Nastavljamo sa sjednicom. Na redu je - Konačni prijedlog zakona o poljoprivredi, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 469. Predlagatelj je Vlada, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave koju su proveli Odbori za zakonodavstvo, Europske integracije, poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj te lokalnu i područnu samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za lokalnu i područnu samoupravu, Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj, Odbor za zakonodavstvo i zastupnik Dragutin Bodakoš. Državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja Josip Kraljičković će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite državni tajniče.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane saborske zastupnice i zastupnici. Zadovoljstvo mi je u ime Vlade Republike Hrvatske ukratko obrazložiti Prijedlog zakona o poljoprivredi s konačnim prijedlogom. Od donošenja prvog Zakona o poljoprivredi prošlo je već 8 godina. U našoj zemlji, u našem okruženju su se dogodile značajne promjene. Ovaj Prijedlog zakona je prilagođen tim promjenama koje su se dogodile tijekom prvog razdoblja te ažuriran s našim obvezama koje smo dužni ispuniti do trenutka ulaska pa i samim članstvom u Europskoj uniji. Zakon o poljoprivredi je krovni zakon o području poljoprivrede koji uređuje ciljeve i mjere poljoprivredne politike, određuje obuhvat iz naše poljoprivredne djelatnosti, definira oblike djelovanja poljoprivrednog gospodarstva, uređuje institucijsku potporu poljoprivredi, propisuje administrativno praćenje i izvršavanje poljoprivredi, uređuje upravni i inspekcijski nadzor. Ovim zakonom o poljoprivredi je prvi puta pridodan strateški značaj te ona je okarakterizirana kao djelatnost koja svojom gospodarskom, ekološkom, socijalnom ulogom doprinosi održivom razvoju Republike Hrvatske. Proširena je definicija poljoprivrednog gospodarstva, te svrsi obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva, obrte trgovačkog društva, zadruge, poljoprivredno gospodarstvo smatra i druge pravne osobe koje se bave poljoprivredom. Poboljšana je i definicija obiteljsko poljoprivrednog gospodarstva pri čemu je zadržano osnovno obilježje ali je dodano da je punoljetni članovi kućanstva čine obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo. Definiran je i nositelj obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva kao punoljetna osoba koja radi stalno ili povremeno u gospodarstvu i odgovorna je za njegovo poslovanje, a biraju je članovi gospodarstva. Cilj je i poljoprivredne politike nisu se promijenili, malo su pojašnjeni u određenim dijelovima. Zakon propisuje osnovne strateške i programske dokumente. Strategiju poljoprivrede i ruralnoga razvoja kojom se uređuju dugoročni ciljevi i mjere kao i subjekti odgovorni za provedbu tih mjera a donosi ju Sabor. Poljoprivredna politika provodi se prema nacionalnom programu za poljoprivredu i ruralni razvoj kojeg donosi Vlada Republike Hrvatske na rok od 5 godina a treba osigurati usklađivanje svih višegodišnjih programskih dokumenata. Godišnje izvješće o stanju poljoprivredne u prethodnoj kalendarskoj godini sa prijedlogom mjera poljoprivredne politike u sljedećem razdoblju izrađuje Ministarstvo i objavljuje se kao javni dokumenat u Narodnim novinama, na taj način je dostupan svima zainteresiranima i Sabor po potrebi može odrediti na bude na sjednici Sabora. Uz mjere tržišno … politike, politika ruralnog razvoja i zemljišne politike, definira se općenit okvir mjera održivog razvoja u poljoprivredi što uz već … istraživačke institucije, stručno znanstvene savjetodavne mjere uključuje jačanje ekološki osviještenog pristupa gospodarenja resursima. Primjenom dobre poljoprivredne prakse a uvodi se pojam integrirane proizvodnje, čiji se proizvodi označavaju oznakom integriranih proizvoda, na taj način će se moći omogućiti našim poljoprivrednicima da možemo tako reći i trećim oblikom poljoprivrede mogu baviti, na zakonit način. Zakon predviđa uvođenje registra državnih potpora u poljoprivredi, za kojeg je nadležno i koje provodi Ministarstvo poljoprivrede. Postavljanjem tog registra će biti naša obaveza kada budemo u Europskoj uniji, te ćemo morati redovito Europsku uniju, odnosno Komisiju izvješćivati o našim potporama te ćemo donijeti pri dodjeli državnih potpora morati biti usklađeni s njihovim direktivama u ovom području. Ista je stvar sa cijenama u poljoprivrednih proizvoda za koje ćemo morati prilagoditi metodologiju praćenja kako bi naše cijene bile usporedne sa metodologijom Europske unije i koje ćemo također morati redovito dostavljati Europskoj komisiji. Ovaj Zakon definira korisnike plinskoga ulja i ono što je bitno … da to budu isključivo poljoprivredna gospodarstva koja su upisana u upisnik poljoprivrednih gospodarstava a koji su korisnici izravnih plaćanja u poljoprivredi. Dok će se detaljna razrada urediti posebnim pravilnikom. Uspostavom i razvojem sustava poljoprivrednih knjigovodstvenih podataka to se u Europskoj uniji zove FADN, dobit ćemo vrijedne podatke o poslovanju uspješnosti troškovima poljoprivrednih gospodarstava. Izvješća o rezultatima morat ćemo dostavljati Europskoj komisiji kada budemo članice Europske unije. Upravni inspekcijski nadzor uređen je sa Zakonom o potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju. Držimo da ovaj Prijedlog zakona o poljoprivredi s Konačnim prijedlogom je dobra osnovica i za razvoj dijela nacionalne poljoprivredne politike koju ćemo provoditi ulaskom u Europsku uniju. Naglašavam na koncu da ovaj Zakon ostaje na snazi i kada uđemo u Europsku uniju kao Hrvatski nacionalni zakon. Zahvaljujem se na pozornosti.
Hvala. Odbori za zakonodavstvo, Europske integracije? Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj, predsjednica Odbora gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor je proveo raspravu na 25. sjednici i to u svojstvu matičnog radnog tijela, uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja. U raspravi je iznesen prijedlog da se amandmanom na prijedlog Zakona odredi obavljanje dopunskih djelatnosti na poljoprivrednim gospodarstvima. Time bi se omogućilo dodatno ostvarenje zaposlenosti i povećanju dohotka na poljoprivrednim gospodarstvima iako dohodak od dopunske djelatnosti ne može biti veći od dohotka ostvarenog od primarne poljoprivredne djelatnosti. S tim prijedlogom su se usuglasili nazočni članovi odbora. Izraženo je nezadovoljstvo što s ovim prijedlogom zakona na donošenje zelenog izvješća obvezuje Ministarstvo poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja te se za razliku od odredbi važećeg Zakona o poljoprivredi uskraćuje mogućnost da o zelenom izvješću raspravljaju zastupnici Hrvatskog sabora. Ocijenjeno je da bi zakonima kojim se približavamo EU trebala predhoditi analiza o tome što su polučili dosadašnji zakoni. Osobito je potrebna analiza stanja u poljoprivredi koja bi ukazala na efekte potpora po sustavu koji smo do sada imali kao i spremnost obiteljskih i poljoprivrednih gospodarstava i drugih subjekata za korištenje sredstava predpristupnih programa pomoći. Predpristupni programi kao i institucijski okvir su temelj za buduće korištenje sredstava europskih fondova za poljoprivredu i ruralni razvoj. U raspravi je ukazano da bi u poljoprivredno-savjetodavnu djelatnost članak 17. zakona trebali biti uključeni i doktori veterinarske medicine koji tijekom 6-godišnjeg studija stječu znanja i kroz nastavne programe ustrojbenih jedinica Zavoda za stočarstvo, Zavoda za hrandibu domaćih životinja te se osposobljuju i za projektiranje i sudjelovanje u izradi programa i izradi pogona za razvoj i unapređenje djelatnosti stočarske proizvodnje i proizvodnje namirnica i proizvode životinjskog podrijetla. Veterinarski stručnjaci su nezaobilazni u sektoru stočarstva ne samo u liječenju domaćih životinja. Istaknuto je da se kod inspekcijskog nadzora neće moći postupati sukladno članku 28. budući da nema inspektora sa završenim preddiplomskim studijem poljoprivredne i prehrambene struke, a pogotovo da još ima najmanje 4 godine radnog iskustva na odgovarajućim poslovima. Nakon provedene rasprave Odbor je odlučio većinom glasova 5 za, 2 protiv, 1 suzdržan predložiti Hrvatskome saboru da donese Zakon o poljoprivredi uz sljedeći amandman, koji glasi: "Iza članka 15. dodaje se novi članak 16. koji glasi: "Dopunske djelatnosti na obiteljskom, poljoprivrednom gospodarstvu." Prvo, dopunske djelatnosti na OPG-u su djelatnosti povezane s poljoprivredom koje omogućuju bolje korištenje proizvodnih kapaciteta te bolje korištenje rada članova OPG-a. Drugo, vrste dopunskih djelatnosti na OPG-u, načini uvjeta za njihovo obavljanje propisat će ministar pravilnikom uz mišljenje ministarstva nadležnog za turizam, gospodarstvo i šumarstvo. Članci 16. do 44. postaju članci 17. do 45. Obrazloženje, definiranje dopunskih djelatnosti na OPG-u omogućit će dodatno stvorenje zaposlenosti i povećanje dohodka na obiteljskim i poljoprivrednim gospodarstvima.
Hvala. Odbor za lokalnu i područnu samoupravu. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a. Gospođa zastupnica Dragica Zgrebec, izvolite.
Zakon o poljoprivredi kao krovni zakon usvojen 2001. godine trebao je predstavljati početak ozbiljnog rada u zakonodavstvenoj sferi, praksi na reformi poljoprivrednog sustava, odnosno o pripremi poljoprivrednika za tada već izgledan ulazak Hrvatske u EU. Otada je prošlo 8 godina, a bitnijih pomaka nije bilo niti na razini zakonodavstva, pogotovo ne u samoj poljoprivrednoj proizvodnji. Tek posljednju godinu užurbano radimo na zakonodavstvu, ali je malo učinjeno na izgradnji institucionalne infrastrukture, a koja se sada ubrzano organizira pod pritiskom rokova nakon otvaranja pregovora o poglavlju poljoprivrede. U proizvodnji je bitno i bilo nedovoljno pozitivnih pomaka pogotovo kada se analizira proizvodnja na obiteljskom poljoprivrednom gospodarstvu uz naravno male iznimke. Iako je zakonom iz 2001. godine propisana obveza da se u Saboru jednom godišnje upućuje na raspravu tzv. Zeleno izvješće koje ocjenjuje stanje poljoprivrede i analizu efikasnosti poljoprivrednih mjera takvo izvješće nije ni jedanput upućeno Saboru niti je raspravljeno. To govori o odnosu prema ovom sektoru, ali i ozbiljnosti s kojom smo do sada radili na implementaciji europeiziranog domaćeg zakonodavstva u praksi. Ovo je sada prilika da se nešto kaže o dosadašnjoj državnoj politici u poljoprivredi. S obzirom na proračunske mogućnosti i stanje industrijskog sektora koji najviše izdvaja u proračun za poljoprivredu se relativno dosta izdvajalo kroz potpore i subvencije, ali s malo rezultata u smislu povećanja proizvodnje i konkurentnosti, promjene strukture u tradicionalnoj biljnoj proizvodnji i smanjenju uvoza. Nevjerojatan je podatak da proizvodimo hrane za samo 2 milijuna i 700 tisuća stanovnika, a zemljišni kapaciteti su nam mnogostruko veći. Potpore poljoprivredi od 2001. do 2009. iz Državnog proračuna su udvostručene i u zadnjih 2 godine iznosile su okvirno oko 3 milijuna kuna, odnosno 43% svih državnih potpora koje se izdvajaju iz državnog proračuna kad govorimo o 2009. godini ili su iznosili 2,3% državnog proračuna ili oko 1,9% bruto društvenog proizvoda. Izravne potpore prima oko 18% kućanstava koje posjeduju poljoprivredno zemljište, a prosječno primaju oko 3 tisuće 900 eura. Preračunato na hektar naši korisnici potpora primaju značajno veće potpore nego što su to u EU, a pogotovo kada se to uspoređuje sa novim članicama EU. Međutim, potpore nisu usmjerene na podizanje konkurentnosti, kvalitetu, promjenu nepovoljne strukture proizvodnje. Drugim riječima, nisu temeljene na gospodarskim nego više na socijalnim kriterijima. Ponekad čak populistički usmjerene na birače na selu. Posljedica toga je i mala i skupa proizvodnja, visok uvoz i nedovoljna pripremljenost za nove uvjete privređivanja usklađene sa zajedničkom poljoprivrednom politikom nakon ulaska Hrvatske u EU. Ovim prijedlogom zakona zapravo se u hrvatsku poljoprivredu uvodi europska poljoprivredna politika. Poljoprivreda je od osnutka europske zajednice jedna od glavnih tema, a ciljevi i temeljna načela definirani su Ugovorom o osnivanju europske zajednice. Zajednička poljoprivredna politika je jedno od najvažnijih područja djelovanja i koncentracije novca jer se za nju izdvaja više od 50% proračuna EU. EU ima definiranu zajedničku poljoprivrednu politiku još od 1962. godine. Naravno uz kontinuirano usklađivanje, a danas se provodi tzv. nova poljoprivredna politika. Članak 53. Ugovora o europskoj zajednici regulira ciljeve zajedničke poljoprivredne politike kao podizanje poljoprivredne produktivnosti, promicanjem tehničkog napretka, nacionalnog razvoja poljoprivredne proizvodnje, optimalnog korištenja proizvodnih čimbenika, posebno radne snage, osiguranje životnog standarda poljoprivrednika kroz podizanje njihovih primanja, stabilizaciju tržišta, sigurnost opskrbe i osiguranje poljoprivrednih proizvoda za potrošače po primjerenim i razumnim cijenama. Nova poljoprivredna politika Europske unije subvencije veže uz mjere za zaštitu okoliša, sigurnost hrane, primjenu zdravstvenih standarda za biljke, životinje, za dobrobit životinja i slično. Europska unija je definirala i strateško usmjerenje na ruralni razvoj na 6 područja, a najvažnija su povećanje konkurentnosti, unapređenje okoliša i prirode, unapređenje kvalitete života na seoskim područjima, izgradnju lokalnih sposobnosti za zapošljavanje. Ovo su kriteriji po kojima moramo pripremiti naše poljoprivrednike za buduće korištenje poljoprivrednih potpora. Hrvatska je dobila okvirnu financijsku omotnicu od oko 800 milijuna eura, od čega preko 40% se odnosi na ruralni razvoj. Kako i koliko ćemo uspjeti koristiti ova sredstva ulaskom u Europsku uniju, ovisi o tome koliko ćemo biti spremni za njihovo povlačenje. Novi prijedlog Zakona o poljoprivredi uvažava najveći dio politike u poljoprivredi Europske unije. Na to nemamo primjedbe, ali na praksu poljoprivredne politike u Hrvatskoj imamo ozbiljnih kritika. Cijenimo da je potrebno i u Parlamentu otvoriti raspravu o stanju o hrvatskoj poljoprivredi i njezinim perspektivama. Nije najbitnije koliko se sredstava plasira kroz poljoprivredne potpore, već kakva je njihova efikasnost. Naravno, važno je da poljoprivrednik unaprijed zna koje i u kojem iznosu će potpore iznositi. Npr. u Europskoj uniji takve planove izrađuju za 7 godina unaprijed. Kod nas nema gotovo nikakve sigurnosti o visini i vremenu isplate subvencija. Prema nekim naznakama, korisnicima potpora nisu isplaćene potpore u cijelosti još za 2008. a posebno kasne kapitalne potpore koje se isplaćuju s gotovo godinu i više dana zaostatka. Malo se pozornosti poklanja otklanjanju faktora nekonkurentnosti u poljoprivredi. Glavni nedostaci su za takvu neefikasnost domaće poljoprivredne proizvodnje su mali posjed k tome još i rascjepkan, male površine se navodnjavaju, slabo je ili gotovo nikakvo udruživanje malih poljoprivrednika u proizvodnom i prometnom smislu, niska je obrazovna struktura u stručnom pogledu, svega oko 0,4% poljoprivrednika na obiteljskim gospodarstvima ima visoku ili višu spremu poljoprivrednog usmjerenja, mala su ulaganja u ruralni razvoj. Hrvatska kao izrazito ruralna sredina s 93% seoskog teritorija na kojem živi oko 47% stanovništva ovim područjima mora poklanjati više pozornosti ne samo kroz poljoprivredu već i kroz regionalni razvoj. Kroz ruralni razvoj treba ulagati u komunalnu i društvenu infrastrukturu, izgradnju malih proizvodnih pogona, osigurati dopunske djelatnosti za povećanje dohotka poljoprivrednika. U ovo vrijeme kada se 2012. uzima kao godina ulaska Hrvatske u Europsku uniju, a počinju pregovori o poglavlju Poljoprivreda i ruralni razvoj, najbitnije je osposobljavanje administrativnih kapaciteta i informiranje i osposobljavanje komercijalnih poljoprivrednih domaćinstava za novi sustav koji gradimo u poljoprivredi. Za zakon ćemo glasati ali upozoravamo na ogromno kašnjenje u njegovoj primjeni u praksi. