteta zdravstvene zaštite koja se osigurava osobama lišenim slobode mora biti jednaka onoj koja se osigurava osobama na slobodi koje su zdravstveno osigurane. Nedostatna učinkovitost pravne zaštite svakako je jedan od problema s kojima se suočavaju osobe lišene slobode u zatvorskom sustavu. Upravitelji zatvora i kaznionica i nadalje na pritužbe zatvorenika ne odgovaraju u zakonskom roku od 15 dana, često ne ogovaraju uopće, ponekad je to i nakon više mjeseci, a time zapravo ovo pravno sredstvo postaje posve nedjelotvorno i gubi svoj smisao. Osim psihijatrijskih ustanova NPM je tijekom 2014.obišao i Prihvatni centar za strance u Ježevu i policijske postaje i pritvorske jedinice u Zadarskoj, Sisačko-moslavačkoj županiji o čemu detaljno pišemo u izvješću, a suradnju sa Središnjim uredom uprave za zatvorski sustav Ministarstva pravosuđa ocjenjujem iznimno dobrom. Što se tiče rada ureda, broj novootvorenih predmeta u 2014.godini bio je za 15% manji od rekordne 2013. što nas zapravo i nije iznenadilo, ali je i dalje bio 46% veći nego u 2012. Ove godine ponovo bilježimo porast tako da je s jučerašnjim danom u odnosu na 2014.broj novootvorenih predmeta koje imamo za 30% veći nego prošle godine i 10% veći nego 2013. U najvećoj mjeri je to rezultat otvaranja područnih ureda u Osijeku i u Rijeci što je siguran ključan događaj za funkcioniranje ureda i za bolju dostupnost građanima koji je svakako obilježio rad našeg ureda u prošloj godini. Najbolje o tome svjedoči podatak da je u samo 20 radnih dana prošle godine u ta dva ureda došlo 350 građana koji su tražili našu pomoć. Dakle to je zaista podatak koji pokazuje da potreba za ovakvim područnim uredima postoji. Osim toga ukratko govoreći sudjelovali smo u izmjenama ili donošenju 15 propisa, organizirali jedan okrugli stol i jednu konferenciju, uputili Hrvatskom saboru 2 posebna izvješća i to o poplavama odnosno o ljudskim pravima u kontekstu poplava u Vukovarsko-srijemskoj županiji te pravima osoba s duševnim smetnjama koje su smještene u psihijatrijskim ustanovama. Kao neovisna nacionalna institucija za zaštitu ljudskih prava prema UN-ovim standardima predali smo dva međunarodna izvješća tijelima UN-a, nastavili smo suradnju s posebnim pravobraniteljicama, sa udrugama civilnog društva, sudjelovali u zaista brojnim domaćim i međunarodnim stručnim skupovima i dalje ostvarili rast u medijskoj prisutnosti kako na internetu i društvenim mrežama tako i u tradicionalnim medijima i u tome da učinimo građanima pristupačnijim rad našeg ureda i za znaju da nam se mogu obratiti, ali zapravo i puno važnije i u temama iz područja ljudskih prava. Tijekom 2015., a zapravo se nadamo u najskorije moguće vrijeme planiramo otvoriti područni ured u Splitu. U tijeku je i jačanje kapaciteta ureda za što su nam za ovu godinu odobrena sredstva u proračunu i uz napomenu kako stvarno bez tog rasta kapaciteta i jačanja ureda nije moguće dalje učinkovito obavljati sve funkcije koje naš ured ima i kvalitetno i brzo postupati po pritužbama građana. I zato se nadamo da će se o tome voditi računa i prilikom donošenja proračuna za sljedeću godinu. Konačno, u protekle dvije godine doneseni su svi podazakonski akti sukladno Zakonu o pučkom pravobranitelju iz 2012.godine, uspostavljena je nova struktura ureda, otvoreni su područni uredi, veći je broj savjetnika za rad po područjima i imamo bolje prostorne uvjete rada time što u Zagrebu djelujemo na jednoj lokaciji. Nakon što ove godine uložimo i u novu bazu podataka koja će nam omogućiti puno kvalitetnije izvještavanje nadamo se da ćemo u ovoj godini na starim temeljima nekako dovršiti izgradnju jednog novog ureda i nove institucije pučkog pravobranitelja koja je neovisna i samostalna u svom radu i to u skladu sa svim zakonskim pretpostavkama u skladu sa očekivanjima i šire i stručne javnosti i u skladu sa najvišim međunarodnim standardima. I na posljetku još jednom ističem važnost bolje dostupnosti svih institucija građanima, potrebu za boljem informiranjem o njihovim pravima i poštovanju vladavine prava i pozivam na suradnju sve zainteresirane dionike uključujući nadležna javnopravna tijela, nevladine udruge, stručnjake, posebno pravobraniteljice kako bismo zajedničkim naporima pomogli da jednakost i poštovanje ljudskih prava u Hrvatskoj ne budu ideali već stvarnost. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovana pučka pravobraniteljice. Imamo prijavljeno 10 replika pa ćemo po redu. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović, replika.
Poštovana gospođo pravobraniteljice, ovo što ste vi posebno iskazali ali ja mislim da svi zastupnici koji kontaktiraju s građanima uočili su da se građani dakle više ne tuže toliko na brzinu postupanja koliko na kvalitetu sudovanja. Dakle to je postao opći problem, to više nije … [[Govornik se ne razumije.]] i da mi nemamo što reći o tome. Mi ne govorimo o pojedinačnim presudama, to je postao jedan veliki, veliki problem. Kada su se s jedne strane postupci ubrzali to znači da smo i mi ovdje kao zastupnici donijeli pogotovo postupovne odredbe koje se tiču suda, sudovanja koje su unaprijedile brzinu sudovanja. S druge strane kvaliteta ostaje veliki problem. Ona je direktno i isključivo u vezi samo sudbene vlasti. Predsjednik Vrhovnog suda predstavlja sudbenu vlast ali on nema nikakvog utjecaja u državnom sudbenom vijeću. Prema tome, mi ovdje moramo govoriti i u zakonodavnom smislu, na kraju krajeva mi ćemo imati vrlo brzo i izvješće o sudbenoj vlasti pa ćemo detaljnije o tome govoriti ali meni je drago da i vi skrećete tu pozornost, dakle da je ovakav sustav gdje sami odlučuju sve o svemu a da predsjednik Vrhovnog suda nema tu što reći, pogotovo odlučuju ne samo tko će se primiti nego tko će biti promoviran, itekako ugrožava na kraju krajeva više tu neovisnost jer se pretvorila, jer su suci postali međusobno ovisni jedan o drugome. Javnost bruji o neformalnim utjecajima i sudaca koji su bezprijekorni ali koji ne mogu napredovati a sve na štetu građana i njihovog zadovoljstva. Prema tome, evo ja očekujem ovdje jedno vaše očitovanje upravo za unapređenje kvalitete sudovanja jer ne samo brzinom nego i kvalitetom kako sudovi rade to izravno utječe i na gospodarske procese u Hrvatskoj.
Poštovana pravobraniteljice da li želite odgovoriti? Samo pitam jer nemate pločicu pa moram vas pitati na početku. O.K, nećete ogovarati. Poštovani zastupnik Marn Jurjević, replika.
Poštovana gospođo pučka pravobraniteljice. Vi ste u svom izvješću spominjali suživot, toleranciju, prava i slobode građana, zakon o suzbijanju diskriminacije itd…. Ovih dana smo suočeni sa poplavom političkog prostora u našoj državi govorom mržnje, isključivosti, negiranja onih koji drugačije misle. Konkretno mislim na kategorijalni aparat našeg virtualnog kolege Tomislava Karamarka koji je nas, svoje političke oponente prvo nazvao crvenom peronosporom, to se zaboravilo, danas nas naziva crvenim vragovima. Uvođenje takvog jezika je uvođenje po meni ili predvorja alarmantnog stanja jer sve počinje od riječi a jedna mudra poslovica narodna kaže kako je ravnodušnost predvorje zločina. Ja apeliram na vas kao na pravobraniteljicu kao onu koja bi trebala štititi pučane, dakle građane da na ovakve pojave dolazili iz bilo koje strane reagirate jer mislim da ulazimo u zonu u kojoj će vladati i racionalizam a to je zaista onda predvorje svih tragedija na ovim prostorima bilo u našoj povijesti.
Hvala lijepa. Ista … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Zlatko Tušak, replika.
Hvala predsjedniče. Poštovana pučka pravobraniteljice, mogu reći da vaše izvješće stvarno oslikava stanje u društvu i ono je stvarno korektno napravljeno i svaka pohvala vama, posebno u onom dijelu gdje predlažete određena rješenja vezano gdje bi trebala određena tijela nastupiti i riješiti određena pitanje. Vi ste se u svom govoru i osvrnuli vezano za radne odnose, područja diskriminacije, zlostavljanje, praktično mobing. Unutar toga, to je veliki problem pogotovo u zemlji u kojoj preko 80% radnika radi na određeno vrijeme i gdje pojedini poslodavci itekako koriste takvu situaciju da se iživljavaju nad tim radnicima koji iz straha niti smiju progovoriti, niti se usude, trpe, na takav način se uništava i njihov život i psihički obolijevaju i imaju velike, trajne posljedice. Ono što posebno želim reći, je to je veliki problem. Puno puta o tome kažemo i govorimo da bi to trebalo riješiti zakonskim rješenjem, ali na nešto što me posebno iznenadilo a to je na mišljenju Vlade koja o tom dijelu govori da se vode evo tripartitni, socijalni razgovori u Gospodarskom socijalnom vijeću oko Zakona o zaštiti na radu, oko nekih stvari, usuglašavanje a da nema nikakve prepreke da to područje može biti regulirano sa kolektivnim ugovorima. Mislimo da to područje nikako ne smije biti regulirano sa kolektivnim ugovorima, mislim da je to potpuno jedna kriva poruka koja se daje na ovakav način, da to mogu isključivo biti zakonsko rješenje sa određenim sankcijama nad onima koji se iživljavaju nad radnicima. Hvala.
Poštovani zastupnik Stjepan Milinković, replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa gospođo pravobraniteljice, rekli ste da mnoge jedinice lokalne samouprave ne subvencioniraju socijalno stanovanje, a ja vam želim jasno reći da mnoge da, itekako rješavaju stambenu problematiku, od hrvatskih branitelja i svi potrebitih i rješavaju druge probleme i isto tako, nažalost sve ih je više jer sve više je socijalne problematike, iziskuje sve više napora i sve više sredstava. Ali ja vam želim ovdje jedan problem naglasiti gdje treba odgovor tražiti na drugoj adresi, a traži se o nasilju u obitelji koja je u nadležnosti drugog pravobraniteljstva ajmo reći ali je vrlo važno, radi se o zaštititi posebno osjetljivih skupina, skupina u ruralnim područjima i u tom smislu nema sustavnog rješenja ovog problema. Kaže se to je u nadležnosti Ministarstva regionalnog razvoja. Ministarstvo regionalnog razvoja je nadležno za posebnu državnu skrb i u ruralnim područjima to ne vrijedi. Pa ja vam kažem vrlo jasno da su ruralna područja svakako za posebnu državnu skrb jer tamo je došlo do totalnog potopa. A druga stvar, postoji problem da vladin ured za ravnopravnost spolova isto tako ne koordinira adekvatno tu problematiku sa županijskim povjerenstvima i u tom dijelu treba isto tako tražit odgovor i ja na vas apeliram da isključivo pozornost posvetite, veliku pozornost na ovaj problem koji je u ruralnim područjima itekako važan, bitan i potrebno ga je riješiti što recimo u nekim županijama rješavamo projektom sigurne kuće, ali naravno nije prepoznato kao jedan projekt koji je itekako bio važan i bio dobar za to područje jer u maloj sredini svi znaju sve, nitko se ne može sakriti baš tako lako. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani kolega. Na redu je poštovani zastupnik Domagoj Hajduković i njegova replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa uvažena pravobraniteljice, mislim da ste jako dobro identificirali jedan problem o kojemu su već neki kolege prije mene govorili, a to je da se nažalost u našem društvu domoljublje koje bi trebalo biti čisti pozitivan osjećaj često se stavlja znak jednakosti između domoljublja i ksenofobije, homofobije, svi različitih ostalih fobija i često ekstremna retorika prelazi u ekstremna djela i tada imamo akte diskriminacije, bilo verbalne, bilo fizičke itd. Drago mi je da se slažemo u tome da je edukacija rješenje i kao čovjek koji dolazi iz sustava prosvjete prije nego što sam bio izabran u ovaj Visoki dom mogu vam reći da mnoge kolegice i kolege koji rade u tom sustavu itekako puno ulažu u tu edukaciju. Tko zna, možda da su neki bili bolji učenici, bolji studenti, da nisu studirali 10 godina možda ne bi danas govorili tako kako govore. Govorili ste o analizi diskriminacije, odnosno o dokumentu koji pripremate. Nešto ću više reći o tome i u pojedinačnoj raspravi, mislim da je to itekako važan dokument koji će nama pomoći i kao zakonodavcu, dakle kao resornom Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina ali i Vladi da možemo donositi sljedeće bilo legislativna rješenja, bilo da možemo raspravljati i ukazivati na neke od problema, dakle konkretno vezano uz diskriminaciju koja može dakle biti i nacionalna i spolna i rodna i seksualna itd., dakle da možemo postupiti prema tome i pokušati učiniti maksimum da se diskriminacija spriječi. Hvala.
Hvala i vama. Poštovani zastupnik Branko Bačić, replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovana pučka pravobraniteljice, u svom ste izlaganju govorili o problematiziranju odluke Ustavnog suda o referendumskom pitanju o dvojezičnosti u Republici Hrvatskoj, nakon što je Hrvatski sabor uputio Ustavnom sudu na ocjenu ustavnosti referendumsko pitanje o dvojezičnosti. Tada je Ustavni sud donio tri odluke, ako tako mogu reći. Prvom odlukom je rekao da je referendumsko pitanje protuustavno, druga stvar rekao je da se zadužuje Gradsko vijeće Grada Vukovara da u roku godinu dana donese statut kojim će urediti prava nacionalnih manjina na uporabu svog jezika i pisma i treća stvar, zadužuje Vladu da u roku od godinu dana donese zakon kojim će propisati i utvrditi mehanizme ukoliko pojedina gradska općinska vijeća ne poštuju Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina. Prema tome, čini mi se da je ta odluka Ustavnog suda itekako doprinijela smanjivanju tenzija u hrvatskom društvu, posebno u Vukovaru tako da mi nije jasno kako i na koji način ste vi u svom govoru problematizirali takvu odluku Ustavnog suda, odnosno naveli ste da su po odluci Ustavnog suda nastala različita razmišljanja i da je to problematiziralo odluku Ustavnog suda.
Poštovana zastupnica Nada Murganić, replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovana pravobraniteljice, u svom uvodnom izlaganju istakli ste da ubuduće će interes vašeg djelovanja biti posvećen smještavanju, skrbi starijim osobama i na tragu toga ja zaista pozdravljam takovo vaše opredjeljenje iz razloga što društvo zaista treba osvijestiti potrebu bolje i sustavnije skrbi o starijim osobama, više nego kao što se to do sada i sada radi, odvojeno, parcijalno kroz različita ministarstva. Starije i bolesne, nemoćne osobe su upravo ona kategorija koju država treba posebno zaštititi iz razloga što evo naša demografska slika upućuje na to da ima sve više potrebe za smještavanjem i zbrinjavanjem i svjedoci smo da različiti privatni domovi, razna udomiteljstva niču kao gljive poslije kiše. Zakonski vrlo široko su postavljeni uvjeti za njihovo osnivanje, sve pod nekakvom parolom tu je dobro tržište i tim osobama ne treba puno pa se može dobro zaraditi u neadekvatnim prostorima bez stručnog kadra. Vi ste naveli primjer iskorištavanja starijih osoba kroz imovinsko iskorištavanje, kroz ugovore o doživotnim i dosmrtnim uzdržavanjima, međutim iskorištavanja ima zaista puno, ima različitih oblika zlostavljanja koje zajedno sa njima umru i nikad ne ugledaju svjetlo dana. Mlađa osoba će kad-tad progovoriti o tome da li ju je netko zlostavljao, a starijima se ili ne vjeruje ili ako i da ne poduzima se ništa jer je neprimjeren odnos i stav svih nas pomalo, a ako to ne pokrene se sa najvećih državnih razina onda je to oprostivo.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovana gospođo pravobraniteljice u uvodnom izlaganju spomenuli ste nešto što mi se čini osobito važnim i o čemu bismo danas također trebali i više raspravljati i više pozornosti dati, a to je nepovjerenje građana prema institucijama. Dakle, kao zaključak u radu vašem i vaših suradnika to je jako loše. To je naravno činjenica koje smo vjerujem svi svjesni. Vi ste u svom radu došli do istih zaključaka. To je jako loše, a usudila bih se reći da je katkada i opasno. Budući da ste spomenuli evo i jednu odluku Ustavnoga suda. Ja bih na tom primjeru upravo pokušala reći ono što je u suštini, a to je Ustavni sud, dakle kao jedna od najviših instanci koje se i građani i pojedinci i skupine i udruge obraćaju, naravno evo katkada i Hrvatski sabor u slučaju referenduma. Međutim, tu odluku su svi tumačili na svoj način ili svatko na svoj način. Svojevrsni rašomon u tumačenju odluke Ustavnoga suda je na djelu i danas i to je nešto što je upravo nevjerojatno i neshvatljivo i to je loše i to moramo naći mehanizme da to popravimo. Dakle, ne može odluku Ustavnoga suda svatko tumačiti kako mu padne na pamet i prilagođavati svojim početnim političkim ili nekim drugim pozicijama. Dakle, to je nešto što nas mora zabrinuti, jer vidjet ćemo. To je vrlo osjetljivo pitanje. Rokovi koje je Ustavni sud dao istječu i vidjet ćemo što će se dalje dogoditi. Moje je mišljenje da se ni nakon odluke Ustavnoga suda stvari neće pomaknuti na bolje pogotovo na žalost što smo u izbornoj godini. I slažem se oko starijih osoba. To je nešto što je možda i potpuno zanemareno pa evo i u političkom diskursu. Napravite posebno izvješće o starijim osobama.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Josip Borić, replika.
Hvala lijepo predsjedniče. Pa evo danas ćemo vjerojatno cijeli dan pričati o ljudskim pravima koja vlast daje, a pučka pravobraniteljica bi ih trebala braniti. To je jedno široko područje u kojem se može svako ljudsko pravo tumačiti kako kome očito odgovara i tako će proteći i ova rasprava. Vjerojatno će o ljudskim pravima, čuli smo već s lijeve strane danas najviše govoriti kolege upravo s ljevice bilo ove prave, bilo ove nezavisne jer oni očito osjećaju jedan deficit s obzirom da su slijednici jedne partije koja je upravo imala najveći osjećaj za ljudska prava. To je Savez komunista Hrvatske i oni su za ljudska prava i baštinjenje tih ljudskih prava osmislili Goli otok, ako se sjećate i tamo su ih jednostavno provodili na sebi svojstven način. A upravo taj Goli otok opravdao je potpredsjednik Hrvatskog sabora, gospodin Stazić u jednoj čuvenoj izjavi: "Da nije bilo Golog otoka cijela Jugoslavija bi bio Goli otok." To nitko nikada nije osudio i na žalost u takvoj atmosferi mi danas živimo. U tri i pol godine ova vlast, ovu državu pretvorila je u državu kakve se ni Tito ne bi posramio čak bi je možda i prihvatio. Jer što imamo? Na Bundeku se slave nekakve jugo lige antifašista, ministar uprave registra Komunističku partiju Hrvatske, pa onda potpredsjednik SDP-a kaže da svi moramo političari i posebno Socijaldemokrati moraju štovati Tita kao istinsku veličinu. Izjednačava se antifašizam i komunizam, izmišljaju se fašisti diljem cijele Republike Hrvatske. Jednostavno su nas u 2015. doveli u stanje podijeljenosti kakva je bila nakon Drugog svjetskog rata. To su rezultati ove politike, da bi danas govorili o ljudskim pravima. Na rješenje temeljnih ljudskih prava nude politiku. Sjetite se premijera koji učiteljici kaže: "Uđi u politiku!", a ministar pravosuđa kaže: "Ako ćeš u politiku, tj. ako hoćeš posao na cesti ti mogu zaposliti ako si član SDP-a." To su činjenice i što ste vi kao pučki pravobranitelj učinili da naše društvo ne završi upravo u toj podijeljenosti o kakvoj danas svjedočimo.
Hvala lijepa. Nema komentara. Poštovana zastupnica Nevenka Bečić, replika.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče, poštovana pravobraniteljice. Vi ste u svom izlaganju između ostaloga spomenuli pitanje socijalnog stanovanja za određenu kategoriju naših sugrađana koja bi se trebala urediti temeljem Zakona o stambenom zbrinjavanju. No međutim, ono što je mene začudilo u vašem izlaganju je da vi ni jednom riječju niste spomenuli potrebu osiguravanja stanova za preseljenje zaštićenih najmoprimaca iz privatnih okupiranih stanova, a sve u cilju da zaustavite i ukažete na diskriminaciju koja se u kontinuitetu vrši prema vlasnicima tih privatnih stanova. Kao što vam je poznato zaštićeni najmoprimci u privatnim stanovima žive i stanuju protiv volje vlasnika. Oni plaćaju temeljem Uredbe Vlade RH protiv volje vlasnika zaštićenu najamninu od 2 kune i 70 lipa po metru kvadratnom što je 25 puta manje od tržišne vrijednosti. Vlasnici nemaju mogućnost useliti u svoje stanove ni sebe, ni svoju djecu i dalje se vrši diskriminacija. Vi kao osoba izuzetnog morala, kao osoba koja je zadužena temeljem zakona promicati zaštitu i zaustavljati diskriminaciju ste dužni upozoriti na kršenje tih vlasničkih prava. Građani to od vas očekuju. Međutim, ja sam od svojih sugrađana upozorena da čak ni u izvješću ni jednom jedinom riječju niste spomenuli kršenje vlasničkih prava na koje su ukazale i presude Europskog suda za ljudska prava. U tom smislu poštovana pravobraniteljice molim da se jasno izjasnite da li provodite odredbe Ustava koji se krši. Dakle, u Republici Hrvatskoj krši se članak 48. Ustava Republike Hrvatske, članak 50. Ustava Republike Hrvatske i članak 1. Protokola I. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i sloboda. Krše se u kontinuitetu, a vi na to ne ukazujete.
Hvala lijepa. Da li predstavnici radnih tijela odbora žele uzeti učešće? Da. Predsjednik Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina poštovani zastupnik Furio Radin.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina je navedeno izvješće razmatrao kao matično radno tijelo. U raspravi su se članovi odbora složili s ocjenom da je razmatrano izvješće izbalansirano u pogledu ukazivanja na ključne probleme u zaštiti ljudskih prava te da daje realnu sliku stanja ljudskih prava u RH. Posebno je istaknuto da predloženo izvješće obuhvaća i područja kojima ranije nije posvećivana veća pozornost u okviru neprihvatljivog i diskriminatorskog izražavanja u javnom prostoru kao što su diskriminatorni sadržaji na internetu i izražavanje netolerancije na sportskim natjecanjima. Izraženo je mišljenje kako s obzirom na to da se osobito mladi u velikoj mjeri koriste modernim tehnologijama digitalnim, a koje često koriste za širenje neprimjerenih sadržaja koji se mogu smatrati i međuvršnjačkim nasiljem ovoj problematici u narednim izvješćima treba posvetiti i više pozornosti. Posebno je ukazano na važnost praćenja preporuka pučke pravobraniteljice u proteklom razdoblju s obzirom na veliki broj preporuka i upozorenja koja su dana po pojedinim područjima, a za koje nije poznato jesu li nadležna tijela uvažila i po njima postupila. Naime, sukladno odredbi stavka 1. članak 16. Zakon o pučkom pravobranitelju Godišnje izvješće mora sadržavati i ocjenu o mjeri u kojoj su državna tijela, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave te pravne osobe s javnim ovlastima postupali u skladu s prethodnim preporukama, mišljenjima, prijedlozima i upozorenjima pučke pravobraniteljice. Ukoliko postoji obaveza pravobraniteljice da do 31. ožujka tekuće godine podnese izvješće za prethodnu godinu onda i sukladno navedenoj zakonskoj odredbi sva tijela koja su utvrđena člankom 4. spomenutoga zakona moraju dostaviti Uredu za ljudska prava, Vladi i onda pravobraniteljici potrebna očitovanja. Naglašeno je da preporuke pravobraniteljice moraju se više uvažavati kako se ne bi ponavljali iz godine u godinu da u krajnjoj liniji izvještavanje Hrvatskog sabora se odnosi onda bez tih potrebnih informacija. Kasnije pučka pravobraniteljica je Odboru za ljudska prava podnijela, napisala pismo u kojem se ukazuje da u pojedinim dijelovima ovog izvješća postoje i takve informacije. Mi međutim u želji da pomognemo pučkoj pravobraniteljici u daljnjem radu za iduću godinu dat ćemo poslije prijedlog jedan na kraju ovoga izvješća, na prijedlogu jedan zaključak jer pravo izvješće o poduzetim aktivnostima s preporukama iz izvješća pučke pravobraniteljice izgleda ovako, a mi smo ga dobili u travnju ove godine. Znači, godinu dana Vlada nam ga je poslala nakon roka što ga je trebala poslati. Ovakvo izvješće treba doći zapravo do sada, do 31.03. I mi sve što poduzima Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina je da pomogne pučkoj pravobraniteljici da obvezuje Vladu, odnosno ministarstva da to naprave. Također je važno, pardon, istaknuto je da kod davanja preporuka mora se voditi računa o određenim pravnim institutima, posebice uzimajući u obzir praksu Europskog suda za ljudska prava. Primjerice, u području ovrha daje se preporuka da Ministarstvo pravosuđa u Ovršni zakon unese odredbu zaštita prava na dom. Kako je rečeno o pravu na dom sudovi ne odlučuju u ovršnom postupku već u parničnom postupku u kojem se utvrđuju činjenice. Osim toga kada se u izvješću govori o primjeni načela razmjernosti kod donošenja odluka o iseljenju kod povrede prava na dom važno je imati u vidu da se nijedna presuda Europskog suda za ljudska prava u kojoj se odlučivalo o povredi prava na dom nije odnosila na predmet čije su stranke 2 privatne osobe već se uglavnom odlučivalo o iseljenima neovlaštenih posjednika koje je tražila država ili jedinice lokalne vlasti. Ovo je važno istaknuti zbog krivih predodžbi javnosti kada je riječ o zaštiti prava na dom. Na kraju, isto tako naglašeno je da se u predmetima pred Europskim sudom za ljudska prava koji se odnose na zaštitu civilnih žrtava rata ne može očekivati ustaljivanje postupanja Vlade RH budući da postoji ustaljeni postupak temeljem Uredbe o Uredu zastupnika RH pred Europskim sudom za ljudska prava. S obzirom na to da u svakom pojedinom predmetu, takvih je bilo tijekom 2014. 27, sud traži od države mišljenje da se ako se procijeni da je to korisno pristupa postupku nagodbe. … [[Govornik se ne razumije.]] pučke pravobraniteljice da se što prije u saborsku proceduru uputi prijedlog Zakona o najmu stanova, imajući u vidu presude suda koje obvezuju stranke na plaćanje ne malih naknada za povredu prava na mirno uživanje vlasništva. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeće zaključke: 1. Prihvaća se Godišnje izvješće pučke pravobraniteljice za 2014. godinu 2. Zadužuje se pučka pravobraniteljica da poduzme sve potrebne mjere kako bi tijela iz članka 4. Zakona o pučkom pravobranitelju osigurala provođenje odredbe stavka 1. članka 16. spomenutog zakona koja se odnosi na izvješćivanje o poduzetim mjerama u skladu s prethodnim preporukama, mišljenjima, prijedlozima i upozorenjima pučke pravobraniteljice. 3. Mišljenje, primjedbe i prijedlozi izneseni u raspravi o izvješću kao i primjedbe, prijedlozi i preporuke pučke pravobraniteljice dani u izvješću dostavljaju se Vladi RH radi poduzimanja mjera za učinkovitiji rad nadležnih državnih tijela i tijela koja imaju javne ovlasti. Hvala.
Hvala i vama predsjedniče Odbora za ljudska prava. Da li predstavnici i predsjednik Odbora za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo? Ne. Odbora za pravosuđe? Ne. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub zastupnika Nezavisnih ljevičara i poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite kolega Vukšić.
Uvaženi predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažena pučka pravobraniteljice sa svojim suradnicima, uvažene kolegice i kolege. Kad su izvješća na dnevnom redu meni nikad nije jasno po raspravama, predmnijevam da znam što bi trebalo, o čemu bi trebalo govoriti ali po raspravama da li mi ocjenjujemo izvješće, da li ocjenjujemo rad ili ocjenjujemo rezultate nije jasno. Često se govori o tome da se ocjenjuje izvješće, čuo sam prošli tjedan da je jedno izvješće koje sam ja ocijenio da je katastrofalno jer je rad tog ministarstva katastrofalno da je znanstveno djelo. Tada sam dobio poduku da oni koji kritiziraju da se samo ističu. Danas je predsjednik Hrvatskoga sabora rekao da ne smijemo, da trebao raditi za opće dobro i sad sam ja u nedoumici, ako kritiziram dal da radim za opće dobro ili sam čovjek koji skrbi samo za osobni politički probitak? Ne skrbe li za osobni politički probitak partije koje misle da su uvijek upravu? Danas sam čuo u replikama kako dijelimo društvo, dijeli, desnica optužuje ljevicu da ljevica tzv. ljevica i to moram reći da dijeli društvo, a tzv. ljevica kaže desnici koja je socijalnija u nekim momentima nego ljevica da oni dijele društvo. I kako polaze? Predsjednica države kaže ne smije se dijeliti društvo jer zbog toga, toga i toga bit će kako ja kažem. E to nije podjela društva nego je to svi trebate misliti istom glavom. E tako da ja ne znam kako danas, ja ću pokušati u vrlo kratkoj raspravi reći ono što je meni nedoumica u tome. Pročitao sam raspravu, pročitao sam izvješće i skraćeno i pokušao sam na preskokce ono od 180 stranica ali sukus je isti, sličan. I to je, sasvim sigurno da je to vrlo pristojno napisano, da su pobrojane, dijagnoza je odlična u društvu, međutim da li mi, da li je važno raditi ili nešto napraviti? Ja sasvim sigurno da je naša pučka pravobraniteljica gospođa koja je obrazovana, koja želi, koja sasvim sigurno ima kvalifikacije, međutim u društvu u kojem svi su ustvrdili to i iz SDP-a, iz HDZ-a da postoji veliki problem u pravosuđu odnosno u sudstvu, kvaliteti sudovanja, to piše i ovdje u izvješću. Znači u vrijeme kada je temelj društva, a temelj su sasvim sigurno pravosuđe jer ona je zadnja instanca u kojem se građani mogu obraćati kad ne radi dobro, kad su ugrožena ljudska prava, kad je ugroženo temeljno ljudsko pravo a to je ljudsko pravo na stanovanje, kad je temeljno ljudsko pravo pravo na sitost ugroženo, kad smo društvo u kojem sve veći broj ljudi kopa po kantama za smeće ne iz nacionalnog sporta nego zbog toga što nemaju, što pokušavaju spojiti kraj s krajem. U trenutku kada je 320 tisuća građana blokirano, u trenutku kada jedna trećina građana je s onu stranu granica siromaštava svaki puta kada otvorim novine, svaki put kad uključim televizor ili kada uključim radio trebalo bi znači u prvim vijestima biti pučka pravobraniteljica, ne ona da se samo ističe nego bi trebali se problemi, isticati ti problemi, kritika društva, kritika institucija ali to je pitanje umješnosti samog pučkog pravobraniteljica. Jurica Malčić je to radio, daleko je veći doseg imao. Postoje redatelji koji kad u Hrvatsko narodno kazalište dođu i kad imaju audicije za glumce tad se sjednu u zadnji red, glumac stane na veliku pozornicu Hrvatskog narodnog kazališta i kaže dvije tri rečenice i koja je opaska kaže ne dobacuješ do zadnjega reda, ne možeš biti glumac. Stvar jest o tome koliko pučko pravobraniteljstvo dobacuje do samih građana? Čitavo se vrijeme spominje nerad institucija, ministarstva ne odgovaraju pučkoj pravobraniteljici i to se ne smije dogoditi. Kada smo imali dignut problem na noge da neko ministarstvo koje treba rješavati probleme, a pučko pravobraniteljstvo ga upozorava da je upućena glasna, jaka kritika. Kada su saborski zastupnici od pučkog pravobraniteljstva zatraženi za pomoć da pomognu upravo u rješavanju takvih problema. Jedna od najgorih stvari koje su u Hrvatskoj događa je to i kaže pučka pravobraniteljica u svojim izvješćima što građani nisu informirani o mnogim stvarima pa ni o tome što jest diskriminacija što nije diskriminacija, kada jesu diskriminirani kada nisu diskriminirani. Postoji jedna institucija o kojoj ja često govorim jer sam se i bavio veći dio svoga života upravo novinarstvom je HRT kojoj je osnovna zadaća ne natjecati se sa komercijalnim televizijama nego informirati i educirati. I svaki puta kada upozoravamo ne samo ja, mnoge kolege bez obzira iz koje su stranke da HRT ne ispunjava svoje obaveze a to je informirati i educirati svaki puta se digne glas za one koji neinformiranju i koji needuciraju nego koji su već sada se ušančili u svoje rovove i navijaju ili za jednu ili za drugu stranu klanovski i sad su već podjele ovi su za ovu stranku, oni su za onu stranku. I to rade, a pučka pravobraniteljica ne može poruke poslati one koje bi trebala građanima poslati a to jest zadaća HRT-a. Što je zadaća HRT-a? Neku stranku gurnuti da dobije izbore. I to je jedina, jedina i to se ponavlja iz ciklusa u ciklus. Ne postoji nijedna politička stranka, ne postoji nijedan političar koji išta u Hrvatskoj znači ako ga nema u javnosti, a biti u javnosti znači biti u medijima i to je osnovna zadaća pučkog braniteljstva. Ako je pravni sustav takav kakav je, a ne postoji u Hrvatskoj čovjek pa čak ni predsjednici sudova koji su zadovoljni sa pravnim sustavom, tada treba dići dreku do neba, a to treba raditi pučka pravobraniteljica. Sada bih ja mogao nizati problem za problemom koji su ovdje evidentirani o kojima mi svakodnevno govorimo u Saboru, ali nismo ni puno učinili da riješimo te probleme. Pitanje je osnovno moje, koliko je stvarno moći u pučkom pravobraniteljstvu i koliko je stvarno opipljive pomoći ljudima koji traže pomoć pučkog pravobraniteljstva i jeli ono samo rame za plakanje ili stvarno ima određenu operativnu moć? Znači, pučko braniteljstvo ne smije činovnički djelovati, ono treba biti aktivistički. Znači njezini se efekti moraju vidjeti, građani moraju osjetiti. Ne znam da li to građani osjećaju? Rekao sam da ću biti kraći od 15 minuta pa evo ispunjavam barem tu svoju obvezu. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani kolega. Imamo dvije replike na vaše izlaganje, ja ću vam odgovoriti na prozivanje. Kolega Damir Kajin prva replika.
Poštovani gospodine zastupniče, diskriminacija da ona apsolutno živi. Da li postoji diskriminacija po nacionalnosti? Postoji. Da li postoji po vjerskoj i nekoj osnovi? Apsolutno da iako naše crkve danas ni vjerske zajednice od rimokatoličke do pravoslavne, muslimanske itd. izuzetno dobro na tlu RH komuniciraju i surađuju. No na djelu je još jedna vrsta diskriminacije, to je tzv. diskriminacija kako je ja zovem po poslu. Da li je moguće npr. kod mene ili onda ću to proširi i šire, dobiti npr. posao u lokalnoj samoupravi ili nekom komunalnom poduzeću, a da niste član neke vladajuće stranke? Ja, gotovo se usuđujem kazati da je to danas nemoguće. I to je danas jedan od najozbiljnijih oblika diskriminacije, uz ovu vrst diskriminacije koju ste apostrofirali stavljajući naglasak na medijsku diskriminaciju. Ona prva diskriminacija po toj političkoj osnovi gdje vi ne možete dobiti posao ako niste član stranke pretvara se u egzistencijalnu diskriminaciju, a ova druga se pretvara u par excellence u političku diskriminaciju. Na jedno ovako, usuđujem se kazati, tretiranog građanina koji ne može konkurirati po natječaju, zna unaprijed da neće dobiti posao, jedan autobus mladih ljudi odlazi put Kanade, Njemačke ili ne znam kamo. I zato toj vrsti i takvoj praksi moram se stati na kraja. A za početak sve treba početi valjda od one medijske diskriminacije koju su mnogi koji nisu članice najvećih stranaka danas izloženi.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Kajin, slažem se s vama. Sada jeli to medijska, da li je to diskriminacija. Ja znam kada je bila kampanja u gradu Zagrebu onda su određeni ljudi zakupili sve medije i u tim medijima nisi čak mogao dobiti ni plaćeno kada si zatražio i to znamo koji čovjek je to radio u gradu Zagrebu. Kako se dijeli novac, kako gradovi, to se s vama slažem, kako gradovi rade, kako županije rade? Zakupljuju prostor, ali zakupljuju prostor i na taj način da oni dobiju prostor da drugi ne mogu dobiti prostor, to je javna tajna, to se radi. Sada su već mediji možete bilo koju temu imati, bilo koji zakon, što nam kaže ovdje predsjednik Sabora, možete imati press konferenciju. Te press konferencije više nemaju nikakvog efekta jel točno znate što možete. Ako govorite protiv SDP-a na toj press konferenciji neće vam ti i ti mediji objaviti, ako HDZ-a ti i ti mediji i to je gotovo čak i ovdje za saborskom govornicom. Predizborna je godina i lekcija nam je očitana. Druga stvar je kako se dobivaju poslovi. Ja isto u obitelji imam nezaposlenog člana, ne možete ništa bez veze. A ne pada mi na pamet da dignem telefon, za bilo koga jel to nikad nisam u životu radio. To jest najveća diskriminacija. U državnoj službi ne možete dobiti posao ako niste povezani sa strankom na vlasti, to je bilo za vrijeme HDZ-a to je i za vrijeme SDP-a i tu nema. Koliko god nas uvjeravali da je to tako, to znači da ne rade svi članovi tako, da su svi članovi HDZ-a i SDP-a rade slično, ali zna se koja je praksa. Možda postoji neka iznimka. O diskriminaciji i o onim drugim diskriminacijama, nekom drugom prilikom.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Domagoj Hajduković, replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolega Vukšić drago mi je da ste načeli ovu temu medija i zapravo svaki put kada raspravljamo o izvješću pravobraniteljice onda raspravljamo i o medijima odnosno o prisutnosti pravobraniteljstva kao takvog u medijima. I ono što mogu reći budući da pratim i kao član resornog odbora upravo rad te institucije, mogu reći da pravobraniteljstvo itekako je prisutno u medijima, kroz tiskovne konferencije, kroz okrugle stolove, kroz tribine, kroz različite druge aktivnosti koje su bilo ciljane, dakle na jednu određenu populaciju bilo za širu populaciju. Ali ono što je tragično ja bih rekao odnosno što je žalosno, je to što takve vijesti jednostavno u medijima nemaju mjesta. Zašto? Možemo govoriti o uredničkim politikama, zašto je neki skandal zanimljiviji od onoga što pravobraniteljica ima za reći. U to ja ne želim niti mogu ulaziti, a činjenica je da je jednostavno s ovakvom tematikom jako teško probiti nacionalne medije. O lokalnim medijima neću ni govoriti, oni su još gori. Dakle pravobraniteljstvo kao takvo itekako je prisutno u medijima. Zašto to medijima nije zanimljivo? Zaista ne znam. Hvala.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Hajduković, pa ne slažemo se to koliko je prisutnost pučke pravobraniteljice i institucije same u medijima, ona bi trebala biti daleko veća. I meni je jasno da mediji a naročito u predizbornim godinama neće dati probleme da isplivaju na površinu jer ti problemi se ne tiču samo ove Vlade nego se tiču i prijašnjih Vlada koje su bile. I kada je kritika, kada se govori o nekakvom problemu, to je kritika svih Vlada dosadašnjih. I u ovom trenutku ne treba kriti … [[Govornik se ne razumije.]] ne treba dizati prašinu. Ja ne govorim o manifestacijskom prisustvu u medijima. Znači kada je neki okrugli stol, onda se donese neki izvještaj od par redaka ili se neka izjava donese. Smatram da treba provocirati, zašto sam prije prethodnika pučkog pravobranitelja spomenuo? Zato što je on znao isprovocirati, nametnuti se sa intervjuima, znao je jednostavno kako problem gurnuti na površinu tako da postane javan, da ga ljudi vide, to je znao, to je umijeće. To postoje ljudi koji to umiju i koji ne umiju. Ali onda se kaže da se ti ljudi koji umiju samo ističu. Ja bih volio da se gospođa pravobraniteljica više samoističe, ne zbog nje same, zato koliko nju doživljavaju i koliko je cijene, toliko će cijeniti njezinu instituciju jer ona predstavlja tu instituciju. Prema tome, ja ne mislim to u samo isticanju ništa lošega, nego baš dapače dobroga. Jer ne može, i koliko se samo ističe premijer ili ministar toliko je dobro Ministarstvo ako nije čista reklama kao što imamo sada primjer recimo s jednim ministrom koji je, iskače iz paštete kada se upali televizor.
Hvala lijepa. Nekoliko puta ste poštovani zastupniče spomenuli moje pozivanje na zastupnika da vode brigu o općem i zajedničkom interesu. … [[Upadica se ne čuje.]] Nažalost to je ili neradost to je obveza predsjednika Hrvatskoga sabora jer je svaki zastupnik i dao prisegu da će voditi brigu o općem i zajedničkom interesu, poštivati i ustavnopravni poredak Republike Hrvatske. A pravobraniteljica pučka je povjerenica sui generis povjerenica Hrvatskog sabora za ljudska prava. Pa ovdje u Hrvatskom saboru ocjenjujemo sva tri elementa: rad pravobraniteljice, stanje ljudskih prava sa pozicije pravobraniteljice i ono što Sabor može učiniti da se ta prava promijene. Dakle sva tri elementa. Hvala lijepa. Sada je na redu klub liste, Nezavisne liste zastupnika i poštovani zastupnici Damir Kajin i Šandor Juhas. Prvi kolega Juhas.
Pa mi smo odlučili da idemo po veličini ovaj puta pa onda.
Bolje je ići sa manjeg na većeg, nego s većeg na manjeg, koliko ja znam.