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Od prvog donošenja Zakona o poljoprivredi u 2001. godini prošlo je već osam godina, a u našem domaćem pa i europskom poljoprivrednom okruženju od tada zbile su se mnoge promjene koje je potrebno ažurirati s ovim novim zakonom. Stoga je prijedlog zakona prilagođen novonastalim promjenama koje se odvijaju tijekom pretpristupnog razdoblja i prilagodbama zakonodavstva Europske unije. Ministarstvo poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja je predvidjelo donošenje ovoga zakona u nacionalnom programu za pridruživanje Europskoj uniji za 2009. godinu, iako se sve njegove odredbe ne usklađuju sa europskim zakonodavstvom. Međutim, ovaj zakon sadrži odredbe koje su uvjet za povlačenje sredstva iz EU fondova ili su obveza prilikom članstva u Europskoj uniji. Poljoprivredi se ovim zakonom pridodaje obilježje strateške djelatnosti, te se naglašava kakva je to djelatnost koja svojom gospodarskom, ekološkom i socijalnom ulogom doprinosi održivom razvoju Republike Hrvatske. Tako je određenje na tragu europskih definicija poljoprivrede koje više ne stavljaju naglasak isključivo na proizvodnju hrane, već na važnosti dobiva višeznačna ili multifunkcionalna uloga poljoprivrede kojom ona doprinosi unapređenju života na selu i očuvanju okoliša. Proširena je definicija poljoprivrednog gospodarstva, te se osim obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva, obrta i trgovačkog društva ili zadruge poljoprivrednim gospodarstvom smatra i druga pravna osoba koja se bavi sa poljoprivredom. To se u prvom redu odnosi na škole, kaznionice, vjerske zajednice i slične pravne osobe koje imaju poljoprivrednu proizvodnju, a nisu se mogle razvrstati u dosadašnje tri kategorije oblika djelovanja poljoprivrednih gospodarstava. Mjere tržišno-cjenovne politike u ovom zakonu sažetije su opisane i drugačije sistematizirane nego do sada. Zakon o uređenju tržišta poljoprivrednih proizvoda detaljno razrađuje ove mjere i usklađuje ih sa EU direktivom, a što je ujedno i jedno od mjerila za zatvaranje pregovora o poglavlju 11. - Poljoprivreda i ruralni razvitak. Ove su mjere uređuju zakonima iz područja uređenja tržišta poljoprivrednih proizvoda, te iz područja državne potpore u poljoprivredi. Umjesto dosadašnjih mjera strukturne politike uveden je novi termin mjere ruralnog razvoja koje su usklađene sa detaljnije opisanim mjerama u Zakonu o državnoj potpori u poljoprivredi i ruralnom razvoju na temelju kojega će se donositi glavnina provedbenih propisa iz područja ruralnog razvoja. Uz mjere politike definira se općeniti okvir načela održivog razvoja u poljoprivredi što u stručno-znanstvene i savjetodavne mjere uključuju jačanje ekološki osviještenog pristupa gospodarenje potencijalima, primjenu dobre poljoprivredne prakse, a uvodi se i pojam integrirane proizvodnje čiji se proizvodi označavaju oznakom integrirani proizvod. Osim ovih mjera predviđeno je da se mogu davati i posebne potpore poljoprivredi što je uređeno posebnim propisima. U odnosu na dosadašnji zakon sukladno aktualnoj situaciji, preuređen je članak koji se odnosi na upisnik poljoprivrednih gospodarstava, te je određeno da je i nadalje ministarstvo za njega nadležno, ali poslove njegovog vođenja povjerava Agenciji za plaćanje. Agencija za plaćanje vrši upis u upisnik i izdaje iskaznice OPG-a nositelju. Isto tako temeljem ovoga zakona predviđa se donošenje ukupno osam pravilnika počevši sa Pravilnikom o integriranoj proizvodnji zaključno sa Pravilnikom o iskaznici poljoprivrednog inspektora. Neki od navedenih pravilnika su već doneseni na temelju postojećeg zakona i primjenjivat će se do stupanja na snagu novih provedbenih propisa. Važno poglavlje odnosi se na upravni inspekcijski nadzor pri čemu su u odnosu na postojeći zakon preciznije navedene inspekcije unutar ministarstva. Osnovna namjera donošenja ovog zakona je prilagodba novonastalim promjenama koje se odvijaju tijekom pretpristupnog razdoblja i prilagodbama zakonodavstva Europske unije. Zakon o poljoprivredi primjenjivat će se kao krovni poljoprivredni zakon i nakon ulaska Republike Hrvatske u Europsku uniju prilikom čega će se izvršiti odgovarajuće potrebne prilagodbe zakona. Klub Hrvatske demokratske zajednice će prihvatiti donošenje ovog zakona. Zahvaljujem se.
Hvala. Klub HSS-a gospodin zastupnik Zdravko Kelić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Kao i uvijek kad je riječ o poljoprivredi reći ću da je poljoprivredna proizvodnja jedna od strateških pitanja svake države pa tako i Republike Hrvatske. Stoga je za svaku pohvalu što je odredbu da je poljoprivreda strateška djelatnost predlagač uvrstio u odredbu ovoga zakona. Možda će to pomoći da ovoj našoj gospodarskoj grani u praksi pridoda značaj koji zaslužuje a o čemu svjedoči i praksa o Europskoj uniji kao i visina sredstava koja se tamo izdvaja za poljoprivredu. Naime, često se kritiziraju poticaju u zadnje vrijeme posebice i da se na njih troši puno a rezultati su mali ili nikakvi. No, pri tome se zaboravlja da poljoprivreda ovisi o vremenskim prilikama odnosno neprilikama. Stoga je nemoguće uz zrno pšenice, krastavac, papriku ili rajčicu isplanirati koliko će biti urod, posebice danas kad su zbog klimatskih promjena sve češće iznenadne oluje ili duže sušno razdoblje pa je još teže prognozirati kakav će biti ishod i sjetva. S druge strane, cijene hrane na globalnom tržištu stalno rastu na što je upozoreno i na nedavnoj održanoj konferenciji o hrani koju je organizirao FAO. Isto tako, upozoreno je da u svijetu danas gladuje milijardu ljudi. Sjetimo se samo krize koju je prošle godine izazvao veliki porast cijena nekih vrsta žitarica zbog proizvodnje bio goriva. A tko proizvodi hranu? Poljoprivrednici. Nažalost mi u Hrvatskoj nemamo dostatnu proizvodnju hrane za vlastite potrebe a to je između ostaloga posljedica i neorganiziranosti. Nažalost, takvo stanje posljedica je dugoročnog trenda. Hrvatsko selo zadnjih pola stoljeća ubrzano demografski nazaduje. Mladi odlaze tako da je 85% seoskih naselja suočeno sa smanjivanjem broja stanovnika. Ako ljudi napuštaju selo tko će se baviti poljoprivredom i to onom koja je gospodarski bila isplativa. Znamo da je između ostalog boljka hrvatske poljoprivrede i mala površina, posjeda kojim raspolažu obiteljska poljoprivredna gospodarstva. No, uz proizvodnju konkurentnih proizvoda i usluga i na razmjerno malim zemljišnom posjedu može se osigurati zapošljavanje i tako sačuvati hrvatsko selo. Naime, uz proizvodnju hrane seljačka poljoprivreda ispunjava i prostornu ali i ekološku funkciju. Zato se zakonski osim zbog usklađivanja s pravnom stečevinom Europske unije to područje treba urediti kako bi se omogućio opstanak domaće seljačke poljoprivredne proizvodnje. Mi u HSS-u vjerujemo da će ovaj zakonski prijedlog tome doprinijeti. Zakon o poljoprivredi krovni je poljoprivredni zakon koji sadrži ciljeve i mjere poljoprivredne politike, definira poljoprivrednu djelatnost, poljoprivredna gospodarstva i ustanove u poljoprivredi. On ujedno definira i inspekcijski nadzor. Ciljevi su općeniti i tu se nema što dodati niti oduzeti. Slični su kao što bi trebali biti u bilo kojoj zemlji članici Europske unije ili u bilo kojoj zemlji u svijetu koja je poljoprivreda jedna od strateških djelatnosti kao što je to kod nas. Mjere poljoprivredne politike sve se više približavaju onima u Europskoj uniji što je i opravdano kad smo se već opredijelili za pregovore o članstvu. Na našim je poljoprivrednicima da se prilagode te da što bolje iskoriste svoje pogodnosti koje takav sustav pruža a na nama je da im u tome maksimalno i pomognemo. Posebice pri tome treba učiniti sve kako bi se omogućio opstanak obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava odnosno kako bi se zaustavilo iseljavanje mladih ljudi sa ruralnog prostora. Mi u HSS-u smo često upozoravali da do sada slabo iskorištenu razvojnu mogućnost koja leži u povezivanju poljoprivrede i turizma, posebice se to odnosi na mogućnost plasmana ekološki proizvedenih poljoprivrednih proizvoda te daljnji razvoj agro turizma. Naime, veliki potencijal za bavljenje tom vrstom turizma nesumnjivo imaju seoska područja uz čitavu jadransku obalu, kao i ona u blizini nacionalnih parkova. Stoga podržavamo davanje sve većeg značaja ekološkoj i posebno integriranoj proizvodnji koja se uvodi ovim zakonom. To je jako dobro jer nagovještava da će naša hrana biti sve zdravija, ali isto tako moram reći da se nadam da će to utjecati i na povećanje broja ekoloških poljoprivrednih proizvođača. Na to sigurno utječe i činjenica da je takav način proizvodnje zahtjevniji ali trud se isplati jer takvi proizvodi na tržištu postižu višu cijenu. Osim toga, ukupne dobrobiti za društvo su i veće jer osim što proizvodi zdravu hranu ta vrsta poljoprivrede je daleko povoljnija i za okoliš. Također vidimo da se zakonom predviđa i osnivanje registra državnih potpora. Za to je stvarno krajnje vrijeme da se na jednome mjestu popiše što je država kome dala i koliko. Bit će manje zlouporaba, dupliranja i problematičnih korisnika potpora. Isto tako će se na tržnicama uvesti nešto reda. Tu će pomoću iskaznice obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava za koje je propisana inspekcijska prodaja što je jako dobro. Cijeli taj postupak oko upisa u upisnik poljoprivrednih gospodarstava i podnošenja zahtjeva za izravna plaćanja inspekcijskog nadzora korisnika potpore neobično je važno dobro poslužiti i proizvoditi, posložiti i proizvoditi kako bi se državni novci izdvojeni za potporu u poljoprivredi najučinkovitije usmjerili i našli pravu namjenu za razvoj naše poljoprivrede. Stoga smatramo da zakon treba podržati jer on sadrži dobre elemente za nastavak usklađivanja sa europskom poljoprivrednom politikom a također će i nama pomoći da definiramo poljoprivredni zakonodavni okvir te da ga ugrađujemo u mehanizme neophodne za funkcioniranje tako kompleksne, multifunkcionalne i prije svega strateške djelatnosti. Zaključno ću reći da nam prirodni uvjeti omogućuju da od uvoznice hrane postanemo izvoznica. Naime, Hrvatska ima takve klimatske uvjete da može proizvoditi sve osim banana ili kokosovog oraha, kave ili nekih egzotičnih začina. Uz to borba za uspostavljanje klimatskih promjena koja podrazumijeva i veće korištenje obnovljivih izvora energije seoskim prostorom daju novu proizvodnu mogućnost. Selo više nije samo proizvođač hrane već može biti i proizvođač energije te upravo ruralni prostor uz tako postavljene okvire postaje ključan za osiguravanje dvije pretpostavke istinske neovisnosti jedne države, proizvodnja hrane i proizvodnja energije. S druge strane, ekološka svijest građana raste te žele kupovati ne samo proizvode iz ekološkog uzgoja te često prednosti daju lokalnoj proizvodnji hrani čiji transport neće za posljedicu imati veliku potrošnju goriva i proporcionalno tome značajne emisije stakleničkih plinova. Stoga se poticanjem domaće poljoprivredne proizvodnje čuvaju radna mjesta, ruralni prostor, omogućuje proizvodnja energije iz obnovljivih izvora a ujedno se potrošačima osigurava pravo na izbor raznovrsnih domaćih proizvoda hrane. Stoga će Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, gospodin zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Sabora. Gospodine državni tajniče sa suradnicom. Kolegice i kolege. Ima jedna divna stvar koju smo čuli i od državnog tajnika i piše u zakonu, a to je da poljoprivreda ovim zakonom dobiva obilježje strateške djelatnosti. Ja stvarno ne znam o čemu smo svih ovih godina raspravljali i svi kad je god bilo tko od nas u svojoj raspravi spomenuo poljoprivredu kao stratešku djelatnost, očito bio u krivom. Ovaj Prijedlog zakona o poljoprivredi suštinski predstavlja krovni zakon u području gospodarske grane, naše strateške gospodarske grane po novome, koja se zove poljoprivreda. O razvoju te gospodarske grane definitivno uvelike ovisi suverenitet naše države, egzistencija velikog dijela građana naše države, regionalni i ruralni razvoj naših krajeva, ali posebno treba i naglasiti i spomenuti mnoge vrlo tužne egzistencijalne sudbine dijela naših građana koji su svoju osobnu i egzistencijalnu odgovornost vezali na poljoprivredu kao izvor egzistencije i do sada i sada. Naime, Zakon o poljoprivredi Hrvatski sabor donio je još 2001. godine. Taj zakon u to vrijeme koalicijska Vlada ga je najavila vrlo pompozno kao početak reforme hrvatske poljoprivrede i taj zakon, zajedno sa Zakonom o poljoprivrednom zemljištu, Zakon o državnim potporama, u poljoprivredi i ribarstvu trebao bi osigurati normativni okvir za provođenje potrebnih reformi u poljoprivredi. Kolika uspješna nam je poljoprivreda od 2001., zaključno sa 2008. godinom, prema podacima Državnog zavoda za statistiku je sljedeća, a to je da nam je uvoz hrane povećan 3,1 puta, da nam je izvoz hrane povećan za 2,9 puta, da je učešće izvoza u uvozu bilo svega 55% 2001., a da nam je 2008. 53% ili deficit se povećao ukupno za 3,26 puta u 2008. godini. Prema tome, to su rezultati naše uspješne, neću reći poljoprivredne politike, ali ću reći u stvaranju uvjeta za provođenje poljoprivredne politike. Istina je i mora se reći jasno da je u zadnjih par godina donesen čitav niz zakona i Zakon o poljoprivrednom zemljištu, o Hrvatskom centru za poljoprivredu i hranu i da sd ne nabrajam dalje, i zakonski mi smo stvorili odlične uvjete. Ali kako i na koji način se to provodi u praksi? Bila je obveza u Zakonu o poljoprivredi iz 2001. godine, a to je da u Sabor Vlada uputi tzv. zeleno izvješće. Od 2001. zaključno sa 2009. nikada, doslovce nikada u Sabor to zeleno izvješće nije upućeno i saborski zastupnici kao predstavnici naroda, jedini legitimni, nikad nisu imali prilike raspravljati o stanju u poljoprivredi. Nikad. Nikad nisu imali prilike i mogućnosti predlagati, osim po pojedinačnim zakonima, ali ne kompleksno. To govori o iskrenosti i opredjeljenju i sposobnosti kad govorimo o poljoprivredi kao strateškoj gospodarskoj djelatnosti, strateškoj grani onih koji su dužni toj poljoprivredi osigurati uvjete. Možda da spomenem samo par stvari, jer generalno može se reći da je ovaj Zakon o poljoprivredi, ovaj o kojem danas raspravljamo, u osnovi skoro isti kao i onaj donesen prije osam godina. Skoro isti, uz modifikacije koje su nužne zbog vremenskog odmaka i stvari koje su se desile u Europskoj uniji i stvari koje se dešavaju kod nas, a zbog našeg približavanja u Europsku uniju. Ima jedan program koji se zove Nacionalni program za poljoprivredu i seoska područja. U starom zakonu bio je to članak 5, u novom zakonu je to članak 6, a taj nacionalni program sadrži kratkoročne i srednjoročne ciljeve, mjere, vremenski slijed, rokove ostvarenja tih ciljeva, očekivane učinke te iznose i izvore novčanih sredstava za provođenje mjera poljoprivredne politike. Vlada ga predlaže, donosi ga Hrvatski sabor i to u razdoblju od najviše pet godina. Ja pitam svakog od vas i sve nas da li je ikad u Hrvatskom saboru donesen taj zakon u kojem je bila obveza iz članka 5. starog Zakona o poljoprivredi? Nije. Jer na kraju mandata koalicijska Vlada ga je usvojila i proslijedila ga u Hrvatski sabor. Međutim, u Hrvatskom saboru, evo prošlo je šest godina, nije uspio doći na dnevni red pa nije usvojen ili bolje rečeno on i ne postoji. Nadalje, prema ovom prijedlogu zakona postoji obveza izrade Nacionalnog programa za poljoprivredu i ruralni razvoj. Međutim, mi u Saboru opet nećemo imati mogućnosti raspravljati o tom programu jer po novom zakonu na prijedlog ministarstva usvaja ga Vlada. Znači, mi opet nećemo imati mogućnosti u Saboru raspravljati o programu, o Nacionalnom programu za poljoprivredu i ruralni razvoj. Nadalje, prema članku 39. važećeg zakona, a i u novom zakonu je predviđeno, Vlada je trebala osnovati Nacionalno vijeće za poljoprivredu i seoska područja kao stručno i savjetodavno tijelo Vlade. I moje je pitanje u ime kluba Hrvatske narodne stranke da li je to vijeće osnovano, tko su članovi vijeća i koji su učinci tog vijeća kao savjetodavnog tijela? Mislim da je to minimum pristojnosti kojega bi zastupnici u Hrvatskom saboru trebali znati. I ne samo zastupnici, nego svi oni koji su svoju egzistenciju vezali uz poljoprivredu. Dalje. Članak 7 stav 3 navodi da mjere poljoprivredne politike moraju biti međusobno sukladne i provode se prema načelima neutralnosti i ravnopravnosti. Ova odredba egzistirala je u starom zakonu i mi u klubu Hrvatske narodne stranke bi vrlo rado znali kako se ona provodila u praksi, znači, mjere poljoprivredne politike moraju biti međusobno sukladno i provode se prema načelima ravnopravnosti i neutralnosti. Kako su se provodile u Saboru, i što se događalo ako te mjere nisu bile sukladne. Mislim da su to dva vrlo važna pitanja na koja bi trebala dobiti odgovor. U članku 12. stavak 3. navodi se da je nacionalni program ruralnog razvoja sastavni dio nacionalnog programa za poljoprivredu i ruralni razvoj članak 6. ovog Zakona. Međutim, Nacionalni program ruralnog razvoja Vlada bi trebala donijeti do 31. 12. 2009. godine. A prema ovom Zakonu izrada nacionalnog programa za poljoprivredu i ruralni razvoj ima rok godinu dana. Želim samo pitati da li ćemo dobiti Nacionalni program ruralnog razvoja koji je izuzetno važan, o tome ću na kraju nešto, u roku ili ćemo čekati godinu dana za novi nacionalni program za poljoprivredu i ruralni razvoj koliko si je predlagač ovog Zakona dao rok u članku 12. I na kraju opet jedan biser, stvarno biser, to je to famozno „Zeleno izvješće“. Po Zakonu o poljoprivredi zeleno izvješće je trebalo doći u Hrvatski sabor na prijedlog Vlade, bili su točno propisani rokovi. Po ovom Zakonu to zeleno izvješće, a Zeleno izvješće sadrži ocjenu stanja, i gospodarskog položaja poljoprivrede te prijedlog i način provedbe mjera poljoprivredne politike za sljedeće razdoblje, izrađuje ga Ministarstvo i objavljuje ga u Narodnim novinama, znači o njemu ne raspravlja Vlada Republike Hrvatske, o njemu ne raspravlja ni Hrvatski sabor. Poljoprivredni proizvođači i građani Republike Hrvatske mogu jedino na jedini način na koji bi mogli saznati, dobiti sliku kakvo nam je stanje u poljoprivredi, koje stvari nisu dobre, koje su stvari dobre, koje promjene se predlažu čitajući Narodne novine. Kolegice i kolege mislim da riječ odgovornost je previše snažna riječ, previše snažna riječ za ovakav prijedlog koji nam se nuđa u ovom Prijedlogu zakona. MI u Klubu Hrvatske narodne stranke smatramo posebno važnim i cilj ovog Zakona bi trebao biti da se proizvođačima u poljoprivredi i svima koji planiraju svoju egzistenciju u poljoprivredi omogući da se pripreme posebno u ovom trenutku za velike promjene koje su pred nama a u prvom redu pred njima našim ulaskom u Europsku uniju. I mi u Klubu Hrvatske narodne stranke kao i svi ostali Klubovi u ovome Saboru smatramo da je poljoprivreda jedna od ključnih točaka i oslonaca Hrvatskog gospodarstva, identiteta pa i konkurentnosti na Europskoj razini. U trenutku kada se naši poljoprivredni proizvođači dobiju šansu da se prezentiraju i konkuriraju na Europskom tržištu od pola milijarde stanovnika, istovremeno će i svi Europski proizvođači gdje je hrana tržište koje je u velikoj mjeri ovim ključnim prehrambenim proizvodima zadovoljeno i ti veliki proizvođači moći će se naći na Hrvatskom tržištu. Prema tome, logično je da mi sada odredimo ona područja u poljoprivredi, u koje temeljem analize Europskog tržište i naše situacije imamo mogućnosti biti konkurentni na tom velikom tržištu. To sigurno nisu svi proizvodi ali nema sumnje da postoje proizvodi, postoje segmenti ili dijelovi poljoprivredne proizvodnje u kojima mi možemo biti konkurentni ne samo kada uđemo u Europsku uniju na domaćem tržištu nego i na puno širem a možda i na ukupnom Europskom tržištu. Da bi iskoristili tu komparativnu prednost, da bi odredili te tržišne niše unutar poljoprivredne proizvodnje u kojima mi i naši poljoprivredni proizvođači mogu biti konkurentni mi moramo napraviti jednu vrstu prioriteta u poljoprivrednoj proizvodnji koju ćemo stimulirati gdje ćemo ljudima olakšati da se preorijentiraju iz onoga što eventualno sada proizvode i gdje nema šanse biti konkurentan Europskom tržištu i da se preorijentiraju na onu proizvodnju gdje će moći biti konkurentni na Europskom tržištu. Svi smo suglasni i svi se slažemo s činjenicom da kvaliteta života na selu koja doprinosi s jedne strane zadržavanjem ljudi na selu, i s druge strane onda i poduzetništvo u poljoprivredi, dakle promatranje poljoprivrede kao oblika ekonomske djelatnosti i vrste poduzetništva a ne kao tradicijskog načina života. Kroz fondove za ruralni razvoj Hrvatska mora se staviti u poziciju da promovira projekte poboljšanje kvaliteta života na selu posebno za mlade ljude, kako bi oni, jer oni su jedini potencijalni mogući nositelj drugačijeg pristupa poljoprivredi, a to je poljoprivreda kao ekonomska djelatnost i poduzetništvo. Prema tome, mi u Klubu Hrvatske narodne stranke, podržat ćemo ovaj zakon isključivo kao smjer u kojem želimo ići kada govorimo o poljoprivredi i ruralnom razvoju, međutim, naglašavamo to je samo jedna mala kaplja u moru onoga što smo već trebali napraviti i što trebamo napraviti i nadam se da ćemo napraviti vrlo konkretne stvari i da nećemo svoju političku egzistenciju bazirati na priči i brigi o selu nego na stvarnim i vrlo konkretnim mjerama koje ćemo omogućiti ljudima koji su vezali svoj život uz ruralni prostor, stvoriti uvjete da tu svoju želju ostvare u vrlo konkretne rezultate. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo jednu prijavu ispravka navoda, uvaženi kolega zastupnik MIlinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega KOračević je netočno naveo da saborski zastupnici nisu nikada imali prilike raspravljati o stanju u poljoprivredi, da to govori da poljoprivreda nema strategiju. To nije točno, sami ste sebe na neki način demantirali jer ste rekli da je donesen čitav niz kvalitetnih zakona koji reguliraju ovo područje. Rekli ste da u praksi nije tako. U praksi je naravno drugačije, mi smo u okviru rasprava o proračunu svaki put raspravljali o poljoprivredi ovih zakona. Ali u praksi je sam proračun za prošlu godinu je bio 33% veći nego prethodne godine. 550 staja je izgrađeno mlijeko, proizvodnja mlijeka je značajno povećana i u svakom slučaju. Ova koalicijska Vlada je vrlo visoko postavila ljestvicu, ima tu puno posla ali će se napraviti. Hvala lijepo.
Dalje slijedi rasprava po klubovima. U ime kluba IDS-a, uvaženi kolega Damir Kajin. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. U ime kluba nacionalnih manjina uvažena kolegica Zdenka Čuhnil. Izvolite kolegice.
Uvaženi potpredsjedniče, uvaženi tajniče, kolegice i kolege. Klub nacionalnih manjina podržat će donošenje ovog zakona, ali neću se složiti sa ovim ispravkom da mi imamo strategiju o poljoprivredi. Mi je nemamo. Tek kad se donese strategija onda je dobro da se donose provedbeni zakoni shodno toj strategiji, a mi stalno brkamo lončiće. Donosimo Zakone o potpori, Zakon o tržišnosti poljoprivrednih proizvoda i niz zakona vezanih uz poljoprivredu, a tek sada donosimo kažemo krovni Zakon o poljoprivredi. Činjenica je da smo mi od 2001. godine imali Zakon o poljoprivredi koji na žalost u velikim dijelovima, odnosno mnogi članci ili mnogi dijelovi nisu se provodili. I ja moram reći da žalim za izgubljenih osam godina od donošenja prvoga zakona, jer vrijeme nije iskorišteno za poslijeratni i tranzicijski oporavak poljoprivrede. Nismo vratili poljoprivrednu proizvodnju, nismo dovoljno modernizirali i povećali kapacitete novim tehnologijama, te nismo stoga niti povećali produktivnost, a niti konkurentnost poljoprivrede. Ne samo da nismo imali strategiju niti nacionalni program već zaista ovom Saboru nisu podnošena izvješća i neću žaliti za 7 izvješća. Ali ću reći da je Vlada i ministarstvo imalo, uvažavalo ovaj Visoki dom barem bi podnijelo sada prije donošenja ovog zakona jedno izvješće kako bismo zaista znali na kojim temeljima ćemo sada graditi ponovo jednu novu politiku. Jer nemojmo zaboraviti da zakon je bazirao na europski, zakon 2001. je imao europske temelje ali tada koji je favorizirao kvalitet, ekologiju itd. Novi zakon daleko to više proširuje u pravcu dohotka i ruralnog razvoja, odnosno više nećemo imati potpuno direktnih poticaja i mijenja se pristup. Prema tome, kad sada ponovo imamo novi pristup poljoprivredi bilo je nužno da utvrdimo dokle smo stigli, kakvo je stanje u našoj poljoprivredi, šta smo postigli da upucavanjem gotovo tri milijarde godišnje poticaja u poljoprivredu i zasigurno da bismo lakše onda mogli i razgovarati o primjeni ovog zakona, odnosno o primjeni zajedničke poljoprivredne politike koja nas očekuje ulaskom u Europsku uniju. Mi smo uvijek palijativno donosili određene mjere bilo da se radilo o tržištu, bilo da se radilo o nekim naglim izmjenama. Spomenut ću samo posljednji slučaj kapitalnih ulaganja koja su preko noći ukinute, a mogle su ići. Činjenica je da smo potrošili više novaca nego što je planirano i nego što imamo na toj poziciji. Ali je činjenica da opet je izostala kontrola provedbe tih mjera i ja bih rekla da bi netko morao biti odgovoran za tu provedbu jer kako je moguće da se unutar jedne porodice tri puta preproda zemljište, podignu sredstva za kapitalna ulaganja a da to nitko ne primijeti. Normalno da to ne može primijetiti netko u ministarstvu. Ali mi smo morali zato imati kompetentne ljude koji su morali pratiti kuda odlaze n ovci iz državnog proračuna što se na žalost nije događalo. Poljoprivredi ovim zakonom pridodaje se obilježje strateške djelatnosti koja svojom gospodarskom, ekološkom i socijalnom ulogom doprinosi održivom razvoju. Pa kolege, zar mi do sada poljoprivredu nismo upravo tako tretirali s jedne strane kao proizvodnju poljoprivredne, odnosno proizvodnju hrane. Ali s druge strane upravo i očuvanje krajobraza i niz drugih da kažem dijelova koji su vezani uz selo i ruralni prostor. Sjetimo se i socijalne note koju je taj zakon imao, odnosno vratimo se na potpore. Zar socijalna nota nije potpora dohotku gdje smo podupirali jedan hektar, jednu kravu, odnosno jednostavno umjesto mirovine na teret poljoprivrede zbrinjavali smo socijalno nezbrinute na selu. Mi ovim zakonom svakako kvalitetnije definiramo obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo, definiramo nositelje tog poljoprivrednog gospodarstva tko su odgovorne osobe. Ciljevi su ostali isti. Definirali smo prehrambenu sigurnost stanovništva koja se podmiruje u najvećoj mjeri domaćim konkurentnim poljoprivrednim proizvodima. To je bila definicija u prošlom zakonu. To je i definicija sada. Ali da li je tako? Da li mi sigurnost podmirujemo domaćom proizvodnjom. Na žalost, gotovo 40% uvozimo i očito da su zatajili neki mehanizmi, jer nije mi jasno svaki puta kad postavim pitanje normalno je da ne smijemo zabraniti uvoz. Ali kako se druge zemlje brane od uvoza ako se uvozi negdje između osam i deset posto i tada se već pali lampice na cijelom području države. Mi uvozimo 40%, a kažemo da tome ne možemo stati na kraj. Očito ne želimo primijeniti neke mehanizme. U ciljevima se spominje učinkovitost proizvodnje i tržište, jačanje konkurentnosti radi izvoza. Pa mi da nemamo šećera i tune ja se pitam uopće šta bismo izvozili? U svakom slučaju očito nemamo konkurentne proizvodnje. Govorimo o mogućnostima da moramo omogućiti potrošačima odgovarajuću i stabilnu ponudu hrane u pogledu cijene i kakvoće hrane i sigurnosti prehrane. To smo imali definirano prije. To definiramo sada. Ali nama nedostaje veći angažman naših institucija, naših laboratorija. Jer kao što sam već rekla zabrane uvoza nema, ali u Europi vraća se uvezena hrana iz Kine zbog teških metala, zbog žive, vraća se ozračena hrana. Koliko se hrane vratilo iz naše zemlje koja dolazi? Ili spomenimo ne mora biti niti ozračena, ne mora imati niti teške metale. Sjetimo se uvoza jabuka. Tko je odgovoran za pražnjenje europskih hladnjača, uvoza jabuka. Pored toga da smo s jedne strane ogromne novce uložili u podizanje trajnih nasada. Krenuli smo sa ulaganjem u najskuplje ulo hladnjače, čak ne hladnjače sa kontroliranim zrakom već u najskuplje hladnjače, a istovremeno sada svoju proizvodnju nemamo kome plasirati, jer tvrde i stručnjaci tržište nam je preplavljeno uvoznim nekvalitetnim jabukama. Pa netko je morao kontrolirati taj uvoz, i ako ništa drugo ne zabraniti uvoz kao uvoz, već zabraniti uvozne kvalitete. Jer ne možemo mi govoriti da uvozimo smeće, uvozimo europsko smeće, ako iza toga ne stoje argumenti, iza toga ne stoje naše agencije za hranu ili netko drugi, koji može dokazati da to ne odgovara našim standardima. Govorimo o ekološkoj poljoprivredi koja bi trebala biti prioritetna i zasigurno jedna od ciljeva. No jednako tako da smo dobili zeleno izvješće ili bilo kakvu takvu, takve temelje sadašnjeg stanja