Dobro. Poštovani predsjedniče, poštovana pravobraniteljice. Dozvolite da i ja nekoliko riječi kažem ovako iz manjinskog ugla. Ja ću podržati ovo izvješće jer po mom mišljenju dano je realno stanje ovog društva, dana je situacija onakva kakva je u našem društvu. Međutim, poseban problem možda predstavlja i to da iz godine u godinu pojavljuju se isti problemi, oni se ponavljaju a nekakvih bitnijih napredaka nema. Što se tiče položaja nacionalnih manjina on je drugi puta obuhvaćen ovim izvještajem i tu također nema nekih bitnih promjena na bolje. Čak mislim da ulaskom u Europsku uniju dolazi do, ulaskom u Europsku uniju Republike Hrvatske dolazi do nekih smanjivanja tih prava. Javlja se atmosfera netolerancije i etnocentrizma. Mi smo zastupnici Nacionalnih manjina o tome izdali jednu deklaraciju, možda bi dobro bilo to isto malo pročitati pa vidjeti kakvo je mišljenje naše o svemu tome. Donose se pojedine uredbe, donose se pojedini zakoni koji, možemo reći su čak i u suprotnosti sa Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina međutim otom potom. Udruge nacionalnih manjina kao najznačanije institucije cijelim nizom zakona i uredbi svedene su na rang ribičkih društava ili pak velikih nogometnih klubova što također bitno otežava djelovanje. Da je to sve tako piše i u ovom izvješću i kaže da u pojedinim područjima primjene Ustavnog zakona pojavile su se teškoće. Primjerice u pogledu službene javne upotrebe jezika i pisma nacionalnih manjina, zastupljenosti i zapošljavanje u tijelima državne uprave, upravnim tijelima, jedinica samoupravi i pravosuđa te u pristupu sredstvima javnog priopćavanja. Apsolutno se sa time svim slažemo, međutim, ja bih tu dodao još i pitanje obrazovanja pa bi možda trebalo tu rečenicu uglaviti ili upisati još nekako da se veliki problemi javljaju i u obrazovanju na pismu i jeziku nacionalnih manjina. Jer kao što smo o tome već nedavno razgovarali ovdje ili govorili, ne postoji ni najmanja volja za rješavanje nagomilanih problema koji se provlače iz godine u godinu u obrazovanju na jeziku i pismu nacionalnih manjina. Programi su zastarjeli, pitanje udžbenika nije riješeno, uvođenje novih nastavnih programa stoji onako kako je bilo prije. Proširivanje djelatnosti pojedinih ustanova, također nema nekakvog napretka. A i popunjavanje radnih mjesta vidjeli smo da predstavlja veliki problem čak i za one škole i ustanove gdje je došlo do odlaska u mirovinu pojedinih radnika. Pa onda nešto što je bilo 15, 20 godina funkcioniralo kao dobro. Uvode se, ne znam ja smanjivanje radnog vremena itd…. Podržavam znači sve one preporuke koje je napisala gospođa pravobraniteljica. Međutim, dobro bi bilo i tih preporuka na određenih način se pridržavati. Tu naročito mislim na plan zapošljavanja u tijelima državne uprave koji je bio donesen za 2011., 2014. godinu, koji je u principu propao, nije ostvaren i preporuka je da sad bi trebalo izraditi novi. Pa možda ćemo izraditi novi, a kad ga budemo izradili ona ćemo za 4 godine konstatirati da ni njega nismo primijenili. To je veliki problem, problem je cjelokupnog društva, međutim manjine su naročito osjetljive na to i tu bi trebalo učiniti sve da dođe do nekog napretka. Ovih dana provode se izbori za manjinsku samoupravu, za predstavnike vijeća nacionalnih manjina i preporuka je da se donese jedan zakon o izborima za manjinsku samoupravu. Ovo je četvrti ciklus sada da se provode ti izbori, za tih četiri ciklusa nije izrađen zakon, on se primjenjuje, ustvari za te izbore primjenjuje se Zakon za izbore za lokalnu i regionalnu samoupravu. Međutim, tu treba biti baba Vanga pa odgonetnuti od toga što se primjenjuje i što se ne primjenjuje. Pitanje datuma tih izbora je također veoma bitno, u ovakvoj formi u kakvoj je da se oni provode samostalno, mislim da nije održivo ni financijski, a i izlaznost zbog toga je mala. Njih bi trebalo ili radit zajedno sa izborima za lokalnu samoupravu ili za parlamentarne izbore. Rekao sam da treba biti baba Vanga čovjek da izmisli kada i što će se primjenjivati. Pa evo mi imamo situaciju da nedavno je bio rok da se do utorka predaju liste, u petak ujutro imamo tumačenje DIP-a jedno, navečer se izdaje priopćenje od Ministarstva uprave koje je sasma drugo, drugačije, a vi onda trebate u roku od nekoliko sati prekrojiti sve liste i izmisliti 40-ak ili 50-ak osoba koje ćete smjestiti na te liste. Tako da je to veliki problem. Pitanje popisa birača, ni tu nemamo nekakvih značajnijih napredaka. O tome sam ja i ranije nešto govorio. Sada smo opet u istoj situaciji, mi imamo cijele obitelji koje su jednostavno izbrisane sa spiskova. Dobili smo ovih dana spiskove, fale obitelji koje su godinama se izjašnjavali kao pripadnici nacionalnih manjina, njih sada nema. Na prošlim manjinskim izborima i parlamentarnim izborima u Osječko-baranjskoj županiji mi smo na taj način izgubili 25% biračkog tijela, samo na popisu, znači nije ono da je netko prešao, da je sa manjinske liste otišao na većinsku listu itd. nego jednostavno ih nema na popisu. Pitanje biračkih mjesta također je bitno i nije riješeno. Mi smo još jučer nismo znali gdje će biti biračka mjesta u pojedinim županijama, a u nedjelju su izbori, a biračka mjesta se potpuno prekrajaju, nisu više onakva kakva su bila. Ljudi su naučili na nešto, sada se ta biračka mjesta spajaju pa onda samo je jedna, u jednom gradu recimo postoji samo jedno biračko mjesto. Ljudi to ne znaju. Trebaš ih na određeni način obavijestiti, ali ako se to ne riješi tim izbornim zakonom onda je pitanje da li apsolutno ti izbori imaju nekakvog smisla, da li je njih potrebno održavati ili ćemo samo reći ajde, imate nekakvu manjinsku samoupravu pa onda radite. Mislim da je to iluzorno i možda ni nema potrebe za njih ako je takav pristup. Izvoli gospodine Kajin.
Hvala lijepa. Nastavak, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče. Da, iz godine u godinu sa ovog klatna kad je riječ o diskriminaciji pomjera iz jedne u drugu sferu. 2014. specifičan porast bilježe ovrhe, 2014. bilo je vidimo 159 pritužbi, a 2012. 22, znači 7 puta se taj odnos povećao. Broj eksponira, kulminira sa socijalnom krizom. Pritužbe na rad pravosuđa su jedan standard kad je riječ o Hrvatskoj, a i kada je riječ ove pritužbe o položaju prije svega srpske nacionalne zajednice u Hrvatskoj. Dobro je da ovdje apostrofirate sve ovo što se dogodilo oko službene javne uporabe jezika i pisma nacionalnih manjina, poglavito u Vukovaru, dobro je da spominjete odluku Ustavnog suda, mislim da ste vio dobro reagirali i dobro je isto tako da ste maloprije apostrofirali skandiranje ovo ″Za dom spremni″. Ovoj praksi zasigurno treba stati na kraj pa i pod cijenu da klubovi, da reprezentacije ostaju bez bodova. A gdje ne bi trebalo reagirati kada netko skandira na tim stadionima ″ubi, ubi Srbina″ ili nešto slično. Ovdje spominjete na strani 7 da u Republiku Hrvatsku se vratilo samo 48% povratnika, naglasak na trajno, naglašava se diskriminacija prilikom zapošljavanja. spominjete i novootvoreni ured u Rijeci, znači i dole kod nas možemo reći ima diskriminacije i ima itekakvih problema. Međutim, u nekim sredinama koje kao mantru ponavljaju pojmove o toleranciji ili bolje rečeno suživotu usuđujem se reći da je danas na djelu jedna potpuna diskriminacija koju ste vi gospođo nazvali diskriminacija po radu, odnosno po zapošljavanju. To je ključ. A pošto su u tim sredinama mediji 100% dirigirani ili kontrolirani onda o tome uopće ne možete ni progovarati. Postavljam si onda pitanje da li je to suživot. Danas u Istri pretpostavljam nitko nikog neće pitati ni koje je vjere ni da li je netko ove ili one nacionalnosti. Za to smo se izborili još ranih '90.-ih godina. Shvatili smo ako se budemo dijelili ponovo bi se mogao dogoditi egzodus koji će Istru kao i one '47., '54. naprosto opustošiti. Međutim, ponovo se naprosto ugrožavaju slobode. Tada smo rekli 90.-ih ne podjelama, živjeli smo u miru. Valjda ćemo živjeti i danas jer Istru nije moguće sagledati bez i jednog svog stanovnika bilo da se on izražava, deklarira Istrijanom, Hrvatom, Srbinom, Čehom, Mađarom, Albancem, Makedoncem. Ali gdje se danas dovodi u pitanje suživot? Puno bezobzirnije nego usuđujem se reći ikada do sada u zadnjih 40 ili 50 godina. Ogleda se upravo u onoj radnoj diskriminaciji. Da li netko recimo ako nije član lokalne stranke može dobit posao u lokalnoj vlasti? Ja vas uvjeravam da ne može. Da li netko ako nije član lokalne stranke može dobiti posao u nekom komunalnom poduzeću? Ja vas uvjeravam da ne može. Ne možete raditi sa tim sustavima. Ma ne možete dobiti niti mjesto da se tako izrazim u staračkom domu. Čak i na čelu institucija za poticanje čini mi se rada nevladinih udruga mora biti žena, predsjednica žena vladajuće stranke. Pritom jasno ne mislim na SDP ili HNS. To ide onda toliko daleko, to ide toliko duboko, to ide toliko bezobrazno, to ide toliko bezdužno da danas u jednoj Istri moramo se boriti za slobodu riječi. Tko će nas gospođo pravobraniteljice u tome zaštititi? Pa to je najperfidnija diskriminacija. Pa to je ta politička diskriminacija o kojoj treba progovoriti, a neki zastupnici prije mene također su govorili. U zadnjih 3 godine zavladalo se tim medijima i to putem javnih novca na način kako se to nije činilo ni za fašizma, pa usuđujem se reći ni onog poratnog revolucionarnog komunizma. I zato sam odlučio i pozvati sve zastupnike iz Istre od devedesete do danas. Bilo nas je pedesetak u ovome Domu, da se pridruže, da dokinemo na neki način pod navodnicima ovaj medijski monopol koji se financira javnim novcem od strane gradonačelnika Pule, župana, ne znam nekih bivših, sadašnjih dužnosnika. Ako to nije diskriminacija onda što je diskriminacija? Ne mogu raditi nitko nigdje osim ako niste u vladajućoj stranci ili u vladajućoj toj kako se zove koaliciji. Znači, diskriminacija po poslu uz onu jasno po nacionalnoj pripadnosti. Ova medijska diskriminacija to naprosto dovodi do egzistencijalne diskriminacije i to je onda ono zbog čega građani odlaze iz ove države. Meni je bilo drago da su prije spominjani i zaštićeni najmoprimci. Točno, mislim nije mi drago u kontekstu kako je to spominjano. Točno, netko će reći plaćaju 2,7 kuna po kvadratu. Ti stanovi su nekada imali vlasnika. Ali ako netko živi u tom stanu 50, 60 ili 65 godina da li i ti ljudi imaju neka prava? Da li njih treba kao vlasnike '45. izbacit na ulice? Koliko je tih vlasnika pod navodnicima, vlasništvo nad tim stanovima steklo nakon '95., 2000. ili 2005.? Nepravda je bila nacionalizacija, nepravda je i ovakav tretman tih zaštićenih stanodavaca. Ali slažem se da taj problem ne mogu riješiti ni vlasnici, ni ovi novi vlasnici, ni zaštićeni stanodavci, ni Ustavni sud, nego problem treba riješiti Vlada. Ja želim samo još jedan moment oko Plomina spomenuti. Marubeni platio je zbog korupcije u Indoneziji kaznu od 88 milijuna eura. Da li firme koje korumpiraju strane Vlade mogu biti strateški partner Republici Hrvatskoj? A govorimo o nultoj stopi korupcije. Od svih firmi za gradnju pod navodnicima Plomina, ali mislim da ne treba tamo biti na ugljen biramo baš tu. Raiffeisen štedionice itd. nekom drugom prilikom jer nemam vremena. Ali izvješće je svakako kvalitetno i dobro.
Prelazimo na replike. Najprije Šandoru Juhasu replicira Ante Babić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Juhas, rekli ste da se slažete sa ovim izvješćem i spomenuli ste zapravo Deklaraciju o nesnošljivosti i egocentrizmu u Republici Hrvatskoj koju ste potpisali 14. svibnja 2015. godine u Puli koja je za mene skandalozna i zapravo jedna zlouporaba slobode govora u Republici Hrvatskoj. Što je još gore od svega vama se priklonila i pučka pravobraniteljica koja tu iznosi određene kvalifikacije koje zasigurno nisu dobre po hrvatsko društvo. Samo ću vam reći jedan primjer koja govori o nekakvoj, o ksenofobnim ispadima, homofobiji, a u svome izvješću sama govori o jednom jedinom slučaju. Što se pak tiče ove deklaracije o kojoj vi govorite ja ću vam samo spomenuti određene stvari koje se spominju u njoj. Kaže se da smo svjesni razvoja pokreta koji se kontinuirano pozivaju na rat, koji obnavljaju ratnu retoriku i koji militariziraju javno i političko djelovanje mogu dovesti do porasta aspiracija za autoritarnim političkim vrijednostima i sustavima u kojima će biti narušene vrijednosti mira, pluralizma i multietničnosti. Govori se o razvoju pokreta o kojem govori i pučka pravobraniteljica. Koji je to pokret u Republici Hrvatskoj? Mene zanima kako ste i na koji način vi došli u Hrvatski sabor danas ovdje? Jeste li došli pod policijskom pratnjom? Ne samo vi, nego i vaši kolege koji su potpisali ovu deklaraciju bez obzira od svih nacionalnih manjina ovdje u Hrvatskom saboru. Na koji način ste vi zapravo došli u Hrvatski sabor? Tko vas je napao? Imate li policijsku pratnju? Mislim da je ta deklaracija neprimjerena, mislim da ona služi samo jednoj svrsi, odnosno za izbor Vijeća nacionalnih manjina koji će se održati sada 31. svibnja, tj. u nedjelju. Mislim da je to neprimjereno i mislim da vam pučka pravobraniteljica nikako nije smjela dati podršku vezano za ovu deklaraciju. Hvala.
Na repliku odgovara Šandor Juhas. Izvolite.
Poštovani kolega, očito da mi nismo istog mentalnog sklopa i očito da vi tu deklaraciju možda na drugačiji način posmatrate nego ja, a to je već sad pitanje manjine i većine. Manjina ima tolika prava koliko joj da većina i ima tolika prava za koliko se uspije izboriti kolega Grubišiću. Ali princip je taj da mi ne možemo se izboriti za nešto ako to većina ne želi. Ovo je naše mišljenje, mi na taj način vidimo, mi na taj način gledamo to a svaka ova rasprava ili ova rasprava kako je krenula u ovom Saboru samo potvrđuje da smo mi u pravu. I sad kad bih ja s vama počeo raspravljati o tome kako sam ja došao, da li ja imam policijsku pratnju, da li mi podržavamo ono što je rekla Ruža Tomašić ili netko već drugi, ušli bi u nešto o čemu nema smisla raspravljati. … [[Upadica se ne razumije.]] Nabrojano je ovdje dosta toga, moglo bi se to i pročitati ali bit svega toga je da je to razmišljanje ne jednog pripadnika nacionalnih manjina nego osam zastupnika, osam zastupnika tako razmišlja, osam zastupnika tako misli a to što ne mislimo svi isto, što ne vidimo svi isto, što ponekad netko vidi malo ljevije ili malo desnije to nije bit toga. Ovo je mišljenje manjine, osam zastupnika koji su tih dana raspravili, zauzeli svoj nekakav stav i javno ga objavili. I meni je izuzetno drago da je bio takav stav pravobraniteljstva kao što ste vi rekli. Znači da smo u pravu.
Zahvaljujem, vrijeme. Damiru Kajinu replicirat će najprije Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Kajin vi ste opet ušli u teme koje nastojimo u duhu pomirbe malo zaobići. Ali kada ste već spominjali skandiranje na stadionima itd., dakle spominjući ono "Za dom spremni" pa mene ne bi čudilo kada bi i vi, a možda i pravobraniteljica uskoro postavila u upit i hrvatsku himnu "Lijepa naša" koja je bila također u vrijeme NDH službena himna te države. Nadalje, sjećam se dobro rasprava kada je bilo i uvođenje hrvatske kune koja je bila platežno sredstvo i u vrijeme NDH. I mi se danas, i vi također, primamo plaću svi u kunama i nitko se protiv nje ne buni. Nadalje, kada govorimo o tim, zaista nisam pristalica toga da se nitko ubije i da netko viče ubi toga i toga. Ali, evo imate francusku himnu "Marseljezu" u kojoj kaže bataljoni isučite bajunete. Dakle, ne puške nego bajunete. Dakle, nemojte tako usko gledati, tako gledati na nešto što je povijest itd. To je pomalo i nije baš ni dobro ni zdravo da tako gledate. Dakle, što sa hrvatskom kunom? Ako već tako raspravljate. Što sa "Lijepom našom" na kraju krajeva kao himnom? Ili što sa pjesmom "U boj, u boj za narod svoj"? Dakle, to je boj. Ovdje samo kažu za dom spremni. Dakle, ništa ne govore ni o boju ni o Hrvatima, ni o Srbima, ni o Mađarima ni o kome se ne govori. Dakle, jednostavno to je samo pokušaj i medijske i neke druge difamacije određene parole koja je eto tako u našem narodu ušla.
Odgovor na repliku, Damir Kajin.
Himna je skladana puno prije dolaska NDH na vlast i NDH je puno tih simbola Hrvatske naprosto iskoristila na jedan najgrublji način da bi taj režim mogao opstajati. Međutim, ti simboli sigurno, poglavito himna, nema ništa zajedničkog sa NDH. Ja sam se osvrnuo između ostalog na ovaj dio prava nacionalnih manjina gdje se između ostalog govori o onome što se dešavalo od '14. godine glede Stožera za obranu hrvatskog Vukovara, inicijativi za raspisivanje referenduma pa onda se naprosto od strane Ustavnog suda ovaj kao i od same pravobraniteljice zaključilo kada bi to naprosto prošlo da bi to predstavljalo nedopušteno smanjenje prava manjina. Između ostalog sam se nadovezao ili bolje rečeno apostrofirao ovo skandiranje koje spominje i pravobraniteljica "Za dom spremni". Možda sam prije bilo koga u ovom Parlamentu o tome i progovarao, pa nešto možda glede toga i poduzimao. Ja ću još jedanput ponoviti da ovoj praksi treba stati na kraj pa makar oduzimali bodove ili se prekidale utakmice jer ovo je naprosto nešto što samo … [[Govornik se ne razumije.]] ne vlast nego ja bih rekao političku scenu RH. A ovo o skandiranju ubi, ubi Srbina na nekim koncertima ili na stadionima pa ja mislim da ili treba momentalno prekidati takve koncerte ili takve utakmice. Ako to ne prevaziđemo pa mi ćemo se kao nacija naprosto samo urušavati.
Nova replika, Nevenka Bečić.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Kolega Kajin u svom izlaganju, između ostalog, dotaknuli ste se i problematike zaštićenih najmoprimaca. Jednim dijelom se slažem s vama, zaštićeni najmoprimci koji žive u okupiranim privatnim stanovima, stanovima koji nikad nisu bili ni nacionalizirani ni konfiscirani žive tu nasilnim putem odlukom nekadašnjeg jugoslavenskog komunističkog režima. Tim zaštićenim najmoprimcima treba osigurati zamjenske stanove i treba im osigurati pravo na dom. Ali ne na tuđi dom, nego onaj tko ih je nasilno uselio protiv volje vlasnika u te stanove dužan im je osigurati zamjenske stanove i omogućiti im da žive život dostojan čovjeka. Isto tako su dužni osigurati vlasnicima povrat njihova nasilno uzurpiranog vlasništva i omogućiti njima i njihovoj djeci da i oni ostvare svoje pravo na dom u svom vlasništvu. I u skladu sa izrečenim RH ima sredstva iz kojih može to realizirati. Ima ih od prodaje stanova na kojima je postojalo stanarsko pravo, društvenih stanova od kojih još uvijek pristižu sredstva i pristizat će sve do 2022. godine. Hvala.
Odgovor na repliku, Damir Kajin.
Često imam priliku razgovarati sa ljudima koji su tamo 47.odnosno 54.ili sa njihovom djecom napuštali Istru. U tom periodu na krilima dva egzodusa Istru napušta negdje oko 140 tisuća ljudi i znam kako se oni osjećaju gdje su naprosto nešto posjedovali a preko noći su naprosto bez svega ostajali. Znam kako se ti ljudi isto osjećaju kada čitaju u medijima da lokalni dužnosnici kupuju ili ne znam neki treći kvadrat za jednu kunu ili maksimalno dvije kune a njihovim obiteljima trebalo je generacije da steknu tu kuću, neki su imali i posjedovali palaču ili tu zemlju. Međutim ja ih uvjeravam da međunarodni ugovori su iznad domaćih zakona, da te bilateralne ugovore treba poštovati i Italija, i normalno RH i da oni kad je riječ o tome trebaju probleme rješavati isključivo u Rimu. Ali znam kako se ti ljudi naprosto osjećaju. Točno je ono što ste prije primijetili da neki naprosto plaćaju kvadrat 2,7 kune. I točno je da su ti stanovi nekada imali vlasnika i točno je da je prije 60 i toliko godina netko naprosto izbačen iz tih stanova kroz neku formu nacionalizacije ili konfiskacije. Točno je da je mnogima od tih vlasnika učinjena nepravda ali je isto tako točno da danas izbaciti te stanare na ulicu bila bi i njima učinjena nepravda. Pa ja znam za desetine slučajeva gdje su ljudi dobivali stanove od 60, 70 kvadrata tamo 55., 60.godine i kasnije zamjenjivali te stanove, došli u posjed tog nacionaliziranog stana i sada bi se naprosto trebali naći na ulici. Riječ je o jednom ozbiljnom političkom problemu o kojemu treba razgovarati i mislim da su ovakve rasprave dobrodošle, ne može na to pitanje odgovor dati na samo pravobraniteljica ni Ustavni sud ni samo Vlada nego stvarno treba pokrenuti jednu sveopću nacionalnu diskusiju.
U ime DC-a Novog vala i Narodne stranke-reformista govorit će poštovana Vesna Škare-Ožbolt. Izvolite. Kolegice Bečić, kolegice Bečić molim vas.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo pučka pravobraniteljice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege naš klub će podržati ovo izvješće, smatra ga sveobuhvatnim, vrlo analitičnim. Konačno pučki pravobranitelj, odnosno pravobraniteljica je produžena ruka ovog Hrvatskog sabora i ona ukazuje na ključne probleme u zaštiti ljudskih prava. Ja bih ovako strukturirala ovo izvješće, tu ima primjedbi koje se ponavljaju iz godine u godinu, ima onih koje su se pojavile kršenja ljudskih prava koja su se pojavila upravo iz razloga duboke gospodarske krize i ima onih koja su evo ad hoc nastale poput poplave azilanata i situacija koja su vezana ili za vremenske klimatske promjene, nepogode ili za evo situaciju, političku situaciju u Europi i svijetu. Nešto bih prvo ukazala na one primjedbe i zapažanja u kršenju ljudskih prava koja se ponavljaju iz godine u godinu. Tu se praktički ponavljaju teme iz pravosuđa koje su uvijek vezane samo na dugotrajno vođenje sudskog postupka, pa sada i na kvalitetu sudskih odluka, dostupnost besplatne pravne pomoći i sličnih tema. Kad pogledate izvješće iz 2009., pa 2010.godine, pa 2011., pa 2012., pa 2013.i sada ovo 2014.po pitanju pravosuđa i primjedbi koje pučki pravobranitelj, odnosno pravobraniteljica daje sve ove godine ona su identična, ne mijenjaju se ni po zarezu. I to je ono što je ozbiljan problem. Ako osoba koja da prijedlog za upis prava vlasništva u Gradu Zagrebu 2010.godine, ne dobije svoj vlasnički list ni do dan danas, dakle punih 5 godina nego se njegov zahtjev prebaci sada na drugi sud koji je osnovan, onda je to evidentno kršenje ljudskih prava, onda je to problem neefikasnosti pravosuđa i apsolutno dugotrajnog vođenja sudskog postupka koji će u konačnici jednog dana platiti ova država. A mi poštovane kolegice i kolege doista kada gledamo proračune koje slažemo svake godine nema prostora za naknadu štete takvim ljudima. Dakle pitanje pravosuđa, pitanje prava nacionalnih manjina, pitanje stambenog zbrinjavanja, pitanje radnih i službeničkih odnosa, diskriminaciju temeljem dobi, zdravlje, branitelji sve su to teme koje se iz godine u godinu ponavljaju, iz godine u godinu se dostavljaju preporuke međutim ono što je već ovdje konstatirano i naš klub podupire da se počnu analizirati preporuke koje daje pučka pravobraniteljica. Bez analize preporuka, bez analize provedbe preporuka, ne analize samih preporuka nego upravo provedbe preporuka mislim da će se ova izvješća svesti i naše rasprave na onu staru izreku "Psi laju karavane prolaze." A mislim da to ne može biti cilj posebno iz razloga što upravo ne dostavljanje izvješća pučkoj pravobraniteljici od strane ministarstva, od strane državnih ureda ili agencija znači nedostavljanje izvješća ovom Hrvatskom saboru. Nepoštivanje institucije pučke pravobraniteljice znači nepoštivanje institucije Hrvatskog parlamenta. I apsolutno treba napraviti analizu i to predlažemo i kako zaključak da se doista napravi analiza koliko je to državnih institucija postupilo po preporukama, a koliko ne jer inače ćemo i iduće godine opet raspravljati o neefikasnosti hrvatskog pravosuđa, o dugotrajnom vođenju sudskih postupaka, o problemima u stambenom zbrinjavanju i uopće ne idemo nijedan korak naprijed i to je ono što je problem. Naš klub apsolutno podržava preporuke pučke pravobraniteljice, isto tako da se u saborsku proceduru uputi prijedlog Zakona o najmu stanova, imajući u vidu presude suda koje obvezuju stranke na plaćanje ne malih naknada za povredu prava na mirno uživanje vlasništva. Kada se pogledaju odluke Europskog suda za ljudska prava onda npr. u slučaju presude Statileo protiv Hrvatske gdje se utvrđuje da je ravnoteža između vlasnika i zaštićenih najmoprimaca već duže vrijeme narušena na štetu vlasnika stanova. Ovo namjerno upozoravamo jer od '99.godine se taj zakon radi, od '99.godine nema političke volje da se taj zakon donese. I sada ćemo platiti cijenu upravo tog našeg guranja vrlo složenih problema pod tepih, a platit ćemo cijenu u odlukama Europskog suda za ljudska prava odnosno u naknadama štete. I apsolutno ovo izvješće treba staviti u konstelaciju i odluka Europskog suda za ljudska prava koje se donose i odluka Ustavnog suda o kršenju ljudskih prava i nekako u tom kontekstu treba gledati i ovo izvješće i sve mjere koje se iz godine u godinu ponavljaju, a praktički bez nekakvog velikog efekta. Jel da ima efekta onda ne bi završili ni na Ustavnom sudu, a posebno ne na Europskom sudu za ljudska prava. Drugi tip primjedbi u kršenju ljudskih prava odnosno u preporukama koje je pučka pravobraniteljica daje vidimo u onim problemima koje su se pojavile uslijed ozbiljne i teške dugogodišnje gospodarske krize koja je nekako ti problemi su baš eksplodirali ili kulminirali u 2014.godini, a odnose se i na brojne ovrhe, zahtjeve za iseljavanja iz jedine nekretnine kao što je stan. Tu smo evo prvi puta vidjeli u ovom izvješću i problem na koji nailaze starije osobe praktički uslijed gospodarske krize, traže i sklapaju ugovore o doživotnom, a posebno o dosmrtnom uzdržavanju gdje praktički nekretnina odmah prelazi na osobu koja je pružatelj uzdržavanja i na taj način starija osoba ostaje do nekretnine i tu dolazi do kojekakvih i manipulacija i prijevara i te starije osobe praktički dok ishode presudu o raskidu takvog štetnog za nju ugovora, možda neki i ne dožive. I tu vidimo jedan kroz zakon utemeljen način otimanja imovine, a taj problem upravo se pojavio zbog povećane i dugotrajne gospodarske krize. Mislim da bi i u samom Uredu pučke pravobraniteljice možda trebalo napraviti jedan poseban zaseban odjel za ovu problematiku praćenja problema starijih osoba i na neki način aktivne pomoći koja neće samo biti u okviru besplatne pravne pomoći nego koja će ukazati starijim osobama koje su sve razlike između ugovora o doživotnom uzdržavanju, ugovora o dosmrtnom uzdržavanju na neki način pomoći im da shvate što znači ako potpišu jedno, ako potpišu dugo, na koji način mogu razvrgnuti, staviti neke elemente u te ugovore kojim bi se na neki način više zaštitile od onoga što im pruža sam zakon. U ovom izvješću nisam primijetila sudbinu ovih financijskih kredita i financijskih problema na koje su građani naletjeli uslijed divljanja švicarskog franka i mislim da ćemo tek tu problematiku moći prepoznati u izvješću za iduću godinu, ali taj problem se pojavljivao i prošlih godina i možda bi i na njega trebalo ukazati, posebno zato što su neke druge zemlje uvele i instituciju pučkog pravobranitelja za zaštitu prava potrošača financijskih proizvoda. Meni se čini da bi bilo potrebno i dobro i da mi razmislimo o uvođenju funkcije pučkog pravobranitelja za zaštitu prava potrošača financijskih proizvoda kako bi naše građane zaštitili od zloporabe moći financijskih institucija i kako bi se uspješno riješile upravo učestale žalbe građana na pretrpljenu financijsku štetu. I treća grupacija problema su upravo ove koje su nastale uslijed naglo, to su ove situacije poplava koje smo imali prošle godine u istočnoj Slavoniji, a za koje je ovaj Sabor već i primio izvješće i doista podržavamo otvorenost pučke pravobraniteljice u davanju takvog izvješća hrabro ukazujući upravo na one probleme koje Vlada nije uspjela do kraja riješiti, iako mislim da se tu pokazala vrlo brza i efikasna. Problem azilanata je nešto što će tek uslijediti kao ozbiljan problem. Bilo bi loše da Hrvatska prednjači u kršenju ljudskih prava azilanata. To bi bilo izuzetno loše i upravo nekako doživljavam ovo upozorenje pučke pravobraniteljice kao preventivu za rješavanje ovog problema već sada na početku posebno smještenih kapaciteta zapošljavanja i svega onoga što je potrebno a što će biti i obaveza Hrvatske uslijed kvote koju će Hrvatska morati primiti dakle onih azilanata koje će morati primiti u okviru odluka Europske unije. Dakle, ono na što naš klub zaključno upozorava je potreba analize provedbe svih onih preporuka koje je pučka pravobraniteljica dala na rješavanju otvorenih problema, problema koji su vezani za ljudska prava u Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo prijavljene 3 replike. Prvo, poštovani Damir Kajin. Izvolite.
Pa ja ću nastaviti sa ovim zaštićenim najmoprimcima, odnosno ovim stanovima. Gdje je možda najveći problem? Gro tih stanova, ja ne znam sada točno podatak, ima ih negdje između 3 i 4 tisuće. Preprodani, kada? '97., '98., 2005., 2010. ili 2012. godine. Kome je preprodan? Preprodan je nekim novim vlasnicima. I ti novi vlasnici koji nisu originalni nasljednici tih stanova postaju stvarna prijetnja. Ja razumijem vlasnika, ili njihovog nasljednika tih nacionaliziranih stanova, oni žele do istih. To je bila nekada njihova imovina. Oni žele posjedovati, žele ih prodati, žele možda i na njima zaraditi. Ali prodaju ih sa kime? Prodaju ih sa stanarima. I stanare defacto mi pretvaramo u robu. Borimo se protiv ovrhe jedinog stana, što ćemo sada sa ovima? Konfiscirani stanovi taj problem, pod navodnicima je riješen kada? Još početkom '90.-te godine. Kome se konfisciraju stanovi? Slugama ondašnjeg režima. Kome se nacionaliziraju? Onima koji imaju višak kvadrata. Nepravda koja je učinjena prema ovima kojima je nacionaliziran stan nepravda je do neba. Jer nisu svi nezakonito stekli tu svoju imovinu. Ali što ćemo mi sa stanarom koji je recimo '60.-te godine dobio državni stan, zamijenio je taj stan za koji? Za nacionalizirani stan. Čije je ovdje pravo veće? Ja samo se zalažem da ne činimo novu nepravdu ispravljajući pod navodnicima staru nepravdu, pretvarajući stanare u robu gdje se o njima manje vodi računa nego o starom namještaju.
Odgovor na repliku Vesna Škare-Ožbolt.
Poštovani kolega Kajin, meni se čini da vi nastavljate repliku i raspravu sa kolegicom Bečić. Ono što bih vam ja htjela ukazati ovdje je riječ o stanovima koji nikada nisu bili ni konfiscirani ni nacionalizirani. U prijevodu, vlasnici su ostali i dalje upisani kao vlasnici nad tim nekretninama, nad tim stanovima u zemljišnim knjigama ali ne mogu živjeti u tim stanovima jer u tim stanovima žive neki drugi ljudi. O takvim problemima govorimo. Apsolutno ima i ovih slučajeva koje ste naveli i doista a to sam i u raspravi rekla ne može se gurati glava pod tepih. Od '99. godine se pokušava naći rješenje za npr. i one ljude koji su zamijenili stan koji su dobili u državnom vlasništvu zamijenili su ga za nacionalizirani stan i danas su praktički u statusu možda zaštićenog najmoprimca i to je problem. To je problem koji konačni i presuda Europskog suda za ljudska prava upozorava državu, našu državu da mora donijeti zakon i riješiti sustavna kršenja ljudskih prava na tom području.
Druga replika, poštovana Nevenka Bečić, izvolite.
Zahvaljujem se gospodin potpredsjedniče. Zahvaljujem se kolegice Škare-Ožbolt što ste kolegi Kajinu konačno pojasnili o kojoj kategoriji zaštićenih najmoprimaca se radi i o kojoj kategoriji i kakvoj kategoriji stanova se radi. U tom smislu zahvaljujem, ne moram ja poslije s njim diskutirati o tome. Osvrnula bih se na vaše izlaganje s kojim se u cijelosti slažem ali bih se osvrnula na vašu informaciju da od 1999. godine se pokušava i donosi se Izmjene i dopune Zakona o najmu stanova koje do danas nisu ugledale svjetlo dana. I što će naravno za sobom povući obvezu Republike Hrvatske da isplati temeljem presude Europskog suda za ljudska prava enormna financijska sredstva vlasnicima okupiranih privatnih stanova i to na ime nadoknade za duševne boli i u ime razlike između zaštićene najamnine koju primaju od 2 kune i 70 lipa i tržišne cijene najma koju su temeljem konvencije i temeljem članka 50. Ustava Republike Hrvatske bili u obvezi isplaćivati vlasnicima okupiranih privatnih stanova. U tom smislu radi naše javnosti potrebno je istaknuti da presude su već donesene i Republika Hrvatska bi trebala poraditi na tome da prestane, da se prestane blamirati pred europskih institucijama i da konačno zaustavi rušenje našeg rejtinga kao članice Europske unije koja krši vlasnička prava, ljudska prava koja se obvezala poštivati samim danom potpisa konvencije a Hrvatski sabor je ratificirao Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i sloboda 1997. godine. Znači od 1997. godine do dana kada će isplatiti obeštećenja isplatiti će ih svakom vlasniku. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku Vesna Škare-Ožbolt.
Poštovana kolegice Bečić, doista nemam što sada više dodati osim upozoriti upravo na činjenicu da će Republika Hrvatska jednog dana početi isplaćivati naknade štete za ovakve situacije o kojima ste govorili. Mislim da kao odgovorni ljudi, kao predstavnici naroda ovdje u ovom domu moramo o tome voditi računa i još jednom pozvati izvršnu vlast na donošenje zakona kako bi se zaustavila daljnja kršenja ljudskih prava po ovoj temi. Interesantno je da nijedna politička vlast u ovoj zemlji nije imala dovoljno hrabrosti donijeti taj zakon. To je interesantno i tu nema razlike u odnosu na predznak, dakle problem je nema političke snage.
I posljednja replika, poštovana Sonja König.
Hvala vam lijepo poštovani potpredsjedniče našeg Sabora. Poštovana kolegice Škare-Ožbolt, rekli ste da nema političke volje i snage da se problem zaštićenih najmoprimaca i najmodavaca riješi. Ja vas moram informirati da je Ministarstvo graditeljstva i prostornog uređenja izradilo Zakon o najmu stanova kojim bi se taj problem napokon riješio i koji je prošao javnu raspravu i koji će se sudeći prema najavama ministrice Anke Mrak Taritaš uskoro naći na našim klupama u Saboru pa će to biti prilika da i vi i ostali kolege i kolege pomognete u donošenju tog zakona. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, Vesna Škare-Ožbolt.
Poštovana kolegice poznata mi je ta informacija, međutim ukazala bih vam na praksu. Kad sam ja bila ministrica pravosuđa tada smo isto radili na tom zakonu zajedno u Ministarstvu pravosuđa sa Ministarstvom graditeljstva. Matično ministarstvo je upravo Ministarstvo graditeljstva. Taj zakon tada nije bio donesen. Sada imamo novu forcu, zakon je pred donošenjem. Prema mojim informacijama on je već u travnju trebao biti na saborskim klupama ne u Vladi nego ovdje, opet nije donešen. Doći će izbori, zakon se opet neće donijeti. Pesimistična sam u ovom pogledu i upravo zato kažem: nema razlike, ne postoji politička snaga da se taj konačno zakon donese i vidjet ćete da taj zakon neće ugledati za ovog mandata svjetlo dana, nažalost.
Nastavljamo s raspravom po klubovima. U ime kluba SDP-a govorit će poštovana kolegica Melita Mulić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena pučka pravobraniteljice sa suradnicima, kolegice i kolege. Ovo izvješće o radu pučke pravobraniteljice, o radu ureda, ali u izvješću je dana i stanovita analiza te ocjena stanja ljudskih prava i suzbijanje diskriminacije po pojedinim područjima. Izvješće je obimno i uključuje gotovo sva područja o kojima je Hrvatski sabor raspravljao i svakodnevno raspravlja po zakonskim prijedlozima i izvješćima, od diskriminacije, pravosuđa, postupanja policije, radnih odnosa, socijalno ugroženih skupina, ranjivih i društveno marginaliziranih, branitelja i nacionalnih manjina, zdravstvenog sustava, imovinsko-pravnih odnosa, stanja u zatvorskom sustavu, psihijatrijskim ustanovama obrazovanju, zaštiti okoliša do neprihvatljivog i diskriminatornog izražavanja u javnom prostoru. Ured je uložio veliki trud, postupao u ukupno 3892 predmeta, pokretao vlastite inicijative, sudjelovao u izradi propisa, analizirao medijske sadržaje. Klub SDP-a će podržati ovo izvješće, ali ću iskoristiti ovo vrijeme koje po Poslovniku imam, a koje je i više nedostatno da se prođe kroz sva područja života pojedinca, ali i društva koje izvješće obuhvaća, da se osvrnem na kontekst koji je pridonio osjećaju ugroženosti, a koji dominira izvješćem. Također, postoje određene netočnosti u izvješću na koje je ukazala i Vlada Republike Hrvatske u dostavljenom mišljenju na pojedine navode, primjedbe i preporuke. Izvješće je utemeljeno na pritužbama građana kada se osjećaju diskriminiranima ili smatraju da su im povrijeđena ili ograničena ljudska prava i temeljne slobode, posebno pred javnopravnim tijelima, a sve više ih propituje pravednost i zakonitost odluka donesenih u sudskom ili upravnom postupku. Priljev pritužbi je kako je i sama pravobraniteljica istakla, za 40% veći nego dvije godine ranije. To je činjenica koju treba uvažiti, ali s druge strane treba realno sagledati i činjenicu da je od 2594 novo zaprimljena predmeta osnovano bilo njih 380, odnosno 1/6 po kojima je ured i postupao. Ni u jednom trenutku ne želim umanjiti osjećaje pojedinaca, ali u samom izvješću se navodi da je i osim nedovoljne informiranosti građana dio predmeta neosnovan. Ono što zaista zabrinjava je povećanje broja predmeta povodom diskriminacije, a u protekloj godini imamo najveći broj pritužbi od početka primjene Zakona o suzbijanju diskriminacije. Ljudi se najčešće osjećaju diskriminiranima prema etničkoj pripadnosti i prema nacionalnom podrijetlu, a jednak broj pritužbi je pristigao i za višestruku diskriminaciju. Najugroženiji su Srbi i Romi. Ured je u 35 slučajeva utvrdio sumnju na diskriminaciju, dakle to nisu tlapnje, mitovi, niti su to slučajevi izvučeni iz konteksta. Tome pridonosi i neprihvatljivo te diskriminatorno izražavanje u javnom prostoru kojim hrvatski javni prostor obiluje, posebice u protekloj godini. Tako je i prema podacima Ureda za ljudska prava i prava nacionalnih manjina vođeno 29 postupaka vezanih za kazneno djelo javnog poticanja na mržnju i nasilje, pri čemu 20 zbog govora mržnje prema pripadnicima nacionalnih manjina. Hrvatsko novinarsko društvo provodilo je postupke radi kršenja kodeksa časti hrvatskih novinara. Postoje portali koji sustavno ne uvažavaju profesionalne standarde i objavljuju priloge huškačke naravi. Vijeće za elektroničke medije prošle je godine u 31 slučaju razmatralo kršenje odredbi Zakona o elektroničkim medijima o zabrani diskriminacije. Kada su u pitanju mediji u samo jednom slučaju je utvrđena povreda. Ali što je sa ostalima? Ne samo sa medijima, već što je i s političkim protagonistima. Živimo u atmosferi obračuna s utvarama, duhovima prošlosti, članovima Vlade se broje krvna zrnca, denuncira ih se lažima i podmetanjima, demonizira se političke oponente koji su legalno izabrani od hrvatskih građana čime se obračunava sa polovicom hrvatskog nacionalnog korpusa, provodi se povijesni revizionizam, određuje mjera i standard domovinske ljubavi, poziva na obračun, lustraciju zbog stava, najavljuje sužavanje prostora slobode govora i uvođenja jednoumlja, klasičnih odlika totalitarnih sustava. Političari ne reagiraju na utakmicama na fašističke pokliče, a vrlo često se osporavaju ustavne vrednote ili čak ustavni poredak o čemu nema ozbiljnih očitovanja kao ni medijskih analiza. Pravobraniteljica je u svom izvješću u ovom području posvetila veći dio nego proteklih godina što bi svima trebalo biti indikativno i relevantno kao i njezini navodi koje citiram da je nužno da mediji osude svaku pojavu netolerancije i ksenofobije u javnosti posebice na sportskim natjecanjima na kojima se nerijetko događaju incidenti koji ukazuju na nacionalnu nesnošljivost. Kad su u pitanju pak područja diskriminacije na koje se građani žale na prvom mjestu je bilo područje rada i područje zapošljavanja. Udruzi mobing pritužilo se 1200 građana, a inspektori rada su nakon obavljenih inspekcijskih nadzora podnijeli ukupno 110 kaznenih prijava protiv poslodavaca zbog neisplate cijele ili dijela plaća, te zbog povrede prava iz socijalnog osiguranja. Zbog svega navedenog klub SDP-a očekuje kvalitetnu raspravu o najavljenom Nacionalnom planu zaštite na radu, a ističem i da samo izvješće navodi konkretne brojke i podatke o povećanju zaposlenosti, te interes za aktivne politike zapošljavanja koje je provodilo i provodi Ministarstvo rada u suradnji sa Hrvatskim zavodom za zapošljavanje. Vezano uz socijalnu sliku društva ističem da je Vlada u ožujku prošle godine usvojila Strategiju borbe protiv siromaštva i socijalne isključenosti, a da trenutačno u Hrvatskoj postoji oko 80 naknada sa socijalnim predznakom za koje se na državnoj i lokalnoj razini izdvaja oko 10 milijardi kuna godišnje. Pravobraniteljica navodi nužnost donošenja Strategije socijalnog stanovanja, te mi pozdravljamo činjenicu da je Ministarstvo socijalne politike i mladih preuzelo obvezu izrade navedene strategije, te namjeru Vlade da se stambeni kapaciteti u vlasništvu RH daju, odnosno namijene za koristi socijalnih potreba. Iščitavajući izvješće po područjima stječe se dojam da je zapravo najveća disproporcija između pritužbi pa i dojma, te stvarnosti odnosno očitovanje Vlade u području u kojem je u najvećem dijelu u ovlasti Ministarstva unutarnjih poslova, a odnosi se na prijavu i odjavu prebivališta, te prijem u hrvatsko državljanstvo. Zbog Zakona o prebivalištu u primjeni, ali i obustave isplate mirovina bez dostave OIB-a zaustavljena je isplata nepripadajućih mirovina za umrle čime je država bila izgubila preko 6 i pol milijuna kuna zbog čega je namireno preko 4 milijuna kuna što je više nego evidentan dokaz uvođenja reda u sustav. Drago nam je da su u izvješću istaknuti kvalitete pojedinih zakonskih prijedloga koji su usvojeni u protekloj godini i u ovom sazivu u kojem SDP sa koalicijskim partnerima ima većinu, a odnosi se na Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći, na zakon koji je u proceduri o pravima žrtava seksualnog nasilja u Domovinskom ratu, a podsjetit ću da smo donijeli i Zakon o registriranom partnerstvu, poboljšali Zakon o osobama sa duševnim smetnjama, te unaprijedili brojne druge zakone iz područja pravosuđa o čemu svjedoče navodi pravobraniteljice da je zaprimljen broj pritužbi zbog dugotrajnosti sudskih postupaka u padu, te da je pravo građana na suđenje u razumnom roku bolje zaštićeno. Zaključno želim istaknuti da će SDP kako u predlaganju, usvajanju, ali i u nadzoru provedbe zakona ostati dosljedan vrijednostima ustavnog poretka RH, slobodi, jednakosti, ravnopravnosti, socijalnoj državi. Ostat ćemo ustrajni u pluralizmu, u toleranciji, u slobodoumlju, slobodi govora koji neće ugrožavati slobodu drugih, braniti manjine neovisno o tome kojoj manjinskoj grupaciji pripadaju i upravo tako štititi interese većine. Poštovat ćemo različitosti i dignitet pojedinca, te ćemo biti brana urušavanju civilizacijskih dostignuća i demokratskih vrijednosti. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvo poštovani Furio Radin, izvolite.