poljoprivrede, vidjeli bismo da smo u 15 godina postigli svega pod ekološku proizvodnju staviti 10 tisuća hektara ili 1%. Ako u 15 godina smo 1% poljoprivrednih površina angažirali u ekološkoj proizvodnji, je li možemo reći da je budućnost u ekološkoj proizvodnji? Jesmo li rekli da upravo ta ekološka proizvodnja upravo traži puno živog rada? Da to moraju biti zatvorene cjeline? Da moraju znati gospodariti organskom tvari, itd. Znači da očito nismo se dovoljno angažirali da bismo poduprli i tu ekološku hranu, odnosno hranu koja bi trebala barem u jednom dijelu biti izvozni naš produkt jer govorimo o površinama koje zaista danas jesu ekološki nezagađene. Dosta se govori u Zakonu o dopunskoj djelatnosti ili popularnoj diverzifikaciji i razvoju ruralnih gospodarskih aktivnosti, u cilju povećanja prihoda ruralnog stanovništva. No nigdje se ne govori da to nećemo ostvariti bez jakog dopunskog obrazovanja i promjeni u strukovnom obrazovanju, jer niti ruralni turizam, tradicijski obrti, pogoni za preradu na farmama, gdje vrlo često mi uvodimo mnogo strože uvjete nego ih ima Europa, a želimo da se mali obrti ili prerada na farmama razvija. Nedavno sam gledala jedno izvješće iz Europske unije, gdje isti farmer za sličnu proizvodnju u Europskoj uniji dovoljno mu je tri prostorije imati i kroz njih odvijati se djelatnost, normalno uz zadovoljenje svih onih uvjeta koji su potrebni. Naš takav farmer ili čovjek na OPG-u mora imati 11 prostorija. Oprostite, nešto očito nije usklađeno i zato morali bismo ozbiljnije pristupiti ovakvom radu i promoviranju nekih zajedničkih europskih kriterija koje u poljoprivredu trebamo uvesti. Mjere tržišne cjenovne politike u novom zakonu, svakako kvalitetnije uređuju i žele ojačati domaće tržište, ojačati domaću konkurentnost što smo svakako i ranije rekli. Imamo nove mjere politike ruralnog razvoja koje su ustvari dosadašnje mjere strukturne politike, bilo da se radi o kapitalnim ulaganjima, dohodovnim potporama, marketinškim potporama, razvitku seoskog prostora, itd. No logično je da se želi objediniti sa kriterijima za IPARD jer daleko lakše, a već iz spomenutih razloga bilo je dobiti sredstva iz kapitalnih ulaganja, odnosno iz djela kapitalnih potpora u odnosu na IPARD jer IPARD je ipak strogo kontrolirani, a ovdje već sam dala primjer gdje su naša sredstva curila. Drago mi je da će veliku ulogu preuzeti Agencija za plaćanje, no ne znam koliko će trebati da ona zaista postane kvalificirana za sve ono što treba raditi. Jer treba pratiti ne samo dotok novca iz europskih fondova, već sav tijek toga novca prema poljoprivredi, odnosno prema direktnoj da kažem potrošnji na obiteljskim gospodarstvima, od tržišno cjenovne politike preko ruralnog razvoja, sve bi trebala raditi agencija, i to sve na temelju … [[Govornica se ne razumije.]] , da više ne bude špekulacija sa poljoprivrednim česticama gdje će svaka čestica itekako biti registrirana, odnosno neće biti poticaja tamo gdje ne bude čestica registrirana. Nama se nameće i novi sustav poljoprivrednog knjigovodstva … [[Govornica se ne razumije.]] jer do sada smo mi radili na principu procjena naših inspektora, izašli su van. Ove godine se više zeleni, znači više je posijano. Ako smo prošle godine imali 100 tisuća, znači ove godine je 120 tisuća itd. Upravo će sustav knjigovodstva koji će temeljno pratiti kako dohodak gospodarstva, gospodarsku učinkovitost, analizu, analizu mjera itekako dati važnost ovome i ništa kažem više neće biti na bazi procjene. Agencija čak preuzima i vođenje upisnika. I na kraju bih željela jednako tako još se vratiti, kao i moj prethodnik na zeleno izvješće. Činjenica je da 8 godina ono nije podnešeno, činjenica je da je bilo u obvezi. Jednako tako ona je u obvezi sastaviti ga i ovdje po novom zakonu. Mislim da bi trebalo, kao što je bilo do sada u zakonu, Vlada za provedbu mora odgovarati ovom Saboru. Prema tome, izvješće bi i dalje, barem dok se ne riješe problemi u našoj poljoprivredi trebalo podnositi Saboru. Ali da to ne bude samo obveza papirnata, već da bude stvarna obveza, jer koliko god pokušavamo razgovarati parcijalno, a nikada temeljito o poljoprivredi, vjerujte da će nas to za dvije, tri godine skupo koštati. Prema tome, zakon podržati da, izmijeniti da zeleno izvješće mora biti u Saboru, da Sabor barem jednom godišnje mora razgovarati o grani ili o djelatnosti ili kako god nazvali poljoprivredu koja je važna, ne samo danas još uvijek za 15% stanovništva koje od toga živi, već o poljoprivredi koja je važna i za očuvanje prostora i svega onoga što uz ruralni prostor i nastanjenost toga prostora ide. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Završili smo raspravu po klubovima. Prelazimo na raspravu pojedinačno. Prvi se prijavio kolega Dragutin Lesar. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Zatim je prijava kolege Zvonimira Mršića. Nema ni njega. I on gubi pravo na raspravu. Prijava kolegice Nade Čavlović Smiljanec. Tu je. Izvolite kolegice. Ona odustaje. Hvala lijepo. Pa je prijava kolega Krešo Filipović. Izvolite kolega.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Evo i ja ću probat vas prisjetiti kao i dobar dio govornika prije mene kako je Zakon o poljoprivredi donesen prije gotovo punih, nešto više od punih, 8 godina, dakle 2001. godine. To govorim čisto iz razloga kako bismo svi skupa mogli shvatiti kako je u međuvremenu došlo do znatnih promjena kako na našoj nacionalnoj razini kada je u pitanju poljoprivreda, a isto tako i u našem okruženju. Dakle, sve te promjene, upravo radi tih promjena važeći Zakon o poljoprivredi više ne predstavlja kvalitetnu zakonodavnu podlogu za područje hrvatske poljoprivrede. Zbog čega je i nužna prilagodba novonastalim okolnostima koje su najvećim dijelom uvjetovane u ovom pretpristupnom razdoblju procesom prilagodbe nacionalnog zakonodavstva sa zakonodavstvom EU. U ovome uvodnom dijelu želim reći još samo to kako je prijedlog Zakona o poljoprivredi o kojem trenutno raspravljamo prilagođen promjenama koje su se dogodile tijekom proteklog razdoblja pri čemu se vodilo računa o uskladbi njegovih odredbi sa Zakonom o državnoj potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju i prijedlogom Zakona o uređenju tržišta o kojem smo danas glasovali i kojeg smo danas usvojili na sjednici Sabora. Stoga možemo reći da je ovaj zakon ažuriran s našim obvezama koje smo dužni ispuniti do trenutka ulaska pa i samim članstvom u EU. Predloženi Zakon o poljoprivredi kao i trenutno važeći zakon dakle predstavlja krovni zakon za područje poljoprivrede koji uređuje ciljeve i mjere poljoprivredne politike obuhvat i značaj poljoprivredne djelatnosti, dakle i sve ono drugo što je navedeno u članku 1. samoga zakona. Ja osobno smatram, neki su to već prije mene rekli, kako je odredba članka 2. ovog zakona za svaku pohvalu jer je poljoprivreda definirana kao djelatnost od strateškog značaja koja bi trebala s obzirom na svoju gospodarsku, ekološku i socijalnu ulogu doprinositi održivom razvoju Republike Hrvatske. Netko je rekao da je to poljoprivreda bila i dosada, poljoprivreda zaista to jeste bila i dosada međutim u formalnom smislu to nije bilo uređeno. Takvim se određenjem naspram poljoprivrede više ne stavlja naglasak isključivo na proizvodnju hrane nego se poljoprivredi daje multifunkcionalna uloga kojom se ona okreće unapređenju života na selu te očuvanju okoliša. Osobno vjerujem kako će ovakav stav prema poljoprivredi pripomoći da se toj gospodarskoj grani u Republici Hrvatskoj i u praksi pridoda značaj koji ona uistinu i zaslužuje. Zakonom je proširena i definicija poljoprivrednog gospodarstva kojom su obuhvaćene uz obiteljska poljoprivredna gospodarstva, obrtnike, trgovačka društva ili zadruge i one druge pravne osobe koje do sada nisu nalazile svoje mjesto u zakonu, a koje se ipak bave poljoprivrednom proizvodnjom. Ujedno je i unaprijeđena definicija obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva te je definiran nositelj obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva kao punoljetna osoba koja radi stalno ili povremeno na gospodarstvu i odgovorna je za njegovo poslovanje. Nositelja gospodarstva dakako biraju članovi domaćinstva, odnosno kućanstva. Nadalje, zakonom su definirani osnovni strateški i programski dokumenti prema kojima se provodi poljoprivredna politika u Republici Hrvatskoj. Kao što su Strategija poljoprivrede i ruralnog razvoja koju donosi Sabor RH, Nacionalni program za poljoprivredu i ruralni razvoj koji donosi Vlada RH te Godišnje izvješće o kojem smo danas u raspravi dosta čuli, o stanju poljoprivrede u prethodnoj kalendarskoj godini. Dakle, tzv. Zeleno izvješće. Ja se mogu složiti sa gospodinom Koračevićem da Zeleno izvješće nikada nije bilo na sjednici Sabora, međutim Zeleno izvješće koliko se ja sjećam dok sam radio u Ministarstvu poljoprivrede je uredno izrađivano i ne bih se složio sa svima onima koji su konstatirali da ništa nije učinjeno u prethodnih 10 godina kada je u pitanju hrvatska poljoprivreda jer ta izvješća, odnosno ta dokumentacija govori suprotno. I isto tako mislim naglasiti da Sabor može u svakom trenutku, mislim da je to i državni tajnik uvodno rekao, u svakom trenutku zatražiti od nadležnog ministarstva da podnese Zeleno izvješće, odnosno dostavi Saboru ili Vlada RH, kako bi se o tome zelenom izvješću i o stanju u poljoprivredi raspravilo. A i svjedoci smo kad god se raspravlja o poljoprivrednim temama da se praktički raspravlja i o samom stanju poljoprivrede na sjednicama Sabora. Također je važno naglasiti kako se zakonom uz mjere poljoprivredne politike koje podrazumijevaju dakle mjere tržišno-cjenovne politike, politike ruralnog razvitka i mjere zemljišne politike definira opći okvir mjera održivog razvoja u poljoprivredi jačanjem ekološki osviještenog pristupa gospodarenja poljoprivrednim resursima, primjenom dobre poljoprivredne prakse te uspostavom sustava integrirane proizvodnje. Ja osobno mislim da će ovakav način i ovakav pristup pridonijeti tome da naša poljoprivredna proizvodnja u budućnosti bude sve manje opterećena kemijski štetnim supstancama, a hrana hrvatske poljoprivrede sve zdravija i zdravija. Člankom 9. zakona predviđeno je uvođenje registra državne potpore u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Za praćenje toga registra nadležno je Ministarstvo poljoprivrede. Spomenuti registar je od iznimne važnosti ne samo zbog činjenice da ćemo na jednom mjestu imati podatke o tome kome je država i koliko dala po osnovu potpora, što će zasigurno umanjiti mogućnosti zlouporabe, nego i zbog buduće obveze redovitog izvješćivanja Europske komisije o našim državnim potporama. Po mom osobnom mišljenju uvodi se jedna kvalitativna novina koja bi trebala ići u pravcu suzbijanja sive ekonomije i postizanja većeg reda na tržištu poljoprivrednih proizvoda, s obzirom da će se način i uvjeti prodaje te način vođenja evidencija o prodaji vlastitih poljoprivrednih proizvoda proizvedenih na obiteljskim poljoprivrednim gospodarstvima ubuduće propisati pravilnikom kojeg će donijeti ministar poljoprivrede. Zakonom je predviđeno i niz drugih novina te rješenja koja su prilagođena trenutnim potrebama i okolnostima vezanih uz hrvatsku poljoprivredu od kojih ću spomenuti samo nekoliko. Dakle, definiraju se korisnici na potporu za potrošnju plinskih ulja što je u skladu sa Zakonom o trošarinama, poglavlje koje se odnosi na institucijsku potporu u potpunosti je prilagođeno našim novim institucionalnim promjenama koje su se dogodile u međuvremenu. Ministarstvo je određeno kao tijelo koje je nadležno za izdavanje, nadziranje i povlačenje akreditacije Agenciji za plaćanje. Uvodi se sustav poljoprivrednih knjigovodstvenih podataka itd. Na kraju želim reći i to da ću osobno podržati amandman koji je predložila gospođa Dragica Zgrebec u ime Odbora za poljoprivredu, a samim time i gospođi Čuhnil ću reći da je istina da u RH te dopunske djelatnosti koje se predlažu ovim amandmanom su znatno fleksibilnije dozvoljene nego što je to u Republici Hrvatskoj i upravo Odbor za poljoprivredu je prijedlogom ovog amandmana išao u tome pravcu da i u RH može ubuduće znači obiteljska poljoprivredna gospodarstva na ruralnim područjima bavit se dopunskim djelatnostima koji neće biti propisani rigoroznim propisima nego će pristup bavljenja takvim djelatnostima biti ubuduće znatno fleksibilniji. Evo i na kraju osobno ću podržati naravno donošenje Zakona o poljoprivredi. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Dalje se za raspravu prijavio uvaženi kolega Dragutin Bodakoš. Nema ga, gubi pravo za raspravu. Slijedi rasprava kolegice Romane Jerković. Nema ni nje. Sljedeća za raspravu se prijavila kolegica Marijana Petir. Ona je upravo stigla, pa izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Zasigurno da Prijedlog Zakona o poljoprivredi je jedan od izuzetno važnih zakona za mene kao zastupnicu Hrvatske seljačke stranke. Osobno s tog aspekta što on donosi mnogobrojne novine kada je riječ o usklađivanju hrvatskog zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije. Ali iz toga razloga što ovaj Zakon o poljoprivredi je značajan u onom segmentu kada govorimo o uvođenju reda u samo tržište poljoprivrednih proizvoda, u jasno definiranje uspostave Agencije za plaćanje i preuzimanje nekih njenih važnih uloga. Ono što osobito smatram značajnim je i to da se konačno poljoprivreda definira strateškom djelatnošću u Republici Hrvatskoj i da ona poprima dimenzije koje nisu samo usko vezane uz poljoprivrednu proizvodnju i tržište poljoprivrednih proizvoda, već da se to odnosi i na socijalne i na ekološke aspekte, ali prije svega na proizvodnju hrane i opstanak naših hrvatskih sela. Mislim da upravo taj naglasak trebamo staviti na proizvodnju hrane, jer poljoprivredni proizvođači danas su suočeni sa mnogobrojnim izazovima. Sigurno je da u Republici Hrvatskoj preko 170 tisuća obiteljskih gospodarstva čeka veliki izazov ulaska Hrvatske u Europsku uniju. I moje stajalište da Ministarstvo poljoprivrede i Vlada Republike Hrvatske i mi kao zastupnici moramo čvrsto stati iza njih i u tim procesima im pomoći. Upravo kada govorimo o segmentu poljoprivrednih gospodarstava u Republici Hrvatskoj, ja bih željela istaknuti jednu zanimljivost, obzirom da sam i nedavno postavila zastupničko pitanje, gdje sam tražila izvješće o 10 najvećih izvoznika i izvoznika poljoprivrednih proizvoda u Republici Hrvatskoj. Zanimljivo je da su to mahom velike tvrtke koje isto tako dobivaju vrlo izdašan novac iz državnog proračuna u obliku direktnih plaćanja, odnosno direktnih potpora. U tom smislu sam također iznijela određeni prijedlog prema Ministarstvu poljoprivrede, a to je da se napravi svojevrsna analiza onih koji uvoze poljoprivredne proizvode iz drugih država i to one poljoprivredne proizvode koje mi u Hrvatskoj imamo i na taj način direktno ugrožavaju naša hrvatska poljoprivredna gospodarstva, te sam predložila da se za takve velike uvoznike poljoprivrednih proizvoda uvede jedna klauzula ili ukidanje u potpunosti ukidanje potpora ili smanjenje potpora. Oni koji ne doprinose sa svojim poslovanjem kada je riječ o poljoprivrednom segmentu opstanku hrvatskih poljoprivrednih gospodarstava koji ne doprinose stvaranju domaćeg hrvatskog poljoprivrednog proizvoda, a ubiru toliko veliki novac iz proračuna, po meni trebaju biti iz tog proračuna itekako izbačeni ili im ta sredstva moraju biti strogo regulirana, dakle sredstva koja im se dotiraju u tu svrhu. Pa bih evo molila gospodine državni tajniče da taj moj prijedlog razmotrite, jer danas razgovaramo o kompletnom segmentu poljoprivrede. Ja znam da je ovdje riječ i o nekim drugim zakonima i o Carinskom zakonu, ne samo o Zakonu o poljoprivredi ili Zakonu o potporama u poljoprivredi, ali mi se čini vrijednim o tome porazgovarati, jer svi dobri zakoni koje donosimo, a puno smo ih donijeli upravo vezano uz segment poljoprivrede će pasti u vodu ako ne uvedemo u red stanje na terenu. Stoga mislim da je ovo jedan od prioriteta kao što smatram da je također i prioritet uspostava agencije za poljoprivredno zemljište. Mi smo o tom u ovom Hrvatskom saboru i raspravljali i donijeli zakon. Agencija je trebala zaživjeti sa 1. 