Hvala lijepa. Zahvaljujem se kolegice Mulić. Znam da ste govorili to iz uvjerenja i imam osjećaj da ste govorili iz srca to. Zbog svih tih razloga mi smo i donijeli Deklaraciju o nesnošljivosti, jedno centrizmu u Hrvatskoj, jer naše antene, antene pripadnika nacionalnih manjina osjećaju upravo ono što kaže pučka pravobraniteljica i što je rekla sada kolegica Mulić. Zahvaljujem se i onima koji to smatraju skandaloznim i kritiziraju. Zbog čega? Zbog toga što su to primijetili. Zamislite da se nisu skandalizirali, prvi bi se mi zabrinuli. Ono što nas zabrinjava nisu niti oni koji se skandaliziraju, a naravno niti nas ne veseli previše, ali primamo na znanje sa zadovoljstvom ni oni koji nas brane. Nas zabrinjava šutnja, šutnja o tome, šutnja o tome da se govori o etničkom čišćenju, šutnja o tome da se ne primjenjuje zakon, šutnja o tome što se viče na stadionu i station prihvaća. To je ono što nas zabrinjava.
Odgovor na repliku, poštovana Melita Mulić.
Zahvaljujem se kolega Radin. Kada sam se pripremala za ovu raspravu, dakle osim što je bilo potrebno iščitati 180 stranica ovog izvješća ja sam iščitala i izvještaj Kuće ljudskih prava. Osim toga Srpsko narodno vijeće izdalo je jedan bilten na 50 stranica gdje je evidentirano svi grafiti, dakle ne samo u područjima od posebne državne skrbi nego i u Gradu Zagrebu. Dakle, postoje i činjenični dokazi i ne radi se zaista samo o tlapnjama, o stvaranju krive slike. Mislim da je nužno da progovorimo o tome i u ime tzv. šutljive većine i mislim da je nužno da se sve političke opcije u Hrvatskom saboru ograde od toga jer da je to potrebno zapravo za progres hrvatskog društva. Hvala.
Druga replika, poštovani Ante Babić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolegice Mulić u jednom trenutku sam zapravo mislio da je dobro to što govorite, da bih se složio zapravo sa vašim izvješćem, međutim onda sam shvatio čemu to vodi, u kojem pravcu to ide kada govorite o dignitetu svakoga pojedinca. Aludirali ste naravno na ovu Deklaraciju o nesnošljivosti isprovocirani njome zapravo slažući se s njome. Ja ću još jednom ponoviti da ne vidim nikakve organizirane skupine u ovome društvu, da ja ne vidim nikakav etnocentrizam, da ne vidim nikakvu ksenofobiju, homofobiju u ovome društvu. Reći ću vam da i pučka pravobraniteljica u svome izvješću je govorila o tome, o istraživanju Centra za mirovne studije zbog stava netrpeljivosti prema pojedinim etničkim skupinama i nacionalnim manjinama da na općenitoj razini građani RH ne podržavaju diskriminaciju i da podržavaju multikulturalizam i ne iskazuju ksenofobične stavove. I vi to jako dobro znate. S obzirom da smo u istom odboru, ali i zbog korektnosti kada govorite o govoru mržnje ja nastojim to ne govoriti u javnom prostoru upravo zbog toga da ne zlorabim zapravo tu slobodu govora ali vi jako dobro znadete. Kada govorite o buletinu SNV-a (Srpskog narodnog vijeća) koji su pobrojali određene slučajeve zamislite da se to radilo na drugoj strani onda biste vidjeli da bi to disproporcija bila enormno velika. S druge strane i sami znate da razgovaramo o tome da se kroz časopis "Novosti" koji kontinuirano svaki tjedan rigaju, govore o govoru mržnje i da to nitko u RH ne osuđuje pa ni vi. Pa biste onda znali zapravo iz čega to proizlazi. Naravno da osuđujem svaki slučaj bilo kakvog govora mržnje ili netrpeljivosti prema nacionalnim manjinama, ali zbog korektnosti prema hrvatskoj javnosti to je trebalo reći. To sam očekivao od vas. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovana Melita Mulić.
Kolega Babić kako ste i sami rekli mi sjedimo u istom odboru, imamo iste dokumente. Dakle, ja ne govorim o osjećaju nego govorim o činjenicama. Dakle, ako je Ured pučke pravobraniteljice utvrdio da u 35 slučajeva postoji sumnja na diskriminaciju, ako je Ured za ljudska prava i prava nacionalnih manjina vodio 29 postupaka vezano uz kazneno djelo javnog poticanja na mržnju i nasilje od čega je 20 se odnosilo na pripadnike nacionalnih manjina ja ne znam kako onda živimo u dvije stvarnosti? Što se tiče drugog dijela vašeg izlaganja ja ne kažem da vi osobno koristite govor mržnje ali ja bih od vas očekivala i od vaših kolega da osudite istupe vašeg stranačkog šefa koji se koristi takvim govorom mržnje. Što je govor mržnje nego ja ću, dakle mogu citirati zadnjeg intervjua koji je dao, dakle ne znam uopće na koga se misli "oni europsku misao nakalamnjenu na svoj stari boljševizam i u tome je sva mudrost njihova stava. Oni Hrvatsku nisu voljeli niti je vole." Ili recimo očitovanje jednog od političkih analitičara koji kaže da on ima ciničan odmak od javnosti i da nije promijenio svoj diskurs kojeg će pak on promijeniti promjenom klime. Što je to? To je baš poziv na obračun, poziv na jednoumlje, poziv na ukidanje slobode govora, poziv na jedan stav, na jednu istinu i na povijesni revizionizam. … [[Upadica se ne razumije.]]
Kolega Babiću možete li se vi držati Poslovnika pa ne dobacivati kolegici koja vam odgovara na repliku? … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] To se isto odnosi i na vas. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Gledajte ovako, ja bih vas ljubazno molio da se primirite, da budete parlamentarni, da kad nekome replicirate saslušate i odgovor na repliku. Ukoliko vam je teško saslušati odgovor na repliku ja za to imam odličnu metodu – nemojte replicirati pa nećete morati ništa slušati. To je najjednostavnije. Treća replika, Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolegice Mulić, ovaj vaš traktat, tako bih ga nazvao, ne Crnorisca Hrabra nego vaš traktat, zaista govori upravo o isključivosti vašoj i vaše stranke i vašega premijera i vašega predsjednika stranke. Jer vaš je predsjednik stranke prilikom izbora za predsjednika Republike rekao ovo je slučaj za mi ili oni. Tko smo mi, a tko su oni? I tko ste vi, a tko smo mi? Dakle, svi smo hrvatski građani ili pripadnici hrvatskog naroda i drugih manjinskih naroda u RH. Koji mi i koji oni? Zar to nije pučka pravobraniteljica trebala u svom izvješću navesti kao slučaj koji govori upravo o diskriminaciji? Koga? Vas ili nas? Ili to liči na onu '905. godinu? A znate vi o kome govorim i što je bilo tada rečeno, do istrage vaše ili naše. Pa zar ćemo tako razgovarati o tome?! I vi, kada netko govori o boljševizmu ili pravobraniteljica negativno to je diskriminacija. Molim te lijepo! Sada lijepo mislimo o boljševizmu? Pa zašto bih ja morao misliti tako upravo jednoumno kao što vi mi predlažete? Hoćete li me vi podučiti boljševizmu da ja budem boljševik kao i vi? Neću! Imam pravo na različitost, a vi to meni negirate vašim traktatom. E upravo tako. Bilo bi puno bolje, bilo bi puno bolje kada ne bi 300 tisuća nezaposlenih vaš premijer nazivao gnjavatorima. Svako od nas ima takve kao što je on rekao, a ljude u potrebi koji traže posao, koji mole za posao da ne idu van raditi u Njemačku. O tome ne govorite, pravobraniteljica ništa, ni vi, nego ih nazivate gnjavatori i to je za vas kako vam je vaš predsjednik rekao gnjavatorima. O djeci invalidima koji navrše 27 godina i nemaju pravo na dječji doplatak od 800 kuna, o tome ne govorite, to nije povreda prava, ljudskih prava, to nije povreda, to za vas nije povreda. Samo traktat o boljševizmu. Ma nemojte mi govoriti molim vas više. Hvala lijepo.
Vrijeme. Čut ćemo odgovor na ovu repliku Melite Mulić. Izvolite.
Hvala vam. Kolega Grubišić, predsjednik Vlade RH nikada i to su dakle obična podmetanja i laži s vaše strane, ne zaposlene ljude u RH nije nazvao gnjavatorima. Druga stvar, nikada nikoga iz kluba SDP-a niste čuli ni u jednom intervjuu, ni na saborskoj govornici da o djeci članova zastupnika drugih kluba govori kao o komunističkoj zlatnoj mladeži, niti mi govorimo o djeci kradljivaca, niti govorimo o djeci ustaša, izdajnika ili ne znam kako, ne znam koje bi paralele bile. Mi se takvim rječnikom nikada ne koristimo, prema tome ja nisam koristila traktat, nego sam samo iznijela da ćemo mi ostati dosljedni u obrani civilizacijskih dostignuća i ustavnog poretka RH.
Posljednja replika Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvažena kolegice Mulić, ja mislim da ste vi možda s te strane možda i zadnji koji treba govoriti o nekakvom govoru mržnje. Tri i pol godine mi slušamo ispade, ispade mržnje prema ovoj strani, ne samo u Saboru nego i javnom prostoru počev od premijera da vašeg jednog saborskog zastupnika kojima je dozvoljeno da govore da su neki ljudi zločinci, da su polusvijet, mračnjaci, nazadnjaci, kabadahije itd. Nemojte me uvjeravati da to nije izgovoreno u javnom prostoru. Vi na taj način doživljavate svoje političke suparnike i onda iskoristite pučku pravobraniteljicu ili izvješće da bi nas uvjeravali da to nije tako, da to rade neki drugi. Čitava vaša politika svela se na mijenjanje svjetonazora i dosegnutih demokratskih dosega do 2011.godine i tome ste prilagoditi svu svoju politiku koja je doživjela svoj vrhunac 2014.u 12.mjesecu u noći prvog izbornog kruga kada premijer izlazi i kaže politika mi ili oni. To je vrijednost oko koje ćemo se dijeliti i oko koje ćemo dobivati glasove. To je vaša politika i onda ima rezultate danas u ovome što vidimo. Upravo to, politika mi ili oni je već poražena jedanput gospodo, bit će poražena i drugi put. Vi nastavite na svoj način, vi jeste promijenili dlaku ali ćud je ostala ista. I ponašate se isto onako kao i oni ljudi ili ona stranka koju ste naslijedili i nikad se od nje odrekli niste, kao i vrijednosti kojima se klanjate a zamjerate svima ostalima vrijednosti kojima se oni klanjaju. Takva politika doživjet će slom upravo na izborima, politika mi ili oni koju ste vi stavili u ovo društvo bit će poražena još jedanput.
Sad će ova replika doživjeti svoj odgovor. Izvolite Melita Mulić.
Hvala vam. Vi konstantno ponavljate neistine, valjda uvjereni da će oni postati istine. Vi ste ti koji su rehabilitirali komunizam. Tko ovdje govori s ove strane, iz lijevog građanskog političkog prostora ikada o komunizmu? Kada smo već kod ove stranke mi imamo vrlo jasan stav u osudi svih totalističkih režima. Vi svojim ponašanjem i govorom upravo najavljujete uvođenje jednoga takvoga, a dok god se takvo ponašate mi ćemo biti i ostati brana slobodi govora koja neće ugrožavati druge.
Nastavljamo s raspravom po klubovima. U ime kluba SDSS-a govorit će poštovani Mile Horvat. Izvolite.
Zahvaljujem se potpredsjedniče Hrvatskog sabor. Pozdravljam gospođu pučku pravobraniteljicu sa suradnicima. Ja vjerojatno poslije ovog govora neću dobiti ovakve aplauze ali nemam ni namjeru o ovoj temi razgovarati sa emocijama, sa emocijama niti sa nekakvim ideološkim pretpostavkama, premisama nego želim dati ocjenu u ime kluba ove analize stanja po radnim segmentima društvenog života koju je dala gospođa pučka pravobraniteljica sa svojom ekipom. I mislimo generalno prvo da je ovo vrlo dobar izvještaj, vrlo dobar, vrlo sistematičan, obiman izvještaj ne samo po broju stranica 280 ili koliko, nego i po broju tema koje su u tom izvještaju obrađene i analizirane. I zato bi mi taj izvještaj da ne budemo neumjesni ali pohvaliti i u svakom slučaju ćemo ga podržati. Ono što je loša konstatacija na početku da mi takve izvještaje imamo iz godine u godinu, odnosno podaci se provlače iz godine u godinu, jer već 7,8 godina gotovo možemo ponoviti iste rasprave kad govorimo o ovom izvještaju što naravno nije dobro. Vidimo da se pomaci po određenim društvenim pojavama mjere u nekakvim promilima a mi onda iz nekakvog zadovoljstva kažemo evo sad je nešto bolje nego u 2014., nego li 2013.godine. Ja neću govoriti o ovim stvarima o kojima ste vi ovdje polemizirali ali ću se fokusirati na činjenice da ukažem da sustavno nešto ovdje ne štima kao što je gospođa pučka pravobraniteljica u tezama to i sugerirala. Zbog obima tema ću se fokusirati na besplatnu pravnu pomoć, na obnovu i stambeno zbrinjavanje i diskriminaciju, poglavlje o diskriminaciji koje su dominantne teme interesa i fokusa pripadnika nacionalnih manjina, a naročito pripadnika Srpske nacionalne manjine bez namjere da podcjenjujem ostale krupne društvene teme kao što su ovrhe, uzdržavanja, zatvorski sustav itd. To je svaka tema o kojoj bi se moglo razgovarati puno više nego što ovih 15 minuta to nama omogućava. Besplatna pravna pomoć je nešto što smo mi kao projekat u prethodnim našim raspravama podržali jer smatramo da se treba sa besplatnom pravnom pomoći ispuniti osnovna zadaća tog koncepta, a to je da se omogući slabijim osobama, osobama slabijeg socio-ekonomskog stanja pristup pravosuđu i javnim tijelima, potpunim ili djelomičnim osiguravanjem plaćanja troškova koje se odnose i na sekundarnu i na primarnu pravnu pomoć. Dakle, govorimo o potrebi da se određenoj socijalnoj kategoriji omogući da ostvare svoja elementarna prava pred pravosudnim aparatom RH kada oni za to nemaju elementarnih materijalni uvjeta, a imaju potrebe. I onda smo ovdje zaključili da je osnovna zapreka za efikasno provođenje efikasne pravne pomoći upravo novac. Rekli smo da je u proračunu izdvojeno nešto više sredstava 2014.nego i 2013., ali je to još uvijek svega 0,13% eura po glavi stanovnika i daleko, daleko ispod nekog standarda koji izdvaja EU. EU izdvaja negdje oko 0,76% eura po stanovniku za besplatnu pravnu pomoć što se smatra nekakvim normalnim standardom zaštite ljudskih prava unutar domicilnog pravnog sustava. Ono što je još gori podatak, alarmantniji podatak jeste iskustvo iz jedne grupacije iz Siska koji kažu da se udruge koje se bave pružanjem besplatne pravne pomoći od države financiraju sa svega 9,8%, a da ostatak troškova od 90% se financira iz raznih projekata odnosno stranih projekata stranih donatora. Mislim da to nije dobro, mislim da je to pogrešan koncept i da stvar pojednostavim, ukoliko se ovako nastavi financiranje besplatne pravne pomoći onda ćemo reći da ukoliko nema stranih donatora nema ni besplatne pravne pomoći džaba smo donosili Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći i to nije dobro. Onaj tko nije osjetio potrebu za takvom vrstom pomoći i tko nije koristio usluge besplatne pravne pomoći, ne zna o kakvom se ozbiljnom društvenom problemu ovdje radi. Isto tako je zaključak i iskustvo sa terena da besplatna pravna pomoć ne može funkcionirati ukoliko nemamo izgrađenu mrežu službi pogotovo na prostoru posebne državne skrbi. Ne možete mi reći da čovjek iz Like, iz Gračaca, iz sela podno Plješevice može koristiti besplatnu pravnu pomoć ako se prva služba nalazi negdje u Zadru ili najbliže ili u Karlovcu itd. Prema tome, nemojmo praviti umjetnost radi umjetnosti, nemojmo donositi propise samo da bi donosili propise ukoliko se te stvari na terenu ne mogu efikasno provesti. Druga krupna stvar koja se tiče našeg posebnog interesa jeste izvještaj o stanju obnove i stambenog zbrinjavanja tema o kojoj se puno priča ovih 20 godina i na kraju zbog javnosti se mora zaključiti da učinak nije zadovoljavajući. Dakle ovdje je pučka pravobraniteljica uvodno napravila jedno vrlo dobro iskustvo jedne osobe koja ima invaliditetno dijete i treba dobiti izgradnju nove kuće. Dakle sva peripetija oko dostave dokumentacije službama je ovdje u ovom pasusu rečena, odnos službi koje izlaze na teren procjenjuju nekretnine su često bahate i drske itd., itd. Ona se postavlja pitanje kakvu smo mi to službu oko obnove i stambenog zbrinjavanja uspostavili? Ukupan broj zahtjeva 2014.godine za obnovu i stambeno zbrinjavanje bio je 11 tisuća i nešto, od toga je riješeno 8.500 i to negativno, dakle riješeno je negativno odbijanjem ili odbačajem tih zahtjeva. Dakle svega je negdje oko 7% takvih zahtjeva pozitivno riješeno odnosno negdje oko 637 zahtjeva za stambeno zbrinjavanje do 2014.godine pozitivno riješeno. Preostalo je još preko 3.000 zahtjeva koji nisu ušli ni u postupak rješavanja. Dakle, da li onda ovdje imamo komentara, treba li komentirati više samo ovu priču oko stambenog zbrinjavanja na kojoj mi inzistiramo kod svakog proračuna i kod svakog rebalansa proračuna. pri tome je u 2014.podneseno još negdje oko 1.500 novih zahtjeva što će dodatno zagušiti cijeli taj proces i stvoriti dodatno usko grlo. Bivši nositelji stanarskog prava su podnijeli 5.000 zahtjeva za stambeno zbrinjavanje na području cijele RH i na područje od posebne državne skrbi i od toga zajedno sa gradom Zagrebom donijeto je svega 148 pozitivnih rješenja, dakle riješeno je tek 13%. Da li ovo treba komentirati? Ja mislim da ovo sve skupa govori dovoljno samo za sebe. I onda je naravno vrlo korektno pučka pravobraniteljica konstatirala, dijagnosticirala zbog čega se sve ovo dešava zato što imamo postupanje činovnika odnosno ljudi koji su u službi na način da zadržavaju ljude 10 i više godina sa njihovim zahtjevima, ne obavještavaju ih kako treba. Posljedice toga da korisnici nakon 5 ili 6 godina iščekivanja nekakvih rješenja budu obaviješteni, da ih trebaju dopuniti zahtjeve itd., itd. i stvar vrtimo u krug. Stvar vrtimo u krug na štetu tih jadnih ljudi koji se nadaju da će nakon 20 godina dobiti stambeno zbrinjavanje a zbog određenih činovničkih aljkavosti ja bih rekao čak i opstrukcija na nivou pojedinih ureda državnih uprava na nivou županija, namjernih opstrukcija imamo ovakav rezultat stambenog zbrinjavanja kakav je sada. U otkupu stanova što je vrlo interesantno posebno za prostor podunavlja, vidimo da je pripremljeno 470 zahtjeva bivših nositelja stanarskog prava za otkup stanova, pripremljeno je 38 ugovora a potpisano je svega 17. Znate zašto? Zato što su cijene previsoke, zato što su nekorektno visoke cijene za otkup tih stanova. I vi ste potpuno ispravno predložili da se ti kriteriji zakonskim okvirom trebaju ujednačiti. Dakle treba svesti na onaj nivo cijena koje su to bile u vrijeme kada se vodio otkup stanova građana većinskoga stanovništva dakle kada su svi ostali građani mogli izvan podunavlja otkupljivati stanove. Na tu cijenu treba to svesti. Jer u podunavlju se radi o ljudima koji jedva preživljavaju, koji su socijalna kategorija i kada vi njima prodajete danas kvadrat stana po 400 ili više eura ne možete onda očekivati da oni to doživljavaju kao privilegiju koju im je država dala. Kod diskriminacije se ovdje govori o činjenicama. Nažalost činjenica jeste da još uvijek pripadnici Srpske manjinske zajednice u Republici Hrvatskoj osjećaju ono što nije dobro, osjećaju određeno nepovjerenje i zazor prema nadležnim tijelima i institucijama. Često se njihovi zahtjevi, njihovi zahtjevi se vrlo često anonimno se prijavljuju jer se boje određene, sustežu se pokretanja određenih sudskih postupaka jer se boje osude javnosti. Ljudi imaju određeni strah što naravno nije dobro. 20 godina nakon rata smo trebali postići izgrađenije i zdravije društvo i ljudi koji su pripadnici Srpske nacionalne manjine ne bi se smjeli u komunikaciji sa državnim organima osjećati inferiornim i ne bi trebali imati strah od tih organa. Trebali bi ih konačno početi doživljavati kao organe države u kojoj žive dakle svoje države. Prema tome, o tome treba razmisliti, istina je obično negdje na sredini, tako kaže život, odnosno vjerojatno postoji određeno nepovjerenje kod ljudi. Međutim, isto tako postoji i određeno i negativno ponašanje od državnih činovnika u kontaktima sa tim ljudima. Najčešće se ovdje radi o diskriminacijama po osnovi rada i zapošljavanja. Vidimo da pripadnici Srpske nacionalne manjine imaju najveći problem kod zapošljavanja, odnosno kod konkurencije pri zapošljavanju a ne prijavljuju to iz čistog razloga ako, idu logikom, ako se žalim bojim se da nikad posao neću dobiti. To nije dobar osjećaj i to nije dobra poruka. Osim toga ljudi nemaju više novaca za nekakve skupe sudske postupke u radnim sporovima istjerujući svoju pravdu a ne vidi da će je moći dobiti. Što se tiče segmenta govora mržnje, mi bi ovdje mogli navesti niz primjera, naravno spomenuti je i bilten Srpskog narodnog vijeća, ja ću samo reći da je ovo jedna ozbiljna studija urađena o govoru mržnje u javnom prostoru, na portalima, grafitima, javnim nastupima itd.. Ja ovo neću prepričavati, može pročitati tko god to želi. Ima masa tih primjera. I masa tih primjera upravo jeste bila razlog zbog čega su između ostaloga i pripadnici Kluba zastupnika Nacionalnih manjina donijeli Deklaraciju o kojoj naravno svatko ima pravo da misli na svoj način. Ja ovdje kod govora mržnje mogu spomenuti dakle već uobičajene stvari koje se dešavaju na stadionima, to mi svi znamo. Znamo kakva su vrsta skandiranja, koje su poruke sa tih javnih manifestacija. Interesantan je bio i onaj poziv na bojkot preko društvenih mreža, na bojkot prodavaonica u Vukovaru proizvoda čiji su vlasnici ti trgovina pripadnici srpske manjine. Naravno da s time se ne možemo podičiti jer se radi o portalu koji je veoma posjećen. Dakle poruka je bila namijenjena vrlo velikom broju ljudi itd., itd. Ali ono što mi smeta, reći ću samo jedan primjer. Dakle imamo u Baranji jednu ženu, jednu djevojku koja je vrlo veliki entuzijasta i jedini ženski nogometni sudac koja samo zato što je pripadnica srpske manjine ne može, ima problem kod županijske nogometne organizacije da položi sudačke ispite. Kada dođe na utakmicu, da sudu joj utakmicu viču joj četnikušo, itd., itd. sa stadiona. Umjesto da kažemo hvala što imamo takvu jednu mladu ženu koja ima volje da se bavi sportom u načelu muškim sportom, koja je europski sudac, koju bi u Njemačkoj vjerojatno puno drugačije tretirali, mi joj ubijamo svaku volju, svaku volju za takvim poslom. I na kraju mislim da ovaj izvještaj kakav jeste treba podržati i mi ćemo kao i svake godine dati punu podršku pučkoj pravobraniteljici da posao detektiranja anomalija u društvu radi kao što je radila i do sada.
Zahvaljujem. Sada prelazimo na replike. Najprije poštovani Furio Radin.
Hvala lijepa. Neka bude odmah jasno da ću ja govoriti ovdje ne ko boljševik nego po prirodi i definiciji ko menševik, jer mi pripadnici nacionalnih manjina se definiramo ko menjševici a ko boljševici. Tako neka bude jasno. Tako da ne budu moje riječi interpretirane na pogrešan način. Ponukala me, kolega Horvat ponukala me je vaša rasprava o stambenome pitanju povezana sa raspravom o Deklaraciji. Nemojmo nikada zaboraviti, pripadnici nacionalnih manjina, i to govorim doista otvorenoga srca, imaju povećani osjećaj za diskriminaciju. Nemojmo zaboravit da preko naših leđa u nekoliko razdoblja povijesti Hrvatske se riješilo stambeno pitanje, riješilo se '40.-ih i '50.-ih godina preko leđa Talijana koji su morali napustiti Istru i Dalmaciju i Rijeku, 300 000 minimum, riješilo kad su morali napustiti Nijemci. Riješilo se stambeno pitanje kad je 380 000 Srba nedostajalo između '91. i 2001. Tako kada se govori o tome zašto mi donesemo deklaraciju zapamtite jednu stvar, 25% stanovništva Hrvatske nestaje tijekom 70 godina na popisima stanovništva. Evo naš doprinos rješavanju stambenog pitanja Hrvatske. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani Mile Horvat.
Uvaženi kolega Furio, dakle ja o menševicima i boljševicima ne bih sad govorio, ali se u načelima slažem s vama da je to vrlo interesantna definicija našeg položaja menševici. Stambeno zbrinjavanje je vječna tema, ali ono što ja ovdje hoću da kažem, neshvatljivo je da je netko podnio zahtjev za stambeno zbrinjavanje prije 10 godina i nakon 10 godina mu se odgovara da mu je zahtjev nepotpun i da se mora dopuniti. To su stvari na koje je korektno ukazala i gospođa pučka pravobraniteljica, ali to život govori. Ovaj broj neriješenih predmeta, odnosno riješenih svega 9% ili 13% govori da nešto u sustavu koji smo stvorili ne štima. Iskustvo sad kaže u zadnjih godinu dana da dobrim dijelom ljudi na terenu, dakle naši državni činovnici koji rade po uredima državne, po županijskim uredima namjerno opstruiraju rješenje, donošenje tih rješenja. I nama se obraćaju ljudi koji kažu pa podnijeli smo zahtjev pa još uvijek ni rješenja nismo dobili, a nekretninu ne znamo kad ćemo dobiti. I to nije dobro i zato smo mi kao pripadnici srpske manjinske zajednice i članovi našeg kluba stalno govorimo i vjerojatno smo već svima dosadili, a definitivno sustav ne štima. Imamo trom, neefikasan sustav u kome ima više kočničara nego onih koji žele neke stvari riješiti i o toj stvari govorim. A kad ste govorili o prošlim vremenima, pamtimo mi kod nas u Baranji mnoge kolonizacije i sve se to puno prije rješavalo, lakše rješavalo kad je sistem htio da riješi i kad je država ima volje da nešto riješi ona je nekom dala i kolonizirala ga, naselila, dala mu kuću. Ovaj se očito radi o nedostatku volje u proteklih 20 godina, ne samo prethodnih i ove Vlade, ali i prethodnih Vlada do sada.
Druga replika, poštovani Dujomir Marasović. Izvolite.
Gospodine dopredsjedniče. Kolega Pupovac, dosta stvari me ovdje smeta ali eto ne bih, ja bih vam se osvrnuo na jednu vašu, Horvat ispričavam se, ali dobro nisam puni ni falio, iz iste ste stranke, a ispričavam se Horvat. Smeta me što neki ljudi koji su došli kao izbjeglice u Hrvatsku, primila ih je Hrvatska široke ruke, najela, napila, školovala i onda došli su i u Sabor i grade političku karijeru na pljuvanju po Hrvatskoj. To je politika kratkog dosega. Smeta me i što pravobraniteljica gotovo da je napravila popis što mi u Hrvatskoj ne bi smjeli pjevati, što ne bi smjeli govorit, pa i ti glupi izrazi ili pametni izrazi ″za dom spremni″, to uopće nije ustaški pozdrav, to je … uzela kao što je uzela kunu. Prema tome, on u svom sadržaju ne znači ništa kao što ja kao pionir mora sam u razredu reći mirno, za domovinu s Titom, a razred je reka naprijed. To je sadržaj istog značenja, a poslužila se jedna država s time i sad mi morali, imali kompleks manje vrijednosti jer nam je to … javna pravobraniteljica. Od koga me ona brani upozoravajući na to? Ali kolega Horvat, mene je zainteresiralo ustvari ovo što vi tražite da se sad stanovi trebaju dati nekome po onoj cijeni kao što je bilo '91. Ja nemam ništa protiv, ali tražim da ja sam stan otkupio '91., za dvosobni stan dao sam 35 000 maraka. Ja sam u ono vrijeme moga kupit stan od 100 kvadrata na Terazijama. Nek se i meni na neki način omogući da ja za tu lovu, za taj novac što sam moga onda kupit u Beogradu, nek mogu danas kupit u Beogradu i pristao bih vrlo rado na to. Znači ne znam kako vi to mislite da bi se to moglo, ako ja danas moram platit za jedan stan ovoliko, za onaj onoliko. … /Buka u dvorani./…
Na repliku odgovara Mile Horvat.
Uvaženi kolega doktore Dujomire, dakle vi ste tu neke stvari htjele reći pa ste neprimjerene relacije povezali, Terazija sa ovom grupom jadnika kojima je vrijeme da već dobiju mogućnost da otkupe svoje stanove u kojima su živjeli prije rata i izdvajali iz nekih stambenih fondova u izgradnju tih stanova. Kad govorite o cijeni nitko ovdje ne traži da se ti stanovi dijele za badava, ali ako su se '91. godine stanovi prodavali i vezali za neki realni ekvivalent '91. godine mi mislimo da bi bilo najnormalnije i najpoštenije i najhumanije da se i danas cijene vežu za nekakav realan ekvivalent '91. godine. Da li je to broj plaća '91., da li je to neka druga ekonomska kategorija. Mi samo to tražimo, da se taj ekvivalent izjednači '91., 2014. kad ljudi imaju mogućnost odnosno imaju pravo da otkupe stan u kojem su živjeli cijeli život i na kraju neki se čak i nisu makli iz tog stana, ali su zato što su nositelji, bivši nositelji stanarskog prava nemaju pravo nego su zaštićeni najmoprimci, nemaju ga pravo otkupit. Mi samo to tražimo da se nekakav logički, logična ekonomska kategorija u paritetu uspostavi danas i onda kad su svi ostali građani Republike Hrvatske mogli kupiti stan. Što se tiče pozdrava, dakle svatko može imati svoje mišljenje o tome. "Za dom spremni" je za pripadnike srpske zajednice vrlo teška i bolna historijska asocijacija. Ne osporavamo nekome da to smatra drugačije, ali mi to doživljavamo kroz vrlo velike historijske traume i zato nam to smeta kad se kaže. Jednako kao što postoje s druge strane nekaki četnički povici koji nam smetaju bez razlike.
Posljednja replika poštovani Dragan Crnogorac.
Kolega Horvat, evo čuli smo da se izbeglicama nešta daje. Pa ne daje se izbeglicama, to su hrvatski građani, to su stanovništvo Republike Hrvatske koje je izgradilo ovu državu u svim, u prošlosti dalekoj i koje je ostvarilo ne samo svoj kapital, nego kapital i Republike Hrvatske, pa danas ima problem pa čak i oko vraćanja svoje imovine, upisa vlasništva u zemljišne knjige. Znam da je malo vremena i da niste mogli o tome da govorite. Gospodin Radin je rekao koliki je manjak Srba samo u tom periodu od 10 godina i kako se teško vraćaju. Dobro ste istakli diskriminacija na svim poljima. Govorili ste o dvojezičnim tablama, dvojezičnim natpisima. Mi čak imamo, dakle u dnevnom redu pod tačkom 41. Predlog zaključka o problematici postojanja dvojezičnih natpisa i primjene Ustavnog zakona. Dakle, znamo tendencije koje su bile prošle godine da se smanje prava nacionalnih manjina, da se smanje prava Srba. Svugdje natpisi ne samo u Vukovaru: "Ubi Srbina, Srbe na vrbe." itd. Čudi me, znam da niste mogli verovatno nije bilo vreme da spomenute recimo civilne žrtve rata Srbe koji još do danas nisu priznate. Ili recimo probleme koji su još i duži, recimo neregistracija škola na srpskom jeziku ili recimo pismo koje se širilo u Belom Manastiru i u Baranji ukupno. Ali u svakom slučaju u ovoj raspravi koju ste imali ja mislim da ste istakli dosta stvari koje je trebalo, ali evo možda još dodatke onoga što niste uspjeli. Hvala.
Odgovor na repliku, Mile Horvat.
Uvaženi kolega Crnogorac, dakle ja sam rekao uvodno da je premalo vremena da bi se ova problematika obuhvatila i analizirala. Iz ovog izveštaja dosta toga ste vi ovdje natuknuli, međutim ono što bih htjeo da kažem sad u vašoj replici me potakla činjenica povratka. Budimo iskreni prema sebi. Masa prostora u RH je prazna. To su uglavnom prostori iz kojih su ljudi otišli i teško će se vratiti, prvo zato što im to država osporava na način kao što smo to danas u raspravi rekli. Drugo, zato što i kad se vrate u obnovljene kuće nemaju nikakvu egzistenciju ni šansu za život. I mladi ljudi se vjerojatno neće vratiti u Liku, neće se vratiti u centralni dio zapadne Slavonije i to su pusti prostori. I ne može biti interes ove države da ima puste prostore u svom mekom trbuhu. Tu gdje je bog stvorio najljepšu prirodu i najljepše potencijale nema ljudi. I pravili smo skupe ceste, prometnice fantastičnih kvaliteta, ali nema ljudi. I činjenica jeste da su to prostori gdje mogu živjet samo ljudi koji su se rodili tu. Mi smo bili u prilici da čujemo i neke ljude koji su doseljeni, naseljeni u neke prostore. Nisu zadovoljni, nisu zadovoljni ljudi oko Voćina i smatraju se nakon 20 godina da nisu dobro došli, da im država nije pružila ono što im je rekla da će pružiti, da se nisu socijalizirali i razmišljaju da odu. A u njihovim kućama su nekad živjeli Srbi. I samo oni mogu da žive tu i da prežive u takvom ambijentu u kom su se rodili. E to je stvar koja meni smeta. I smeta mi što država realno ne kaže slušajte ljudi, hajdemo popunit prostor sa našim ljudima, hajmo uradit sve. Neka košta koliko košta, ta investicija će se vrlo brzo vratiti u ukupno društvo.
Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime klub HSU-a govorit će poštovani Željko Šemper.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovana pravobraniteljice sa zamjenicima, kolegice i kolege. Pred nama je izvješće pučke pravobraniteljice za 2014. godinu koje nam statistički pokazuje manji broj predmeta za 244 ili 7% u odnosu na 2013. godinu. Izvješće je utemeljeno na pritužbama građana koji se osjećaju diskriminirano ili smatraju da su im povrijeđena neka prava. Iz svih pritužbi građana proizlazi nezadovoljstvo i nepovjerenje građana prema institucijama kojima se oni obraćaju radi uočenih problema. Prije svega, građani posebno starije dobi nemaju dovoljno informacija kome se trebaju obratiti za rješenje njihovog problema, kako mogu i tko može zaštititi njihova prava, koja je institucija nadležna za to? Mnogi od njih osjećaju nepravdu u sudskim i upravnim postupcima, pa se u svom neznanju obraćaju instituciji pučke pravobraniteljice. Brojne pritužbe proizlaze iz teškog socijalnog stanja, a najveći rast pritužbi se odnosi na problem ovrha, gdje se broj povećao za trećinu. Mnogo građana je bilo izloženo raznim ovrhama kao posljedici gospodarske krize i teškog socijalnog stanja. U svojoj raspravi u ime kluba Hrvatske stranke umirovljenika najviše ću se zadržati na području mirovinskog osiguranja gdje su od 1.1.2014. u primjeni izmjene Zakona o mirovinskom osiguranju, a neke pritužbe su bile i na aktivnosti Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Dolaskom krize 2008. godine pa do danas izgubljeno je 207000 radnih mjesta, a u mirovinu je otišlo 75000 umirovljenika. Pa su se ova nepovoljna gospodarska kretanja, demografski problemi i nepovoljan omjer zaposlenih umirovljenika odrazili i na mirovinski sustav. Jedna od primjedbi pravobraniteljice je i neisplata mirovina korisnicima koji nemaju ili nisu dostavili OIB u Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje. Na početku akcije od rujna 2014. godine takvih je bilo 115000 kojima se mirovina isplaćuje i u inozemstvu i 10 tisuća u Hrvatskoj. Sa 16. travnjem ove godine još je ostalo 2433 osobe koje uz sve slanje poziva, telefonske kontakte, provjere adresa posao nije priveden kraju. Svaka država svake godine od korisnika mirovine koji živi u drugoj državi traži potvrdu o životu jer praksa pokazuje da su se mirovine isplaćivale i preminulim osobama. Tako je i ovom akcijom onemogućena daljnja nepripadna isplata mirovina za 276 korisnika koji su umrli prije te akcije prije 30. rujna 2013. godine, a i dalje su primali mirovinu. Tako ukupno isplaćena nepripadna svota mirovine za te korisnike iznosila je 6,5 milijuna a do danas je vraćeno 4 milijuna i 174 tisuće. Iz izvješća je vidljivo da se svake godine povećava broj pritužbi zbog diskriminacije svih vrsta. I Klub zastupnika HSU-a uputio je pravobraniteljici sumnju na moguću diskriminaciju po dobi vozača na obvezni zdravstveni pregled kod produljenja vozačkih dozvola nakon 65. godine života. Pravobraniteljica je od nadležnih tijela od MUP-a zatražila podatke o utjecaju životne dobi na slabljenje psihofizičkih sposobnosti pojedinaca, broja prometnih nesreća u kojima su sudjelovali odnosno skrivili vozači 65+ u odnosu na ukupan broj nesreća kao i druge podatke koje bi mogli argumentirati ovu sumnju na diskriminaciju. No u međuvremenu prije 7 dana izvršena je izmjena Zakona o sigurnosti prometa na cestama kojim je otklonjena svaka primjedba na postupak produljenja vozačkih dozvola za vozače starije od 65 godina života. A naravno prema tome odgovor pučke pravobraniteljice da li je naša sumnja na diskriminaciju vozača 65+ bila opravdana dobit ćemo kad dobije sve tražene podatke od MUP-a. Pritužba osiguranika i umirovljenika dolaze od onih s prebivalištem u BiH i Srbiji, ali i od umirovljenika koji žive u RH a mirovine su zaradili u tim državama. Iako Hrvatska putem Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje ima potpisane sporazume o međunarodnoj suradnji s inozemnim nositeljima mirovinskog osiguranja naši osiguranici imaju dosta problema kod pribavljanja podataka potrebnih za ostvarenje prava iz mirovinskog osiguranja a umirovljenicima kasni isplata mirovine, ne priznaje im se liječnička dokumentacija, smanjuju im se mirovine, dugo se čeka na rješenja. I nama u klubu HSU-a su se umirovljenici često obraćali kad više nisu znali kome da se obrate za pomoć. Kao i 2013. i sada je preporuka pučke pravobraniteljice prema Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje u cilju izmjena sporazuma i što bolje informiranosti građana u pogledu ostvarenja svojih mirovinskih prava. Pravobraniteljica postavlja pitanje i kontradikcije odlaska u prijevremenu mirovinu za dugogodišnjeg osiguranika uz uvjete odlaska u mirovinu sa 60 godina života i 41 godinom staža u odnosu na odlazak sa 67 godina. Od 1.01. ove godine izmjenom ZOM-a sada je to starosna mirovina za dugogodišnjeg osiguranika. Tom odredbom je omogućeno stjecanje prava na mirovinu osiguranicima koji su u svijet rada ušli sa 17. ili 18. godina, ostvarili dugogodišnji staž, čak i više od 41 godine u određenim zanimanjima. Na taj način im se osigurava odgovarajuća zaštita jer s obzirom na rani ulazak u svijet rada više nisu u mogućnosti da rade do 65. ili prema izmjenama ZOM-a do 67. godine jer bi onda trebali ostvariti staž od 48 ili 50 godina. I danas mi se ujutro javio jedan čovjek koji se informira jer ima 48 godina staža i 66 godina života i još uvijek radi, ali to su izuzeci. Tu je problem mogućnosti pritužbe onih što tu povoljnost retroaktivno ne mogu ostvariti korisnici koji su po istim uvjetima u mirovine otišli prije 1. siječnja 2014. godine. Određene pritužbe došle su od korisnika mirovine, posebno branitelja, zbog razdvajanja mirovine na mirovinu ostvarenu prema posebnom propisu i na mirovinu ostvarenu prema mirovinskom stažu. U postupku pritužbi najviše je primjedbi bilo na tzv. faktor pretvorbe prema vrstama mirovine, a zabunu je stvarao omjer izračunatih iznosa mirovine u odnosu na omjer staža. Korisnici tih mirovina u obzir su uzimali samo omjer godina staža, a nisu uračunali i povoljne uvjete koje su ostvarili korisnici u izračunu mirovine po posebnim propisima. Primjerice, djelatne vojne osobe su na prosječan vrijednosni bod dobivali povećanje od 45%, braniteljima se mirovina uvećavala dodacima od 10 do 30%. Postoji strah od smanjenja mirovina, ali ova odredba djeluje na dvojaki način. Negativno u slučaju usklađivanja i pozitivno kod smanjenja mirovina. U slučaju redovnog usklađivanja mirovina neće se uskladiti dio mirovine po posebnom propisu sve dok rast BDP-a ne bude 2% i dok deficit državnog proračuna ne bude ispod 3%. Kada nema usklađivanja nema nikakvih promjena, ukupan iznos mirovine ostaje isti kakav je bio i prije razdvajanja. U slučaju smanjenja takvih mirovina kakvih je bilo 2009. i 2012. godine od 10% smanjenje se neće odnositi na dio mirovine ostvaren prema ostvarenom mirovinskom stažu već samo na dio mirovine ostvaren prema posebnim propisima. I poštovana pravobraniteljice kad već govorimo o mirovinama ja koristim ovu prigodu da i vama skrenem pažnju na jednu nepravdu u mirovinskom sustavu, a to su obiteljske mirovine kod kojih bračni partneri u dugogodišnjem stažu uplaćuju sve doprinose, a u slučaju prerane smrti jednog od njih preživjeli partner može birati ostati na svojoj mirovini ili uzeti 70% mirovine preminulog partnera. Što je gotovo isto ili mala razlika. Na taj način uplaćeni doprinosi preminulog partnera odlaze u solidarnost ili socijalu na mirovine onih koji nisu radili a prosječna obiteljska mirovina iznosi 1887 kuna što je tek trećina prosječne plaće. Nažalost Europska komisija o njima ništa ne govori već predlaže još strožu penalizaciju prijevremenih mirovina. I vi ste kao pravobraniteljica uočili kako ni u 2014. godini nije bila uvedena kako ste u uvodnom izlaganju rekli državna mirovina. Ja se osobno ne mogu složiti da se to zove državna mirovna jer mirovna je samo posljedica radnog staža i uplaćenih doprinosa, može se zvati naknada za starost, socijalna naknada, primjerice Slovenija ima takav naziv, ima 172 eura ali to što je bitno ne ide na teret mirovinskih fondova nego na teret socijalne skrbi. Tu je i problem 205 tisuća korisnika najnižih mirovina čija prosječna mirovna iznosi 1414 kuna što je tek četvrtina prosječne plaće i nedostatno za dostojanstvenu starost. Sve ovo pokazuje da se treba donijeti strategija sustava socijalnih naknada, katalog svih socijalnih naknada i jedinstveni kriterij za dobivanje naknada na državnoj i lokalno regionalnoj razini. Isto tako i dosta umirovljenika s vrlo niskim primanjima ne mogu podmirit svoje redovne obaveze pa pribjegavaju sklapanju ugovora o dosmrtnom ili doživotnom uzdržavanju gdje ih očekuju razne zamke onih koji samo vrebaju da se okoriste njihovom imovinom i nekretninama. I na kraju predlažemo da institucija pučke pravobraniteljice ojača odjel i pojača napore u rješavanju problema starijih osoba i umirovljenika, te posebno od opasnosti od sklapanja štetnih ugovora o dosmrtnom ili doživotnom uzdržavanju. I klub HSU-a podržat će ovo izvješće. Hvala.
Zahvaljujem. U ime Kluba zastupnika Laburista govorit će poštovana Nansi Tireli.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, poštovana pučka pravobraniteljice sa suradnicima. Evo Hrvatski laburisti prihvatit će ovo izvješće pučke pravobraniteljice za 2014.godinu, ali u raspravi itekako želimo ukazati na nekoliko stvari pa ćemo se i mi fokusirati, dakle ja ću govorit, akcent stavit na tri problema koja smatram da su itekako važna. U svom uvodnom izlaganja, odnosno u uvodu ovog izvješća navodite da ne povjerenje građana prema institucijama i dalje je izuzetno veliko i da nedostaju informacije o tome koje je tijelo nadležno za njihov problem i kako mogu zaštiti svoja prava. Toga smo svi svakodnevno svjedoci. Ono što bi vam možda predložila da s obzirom na veliki broj predmeta koji radite i koji evo u toku godine vodite da taj vaš rad ipak na neki način bude prepoznatljiv da možda na svojim stranicama za sve građane stavite informaciju dakle kada imate puno predmeta istog sadržaja i iste problematike izvučete određeni zaključak i da onda taj zaključak kao takav stavite na svoje stranice da bi građani u tom trenutku dobili informaciju ako ništa drugo u koje se institucije obratiti a da ne dolaze ono kako se kaže vama na rame za plakanje, a onda ih vi upućujete. Moramo uzeti u obzir činjenicu da u RH imao sada tri ureda, dakle Zagreb, Osijek i Rijeka, da imamo velik dio nepokrivenog teritorija RH gdje građani nisu baš u prilici putovat u ta tri grada i ne mogu ostvariti ona svoja prava, odnosno doći do jednog kvalitetnog i svrsishodnog odgovora. A mislim da bi ovakva praksa, dakle ono kao što recimo imamo ne znam na stranicama porezne uprave mišljenje porezne uprave da možda i vi tako prakticirate pa da onda iz iskustva zbog velikog broja istih predmeta, iste tematike možda stavite nekakvu obavijest pa da građani onda mogu znat. 113 preporuka koje ste napisali u ovom vašem izvješću jasno pokazuje da još imamo puno posla u zaštiti ljudskih prava u RH i da u tome uistinu po ovome što iščitavamo u vašem izvješću moramo sudjelovati svi dakle i resorna ministarstva, i nevladine organizacije ali dakako sva ona državna tijela koja na bilo koji način temeljem zakona imaju obavezu da izvrše ono što im je zakonom i propisano. Nažalost iz godine u godinu svjedoci smo toga da se baš preporuke ne izvršavaju onako kako bi se trebale izvršavat. Pitanje je koliko se izvješća ovakve naravi uzimaju za ozbiljno a na tragu toga stavit ću akcent na ovaj vaš dio vezano za zaštitu okoliša i javnog zdravlja. Dakle, vaš ured obuhvaća praćenje funkcioniranja sustava zaštite okoliša u odnosu i na pristup informacijama, ali i sudjelovanje javnosti u procesima kreiranja i donošenja odluka, pristupa pravosuđu u pitanjima vezanim za okoliš te utjecaj čimbenika okoliša na zdravlje ljudi. Kao i prošle godine i u godinama prije toga u pritužbama se ponavljaju prijave u industrijskim postrojenjima te sumnjiva postupanja s otpadom i zabrinutost građana ponajviše se odnosi na ugrožavanje zdravlja života, na ugrožavanje zdravlja i života te onečišćavanje prirode. Međutim, očitovanja nadležnih tijela a to ste i u svom prošlogodišnjem izvješću prozvali Ministarstvo zaštite okoliša i prirode najčešće konstatiraju da povrede nema ili je postupak utvrđivanja u tijeku. Primjerice, sustav praćenja kvalitete zraka na području Istarske i Primorsko-goranske županije redovito ne bilježi onečišćenje zraka koja građani prijavljuju, a koja su vidljiva golim okom, te je potkrijepljena fotodokumentacijom. Ministarstvo zaštite okoliša i prirode nema nikakvu informaciju o priznatim naknadama šteta uzrokovanih onečišćenja okoliša koja su nanesene fizičkim ili pravnim osobama. Preporuke koje ste prošle godine, a dajete ih i ove godine Ministarstvu zaštite okoliša i prirode i Ministarstvu zdravlja tek su manjim dijelom provedene, stoga ih dajete, ponavljate i ove godine pa je i dalje potrebna jača suradnja na praćenju utjecaja okoliša na zdravlje. Dobili ste jedan dopis iz jedne istarske nevladine udruge odnosno udruge građana, planiranje korištenja ugljena kao energenta u budućoj TE Plomina C izaziva veliku pažnju i stručne i šire javnosti. Zaprimili ste pritužbu te inicijative građana koji su ponajviše zabrinuti zbog ugljena koji se planira uvoziti. Unatoč svim protivljenjima ekoloških udruga Vlada je u 2014.godini donijela odluku kojom se Projekt Rekonstrukcija TE Plomina odnosno zamjene postojećih blokova jedan i dva s blokom C u cilju modernizacije povećanja kapaciteta kao takav proglašava strateškim projektom. Međutim, u strateškom Planu razvoja javnog zdravstva od 2013.-2015.godine čiji je glavni nositelj i koordinator Hrvatski zavod za javno zdravstvo, jedan od očekivanih rezultata je donesen i zakonodavni okvir i uspostavljen sustav praćenja, ocjenjivanja, kontrole i prevencije svih zdravstvenih rizika koji su određeni čimbenicima okoliša. Da bi se to ipak postiglo trebalo je zakonski urediti organizaciju, funkcioniranje i financiranje zdravstvene ekologije, uvesti obveznu procjenu utjecaja na zdravlje prije izgradnje industrijskih objekata i osigurati zakonske pretpostavke za njegovo provođenje. Međutim iz izvješća o provedenim aktivnostima plana u 2013., a sada to ponavljamo i u 2014.razvidno je da nedostaju provedbeni akti i održivi načini financiranja zdravstvene ekologije. Tijekom 2013.formirano je Interdisciplinarno povjerenstvo pri Ministarstvu zdravlja koje osim koordinacija aktivnosti između Ministarstva zaštite okoliša i prirode i Ministarstva zdravlja kao i drugih institucija može predlagati zakonska rješenja u cilju uređenja zdravstvene ekologije. Također u procesu izrade strateških dokumenta zaštite okoliša Ministarstvo zdravlja u suradnji sa Hrvatskim zavodom za javno zdravstvo kontinuirano predlaže uvođenje principa prethodne ocjene utjecaja na zdravlje za industrijske objekte, no bez rezultata. Na ovom jednom jedinom primjeru svjedoci smo toga da iz godine u godinu pišući svoja izvješća upozoravajući na sve ono na što se građani tuže, davajući preporuke institucijama da se pridržavaju određenih zakonskih regulativa u ovom slučaju ne pridržavamo se čak ni Arhuške konvencije koju je Sabor ratificirao 2007.godine, možemo samo konstatirati da se ljudska prava i dalje sustavno gaze, da građani u zaštiti svojih prava uistinu nemaju nikoga kome bi se obratili sa saznanjem da će ih ta institucija u tom trenutku i sačuvati. Kada se 2012.godine donosio Zakon o pučkom pravobraniteljicu onda je Klub Laburista predlagao amandman upravo na tom tragu da se pučkom pravobranitelju ipak daju veće ovlasti u sankcioniranju onih koji se ne pridržavaju preporuka koje se daju jer inače čemu preporuke ako ih ne izvršavamo. Nažalost, Istrijani i Istrani i pogotovo Labinjani svjedoci su što znači rušenje ljudskih prava, što znači borba da bi se došlo do zaštite ljudskih prava jer sve studije koje su izrađene, a tiču se zdravlja odnosno bolesti pod utjecajem ekoloških čimbenika evo rezultiraju velikim, velikim problemima, ali se ništa po tom pitanju ne mijenja, mi određenu investiciju proglasimo strateškom investicijom, a sve preporuke koje iz godine u godinu vi kao Ured pučke pravobraniteljice iznosite pogotovo Ministarstvo zdravlja, da ne govorimo o Ministarstvu zaštite okoliša i prirode nema uistinu nikakvih utjecaja. Druga stvar na koju se želim referirati jeste postupanje policijskih službenika. Naime, slučajevi ukazuju da se veliki broj građana pogotovo štediša Raiffeisen zadruga, suočavaju sa teškoćama pri prijavljivanju policiji kaznenog djela koje se progoni po službenoj dužnosti jer podnošenje prijave policijski službenik ocjenjuje neopravdanim, a vi i ovdje u svom izvješću pišete da je to neprihvatljivo. Dakle, situacija je vrlo, vrlo alarmantna. Ne da ne preuzimaju policijski službenici određene kaznene prijave na koju svaki građanin ima pravo nego si uzimaju za pravo biti i sudac i odvjetnik i sve u tom trenutku i jednostavno građaninu reći da nema osnove za takvu prijavu i da se prijava ne želi prihvatiti. Mislim da imate vjerojatno i vi puno pritužbi po toj osnovi pa bi evo, vraćam se na onaj moj početak, ako ništa drugo jedan naputak svim štedišama odnosno svim korisnicima kreditu u Raiffeisen zadrugama na koji način i kako se obratiti policiji a da policija u tom trenutku bude obvezna prihvatiti njihovu kaznenu prijavu. I zaključno na glavu 3.13, dakle tiče se ovrha, veliki broj građana i to isto tako navodite obraćali su se zbog zaštite primanja temeljem ugovora o djelu, te ugovora o autorskom djelu koja da bi bila zaštićena moraju biti jedina stalna novčana primanja što treba dokazati javnom ispravom a ovršenici nemaju informaciju tko i u kojem obliku tu ispravu izdaje. Vjerujte mi, ne samo da je nemaju ovršenici nego očito je nemaju ni naše institucije jer se loptica u kontinuitetu prebacuje iz Ministarstva pravosuđa na Ministarstvo financija. Činjenica jeste sljedeća, Porezna uprava mora izdati svakome tko to zatraži potvrdu da li je to njegovo jedino primanje odnosno da li je to njegov jedini dohodak. Imamo velik broj honoraraca, velik broj studenata koji nažalost ne mogu svoja prava o tome da je to isključivo njihov i jedini prihod od Porezne uprave ishoditi. Dakle to je jedini papir gdje Porezna uprava ukucavanjem OIB-a u sistem i u sustavu u svakom trenutku može uistinu vidjeti da li mi je nešto prvi dohodak, 2., 3. ili 5. I ne vidim uistinu nikakve smetnje u tome da Porezna uprava te potvrde ne izdaje građanima jer dolazimo do apsurdne situacije da studenti koji evo studiraju i koji žele preko studenskog servisa raditi da bi olakšali svojim obiteljima a i sebi samima ne mogu ukoliko imaju ovršen račun, ne mogu dakle imati onaj dio zaštićenih primanja jer bez potvrde ne mogu taj zaštićeni račun ni otvoriti. I mislim, evo apeliram na vas ukoliko, da to ozbiljno uzmete u obzir, da napišete jednu preporuku ili jedan naputak uistinu u Ministarstvo financija, odnosno u Poreznu upravu da su oni takvu potvrdu dužni izdati, tim više što smo ponovno svjedoci nejednakog postupanja poreznih uprava. Pa imamo situaciju da Poreznoj upravi, u Rijeci je to sasvim normalno da izdaje takvu potvrdu, Poreznoj upravi u Zagrebu to nije, pa onda Porezna u Zagrebu napada Poreznu u Rijeci da radi krivo il loše i građani jednostavno u tom neznanju i tom nejednakom postupanju ne osjećaju se, ne osjećaju se dobro. Evo, hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba nacionalnih manjina, govoriti će poštovani zastupnik Veljko Kajtazi. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovana pučka pravobraniteljice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Danas raspravljamo o Izvješću pučke pravobraniteljice za 2014. godinu. Tema o kojoj možemo raspravljati svaki dan satima. Ja ću pokušati biti kratak i jasan. Moram reći da sam razočaran onim što izvješće pokazuje. Ono pokazuje da i dalje imamo jako ozbiljne probleme kada govorimo o statusu naših građana koji sukladno izvješću sve više pokazuju nepovjerenje prema institucijama i pravnom sustavu. Iako su građani nezadovoljni prije svega zbog teškog socijalnog stanja i svega što proizlazi iz toga, ja ću se naravno osvrnuti prije svega na položaj nacionalnih manjina koji ja predstavljam. Bez obzira što na ekonomskom planu imamo nagovještaje da se situacija popravlja 2014. godina je bila teška godina za sve građane, situaciju su pogoršale i poplave koje su mnogima oduzele i ono malo što su imali. Ovim putem bih posebno pohvalio otvaranje područnih ureda u Osijeku i Rijeci sa naglaskom da bi se to trebalo i proširiti. Građani su nedovoljno informirani o svojim pravima i mogućnostima a statistika pokazuje opravdanost otvaranja ovih ureda. Stoga, u ovoj i u sljedećoj godini očekujem otvaranje još područnih ureda i više truda oko informiranja građana, oko njihovih prava, posebno jer se u pravilu diskriminacija ne prijavljuje zbog nepovjerenja prema institucijama i neinformiranosti građana da to mogu učiniti. Izvješće pokazuje da je u 2014. godini bio prijavljen najveći broj predmeta koji se tiču diskriminacije još od 2009. godine kada uzmimo u obzir da se najveći broj tih pritužbi odnosi na diskriminaciju na temelju rase etničke pripadnosti ili boje kože te nacionalnog podrijetla, možemo reći da i dalje imamo značajan problem, odnosno prema prvenstveno nacionalnim manjinama. Podaci sa terena ali i izvješće Amnesty International za 2014. godinu pokazuju da su Romska i Srpska nacionalna manjina one koje su najčešće izložene spomenutoj diskriminaciji. Posebno treba istaknuti kako problem jezika koji je bio vrlo aktualan u medijima vezano za prava Srpske nacionalne manjine nije u potpunosti riješen. Ni za Romski jezik koji još uvijek nije priznat kao službeni manjinski jezik. Zbog toga su Romi zakinuti za određena prava koja bi priznavanjem manjinskog jezika podrazumijevalo. Posebno se želim i osvrnuti na činjenicu da još uvijek nisu ostvarene kvote, zapošljavanje nacionalnih manjina u tijelima državne uprave. Nije još uvijek postignuti željeni cilj od 5,5% što je nešto na čemu se treba aktivno raditi. To je posebno vidljivo analizom statistike koja je gotovo smiješna. I to jer je u tijelima državne uprave statistički zaposleno 0,01% Roma kojih prema neslužbenih procjenama u ukupnom broju stanovništva ima i do 1%, odnosno 0,40% službeno. Postoje brojne mogućnosti zapošljavanja nacionalnih manjina u tijela državne uprave koja su u potpunosti neiskorištena. Izvještaj Ministarstva unutarnjih poslova za 2014. primjerice ne spominje nacionalne manjine iako detaljno pokazuje trend zapošljavanja u ovom resoru po svim drugim kriterijima. Međutim, zapošljavanje nije jedini problem. Izvješće potvrđuje da se Romi susreću s diskriminacijom u svim sferama života, javnom informiranju i mediji, obrazovanju, znanosti i sportu, socijalnoj sigurnosti, pristup tim dobarima i uslugama, zdravstvenoj zaštiti, pravosuđu i upravi te stanovanju. Istraživanje koje je provedeno 2014. godine, a na koje su izvještaj … ukazuje na jednu skandaloznu činjenicu, ispitanicu u ovom istraživanju u postotku od 14,29% navode kako je Romska nacionalna manjina ona koju žele izbaciti iz Republike Hrvatske, a čak 15,51% navodi Srpsku nacionalnu manjinu. Podaci u izvještaju tako pokazuju da je etnička većina u najvećoj mjeri … zaštitu prava nacionalni manjina ne smatra bitnom, a diskriminaciju osim Srba i Roma doživljavaju i ostale nacionalne manjine: Albanci, Slovenci, Crnogorci i Bošnjaci. Ona se najčešće manifestira na Internetu i u sportu, a manje u javnim ustanovama što je dobro. Već sam nekoliko puta naglašavao da je institucionalni okvir vrlo dobar i da je puno napravljeno, ali nažalost nismo društvo i građane, očito nisu došli do razine svijesti koja je u ovom kontekstu jedna od najvećih prepreka da uspješno riješimo probleme, a koje danas pričamo. U zadnje vrijeme se osjeti kako se netolerancija sve više širi u javnom diskursu, čak među političkim elitama, medijima i građanima, pogotovo prema romskoj i srpskoj nacionalnoj manjini. Posebno se želim osvrnuti na rad medija, pogotovo javne televizije koja ne ispunjava obavezu emitiranja programa na manjinskim jezicima, a manjinskom tematikom se bavi uglavnom u posebnim emisijama koje ne privlače previše interes građana. U udarnim terminima se manjinska tematika spominje isključivo u negativnom kontekstu pa se najveći broj građana sa manjinskom tematikom susreće gotovo uvijek u kontekstu problema. Nadalje, zbog intenziviranja sukoba diljem svijeta možemo očekivati i sve veći priljev emigranata, odnosno tražitelje azila koji su prema izvješću također diskriminirani u Republici Hrvatskoj. Čak i mali broj emigranata koji ostvare pravo na azil često napuštaju Republiku Hrvatsku jer ne postoji dovoljno dobar mehanizam za integraciju tih ljudi u Republici Hrvatskoj te se oni sele u zapadnoeuropske države gdje su i njihove zajednice u boljem položaju. Među tražiteljima azila ima i određeni broj Roma, kao i ostalih pripadnika naroda koji su u Republici Hrvatskoj priznati kao nacionalne manjine. Ovo spominjem jer smo i mi iz Hrvatske ne tako davno bili prisiljeni zbog sličnih razloga migrirati te moramo imati više senzibiliteta za ljude koji su protiv svoje volje u potrazi za boljim životom. Značajan problem i odnos medija prema emigrantima kojih najčešće spominju u negativnom kontekstu kao ilegalci i kriminalci, ljudi sumnjivih motivacija i slično. Dio Roma koji se za vrijeme Domovinskog rata zbog nesigurnosti odlučio na privremeni odlazak iz Republike Hrvatske, po povratku se našao na značajnim problemima oko pitanja državljanstva, pogotovo tada maloljetne djece. Izvještaj tako govori i o problemima koje imaju Romi rođeni u Republici Hrvatskoj, a koji su u nekom trenutku napustili državu bez riješenog statusa državljanstva. Tu se ističu slučajevi osoba koje državljanstvo nisu stekli kao maloljetnici, a potomci su pripadnika nacionalnih manjina i žive u državama nastalih raspadom bivše SFRJ. Takve osobe unatoč čvrstoj poveznici sa Republikom Hrvatskom otežano odnosno nikako ne ostvaruju pravo na državljanstvo, za razliku od pripadnika hrvatskog naroda koji u istoj situaciji gotovo ne nailaze na prepreke. Širi problem predstavljaju Romi koji nemaju niti jedno državljanstvo, problem na koji upozorava UNHCR, a koji nije ni približno riješen. Želim istaknuti da poseban problem u Republici Hrvatskoj imaju Romi sa Kosovima kojima nažalost nije omogućen povratak na njihovo ognjište, a također imaju problem s apliciranjem za hrvatsko državljanstvo zbog nemogućnosti nabavljanja potrebne dokumentacije od vlasti na Kosovu. S druge strane, informativni pravni centar iz Slavonskog Brda upozorava na problem nekolicine Roma koji su im se javili za pomoć, a kojima je zbog revizije matičnih ureda oduzeto državljanstvo, a koji nemaju mogućnost ponovnog pokretanja tog postupka zbog nemalih administrativnih troškova koji su nužni. Njihov prijedlog je da se svim osobama koje su u zadnjih 15 godina greškom stekli državljanstvo Republike Hrvatske taj status ponovno vrati, odnosno da se zatečeno stanje u Knjizi državljana treba pravno regulirati na način da se svim osobama koje su greškom matičara bili upisani i stekli državljanstvo unazad 15 godina omogući zadržavanje državljanskog statusa. Gubitak državljanskog statusa jedne osobe se izravno reflektira i na sve ostale članove njegove obitelji ukoliko su i oni stekli državljanstvo Republike Hrvatske preko navedene osobe. Nadalje, neprihvatljivo je reći da je prirodno siromaštvo i socijalna isključenost Roma ima više dimenzija te djelovanje samo u jednom području teško može polučiti dugoročne i održive promjene. Mi već imamo nacionalne planove iz strategije koje pretpostavljaju djelovanje u svim područjima tako da nema potrebe da se širi nepotrebna skeptičnost oko pitanje integracije Roma u društvu. Ovakav pristup koji tvrdi da problemi postoji, ali da je njihovo dugoročno rješavanje nemoguće bez konkretnog prijedloga kako to učiniti, ne koristi nikome. Tu bih se posebno osvrnuo na preporuke koje Ured pravobraniteljice daje, a za koje nemamo povratnu informaciju o tome koliko su uspješne i koji je njihov stvarni utjecaj, koji je stvarni smisao i na koji način možemo znati rezultate rada Ureda pučkog pravobranitelja kad govorimo o stvarnim posljedicama za svakodnevni život građana. Čini se nikako, a to opet dobro ilustrira rastuće nepovjerenje građana prema institucijama općenito. Ono što želim reći, da je situacija takva da i Ured pučka pravobraniteljice možemo staviti na listu institucija prema kojima građani ne gaje posebno povjerenje. Ako se ne uspostavi mehanizam za paćenje efikasnosti ovih preporuka i njihovog utjecaja na rad institucija i drugih tijela na koje građani žale, onda se samo bavimo statistikom i utvrđivanjem problema, a ne njegovim rješavanjem. Stoga se nadam da ćemo u raspravi u Izveštaju za 2015. godinu imati točne podatke o tome kako, na kakav su prijem preporuke naišle kako bi imali točne pokazatelje gdje se diskriminacija najčešće pojavljuje. Podaci iz izvještaja govore o diskriminaciji Roma prilikom reguliranja boravka tijekom obrazovanja i pri traženju posla. Kako su im poznati slučajevi javnih mjesta na kojima je prešutno zabranjen ulaz Romima, ali i da su Romi neskloni zatražiti sudsku ili drugu zaštitu o diskriminaciji. Izvješće pokazuje i problem sa obrazovanjem koji je možda i najbitnije kad govorimo o integraciji Roma u društvu. Naime, samo 29 pripadnika romske nacionalne manjine studira na hrvatskim sveučilištima. Takav podatak bez obzira na ogromne pomake koje smo napravili u suradnji sa Filozofskim fakultetom Sveučilišta u Zagrebu vezano za osnivanje romoloških studija pokazuje da Romski narod na ovim područjima još neko vrijeme neće moći uzeti vlastitu sudbinu u svoje ruke te da imamo još puno posla dok ne promijenimo situaciju na bolje. Rješavanje problema obrazovanja romske nacionalne manjine imalo bi direktne pozitivne posljedice za državu s obzirom da je ulaganje u obrazovanje sigurno isplativija investicija nego u socijalna davanja. Imajući u vidu da obrazovanje olakšava pristup tržištu rada, ovisnost o socijalnim davanjima se pokazala posebno problematično sa posljednjim izmjenama Zakona o socijalnoj skrbi koje je smanjilo dostupnost socijalnih usluga za sve građane. Umjesto da se prvo stvore uvjeti da se ti ljudi zaposle s obzirom da je velika većina radno sposobna njima se smanjuje i postojeća prava što ih svakako dodatno obeshrabljuju u pokušaju da vode normalan život. Jedan bitan primjer je posjedovanje osobnog automobila, odnosno činjenica da korisnik socijalne skrbi ne smije bit vlasnik osobnog automobila što je sasvim logično. No, kad pogledate situaciju na terenu, odnosno činjenicu da Romi žive u posebnim naseljima koja su udaljena od svih bitnih institucija, pa tako i škola, a primjerice voze automobil koji vrijednost nije veća od par tisuću kuna. Postavlja se pitanje je li opravdano rigorozno primjenjivati takav zakon nad njima. Prodaja takvog automobila neće značajno utjecati na njihov socijalni status, ali hoće ugroziti i njihovu mogućnost da normalno funkcioniraju, imaju pristup institucijama, da voze djecu u školu i slično. Na kraju ipak želim zaključiti kako je suradnja sa Uredom pučke pravobraniteljice bila dobra i kako sam u tom smislu zadovoljan. Nadam se da ćemo do sledećeg izvještaja imati još par područnih ureda i da ćemo uspostaviti bolji mehanizam, nadzor nad efikasnom preporuku koju ured daje kako bi građani vratili povjerenje, nadu i vjeru da se i njihova ustavna prava u ovoj državi u potpunosti zaštićena. Vjerujem da postoji i mogućnost zapošljavanja i pripadnika nacionalnih manjina u te urede, a isto tako se nadam da će preporuke koje vaš ured daje imati veću težinu i uspješniji mehanizam provedbe kad budemo raspravljali o izvješću za tekuću godinu. Hvala.
Zahvaljujem. Sad ćemo oglasit stanku. Nastavit ćemo u 15,00 sati. Hvala.
Kolegice i kolege nastavljamo sa raspravom. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Ante Babić, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana pučka pravobraniteljice sa suradnicima, kolegice i kolege. Najprije nešto o statističkim pokazateljima o radu Ureda pučke pravobraniteljice za 2014. godinu koji su pomalo zbunjujući ali vrlo indikativni. Naime, u tekstualnom dijelu izvješća o statističkim pokazateljima navodi se da je ured u 2014. godini postupao u ukupno 3892 predmeta, od čega je 730 predmeta iz ranijih godina te 2594 novih tj. onih zaprimljenih u 2014. godini, a kad se pogleda tablični prikaz broja predmeta u 2014. godini onda ispada da je u 2014. godini ured imao 3162 predmeta. U svom izvješću pučka pravobraniteljica konstatira da je broj predmeta u 2014. godini za 40% veći od broja predmeta za 2012. godinu, dok je istodobno, što je vrlo neuobičajeno ne uspoređuje broj predmeta u 2014. godini sa brojem predmeta u 2013. Kada se usporedi broj predmeta u 2014. godini sa brojem predmeta u 2013. godini lako je izračunati da je došlo do pada broja predmeta za gotovo 8%. Što nam još govore statistički podaci o radu Ureda pučke pravobraniteljice? Od 2594 novih predmeta zaprimljenih u 2014. godini završeno je njih 1178 i to tako da se za 1121 predmet ured proglasio nenadležnim, a za 597 predmeta ocijenjeno je da spadaju u nadležnost Ureda pučke pravobraniteljice. Prema tome, Ured pučke pravobraniteljice proglasio se nenadležnim za dvije trećine zaprimljenih predmeta. Kada se podijeli broj predmeta za koji je bio nadležan Ured pučke pravobraniteljice s brojem službenika u uredu ispada da je u prosjeku svaki službenik u 2014. godini u prosjeku rješavao 19 predmeta, odnosno 1,5 predmet mjesečno. Od 597 predmeta za koje je ured bio nadležan nakon provedenog ispitnog postupka 217 je ocijenjeno neosnovanim, a osnovanim tek 380 te je u tim slučajevima ured nadležnim tijelima uputio prijedloge i mišljenja, preporuke ili upozorenja. Pučka pravobraniteljica u svom izvješću posebno iskazuje statističke podatke o pojavama diskriminacije te navodi da je ured postupao u 542 predmeta povodom diskriminacije od čega su 263 predmeta otvorena u 2014. godini. Kada govorimo o diskriminaciji nije na odmet podsjetiti se kako Zakon o suzbijanju diskriminacije definira diskriminaciju. Prema zakonu moguća je diskriminacija na osnovi rase ili etničke pripadnosti ili boje kože, spola, jezika, vjere, političkog ili drugog uvjerenja, nacionalnog ili socijalnog podrijetla, imovnog stanja, članstva u sindikatu, obrazovanja, društvenog položaja, bračnog ili obiteljskog statusa, dobi, zdravstvenog stanja, invaliditeta, genetskog naslijeđa, rodnog identiteta i izražavanja spolne orijentacije. Diskriminacijom se smatra stavljanje u nepovoljniji položaj bilo koje osobe po bilo kojoj naprijed navedenoj osnovi. U 49 pritužbi u 2014. godini, odnosno 18,6% slučajeva građani su se tužili na diskriminaciju na temelju rase ili etničke pripadnosti, boje kože te nacionalnog podrijetla. A glede područja od 49% slučajeva građani su se prituživali na diskriminaciju u području rada i zapošljavanja što nije ni čudno s obzirom na veliku nezaposlenost u društvu u 2014. godini. Međutim, ovdje bih upozorio na ovih dana u javnosti jako prisutnu pojavu, odnosno slučaj diskriminacije u zapošljavanju prema političkoj podobnosti odnosno političkom uvjerenju. Svima nam je poznat slučaj aktualnog ministra pravosuđa koji je prilikom jednog susreta bio zamoljen da u državnu službu pogura zaposlenje jedne članice SDP-a. Isti je dotičnom rekao da će uskoro biti raspisan natječaj za 150 pravosudnih policajaca i da će biti zaposleni svi "naši" iz čega se nedvosmisleno moglo zaključiti da će biti zaposleni samo članovi SDP-a što je zapravo izravna diskriminacija prema svima onima koji nisu članovi spomenute političke stranke. Zakon o suzbijanju diskriminacije u članku 2. izravno diskriminaciju definira kao postupanje uvjetovano nekim od osnove iz članka 1. tog zakona kojim se osoba stavlja ili je bila stavljena ili je mogla biti stavljena u nepovoljniji položaj od druge osobe u usporedivoj situaciji. Pučka pravobraniteljica u svom Izvješću za 2014. godinu ne spominje slučajeve diskriminacije u zapošljavanju prema političkom uvjerenju, odnosno pripadnosti pojedinoj političkoj stranci iako javna je tajna da se kako u državnim javnim službama tako i u javnim tvrtkama prilikom zapošljavanja protežiraju članovi vladajuće Kukuriku koalicije. I na ovaj već spomenuti slučaj koji se dogodio nedavno pučka pravobraniteljica bez obzira što je vjerojatno informirana o istom uopće nije reagirala iako se ovim krši Ustav RH i članak 44. koji kaže da svaki državljanin RH ima pravo pod jednakim uvjetima sudjelovati u obavljanju javnih poslova i biti primljen u javne službe. Što se tiče diskriminacije po drugim osnovama u 35 predmeta je nakon ispitanog postupka utvrđeno kako nema sumnje na diskriminaciju, a u dodatnih 10 je također odbačena sumnja na diskriminaciju. Samo u 35 slučajeva je utvrđena sumnja na diskriminaciju. Bilo bi zanimljivo vidjeti koji su to kriteriji koji se koriste za razdvajanje pritužbi temeljem rase ili etničke pripadnosti ili boje kože ili nacionalnog podrijetla jer su to zasebne osnove diskriminacije prema Zakonu o suzbijanju diskriminacije. Važno je naglasiti da je temeljem spolne orijentacije i rodnog izjašnjavanja kao osnova diskriminacije podnesena po 1 pritužba, a vi zapravo govorite o rastućoj homofobiji u hrvatskom društvu. Ovdje neću govoriti o univerzalnom periodičkom pregledu koji ste uputili UN-u u kojem zapravo vrlo jednom frazeologijom zapravo iznosite stvari koje nisu točne i zapravo kojih nema u ovom izvješću koje ste podnijeli Hrvatskom saboru. Uostalom vi sami kažete, ja ću vas citirati jednim dijelom, u sredinama s manjim brojem stanovnika veći je broj prekršaja uznemiravanjem … [[Govornik se ne razumije.]] nacionalne pripadnosti najviše prema pripadnicima srpske i romske nacionalne manjine koji se vode pred manjim prekršajnim sudovima, primjerice u Delnicama, Velikoj Gorici i Đakovu. Dio ovih prekršaja počinje među susjedima ili članovima obitelji pri čemu postupanje počinitelja nije uvjetovano nekom od diskriminacijskih osnova već privatnim odnosom od same žrtve ali se diskriminacijska osnova koristi kao instrument vrijeđanja. Ovi prekršaji nisu niti povezani s diskriminacijom iako ih se tako identificira od strane policijskih službenika ili prekršajnog suda. Ako se analizira sudska praksa za 2014. godinu razvidno je da se na sudovima izuze prekršajnim više predmeta zaprimi tijekom godine nego što ih se pravomoćno okonča. Statistički podaci o vrstama odluka kojima su pravomoćno okončani govore o potpunom neuspjehu tužitelja u građanskim i kaznenim postupcima u kojima nije usvojen niti jedan tužbeni zahtjev, odnosno nije donijeta niti jedna osuđujuća presuda. A u Službi za suzbijanje diskriminacije i pučke pravobraniteljice ostalo je neriješeno skoro 50% predmeta iako se samo tom vrstom predmeta bave interesantno. Kod statusa povratnika navodito u reviziji statusa izbjeglica i povratnika za 2014.godinu kao početno stanje 973 predmeta, provedeno u reviziju njih 312 dok je za reviziju preostalo 241 predmet. Ne navodite u kojem statusu se nalazi preostalih 420 predmeta iako Vlada u svom mišljenju tvrdi da ih je samo 51. Navodite i činjenicu kako i u uredima državne uprave u županijama neriješeno bilo ukupno 1172 zahtjeva za obnovu sukladno Zakonu o obnovi dok se u žalbenom postupku pred Državnim uredom za obnovu i stambeno zbrinjavanje nalazilo još 593 predmeta. Vlada vas opet demantira u svom mišljenju i kaže da se radi o 315 predmeta. Ne znamo tko je tu u pravu, mislim trebalo bi vidjeti tko je tu sad u pravu vi ili Vlada Republike Hrvatske. Na dobivena rješenja korisnici imaju pravo žalbe, a budući da je svega 3% iskoristilo to pravo može se zaključiti da su se zbog proteka vremena stambeno zbrinuli kako u svom mišljenju navodi Vlada te da su odustali od zahtjeva ili su podnijeli zahtjev slijedeće godine. Vlada također navodi da iako je rješavanje statusa povratnika bolje, nije poznato gdje ili u kojem statusu se nalazi često 20 predmeta. U statusu povratnika na kraju 2014.godine nalazila se 51 osoba. S obzirom da su vaši navodi u suprotnosti sa vladinim mislim da će zbog korektnosti, da ćete nam iznijeti zapravo vaše podatke, odnosno demantirati Vladu. Kada je riječ o statusnim pravima građana nije u redu da vi kao pučka pravobraniteljica kako je u medijima objavljeno vijest da je MUP ukupno odjavio 253 231 osobu. Ovo je iznimno važna tema i za sve hrvatske državljane te se s obzirom na ogroman broj građana kojima je odjavljeno prebivalište u RH moralo zatražiti zapravo službeno očitovanje MUP-a s podobnijom analizom načina i razloga postupanja policijskih uprava i postaja. Kontinuirano se inzistira na ostvarivanju jednakog pristupa državljanstvu unatoč tome što je privilegirana naturalizacija pojedinih skupina stranaca. Kod stjecanja državljanstva imanentno suvremene države. Svi stranci uz ispunjenje zakonskih uvjeta pod jednakim uvjetima mogu steći hrvatsko državljanstvo naturalizacijom redovnim putem, a određena kategorija stranaca i pod povoljnijim uvjetima. Svaka država za iseljenike ili pripadnike većinskog naroda ima određene lakše uvjete kod stjecanja državljanstva matične zemlje i to se ne bi trebala osporavati ni RH. Diskriminacijom temeljem vjere važno je imati u vidu da su prema popisu stanovništva iz 2011.godine u RH najzastupljeniji katolici u koje se ubrajaju rimokatolici, grkokatolici 86%, slijede pravoslavci sa 4%, muslimani sa 1,47% i religioznima se izjasnilo 3,81 osoba. Poštivanje ovih vjerskih osjećaja i pravo na slobodu izražavanja jedna je od najvažnijih tema na globalnoj razini ali i osobito na razini EU. O ovoj temi se ne može površno i najvećoj mjeri jednostranog govoriti i zastupati pa ću vas podsjetiti samo i on onaj podatak o kojem vi govorite od Hrvatske biskupske konferencije gdje upozoravaju RH da dolazi do povrede kršćanskih osjećaja vjernika i navodi se kako je kazališna predstava hrvatskog glumišta HNK Ivana Plemenitog Zajca u Rijeci izazvala zgražanje vjernika zbog profaniziranja i obeščašćenja kršćanskih simbola koji se u predstavi koriste kao perverzni rekviziti što je rezultiralo i potpisivanjem peticije za smjenom dvojice autora. Izostala je reakcija pučke pravobraniteljice. Vi zapravo samo konstatirate. Od ukupnog broja pritužbi zaprimljenih iz inozemstva je bilo 118, od toga iz Srbije 42, Bosne i Hercegovine 21, Njemačke 9, Slovenije 6, Austrije 5 itd. Ne zna se zapravo na što se ovo odnosi. Vjerojatno se nisu žalili na diskriminaciju hrvatskih državljana prilikom glasovanja na provedenim izborima kada su dovedeni u potpuno neravnopravan položaj s hrvatskim državljanima koji su glasovali u RH a kojima je praktično bilo onemogućeno ostvarivanje biračkog prava s obzirom na broj, na mali broj biračkih mjesta, velike udaljenosti diplomatsko-konzularnih predstavništva. Pretpostavljam da ste kao pučka pravobraniteljica imali priliku vidjeti na javnoj televiziji zapravo kako se to sve odvijalo u inozemstvu a na poseban način one nemile slike iz Mostara. A vi s obzirom da se radi o jednom masovnom kršenju članka 45. Ustava RH vi uopće na to ne reagirate, niti upućujete bilo kakve preporuke Vladi RH. I na kraju, smatramo da se pučka pravobraniteljica kao opunomoćenica Hrvatskog sabora treba držati zakonskih odredbi Zakona o pučkom pravobranitelju te kao opunomoćenica Hrvatskog sabora ukazivati na promicanje i zaštitu ljudskih prava i sloboda utvrđenih Ustavom, zakonima i međunarodnim pravnim aktima o ljudskim pravima i slobodama koje je prihvatila RH i proaktivno djelovati u našemu društvu posebice razmatrajući pritužbe o postojanju nezakonitosti i nepravilnosti u radu državnih tijela, tijela jedinica lokalne samouprave i pravnih osoba s javnim ovlastima. Na takav će način nepristrana, ideološki bezbojna steći vjerodostojnost i graditi povjerenje prema fizičkim i pravnim osobama kao nezavisna institucija vrijedna poštovanja. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Imamo dvije replike. Nadica Jelaš. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Babiću, zamjerate pučkoj pravobraniteljici što u izvješću za 2014.godinu nije spomenula aktualni slučaj obećavanja zapošljavanja po političkoj podobnosti kako ste vi to rekli. Dakle pučka pravobraniteljica nije mogla staviti u izvještaj budući da danas raspravljamo o izvještaju za 2014.godinu. A kada već tako silno inzistirate na tom aktualnom slučaju obećavanja zaposlenja dakle to će i ostati na obećanju. A kada ste vi obećavali onda ste ta obećanja zaista redovno i ispunjavali, bili ste vrlo principijelni u zapošljavanju po političkoj podobnosti. Podsjetit ću samo na slučaj Buljubašić, dakle čovjek je radio kod vas u HDZ-u, a primao plaću u HEP-u.