1. 2010. godine. Znamo da po Zakonu o poljoprivrednom zemljištu općine i gradovi više neće moći sa 1. 1. raspolagati poljoprivrednim zemljištem. Isto tako znamo da smo imali program sa švedskom vladom kojim se u 9 hrvatskih županija obučavalo ljude koji bi trebali biti ta jedna osnova buduće agencije. I mislim da bi bilo izuzetno loše da ti ljudi koji su obučeni i koji imaju dovoljno znanja završe na cesti. I drugo mislim da bi bilo loše da se zakon koji smo donijeli mi kao Hrvatski sabor ne ispoštuje. Zašto to govorim? Zbog toga što nema sustavnog razvoja poljoprivredne proizvodnje ukoliko seljačka obiteljska gospodarstva ne uđu u posjet poljoprivrednog zemljišta. A činjenica je da danas unatoč svim naporima koje se ulažu u tom području ipak nije sve posloženo onako kako treba i da imamo preko milijun hektara obradivih, a ne obrađenih poljoprivrednih površina koje treba staviti u funkciju i to u funkciju zbog proizvodnje hrane. Temelj suverenosti jedne države je prije svega zasigurno proizvodnja hrane. Naši ljudi znaju to raditi, imaju za to kapacitet. Mislim tako da i kroz mjere koje Ministarstvo poljoprivrede provodi evo u posljednje vrijeme, također nam je cilj postići tu samodostatnost. Stoga apeliram da naravno kroz zakone koji jesu dobri i koje donosimo, da ustrajemo i na njihovoj provedbi, jer mi se čini da na tom testu vrlo često padamo. Također bih željela upozoriti na jedan segment u Zakonu o poljoprivredi, a to je segment koji se odnosi na zeleno izvješće. Moje mišljenje da je zeleno izvješće vrijedan dokument o kojem bi ipak trebali raspravljati i zastupnici u Hrvatskom saboru. Znam da se to protezalo kroz prijašnje rasprave i da se već godinama ovdje u Saboru razgovara o tom segmentu, da vrlo čestu stižu prigovori što ustvari iz ministarstva i Vlade Republike Hrvatske se u Sabor bez obzira na obavezu nije dostavljalo to zeleno izvješće, ali mislim da nije mudra odredba kojom se onda takva obaveza briše iz zakona i izbjegava. Ministarstvo poljoprivrede ima i dovoljno stručnih i sposobnih ljudi, a vjerujem da uz sve ove baze podatka koje ste uspostavili možete itekako dobro pripremiti izvješće koje saborski zastupnici imaju pravo ne samo vidjeti, nego reći o njemu svoje mišljenje i na neki način kontrolirati ustvari što Ministarstvo poljoprivrede radi i na koji način radi kada je riječ o samoj poljoprivrednoj politici u Republici Hrvatskoj. Čini mi se evo da kroz ovaj Zakon o poljoprivredi i one zakone koji nas čekaju a to je uređenje tržišta proizvoda u ribarstvu i kroz izmjene Zakona o potporama u poljoprivredi na neki način se zaokružuje cijela ova priča usklađivanja poljoprivrednog zakonodavstva sa onim Europske unije. I naravno da to s jedne strane itekako veseli. S druge strane, ono što ja želim postaviti kao pitanje jest da li smo mi pripremili naše poljoprivredne proizvođače osim u ovom zakonodavnom smislu i u stvarnom smislu za ulazak u Europsku uniju jer bilo bi loše da naprosto naši proizvođači kroz zakon dobiju određene inpute a da u stvarnosti nisu u stanju to ispoštivati. Mislim da bi trebalo staviti puno veći naglasak upravo na njihovu edukaciju da im se pomogne u tom segmentu da budu spremni i za apliciranje na fondove koji su evo koliko smo čuli od ministra Čobankovića otvoreni za Hrvatsku, u kojima ima podosta novca za pametne projekte. Ja želim ovdje upozoriti da sam poljoprivredni proizvođač nije u stanju se baviti poljoprivrednom proizvodnjom i još k tome pisati takve projekte i da bi bilo dobro da Ministarstvo poljoprivrede uspostavi svoje savjetodavne jedinice na terenu koje bi im pomogle u tom dijelu. Evo, toliko u okviru ove pojedinačne rasprave. Naravno ja ću podržati donošenje ovog Zakona o poljoprivredi s tim da vas molim da uzmete u obzir i ove prijedloge koje sam iznijela jer mislim da oni mogu doprinijeti očuvanju domaće proizvodnje, poboljšanju konkurentnosti naših proizvoda ali i opstanku hrvatskog sela. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Dalje slijedi temeljem prijave rasprava uvaženog kolege Dragana Kovačevića. Izvolite, kolega.
Hvala lijepa. Naime, kao što su kolege istaknule a i napisano je u uvodu ovog prijedloga zakona od donošenja Zakona o poljoprivrede, njegove primjene prošlo je punih osam godina. Dakle, jedno vrijeme u kojem koliko god bili možda u ovom trenutku nezadovoljni sa promjenom strukture i sa razinom proizvodnje i sa rezultatima koje smo postigli u poljoprivredi ipak je došlo do velikih promjena. Danas se na poljoprivredu gleda kao na poduzetništvo. Proizvođači postaju svjesni i uloge i znanja i struke u proizvodnji, pokrenute su strukturne reforme u poljoprivredi, one su u tijeku, posađeno je i podignuto tisuće novih hektara vinograda, voćnjaka, maslinika, adaptirane su i izgrađene nove stočne farme posebno mliječne. Imali smo samo u zadnjih par godina povećanje od 100 milijuna litara mlijeka. Napravljeni su iskoraci u korištenju bio goriva. Danas se sve više govori o stvaranju brendova, posebice naših tradicionalnih autohtonih proizvoda, govori se o njihovoj zaštiti. Također, zaoštrilo se u području sigurnosti i kvalitete hrane. Tu smo implementirali puno toga vezano i za higijenski paket i bijelu knjigu, i reformu uopće i zaokret u politici sigurnosti hrane. Zatim, pojačan je veterinarsko zdravstveni nadzor, osnovana je i akreditirana agencija za plaćanje. Dakle, kad se gleda u tom jednom razdoblju od osam godina učinjeni su ogromni pomaci. Neovisno o tome i dalje smo velika uvoznica hrane. I dalje nismo zadovoljni ni sa strukturom proizvodnje ni sa tehnološkom razinom proizvodnje, no Hrvatska je ipak u poljoprivredi uzimajući u obzir i one naslijeđene probleme posebice kad je tu u pitanju zemljišna politika, ekstenzivna proizvodnja koju smo imali, nisku tehnološku razinu itd. Ipak su učinjeni značajni pomaci. Isto tako, mi ćemo se, bilo je ovdje primjedbi od kolega kako stalno dolaze nekakve izmjene, dopune, stalno mijenjamo potpore. To će se vjerojatno i ulaskom u Europsku uniju i dalje nastaviti. Naime, koliko god poljoprivreda bila dohodovna, konkurentna, napredna, visoko tehnološka itd. u odnosu na sve druge sektore ona će uvijek i zbog neelastičnosti potražnje za poljoprivrednim i prehrambenim proizvoda ali isto tako i zbog toga što se poljoprivredom bavi veliki broj stanovništva i što svaka država ima interes zadržati stanovništvo na selu, na neki način očuvati te prostore itd. Uvijek će to biti kad je poljoprivreda u pitanju jedna kombinacija i planske i tržišne ekonomije. U svakom slučaju jedna posebna briga države i to nije hrvatska posebnost, to je nešto s čime se sučeljavaju i najnaprednije zemlje odnosno poljoprivredne velesile. Kada govorimo o ovom zakonu prilagodba zakonodavstva Europskoj uniji i uopće značenje Europske unije za hrvatsku poljoprivredu. Treba kazati evo samo u procesu pregovora da su to sigurno najsloženiji i najkompleksniji pregovori, da je tu bilo u igri negdje oko 50 tisuća stranica zakonodavstva, kojekakvih uredbi, njihovih podzakonskih akata itd., da trenutno u Europskoj uniji preko 40% fonda, dakle proračuna Europske unije odvaja se za poljoprivredu. Prema tome, radi se o jednom području koje je sigurno i u Europskoj najkompleksnije a navest ću i nekoliko primjera da vidimo da se i u Europskoj uniji iz godine u godinu mijenjala poljoprivredna politika i to vrlo radikalno, posebice kroz sustav potpora i poticaja. Ono s čime se Europska unija srela tamo krajem osamdesetih godina i početkom devedesetih to su bili suficiti u proizvodnji, dakle velike količine proizvoda, viškova sa kojima je Europska unija došla u problem kako ih skladištiti odnosno kako osigurati da višak tih proizvoda ne dođe na tržište da ga ne stabilizira i da ne dovede u pitanje dohodovnost odnosno dohodak svojih proizvođača. Druga stvar sa kojom se susrela to je pitanje GATT-a odnosno Svjetske trgovinske organizacije posebice onog ciklusa Urugvajske runde gdje je došlo do pregovora oko sustava potpora i gdje je donesena odluka da mora doći do smanjenja subvencija na domaćem tržištu, da se moraju smanjiti i uvozne carine, da se moraju smanjiti izvozne subvencije, da se potpore moraju iz proizvodnih pretvoriti u ono što znamo reći zelenu košaru, dakle horizontalne potpore. Prema tome, ti događaji uvjetovali su da je došlo do prvog paketa reformi u Europskoj uniji '92. godine. Dakle, Europska unija je u tom trenutku odustala od ovih potpora po proizvodu i išlo se na hektar i na grlo kako bi se smanjila proizvodnja. Drugo, imamo 2000. agendu gdje dolaze opet nove stvari, dakle potpore se uvjetuju kroz sustav cross complainsa, dakle višestruke uvjetovanosti, znači da se mora zadovoljiti i sustav dobrobiti životinja, zaštite okoliša, kvalitete itd. Znači, potpore se izravno vezuju za te neke druge uvjete. I onda 2003. godine upravo najvećim dijelom također izazvano visokom razinom proizvodnje, jer ne treba zaboraviti da je Europska unija najveći uvoznik hrane, ali isto tako i najveći izvoznik hrane poslije Sjedinjenih Američkih Država, prema tome u svakom slučaju poljoprivredna velesila, i da se tim jedinstvenim poticajima po farmi koji se primjenjuju od 1.1.2006. godine, nastojalo osigurati održivi razvoj, dakle smanjiti proizvodnju, ali povećati njenu kvalitetu, povećati brigu za okoliš, dobrobit životinja, sigurnost hrane itd. I danas se zapravo nalazimo pred modelom europske poljoprivrede koji bi se mogao svesti na to da obuhvaća promicanje interesa cjelokupnog seoskog prostora kao jedinstvene gospodarske, ali i ekološke i socijalne sredine. I gdje tu nastaje naš problem? Naime, mi da smo tamo negdje 2000. ušli u Europsku uniju sa onakvom strukturom poljoprivrede, sa onakvom tehnološkom razinom u poljoprivrednoj proizvodnji, sa onakvim količinama koje smo proizvodili, to bi doista bio ogroman problem za naše poljoprivrednike, ali i za cijelu našu zemlju. Prema tome, upravo u ovom razdoblju gdje smo povećavali potpore tu se stalno vodi prijepor jel trebalo povećavati potpore. Trebalo je jer smo mi morali napraviti ono što je Unija imala prije '90.-tih godina, a to je sa izravnim potporama, dakle plaćanjem po kilogramu, po hektaru, po grlu itd., maksimizirati proizvodnju da bi koliko toliko došli u razinu proizvođača dakle Europske unije. No sada ulazimo u onu drugu fazu gdje smo na korak pred Europskom unijom i gdje sustav moramo prilagoditi jer ćemo danas sutra ući u te jedinstvene poticaje po farmi i moramo se bit u stanju nositi u tom sustavu. Tako da iznimno je važno i ustrojavanje i akreditacija Agencije za plaćanje jer te poticaje znamo da u ovom razdoblju nismo kvalitetno kontrolirali, odnosno nismo imali sustav za kontrolu poticaja kakav je uspostavljen na razini zemalja Europske unije. Jasno je da naše poljoprivredne inspekcije na ograničenom broju uzorkovanja itd., nisu mogle kvalitetno nadzirati potpore i onaj podatak kojeg smo već imali, dakle da npr. u Sloveniji da je detektirano oko 70% poticaja koji nisu korektno isplaćeni, od toga pola prijevara, pola toga da poljoprivrednici nisu korektno ispunili zahtjeve itd. Prema tome, i u ovom zakonu a i inače point je upravo na Agenciji za plaćanje jer se radi o velikoj količini novca, a isto tako radi se i o ne samo državnoga nego i onoga kojeg ćemo dobivati iz proračuna Europske unije. Taj novac nas posebno zanima jer sada u pretpristupnom razdoblju mi uzimamo novac kao pomoć, ali u ovoj drugoj fazi kada postanemo članica Europske unije tada će to dijelom biti i naš novac, od našeg PDV-a, našeg poreza, od naših carina i jasno je da je interes da sustav testiramo, prilagodimo tom vremenu kada ćemo biti članica Europske unije i kada ćemo participirati u zajedničkom proračunu. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Imamo dvije prijavljene replike. Najprije kolegica Marijana Petir.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Evo kolega Kovačević je istaknuo da je bila dobra mjera to što su se povećavali poticaji i ja se slažem sa njegovom konstatacijom, jer ukoliko želimo da proizvodnja hrane bude naš strateški interes onda zasigurno za to moramo osigurati i dostatna financijska sredstva. Naravno da kroz poljoprivrednu politiku treba stvoriti i uvjete pod kojima će se naša poljoprivreda dugoročno orijentirati tako da bude održiva i ja mislim da smo mi u tom segmentu podosta napravili. Ono što mene svakako ne zadovoljava jest činjenica da doista postoje oni veliki koji se bogate na uštrb malih i da u to područje trebamo sigurno uvesti reda. Prije nekoliko godina činilo se da se može sve kupiti na svjetskom tržištu i onda se dogodilo da se nije razmišljalo o tome da treba postići samodostatnost u proizvodnji hrane, ali najnoviji događaji kao što su i globalna kriza i nedostatak goriva i terorizam i neobuzdana globalizacija, pa naravno i klimatske promjene koje su danas top tema itekako imaju utjecaj na poljoprivredu. U prvi red strateških interesa jedne zemlje stavljaju prehrambenu sigurnost i mislim da to upravo mora biti temeljni segment naše poljoprivredne politike i da počnemo cijeniti one ljude koji se bave tom proizvodnjom hrane, a to su naši hrvatski seljaci koji osim što proizvode hranu, čuvaju naš hrvatski prostor. Ako jedna Austrija, Njemačka, Švicarska ili druge zemlje mogu podupirati one ljude koji žive na ruralnom prostoru samo zato što tamo žive, jer onda oni čuvaju taj prostor, onda tamo ne raste šikara, obrađuje se zemlja. Dakle, taj prostor bude kultiviran, vidi se dim iz dimnjaka, peče se kruh u krušnoj peći. Ako oni mogu te ljude nazivat čuvarima prostora, onda mislim da to ne da i mi možemo nego i mi moramo učiniti i u tom smislu treba jačati našu poljoprivrednu politiku.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, kolega Kovačević. Izvolite.
Pa naime, ja mislim da smo konačno oko toga svi suglasni, znači da ovih zadnjih godina pa možemo promatrati to razdoblje od osam godina Zakona o poljoprivredi od kada je donesen, njegove primjene, da smo morali i trebali povećavati potpore, povećavati proizvodnju u Republici Hrvatskoj, ali evo da sad ulazimo u tu fazu gdje jednostavno moramo trenirati sustav kako bi mogli što više sredstava povući iz fondova Europske unije. I vidimo da smo i ove godine smanjili izravne potpore, dakle uz sektorsku potporu poljoprivredu za 600, 700 milijuna kuna, ali isto tako da smo osigurali u proračunu domaću komponentu kako bi iz fondova Europske unije, upravo s naslova poljoprivrede, mogli povući negdje oko 740 milijuna kuna. I na taj način još smo jednu stvar napravili. Ukinuli smo ovaj pravilnik, odnosno ministarstvo je povuklo pravilnik o kapitalnim ulaganjima gdje se isto prestalo sa takvim načinom sufinanciranja jer se jednostavno želi navesti korisnike da se kandidiraju za programe Europske unije gdje jasno moraju si dati i više truda ali je i kvalitetniji nadzor i taj novac je sigurno usmjeren kvalitetnije. On se kontrolira tijekom cijelog procesa. I ako je to ostalo i dalje tako onda se taj novac dobiva tek nakon realizacije projekta što je isto tako važno kao dokaz. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. I još replika uvažene kolegice Zdenke Čuhnil. Izvolite kolegice.
Ja se slažem sa uvaženim kolegom da je potpore u poljoprivredi trebalo povećavati. Na žalost kada smo 2001. mijenjali model primijenili smo ga u krivo vrijeme na krivom mjestu. 2001. Europska unija je imala hiper produkciju hrane. Išla je na kvalitet i na poticaje dohotku. Mi smo primjenjujući iste poticaje na razrušenu poljoprivredu, na poljoprivredu koja je bila u tranziciji jednostavno dobili potpuno druge efekte. Činjenica je da ima napredak ali ne dovoljan. Ako pogledate statistiku mi smo povećali proizvodnju neki tvrde 5% po statističkim podacima, neki 10% itd. Prema tome, nismo znatno povećali. Bez povećanja proizvodnje nema niti povećanja produktivnosti, a jednako vrlo teško je unutar takve proizvodnje onda tražiti konkurentnost. Prema tome, trebali smo iskoristiti najprije vrijeme za veću proizvodnju, jer iz kvantiteta može se rađati kvalitet, a onda na temelju kvaliteta preusmjeravati sredstva i u pravcu dohotka i svega toga. Mi smo na kraju krajeva utrošili ogromna sredstva u poticaje, a ne možemo reći da ipak imamo zadovoljavajuće rezultate u poljoprivredi, barem takvi su signali iz poljoprivrede. Netko očito onda barata krivim podacima. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku kolega Kovačević. Izvolite.
Pa naime, ne bih se složio oko ove konstatacije da smo mi imali slične ili iste potpore kao što je to imala Europska unija u razdoblju od 2000. uzmimo do ovog početka 2006. kada se krenulo sa ... [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] odnosno plaćanje jedinstveno po farmi. Naime, oni su već u tom trenutku odustali od ovih potpora po količini proizvoda, odnosno nije se više podupiralo ono litra ulja, kilogram pšenice itd. nego su krenuli razvijati potpore koje su bile višestruko uvjetovane. Znači, okoliš, forsiranje ruralnog razvoja. Znači, kao jedne brige o cjelokupnom seoskom prostoru. Isto tako, jačali su ovaj sustav kvalitete food safty itd. Međutim, taj dio oko jačanja kvalitete bio je dijelom i odgovor na sve agresivniju konkurenciju iz trećih zemalja koja je prijetila tržištu Europske unije, jer zbog sa Sporazumom sa Svjetskom trgovinskom organizacijom morali su sniziti carine, smanjiti subvencije i na izvoz i na potpore. A s druge strane agresivna konkurencija posebno iz ovih poljoprivrednih velesila trećeg svijeta ne znam od Brazila, južnoafričke itd. koja je prijetila tu su išli na standarde kvalitete kojima su štitili, nastojali zaštititi svoje tržište. A što se tiče naših potpora, dakle one su i dalje morale biti orijentirane prema proizvodu i prema proizvodnji jer smo morali povećavati. Ali se isto ne slažem da nismo promijenili i da nismo počeli mijenjati strukturu proizvodnje. Ne možemo ignorirati činjenicu da je podignuto na tisuće hektara novih trajnih nasada, da su stočne farme izgrađene itd. što nije ona struktura koju smo imali, odnosno što je ona željena struktura u proizvodnji jer je visoko dohodovna i daje konkurentnost našim proizvođačima.
I posljednja prijava za pojedinačnu raspravu, uvaženi kolega Jerko Rošin. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući, gospodine državni tajniče. Pred nekoliko dana bili smo u Strasbourgu na zasjedanju Zajedničkog parlamentarnog odbora Europske unije i Hrvatskog sabora i kako je bilo zasjedanje nije bilo mjesta u Strasbourgu pa smo noćili u Berneju, tridesetak kilometara dalje od Strasbourga. Vrijednost i tog odlaska to Berneja je u tome što smo vozeći se od Berneja do Strasbourga autobusom se zapitali onako u jednoj ironičnoj duhovitosti od čega ti ljudi žive. Nismo vidjeli ni jednu tvornicu koja stoji ni s lijeve, ni s desne strane. Pa onda kažemo od čega ti ljudi žive, međutim ta zemlja je tako obrađena, ta poljoprivredna dobra su tako kultivirana da se vidi da se itekako može dobro živjeti od poljoprivrede i bez ijednoga dimnjaka u onome prostoru. Dakle, hrana je jedna strateška djelatnost gospodarstva i dakle, poljoprivreda je nešto na temelju čega se jedna ekonomija može razvijati. I mislim da se pogotovo tako može i kod nas. U tom smislu puna podrška svakom naporu poboljšanja zakonodavnih okvira rada poljoprivrede i poticaja koji bi iz toga proizišli. Imajući to na umu već prije smo se pozabavili problemom rješavanja prostora na način da smo išli za tim da se manje poljoprivredne površine objedinjuju imajući na umu potrebne poticaje za poljoprivredu. Već smo prije u okviru Zakona o prostornom planiranju, a temeljeći se na ZOP-u predložili i usvojili da se na svaka 3 hektara jednog obiteljskog gospodarstva registriranog kao gospodarska poljoprivredna djelatnost dozvoli izgradnja objekta od 200 metara četvornih uključujući u tome ne samo gospodarske sadržaje nego i stambeni prostor. Dakle, jedna briga sa stajališta prostora apsolutno je bila prisutna već odavno i za vrijeme prošlog mandata pa tako i u ovome mandatu ne bi li poljoprivreda i sa te strane dobila određene poticaje. No ono o čemu bih htio danas govoriti i ono što po meni predstavlja nedostatak ovoga zakona, odnosno temu kojom se zakonodavac u ovome trenutku nije pozabavio to je činjenica da se ne bavi svim onim što predstavlja poljoprivrednu površinu, što se ne bavi onim što predstavlja jednu gospodarsku iz dana u dan sve razvijeniju i sve jaču gospodarsku djelatnost. I žao mi je da u Hrvatskom saboru ne postoji mogućnost da se neke slike pokažu, neke projekcije da napravimo jer bi jedna slika tko šta govori ilustrirala puno više nego što se to riječima može pokazati. Da vam pokažem poljoprivredne … [[Govornik se ne razumije.]] koje nastaju, a koje se kao takve uopće ne mogu registrirati ni voditi. Imajući to na umu, nedavno smo na zajedničkoj sjednici i Odbora za prostorno uređenje i graditeljstvo isto tako i zaštitu okoliša napravili jednu tematsku točku o kojoj smo razgovarali o problematici pretvaranja krševitog terena u poljoprivredne površine. Krša koji nije gospodarski nimalo bio iskoristiv, i krša koji je zapravo dio Hrvatskih šuma, po svemu sudeći. No on se pretvara u poljoprivredne površine i predstavlja jednu novu stvorenu vrijednost. Postoji čak jedna udruga krš koja obuhvaća negdje oko 2 tisuće hektara već tako pretvorenog terena iz ništa u nešto. Zapravo pretvaranja kamena u zlato. I tu smo otkrili probleme, da bi to moglo funkcionirati bolje, da bi moglo biti učinkovitije. U prvom redu sa pravom koncesije ljudi koji su dobili te terene da ih obrađuju i pretvaraju u poljoprivredne površine, najčešće su to vinogradi ili maslinici. Da ugovor o koncesiji zapravo nisu dobili pravo da bi na tim terenima mogli graditi objekte u funkciji takvog jednog gospodarstva, da bi spremali traktore, druge uređaje koji tamo služe, trafostanice da bi se mogle graditi spremište alata, garderobe ljudi koji tu rade, itd. Jer se radi na terenima koji su vrlo daleko od bilo kojega naseljenog prostora, na kosim terenima, strmim terenima do kojih uopće nije lako doći. Pitanje koncesije je mislim pitanje ugovora i vjerojatno budući ugovori mogu biti sklopljeni na način da se da pravom sadnje, da se da i pravo građenja objekata. No nastaje problem što takva gradnja nije predviđena Zakonom o prostornom planiranju, odnosno nije predviđena prostornim planovima koji to omogućavaju. Iz tog razloga bi trebalo ne u ovom zakonu, ali u pratećim Zakonima o prostornom planiranju predvidjeti te mogućnosti, jer jednostavno nije moguće … [[Govornik se ne razumije.]] pri izradi prostornog plana koje će zemljište bit dato u koncesiju i da li će netko imati potrebu za tim pa na načelnoj razini. Ovdje u svakom slučaju je interesantno i vrijedno šta smo uvijek dosad govorili da se prostornim planovima praktički poljoprivredno zemljište mijenja u građevinsko zemljište. No u ovome slučaju se radi o pretvaranju, o prenamjeni koja iz ničega dovodi do nešto. Zato bi isto tako bilo interesantno ustanoviti i mogućnost da se uz takve objekte uz jednu agroproizvodnju, kao što je to u cijeloj Europi omogućeno, dozvoli i jedan i potakne jedan turistički razvoj i jedna određena turistička ponuda. No ono što je ključno za sve ovo skupo, da bi se ovo moglo događati, to je reinterpretacija tih površina iz šumske u poljoprivredne površine. Jer dok se god one tretiraju kao šumske površine, a ne kao poljoprivredne površine onda sve ono što je omogućeno poljoprivrednim površinama nije omogućeno ovima koji se još uvijek drže kao šumske površine. Dakle, radi se praktički o jednoj uvjetno bih rekao nepriznatoj poljoprivrednoj površini, ali sa vrlo reprezentativnim, moguće reprezentativnim rezultatima, što mogu posvjedočiti i najvrsniji hrvatski vinari, da im ne pravim reklamu ovdje u Saboru, ali koje znate i fotografijama koje mogu dokazati u bilo kojem trenutku kako to dobro izgleda i kako postaju sve kvalitetniji i kvalitetniji. Pa mislim da bi u tom smislu državnom tajniku preporučam raspravu na temu pretvaranja, prebacivanja iz jednog džepa u drugi džep nečega što predstavlja Hrvatsku, odnosno imovinu hrvatske države u svakom pogledu. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Iscrpili smo sve prijave za raspravu. Zaključno državni tajnik, želi li se obratiti? Da. Gospodin Kraljičković. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, poštovane saborske zastupnice i saborski zastupnici. Zahvaljujem se na raspravi, na vašem doprinosu sa vašim prijedlozima, vašim primjedbama, pa možemo reći djelomično i kritikama, što će sigurno pomoći poljoprivredi i nama, ali i vama. Prijedlog zakona kojega imate pred sobom je uvažio, to sam rekao i u uvodu, svu stvarnost koja je u Hrvatskoj postojala ovih 8 godina. Također je uvažio stvarnost koja je u našem okruženju, znači i u Europskoj uniji. U njega je to ugrađeno. Iskustva koja smo imali, a nisu bila provedena određene odrednice zakona jednostavno nije potrebno da se ponavljaju, ako se ne mogu izvršiti, jer ako dolaze uz koaliziju sa nekim drugim zakonima. Ovdje je bila također primjedba što se to novo učinilo od 2001. godine naovamo novoga zakona. Pa samo ću ukratko ponoviti. Programom Vlade Republike Hrvatske, koji je na web stranicama, su predviđene nove institucije i ostali … [[Govornik se ne razumije.]] novi propisi, koji nisu samo usklađivanja sa zakonodavstvom Europske unije, već i nacionalno zakonodavstvo. I upravo se to i provodi. Tako da ćemo uskoro osnovati Hrvatsku poljoprivrednu komoru, a imali smo, osnovali smo i zakonom i počeo je raditi Hrvatski centar za poljoprivredu, hranu i selo. Agencija za plaćanja će uskoro također početi raditi kao posebna jedinica, a i Hrvatska poljoprivredna agencija koja je također kao nova institucija namijenjena prije svega poljoprivrednicima za ostvarivanje njihovih prava, prije svega na potporu. Možemo znači reći da se u ovom vremenu dosta puno radi na institucijama, da se jača administrativni kapacitet ministarstva i njegovih institucija, govori podatak da u pretpristupnom programu od CARDS-a, PHARE-a, IPA-e, da je Ministarstvo poljoprivrede najveći nacionalni korisnik. Gotovo 50 milijuna eura besplatnih sredstava zaposlenici i stručnjaci Ministarstva poljoprivrede osiguravaju i za ta sredstva jačaju kapacitet vlastitih, ali i izgrađuju određene kapacitete koji su potrebni među ostalim i granične prijelaze osposobljavaju za mogućnost kasnijeg ulaska i provođenje svega što je vezano uz carinu. Kada je riječ o zakonima, samo ću podsjetiti da je donesen među ostalom i Zakon o hrani, Zakon o zemlji, Zakon o potporama kao novi zakoni u međuvremenu. A jedan od novih dokumenata koje imam pred sobom među ostalim se zove, među ostalim dokumentima je proizvodno potrošne bilanci, ocjena samodostatnosti poljoprivredno prehrambenih proizvoda Republike Hrvatske, rađeno za razdoblje 2000. godina - 2008. godina. A za one samo da ponovimo, znači imamo i strategiju koja je u "Narodnim novinama" objavljena 2002. godine, tako i taj dokument postoji i javno je dostupan svima. Kada je ovdje bilo govora o Zelenom izvješću, tako ćemo ga popularno nazivati jer ste ga tako i vi nazvali, mi smo predložili prijedlog koji držimo da je najpraktičniji, najkorisniji za sve koji zanima poljoprivreda i stanje u poljoprivredi i eventualno utjecaj na poljoprivrednu politiku. A to znači da Ministarstvo poljoprivrede izrađuje obavezni dokumenat, donosi ga i objavljuje ga u "Narodnim novinama" tako da je on javan, svima je dostupan. Mi znamo, vi znate bolje od mene, da Hrvatski sabor može uvijek staviti na dnevni red bilo koji želi temu tako i poljoprivredu ili nešto vezano za poljoprivredu. Tako da držimo da je sporno kod ovoga da … [[Govornik se ne razumije.]] donosi Sabor. Znači uvijek je to moguće raspraviti na Saboru, a držimo da je ovo praktičnije, pragmatičnije i svima dostupniji dokumenat, taj način. Kada je riječ o potporama poljoprivredi i selu onda bih vam htio skrenuti pozornost da je nekako naš cilj OECD-a