Hvala. Odgovor kolega Babić. Izvolite.
Naime, kada sam govorio o tome nisam rekao da se to nađe u izvješću za 2014.godinu već sam govorio o proaktivnoj ulozi pučke pravobraniteljice koja nije reagirala na tu pojavu koja je bila gotovo tjedan dana i to je bilo očigledno svima. O tome o vjerodostojnosti ove Kukuriku koalicije i percepcija javnosti to svi znaju na koji način su podijeljena javna poduzeća u RH, a imate i zadnji slučaj ako hoćete i vašeg kolege gospodina Đuića i njegove zaručnice gospođe Vujasinović koja je zaposlena u Uredu kabineta Vlade RH, toliko o toj vjerodostojnosti. O tome sam govorio. Ništa tu nije sporno da je pučka pravobraniteljica reagirala na vrijeme, ona o takvim pojavama niti želi znati niti reagira u javnosti, a trebala je i to je njena zadaća kao opunomoćenika Hrvatskog sabora. Hvala.
Hvala. Dragan Crnogorac, replika. Izvolite.
Hvala. Gospodine Babiću nisam siguran hoće li pučka pravobraniteljica na kraju o tome reći koju, ali evo ja imam želju da nešto kažem o tome o onom dijelu koji ste govorili koliko je pitanja riješeno povratnika ili izbjeglica. Ja ću vam reći za jedan broj koji ja znam i zašto se razlikuju podaci, zato što recimo kod bivšeg nositelja stanarskog prava prije nego što je Hrvatska ušla u EU to je bio jedan od uvjeta da se moraju bivšima … stanarsko pravo i dodijeliti stanove da se ljudi vrate. E što se tada radilo? Tada su se štancala rješenja. Znači jednostavno naštancano je puno rješenja, formalno je pitanje riješeno, a stana nigdje. Kako bi se čovjek mogao vratiti u Hrvatsku? pa nikako kada nije imao stan, imao je samo rješenje na papiru i to je bilo to. To je vjerojatno jedan broj slučajeva. Drugi je recimo 14 još uvijek je bilo nešto malo zauzete privatne imovine gdje su koristili kuće privatne jel država je dala rješenje da se može primjer da vašu kuću koristi netko drugi, a vi izađete iz te kuće. Evo bilo je takvih slučajeva pa se to rješavalo. I pitanje recimo što ste spomenuli državljanstva, vjerojatno djelomično znate, možda i ne, ali kod građana RH koji nisu većinski nadzor koji se ne izjašnjavaju kao Hrvati, a rođeni su u RH ima puno slučajeva koji nemaju pravo na hrvatsko državljanstvo i onda moraju ulaziti u proceduru kao apsolutni stranci, a nisu ni napuštali RH jel im se za državljanstvo uzimalo, ali ako se do tada nisu izjasnili državljanstvo recimo roditelja što je najčešće bilo BiH, tako da ima dosta ljudi koji je ostalo bez hrvatskog državljanstva, s tim da su rođeni u Hrvatskoj i nisu pripadnici većinskog naroda. Dakle to su vjerojatno dosta slučajeva o kojima govori u izvještaju i pravobraniteljica, ali bi ja svakako isto volio ja se nadam da će ona to reći na kraju u svom obraćanju, ali mislim da je ovo neki doprinos raspravi.
Hvala. Odgovor kolega Babić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Kolega Crnogorac ja sam samo iznosio podatke koji je u svom izvješću iznijela pučka pravobraniteljica uspoređujući ih s onim što je bilo mišljenje Vlade RH. radi se o jednoj velikoj disproporciji, znate 1.702 predmeta i ono što Vlada kaže 300 predmeta nije isto. Veliki broj predmeta je iščezao. Ne sumnjam u ono što vi kažete da to nije točno ali činjenica je da je to pučka pravobraniteljica trebala u svom izvješću na takav način i navesti što ona nije napravila. I što se pak tiče samih državljanstava ovo o čemu ste govorili ja sam to i stavio i rekao sam da svaka država za iseljenike ili pripadnike većinskog naroda ili oni koji se doživljavaju kao Hrvati imaju određene lakše uvjete kod stjecanja državljanstva matične zemlje i to se ne bi trebalo osporavati niti RH i s time je upućena pučka pravobraniteljica ali je našla za potrebu da to na poseban način naglasi. Hvala.
Hvala. U ime kluba HNS-a Boris Blažeković. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospođo pravobraniteljice sa suradnicima. Kao i svake godine na klupe smo dobili opsežno metodološki statističkim podacima popraćeno izvješće pučke pravobraniteljice. Kroz izvješće se taksativno navode svi problemi svih potencijalno ugroženih grupa i pojedinaca u Hrvatskoj, te se navode i pojedinačni primjeri ugroza i kršenja ljudskih prava. Izvješće je preopsežno na nekakvih skoro 170 stranica da bi se u 15 minuta koliko imamo na raspolaganju moglo kvalitetnije raščlaniti i osvrnuti na sve točke. No, sigurno je da je jedno od najvažnijih izvješća koje se podnosi javnosti putem ovog Visokog doma, putem Sabora Godišnje izvješće o radu pučke pravobraniteljice. Ono se direktno tiče temeljnih razloga postojanja države, sigurnosti, sloboda, te ljudskih prava i građanskih sloboda svih stanovnika. Pučka pravobraniteljica ujedno izvještava i o stupnju poštivanja ustavnih i zakonskih prava građana. Godišnjim izvješćem pučke pravobraniteljice uz izvješća ostalih pravobraniteljica naprosto se oslikava zdravlje nacije u prošlogodišnjem razdoblju. Zakonskom odredbom Zakona o pučkom pravobranitelju pučka pravobraniteljica je opunomoćenica Hrvatskog sabora za promicanje i zaštitu ljudskih prava i sloboda utvrđenih Ustavom, zakonima i međunarodnim pravnim aktima o ljudskim pravima i slobodama koji su dio unutarnjeg pravnog poretka RH. To je svakako jedan od najplemenitijih poslova uopće, ali to je ujedno i jedan od najodgovornijih poslova uopće. U zakonu piše da pučki pravobranitelj promiče i štiti ljudska prava i slobode, te vladavinu prava razmatrajući pritužbe o postojanju nezakonitosti i nepravilnosti u radu državnih tijela, tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave, pravnih osoba sa javnim vlastima te javnih i fizičkih osoba u skladu sa posebnim zakonima. Pučka pravobraniteljica temeljem zakona ima pravo dobiti sve informacije, ima pravo uvida u sve podatke, dokumente svih tijela vlasti na svim razinama bez obzira na stupanj njihove tajnosti ili zaštićenosti. Bez obzira što se situacija popravlja, smatramo zabrinjavajućim i nedopustivim to što pučka pravobraniteljica čeka na neke odgovore na svoje službene upite preko godinu dana iako je zakonski rok maksimalno 30 dana. U brojnim predmetima bilo je potrebno uputiti i više požurnica, a više od desetaka predmeta pučka pravobraniteljica uopće nije dobila odgovor. Čini se nevjerojatno ali je istinito. Za nas u Hrvatskoj narodnoj stranci-Liberalnim demokratima to je nevjerojatna ignorancija i nesavjesna prepotencija u odnosu na one zbog kojih te institucije postoje a to su hrvatske građanke i građani. Ponavljamo pučka pravobraniteljica je opunomoćenica Hrvatskoga sabora. Ako postoji jedna institucija koju svi mi koji se bavimo politikom na bilo kojoj razini u bilo kojem svojstvu moramo izaći u susret, naprosto osigurati brz i učinkovit uvid i odgovor na bilo koji zahtjev jest institucija pučke pravobraniteljice. I ono što smo već rekli, pučka pravobraniteljica u svojoj konačnici naprosto je savjest društva a njezino izvješće je putokaz prema zdravlju nacije. Statistički podaci govore kako je u 2014. godini bilo nešto manje predmeta nego 2013. 3162 naspram 3406. No rast pritužbi građana veći je za 40% u odnosu na 2013. što je uzrok otvaranju područnih ureda u Rijeci i Osijeku. Vrlo je znakovita tablica usporednog prikaza pritužbi po temama, pravnim područjima za razdoblje 2012.-2014. Iz te se tablice mogu jednostavno iščitati podaci iz navedenih područja odnosno tema kako su rasle, odnosno padale prijave kroz zadnje 3 godine. Najveći broj pritužbi i dalje odnosi se na funkcioniranje pravosuđa. I to je jedino područje koje bi mi iz HNS-a posebno izdvojili iz vrlo opsežnog i detaljnog izvješća pučke pravobraniteljice za 2014. godinu. Naime, sam taj podatak govori da je glavna prepreka i osjećaj da živimo u pravednoj državi i razvoju države i društva općenito a posebice u gospodarstvu neučinkovito često nepravedno, neujednačeno i sporo sudovanje. Osim što sudski sporovi traju izuzetno drugo i što su presude čak i one koje su u fokusu javnosti često kontraverzne, neujednačene i na prvi pogled nepravedne a neke u javnosti djeluju kao čisto pogodovanje ili kao osveta osjećaj u društvu da smo kao pojedinci nezaštićeni i da smo prepušteni samovolji boljih ili lošijih sudaca. To je za jedno društvo naprosto neizdrživo. Pozivamo sve a posebno pučku pravobraniteljicu da svu energiju usmjerimo na povećanje kvalitete sudovanja, od podizanja kvalitete učinkovitosti uhidbenih naloga i optužnica do podizanja kvalitete sudovanja i ujednačenih pravednih, na pravu utemeljenih presuda. Uz napomenu da je uvijek neusporedivo bolje propustiti jednog krivog nego osuditi jednog nevinog. Nama u HNS-u se čini kako je i dalje prisutna nedovoljna informiranost građanki i građana o njihovim stvarnim pravima te o postojanju i opisu rada pučke pravobreniteljice i zato dozvolite. Smatramo da je i dalje neophodno značajno poboljšati informiranje i obavještavanje građana o djelatnostima pučkog pravobranitelja, odnosno pravobraniteljice. To treba raditi sustavno na svim razinama koristeći sva moguća raspoloživa sredstva, znanja, ljudstvo. Mislimo da za upozoravanje građana kako i na koji način mogu i trebaju zaštiti svoja prava ne smije biti nerazumnih ograničenja. Naprosto nikakvih ograničenja. Preporučamo da se na temelju iskustva osmisli snažna kampanja koja bi se mogla realizirati u što skorije vrijeme. Opetovano pozivamo sve medije da se odmah uključe u pojačano informiranje građana o njihovim pravima posebno iz domene zaštite ljudskih prava i građanskih sloboda i time o radu pučke pravobraniteljice. Pučka pravobraniteljica u svojem radu je samostalna i neovisna, zabranjen je svaki oblik utjecaja na rad pučke pravobraniteljice. U obavljanju svojih ovlasti pučka pravobraniteljica djeluje u skladu sa Ustavom i zakonskim odredbama te međunarodnim pravnim aktima o ljudskim pravima i slobodama koje su dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Pučka pravobraniteljica se u svom radu rukovodi po načelu pravičnosti, morala, te postupa nepristrano i u skladu sa standardima dobrog upravljanja u obavljanju poslova iz svog djelokruga pučka pravobraniteljica surađuje s javnošću a posebno sa udrugama koje promiču interese građana, akademskom zajednicom i medijima. U obavljanju poslova iz svoga djelokruga pučka pravobraniteljica može zatražiti pomoć znanstvenika i stručnjaka i ustanova. Svatko tko smatra da su nezakoniti ili nepravednim radom tijela Zakona o pučkom pravobranitelju ugrožena ili povrijeđena njegova ili njezina ustavna ili zakonska prava i slobode može podnijeti pritužbu pučkoj pravobraniteljici radi pokretanja postupaka. Pučka pravobraniteljica može radi ispitivanja pojedinačnih ili učestalih istovrsnih povreda ustavnih ili zakonskih prava i sloboda pokrenuti postupak na vlastitu inicijativu. Pučki pravobranitelj, odnosno pravobraniteljica svoju funkciju u načelu vrši preporukama, mišljenjima i upozorenjima tijelima javne vlasti i svim ostalima koji omoguće ili stvarno ugrožavaju nečija ljudska prava i građanske slobode. Zbog toga je javna podrška i priznanje djelatnosti rada pučke pravobraniteljice još i važnija. Sve ovo o čemu mi iz HNS-a danas govorimo vezano je uz Izvješće pučke pravobraniteljice za 2014. godinu govorimo iz razloga kako bi ukazali na važnost i mogućnosti koje građani koji se osjećaju na bilo koji način diskriminirani imaju ukoliko upotrijebe pučku pravobraniteljicu kao instrument zaštite svojih Ustavom i zakonima utvrđenih prava. Ujedno ukazujemo na mogućnost same pravobraniteljice koja svojim autonomnim postupcima može utjecati na stanje diskriminacije ljudskih prava i građanskih sloboda u Republici Hrvatskoj. Najveći saveznik pučke pravobraniteljice u njezinom radu jest javnost. Mi u HNS-u smatramo da je tu uloga medija nasušna i da se niti jedan odgovorni medij ne može oglušiti na rad, primjedbe i preporuke pučke pravobraniteljice. Hrvatski sabor i mediji moraju biti najbliži suradnici pučke pravobraniteljice. Mi u HNS-u i ja osobno smatram da bi danas u središnjim dnevnicima svih ozbiljnih televizija morala biti pučka pravobraniteljica. U raznim dnevnicima plus vidjeli smo zaista nevjerojatne likove, ali ne sjećam se da smo baš često vidjeli pučku pravobraniteljicu. I na koncu, u ovom izvješću za 2014. godinu pučka pravobraniteljica je dala 115 preporuka svim tijelima i lokalne vlasti za područja u kojima su na neki način građani bili diskriminirani. Po izvještajima koje smo na Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina imali prilike vidjeti i raspravljati, vidi se da su znatno opremljeniji i ekipiraniji ured pučke pravobraniteljice i da sve uspješnije nose sa svim temama koje tretira ljudska prava i diskriminaciju po bilo kojoj osnovi. Ove se godine nismo složili i nismo podržali pučke pravobraniteljice vezano uz situaciju obnove na poplavljenim područjima Vukovarsko-srijemske županije, ali to nikako ne umanjuje važnost svih ostalih izvješća pa ni samog tog neprihvaćenog izvješća. U sklopu preventivnog mehanizma Ured pravobraniteljice je bio redovito nasumično posebno važnim inspekcijama u zatvorima i bolnicama za duševne bolesnike. I dalje su uvjeti u većini od navedenih institucija naprosto nedopustivo. Radi se o … smještajnim, zdravstvenim, rehabilitacijskim uvjetima u većini psihijatrijskih bolnica u Hrvatskoj. I ponovit ću po osmi put u ovom mandatu isto. Želim upozoriti na posebno stanje na gerijatrijskom odjelu psihijatrijske bolnice u Vrapču. Bez obzira na obećanja i gradonačelnika grada Zagreba i najavu direktora bolnice koji je javno na odboru rekao da je u izradi projektna dokumentacija još uvijek taj odjel izgleda isto, izgleda nedopustivo. Taj odjel gdje nažalost odlaze pred sam kraj života neki naši mame i tate, neki naši djedovi i bake izgleda apsolutno nedopustivo, sramotno. To je inače mjesto koje bi trebalo izgledati najbolje i trebalo bi biti najuređeniji, najčišće, najmirišljavije, s liječnikom opremom najnovijih generacija. Trebalo bi biti naprosto jedno čisto, toplo i ugodno mjesto. Ne postoji tako dobar liječnik ili liječnica, niti postoji dovoljno dobra medicinska sestra ili bolničar koji može nadomjestiti strašne uvjete kojima pred svoje zadnje obitavaju neki od naših bespomoćnih sugrađana. Apeliram na sve, ministricu socijalne skrbi, na ministra zdravlja, gradonačelnika grada Zagreba i ravnatelja Psihijatrijske bolnice Vrapče da učine sve kako bi se to strašno stanje na gerijatrijskom odjelu psihijatrijske bolnice u Vrapču konačno promijenilo. Na koncu želim reći da je ova koalicijska Vlada uložila znatne napore kako bi poboljšala uvjete rada pučke pravobraniteljice i cijelog ureda pučke pravobraniteljice i da u svim tim nastojanjima izgleda da postoje značajni pomaci u kvaliteti rada, a i postavljeni su bolji uvjeti za budućnost rada pučke pravobraniteljice. Klub HNS-a, Liberalnih demokrata prihvatit će Izvješće pučke pravobraniteljice za 2014. godinu. Hvala.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, Domagoj Hajduković izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega zapravo dvije intervencije u vašu raspravu s kojom se u principu slažem. Dakle podržavam vašu logiku da bi u svim središnjim informativnim emisijama upravo trebao biti prilog o izvješću pučke pravobraniteljice i o onome što ona radi. Međutim i prije smo spominjali u raspravi, ja spominjem to iz godine u godinu da je iz nekog razloga medijima jednostavno ova tematika nije zanimljiva. Da li su to uredničke politike ili nešto drugo, ali možemo reći da to baš i nije najodgovornije od nas prema informiranju javnosti. I kažete ovdje da je uloga, što se vaša stranka zalaže, uostalom i to apsolutno podržavam da je uloga pučke pravobraniteljice zaštita ustavom zajamčenih prava našim građanima. Ono što je isto problem i što naši građani često nisu informirani što zapravo ustanova pučke pravobraniteljice radi pa onda to često doživljavaju kao prizivni sud odnosno žale se na donesene sudske presude i slično i to vjerujem da uredu izuzetno otežava rad budući da su zatrpani sa mnogim predmetima koji nisu u njihovoj nadležnosti. Dakle edukacija je ono na čemu trebamo raditi. Zbog toga mislim da je građanski odgoj u našim školama potreban da svoje buduće dakle građane educiramo o institucijama i njihovim pravima, ali također i da mi u raspravu moramo uvijek podcrtavati i naglašavati što je to ustanova pučke pravobraniteljice i što ona zapravo radi. Hvala.
Hvala. Odgovor, kolega Blažeković izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolega slažem se sa svim što ste rekli i zato je rasprava kluba HNS-a Liberalnih demokrata bila usmjerena više prema javnosti da iznesemo ono što pučka pravobraniteljica stvarno radi i koje su mogućnosti građana ukoliko uzmu pučku pravobraniteljicu kao instrument ostvarivanja odnosno rješavanja njihovih ugroženih prava, osjećaja diskriminacije. A što se tiče našeg apela iz HNS-a da kad je god godišnje izvješće pučke pravobraniteljice da ona bude glavna tema svih medija, to je to, to je baš taj razlog da građani osjete da postoji jedno mjesto, centralno mjesto zaštite ljudskih prava u ovoj državi, a to je mjesto pučke pravobraniteljice i njen ured sa svim područnim uredima, a nadam se da će uskoro biti otvoren i taj ured u Splitu o kojem govorite.
Hvala. U ime kluba Jadranke Kosor i HGS-a Nevenka Bečić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovana pravobraniteljice, kolegice i kolege. Mi danas u ovoj raspravi raspravljamo o izvješću poštovane pravobraniteljice o radu iste za 2014. godinu. U tom izvješću između ostalog navedene su i područja koja se odnose na imovinsko-pravne odnose poglavito područje stanovanja i područje problema oko povrata oduzete, privatne imovine koja je oduzeta za vrijeme jugoslavenske komunističke vladavine. Ja bih se prvenstveno u svom izlaganju osvrnula na problematiku stanovanja u kojoj između ostaloga poštovana pravobraniteljica navodi da bi trebalo donijeti izmjene i dopune Zakona o najmu stanova kako bi se na jedan pravičan način riješio odnos između vlasnika stanova i zaštićenih najmoprimaca. No međutim, u tom izvješću poštovana pravobraniteljica ističe problematiku vezana za probleme zaštićenih najmoprimaca, ali propušta istaknuti kontinuirano kršenje ljudskih prava u pogledu vlasničkih prava. Jer htjela bih napomenuti da je poštovana pravobraniteljica kao opunomoćenica Hrvatskog sabora zadužena da promiče i štiti ljudska prava i slobode, a koje su utemeljene na Ustavu RH, zatim našim zakonima i međunarodnim pravnim aktima koje je RH usvojila. Između ostalog, RH je 1997. godine ratificirala i usvojila Konvenciju o zaštiti ljudskih prava, Europsku konvenciju o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda i temeljem te konvencije trebala je ono što u konvenciji se navodi implementirati u zakonodavnu regulativu Republike Hrvatske. Međutim, do dan danas to nije napravljeno uslijed čega se vrši povreda članka 1. Protokola 1. Konvencije. Zatim, vrši se povreda članka 48. Ustava Republike Hrvatske i članka 50. istog Ustava. Naime, protokol propisuje, Protokol 1., članak 1. Protokola 1. Konvencije propisuje da svatko ima pravo na mirno uživanje svojeg vlasništva i uslijed toga je u Ustavu RH također navedeno u članku 48. da se jamči pravo na vlasništvo svakom građaninu Republike Hrvatske. A članak 50. Ustava propisuje da ukoliko se zakonom, da se zakonom može ograničiti djelomično ili potpuno nečije vlasništvo ukoliko je to u interesu Republike Hrvatske. Ali da za bilo koje oduzeto vlasništvo bilo kojem građaninu potrebno je isplatiti tržišnu vrijednost oduzetog. Ili ukoliko je djelomično ograničeno vlasništvo nekom vlasniku onda mu se za to djelomično ograničenje treba isplatiti tržišna naknada. U ovom slučaju protiv volje određenog broja naših sugrađana vlasnika privatnih stanova u njihove stanove su useljeni zaštićeni najmoprimci napominjem protiv njihove volje. Nadalje, protiv njihove volje im je nametnuta obveza da prihvate ugovor o najmu sa tim zaštićenim najmoprimcima i to na neograničeno vrijeme sa neograničenim trajanjem. Zatim, nametnuto im je da prihvate nemogućnost otkaza ugovora o najmu i nametnuto im je da za najam tog svog stambenog prostora primaju 2 kune i 70 lipa po metru kvadratnom. I ta visina najamnine je propisana Uredbom Vlade RH. Dakle, Vlada RH krši kontinuirano članak 1. Protokola Konvencije, članak 50. Ustava Republike Hrvatske. Jer ako je već ograničila vlasništvo nekom vlasniku, fizičkoj osobi i nametnula mu najamninu od 2 kune i 70 lipa po metru kvadratnom, onda je temeljem Europske konvencije i temeljem članka 50. Ustava Republike Hrvatske bila dužna tom vlasniku isplaćivati tržišnu najamninu. Poštovana pravobraniteljice, ne mogu nikako razumjeti kako ste vi propustili istaknuti kršenje ovih prava u vašem izvješću. Na kraju krajeva, svi građani od javne pravobraniteljice očekuju da ukaže na pravdu, zaštitu, pravednost i vladavinu prava, te da pokaže ustrajnost u borbi protiv svih vrsta diskriminacije. A ovdje ponavljam se diskriminacija u kontinuitetu vrši od dana osamostaljenja države Hrvatske do danas. Budući da u Republici Hrvatskoj do sada ni jedna Vlada nije našla za shodno da zaustavi kršenje tih vlasničkih prava i diskriminaciju vlasnici su ustali tužbama najprije pred domaćim sudovima. I nakon što su iskoristili sve pravne lijekove pred domaćim sudovima, a ti pravni lijekovi se sastoje od zahtjeva Državnom odvjetništvu za mirnu nagodbu nakon što bi to bilo odbijeno, ustajali su tužbama pred općinskim sudovima, županijskim sudovima itd. I nakon što bi iskoristili sve moguće pravne lijekove u Republici Hrvatskoj ustajali su tužbama pred Europskim sudom za ljudska prava. Naravno, Europski sud za ljudska prava je prepoznao kršenje vlasničkih prava, prepoznao je da Republika Hrvatska u kontinuitetu ne poštuje potpisane međunarodne ugovore u ovom slučaju Konvenciju na što je ukazano zadnjom presudom koja je postala pravomoćna u listopadu 2014. godine a to je presuda Stateleo protiv Hrvatske. U toj presudi da bi bilo jasnije, pročitat ću, Europski sud za ljudska prava navodi između ostalog sljedeće. Domaće zakonodavstvo, dakle zakonodavstvo Republike Hrvatske uspostavilo je čitav niz zaštitnih mjera u korist kategorije zaštićenih najmoprimaca poput obveze najmodavca da sklopi ugovor na neodređeno vrijeme plaćanja zaštićene najamnine čiji iznos utvrđuje Vlada i koji je 25 puta manji od tržišne, te otežanih kriterija za otkaz ugovora o najmu. Nadalje, domaćim propisima pozicija vlasnika stana u kojem stanuje zaštićeni najmoprimac dodatno je otežana. Nadalje, u istoj presudi navode da je stambeno zbrinjavanje potrebitih potrebno ostvarivati kroz sustav socijalne skrbi Također ističu da je problem položaja i zaštite prava vlasnika u čijim stanovima stanuju zaštićeni najmoprimci istaknuo i pučki pravobranitelj u svojim izvješćima za 2007., 2012. i 2013. godinu. U tim je izvješćima navedeno kako je vlasnicima stanova nametnut prekomjeran teret bez ikakvog mehanizma zaštite njihovih prava. Nadalje, utvrđuju da je povrijeđen članak 1. protokola 1. konvencije i da ta povreda predstavlja miješanje u pravo vlasnika na mirno uživanja njihova vlasništva te da im je nametnut prekomjerni teret. Nadalje ističu da je 25 puta zaštićena najamnina od 2,70 kune manja od tržišne najamnine. Sud je posebno iznenadila odredba prema kojoj se visina zaštićene najamnine čini zavisnom od prihoda domaćinstva najmoprimca dok se prihodi najmodavca uopće ne uzimaju u obzir što može dovesti do paradoksalne situacije u kojoj stariji najmodavci vlasnici stana slabijeg imovnog stanja subvencioniraju stanovanje radno sposobnih najmoprimaca koji primaju plaću. Nitijedno od ovih ograničenja, pa ni sam sustav zaštićenog najma nisu ograničeni nikakvim rokom. I u domaćem pravnom sustavu RH ne postoji nikakva procesna jamstva koja bi omogućila postizanje ravnoteže između interesa najmoprimaca i najmodavaca. Dakle, nije se ostvarila pravedna raspodjela socijalnog i financijskog tereta. Nadalje, u ovom izvješću ono što je bitno Europski sud za ljudska prava upozorava RH da je u … postupka izvršenja koji predstoji jel' jer ovu presudu treba izvršiti a izvršenje svake presude nadzire Odbor ministara Vijeća EU. Dakle, oni navode da bi svakako trebalo obratiti pažnju tijekom definiranja izvršenja ove presude na sljedeće: prvo, neodgovarajuću visinu zaštićene najamnine, zatim restriktivni uvjeti za otkaz zaštićenog najma i nepostojanje bilo kakvog vremenskog ograničenja sustava zaštićenog najma. Naravno, Europski sud za ljudska prava je zatražio od Vlade RH da napravi do 10. travnja ove godine akcijski plan koji moraju dostaviti Odboru ministara Europskog vijeća koje prati izvršavanje presude i koji se mora očitovati na taj akcijski plan da li on sadrži sve mjere potrebne kako bi se zaustavila daljnja diskriminacija vlasnika privatnih stanova. Naravno, kod rješavanja povrata vlasnicima njihova vlasništva ne smiju se ugroziti prava zaštićenih najmoprimaca. I u tom smislu zaštićeni najmoprimci moraju dobiti adekvatne zamjenske stanove. Upozorit ću da je Zakon o otkupu društvenih stanova na kojima postoji stanarsko pravo koji je donesen 1991. godine jasno propisivao da će se 90% sredstava prikupljenih od prodaje društvenih stanova na kojima postoji stanarsko pravo upotrijebiti prvenstveno za preseljenje zaštićenih najmoprimaca i rješavanje njihova stambenog problema. 1992. godine donesene su izmjene i dopune tog zakona pa je propisan odnos 55 na prema 45 jer u međuvremenu zbog agresije na RH i Domovinskog rata došlo je do oštećenja određenih stambenih jedinica i te stambene jedinice je također trebalo popravljati pa je jedan dio sredstava bio preusmjeren u tu svrhu i u tu namjenu. Međutim, činjenica je da se prikupljaju sredstva od prodaje stanova na kojima je postojalo stanarsko pravo od '91. godine da će se prikupljati do 2022. godine i da iz tih sredstava ima dovoljno sredstava ne samo da se riješi stambeno pitanje svih zaštićenih najmoprimaca nego čak i onih socijalnih slučajeva kojima je stan potreban, a koje bi trebala jedna uređena država o čemu bi trebala voditi računa i koje bi trebala rješavati i to kroz sustav socijalne skrbi. Isto tako bih napomenula da postoji činjenica, a to je, da lokalne samouprave u svom vlasništvu imaju 13,5 tisuća stanova. Dakle, 13,5 tisuća stanova a imamo zaštićenih najmoprimaca 2 do 2,5 tisuće. Dakle, o čemu se radi? Radi se o nepostojanju političke volje da se konačno riješi agonija i vlasnika stanova i zaštićenih najmoprimaca jer trpe duševne boli i jedni i drugi i psihički ih se iscrpljuje zbog nerješavanja ovoga problema. A uz psihičke boli vlasnici stanova trpe i materijalne štete jer postoji puno vlasnika stanova kojima je egzistencija ugrožena, čija djeca nemaju riješeno stambeno pitanje, čija djeca žive u podstanarima, a zauzvrat i suprotno tome njihovi zaštićeni najmoprimci koji žive u njihovim stanovima bogate se, mnogi imaju druge nekretnine, druge stanove. Da postoji politička volja u ovoj Republici, u RH onda bi se putem osobnog identifikacijskog broja itekako moglo utvrditi tko raspolaže s kojom imovinom, tko je socijalni slučaj i kome je potrebno pomoći da riješi svoju egzistenciju kao i stambeno pitanje. Međutim, u ovoj državi ne postoji volja za to. Također bih istaknula radi javnosti da RH godišnje uprihoduje 9 milijuna i 400 tisuća eura od prodaje stanova na kojima postoji stanarsko pravo ili je postojalo, i to društvenih stanova i vojnih stanova. Dakle, 9 milijuna i 400 tisuća eura. Dakle, o čemu se radi? Radi se o tome da naprosto se ne želi riješiti ova problematika. Osvrnula bih se na ovo izvješće u pogledu mišljenja koje je Vlada Republike Hrvatske na izvješće poštovane pravobraniteljice iznijela a u tom mišljenju između ostalog Vlada se suprotstavlja stavu poštovane pravobraniteljice u pogledu ovog poglavlja o stanovanju gdje pobija njenu tezu da dolazi do umanjenja prava zaštićenih najmoprimaca jer Vlada izričito u svom mišljenju, pročitat ću, naglašava "Kaže pitanje prava na dom trenutno društveno aktualno se ni na koji način ne može smatrati apriori jačim pravom od prava na mirno uživanje vlasništva, tim više što je kontekstu zaštićenih najmoprimaca Europski sud za ljudska prava u presudi Stalileo već utvrdio da je ravnoteža između prava vlasnika i prava zaštićenih najmoprimaca već dulje vrijeme narušena na štetu vlasnika stanova u kojima stanuju zaštićeni najmoprimci". Isto tako bi spomenula poštovanoj pravobraniteljici da je jedno od načela po kojemu se rukovodi u radu javna pravobraniteljica načelo jednakosti, pravičnosti, morala i nepristranosti. U ovom slučaju ne vidim da je nepristrano pristupljeno ovoj materiji jer nigdje, ni jednom riječju nisu spomenuta kršenja i diskriminacija vlasnika njihovih vlasničkih prava. Nasuprot tome ukazuje se na potrebu i na problem deložacija koje su se odvijale 2014.godine. Pa deložacije su se odvijale u onim stanovima koje su građani kupili putem kredita od financijskih institucija i nisu mogli vraćati te kredite pa su banke pristupile ovrhama što je rezultat imalo deložaciju tih stanara, a ne nikako zaštićenih najmoprimaca. Hvala lijepa.
Vrijeme. Hvala. Hvala lijepo. Imamo dvije replike. Bit će prilike još da dovršite. Silvano Hrelja izvolite.
Poštovana kolegice, nisam namjeravao govoriti o ovoj temi, međutim potaknuli ste me sa citiranjem sudskih presuda i ovo vezano uz zaštićene najmoprimce. Evo sad ima 12 godina što se u politici bavim i znam da je napravljen veliki propust, da nosioci stanarskog prava nisu jednako po načelu, ustavnom načelu jednakosti svi dobili jednako pravo otkupa stana. Dakle, ovi o kojima govorimo nikad nisu dobili priliku da otkupe stan i od tuda sve počinje. Dakle nije to pitanje pozicije vlasnika i najmoprimca koji su nastali sada, nego onaj tko je bio nosilac stanarskog prava nije ostvario svoje pravo na kupnju stanova. Kasnije se to okretalo, kasnije se izjednačavala uloga vlasnika, uloga zaštićenog najmoprimca ali znate ako neko trpi pored svih ovih mehanizama zaštite onda oni trpe. I nemojte očekivati da ovdje u Hrvatskom saboru imamo izvješća kakva bi trebala biti od početka do kraja i analizirat situaciju kako je ona nastala i kako je trebala završiti i kako je sada. Ako je zamjenik pučkog pravobranitelja i sam bio vlasnik jednog stana i maltretirao zaštićenog najmoprimca. To mi znamo koji smo dugo vremena ovdje i prema tome imamo situaciju kakva je i pokrijmo se s ušima, ne citirajmo sudske presude jer to jednostavno nije tako počelo i ne smije tako završite. Oprostite na emocijama, ali predugo pratim ovu temu i tim ljudima ne mogu pomoći 12 godina da izbore svoje pravo. Ne mogu jer i dio naših političara je stanovao u takvim, kupio takve stanove pod teretom, nije direktno bio u sukobu sa zaštićenim najmoprimcima nego su preko drugih osoba tjerali i izbacivali ljude na ulicu. Dakle ljudi govorimo istinu onakva kakva je. Ja vas molim to nam je dužnost kao saborskim zastupnicima.
Hvala. Odgovor. Kolegice Bečić izvolite.
Zahvaljujem se kolega na iznesenom. Dakle, slažem se u potpunosti s vama. Zaštićeni najmoprimci su do 2006.godine bili nositelji stanarskog prava, međutim oni koji su bili nositelji stanarskog prava u društvenim stanovima ili u nacionaliziranim to su mogli iskoristiti i otkupiti te stanove. Međutim, oni zaštićeni najmoprimci koji su bili nositelji stanarskog prava u privatnim stanovima, dakle privatnim koji su uvijek bili privatni, nikad nisu bili nacionalizirani, nikad nisu bili konfisirani su dobili status zaštićenog najmoprimca. Tko je kriv? Pa Vlade, sve dosadašnje Vlade. Trebale su osigurati zamjenske stanove adekvatne svakom zaštićenom najmoprimcu ali nemaju pravo fizičkoj osobi oduzeti njegovu djedovinu i njegovo vlasništvo. Nitko na to nema pravo i to nam ukazuje Europski sud za ljudska prava a europski zakoni su nadređeni domaćim zakonodavstvu i nadam se da će ova Vlada, jer u svom mišljenju su istaknuli da će 2015.godine tijekom, a još imamo malo vremena donijeti izmjene i dopune Zakona o najmu stanova. Ja vjerujem da će to ova Vlada napraviti, ali isto tako bi sad iskoristila priliku pa napomenula da je poštovana ministra Mrak Taritaš izjavila u siječnju u ovoj sabornici da će izmjene i dopune Zakona o najmu stanova u saborskoj proceduri biti u mjesecu travnju. Do dan danas to se nije desilo. Ali ako ćemo se pozivati kao što se oni pozivaju na pravednost i na istinitost i na izvršavanje onoga što narodu obećaju, onda ja očekujem da će ova Vlada zaista ono što je obećala i izvršiti. Zaštićene najmoprimce treba zaštititi, treba im dati adekvatne druge stanove da ih otkupe po istim uvjetima kao što su otkupljivali svi nositelji stanarskog prava. I tu se mi slažemo, dakle ali ne da osiguravaju svoj dom uzurpacijom tuđeg doma. Dakle, ovdje se radi o privatnom vlasništvu, privatni vlasnik ima pravo na svoje vlasništvo, to mu pravo daju međunarodne konvencije i međunarodni ugovori koje je Hrvatska potpisala. Ako ćemo se poistovjetiti sa pravnom državom, a poistovjećujemo se onda smo dužni primjenjivati sve zakonske propise. Hvala lijepa.
Hvala. Goran Marić replika. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice Bečić, vrlo često se krše ljudska prava u Hrvatskoj, ali vi s pravom i upozoravate na ovaj problem. Najnegativnije kršenje ljudskog prava je oduzimanje prava na vlasništvo. Primjerice vlasništvo dioničara Croatia banke i spor oko otimačine te traje 16 godina, nema ni riječi nikada niti u jednom izvješću pravobraniteljstva. Ustavni sud ne donosi odluku već 15 godina po tom pitanju, ali kad je riječ slučajno o Bogoslovnom fakultetu na temelju pritiska ateističkih nekih udruga onda to je korespondencija u nedogleda da se dokaže veza između sakramenta krštenja i zapošljavanja jednog posla. Šuma se ne vidi, a ne da se drvo vidi, lišće se vidi. Kako ne vidi pravobraniteljstvo da su ugrožena prava ljudska u neisplati plaća? Da vidim kojem se poslodavcu poslani dopisu zašto ne isplaćuju plaće? Jednim radnicima se isplaćuje za rad, drugim ne isplaćuje, kako toga nema? Kako nema da je prekovremeni rad neplaćen u Hrvatskoj vrlo često? toga isto nema. Ovrhe se spominju, ali kako nema da povrijeđena ljudska prava jednokratnom i jednostranom promjenom kamatnih stopa, ni riječi o kamatnim stopama i jednostranom postupanju banaka prema građanima RH. ugrožena su im ljudska prava jer neko na svoju ruku mijenja nešto što ne smije mijenjati jednostrano bez druge strane. Ali da se dokaže veza između sakramenta to pokazuje nerazumijevanje katoličke crkve i Katoličkog bogoslovnog fakulteta. Zašto ne tražite objašnjenje veze između bračnog stanja i posla kada traži to poslodavac? Zašto ne tražite između želje za trudnoćom i određenog posla kada to traže poslodavci? Toga nema, nijednog dopisa nema takvim poslodavcima, a ima ih previše.
Hvala. Odgovor kolegice Bečić. Izvolite.
Zahvaljujem se kolega Marić na iznesenom. U potpunosti se slažem sa svim što ste iznijeli uz to što koristim priliku da ukažem i na onaj drugi dio izvješća koji sam spomenula u svojoj raspravi, ali mi nije bilo dovoljno vremena da se na njega osvrnem. A to je naknada za imovinu oduzetu za vrijeme jugoslavenske imovine. Dakle poštovana pravobraniteljica je to područje korektno odradila u svome izvješću jer nije uredu da oni kojima je oteta i oduzeta imovina i vlasništvo ni dan danas ne mogu do svog vlasništva doći, niti mogu dobiti naknadu za oduzetu imovinu niti mogu dobiti u naturi naturalno povrat te imovine iako je zakon donesen o povratu iste 2002.godine. Znači što se čeka? Čeka se da izumre ne jedna generacija nego i druga generacija i čeka se da se treća generacija razboli da pretrpi sve duševne boli zbog nemogućnosti da se didovina i tuđi krvavi trudi i sticanje za svoju djecu i generacije koje dolaze konačno vrati njima. Ali nema u tom pogledu političke volje da se obeštete ljudi ako im se ne može u naturi vratiti ono što je oduzeto. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena pravobraniteljice sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa ovu točku dnevnog reda uvijek koristimo za raspravu o općem stanju ljudskih prava u RH i različitih pojava u hrvatskom društvu. Mislim da je to i dobro s jedne strane budući da ovo izvješće upravo je jedan presjek društva onoga čega jesmo i daje jedan pregled onoga što se dešavalo u prošloj godini odnosno s kojim problemima su se naši sugrađani susretali i dobra je prilika da i zbog hrvatske javnosti i zbog sebe kao zastupnika ponovno naglasimo i podcrtamo neke od tih problema. No ja bih se osvrnuo samo na nekoliko problema i nekoliko stvari u ovom izvješću, ono što gotovo svake godine i radim. To sam već spomenuo u replikama i prije, a to je dakle prvo nekoliko riječi o samoj ustanovi odnosno instituciji pravobraniteljstva u RH. Često se spominje da pravobraniteljstvo odnosno pravobraniteljica treba štititi naše najranjivije skupine i tu se apsolutno slažemo, mislim da tu ne treba nešto posebno dodavati. No ono što bih želio podcrtati je da baš upravo zbog posebne brige prema najranjivijim skupinama imamo i tzv. specijalizirana pravobraniteljstva. Tako imamo pravobraniteljstvo za ravnopravnost spolova, djecu i osobe s invaliditetom jer smo kao zakonodavac i kao država odlučili da dajemo poseban naglasak na neke aspekte bilo društva, bilo društvenih problema za koje smatramo da su izuzetno bitne odnosno da najčešće se susreću sa problemom. To su osobe s invaliditetom, to su djeca kao najranjiviji u našem društvu i to je ravnopravnost spolova kao vrijednost kojem smo i kao dom i kao država predani. No nažalost još uvijek veliki broj naših građana ne zna što je pravobranitelj, što ta institucija radi i u kojem trenutku se pravobraniteljstvu obraća. Dakle kao što sam rekao to stvara čitav niz problema budući da vjerujem da je pravobraniteljica zatrpana sa hrpom predmeta za koje nije nadležna. I zato vidim osobnu potrebu za građanski odgoj u našim školama i u osnovnim i srednjim školama kako bi naši učenici kao budući odgovorni građani znale koja su njihova prava i znale na koji način ta prava mogu štititi. Jedna od svakako institucija za to jest pravobraniteljica, dakle pučka pravobraniteljica ali dakle ponavljam, pučka pravobraniteljica nije institucija koja preinačuje pravomoćne sudske presude i slično, dakle to je nešto sasvim drugo. Posebni problemi koje bih istaknuo i koji se daju iščitati iz ovoga izvješća ja bih se posebno osvrnuo na tri. To je kao što su kolege prije spominjali javna uprava odnosno dugotrajno rješavanje predmeta u upravnom postupku. Tu dakle nije problem samo u upravnim postupcima, problemi su i dalje. A prošli puta raspravljajući o ovom izvješću sam spomenuo da se u zadnjih 10 godina za 50% smanjio broj predmeta u upravnim postupcima. Ja vjerujem da je tu dijelom pridonijela i e-uprava koja je pridonijela rasterećenju informacija odnosno informiranju samih građana o njihovim predmetima, uslugama i slično što mogu konzumirati preko određenih institucija. Drugi veliki problem, i o tome se dosta u ovom Velikom domu raspravljalo je diskriminacija. Po meni tu postoje dvije zabrinjavajuće činjenica na koje bi se posebno osvrnuo. Jedna od tih je da najveći broj slučaja diskriminacija spada upravo u kategoriju rasna ili etnička pripadnost, boja kože, podrijetlo odnosno nacionalno podrijetlo itd., itd. dakle smatram da je to najgori oblik diskriminacije. A drugo to što dakle i sama pravobraniteljica je utvrdila da naši građani nedostatno prijavljuju u slučaju diskriminacije. Dakle prema nekim podacima 60% građana ne poduzima nikakve mjere kako bi zaštitilo svoja prava, a razlozi za to su mnogobrojni. Jedna od njih može biti i svakako jesu neupućenost, dakle da određena prava imaju odnosno da ih mogu štititi, nepovjerenje u sustav, ali ne informiranost o samim institucijama koje ta prava trebaju i mogu štititi odnosno koja bi trebali poduzeti mjere odnosno kojima bi se trebali javiti kako bi ta prava zaštiti. I treće je zatvorski sustav. O tome je isto već dosta rečeno u raspravama do sada, ne bih se tu posebno zadržavao no zatvorski sustav dakle je, što je najveći problem je zapravo premali kapaciteti. U Osijeku imate situaciju da je osječki zatvor toliko pretrpan da kada morate dakle po zakonu pritvoriti osobu, dakle kada govorimo o obiteljskim nasilnicima koje zahtijevaju dakle da budu lišeni slobode na određeno vrijeme kako djelo ne bi ponovili ili zbog teških ozljeda koje su nanijeli drugim osobama jednostavno ih nemate gdje staviti. I dešavaju se situacije da pritvorenici, zatvorenici spavaju po hodnicima u vrlo neuvjetnim situacijama dakle zatvori su jednostavno pretrpani. Tu svakako valja i pohvaliti trud pučke pravobraniteljice koja periodički obilazi zatvorske institucije i osobe lišene slobode i zapravo ukazuje na spomenute probleme, odnosno daje preporuke. Ono što bih se svakako složio je da u naš zatvorski sistem, ako ne zbog proširivanja kapaciteta treba svakako ulagati u to da postojeći kapaciteti budu bolji, odnosno da se poboljša njihova kvaliteta kao i kvaliteta ne samo zdravstvene skrbi nego uopće smještaja osoba lišenih sloboda. Ono što bih posebno istaknuo je kao pozitivan pomak, o tome sam govorio i u prošlim izvješćima i kao dobru ideju svakako valja pozdraviti otvaranje regionalnih ureda. Kako nas je pravobraniteljica izvijestila do sada su otvorena dva i to u Rijeci i Osijeku. Posebno mi je drago da je i Osijek tu uključen budući da je dakle, Rijeka je doduše nešto bliže Zagrebu ali često ljudi, bilo iz Osijeka, bilo iz Zagreba, dakle iz tih regija istočne i južne se odlučuju ne obratiti se pučkom pravobranitelju čisto iz logističkih razloga odnosno troška dolaska u Zagreb ili troška slanja dakle papirologije, ovako to mogu učiniti osobno na puno manjoj udaljenosti. Otvaranje regionalnih ureda je rezultiralo i povećavanjem broja predmeta. Ja tu vidim i opravdanost zapravo otvaranja regionalnih ureda jer upravo zbog razloga koje sam prije naveo građani su skloni se obratiti uredu pučke pravobraniteljice. I isto tako regionalni uredi po meni imaju i edukativnu ulogu da naše građane informiraju o tome što pučki pravobranitelj je i u kojem slučaju našem građaninu kojemu su određena prava povrijeđena mogu pomoći i na koji način. Dakle približavanje institucija građanima je izuzetno bitno, vjerujem da je otvaranje regionalnih ureda jedan bitan iskorak u tom smjeru i to je svakako nešto što treba pozdraviti. I kao zaključak rekao bih kao što sam i počeo ovo izvješće zapravo daje jedan presjek stanja u hrvatskom društvu koje je takvo kakvo je. I mi možemo raspravljati da li je pučka pravobraniteljica trebala biti više prisutna ili manje prisutna u medijima. Ja smatram da je to na neki način i sporedno. Ovdje raspravljamo zapravo o stanju društva koje takvo kakvo je i vjerujem da samo djelovanje pučke pravobraniteljice ga ne može promijeniti. Ono što ga može promijeniti smo mi kao zakonodavac, bilo da reguliramo ili poboljšavamo već regulirane aspekte društva i svojim političkim, javnim i svim ostalim djelovanjima opetovano ukazivati na probleme ali također i informirati naše građane na koje načine ga mogu rješavati pred institucijama ove države i ohrabrivati njihovo povjerenje u institucije ove države prije svega, dakle konkretno ovdje govoreći u instituciju pučkog pravobranitelja. Hvala.
Hvala i vama. Imamo dvije replike. Goran Marić, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Hajduković s pravom kažete da pučko pravobraniteljstvo ne preinačuje sudske presude ali upozorava na sve negativne pojave i na sva kršenja ljudskih prava i pojave diskriminacije. A mene začuđuje da ne reagira na očite pojave diskriminacije. Ustav jamči svim sudionicima ekonomskog života u Hrvatskoj ravnopravan položaj. Kako je moguće da pučko pravobraniteljstvo ne primijeti da je Zakon o predstečajnim nagodbama diskriminatoran zakon. Da on diskriminira i pravne i fizičke osobe, da su ugrožena ljudska prava da nekome se nalaže da mora opisati protiv svoje volje potraživanja. Da mora platiti porez na neplaćenu i otpisanu fakturu, da se onima koji naplate fakturu otpisuju porezi a onome kome se nalaže da mora otpisati fakturu naplaćuju porezi. Pa nema veće diskriminacije, ni riječi u izvješću o neravnopravnosti sudionika u ekonomskom životu. Kako se osjeća i je li diskriminatoran onaj koji je nedavno primio otpremninu i iznosu od 57 kuna za 10 godina rada u jednom poduzeću, nakon 10 godina a druga osoba nakon 3 mjeseca u jednom poduzeću primi stotine tisuća kuna otpremnine. Ne mogu se složiti da pravobraniteljstvo ne uočava takvu diskriminaciju između takvih pojava. Mora reagirati. Gdje su dopisi prema tim institucijama koji omogućuju takve otpremnine? Ne vidim niti jedan dopis upućen da se očituju kako je moguće da netko, ako svojom voljom traži raskid ugovora primi otpremninu od 300, 400 tisuća kuna a netko tko je proveo 10 godina u državnoj tvrtki dobio 57 kuna otpremnine. I to su nediskriminatorne pojave [[Upadica: Hvala.]] Na to zatvaramo oči. Ali mislim da vi ne biste trebali.
Odgovor kolega Hajduković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa vjerujem da će nam i pučka pravobraniteljica nešto reći u svom završnom obraćanju u svezi toga. Ali poanta koju sam želio podcrtati da se često građani obraćaju pučkoj pravobraniteljici sa molbama koje apsolutno nisu u njezinoj nadležnosti. Dakle oni često tu vide slamku spasa bilo da su nezadovoljni nekom sudskom presudom ili misle da su im određena prava povrijeđena ali često se zna desiti, evo mi to iz iskustva znamo, članovi Odbora za ljudska prava, budući da smo i resorni odbor pučkoj pravobraniteljici da se građani obraćaju znači sa stvarima koje nisu u djelatnosti pučkog pravobranitelja. Što se tiče diskriminacije u radnim odnosima kolega ja bih vam tu isto mogao jako dugo pričati hoćemo gledati položaj radnika u javnim institucijama i poduzećima, hoćemo gledati položaj radnika u privatnom sektoru. U privatnom sektoru su prava radnika, značajno se ne poštuju u svakom slučaju. Možemo tu pričati o otpremninama, možemo o svemu ostalom i zato je meni ponekad teško gledati kako se sindikati zaposlenika u javnim upravama bune kada se u njihova prava dirne, a o radnicima koji rade u privatnom sektoru i koji trpe štošta puno više, o njima nema ni riječi. Hvala.
Hvala i vama. Rajko Ostojić replika, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Domagoj Hajduković je otvorio problem prenapučenosti zatvorskih prostora, dakle nešto što je već 25 godina, što ide ciklički gore-dole. Ono što je činjenica, da se time diskriminira jedna skupina populacije. Dobra je stvar dakle da smo izmjenom Kaznenog zakona smanjili broj onih koji odlaze u prostorije za osobe lišene slobode, primjerice više ne idemo za travu, marihuanu i slične stvari. Doduše neki gule krumpire umjesto da leže u zatvoru nažalost i to se dešava. Ja sam se javio samo iz dva razloga, jer je zbog te prenapučenosti izvanredno velika mogućnost širenja zaraze što je na svu sreću dijelom prevenirano u posljednje dvije godine i druga stvar je izrada prostora, adekvatnih prostora Zavoda za forenzičku psihijatriju u Vrapču i Popovači. Pravobraniteljica je to vrlo jasno najavila i naglasila u svom izvješću. To je značajan pomak. Ako čitate pravobraniteljicu u njezinom zaključku ona kaže, citiram: ″Najznačajnija područja zabrinutosti građana '14. bila su pravosuđe, radni i službenički odnosi, postupanje policijskih službenika i diskriminacija.″ Dakle pravosuđe, policija, forenzika, 20 godina se to ponavlja, a izađite vani, pogledajte šta piše na policijskom automobilu, piše ″sigurnost i povjerenje″. Nažalost to u praksi što se tiče pravosuđa osoba lišenih slobode se nije dešavalo, ali zadnje dvije godine značajan napredak. Evo primjerice smo izdvojili samo 4 projekta u zdravstvenim ustanovama koja treba graditi, a od ta 4 projekta čak 2 su zavoda za forenzičku psihijatriju u Vrapču i Popovaču i oba su natječaja krenuli, ja mislim da su čak i završeni. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor, kolega Hajduković izvolite.
Slažem se kolega i drago mi je da ste primijetili da neki gule krumpire dok zbog jednog džointa ste prije završavali u ionako prenapučenom zatvorskom sustavu. Nažalost, imate pravo da to izuzetno utječe i na zdravstveno stanje pritvorenika, odnosno osoba lišenih slobode. Evo prije nekoliko godina ste imali slučaj gdje je čovjek koji je bio zatvoren u zatvoru u Osijeku preminuo zbog neuvjetnog smještaja, odnosno zbog velike vrućine, zbog prenapučenosti. Mislim da je ako se ne varam da mu je srce zatajilo. Dakle postoji veliki problemi, to nije problem koji egzistira od jučer i ne vjerujem da će biti sutra riješen, ali svakako je nešto na što treba opetovano upozoravati i koje treba barem … pokušavati riješiti. Hvala.
Hvala i vama. Nastavljamo sa raspravom. Ingrid Antičević-Marinović izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana pučka pravobraniteljice sa svojim suradnicima, kolegice i kolege. Ovo izvješće o radu pučke pravobraniteljice za 2014. godinu treba shvatiti, pogotovo jer ono govori o tome kako se krše prava bilo pojedinca, bilo jedne određene skupine i treba ta shvatiti u tom kontekstu da budemo svjesni kada se bilo koje pravo bilo kojeg pojedinca krši da su ugrožena sva prava sviju nas, jer danas se krše prava jednoga, sutra drugog, skupine, ako se ne reagira tko će nas na kraju zaštititi. Ono o čemu govori pučka pravobraniteljica odnosno daje poseban akcent koje su društvene skupine posebno ranjive i koje nacionalne manjine i manjine općenito. U tome i o tome su govorili kolege prije mene, bazirajući se čak i na izvješće ne samo pučke pravobraniteljice koje je sukladno tom dijelu i Amnesty Internationala nego jednako tako i State Departmenta koji govori upravo o ovome i to mi o tome trebamo ovdje progovoriti kao o ozbiljnim stvarima. Naravno da je jako važno kakva je politička klima u kojoj se ostvaruju ljudska prava, kakav je odnos vladajućih prema onima koji su slabi, prema manjinama. Vidimo da je on pozitivan, međutim unatoč tome krše se ta prava o kojima mnoge međunarodne institucije i naša pravobraniteljica o tome progovara. Koje su to poražene političke snage i oni koji stalno ugrožavaju njihovu sigurnost i pružaju ružnu sliku o Hrvatskoj unatoč svim naporima. Dakle i danas ima onih koji smatraju da mrziti drugoga samo zato što je drugačiji, ima takvih koji smatraju da je to domoljubni i Bogu ugodni čin i da granice u ljubavi moraju postojati, referiram se na gay populaciju, ali da granice u mržnji ne trebaju postojati i mi tome trebamo reći to ne smije proći. Na kraju krajeva, mi imamo pojava gdje se veliča i dalje zločinačka supstanca NDH koja se želi oživjeti na najrazličitije načine unatoč tome što je Hrvatski sabor suglasnošću svih i sviju ovdje prije 10 godina, ravno prije 10 godina slaveći i pridružujući se 60. obljetnici pobjede nad fašizmom donio Deklaraciju o antifašizmu gdje danas možete čuti i u ovom Hrvatskom saboru kao da nikad nisu čuli za ovu deklaraciju koju nije potpisao Josip Leko, nije imao tu čast onda nego je potpisao Vladimir Šeks pa bi im je trebalo dostaviti da ponove gradivo. Ono na što sam se posebno htjela osvrnuti, a to je da zaista prave zaštite, bez obzira koliko dobre zakone imali i koliko je politička klima može biti dobra, u tom pogledu koliko ipak ovisi sve o sudovima, o njihovoj brzini i kvaliteti kojom rade. Mi smo isto također svjedoci to je toliko evidentno, dakle svi koji primamo građane svjesni smo da nam se građani manje obraćaju zbog brzine. Još uvijek ima tu sporosti u ostvarivanju svojih prava pogotovo pred sudovima, ali to je sada, nekad je to bio akutan problem. Danas više tome nije tako, danas ljudi progovaraju o kvaliteti suđenja, o tome posebno govori i pravobraniteljica. Dakle, ono što sudovi stalno i sudska vlast želi reći da, u svakom postupku imate 50% zadovoljnih, 50% nezadovoljnih. To nije odgovor. Zašto u nekim europskim zemljama inače treba biti pošten i reći da su rijetke i europske zemlje kojima su građani zadovoljni svojim pravosuđem, ali ih ima. Prema tome, o toj kvaliteti pravosuđa treba progovoriti i Hrvatski sabor jer je u krajnjoj liniji bez obzira na odvojenost vlasti kako smo mi postavili apsolutnu odvojenost politike od pravosudne vlasti, ali do te mjere da ni predsjednik Vrhovnog suda koji zastupa i koji prezentira i predstavlja sudbenu vlast u Republici Hrvatskoj nema nikakve ingerencije o tome tko će biti primljen u sudačke redove, tko će napredovati, a kome se ta institucija, služba u cjelini može i mora zahvaliti jer ne udovoljava visokim standardima. Tako u zakon, ja mislim da bi mi morali isto također pripomoći nekim boljim zakonodavnim rješenjima. Mi znamo kakve smo imali poteškoće sa zatvaranjem poglavlja XXIII. i gdje su upravo tražili da toliku samostalnost postignu samo pravosuđe smatrajući da ono može samo postići efekte kvalitete. Dakle, Vlada uz sve poteškoće daje materijalne resurse, promijenili smo zakone, pogotovo one postupovne koji su evidentno dali rezultate, organizacijski modeli novi koji nisu sami sebi svrha, nego upravo su doveli do toga da i suci budu ravnomjerno svojim predmetima raspoređeni kako bi bili brži i učinkoviti. Međutim, kvaliteta ostaje rak rana. Ta kvaliteta se ne očituje u tome da po logici stvari nekako županijski je iskusniji, Vrhovni sud još iskusniji. Događaju se čudne stvari, to pravobraniteljica zna. Znamo i mi zastupnici da neobjašnjive presude često nisu vezane za neiskustvo nego nema obrazloženja čemu je to. I zato ja smatram da bi mi ovdje trebali se složiti oko toga, to kazneno djelo do '97. u našem kaznenom zakonodavstvu je egzistiralo kršenje zakona od strane suca. Veća odgovornost, postoji interna njihova međusobna ovisnost i sudbenoj vlasti u tom smislu treba pomoći ne dirajući se u njihovo temeljno pravo i jedino pravo koje služi onda svakom građaninu da sudi na temelju svoje savjesti i zakona. Ali da li takav pest zakonitosti i savjesnosti mogu u cjelini sudske presude izdržati? Pravobraniteljica kaže da ne, građani kažu da ne. Prema tome, nešto se tu mora promijeniti. Ja vidim ovdje rješenja u izmjeni Državnog sudbenog vijeća. Malo koji magistrat ili kako se već negdje zovu takve institucije u Europi su ovako sastavljene kao i kod nas. Tako da najbolji suci, vi nemate, vi imate objektivizirani su i to je veliki napredak i tu vidimo novu šansu. Naravno, želimo ubrzati taj postupak. Kako se ulazi u pravosuđe? Mi znamo kako se nekada ulazilo po onoj Potrebićinoj čuvenoj komisiji. Danas je zaista do maksimuma objektiviziran ulazak u sudačke redove. Ali kasnije više ta objektivnost na neki način nestaje i nemamo transparentne uvjete za napredovanje kako u Županijski sud tako i u Vrhovni sud. Međusobno se stvaraju unutarnji lobiji tako da oni koji su najbolji oni odudaraju od svakog prosjeka, pa tako onda i u svojoj profesiji, vlastitoj pa onda nisu omiljeni kod svojih kolega, a ti isti kolege odlučuju o njihovom napredovanju. Zato mi se čini da bi trebalo i objektivizirati i te kriterije za napredovanje. Zakon o DSV-u pola članaka, dakle pola zakona odnosi se na to kako se oni biraju, kako se izbori za DSV međusobno dakle takmiče. Ja mislim da bi tome mogli pozavidjeti i sami političari s obzirom na Izborni zakon koliko je to tamo minuciozno razrađeno. A ono što je najbitnije u tome da oni odlučuju o tome o svojoj suštini, dakle o primanju u sudačku funkciju, o napredovanju, o isključenju. Toga ima nje. Mislim da eto i tu ima prostora da nešto učinimo. I još nešto što nas čeka o tome također progovara pravobraniteljica. Mislim po prvi put na jedan ovako dobar način, a to je u samoj upravi. Reforma uprave nas čeka, ona se ne sastoji u tome koliko imamo broja prije svega službenika i namještenika, koliko općina, gradova. Da i to može doći na red, ali tek na kraju reforme. Početak reforme je da svaki službenik zna koliko predmeta mora riješiti, da nema ono pravilo dođite sutra kod naše administracije i da mu nitko ništa ne može.
Vrijeme. Hvala. Dalje za raspravu Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče, uvažena pučka pravobraniteljice sa suradnicima. Izvješće pučke pravobraniteljice Hrvatskom saboru za 2014. obuhvaća sve nadležne institucije pučkog pravobranitelja sukladno Zakonu o pučkom pravobranitelju. Uz mnogo područja diskriminacije ja ću posebno izdvojiti posebno područja diskriminacija vezana uz slobodu kretanja, diskriminacija na području rada i zapošljavanja i neprihvatljivo ili diskriminatorno izražavanje u javnom prostoru. Pa redom. Evo diskriminacija vezana uz slobodu kretanja. Ja to prepoznajem kod sebe. Ja ne znam da li ste vi kao pučka pravobraniteljica vidjela ovu ispravu koju držim u ruci – otočna iskaznica. Ja dolazim sa otoka i tu problematiku tretiraju dva zakona Zakon o otocima, Zakon o linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu. Pažljivo čitajući oba ta dva zakona ova otočna iskaznica ne postoji ni u jednom zakonu. Postoje članci 47. i 47.a koji jasno propisuju tko ima pravo na popust u prijevozu na otok i sa otoka. Međutim, tu onda uskače ministar, Ministarstvo pomorstva i donose jedan famozni pravilnik protiv kojeg je ustalo otočno stanovništvo. Vi ste to ispratili ali niste reagirali kao pučka pravobraniteljica. Oni su prosvjedovali na rivama, tražili su da se ukine taj pravilnik jer ih ograničava u temeljnom njihovom pravu, a to je da se slobodno kreću sa otoka na kopno i s kopna na otok. Što je napravio pravilnik? Ograničio ih je kroz ovu otočnu iskaznicu na jedno putovanje dnevno, povratno putovanje dnevno 30 mjesečno. Znači, on kao otočanin sa prebivalištem na otoku može putovati 30 puta. Ako bude više od toga, ako putuje 32 puta ona dva puta plaća punu cijenu karte. Iako je i dalje otočanin. Mi znamo tko plaća punu cijenu karte, stranci, ljudi iz drugih krajeva RH, znači svi oni koji dolaze na otok a nisu otočani. Nije mi jasno kako je mogao jedan podzakonski akt razraditi ideju otočne iskaznice koji ne postoji u nijednom zakonu? Znači, izmišljotina s kojom ste na neki način getoizirali otoče po teritorijalnoj pripadnosti tj. prebivalištu. I nitko na to, usprkos mnogim našim zahtjevima odavde, ne želi reagirati. Imamo primjer Zagreba, i u Zagrebu postoji javni prijevoz ZET. Kupite povlaštenu kartu i možete se voziti koliko god hoćete puta. Nitko vas neće ograničiti možete s kraja na kraj Zagreba 30 puta pa vam onda naplaćujem punu cijenu. Što se desilo? Nesposobna javna uprava javnog brodara nije u stanju iskontrolirati tko im ulazi u trajekt i onda prebace trošak na teret otočanima. U tom biznisu od 5 milijuna kuna netko je lijepo prošao, a otočani izvolite se prilagoditi takvoj situaciji. Nema iskaznice za Istru, recimo da Istrijani imaju istarsku iskaznicu ili Slavonija, da Slavonci imaju slavonsku iskaznicu zato jer ostvaruju određeni vid popusta na taj način, ograničeni u kretanju. I nitko ne reagira. Naše je temeljno pravo vezano uz prebivalište i Zakon o otocima koji to jasno kaže ako živiš na otoku imaš pravo putovati povlašteno po kojoj god cijeni to bilo. Znači, imamo jednu diskriminaciju u kretanju i jednostavno sada smo došli u problem. Kako to sada izgleda? Dođete na onu kućicu gdje se kupuju karte, ako slučajno putujete s obitelji vi ćete dobiti 5 karata za sebe, za svoju djecu, za suprugu, za automobil i ovako vam nasloži jedno 2 metra ovih putnih karata. Dobijete jednu skriptu putnih karata, potpuno neprimjereno. Osim toga, moramo sada čekati puno više jer to ne ide brzo. Nekoliko minuta traje izdavanje tih karata. Što se desilo sa starijim stanovništvom koje nije uspjelo reagirati na vrijeme? Oni vam sada plaćaju kartu kao da nisu otočani. Ako nisu dobili potvrdu da su dali zahtjev. Znači, slučajno treba negdje izaći, on plati cijenu kao da je stranac, Nijemac, Zagrepčanin nije važno. Pa zbog čega? Ako ima prebivalište, ima osobnu kartu na kojoj piše prebivalište, a prebivalište je na otoku što bi on trebao zato što se neki ministar tamo razigrao plaćati punu cijenu karte? To je temeljno ljudsko pravo da se slobodno kreće. I nema ga nitko pravo ograničiti na način na koji je to učinjeno. Niste nas nažalost zaštitili od toga, a kamoli od zakonitosti tog akta koji je razradio ideju koje uopće nema u nijednom zakonu. Mi danas na otocima jako dobro moramo gledati što smijemo. To je jednostavno, posebno nakon ulaska u EU. Recimo ako hoćete na more, u mali ribolov, još nisi ni izašao hop evo policija. Imaš li dozvolu za mali obalni ribolov? Ako nemaš kazna. Oni sretnici koji su uspjeli dobiti minimalni broj ovih odobrenja koje je izdalo Ministarstvo poljoprivrede ovih dana dobili su na svoje kućne adrese način na koji se moraju ponašati u malom obalnom ribolovu. Dobili su jednu ovako debelu skriptu u kojoj moraju bilježiti svaki dan kad izlaze, svaki dan kad se vraćaju iz ribolova, mjesečno izvještavati upravu, potpisivati nekakve dokumente a da bi se to ispunilo svaki umirovljenik na otoku, ribar, mali ribar on mora imati tajnicu pored sebe da bi to uspio uopće u nekom dijelu kvalitetno ispuniti. To obiluje nekakvim šiframa, nekakvim podacima koje nitko od njih ne razumije. Pitajte ih pa ćete vidjeti. A pritužbe će vam početi dolaziti vrlo brzo. Jednostavno na more ne smiješ. Ako hoćeš u šumu ubrat šparogu ili nešto još nisi ušao vjerojatno moraš platiti ulaznicu. Nigdje ne znaš gdje te šumar gleda, gdje te on vreba. Znači, opet ograničeno kretanje, ako ne, plati. Na otocima ima i grožđa, ako hoćeš malo ispeći rakije moraš registrirati kotao isto kao i automobil, odlično. Ako hoćeš u polje imat malo ne znam paprike, pomidora kako mi kažemo itd. a tamo opet ima predatora koji vrebaju da to pojedu ne' vi danas morate otići na školovanje i dobiti, morate se školovati ja mislim tjedan ili dva dana, certifikat za otići u polje, odlično. Da bi mogli tretirati štetočine. Znači ne smije ni u polje. E sad, ostaneš doma. Što ćeš doma? Možeš gledati televiziju, ali i to je kod nas problem. Nema signala, gledamo talijanske televizije i učimo talijanski. Jednostavno ne ide. A ako hoćeš gledati HRT moraš platiti pristojbu. Ali to te ne ovlašćuje da možeš i vidjeti taj isti HRT. Znači, uredno plaćaš uslugu koju ne vidiš, jednostavno nema HRT-a, gledaš Talijane. I što onda? Onda taj isti HRT ako ste mali iznajmljivač pokreće lov na vas. Ovih dana na otoke dolaze silne obavijesti i prijetnje da se treba plaćati RTV pristojba temeljem Zakona o HRT-u gdje imate odredbe koje tumače sasvim različito što je to mali iznajmljivač. I onda vi kao mali iznajmljivač koji imate apartmane plaćate uredno električnu energiju kao kućanstvo, plaćate vodu kao kućanstvo, plaćate odvodnju kao kućanstvo, sve komunalije ali RTV plaćate kao obrtnik ili poslodavac nekakva pravna osoba. Što nije u skladu jedno s drugim i na to imate milijun primjedbi, a tek su krenule kažem prijetnje da će se svi ti koje su oni identificirali kao vlasnike prijemnika. Ja kad bi sad vas kolege ovdje pitao tko je vlasnik svojeg tv prijamnika rijetko bi tko znao tko je vlasnik u kojoj kući, baš vlasnik tog tv prijamnika. Više-manje smo svi korisnici i tu postoje razlike. Međutim, činjenica da HRT utvrđuje vlasništvo nad njima nepoznat ili nama nepoznat način je nešto o čemu treba zaista duboko razmisliti jer se ljudima prijeti, ja ću vam predati ove obavijesti, uplatnice koje dolaze sa raznim nazivima, ne znam apartmani Luce, apartmani Franka, apartmani ne znam, sobe te i te razumijete? Oni u registar obveznika uvode nekakve apartmane koji nisu nikakva pravna osoba, niti su obrt, niti su poduzeće jednostavno su obično kućanstvo. I sad se njih tjera da plaćaju nekakve pristojbe. Ako je po zakonu a zakon tumači sud, a sud pokazuje u praksi da u većini slučajeva dobivaju mali iznajmljivači ali na nekim slučajeva dobiva i HRT. Znači imamo jednu pravnu nedoumicu koju bi trebalo razriješiti da se ljudi ne nalaze u takvom problemu. I onda dolazimo do ovog diskriminatornog izražavanja u javnom prostoru. Znači nemaš nikad mira u kući, tj. ni u kući nemaš ga. I kad ideš i upališ tu televiziju e onda imamo ono što imamo. Vidiš premijera koji jednoj nezaposlenoj učiteljici kaže "Ako oćeš delat, onda se učlani u politiku ili u neku stranku, ako oćeš delat." Onda čujemo prvog pravednika u Hrvatskoj, tj. ministra pravosuđa koji dijeli poslove na cesti ako si član ili si simpatizer SDP-a. I naravno da običnom čovjeku jednostavno dođe mučnina od svega toga. Znači ne možeš mirno ni spavati, ne možeš spavati gledajući u što se ova država pretvorila. Znači ova vlast je dobila mandat da uvede nekakav vid socijaldemokracije u ovu državu, oni su uveli kako to neko kaže socijalnu leukemiju. Jednostavno ovaj osiromašeni narod je ostao tu gdje je. Slušamo dnevno podjele i vi kao pučka pravobraniteljica a trebali ste niste reagirali na one dvije važne izjave "No pasara" mi ili oni. To je snažno podijelilo društvo, a rezultat će se vidjeti na izborima.
Hvala. Moram priznati da sad nisam dobro shvatio, gledate samo talijanske programe? Pa nije premijer na talijanskoj televiziji često. Krenut ćemo sa replikama. Ima ih dosta. Prvi je Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Borić, ukazali ste na broj nepogodnosti koje imamo mi otočani, pa i u djelu koji se odnosi na otočnu iskaznicu koja je otočanima još dodatna potvrda da žive na otoku uz osobnu iskaznicu koji imaju svi građani Hrvatske. Ja bi još samo podsjetio da imamo privilegiju da trebamo osim prometne dozvole za vozilo imati još i otočnu iskaznicu za to vozilo kako onda bismo dokazali da smo mi vlasnici vozila uz prometnu koja je potrebna, samo potrebna ostalim građanima Hrvatske. No, te čari života na otoku još dodatno je poklonjena nama koji živimo na jugu Hrvatske, koji živimo na južnijim otocima jer pored ovoga što ste naveli mi još kad idemo kući prolazimo granicu kod Neuma. Pa svi oni otočani koji prevoze robu koja podliježe fitosanitarnom pregledu muku muče, pogotovo u ovim ljetnim mjesecima dok oni s kamionskim, s kamionom koji prevoze robu koja podliježe fitosanitarnoj inspekciji moraju plaćati na prijelazu u Neumu taj pregled koji se obavlja i u pravilu to traje jako puno i onda su prisiljeni ići puno skupljim putem preko Splita da bi donijeli tu robu na otok. U svakom slučaju čini mi se da je ovdje pučka pravobraniteljica trebala reagirati. Naime, opravdanje za uvođenje otočne iskaznice bilo je to da inspektori brodara koji obavlja linijsko obalni i pomorski prijevoz nisu, ne mogu vršiti kontrolu osobnih iskaznica. Međutim, to nije točno. Ja ne znam kako ste to propustili, naime svatko od nas tko dolazi u zračnu luku od strane zaposlenika zračne luke prije ulaska u zrakoplov uredno pokazuje osobnu iskaznicu čime dokazuje da je on ta osoba koja je kupila kartu. Prema tome, ako može u zračnoj luci dokazat osobnom iskaznicom djelatniku zračne luke da je on doista ta osoba da ga on može identificirati, ne vidim zašto se onda takav isti postupak ne može dogoditi na brodu koji plovi tim više što su to brodovi u pravilu u vlasništvu RH kao što je Jadrolinija.
Hvala. Vrijeme. Josip Borić odgovor na repliku. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolega Bačić, meni je zaista žao, otočani su prosvjedovali i pučka pravobraniteljica je vjerojatno to i primijetila. Međutim, ne znam zašto nije našla za shodno da reagira. Jer ja recimo sam kroz ovu otočnu iskaznicu nisam više otočanin, ja sam postao broj. Evo ja ću vam reći broj, evo ja sam vam broj 1046971. Tako vam registriraju na voznoj, tj. putnoj karti, kao broj vas registriraju. I to je za mene jednostavno nepojmljivo. Zadnji put se brojevima označavali ljudi na golom otoku 47.do 49.kada je otvoren, i kada je krenuo u pogon tako čuvajući određena ljudska prava o kojima smo već danas nešto govorili. I to je zaista žalosno ako smo svi postali nekakve brojke, a brojke su zaista katastrofalne od broja blokiranih, broja nezaposlenih, pa nas još i označavaju brojkama sada da znamo koliko je tko puta ušao negdje ili izašao. Ali temeljno moje pravo je vezano uz moje prebivalište, ja živim na otoku i moje prebivalište piše na osobnoj iskaznici. I ja sam dosada tu osobnu iskaznicu davao zajedno s prometnom i dobio bih kartu. I što sad mene uvjeravaju da je smanjena mogućnost da se to zloupotrijebi, pa vi i danas možete uzeti pet kartica, kupite, stavite tri ne znam čovjeka sa strane u automobil i vozite se, pa ne može onaj opet znati tamo koji cvika karte je li ona stranac ili nije stranac. Znači nismo ništa napravili osim što smo uzeli 5 milijuna kuna stanovništvu otoka jer 80 kuna je koštala nekakav obrazac za automobil, a da ne govorim koliko je milijuna kuna otišlo na fotografiranje jer svaka osobna iskaznica ima i sliku. Tako da jednostavno jedan potez koji tobože uvodi reda, uveo je nered. I sad se mi trebamo s time zadovoljiti i još mi kažu možeš toliko puta na kopno ili s kopna. Dosad sam mogao koliko sam puta htio. I ako vi nećete reagirati i napisati u preporukama da se izvoli ukinuti taj akt, onda će to ostati nekoj slijedećoj Vladi koja će to učiniti. Jer jednostavno drugog rješenja nema. Ovo ne pridonosi ničemu a svi nam trajekti kasne gospodo draga po nekoliko minuta pa do pola sata.
Hvala. Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Borić, otoci uživaju posebnu skrb države, to smo se svi složili kao ovaj Dom zbog razloga i svoje posebnosti i složili smo se da je problem depopulacije, da želimo naše otoke sačuvati. To mislim da je nešto o čemu uopće ne trebamo raspravljati. Međutim ja nisam primijetio da u nijednom zakonu piše da otočani mogu samo jedanput ići na kopno ili sa kopna na otok. Mogu ići kolikogod puta žele, dok plate kartu. Ja ću vam reći, ja sam iz Slavonije, Slavonci nemaju povlaštenu kartu nikud. Ako želite ići iz Slavonskog Broda u Osijek morate platiti punu kartu. Da li je to ograničavanje prava na pokretanje odnosno mobilnost Slavonaca? Ja mislim da nije dragi kolega. Niti dnevni migranti u Slavoniji nemaju nikakva prava. Znači ako svakodnevno putujete primjerice iz Đakova u Osijek i ako koristite autocestu nemate pravo na nikakvu povlaštenu kartu, eventualno možete kupiti ENC kao i svaki drugi građanin i zato dobiti jedno putovanje gratis na ne znam koliko njih. I to je svo pravo. Onda vas ja mogu pitati jesu Slavonci po tome diskriminirani. Kada govorite o onečišćavanju javnog prostora pa ja vas također mogu pitati, predsjednik vaše stranke imenom Tomislav Karamarko stalno govori o komunizmu. Mislim da imamo puno bitnijih problema u RH od komunizma s kojim smo riješili i raskrstili prije 25 godina. i isti taj Tomislav Karamarko mene osobno stalno vrijeđa jer govori da su SDP-ovci komunisti ovakvi, onakvi, da nisu nikad volili Hrvatsku i slično. A ja vam uvaženi kolega sa Savezom komunista Hrvatske za razliku od mnogih vaših stranačkih kolega prije svega nikakve veze nemam. Hvala.
Hvala. Odgovor kolega Borić.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega vidi se da vi ne prepoznajte uopće da li je između otoka i kopna more. Znači vi kada bi u Slavoniji imali more i krenuli valjda kroz to more onda bi možda imali i povlašteni prijevoz. Međutim mi imamo more i ja kada dođem do kraja ruba one obale mogu jedino u more skočiti, a za to onda postoji trajekt, za to se država pobrinula na vrijeme i osigurala određeni popust da se to može. To što vi ne vidite, to je vaš problem. ja stalno govorim da se iz Zagreba otoci slabo vide, razumijete. I ovo što ste napravili ne svjedoči o nikakvoj dobroj politici prema otocima u odnosu na ono što smo imali, ne svjedoči. I ljudi su vam nezadovoljni i ja vam to lijepo navodim, ja tamo živim. Vi tamo ne živite vi vjerojatno dođete ljeti. Vi ste tim otocima pomogli kroz porez na dohodak, uzeli ste im jedan dio, prebacili ste im sredstva s HBOR-a u riznicu tako da ih sada moramo moljakati ministra financija da nam omogući sporazume itd., itd. A što se tiče lika i djela, tj. komunizma o kojem vi pričate, imam vam iz 1984.godine Zakon o liku i djelu Josipa Broza Tita. Nedavno smo svjedočili da su u Republici Srbiji rehabilitirali Dražu Mihajlovića, pa evo vi ako ga toliko obožavate i volite, a SAB je već puno puta tražio znači Savez antifašističkih boraca da se taj zakon rehabilitira onda ga lijepo imate većinu, izglasajte ga u takvom obliku kakav je bio tada i nastavite se klanjati tom drugu Titu i izvolite ga štovati kolikog god hoćete, ali nemojte maltretirati sve ostale po RH sa takvim stavovima jednostavno jer nisu primjereni ni vremenu ni mjestu u kojem živimo. Ako vi u Titu vidite budućnost ove države, ja se razlikujem od vas po tome što ja to ne vidim. Razumijete. I upozoravat ćemo vas na to dok god ne napravite ono što bi napravila svaka normalna socijaldemokracija, da se odreknete toga čemu se klanjate.
Hvala. Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Kolega Borić očigledno neke izjave određene kolege uznemiruju. Iskreno govoreći nakon današnje rasprave ustvari zbog toga sam se i javio za repliku, očigledno je Hrvatskoj potreban još jedan pravobranitelj, a to je za političare koji su spremni vrijeđati, koji su spremni napadati. Ali kada se nešto uputi gdje bi oni sebe možda mogli prepoznati onda nastaje panika, onda je to nešto s čim bi se trebala baviti pučka pravobraniteljica. Međutim isto tako vrlo je čudno pravno poimanje tko je čiji slijednik. Kada je trebalo uzeti imovinu Saveza komunista onda je uzela jedna politička opcija, danas to koristi iznajmljuje i financira se iz toga, međutim sve ostalo nije njihovo nasljeđe. Ali kažem očigledno treba u budućnosti razmišljati koji tako gledaju i poimaju politiku dakle vole vrijeđati, vole napadati to, ne pojedince nego kompletno cjelokupno članstvo jedne političke stranke pa čak i sve one koji promišljaju, čuli smo kakve su izjave bile nakon pobjede današnje predsjednice na izborima, praktički uvrijedio se jedan čitav korpus hrvatskog naroda. To je tako, ali očigledno kada budemo imali priliku ja mislim da bi bilo dobro da predložimo pravobraniteljicu za takve likove da ih brani da se više ne uzrujavaju zbog toga. A što se tiče otočne iskaznice, gledajte nekada je netko bio sanjar pa je mislio da će s OIB-om riješiti sve i ako gore na onoj birtiji može biti on line da se otkuca račun i izda račun …kupuje onda je isto tako mogao na ulazu u trajektu biti on line veza kroz koju se provuče osobna iskaznica i evidentira se tko hoće. No očigledno neko ko je 50 godina praznio hrvatske otoke je zasmetalo što su ljudi počeli ponovno živjeti na hrvatskim otocima pa ih želi ponovno istjerati sa hrvatskih otoka.
Hvala. Odgovor kolega Borić.
Hvala lijepo. Gledajte kolega Šuker, mi njih dobronamjerno na neki način upozoravamo da bi trebali raščistiti sa nekim dijelom svoje prošlosti, međutim oni to jednostavno valjda ili prečuju ili ih ne interesira previše itd. Gdje je sve počelo? Počelo je sa ukidanjem na neki način pokroviteljstva ovog Doma nad obljetnicom Bleiburga. To je bio njihov prvi potez koji su oni smatrali da je opravdan i njih ne interesira što tamo ode recimo 50 tisuća ljudi, sada kada je bilo 70 godina Bleiburga. To njima nije važno jer to je za njih kažem nešto što nije potrebno. Onda su nastavili sa onim čuvenim zdravstvenim odgojem koji je prerastao u građanski odgoj, pa su se sukobili s Crkvom, pa su zaradili ne znam 5, 6 tih referenduma u srazu sa tim istim narodom koji predstavljaju, pa su onda jednostavno krenuli i dalje. Vjerojatno ćemo valjda u ovoj godini saznati tko je King Kong famozni King Kong kojeg istjeravaju već nekoliko godina pa da saznamo tko je taj. Danas slušam kolegu jedno saborskog zastupnika ne znam ne želim ga uvrijediti, ali postoje ljudi za sva vremena i za sve vlasti i on me uči demokraciji. Ja imam 43 godine, proživio sam u ovoj državi više nego u onoj. I sada me on uči demokraciji a bio je sudionik i onog vremena i one vlasti i oni imaju uvijek pravo tumačiti što je za nas dobro, ljevica, u Hrvatskoj, ta nereformirana o kojoj govorimo, nereformirana do kraja. Pa do kuda? Zašto? Tražili ste, gledajte, takva je situacija. Ili ove priče vaše, mi ili oni, no pasaran, su dio politike, smišljene politike koja želi podijeliti ovaj narod. I ne prezire od toga. Izmišljate fašiste po cijeloj Republici Hrvatskoj da bi imali antifašizam. Nema fašista gospodo draga. To su vaši problemi a na izborima će se vidjeti što narod prihvaća ili ne prihvaća. A vi nastavite i dalje i govorite što god hoćete, to je vaše pravo, valjda smo u demokraciji. Pa nećemo valjda zbog verbalnog delikta protivno liku i djelu druga Tita valjda završavati ponovo u zatvorima. Rekao sam vam rješenje pa ga donesite.
Hvala. I replika podrazumijeva da se nastojimo držati teme. Ada Damjanac, replika, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Kolega Boriću, prozvali ste Istrijane pa onda evo da se ja javim evo kao Istrijanka. I ja kada dođem na moju rivu onda ispred sebe imam more kao i vi. A ako želim negdje dalje krenuti onda imam tunel Lučku. Tamo mi nitko, doduše nemam iskaznicu, nitko mi ne broji koliko puta ću ići ali koliko god puta prođem tunel Lučku svaki put platim punu cijenu. I vama isto mislim da nitko ne broji koliko puta ćete prijeći trajektom, i kartu koju platite, dakle imate 30 povlaštenih vožnji, to je svaki dan da pređete prijeko a ono što je više od toga platite punu kartu. Prema tome mislim da niste diskriminirani zbog toga. Drugo, spomenuli ste još jednu stvar potpuno netočno, rekli ste da vam je smanjen porez na dohodak, nije točno. Porez je povećan za 1% za sve otočne općine i gradove. Prema tome potpuna dezinformacija. Što se tiče tv programa žao mi je što imate smetnje ali mi u Istri isto tako imamo smetnje, pratimo, pogotovo u ljeti talijanski program ali navikli smo se, naučili smo jezik. Pa daj Bože da sutra … [[Govornik se ne razumije.]] malo i BBC pa ćemo naučiti i engleski jezik, pa evo vama to za turizam će dobro doći što ćete naučiti talijanski jezik. I još jednu stvar što ste me ponukali da kažem a to je onečišćavanje javnog prostora, odnosno izgovorene riječi vezano i uz politiku. Pa ja pretpostavljam da ste se vi počeli baviti politikom baš iz tog razloga jer vam ona omogućava vjerojatno da iskažete sve što mislite i u tom svom pokušaju iskazivanja što mislite možda možete mijenjati svijet, mijenjati okolinu i mijenjati politiku. A način na koji to iskazujete, ponekad je ovako vrlo folkloran. Da, rekla bih i osebujan, svakako. Ali ponekad čak i ispod nivoa komunikacije sa ostalim kolegama. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor kolega Borić, izvolite.