gdje je otprilike 1,3% BDP-a … [[Govornik se ne razumije.]] u tom BDP-u sudjeluje sa 1,3% potpore za poljoprivredu. U EU je to negdje oko 1%, mi smo došli na tu razinu oko 1%, tako držimo da još uvijek imamo prostora i za povećanje potpora poljoprivredi i da nismo dosada ipak to previše koristili. Kada je riječ o potporama tu je možda mala isto, pojašnjenje malo dodatno, one su definirane kao potpore dohotku poljoprivrednicima za obavljanje poljoprivredne aktivnosti. Teško je reći da je izravna veza između potpora i konkurentnosti u poljoprivredi. Je u tom dijelu koji se odnosi na strukturne mjere, na mjere investicijske potpore, one izravno utječu na konkurentnost. Ali, najveći dio potpora izravno proizvodnji nije izravno vezan uz konkurentnost poljoprivrede već je vezan uz dohodak poljoprivrednika, uz važnost koju poljoprivreda ima i razloge s kojim se netko bavi. A da je to tako možete vidjeti i kod nas i u svijetu da sve manji broj poljoprivrednika je sve manje mladih se želi baviti poljoprivredom. Bez obzira na sve potpore koje imamo, a gotovo su sve zemlje u svijetu uvele potpore osim, gotovo ih nema, Novi Zeland i Australija u tragovima. Kada je riječ također kod nas o potporama na koji način ih koristi, možemo reći da ih koristi sukladno zakonu. Znači, bez obzira koliko tko dobio, dobio je sukladno zakonu i kad je evo rečeno je ovdje također da u EU potporu dobivaju sela po gospodarstvu to znači da svaki hektar doprinosi potpori. Prema tome nije posebno kod nas problematično znači da za jedan hektar može dobiti potporu poljoprivrednik. Kada je riječ o uvozu, izvozu također bih ovdje htio samo nekoliko rečenica, nema potrebe trošiti svi već dobro znamo i čuli smo, ali ono što ipak možda niste primijetili lanjske godine izvoz poljoprivrednih prehrambenih proizvoda iz Hrvatske je bio milijardu 322 milijuna dolara. Prvi na listi proizvod je bio šećer u iznosu od 171 milijun dolara. Drugi je, odnosno dalje je tuna na četvrtom mjestu oko 40 milijuna dolara. Kad to zbrojimo onda dobijemo oko 210 milijuna dolara da su ta 2 proizvoda, a znači milijardu i 200 milijuna dolara su drugi poljoprivredno prehrambeni proizvodi. Prema tome, ovo što smo čuli možemo evo pojasniti, znači to su konkretni podaci koji govore, koji pojašnjavaju uvoz i izvoz kod nas poljoprivrednih proizvoda. Kada je bilo ovdje riječi o veterinarskoj struci, pa ovaj zakon prije svega je zakon … [[Govornik se ne razumije.]] za poljoprivredu. Moram podsjetiti sve vas da je Sabor donio Zakon o veterinarstvu, Zakon o dobrobiti životinja, Zakon o hrani i upravo u tim zakonima imaju najvećim dijelom prednost veterinarska struka kod odvajanja određenih poslova. I ja držim da bi se značajno bi se pobunili i naši veterinarske privatne stanice kada bi ih poljoprivredna služba koja je besplatna bila bavila se njihovim dijelom posla. Tako držim da iz tog razloga isto među ostalim razlozima smo ispravno postupili navodeći u zakonu kako i stoji u zakonskom prijedlogu. Riječ o ekološkoj poljoprivredi, moram isto to malo ispraviti, evo gospođu zastupnicu, od 2001. godine kako je donesen zakon od tada se u Hrvatskoj može govoriti o ekološkoj poljoprivredi. Znači možemo govoriti o razdoblju od 7 godina, odnosno 8, ne od 15 godina. Znači u tom razdoblju smo došli od 0 hektara do 10 tisuća hektara, prema tome to znači da smo evo učinili značajni pomak u tom dijelu poljoprivredne proizvodnje i da se oko 700 gospodarstava danas bavi ekološko poljoprivrednom proizvodnjom sukladno zakonu i zakonskim propisima. Ono što ipak bi trebali uzeti u obzir kad govorimo o poljoprivredi, u njezinu obranu, ali nažalost u njezinu štetu, a to su elementarne nepogode u poljoprivredi. U razdoblju od 2000-te godine do sada ukupno potvrđene štete od elementarnih nepogoda u poljoprivredi su bile 9 i pol milijardi kuna. To je vrijednost jednog godišnjeg otkupa svih poljoprivrednih proizvoda. Ne smijemo također to zanemariti, govorim jer je to vrlo velika brojka i za poljoprivredu je nažalost vrlo otežavajuća i problematična za one koji se s time poljoprivredom bave. Kada pogledamo podatke koje smo čuli ovdje djelomično od službene državne statistike koja je usklađena sa EUROSTATOM i europskom statistikom, onda ja ću evo vrlo rado podijeliti s vama neke podatke koji, normalno svaki će se uhvatiti za neki podatak koji drži da mu je koristan i važan ali kada je ovako pojednostavljeno rečeno u poljoprivredi što brojimo konkretno? Brojimo poljoprivredna gospodarstva i ona su pobrojiva jer su upisana … [[Govornik se ne razumije.]] Samo zadnjih 2 godine upisano je 20 tisuća novih gospodarstava. Imamo danas 190 tisuća gospodarstava upisanih u Registar poljoprivrednih gospodarstava. Znači, broj upisanih i onih koji se žele baviti ili se bave poljoprivredom je u porastu. Oni koriste poljoprivrednu površinu, u tom razdoblju, znači od 2000-te do 2009. godine, odnosno 2008. porast korištenja poljoprivrednog zemljišta je od 10%. Znači, porast broja porast je poljoprivrednog zemljišta. A ono što je također vrlo bitno u tom razdoblju statistika bilježi porast bruto vrijednosti poljoprivredne proizvodnje u iznosu od 9%. I od toga bilje je 5%, a 16% stočarstva. Znači, možemo govoriti ne o slomu ili o padu već ovo su konkretne brojke koje pokazuju nezadovoljavajući ali ipak primjetljivi i zamjetljivi pokazatelji rasta. Zašto nezadovoljavajući? Zato što ste i sami rekli samodostatnost je naš među ostalim vrlo važan taktički cilj. Kada je riječ o onome što je mjerljivo i što ste svi ovdje spominjali, a što nije ovisno samo o prinosu i podneblju, to su nasadi. Voćnjaci, vinogradi, maslinici. U tom razdoblju 2000. do 2008. voćnjaci, površina voćnjacima je porasla za 25%, vinograda za 19%, maslinika za 31%. A od voćnjaka i jabuka samo izdvajam za 53%. Da je kvalitativan pomak bez obzira što možda nismo normalno zadovoljni, želimo svi da bude bolji, da se dogodi i da se događa, govori podatak primjerice kod maslinika imamo porast površina za 31%, a porast proizvodnje maslina za 122%, što govori o novim tehnologijama, govori o novom načinu uzgoja i novom načinu prerade. Da sada ne govorimo kod vina vam je za 8 tisuća novih gospodarstava upisano u upisnik proizvođača grožđa i vina kvaliteta itd. je u porastu, a kod mlijeka imali smo nekih 20%, danas imamo oko 85% EU kvalitet ukupno proizvedenog mlijeka. A proizvodnja mlijeka je porasla u tom razdoblju za 36%. Znači govorimo o kvantitativnim i kvalitativnim pokazateljima koji možemo reći da su rezultat ulaganja u poljoprivredu, ali i ukupne poljoprivredne politike bez obzira na Vladu, odnosno u ovom razdoblju o kojem ja sada vama predstavljam podatke. Ono što je također isto važno kada se govori o ulaganjima. Skladišni kapaciteti prije svega za najvredniju vrstu proizvodnje u voćarstvu kod na rašireniju, to je proizvodnja jabuka prije svega ulo hladnjače. U razdoblju od 2003. do danas izgrađeno je oko 30 tisuća tona novih ulo kapaciteta. ... 30 milijuna eura. Znači, ako sada imamo podatke vezane uz HBOR vezano uz aktivnost ukupne poljoprivrede, onda je oko 700 milijuna kuna u razdoblju kada su operativni programi pokrenuti je angažirano u poljoprivredu i kredite poljoprivredne najpovoljnije do sada iz HBOR programa, odnosno operativnih programa dobilo oko 427 gospodarstva. Od govedarstva, višegodišnjih nasada, svinjogojstva, povrćarstva. Kada još nekoliko podataka mogu reći vezano za poljoprivredu da bude slika, ne da uljepšavamo, nego da nam slika bude jasnija, je evo samo 4 godine posljednje. Odnosno 2008., 2005. Znači porast vrijednosti otkupa poljoprivrednih proizvoda je 57%, a od toga kada gledamo sada ... gospodarstva, kod njih je otkup povećan porast za 90%, a kod ostalih trgovačkih društva i ostalih oko 40%. Znači nama konkretne brojke pokazuju ipak rast poljoprivredne proizvodnje i ukupne poljoprivredne aktivnosti. Vezano uz ovdje prijedloge i primjedbe koje ste iznijeli, vezano uz zemljište i ostalo. Brojim da su bile vrlo korisne i sigurno da ćemo ih maksimalno uvažiti. Ono što bi na samom koncu rekao. Ovaj zakon je krovni zakon i on regulira načela i odnose u drugim zakonima. Ali ono što je za hrvatsku poljoprivredu posebno otežavajuće ili posebni izazov s druge strane je struktura onih koji se bave poljoprivredom. Gotovo dvije trećine ukupnog broja poljoprivrednika ima do tri hektara poljoprivrednih površina, a svega oko 4% više od 20 hektara posjeda poljoprivrednih površina koje obrađuje. Upravo je to za sve nas dodatni izazov. I taj izazov, možda je ovdje to netko rekao, ja nisam čuo pa ću ponoviti, su prepoznale i naš rad gledajući ministarstva i vaš rad kao Sabora i hrvatske Vlade i Europska komisija kada je predložila u svom izvješću buduću omotnicu za poljoprivredu i za selo za Hrvatsku. Tako da je za prvi stup potpore proizvodnji planirano 373 milijuna eura, a za drugi stup, znači mjere ruralnog razvoja, 352 milijuna eura. Kada to zbrojimo to je gotovo dvostruko više nego što danas ulažemo u poljoprivredu. A to znači da je hrvatska poljoprivreda, da su problemi hrvatske poljoprivrede prepoznati i da su dobro predstavljeni i Europskoj komisiji i Europskoj uniji. I da je zajednički doprinos sigurno u tome sviju nas. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. Imamo tri prijave ispravaka navoda. Najprije uvaženi kolega Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče. Pa ispravljam krivi navod kada ste rekli da će zelenog izvješća biti veća kada se objavljuje u Narodnim novinama. Mislim da je to krivi navod. Ispravljam taj vaš krivi navod, jer po ovoj sadašnjoj raspravi i sve ono što se dešava, zeleno izvješće koje nije uopće nijednom dato na Sabor, sigurno bi na kvalitetniji način njegova rasprava bila u Saboru koja bi pratila i javnost i na koju bi sigurno se mogli dati konkretni odgovori. A ovo što će biti objavljeno, to će negdje biti ili ne biti objavljeno. Drugi ispravak, tražite veterinarske stanice bi se pobunile kada bi, ovo vjerojatno se odnosi na onaj amandman što sam ja dao u savjetodavnu službu kada bi se mogli osnivati i veterinari. Mislim da je to također ispravljam taj vaš krivi navod, jer upravo od veterinarskih stanica i veterinara potiče ideja da se i veterinari bave savjetodavnom službom, a mislim obrazloženje kada budete odbijali taj amandman ću vam dati mnogo šire. Hvala lijepa.
Dalje za ispravak netočnog navoda, kolega Zlatko Koračević.
Hvala. Pa kolega Bodakoš je djelomično ispravio ovaj navod državnog tajnika, a to je da informiranje putem Narodnih novina govorim o zelenom izvješću je efikasnije. Možda efikasnije kroz neki dnevni tisak, možda efikasnije kroz nekakvu radio stanicu, ali tu se ne radi o efikasnosti. Tu se radi o minimumu pristojnosti. Ministarstvo poljoprivrede upravlja jednim sektorom vitalnim i važnim za ovu državu i raspolaže sa novcima poreznih obveznika. Hrvatski sabor donosi strategiju i mislim da bi bio minimum pristojnosti da ministarstvo i Vlada Republike Hrvatske u Hrvatskom saboru podnesu kroz zeleno izvješće rezultate utroška novaca poreznih obveznika koji nisu mali u deset godina 25 milijardi kuna. I drugi ispravak netočnog navoda a to je nama se ukazuje financijska omotnica od cirka 600 i nešto, 700 milijuna eura. To je točno. Međutim, drugo je pitanje koliko smo mi osposobljeni a i prema izračunu kod nas u ministarstvu u ovom trenutku nismo sposobni niti polovicu toga preuzeti ako pod hitno ne poduzmemo neke mjere. Prema tome, to nije točno da će hrvatska poljoprivreda, ona će imati potencijal u korištenju od 700 ali koliko će stvarno ovisi o vašem radu a mislim da to zeleno izvješće može dati ocjenu o efikasnosti, vašoj efikasnosti a za korist naših građana.
Hvala. I kolegica Čuhnil ispravak navoda.
Očito smo svi reagirali na netočnost kolege tajnika koji je rekao da će biti točnije ako će izvješće biti samo u "Narodnim novinama". Pa i do sada je izvješće trebalo podnijeti Saboru a onda ga objaviti u "Narodnim novinama". Sada se samo izbjegava Sabor što ne vidimo razloga ali objava u "Narodnim novinama" je i do sada bila a to što to nijednom nije napravljeno za to bi moralo odgovarati ministarstvo. Drugo, htjela sam ispraviti vaš netočni navod kojim ste de facto ispravljali mene. 95. su počela predavanja o ekološkoj proizvodnji, krenula je ekološka proizvodnja. Drugo je što se ona tek 2001. počela ozbiljnije poticati ali ona se itekako počela uvoditi još daleke 95., prema tome više od 15 godina. Ispravak o hladnjačama, svakako da je dobro da smo izgradili toliko ulo hladnjača ali čemu ulagati u najskuplje hladnjače, trebalo je nešto i hladnjača koje mogu zadržati voće i povrće pet, šest mjeseci bez skupih hladnjača a tek za onaj manji postotak koji nam treba u drugoj polovici godine treba ići na najskuplje režime i najskuplje hladnjače. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Ovime smo završili ispravke. Zaključujem ovu točku. Glasat ćemo kada se za to steknu uvjeti.
Idemo na glasovanje o konačnom prijedlogu Zakona o poljoprivredi, bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 469. Rasprava je zaključena, amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, Odbor za lokalnu i područnu regionalnu samoupravu, Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj, zastupnik Dragutin Bodakoš. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenim amandmanima. Gospodin Josip Kraljičković, državni tajnik. Izvolite. Odbor za lokalnu područnu samoupravu na članak 26., molim vas, na članak 26. Dakle, Odbor za lokalnu, područnu i regionalnu samoupravu.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane saborske zastupnice, saborski zastupnici. U ime predlagača, u ime Vlade RH izjavljujem da ne prihvaćamo taj amandman radi pojednostavljenja postupka donošenja zelenog izvješća predlažemo da ga donosi ministarstvo dok strategiju donosi Sabor, odnosno Nacionalni program da donosi Vlada RH. Zahvaljujem se.
Dobro, hvala. Gospodin Zvonimir Mršić da li ima? Nema ga. Morat ćemo se izjasniti amandmanom koji Vlada ne prihvaća. Tko je za ovaj amandman? Na članak 26? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Odbora za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj, amandman na članak 15.?
Hvala lijepo. Vlada prihvaća amandmana.