Hvala lijepo. Uvažena kolegice, više smo puta već čuli o tome da netko se izražava u ovom Domu ovako, netko onako. Ja imam svoj stil, imaju ga i neki vaši saborski zastupnici, ja nikada nisam rekao recimo potpredsjedniku Sabora zašto ti tako teatralno nastupaš i ostavljaš dojam u javnosti kao nekakav saborski zastupnik na jedan svoj osebujan način. Mislim da to ne bi trebalo nikoga vrijeđati, ja mislim da vas više ne vrijeđa nego vas pogađa ova istina o kojoj ja govorim, istina. Istina. Jer sve ostalo kažem možemo svesti u sferu dojma a onda kažem tu smo svi posebni i svatko ima svoj dojam. Kada govorimo o otočanima, opet nas izjednačavate sa nekim ljudima ili sa građanima koji žive na kopnu a to nije isto, ja vas to uvjeravam. I da je isto onda država ne bi uvodila povlastice. Ja čekam evo vrijeme, možda se ova vlast sjeti do kraja … [[Govornik se ne razumije.]] valjda ugradi i čip nekakav u nas da nas na taj način prepoznaju jer smo valjda toliko specifični da zaslužujemo biti prepoznati po teritorijalnoj pripadnosti ili životu. I svi oni koji to pokušavaju ignorirati ili minorizirati kao što vi radite, vi nastavite, vidjeti ćete što će vam reći otočani na izborima. Jer razlika recimo između vas i nas. Ja sam živio u općini pored koje je Goli otok, jedna tamnica i kazamat prošlosti gdje su ljudska prava tretirana na jedan poseban način od jedne partije, od jednog tog lika kojeg vi veličate a vi živite u općini u kojoj preko puta su Brijuni. Znači imate jedan sjaj jednog vremena, Brijune, i imate jednu tamu jednog vremena, Goli otok. I vama je to jednako, meni nije jednako. Mi koji smo vidjeli što se tamo događa a bilo bi dobro da i vi dođete 23.8. da se poklonite tamo onim žrtvama koje su ostavile živote samo zato jer su mislili nešto drugačije od sustava koji im je nametao mišljenja pa da na taj način pokažete jedan iskorak. Ja sam na Brijunima bio puno puta a vi na Golom otoku vjerojatno ni jedanput. Znači lijepo dođite, poklonite se i dajte pijetet tim žrtvama jer su one ipak žrtve jednog totalitarnog sustava.
Hvala. Sljedeća replika Rajko Ostojić. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Borić, ja sam se javio dvije sekunde prije nego ste završili predavanje jer sam tražio potvrdu od kolega, upotrijebili ste sintagmu, ako se to uopće može reći sintagma socijalna leukemija. Dakle, jesam li ja dobro vas čuo da ste to rekli? … [[Upadica se ne čuje.]] Leukemija. Dakle ja vas lijepo molim kolega Borić, pazite što govorite, pazite što govorite. Vi ste nastavnik razredne nastave i znate pravila dobrog ponašanja i pravila predavanja. Sada ste vi nama držali predavanje. Dakle vi ste u vašem izričaju bili euforični i na kraju ste očito postali disforični, dvije sekunde prije. Dakle pravila dobrog govora između ostaloga, koji vi to morate znati jer to je vaša temeljna profesija, je da pazite što govorite. Jedan naš poštovani kolega koji vas je napustio prije 7 dana je tu dijelio psihijatrijske uputnice jednom vašem kolegi koji je u međuvremenu napravio jednu regionalnu stranku. Nemojte o medicini za ime Boga. Nemojte. Ljudi koji imaju leukemiju su ozbiljno bolesni ljudi. Pazite što govorite. Pravila dobrog govora između ostalog kaže free up, stand up, zato kolega Borić ustanemo. Mi dečki zatvorimo gumb, koji znamo zatvoriti gumb. Kaže se ″speak up″ …/Govornik isključen./… mikrofon i treće temeljito je ″shut up″. Zato pazite, zato lijepo vas molim da pazite u vašem završnom izričaju jer sad ste povrijedili jednu nevjerojatnu skupinu ljudi koji imaju tešku bolest. Ja vas lijepo molim, preklinjem, pazite ubuduće što govorite. Dakle još jednom sjetite se ovoga pravila ″free up″, koristite mikrofon, pokušajte svoje emocije držati pod kontrolom jer ste nastavnik razredne nastave, učite i slušaju vas vaši učenici i pazite lijepo molim. Medicinu ostavite sa strane. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo najavu povrede Poslovnika, kolega Šuker izvolite.
Poslovnik, članak 238. ste povrijedili vi i kolega Ostojić. Na ovakav način govorit u Hrvatskom saboru je ispod svake razine i kolega Ostojić si uzima za pravo da nekad govori o temama o kojima pojma nema. Ovako sa visinom docirati, pa na kraju krajeva što o takvoj visini govora su pokazali birači u Gradu Zagrebu.
Kolega Šuker, niti sam ja niti je kolega Ostojić povrijedio Poslovnik. … [[Upadica se ne razumije.]] Sa razlogom. … [[Upadica se ne razumije.]] Kolega Šuker, niste dobili riječ. Kad ja završim zatražite ponovo riječ, dobit ćete. Znači smatram da nema povrede Poslovnika i kad vam sad budem rekao da ću vam dati opomenu ukoliko se ponovno javljate bit će s razlogom, ali neću vam dat. Znači smatram da nije bilo povrede Poslovnika niti od mene niti od kolege Ostojića. Što se tiče ravnomjernosti, jednog balansa u raspravi, smatram da balans još nije postignut u odnosu na izrečeno od kolege Borića, a kako vidim i prema govornicima dalje neće biti. Stoga vas upućujem da prijavite… … [[Upadica se ne razumije.]] Ne želite. U redu, hvala. Znači konstatiramo da niti sam ja niti kolega Ostojić povrijedili Poslovnik. Imamo odgovor na repliku, kolega Borić izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega, ja se ne bojim ispričati. Ako sam nekoga slučajno svojom raspravom uvrijedio ja mu se ovim načinom i na ovaj način ispričavam. Međutim, vaša rasprava me vratila u jedno vrijeme, opet u ono vrijeme na jednu seriju koju smo svi pogledali, ″Prosjaci i sinovi″. Bila su dva lika: Matan i Šunje i onda bi Matan kad bi našao preko puta sebe tog jednog svog omiljenog ajmo reći partnera on bi njemu vrlo jednostavno rekao: sinko, sit si i obistan pa budalačiš. Evo ja ću tu završit. … /Buka u dvorani./…
Molim vas nemojmo iz klupe. I posljednja replika, Ante Babić izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Ja ću se bazirat na ono što je rekao kolega Borić iako je u međuvremenu se puno toga dogodilo, a trebalo je reagirati na to. Naime, kolega Boriću vi ste napravili zapravo jednu dobru životnu paralelu diskriminacije, izostanku reakcije pučke pravobraniteljice na otoku i to stvarno u Zakonu o suzbijanju diskriminacije člankom 8., ali i Zakonom o pučkoj pravobraniteljici člankom 4. u kojem se kaže da pučki pravobranitelj promiče i štiti ljudska prava i slobodu te vladavinu prava, razmatrajući pritužbe o postojanju nezakonitosti i nepravilnosti u radu državnih tijela, tijela jedinica lokalne i područne samouprave i pravnih osoba s javnim ovlastima. Ako ste … iščitavali izvješće pučke pravobraniteljice mogli ste vidjeti da je ona imala samo 15 vlastitih inicijativa. Mogla se između tih 15 naći i jedna ili jedna više upravo vezano za ovaj promet na otocima odnosno za otočne karte o kojima ste vi govorili. Međutim, pučka pravobraniteljica je tijekom ove godine, a i u ovoj godini reagirala na dvije stvari na koje zapravo nije trebala reagirati, a to je donošenje ove Deklaracije o nesnošljivosti i etnocentrizmu i onda je još k tome govorila i o kući ljudskih prava odnosno prestao njihov izvještaj o stanju ljudskih prava u Republici Hrvatskoj i rekla je tada, pohvalila je rad organizacije civilnog društva u zaštiti i unapređenju ljudskih prava itd., itd. Da se zapravo bavila onim životnim, a u ovom slučaju su one diskriminatorne onda bi se možda moglo uputiti i jedna preporuka više Vladi Republike Hrvatske upravo za ove otočne karte koje ste vi ukazali na jedan pravi način.
Hvala. Odgovor, kolega Borić.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Babić, ja mislim da je izvor, početak svih problema a to sam rekao i prošle godine možda bio u načinu na koji je pučka pravobraniteljica izabrana. Sjećate se tog načina. Vladajući, Kukuriku koalicija, SDP, sami su predlagali i imali tu mogućnost da predlože, sami su glasali u ovoj sabornici, sami su pobrojili i sami su izglasali na kraju. I ako je to bio doseg kojem stremimo znači kao društvo koje se želi demokratski razvijati u svim poljima pa i u izborima onda je već na početku bio kriv i jednostavno moguće je da upravo zbog tog načina izbora mi danas imamo i ovakva izvješća kakva imamo. Moguće je da se propušta reagirati upravo zbog takvog načina izbora. Moguće je. Ja ne tvrdim da je, ali moguće je. I nitko nas u oporbi onda ne može ni uvjeriti u suprotno, ako utvrđujemo silne propuste koji su prošli bez reakcije. Jer sjećam se prethodnog pučkog pravobranitelja koji je bio itekako kritičan prema vlasti jer je to njegov temeljni zadatak, temeljni zadatak da upozorava, da prigovara i daje preporuke i da se otklanjaju određene poteškoće ali mi to nismo doživjeli i zato jesmo u 2015. godini ovdje gdje jesmo, a već sam danas puno puta rekao podijeljeni smo, u depresiji smo. Mladi nam odlaze iz države, osjećaju silne nepravde, sustav ih ne prepoznaje, pretvara ih u brojke a vlast jednostavno selo gori, ne znam Vlada se valjda češe. Ne znam, jer mi kad vidimo što je problem države i o čemu mi raspravljamo ovdje jednostavno ne možemo spojiti. Imam osjećaj da sve cvjeta i da živimo u državi cvijeća.
Hvala. Nastavljamo sa raspravom. Nadica Jelaš, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče, poštovana pučka pravobraniteljice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Odmah na početku ću reći, odnosno reagirati na ovo što je rekao kolega Borić da nema reakcije na rad pučke pravobraniteljice. Ako ste dobro vidjeli, dakle reakcija Vlade je zapravo obimnija nego što je samo skraćeno Izvješće pučke pravobraniteljice. Dakle, nikako niste u pravu. Ali ja ću nastaviti sa svojom raspravom. Dakle, u ovome izvješću je riječ o nizu područja gdje su detektirane u većoj ili manjoj mjeri nepravilnosti, odnosno diskriminacijski postupci u odnosu na hrvatske građane. Međutim, ja ću se velim u svojoj raspravi ograničiti samo na pritužbe iz radnih odnosa koje su uz pritužbe s područja pravosuđa daleko najbrojnije na terenu. Dakle, područje radnih odnosa detektira se kao problematično iz izvješća u izvješće, dakle iz godine u godinu. Ali ono što zabrinjava u 2014. je eskalacija pritužbi, dakle broj osoba koje su prijavile zaustavljanje na radu povećan je čak 2 i pol puta u 2014. godini. Dakle, ovaj podatak dobiva još jedno dodatno opterećenje, odnosno jednu dodatnu težinu ako se zna da je ukupan broj zaprimljenih predmeta u Uredu pučke pravobraniteljice u 2014. godini zapravo za 8% manji u odnosu na 2013. godinu, a eto kod radnih odnosa je povećanje od 1 i pol puta. Naravno da je ovako visok rast pritužbi iz radnih odnosa jednim manjim dijelom tako ću reći rezultat veće osviještenosti, dakle većeg prepoznavanja zlostavljanja ali i otvaranja područnih ureda, dakle tog jednog približavanja Ureda pučke pravobraniteljice građanima. Međutim, najveći broj prijava nedvojbeno jest posljedica zlostavljanja na radnom mjestu. Štoviše ja sam sigurna da tog zlostavljanja ima i više nego što je detektirano, međutim građani odnosno zaposlenici ga ne prijavljuju, šute jer čuvaju radno mjesto. Kao što je rečeno u Izvješću pučke pravobraniteljice nezaposlenost sama po sebi nije diskriminacija, ali mislim da je utemeljena tvrdnja da postojanje pod navodnicima rezervne armije radne snage otvara dijelu poslodavaca, naglašavam dijelu poslodavaca dodatni prostor za zlostavljanje, a s druge strane radnici su na žalost spremni podizati granicu tolerancije na zlostavljanje, spremni su eto trpjeti još više samo da bi zadržali posao. U cijeloj toj priči posebno je teška pozicija žena, jer one su dodatno zlostavljane u odnosu na muškarce, dakle zlostavljane su na radnom mjestu i seksualno. Doista, može se reći da jedan broj poslodavaca u Hrvatskoj zaista se ponaša kao robovlasnici u 21 stoljeću. I zbog tih i takvih poslodavaca neophodno je normativno regulirati zlostavljanje na radu što ste gospođo pravobraniteljice prepoznali i naveli u izvještaju. Dakle, Zakonom o mobingu o kojem i vi govorite pridonijelo bi se boljoj pravnoj zaštiti žrtava beskrupuloznih poslodavaca. Znam da nije lako donijeti jedan kvalitetan, jedan operativan Zakon o mobingu. Da je lako već bi se zapravo taj zakon i bio donio, ali raširenost diskriminacije na radnom mjestu tjera nas da taj problem doista konačno i riješimo. Jer zlostavljanje na radnom mjestu nije individualni problem, dakle to je jedan ogroman, rekla bih jedan od najvećih društvenih problema jer mobing ima svoje naličje u ogromnom broju bolovanja. Dakle, mi smo bolesna nacija. Hrvatska je zemlja s najvećim brojem bolovanja od svih članica EU. Samim time Hrvatska ima ogromne troškove zdravstvenog osiguranja, odnosno funkcioniranja zdravstvenog sustava. Kao što znamo on se eto konstantno sanira, ne znam koliko puta je već zdravstvo sanirano u posljednjih dvadesetak godina, a na kraju je konstantno u gubicima. Dakle, što poslodavci više zlostavljaju radnike na poslu to više plaćaju troškove liječenja oboljelih, a to im kroz javna davanja povećava troškove proizvodnje i snižava konkurentnost. Sve eto u jednoj uzajamnoj međuovisnosti, u jednoj vrlo uskoj povezanosti. I upravo zato što nam loše ponašanje jednog broja poslodavaca dolazi svima na naplatu svi se trebamo zalagati da se mijenja odnos poslodavaca prema zaposlenicima, iako mislim zapravo da je taj odnos, taj neposredan odnos poslodavaca prema zaposlenicima u svakodnevnom radu zapravo jedna manifestacija puno većeg, jednog globalnog problema. Dakle, on proizlazi iz neravnopravnog odnosa kapitala i rada i dok se ne promijeni taj odnos kapitala i rada neće biti niti boljeg statusa radnika na ovoj svakodnevnoj razini. Ali uz zalaganje za tu jednu veću socijalnu osjetljivost dijela poduzetnika koju na žalost eto oni nemaju a to je jedan dugotrajan i rekla bih dosta mukotrpan proces trebaju nam i brže, dakle operativnije mjere između ostalog ili ostalih i dobar Zakon o mobingu. Na kraju mislim da treba i u postupanju pučke pravobraniteljice biti malo više inicijative, malo više operativnosti, ali i više uvažavanja od strane svih drugih institucija u smislu reagiranja, odnosno povratne reakcije kada su u pitanju zahtjevi pučke pravobraniteljice prema njima. U protivnom, dakle ako ne bude tog jednog međusobnog senzibiliteta u protivnom će, dakle institucija pučke pravobraniteljice ostati da tako kažem rame za plakanje, a ne netko tko doprinosi promjeni stanja na terenu. Hvala.
Ante Babić, replika.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora. Kolegice Jelaš dobro ste uočili na samome početku i rekli ste da je zapravo mišljenje Vlade RH veće, odnosno opširnije nego skraćeno izvješće pučke pravobraniteljice. To je točno. Međutim, ono što niste rekli a trebali ste, to je da se u mišljenju Vlade RH bitno razlikuju brojke od onih koje navodi pučka pravobraniteljica. Pa vam se tako recimo kod predmeta statusa povratnika navode se predmeti u reviziji gdje pučka pravobraniteljica kaže da ih je 420 dok Vlada tvrdi da ih je 51. Zatim kod Državnog ureda za obnovu i stambeno zbrinjavanje kaže se da je u izvješću pučke pravobraniteljice 1702 zahtjeva za obnovu, Vlada kaže da je 315. To su velike disproporcije. Zatim se kaže odnosno pučka pravobraniteljica govori da u žalbenom postupku pred Državnim uredom za obnovu i stambeno zbrinjavanje na kraju godine se nalazilo 593 predmeta, Vlada kaže 315. Nadam se da nisam ovo krivo pročitao, mislim da nisam. Da ne govorim o nekim drugim stvarima koje su vezani za ovo izvješće. Da ne govorim o diskriminaciji branitelja. Sjetite se samo da se razgovaralo o tome kod objave Registra hrvatskih branitelja pompozno se najavljivalo da će se otkriti tisuće lažnih branitelja na kraju se dogodilo da se zapravo prijavilo samo 7 od kojih zapravo postupak za nitijednog nije dovršen. Hvala.
Nadica Jelaš, odgovor na repliku.
Dakle ja sam spomenula, poštovani kolega, ovu činjenicu da je reakcija odnosno mišljenje Vlade na izvješće pučke pravobraniteljice šire. Dakle, rekla sam to u jednom drugom kontekstu, dakle u kontekstu rasprave vašega kolege Babića pardon Borića koji je govorio o tome da je ova Vlada izabrala pučku pravobraniteljicu pa joj sada pušta da tako kažem neke stvari koje možda da ne reagira na neke stvari na koje bi možda trebala reagirati. Dakle, činjenica je kao što vi kažete da jesu dosta velike razlike između brojki koje su iznesene u izvješću pučke pravobraniteljice i onoga što kaže Vlada. Međutim, obzirom da je u pisanju ili sastavljanju reakcije Vlade su učestvovali stručni radnici pojedinih ministarstava nemam razloga ne vjerovati u te brojke Vlade.
Rajko Ostojić, replika.
Hvala lijepo poštovana gospođo potpredsjednice. Gospođo zastupnice, dakle kazali ste jedan veliki ogroman problem, a to je mobbinga, diskriminacije u radnom prostoru i neophodnost novog Zakona o mobbingu. Mislim da je to ključno ne samo za privatnike, dakle za osobe u privatnom sektoru nego i one u javnom i u državnom sektoru, da ne govorim možda čak i u Parlamentu. Ali javio sam se između ostalog i zbog zdravstva, i u pravu ste proteklih nekoliko godina bilo je nekoliko sanacija zdravstva ali upravo zahvaljujući mjerama u zadnjih 3, 4 godine i ove godine Strategijom razvoja zdravstva 2020. i Master planom koji smo usvojili u veljači očekujem da tih problema više neće biti.
Nadica Jelaš, odgovor na repliku.
Pa eto poštovani kolega ja sam zapravo namjerno povezala izvješće pučke pravobraniteljice u ovom dijelu gdje i ona spominje potrebu donošenja novog Zakona o mobbingu upravo ilustrirajući to u svojoj raspravi brojem bolovanja. Dakle, činjenica jest da zbog raširenog mobbinga kojega smo svjedoci, dakle ne samo kao što ste rekli kod privatnih poslodavaca nego i u uredima državne administracije, javnih službi pa ne znam na što ste konkretno mislili ali pretpostavljam čak i ovdje u Saboru dakle očito je nužno donošenje Zakona o mobbingu a velim što se bolovanja tiče doista Hrvatska prednjači među članicama EU po broju, odnosno razmjerima bolovanja. To je jedan ogroman trošak koji željela sam to zapravo naglasiti povratno djeluje, ponovno se vraća dakle gospodarstvenicima kao teret jer preko povećanih izdvajanja preko doprinosa za zdravstveno osiguranje zapravo im raste cijena proizvodnje odnosno usluga, postaju nekonkurentni. Dakle, sve nam se to obija o glavu. Neka malo poslodavci promisle o tome.
Kolega Rajko Ostojić, izvolite.
Hvala vam lijepa gospođo potpredsjednice. Poštovana gospođo pravobraniteljice sa suradnicima dakle prvenstveno dozvolite da vam inicijalno čestitam na otvaranju područnih ureda u Rijeci i Osijeku. To je zbilja značajan pomak dostupnosti svima onima koji nisu zadovoljni bilo kakvom situacijom da se mogu i na licu mjesta nekome dati svoju pritužbu. Ne treba vas plašiti, ni vas ni nas, postotak pritužbi koji raste. Vidim da je 40% veći od dvije godine ranije. Možda je tome razlog i vaša izvješća i mogućnost praćenja rasprave i edukacija o pravima ljudskim i svemu onome što se prije nije moglo govoriti a sada se hvala Bogu i zahvaljujući demokraciji gadgetima, portalima, internetima može govoriti. Zaključku vašem, ponovit ću maloprijašnji citat, rekli ste i sami najveća zabrinutost građana bilo je pravosuđe, prvo radni i službenički odnosi, drugo postupanje policijskih službenika, treće diskriminacija iz cijelog niza razloga. Dakle, sigurnost i povjerenje lijepo piše na automobilima MUP-a, na policijskim automobilima sigurnost i povjerenje je ključ i u mom sustavu zdravstvenom sustavu, i u mom sustavu znanosti kao sveučilišnog profesora, a naravno i u sustavu pravosuđa. Dakle, na tim područjima kao što ste rekli ova četiri treba apsolutno više raditi. Ja ću samo kratko o zdravstvenim problemima. Tu ste rekli potencijalno diskriminaciju kod pacijenata u dijagnostici HIV-a, AIDS-a. Dakle, mislim da je Vlada vrlo lijepo odgovorila, dakle to nije bilo nikakve diskriminacije, nikakve nakane diskriminacije, naprosto je kod laboratorijskih testova došlo do zaostatka. Znate i sami, prvo ne znate jer tim se ne bavite, ali su plaćanje koje smo zatekli prije dvije godine bilo nekih pet stotina dana i to je bio jedan rep nesavjesnog plaćanja a sama tablica da u protekle dvije godine da postotak liječenja pacijenata sa HIV AIDS-om raste za 20%. Dakle ukazuje koliko ova Vlada brine i sa dignitetom se odnosi prema bolesnicima, prema pacijentima, prema svim građanima. Dakle 2011.godine se pazite pacijente sa AIDS-om liječilo godišnje 48 milijuna kuna, a dvije godine čak 57. Zašto? Zato što su dostupniji lijekovi, jer brinemo o našim pacijentima, to je naprosto činjenica. Za 20% u dvije godine, to je apsolutno argument zašto u krajnjem slučaju, mislim da je to Nadica odgovorila treba čitati i odgovor Vlade na izvještaj pravobraniteljice jer su brojke očito takve kakve jesu. Što se tiče diskriminacije, propisivanje jeftinijih generičkih lijekova nema vam tu diskriminacije, postoje izvorni lijekovi, generički lijekovi, oni su iste kvalitete i kakvoće i tu naprosto nema diskriminacije. Dakle i ja pijem generički lijek kao što piju svi drugi Hrvati. Dakle ako postoji generički lijek, ako je on na listi lijekova to je naprosto činjenica i tu molim vas budite oprezni jer to je nešto što je vrlo, vrlo skliski teren, svi smo na zdravstvo, i ja sam maloprije reagirao na jedno izlaganje jednog poštovanog saborskog zastupnika, svi smo vrlo, vrlo osjetljivi na grupu pacijenata i na grupe pacijenata i ne smijemo tu raditi nikakvu ne daj Bože diskriminaciju, stigmatizaciju i institucionalizaciju. Povjerenje i sigurnost, nažalost dešavaju se ubojstva, nažalost dešavaju, nažalost dešavaju se ubojstva koja naprave pacijenti sa duševnim smetnjama i ta, to su pacijenti, to su pacijenti koje treba hospitalizirati ne u kaznionicama i kazamatima nego u bolnicama. 25 godina nažalost mi nemamo bolnice adekvatno uređene koja bi mogla primiti takve pacijente. Evo upravo zahvaljujući strategiji razvoja zdravstva 20-20 koju smo donijeli ovdje podsjetit ću u rujnu 2012. godine, znači nakon 9 mjeseci što sam bio ministar zdravlja smo mogli povući i aplicirati na EU fondove i to je ono što ste vrlo jasno naglasili gospođo pravobraniteljice napokon se rješavaju i te stvari a to je izgradnja Zavoda za forenzičku psihijatriju Klinike za psihijatriju Vrapče vrijednosti 73 milijuna kuna. I drugo, Zavod za forenzičku psihijatriju u bolnici Popovača vrijednost 124 milijuna kuna. Tako se dakle rješavaju stvari koje su nažalost postojale proteklih 25 godina. Hvala vam lijepa.
Ante Babić replika.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice. Pa poštovani kolega Ostojiću, samo bi vas želio ispraviti na neke navode koje ste na samom početku rekli pozdravljajući otvaranje ureda pučke pravobraniteljice u Osijeku i u Rijeci. Za očekivati bi bilo da bi se povećao broj predmeta, vi ste ih usporedili sa 2012.godinom. Zašto se to nije usporedilo recimo sa 2013.godinom pa bi se vidjelo da je tih, broj tih predmeta pao za gotovo 8%? Isto tako pučka pravobraniteljica navodi da je bilo 6 stotina novo otvorenih predmeta i to na upit, na telefonsku upit. E sad, kad pobrojite broj djelatnika, tridesetak djelatnika u uredu pučke pravobraniteljice i to podijelite sa brojem predmeta tijekom cijele godine, a kažem da je samo na upit stavljeno nekih 6 stotina novo otvorenih predmeta ispada vam da je to 0,7, znači niti jedan predmet dnevno po jednom djelatniku tijekom jedne godine. Toliko o radu i ispostava u Rijeci, odnosno Osijeku a i samom radu pučke pravobraniteljice.
Rajko Ostojić odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine Babić budite oprezni sa statistikom. Statistička metoda vam je nešto što znate, što je vrlo, vrlo skliski teren i dakle postoje statističke metode linearne, longitudinalne, statističke metode met analiza, statističke metode teških predmeta ili teških izričaja i onih značajno lakših. Prema tome, ne bih rekao dakle, apsolutno se ne mogu složiti sa tim a vjerojatno će pučka pravobraniteljica to vrlo jasno reći postoje naprosto predmeti koji su zahtjevni, ja sam o njima govorio. 25 godina, kolega Babić, govorimo o Zavodu za forenzičku psihijatriju. Nije riješen, sd je riješen i stotine i stotine pritužbi su rješavali suradnici ovoga pravobraniteljstva. A s druge strane pad koji se je desio je dokaz da Vlada radi, Vlada rješava probleme. Ali ponovit ću nemojmo se bojati, to je bila moja intencija povećanja broj pritužbi, mi smo otvoreno društvo. Rekao sam maloprije strategiju razvoja zdravstva koju sam donio, ovdje vi saborski zastupnici u rujnu, a tri mjeseca prije ste donijeli Zakon o medicinski pomognutoj oplodnji. Postao sam ministar u siječnju 2012., u lipnju ste izglasali Zakon o medicinski pomognutoj oplodnji a u rujnu 2012. Zakon o razvoju zdravstva do 2020.godine. I na to sam ponosan. Jedno je prva, je povijesna razdjelnica a drugo je omogućavanje EU fondova. Da nije bilo takvog rada, mene, mojih suradnika danas mi ne bi mogli riješiti ova dva Zavoda za forenzičku psihijatriju. Hvala vam lijepa.
Završna riječ pučke pravobraniteljice gospođe Lore Vidović.
… [[Govornica naknadno uključena.]] Hvala lijepo svima zaista na raspravi za koju bih rekla da je bila konstruktivna, hvala na svim prijedlozima, kritikama. Sve ono što je bilo izrečeno ja zaista uzimam u dobroj vjeri i uzimam vrlo konstruktivno i mnogo toga mislim da sasvim sigurno može pomoć i meni i mojim suradnicima u uredu da nam rad bude još kvalitetniji. I naravno ukratko ću se osvrnuti na neke od stvari koje su izrečene. Što se tiče samog sadržaja izvješća prva sam koja ću reći da sigurno može biti puno bolje. I 1.travnja svake godine kada ga ponovno uzmem u ruke nakon što je 31.ožujka predano Hrvatskom saboru nalazimo jako puno velikih i malih nedostataka i mislim kako smo mogli bolje i drugačije, ali to je uvijek tako sa ovako obimnim poslom koji se mora napraviti u jako kratko vrijeme. Napominjem da nam je rok 31.ožujka, da prije 31.prosinca ne možemo zapravo ni dobiti podatke od nadležnih tijela jer godina nije završila i da imamo izuzetno malo vremena za obraditi i pokazati te podatke pogotovo u ovoj ombudsmanskoj nadležnosti koja se odnosi na tijela javne vlasti odnosno uglavnom na rad ministarstava, što zapravo u metodološkom smislu nam otežava rad na izvješću. No, to na stranu, zaista pokušavamo i trudimo se napraviti, pripremiti to izvješće što kvalitetnije, što je sveobuhvatnije, izbalansiranije moguće i uvažavajući vrlo širok krug izvora, pri tome pritužbe građana su nam naj rekla bih ozbiljniji i najvažniji putokaz o smjeru u kojem trebamo ići. I mnogih stvari koje nema između ostalog nema ih zato što nije bilo pritužbi, iako naravno to nije isključivi razlog. Neću se osvrtati na ona izlaganja i na one komentare na koje Ured pučkog pravobranitelja kao institucija ni po jednom od zakona koje vode naš rad nije nadležan. Mislim da tu i vi sami znate koje jesu nadležnosti koje nisu, pa onda stvari koje se odnose na područje pravobraniteljice za ravnopravnost spolova ili prava u privatnom sektoru, ja sada ne bih komentirala. Što se tiče nekih vrlo konkretnih rekla bih primjedbi odnosno pitanja u odnosu na korištenje podataka, što se tiče podataka vezano uz status povratnika, stambeno zbrinjavanje i obranu, mi smo koristili podatke koje nam je dopisom poslao Državni ured za obnovu i stambeno zbrinjavanje i ti podaci su citirani u izvješću. U međuvremenu su oni revidirani i u Vladinom mišljenju se nalaze revidirani podaci, dakle od trenutka kada je nama došao dopis do trenutka kad je išao dopis očito za izradu vladinog mišljenja odnosno očitovanja na ovo izvješće je došlo do revizije broja i zato su podaci različiti. Što se tiče podataka o postupanju, nema tu zaista nikakve misterije niti mistifikacije. Postoje predmeti koji su jako složeni, postoje predmeti koji su otvorni mi to tako zovemo po kojima postupamo ne jednu godinu i sljedeću godinu nego i dvije i tri godine, ima ih koji su i dugotrajniji. Takvih predmeta je prošle godine u radu bilo 3,892, novootvorenih predmeta smo imali 2.594. To pokazuje kada uspoređujemo 2014.u odnosu s 2013.blagi pad. Mi taj pad u uredu tumačimo time što je 2013 kod otvaranja ureda došlo do izuzetno jake medijske prisutnosti zbog koje su se onda građani više i obraćali, zapravo to zaključujem na taj način jer su mi kolege ombudsmani u drugim zemljama govorili da se i kod njih događalo isto. Ono što vidimo ponovno ove godine kada uspoređujemo razdoblje od 1.siječnja do evo zaključno s jučerašnjim danom je da imamo porast, ostao mi je sada na klupi papir s točnim brojevima, ali evo ono što mogu reći da je u odnosu na 2012.koju već kada se uspoređujemo porast 100%, dakle ove godine s jučerašnjim danom smo imali 1.600 predmeta, 1.660. u 2012.je to bilo 880. Kada govorimo o predmetima u kojima nismo nadležni, pažljivim čitanjem izvješća možete vidjeti da se radi o nenadležnosti koju mi ne prosuđujemo zato jer nam se tako sviđa nego zato jer nam to tako određuje zakon. dakle nenadležni smo u situacijama kada se već vodi neki drugi postupak pogotovo ako se radi o sudskom postupku. Mi to zovemo procesnom nenadležnošću ili kada se radi o nekom području za koje nismo nadležni pa onda to je tzv. meritorna nenadležnost. U svakom od tih predmeta, dakle svaku tu pritužbu osim ako zaista nije posve očito, puno ih imamo recimo na postupanje HZZO-a što nisu pritužbe nego nam netko pošalje mail i kaže provjerite zašto ne radi moje zdravstveno osiguranje. Dakle kada je posve očito da taj mail nije upućen nama nego HZZO-u mi ga odmah prosljeđujemo zato što mislimo da će nadležno tijelo tako najbrže odgovoriti. Ali inače povodom svake pritužbe za koju nismo nadležni ćemo odgovoriti podnositelju, ne samo zašto nismo nadležni i kako to da nismo nadležni nego ćemo kada god je to moguće mu dati i opću pravnu informaciju, i o tome također imate podatke u izvješću. Dakle svaki od tih predmeta je nešto po čemu moji savjetnici postupaju i ne zato da bi pravdala svoj rad ili svojih zamjenika i govorila o tome da smo eto jadni i puno radimo, to nam je posao. Ali želim reći zbog kolegica i kolega i savjetnika i savjetnica i kolegica i kolega koji rade administrativne poslove zbog načina na koji rade, zbog profesionalnosti, pažnje i entuzijazma koji ulažu svaki predmet, da su ako gledamo broj ukupnog postupanja tijekom prošle godine od 3.892 predmeta po savjetniku koji radi na predmetima svako je od njih radio na 169 predmeta, ne na 17, na 169, a to nije mali broj. I mislim da je to evo jako važno reći zbog tih državnih službenika i službenica i evo koristim i ovu priliku zahvaliti im se jer znam da puno njih sada preko interneta prati ovu raspravu i mnogi su mi i pomagali slušajući i šaljući mailove oko pojašnjenja nekih pitanja koja ste postavili. Što se tiče gospodine Babiću vašeg pitanja oko dvije različite osnove po Zakonu o suzbijanju diskriminacije, također možete vidjeti na strani 6 da iako su po Zakonu o suzbijanju diskriminacije, rasa, etnička pripadnost, boja kože i nacionalna pripadnost različite diskriminacijske osnove po zakonu upravo zato što su tako slične i zato što ih je jako teško razlikovati, mi koristimo zajedno. O različitosti našeg izvješća u odnosu na Vladino sam nešto rekla, evo u području obnove i stambenog zbrinjavanja. Da 66 stranica se Vlada potrudila napisati mišljenja na izvješće. I moram pri tome reći da je odgovoreno na, ma ja čak mislim i manje od pola preporuka koje smo dali, da jako puno mišljenja nije odgovoreno. Dakle o nekim područjima se zaista jako puno toga napisalo. I ja bih rekla da to pokazuje moju neovisnost i samostalnost u radu. Baš to neslaganje Vlade govori i tome da ne slušam naloge i ne pratim teme koje su, kako god hoćete to nazvati prihvatljive u odnosu na ono što Vlada misli nego radim onako kako mi zapravo nalaže struka. Što se tiče uvažavanja i provođenja preporuka, mi preporuke imamo na dvije razine. Jedno su preporuke koje vodimo u pojedinačnim predmetima koji su najčešće jednostavniji ali ne moraju nužno biti jednostavni, ima ih jako puno složenih ali to su dakle konkretne preporuke vezane uz pojedini predmet. I imamo ove ja bih rekla velike od kojih su mnoge zaista strukturne preporuke koje navodimo o godišnjim izvješćima. Sasvim sigurno je da možemo i to je jedna od stvari koje nosim u ured nakon ove rasprave, da možemo biti puno bolji u komuniciranju preporuka koje se uvažavaju i koje su zapravo prihvaćene. U odnosu na izvješće, odnosno na očitovanje Vlade o preporukama iz 2013. koje su nedavno bile na Vladi, ono što mogu reći da ih je uvaženo 26%, da ih je neuvaženo 22% i da su djelomično uvažene u 52%. Djelomično uvažene je neka kategorija koja i nas dosta muči u uredu i puno smo o njoj razgovaraju zato što su djelomično uvažene ili tako da se Vlada s njima slaže ali ih još nije provela ili se slaže djelomično pa je pola provela, pola nije. Radi se o tome da smo mi zapravo u biznisu društvenih promjena i da stvari nisu crno bijele. I ja mislim da se ne mora nužno prema preporuci odnositi kao prema u kamenu zadanoj i kao prema nečemu što mora biti tako zato jer sam ja rekla da je tako, ja bih voljela da o tome razgovaramo. I pri tome čujem i uvažavam mišljenje i argumente drugih, mislim da je to jako važno i tako će biti i dalje. Ali ovo oko toga kako ocjenjujemo koliko ih je uvaženo a koliko nije u pojedinačnim predmetima je nešto što ćemo pokušati u puno većoj mjeri postići uvođenjem nove baze podataka. Dakle ti rezultati se mogu očekivati u izvješću za 2016. godinu kada tu bazu zapravo počnemo i primjenjivati odnosno kada o njoj počnemo voditi podatke. Što se tiče pojedinih područja o kojima je bilo riječi, mislim da je to jako dobro i da ovo jest prava prilika i zapravo bih voljela da smo puno više naravno pričali o pojedinim temama iz područja ljudskih prava jer mislim, ovo je zaista pravo mjesto da se takva debata povede. Jedna se odnosi na pravo na dom, odnosno pitanje prava vlasništva, zaštićenog najma. I mislim da je ovdje manje-više sve, i upravo na toj stručnoj strani jednako tako rečeno. Poanta svega je da Zakon o najmu treba regulirati ta pitanja. I ja se nadam i u tom smislu ide preporuka da će taj zakon što prije doći na saborske klupe i da će to pitanje biti riješeno. Mi ćemo sasvim sigurno sudjelovati u postupka donošenja tog zakona i pozorno ćemo to pratiti. I razgovarali smo i s ministarstvom o tome. I evo, mislim to je jedini način da se zapravo pitanje zakonski regulira i da se provedu presude Europskog suda za ljudska prava. Riječi je bilo o stanju pravosuđu, položaju starijih osoba, mobingu. Da, ja se slažem s vama i mislim da se mobing treba zakonski regulirati. Vlada Republike Hrvatske nažalost ne misli da to treba riješiti zakonom nego kolektivnim pregovaranjem, da li pravilnikom, da li pravilnikom u odnosu na zaštitu na radu. Očito je da je to tema o kojoj ćemo još jako puno razgovarati i gdje će se puno stvari morati mijenjati. U odnosu na psihijatriju, žao mi je što nema gospodina Ostojića da, osigurana su sredstva za obnovu forenzike u Vrapču. Ne zaboravimo na psihogerijatriju. Tamo nisu osigurana sredstva a stanje je jednako loše ako ne i gore, o tome će nešto više riječi biti kasnije. U odnosu na pravilnike o kojima je govorio gospodin Borić, dakle ovaj pravilnik koji ste vi spomenuli ja evo nisam do sada kako bih rekla ubrala, nije nam skrenuta pozornost, nismo dobili pritužbu o tome ali situacija u kojoj se pravilnicima reguliraju pitanja koja bi se trebala regulirati zakonom je nešto što u izvješću propitujemo i to u iznosu na dva konkretna pravilnika. A to je Pravilnik o vrstama i načinima primjene mjera prisile prema osobama s težim duševnim smetnjama i Pravilnik o mjerama i načinu utvrđivanju posebne psihičke zdravstvene sposobnosti iz djelokruga Ministarstva unutarnjih poslova. Problem je u tome što se pravilnici donose odlukom ministra, objavljuju se u Narodnim novinama, o njima se ne provodi javna rasprava. A reguliraju se pitanja koja su zapravo snage zakona. I tu vidimo problem, o tome problemu i pišemo u izvješću. Što se tiče otočana slobode kretanja i diskriminacije, mislim da je tu situacija silno komplicirana u pravnom smislu gledano i da nema nikakve dileme oko toga da bi se stanovnicima koji žive na otocima trebalo pomoći da budući da žive u izoliranom kontekstu pogotovo onima koji su slabijeg imovnog stanja, da im se pomogne u snošenju određenog financijskog tereta koji i imaju zbog činjenice da žive na otocima. Ono što moram reći, da u zakonskom smislu Zakon o suzbijanju diskriminacije nema prebivalište kao osnovu, dakle tu ne možemo govorit o diskriminaciji u smislu ZSD-a. Mogli bismo ako govorimo o siromašnim otočanima pa onda nam osnova može bit imovno stanje. Također što se tiče slobode kretanja ona nije postavljena kao pravo na besplatno kretanje, međutim svakako ponovit ću, mislim da u određenim financijskim mjerama se svakako stanovništvu otoka i drugih izoliranih krajeva zemlje treba pomoć da zapravo tu prostornu izoliranost što je više moguće prevladaju, pogotovo kad se radi o pitanjima obrazovanja, zdravlja i sličnog. Što se tiče konačno naše dostupnosti u građanima odnosno prisutnosti u medijima, s nekim dijelovima rasprave današnje se zaista ne mogu složit. Kako ja vidim stanje, 2012. Ureda pučkog pravobranitelja gotovo da nije bilo u medijima odnosno ta prisutnost je bila jako mala. Moram reći da kad smo otvarali područni ured prošle godine u Osijeku doslovno smo morali iznosit namještaj iz prostorije da bi svi mediji koji su bili zainteresirani i htjeli popratit to otvorenje mogli i popratit i snimit što se događalo. Dakle sigurna sam, naši podaci tako pokazuju, da je prisutnost ureda u medijima prošle godine bila veća nego 2012., da je ove godine veća nego što je bila prošle godine i apsolutno se slažem da to nije dovoljno i dalje. Veseli me vaš poticaj i ohrabrenje u tom smislu i to da mislite da ured mora još više bit u medijima. Veseli me reći da su me zvali sa Dnevnika HRT-a da večeras gostujem, naravno ako budem stigla i ako rasprava bude gotova do 8 sati, ali evo već to je jedna od neposredno ispunjenih preporuka i sa današnje rasprave. I ne znam da l' da uopće spominjem ili ne, ali možda da ne ostanem dužna a propos mog imenovanja, bojim se da će se to moj mandat traje 8 godina, spominjat svake sljedeće godine kad se bude raspravljalo o izvješću pa ja ću to sportski odslušati, sasvim će bit u redu. Ne shvaćam to osobno. Ono što bih vas uputila je da pogledate odluku Ustavnog suda iz 2013., ne znam iskreno koji broj, ali dakle Ustavni sud je donio svoju odluku povodom ustavne tužbe koja je propitivala moje imenovanje, mislim da je njome sve rečeno i dalje zaista nemam potrebe to komentirat. Evo ni na sljedećim sjednicama Sabora po kojima će sigurno se povest ista tema. Hvala vam lijepo još jednom.
Hvala lijepa. Ante Babić, replika.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice. Poštovana pučka pravobraniteljice, da ne bi ispalo da ja cjepidlačim u određenim stvarima, vi ste pokušali zapravo odgovoriti koliki je broj predmeta po djelatnicima u Uredu pučke pravobraniteljice, onda bi ispalo da je to preko 6000. Ako su vaši djelatnici uredno pratili ono što smo mi danas govorili, ja sam na samom početku rekao određene stvari koje su kontradiktorne odnosno koje se ne slažu u tekstualnom dijelu i u tabličnom prikazivanju tih predmeta koje ste vi navodili ovdje statistički. Ja se namjerno nisam htio doticati onoga o čemu smo mi razgovarali na odboru, a trebali smo i pretpostavljam da i ovdje kolege u Hrvatskom saboru manje-više i ne znaju za univerzalni periodički pregled koji vi zapravo odnosno Ured pučke pravobraniteljice dostavlja UN-u nakon čega je, a iste su kvalifikacije o kojima se tu govori, a vi govorite o visokom postotku ksenofobije, dodatno zaoštrenim međuetničkim odnosima, mržnji temeljem nacionalnog podrijetla, rasističkim i ksenofobnim ispadima i homofobiji o kojoj sam rekao da je bio samo jedan jedini slučaj. Kada sad to usporedite odnosno kad dovedete u neku relaciju vaše izvješće, ovu deklaraciju i izvješće Centra za mirovne studije odnosno nevladinih po meni provladinih udruga onda vam se ta terminologija kod svi ponavlja ista i ja imam pravo sumnjati da se radi o jednom komplotu koji je nas pratio od osnutka Hrvatske države do danas kao da se mi dodvoravamo određenim institucijama da bismo prikazali stanje puno, puno gorim nego što ono zapravo je. A i vi i ja znamo i svi znademo da Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina prava koja uživaju nacionalne manjine u Republici Hrvatskoj nisu ni približna onima koji su u Europi ili u svijetu, kako hoćete. Hvala.
Silvano Hrelja, replika.
Uvažena gospođo pravobraniteljice, vjerujem da dijelimo jedno razmišljanje da zakoni pomažu urediti pojedine oblasti, ali ukoliko zakonima i pravilnicima postajemo preambiciozni za riješit neke stvari može nam se ta pozicija vratit kao suprotnost. Naime, spomenuli ste mobbing, gooling, imamo mi gdje postoji potreba sučeljavanja našeg društva sa tim pojavnim oblicima, ali moramo shvatiti da se radi o međuljudskom odnosu prije nego bilo čemu drugome, a i da je to vrlo teško podvesti pod neke okvire. Mi smo nešto tako probali sa stresom u zaštiti na radu, stres na radnom mjestu. U pravilnicima o zaštiti na radu dali smo obvezu da poslodavci procjenjuju stres na radnom mjestu. Možete mislit kako mogu, na temelju čega može netko upisivat razinu stresa na radnom mjestu, a i to je najvećim dijelom međuljudski odnos. Danas nije takva proizvodnja gdje ritam rada generira stres nego odnosi u samom procesu proizvodnje, davanje usluga itd. Živimo u vremenu gdje je teško dobit radno mjesto, gdje je čovjek čovjeku, reći čovjek je čovjeku vuk je uvreda za vuka, ne čovjek je čovjeku čovjek i svatko onom drugom pokušava staviti nogu. Nažalost je to tako i nismo baš u poziciji da vodimo računa da svi imamo jednako pravo na egzistenciju i to se kod nas događa i te pojavne oblike možemo stvoriti neke zakonske okvire da ih prepoznajemo, ali boriti se moramo drugim metodama i bojim se da ćete u nekom budućem periodu imati oko toga pune ruke posla. Hvala lijepa.
Zaključujem raspravu. O izvješću ćemo glasati u petak.
Na redu je redovito Izvješće pučke pravobraniteljice za 2014. godinu. Rasprava o redovitom izvješću je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se redovito izvješće pučke pravobraniteljice za 2014. godinu. Molim glasujte o zaključku prijedloga. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 78 za, 2 suzdržana i 1 glasom protiv donesen zaključak.
Raspravit ćemo još - Izvješće pučke pravobraniteljice o ljudskim pravima osoba s duševnim smetnjama u psihijatrijskim ustanovama u okviru djelovanja Nacionalnog preventivnog mehanizma u 2014. Pučka pravobraniteljica dostavila je izvješće temeljem članka 16. Zakona o pučkom pravobranitelju. Materijal ste primili. Vlada Republike Hrvatske je dostavila mišljenje. Raspravu je proveo Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Izvješće ste primili na sjednici, a pučka pravobraniteljica gospođa Lora Vidović će nam uvodno obrazložiti izvješće. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, dame i gospodo. Nacionalni preventivni mehanizam u 2014. godini imao je u fokusu zanimanja prava osoba s duševnim smetnjama koja su smještena u psihijatrijskim ustanovama i s tim ciljem obišli smo 5 ustanova koje se ističu svojom veličinom i značenjem. To su Neuro-psihijatrijska bolnica Ivan Barbot u Popovači, Psihijatrijske bolnice Ugljan, Lopača i Rab, te Klinika za psihijatriju Vrapče, a uvide koje smo dobili se odnose na prava različitih kategorija osoba. To su prisilno smještene neubrojive osobe u Vrapču, Popovači, Rabu i Ugljanu. Osobe s težim duševnim smetnjama koje su radi svoje opasnosti smještene temeljem odluke Županijskog suda, djeca s duševnim smetnjama u Lopači, korisnika socijalnih usluga dugotrajnog smještaja u Ugljanu i Lopači, te osoba koje same plaćaju smještaj u psihijatrijskim ustanovama opet u Lopači. Nakon svakog obilaska sačinjeno je izvješće s preporukama koje su dostavljene svim nadležnim tijelima i to samoj ustanovi, Ministarstvima zdravlja i socijalne politike, HZZO-u, gradu ako je osnivač, a dokument koji se nalazi pred vama je pokušaj objedinjavanja i sažimanja najvažnijih naglasaka i svih tih obilazaka, pronalaženje zajedničkih primjera dobre prakse i praznina koju je potrebno unaprijediti opet sa preporukama za poduzimanje mjera kako bi se poboljšala razina zaštite ljudskih prava osoba sa duševnim smetnjama. Nekoliko je ciljeva koje smo htjeli postići ovim izvješćem. Jedan je svakako skrenuti posebnu pažnju na ovu ranjivu skupinu, doprinijeti poboljšanju položaja i boljoj zaštiti njihovih prava bilo da su tamo smještene nakon kaznenog ili građanskog postupka ili su same dale pristanak na smještaj. Pokazalo se da je praksa pojedinih ustanova znatno različita u pojedinim pitanjima, a mi smo na ovaj način zapravo željeli pridonijeti njenom ujednačavanju. Drugi cilj je bio približiti zastupnicima, ali i zainteresiranoj stručnoj javnosti djelovanje nacionalnog preventivnog mehanizma i specifične metodologije koje provodi u obilascima, a koja je razvijena kroz praksu međunarodnih i nacionalnih tijela. Ona se odnosi na način obilaska, ali i na razmatranje određenih specifičnih pitanja budući da oni mogu predstavljati mučenje ili neljudsko i ponižavajuće postupanje. U tom smislu je jako važno naglasiti da NPM nije ovlašten analizirati psihijatrijske prosudbe i proces dijagnosticiranja duševne bolesti. Mi ne možemo i nećemo donositi mišljenje je li sa stručne strane opravdano neku osobu prisilno zadržati i prisilno smjestiti, jer to je pitanje na koje treba odgovoriti samo struka. Neovisno o tome da li se nalaze u psihijatrijskim ustanovama ili ne osobe s duševnim smetnjama jesu jedna od najranjivijih i zapravo najnevidljivijih skupina naših sugrađana. A ja ću se ukratko osvrnuti samo na neke od uočenih problema koje smo zapazili prilikom obilazaka. Važno je istaknuti da nismo utvrdili postupanja koja predstavljaju mučenje ili nečovječno postupanje. Mislim da je to jako važna konstatacija, ali jesmo utvrdili ona postupanja koja mogu predstavljati ponižavajuće postupanje i kršenja pojedinih ustavnih i zakonskih prava. Razlozi za to su različiti. Neki proizlaze iz normativnih nedostataka, a neki iz nedovoljnog poznavanja međunarodnih standarda i odredbi zakona, a neki i mnogi iz nedovoljnih materijalnih i ljudskih resursa. I pri tome je važno istaknuti i u kontekstu mišljenja koje je Vlada dala na izvješće da se u vrijeme obilaska je na snazi bio Zakon o zaštiti osoba sa duševnim smetnjama iz 1997. Kako je u međuvremenu stupio na snagu novi … [[Govornica se ne razumije.]] 1.1.2015. samim tim već neke od preporuka koje smo mi upućivali tijekom 2014. su ispravljene. Jedan od najznačajnijih uočenih nedostataka su uvjeti smještaja. I u tom kontekstu u određenim slučajevima može se raditi o ponižavajućem postupanju. Pojedine ustanove nužno je žurno adaptirati da bi se osigurali primjereni uvjeti smještaja. Pri tome je izrazito loša situacija na odjelu psihogerijatrije u Kliničkoj bolnici Vrapče u kojoj su uvjeti zaista ispod svake dopuštene razine. Osim ruševnosti same zgrade i njene apsolutne dotrajalosti na uvjete smještaja utječe i prenapučenost bolesničkih soba i to tako da na jednom odsjeku ovog odjela postoji 6 bokseva koji su odvojeni samo staklom, a u svakom od tih bokseva se nalazi po 6 kreveta. I mislim da se svako od nas može zapitati kako bi se osjećali da netko od naših najbližih članova obitelji svoje posljednje dane života provodi upravo u takvim uvjetima. Uvjeti su jednako loši na Zavodu za forenzičku psihijatriju, ali evo čujemo da su u tom smislu osigurana sredstva. Činjenica je da neke osobe koje se na tom odjelu nalaze zaista dugi niz godina nemaju ni ormarić za svoje stvari, pa ga drže u vreći ispod kreveta je zaista posve neprihvatljiva. U nekim bolnicama specifični uvjeti, odnosno potrebe najranjivijih skupina nisu također prepoznate, tako na odjelu za, u jedinici za djecu i adolescente u Lopači uvjeti u kojima su djeca bila smještena u trenutku boravka su također bila ispod apsolutno svake razine prihvatljivosti. Ono što je dobro ja bih rekla je da je nakon toga zapravo HZZO skinuo Lopaču s popisa ustanova u kojima se smještaju djeca, tako da na neki način je ta situacija u tom smislu sanirana. S druge strane u bolnici u Ugljanu na Odjelu za demencije i deterioracije, dakle tamo gdje su smještene osobe zaista starije životne dobi i teško oštećenog zdravstvenog stanja u sanitarnim čvorovima i dalje imamo čučavce. I mislim da svi možete zamisliti tu situaciju i zapravo da je vrlo lako zaključiti koliko je to neprihvatljivo. U velikom broju slučajeva zatekli smo situaciju da se prisilni smještaj nedovoljno razlikuje od prisilnog liječenja. U pravilu liječnici smatraju da je samim određivanjem prisilnog smještaja dana i suglasnost za prisilno liječenje, ali to sigurno nije tako i nije u skladu sa ZZODS-om. Međutim, i dobrovoljnost samog pristanka na liječenje u određenim situacijama je vrlo upitna. Tako imamo primjer jedne pacijentice koja nam je rekla da joj je dan izbor između toga da li hoće uzimati terapiju tabletama ili u obliku injekcija ili će biti prisilno hospitalizirana. Ona je pristala piti tablete ali dobrovoljnost njenog liječenja je sasvim sigurno upitna. Primijećen je problem, odnosno situacija, da su u psihijatrijskim ustanovama smješteni štićenici centara za socijalnu skrb koji prema mišljenju liječnika za koje nema više medicinskih razloga za njihovo bolničko liječenje, a još uvijek se nalaze u psihijatrijskoj ustanovi jer zbog svog psihofizičkog stanja, zbog uvjeta u kojima bi živjeli izvan ustanove oni nisu sposobni brinuti se o sebi niti imaju članove obitelji ili osobe koje su se po zakonu dužne brinuti o njima. Oni se u pravilu ne nalaze na zatvorenim odjelima bolnica ali ipak se bez zdravstvene potrebe nalaze na liječenju u zdravstvenoj ustanovi i ponekad čak i po 30 godina. To je najčešće zato što nam u pravilu nedostaje smještajnih kapaciteta za ovu grupu korisnika, odnosno osoba s duševnim smetnjama. Postojeći kapaciteti ustanova se u skladu s procesom deinstitucionalizacije postupno smanjuju. Još uvijek nije razvijeno specijalizirano udomiteljstvo za ove kategorije niti ima dovoljno jedinica za organizirano stanovanje. I zato je tu potreban snažan angažman djelatnika centara za socijalnu skrb. Mi smo u tom smislu u kontaktu i zaista naišli na odgovarajuću suradnju Ministarstva socijalne politike i mladih. Osobe s duševnim smetnjama često nisu u dovoljnoj mjeri informirane o svojim pravima, a situaciju često dodatno otežava i činjenica da odvjetnici postavljeni po službenoj dužnosti čija je zaštita upravo da štite njihova prava i interese nerijetko uopće s njima ne kontaktiraju. Liječnik ih prilikom prijema upoznaje s njihovim pravima, međutim pacijenti korisnici su nam često u razgovoru rekli da nisu zapamtili što im je psihijatar rekao. U nekim ustanovama ih se informira o njihovim pravima putem oglasnih ploča i letaka, u nekim institucijama, ustanovama na nekim odjelima uopće nema oglasnih ploča. U više navrata su nam se potužili da nisu upoznati sa sudskim odlukama, prije svega sa rješenjima o produljenju prisilnog smještaja. Tako znamo i za primjer jednog pacijenta u Lopači za kojeg je utvrđeno da se u njegovom kartonu nalazi dopis nadležnog suda kojim se traži da mu se uruči rješenje o lišenju poslovne sposobnosti, ali nije nigdje evidentirano tko mu je kada na koji način zapravo to rješenje uručio, a na taj način mu se onemogućava podnošenje pravnih lijekova čime se zapravo ugrožava njegovo ustavno pravo na žalbu. Dakle, ako postoje opravdani razlozi zbog kojih se ne može pacijentu uručiti rješenje tada to treba biti vrlo detaljno evidentirano. Pacijenti svoje pritužbe čelniku ustanove ili odjela u pravilu podnose usmeno. To je naravno u redu uvijek kada postoji odnos povjerenja između pacijenta i liječnika. Ali izostanak pisanih pritužbi djelomično proizlazi iz činjenice da nisu informirani o svojim pravima ali da im podnošenje pisanih pritužbi nije osigurano na optimalan način. Dakle, ili da postoji samo jedna knjiga žalbe na cijelu ustanovu ili samo jedan sandučić u upravnoj zgradi što im zapravo u velikoj mjeri otežava podnošenje pritužbe a iz takvih pritužbi kao i iz evidentiranja usmenih pritužbi bi zapravo na najjednostavniji način mogli vidjeti koji su to eventualni propusti i na koji način se postupanje prema pacijentima može unaprijediti. Važno je naglasiti da ni u jednom slučaju nismo utvrdili primjenu fizičke sile radi kažnjavanja pacijenta. Nismo utvrdili slučajeve primjene mjere prisile koji predstavljaju mučenje ili nečovječno postupanje, ali smo utvrdili postupanja suprotna međunarodnim standardima koja mogu predstavljati ponižavajuće postupanje, a to je primjerice sputavanje pacijenta u hodniku pred tim drugim pacijentima. Utvrdili smo veliku neujednačenost u primjeni mjera prisile, i to ne samo između psihijatrijskih ustanova nego i između pojedinih odjela unutar iste ustanove. Takvo stanje je nedostatak normativnih nedostataka ZZODS-a koji jesu djelomično uklonjeni stupanjem na snagu novog ZZODS-a i pravilniku o vrstama i načinu primjena mjera prisile prema osobi s težim duševnim smetnjama. Na trenutak bih se samo zaustavila na ovom pravilniku zato što smatramo da vrste mjere prisile treba propisati zakonom, a ne pravilnikom. Tako je i u Zakonu o policijskim poslovima i ovlastima i u Zakonu o izvršavanju kazne zatvora. Iz svog dostavljenog mišljenja proizlazi da Vlada ovu preporuku ne smatra opravdanom jer se prema osobama s težim duševnim smetnjama mogu primijeniti samo 2 mjere, sputavanje i odvajanje, dok se primjerice Zakonom o policijskim poslovima i ovlastima propisuje 13 sredstava prisile. Mislim da broj, sam broj mjera ne bi trebao biti kriterij za donošenje odluke treba li ih propisati zakonom ili pravilnikom već bi se zapravo trebala uzeti u obzir činjenica da se ovim mjerama ograničavaju temeljna ljudska prava i slobode i da zato neovisno o tome koliko ih je propisano one ipak trebaju biti propisane zakonom, a ne pravilnikom. U okviru radne terapije utvrđeni su primjeri dobre prakse u raznim ustanovama, ali primijetili smo i neke nepravilnosti, posebno u vezi s prisilom na radnu terapiju, obavljanje poslova koji se nalaze u opisu poslova zaposlenika. Nedopustivo je da pacijenti odnosno korisnici u okviru radne terapije u pojedinim bolnicama obavljaju poslove koji se nalaze u opisu poslova zaposlenika. Primjerice peglanje rublja, prenošenje umrlih osoba i slično. I ni jedna radnja u radnoj terapiji koju pacijent smatra ponižavajućom ne može se smatrati radno terapijskom aktivnošću. Uz uvažavanje teške financijske situacije u sustavu zdravstvene skrbi ne smije se dogoditi da smanjenjem proračuna psihijatrijskih ustanovama do kojih je došlo zadnjih godina dovede do kršenja prava pacijenata. I naravno da ćemo se svi složiti da je racionalizacija poslovanja bolnica potrebna. Nastojanja da se smanje troškovi liječenja mogu imati negativan utjecaj na kvalitetu liječenja zato je nužno da HZZO priznaje stvarne troškove liječenja. I s tim u vezi je važno istaknuti još jedan problem odnosi se na činjenicu da osobama s duševnim smetnjama koje nemaju regulirano dopunsko zdravstveno osiguranje se naplaćuje participacija tijekom prisilnog smještaja, dakle osobe su prisilno smješteno u psihijatrijsku ustanovu, one ne mogu otići svojom voljom i istovremeno za taj smještaj moraju plaćati. Novim ZZODS-om je propisano da se u državnom proračunu osiguravaju samo sredstva za troškove prisilnog smještaja u psihijatrijskoj ustanovi neubrojivih osoba, dakle to su one koje su smještene nakon kaznenog postupka. I zato je nužno dopuniti zakon u smislu da se sredstva za troškove prisilnog smještaja u psihijatrijskih ustanovama osiguravaju za sve prisilno smještene osobe, dakle i one koje su smještene nakon građanskog postupka, odnosno tzv. civilne. Dakle kao što sam ranije istaknula nakon obilaska svake od ovih pet ustanova mi smo napravili izvješće koje smo uputili i ustanovama i svim drugim nadležnim tijelima. Sastavni dio tih preporuka, sastavni dio tih izvješća su bile preporuke, njih je ukupno bilo 131 i evo uspjeli smo u ovom izvješću napraviti ono što zapravo nismo do kraja u drugim izvješćima. Od tih 131 preporuke dosada je njih 41% u potpunosti usvojen a 34% je djelomično usvojeno. Ja bih rekla da je to podatak koji ohrabruje i nadamo se da će i ovo izvješće pridonijeti i kroz ostale preporuke koje još uvijek nisu prihvaćene daljnjim poboljšanjem osoba s duševnim smetnjama u psihijatrijskim ustanovama. A mi ćemo i tijekom ove godine nastaviti sa kontrolnim posjetima da vidimo kako se zapravo poboljšanja postignuta i kako se te preporuke primjenjuju. Hvala lijepa.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolegica Nada Murganić.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovana pravobraniteljice sa suradnicima, cijenjeni kolegice i kolege evo kao što vidimo iz cjelodnevne rasprave da je stanje ljudskih prava u RH zaista obilna tematika, stoga pozdravljamo ovakve specijalizirana izvješća koja će se pozabaviti nekom posebnom problematikom, odnosno posebno jednom pojedinim grupacijama našeg stanovništva. Već u današnjoj raspravi pravobraniteljica je najavila da postoji mogućnost, odnosno da će se uskoro pripremiti izvješće o stanju starijih osoba odnosno o njihovim pravima prilikom zbrinjavanja odnosno smještavanja. I u skladu s time je i ovo izvješće. Danas u RH postoje kvalitetni zakonski okviri koji štite osobe sa duševnim smetnjama no često ne pridržavanje zakona i nepostojanje svijesti o potrebi primjene zakona često dovodi do činjenice zakonitosti o pravima ovih osoba. RH je donijela Zakon o nacionalnom preventivnom mehanizmu kao jednu preventivnu mjeru za sprječavanje mučenja i drugih okrutnih neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja koji je objavljen u Narodnim novinama 18/2011.godine i funkciju nacionalnog preventivnog mehanizma dala je pučkoj pravobraniteljici. Jačanje kontrolnih mehanizama ima ulogu ispitati kako se državna tijela i tijela sa javnim ovlastima odnose prema osobama u ovom slučaju s duševnim smetnjama, spriječiti eventualnu zlouporabu, propuste u smještaju osoba sa duševnim smetnjama. Da li se uvode nove odredbe, instituti, uključuju li se dodatni stručni radnici u ustanove i institucije a sve to radi sprječavanja i onemogućavanja kršenja ljudskih prava osoba sa duševnim smetnjama. Pučka pravobraniteljica je sa svojim suradnicima i imenovanim predstavnicima u 2014.godini po prvi puta obišla Neuropsihijatrijsku bolnicu Ivan Barba Popovača, Bolnicu psihijatrijsku Ugljan, Psihijatrijsku bolnicu Lopača, Rab i Kliniku za psihijatriju Vrapče. Zakon o zaštiti osoba sa duševnim smetnjama koji je u ovom Saboru donesen 2014.godine u primjeni je od ove godine, utjecat će znatno na slijedeće izvješće pučke pravobraniteljice u okviru nacionalnog preventivnog mehanizma bilo pozitivno ili negativno, mi se nadamo da će biti pomaka u zbrinjavanju osoba sa duševnim smetnjama primjenom tog zakona jer je usklađen sa Konvencijom o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda, Konvencijom o zaštiti ljudskih prava i dostojanstva ljudskog bića u pogledu primjene biologije, medicine, UN-ovom konvencijom o pravima osoba sa invaliditetom i drugim međunarodnim dokumentima kojima je RH potpisnica. U izvješću o ovom rezultati primjena još ovog zakona se ne vide iako postoji obaveza da se stupanjem na snagu već odredbe iz tog zakona primjenjuju u radu odnosno u liječenju sa osoba u duševnim smetnjama. U ulozi nacionalnog preventivnog mehanizma između ostalog u bolnicama psihijatrijskim kontroliralo se je način smještavanja u psihijatrijske bolnice što je izuzetno važno zato što postoji manje ili više opravdanja sumnja i senzibilitet javnosti da tu su mogući propusti, zloupotrebe u odnosu na osobe sa duševnim smetnjama a čak u nekim napisima je reagiralo, vrlo često se je i čak se i u nekim slučajevima bilo i napisa i na to je javnost vrlo burno reagirala. Kako je smještaj osoba sa duševnim smetnjama moguć i kao dobrovoljni smještaj, moguć jedino uz pisani pristup ako osobe sa duševnim smetnjama po novom zakonu, po starom je bio dovoljan i usmeni, bez pristanka sa potpisom osobe od povjerenja, zakonskog skrbnika ili predstavnika centra za socijalni rad ili prisilno zadržavanje i prisilni smještaj. Pravobraniteljica je zajedno sa suradnicima najviše i posvetila pažnji i provjeri postupka prilikom privatnog smještaja ili zadržavanja osobe u psihijatrijskim bolnicama. Kada smo govorili i o Zakonu osoba sa duševnim smetnjama iz HDZ-a je zaista se zalagao za to da mjere prisile budu definirane u zakonu, a ne raznim pravilnicima. Donošenje važnih odredbi u pravilnike na neki način se izmiču od javnosti i onemogućavaju raspravu barem u Hrvatskom saboru odnosno u javnoj raspravi kada su nacrti pojedinih zakona dostupni zainteresiranoj ili stručnoj javnosti. Pravobraniteljica je imala primjedbe da je prilikom toga utvrđen nedostatak evidencije pacijenata o načinu smještavanja dakle ne evidentira se detaljno tko je dao suglasnost za smještaj. A isto tako se je pacijent našao odnosno ostao u bolnici, a da je već stupio novi zakon na snagu, trebalo je pacijenta upozoriti na promjenu zakona i unijeti njegov pisani pristanak naknadno i normalno da očekujemo da će se to tijekom ove godine rješavati. Ono što isto tako se na neki način smatra kao ograničavanje slobode kretanja, to je da pacijenti ne drže osobne iskaznice kod sebe. Dakle na taj način je onemogućen izlazak iz bolnice, bez osobne iskaznice je to prekršaj, ako postoji opravdani razlozi za čuvanje osobnih dokumenata, osobne iskaznice, a to se često i događa. Ona mora biti zajedno pohranjena sa ostalom dokumentacijom i mora se točno znati gdje se ona nalazi. Ističe se suprotnost posebno u odnosu na nađeno stanje i posebno i propisane standarde u smještaju. To je nešto o čemu je sada i u uvodnom izlaganju isticala pravobraniteljica i to je činjenica da su nam najsiromašniji osobe s duševnim smetnjama osobno u stambenom i materijalnom smislu, dugo su odsutne od svijeta rada, dakle njihov privatan život je dosta težak. A isto tako nažalost, su smještaji, bolnice i ustanove u kojem one borave devastirane i vrlo, vrlo loše su opremljene. Primjedbe su naglašene radi neadekvatnim stambenih uvjeta u bolničkim odjelima, nedostatku prostora za dnevne boravke, za radne okupacijske aktivnosti, prostora za posjete, sobe za pušače u skladu sa člankom 3. Zakona o ograničavanju uporabe duhana, nepoštivanje propisane kvadrature soba određene po pacijentu. Imamo situacija mislim da je i navedeno u uvodnom izlaganju da imamo 14 pacijenata u jednoj sobi, potrebne udaljenosti od ležanja, sanitarni čvorovi su neispravni, a privatnost se ne poštuje čak ni do te mjere da ne postoje odvojeni muški i ženski WC-i u nekim bolnicama, nema osobnih ormara, nema osobnih ormarića noćnih i mnogo, mnogo toga. Ne poštuje se i usklađivanje potreba za liječenjem ili socijalnih usluga sa opremom i kadrovima na odjelima na kojima se te socijalne usluge pružaju. Koristi centra za socijalni rad za kojih nema više medicinskih indikacija za psihijatrijsko liječenje dugo godina borave u psihijatrijskim bolnicama vode se kao korisnici socijalnih usluga. Rečeno je i znamo da im zakon to omogućava, međutim te socijalne usluge tamo se ne pružaju, ponavljam zato što nema kadrova odnosno zato što nema adekvatno opremljenog bolničkog smještaja. Otpusti dugogodišnjih nekadašnjih psihijatrijskih pacijenata je gotovo nemoguć. Oni se nemaju gdje vratiti, obitelji nemaju ili ih one neće, oni nemaju stambenih, materijalnih uvjeta za svoj povratak. Lokalna zajednica prema njima ima otpor, specijaliziranog udomiteljstva nema, udomiteljstvom se ne žele baviti udomitelji. Za udomiteljstvo za ovakove slučajeve s obzirom da je to teško, da je to zahtjevno radije se prihvaćaju onih osoba sa kojima nema toliko posla i odgovornosti. Stambenih jedinica za specijalizirano stanovanje nema, a ono što je još bolnije nema dovoljno adekvatnog i educiranog osoblja, kadrova koji bi se bavili koji bi radili i pripremali i obitelji lokalne zajednice za njihov povratak. NPM također uočava da rad centra za socijalni rad ne izvršavaju svoju obavezu redovnog posjećivanja pacijenata i obilaska njihovih obitelji. Možda ću ja biti subjektivna, ali mi znamo da su centri za socijalni rad podkapacitirani, da se je promjeno propisa nagomilalo mnogo više obaveza nego što su ranije imali, da su oni uglavnom postali birokrate, administrativni radnici za rješavanje i pisanje rješenja i zaprimanje sve više nezadovoljnih stranaka odnosno nezadovoljnih građana. Ali činjenica stoji da oni nisu obilazili osobe sa duševnim smetnjama i da je to njihova obaveza i to nije dobro. Svakako da Ministarstvo socijalne politike treba na tome poraditi. Tako da se sve svodi na to da osim medikamentozne terapije nema neke razlike između zdravstvenih i socijalnih usluga u tim bolnicama što svakako nije dobro. Također se ističe nadalje i to Zakon o zaštiti osoba sa duševnim smetnjama, obavezuje da se evidentira svaki postupak. Ono što je i sada pravobraniteljica rekla a to je da ne postoji dokaz da su na pravi način pacijenti informirani o svim postupcima koji su vezani za njihovo liječenje, ne samo formalno nego na jedan razumljiv način. Možda je to, ponavljam, opet radi nedostatka kadrova jer na kadrovima se ne bi smjelo štedjeti ali možda i zbog predrasuda koje su vezane u odnosu na osobe sa duševnim smetnjama, kao oni ionako ne razumiju, mi znamo sve bolje, šta je najbolje za njih, odnosno mi ionako radimo sve za njih i umjesto njih. Pretjerana upotreba sile se svakako treba izbjegavati, potrebno je tu u svakom slučaju uvijek obavijestiti neuropsihijatra i u svakom slučaju obavijestiti pravobraniteljicu za osobe sa invaliditetom. I svakako treba voditi računa da se stalno uočava promjena zdravstvenog stanja osobe sa duševnim smetnjama jer neke situacije gdje zbog pogreške liječnika, psihijatra kod njihovih otpusta upravo za vrijeme vikenda, boravka kod svojih obitelji znaju se dogoditi teški ekscesi, ranjavanja, ubojstva i to kod javnosti stvara zazor prema i toj struci a i povjerenje u odnosu na adekvatno liječenje. Svakako s obzirom da je Zakon o osobama sa duševnim smetnjama zahtjevan treba se izeducirati zdravstveni i socijalni radnici, psihijatri i suci. Pravobraniteljica sa pravom ističe i ja u svojoj raspravi ponavljam da mjere štednje i financijsko stanje zdravstvenih ustanova ne bi se smjelo odražavati na standard u liječenju osoba sa duševnim smetnjama niti na kršenju njihovih prava. Jer ponavljam, oni su upravo ti koji su i u privatnom životu siromašni, imaju nizak materijalni, stambeni status a i vidimo i sami iz ovog izvješća a i svi znamo ako smo iz bilo kojeg razloga bili u posjetu duševnim, psihijatrijskim bolnicama da smo vidjeli da su zaista u vrlo lošem stanju i svakako da nas vesele i ove najave da se ulažu neka sredstva u izgradnju novih kapaciteta odnosno u poboljšanje tih kapaciteta. Svakako da je u odnosu na prevenciju i na bolje i liječenje a i povratak osoba sa duševnim smetnjama u njihove kuće vrlo važno raditi na javnosti, educirati javnost, senzibilizirati ju, dati, pozivati javnost na podršku i pomoć da sudjeluju u zaštiti prava osoba sa duševnim smetnjama iz razloga što su to naši sugrađani i o njima moramo voditi računa i brigu na jednak način kao i svim drugima. Ono što možda neće biti dobro a to se bojim da će možda i ovo izvješće ličiti na sljedeće a to je da nakon svake rasprave se složimo da se trebamo usuglasiti oko poboljšanja i oko dobrih mjera, ali ponavljam, to često ostane kao mrtvo slovo na papiru.
U ime Kluba zastupnika HNS-a kolegica Sonja König.
Hvala vam lijepa poštovana potpredsjednice našeg Sabora, poštovana pučka pravobraniteljice, poštovani zamjeničke, kolege i kolegice. Prvo bih željela čestitati pravobraniteljici na predanom radu za osobe sa duševnim smetnjama i konstatirati da je iz izvješća vidljivo da kršenja prava osoba sa duševnim smetnjama proizlaze iz nedovoljnih materijalnih i ljudskih resursa ili iz nepoznavanja međunarodnih standarda ili zakona. To daje jasan put za daljnje poboljšanje prava, stanja i statusa osoba sa duševnim smetnjama što je zapravo jedan stalan i dugoročan proces. Vidljivo je dakle iz izvješća da postoje određena postupanja koja predstavljaju kršenje pojedinih ustavnih i zakonskih prava osoba sa duševnim smetnjama u psihijatrijskim ustanovama. Ne postoji i ne postoji ono što se zove mučenje i nečovječno postupanje, toga u Hrvatskoj nema ali u izvješću se navodi da postoje određena postupanja koja mogu predstavljati ponižavajuće postupanje. I to je zabrinjavajuće ali se može relativno brzo otkloniti. I kako se u preporukama i navodi dodatnom edukacijom zdravstvenih radnika koji su inače u pravilu vrlo, vrlo profesionalni i kojima treba i ovim putem zahvaliti na svemu dobrom što čine u svom radu. Kako je rečeno, mnoga kršenja prava osoba sa duševnim smetnjama, kao uostalom i svih drugih, mogu se izbjeći informiranjem. Pravo na informiranje je bitno ali pri tome nije dovoljno samo s pravima formalno nekog upoznati što se u pravilu u svim psihijatrijskim ustanovama obuhvaćenim ovim izvješćem i čini tijekom prijema. No u tom trenutku radi stresa i svog zdravstvenog stanja mnogi nisu u mogućnosti niti koncentrirano saslušati niti zapamtiti svoja prava. A jako je bitno da prava shvate i da prava razumiju. I zato bi se takvi razgovori trebali voditi ne samo prilikom prijema u ustanove već i kasnije. I u informiranju koristiti za to, kako i pravobraniteljica preporuča, i oglasne ploče. U tom kontekstu nedostatak financijskih sredstava ne može biti izlika jer oglasne ploče postoje, jedino što se na njima najčešće nalazi rasporedi dnevnih i ostalih aktivnosti. Još jedna situacija na koju upozorava pravobraniteljica, a nije povezano s velikim financijskim sredstvima već samo voljom je pristup osobnim mobilnim uređajima. Navodi se naime u izvješću da pacijenti na nekim odjelima ne smiju koristiti vlastite mobitele. Za takvu praksu ne vidimo razloga i podržavamo preporuku pravobraniteljice da se takva praksa što prije ukloni, da se što hitnije izmijeni. Pravobraniteljica dalje upozorava na mnoge slučajeve u kojima pacijenti ne posjeduju osobnu iskaznicu ili se ona nalazi ili se nalazila kod skrbnika, a osobna iskaznica je osnovna identifikacijska isprava koju je dužna kod sebe imati svaka osoba s navršenih 16 godina. Iz iskaza ravnatelja vidljivo je da se ta situacija ipak od nedavno mijenja na bolje, a u tome je potrebno pohvaliti i novinu koju provodi Ministarstvo unutarnjih poslova. Riječ je o kombiju odnosno mobilnom šalterskom uredu koji je osposobljen za obavljanje upravnih poslova, izradu osobnih iskaznica i slično. Namjena je mobilnog šalterskog ureda između ostalog odlazak na ili do teškog pokretnih osoba i osoba s invaliditetom, odlazak na prometno izolirana područja te obilazak mjesta gdje je usluga šalterskog poslovanja potrebna, a nije dostupna. Svrha korištenja mobilnog ureda posebno se pozitivnom pokazala kod zaprimanja zahtjeva građana koji su zbog različitih razloga smješteni u različitim ustanovama pa tako i ovim psihijatrijskim. Takvu kod nas relativno novu ideju smatramo izrazito korisnim i priključujemo se pohvalama koje pojedini ravnatelji ustanova o kojima danas između ostalih govorimo upućuju u smjeru Ministarstva unutarnjih poslova na pružanju takve usluge. Dakle neki uočeni nedostaci na koje upozorava pravobraniteljica mogu se otkloniti bez značajnijih financijskih sredstava, a na one druge koji zahtijevaju građevinske radove morat ćemo se kao uostalom jedinice lokalne i regionalne samouprave posebno koncentrirati prilikom izrade i donošenja proračuna, na što s pravom upućuju i pojedini ravnatelji psihijatrijskih ustanova. Inače slušajući komentare ravnatelja i ravnateljica psihijatrijskih ustanova obuhvaćeni ovim izvješćem može se zaključiti da izvješće prihvaćaju kao dobru podlogu za unapređenje skrbi onih koji se nalaze u ustanovama kojima su na čelu. Neki navode i da bi dolasci djelatnika i djelatnika pučkog pravobraniteljstva trebali biti i češći, navode da nikako ne žele biti na suprotstavljenim stranama, žele da međusobno razjasne neke eventualne nedoumice i nerazumijevanja koji će pomoći u dobrobiti njihovih pacijenata. Oni koji se ovom problematikom i temom intenzivno bave tvrde da posljednjih godina stanje ljudskih prava u psihijatrijskim ustanovama značajno napreduje, a tome doprinose i napori mnogih uključenih u ovo područje, ali i rasprave koje se vode pa vjerujem i ova današnja rasprava. Nadam se da će i ovo izvješće i preporuke pravobraniteljice koje klub HNS podržava pomoći da napredujemo više odnosno brže i to ne samo u kontekstu onih koji su direktno uključeni u rad s osobama s duševnim smetnjama već mislim da se svi zajedno i kao pojedinci i kao političari, ali prvenstveno kao ljudi moramo zamisliti i razmisliti kako se odnosimo odnosno kako ćemo se odnositi spram naših sugrađana sa duševnim smetnjama. Hvala vam lijepa.
I u ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Melita Mulić.
Hvala vam poštovana potpredsjednice. Ja bih se samo kratko osvrnula na nekoliko stvari u ime kluba SDP-a. Dakle mislim da evo iz svih prethodnih izlaganja kao izlaganja pučke pravobraniteljice možemo se usuglasit da nam je svima zajednička dobrobit osoba s duševnim smetnjama kao zapravo najugroženijih skupina društva i da Zakon o zaštiti osoba s duševnim smetnjama je zaista koji je u primjeni od 1.1.2015. godine donio značajna poboljšanja u tom smislu i ja sam i tijekom jutrošnje rasprave istaknula da smo u klubu posebno zadovoljni i ponosni na donošenje takvog zakona. Treća stvar bila je vezana za kliničku psihijatriju Vrapče i neadekvatne uvjete smještaja. Ja mislim da bi bilo u redu i potrebno da istaknem da je u samo u protekloj godini izdvojeno milijun i 909 tisuća kuna, dakle dio toga iz decentraliziranih sredstava, milijun i 409 tisuća kuna, iz državnog proračuna 500 000 kuna. Pravobraniteljica je također spominjala Zavod za forenzičku psihijatriju i ja bih sada još istaknula dakle da je dovršena cjelokupna projektna dokumentacija, da je dobivena građevinska dozvola, a da se realizacija planira kroz Europski fond za regionalni razvoj u sklopu europskih strukturnih investicijskih fondova za razdoblje od 2014. do 2020. godine te da je navedeni projekt planiran u operativnom programu za konkurentnost i koheziju, a odobrila ga je već Europska komisija i to u prosincu prošle godine. Isto tako govorilo se o smještaju u psihijatrijskim ustanovama dugotrajnom osoba koje više nisu ili ne bi trebale biti na liječenju i ja bih napomenula da je u tijeku proces deinstitucionalizacija i transformacije domova socijalne skrbi i drugih pravnih osoba koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi te da će se svim potrebitim korisnicima u suradnji sa njihovim Centrima za socijalnu skrb osigurati primjereniji oblik zbrinjavanja u vidu dugotrajne i intenzivne skrbi u ustanovi ili izvan institucijske skrbi. I također, još je jedan navod bio, a budući da sam ja bila na matičnom odboru koji je raspravljao ovo izvješće, dakle Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, a ticao se radne terapije koja bi bila nedopuštena, dakle odnosno zlouporabu radno-terapijskih aktivnosti. Moram istaknuti, ja nisam njihova odvjetnica, ali tamo je bilo rečeno, transkripti su bili podijeljeni barem nama članovima odbora da su svi ravnatelji demantirali, odnosno žustro reagirali da osobe s duševnim smetnjama i one koje su na liječenju nisu izloženi neprimjerenim i zlouporabi radno terapijskih aktivnosti. Evo hvala lijepa.
I završno izlaganje pučke pravobraniteljice gospođe Lore Vidović.
Hvala lijepo. Ja ću zaista jako kratko. Nama je najbolja povratna informacija upravo ovo što ste rekli od ravnatelja ako oni, ako ravnatelji ustanova procjenjuju da su im naše preporuke dobro došle, da unaprijede sustav i da im zapravo skrenemo pažnju na neke stvari koje i sami mogu napraviti bolje nama je to najbolja i najvažnija povratna informacija. I evo, koristim priliku reći da smo danas, sutra i preksutra u Ugljanu u kontrolnom posjetu. Međutim, naši posjeti ne mogu nadomjestit sustav. Dakle, ne smiju se ustanove oslanjati na Nacionalni preventivni mehanizam kao na nekoga tko će zapravo bit policajac, koji će govoriti što je ili što nije. Taj dio posla sustav mora odradit sam. A evo, mi ćemo nastavit svakako pratiti stanje na ovom području, ići ćemo kao što sam rekla i dalje u kontrolne posjete i nadam se da će zapravo sve preporuke, a ne samo većina biti uvažena. Hvala lijepo.
Hvala lijepa i vama. Zaključujem raspravu. O izvješću ćemo glasati u petak. Kolegice i kolege, sutra ćemo nastaviti raspravu sa Izvješćem o radu pravobraniteljice za ravnopravnost spolova za 2014. godinu. Naravno u 9,30. Hvala lijepo.
Izvješće pučke pravobraniteljice o ljudskim pravima osoba sa duševnim smetnjama u psihijatrijskim ustanovama u okviru djelovanja nacionalnog preventivnog mehanizma u 2014. godini. Rasprava o izvješću je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Izvješće pučke pravobraniteljice s ljudskim pravima osoba sa duševnim smetnjama u psihijatrijskim ustanovama u okviru djelovanja nacionalnog preventivnog mehanizma u 2014. godini. Molim glasujte o prijedlogu zaključka. Glasovanje je završeno. Molim rezultat? Utvrđujem da je jednoglasno sa 82 glasa za, ništa suzdržanih, ništa protiv donesen predloženi zaključak. U skladu sa prijedlogom Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Zadužuje se pučka pravobraniteljica da poduzme sve potrebne mjere kako bi tijela iz članka 4. Zakona o pučkom pravobranitelju Narodne novine broj 76/12 osigurala provođenje odredbe iz stavka prvog, članka 16. spomenutog zakona koji se odnosi na izvješćivanje o poduzetim mjerama u skladu sa prethodnim preporukama, mišljenjima, prijedlozima i upozorenjima pučke pravobraniteljice. I dva, mišljenja, primjedbe i prijedlozi izneseni u raspravi o izvješću kao i primjedbe, prijedlozi i preporuke pučke pravobraniteljice dani u izvješću dostavljaju se Vladi RH radi poduzimanja mjera za učinkoviti rad državnih tijela i tijela koja imaju javne ovlasti. Molim glasujte o prijedlogu zaključka. Glasovanje je završeno. Molim rezultat? Utvrđujem da je jednoglasno, 84 glasa za, ništa suzdržanih i ništa protiv donesen i ovaj zaključak.