Ovaj amandman je sastavni dio prijedloga zakona, prihvaćen. Odbora za zakonodavstvo, prvi amandman na članak 1.?
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Vlada prihvaća sve amandmane Odbora za zakonodavstvo. Zahvaljujem.
Hvala. Znači sva četiri amandmana koji su ovdje predloženi Vlada prihvaća. Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. I gospodina Bodakoša zastupnika amandman na članak 17.
Vlada ne prihvaća amandman. Naime, Zakonom o veterinarstvu propisana je zaštita životinja i veterinarske usluge, dok se ovim zakonom propisuju savjetodavna služba, njezin rad. A u njezinom opisu nije i savjetovanje o zdravlju životinja.
Izvolite gospodine Bodakoš.
Hvala lijepo predsjedniče Hrvatskog sabora. Ovo obrazloženje koje je dao gospodin državni tajnik vidi se da on zbilja jako malo poznaje problematiku rada veterinarske službe, uopće što znači veterinarska služba i što bi ona u savjetodavnom dijelu trebala biti. A zbog čega to govorim? Zato kada danas imamo na lisabonskoj proslavi, kada predsjednik europskog Parlamenta govori o tome da je za provođenje zajedničke europske poljoprivredne politike jedan od bitnih stvari cjelokupne europske zajednice. Mi u našem krovom Zakonu o poljoprivredi ograničavamo mogućnost sudjelovanja i u provođenju poljoprivredne politike i edukacije naših poljoprivrednika kroz savjetodavnu službu. Samo za primjer, veterinari inače rade u javnoj savjetodavnoj službi odnosno Hrvatskoj savjetodavnoj službi, ali u privatnoj ne bi mogli zbog ovih razloga koji je rekao gospodin tajnik. Međutim, ja si postavljam pitanje, zašto diskriminirati jednu struku i upravo sužavati mogućnost da ta struka dade ono što treba dati o edukaciji poljoprivrednih proizvođača. Pošto se upravo i zaklinjemo na to da bi trebali što više obrazovati poljoprivredne proizvođače da bi mogli povlačiti određena sredstva iz fondova. Multidisciplinarnost inače je jedna od karakteristika u svakom savjetodavnom dijelu. I mislim da ova ograničenost razmišljanja u Ministarstvu poljoprivrede dovodi do odbijanja svakoga prijedloga koji ide upravo za poboljšanje i kvalitete obrazovanja naših poljoprivrednika, a rezultira upravo s ovim lošim stanjem ove grane gospodarstva. Molim glasovanje.
Hvala. Dajem na glasovanje prijedlog ovog amandmana. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Dame i gospodo zastupnici, dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o poljoprivredi. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova, 94 glasa za, 9 suzdržanih i jedan protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
I danas planiramo još obraditi slijedeću točku. - Konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o uvjetima za stjecanje prava na starosnu mirovinu radnika profesionalno izloženih azbestu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 473 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Prema članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Kao i uvijek u takvoj prigodi amandmani se mogu podnijeti do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad i socijalno partnerstvo. Izvješća sa sjednica odbora smo također primili. Žele li predstavnici predlagatelja uzeti riječ? Da. Državna tajnica Tamara Obradović Mazal. Izvolite.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Predlažemo dopune Zakona o uvjetima za stjecanje prava na starosnu mirovinu radnika profesionalno izloženih azbestu. Osnovna intencija i Vlade i Sabora još 2007. godine bila je da se naravno zbrinu radnici koji su tijekom rada na svojim radnim mjestima bili profesionalno izloženi azbestu i to na način da im se omogući stjecanje prava na starosnu mirovinu pod povoljnijim uvjetima. Konkretno time su bili i još uvijek jesu obuhvaćeni radnici sa navršenih 50 godina života za muškarce, 45 godina života za žene i 25 godina kumulativno gledano staža osiguranja pod uvjetom da su 10 godina radili na poslovima na kojima su bili neposredno profesionalno izloženi azbestu, ili u drugoj situaciji radnici koji su navršili 53 odnosno 48 godina života, 30 godina staža osiguranja i pod uvjetom da su radili najmanje 20 godina kod poslodavca koji je u svojoj proizvodnji koristio azbest odnosno tijekom kojeg su bili izloženi azbestu. U samoj provedbi i primjeni zakona uočeno je da postoji i određeni broj radnika koji su tijekom rada kod pravne osobe, primjerice u "Salonitu" ili "Plobestu" oboljeli od bolesti uzrokovane azbestom, da im je ta bolest i utvrđena rješenjem o priznanju profesionalne bolesti Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje i zaštite zdravlja na radu. Međutim, nisu i ne ispunjavaju uvjete za starosnu dob odnosno navršeni staž osiguranja propisane zakonom. Stoga ovom dopunom predlažemo tu potrebu da se i tim osiguranicima omogući ostvarivanje prava na starosnu mirovinu pod povoljnijim uvjetima riješi upravo ovim prijedlogom zakona. Ujedno predlažemo da se korisnicima mirovina ostvarenih prema zakonu u uvjetima za stjecanje prava na starosnu mirovinu ta mirovina poveća za 26%. Naime, mirovine koje se ostvaruju primjenom ovog zakona određuju se prema Zakonu o mirovinskom osiguranju i time bi se razina izjednačila sa razinom mirovina korisnika dodatka na mirovinu prema Zakonu o dodatku na mirovine prema Zakonu o mirovinskom osiguranju. Do sada govoreći o konkretnim brojkama, o životu i broju ljudi koji su obuhvaćeni važećim zakonom do sada imamo 102 radnika "Salonita" u stečaju "Plobesta" koji su ostvarili starosnu mirovinu prema važećem zakonu a ono što procjenjujemo da će se broj korisnika mirovine od slijedeće godine povećati na 220 za 2010., 230 za 2011., 240 za 2012. i 250 u 2013. godini. To su projekcije koje su napravljene za potrebe ovog prijedloga. Ujedno od navedenog ukupnog broja korisnika mirovina po važećem zakonu otprilike se procjenjuje da će dvadesetak radnika i "Plobesta" i "Salonita" koji su oboljeli od bolesti uzrokovane azbestom a prema važećem zakonu nisu imali pravo na ostvarivanje starosne mirovine steći uvjete za ostvarivanje starosne mirovine prema ovom zakonu. Znači, radi se o krugu osiguranika kojima bi također mirovina bila povećana za 26%. Uz ovaj prijedlog zakona osigurana su i sredstva iz proračuna. Od ukupnih rashoda povećani rashodi koji su posljedica prijedloga ovog zakona iznosila bi milijun i pol kuna za slijedeću godinu sa projekcijom od milijun i 900 tisuća kuna u 2011. odnosno 2,2 milijuna kuna u 2012. godini. Predlažemo stoga uzimajući u obzir i proširenje dakle prava odnosno kruga osiguranika da Sabor raspravi i usvoji ovaj prijedlog zakona. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Kolega Tomljanović? Ne. Kolega Kunst? Da. Izvolite. Odbor za rad i socijalno partnerstvo.
Hvala lijepa, poštovani potpredsjedniče. Državna tajnice, kolege zastupnici. Odbor za rad i socijalno partnerstvo Hrvatskog sabora je 25. studenog raspravljao o Prijedlogu zakona o dopunama Zakona o uvjetima stjecanja prava na starosnu mirovinu radnika profesionalno izloženih azbestu koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja istaknuo je da će se donošenjem ovog zakona proširiti krug osiguranika koji mogu ostvariti starosnu mirovinu prema Zakonu o uvjetima za stjecanja prava na starosnu mirovinu radnika profesionalno izloženih azbestu te će im se mirovina povećati za 26%, kao i poboljšati materijalni i socijalni položaj. Nadalje, predloženom dopunom članka 2. važećeg zakona omogućuje se radnicima koji su oboljeli od profesionalne bolesti uzrokovane azbestom, a ista im je utvrđena rješenjem Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, zaštite zdravlja na radu, ostvarivanje prava na starosnu mirovinu pod povoljnijim uvjetima prema ovom zakonu, bez obzira na starosnu dob i navršeni staž osiguranja. U raspravnom dijelu predstavnik predlagatelja pojasnio je članovima odbora da je riječ o posebnom propisu po kojem se stječe pravo na mirovinu pod povoljnijim uvjetima tako da se na ove korisnike ne odnosi Zakon o dodatku na mirovine ostvarene prema Zakonu o mirovinskom osiguranju gdje dodatak može iznositi i do 27%, dok se u ovom zakonu predlaže za sve korisnike i one koji su već ostvarili pravo na mirovinu i na buduće korisnike povećanje mirovine za 26%. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da se donese Zakon o dopunama Zakona o uvjetima za stjecanje prava na starosnu mirovinu radnika profesionalno izloženih azbestu.
Hvala lijepo. Završavamo s raspravom u ime odbora. Prelazimo na raspravu po klubovima. Molim kolegu Kunsta da uzme riječ u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice sukladno prijavi.
Hvala lijepa. Još jednom pozdravljam, potpredsjedniče. Predstavnici Vlade, kolege zastupnici. Zakon o uvjetima za stjecanje prava na starosnu mirovinu radnika profesionalno izloženih azbestu stupio je na snagu u kolovozu 2007. godine, a svrha zakona bila je zbrinjavanje radnika koji su na svojem radnom mjestu bili izloženi azbestu, bilo neposredno ili posredno. Navedenim zakonom obuhvaćeni su radnici sa navršenih 50 godina života za muškarce i 45 godina života za žene, sa 25 godina staža osiguranja i 10 godina rada na poslovima kojima su bili neposredno izloženi azbestu. Oni radnici koji su bili posredno izloženi azbestu, a navršili su 53 godine života za muškarce, odnosno 48 godina života za žene i 30 godina staža osiguranja mogu isto tako pod povoljnijim uvjetima ostvariti pravo na mirovinu po ovom navedenom zakonu. Tijekom primjene ovog zakona uočeno je da određeni broj radnika radio je u proizvodnji koja je koristila azbest kao sirovinu, kao što su npr. "Salonit d.d." u stečaju i "Plobest". Radnici tih poduzeća oboljeli su od bolesti uzrokovane azbestom koju je priznao rješenjem i Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje, zaštite zdravlja na radu. Ali kako po sadašnjem zakonu svi radnici ne ispunjavaju uvjete za starosnu mirovinu, posebno zbog starosne dobi i navršenog staža osiguranja, zato je bilo potrebno ići u izmjene ovog zakona. Do sada je, što smo i čuli od tajnice, državne tajnice, do sada 102 radnika "Salonita d.d." i "Plobesta" ostvarilo pravo na starosnu mirovinu, a donošenjem dopuna u zakonu proširit će se krug osiguranika negdje, kao što je rečeno, do 2013. godine na 250 korisnika mirovine ostvarenih prema ovom zakonu. Kako bi se poboljšao materijalni i socijalni položaj ove osjetljive skupine osiguranika korisnika mirovine predlaže se povećanje mirovina za 26% i to za sve korisnike mirovina prema Zakonu o uvjetima za stjecanje prava na starosnu mirovinu radnika profesionalno izloženih azbestu, od kada je zakon znači stupio na snagu, ovaj prvi zakon o kojem sam govorio od 7. kolovoza 2007. godine, kao i budućim korisnicima prema tom zakonu. Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje će do 31. ožujka 2010. godine provesti izračune i odrediti novu visinu mirovinu. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržao je ovaj prijedlog zakona.
Hvala lijepo. Dalje za raspravu u ime kluba HSS-a, kolegica Marijana Petir.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, zastupnice i zastupnici, gospođo državna tajnice. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će ovaj prijedlog zakona. Naime, spoznaja o mogućnosti da azbest uzrokuje teške i nepovratne posljedice po ljudsko zdravlje u širim se krugovima zainteresiranih počela isticati prije '90-tih godina prošlog stoljeća te uskoro postala jednim od aktualnih pitanja zaštite zdravlja. Nakon godina strpljenja, politiziranja, pregovora te mnogobrojnih sastanaka, raznoraznih odbora i radnih tijela, trud svih onih koji su bili svjesni kakvu opasnost predstavlja azbest za zdravlje radnika te se zalagali za njegovu zabranu, konačno se isplatio i to 26. srpnja 1999. godine kada je donesena pisana procedura kojom se označen kraj uporabe azbesta na području zemalja članica Europske unije. Taj je dokument dopunio Anex I Direktive o opasnim tvarima i pripravcima, a zabrana je stupila na snagu 1. siječnja 2005. godine. Iste te godine Ministarstvo zdravstva predstavlja svoju inačicu dokumenta lista otrova čija se proizvodnja, promet i uporaba zabranjuju te je time svaka proizvodnja, promet i uporaba azbesta zabranjena na teritoriju Republike Hrvatske. Nakon stupanja ove zabrane na snagu javlja se niz problema počevši od onih vezanih uz opstanak tvrtki koje se proizvodile cementno-azbestne proizvode, do niza pitanja vezanih uz naknadu šteta po zdravlje radnika zaposlenih upravo u toj industriji. Zahvaljujući svim čarima privatizacije na hrvatski način, privatizacije s početka '90.-tih godina, a čije repove osjećamo i današnjih dana, uz uobičajene probleme koji tište europske radnike koji su bili zaposleni u azbestnoj industriji, mi smo zaokupljeni i posebnim orijentalno-mediteranskim začinima ovog teškog problema. Na što točno mislim? Upoznat ću vas s pregledom događanja vezanih uz problematiku onečišćenja azbestom u Republici Hrvatskoj. Agonija tvrtke "Salonit", ali tu moram spomenuti i tvrtku "Plobest" iz Ploča, kao i sva ona brodogradilišta u Republici Hrvatskoj i radnike koji su bili tamo zaposleni i bili naravno pod direktnim utjecajem azbesta, započinje dakle odlaskom tvrtke u stečaj 2004. godine. Stečajni postupak tvrtke "Salonit" začinjen je na sve moguće i nemoguće načine, a traje još i danas sa vedrim ili oblačnim pogledom na budućnost ovisno o poziciji s koje se sam postupak promatra. U ovom ću se dijelu zadržati na onom vedrijem pogledu koji imaju sada bivši radnici "Salonita" zahvaljujući prvenstveno svom osobnom naporu. Spomenut ću samo usput aktivnosti saborskog Odbora za zaštitu okoliša u rješavanju njihovog problema, pa i u dijelu podrški, inicijativi za predmetne promjene postojećeg zakona. Ali naravno moram tu spomenuti i angažman Ministarstva zaštite okoliša i prostornog uređenja kao i Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost koji su se trudili pronaći način i riješiti probleme bivših zaposlenika, radnika na njihovo zadovoljstvo. Rješavanjem njihovog zaposlenja u sanaciji kruga tvornice i "mravinačke kave" angažmanom preko druge pravne osobe ujedno je ispunjen i jedan od tri zahtijeva radnika, možda i onaj najvažniji kojim je na neki način riješena njihova egzistencija u dogledno vrijeme. Drugi zahtjev radnika bio je vezan upravo uz izmjenu ovog zakona o kojem danas raspravljamo. Imajući na pameti sva događanja ovog ljeta i jeseni zahtjeve HUS-a, štrajk glađu radnika "Salonita", te angažman predsjednice Vlade kroz pismo kojim se obavezala ispuniti zahtjeve radnika mogu zaključiti da su ove predložene izmjene na tragu dogovorenog, te ih mi u Klubu zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržavamo. U ovo doba izuzetne neizvjesnosti na tržištu rada, te razini kvalificiranosti radnika sa možda najvažnije njihovoj radnoj sposobnosti uslijed dugogodišnje izloženosti azbestnim vlaknima njihova konkurentnost na tržištu rada nije im prednost u zapošljavanju, te njihovo ponovo zapošljavanje htjeli mi to ili ne htjeli priznati predstavlja rizik također i za budućeg poslodavca. Rješenjima koja su predložena ovim izmjenama zakona ispunjen je prvi zahtjev radnika "Salonita" te je proširen na sve druge radnike koji su radili u tvornicama gdje se azbest koristio kao sirovinska osnova u proizvodnji. Rješenjima kroz dopune članaka jedan i dva osigurava se da svi radnici obuhvaćeni ovim zakonom ostvare punu mirovinu bez obzira na starosnu dob i godine staža, te da će se za ostvarivanje tih prava, a prema stavu na koji se obavezala predsjednica Vlade uzimati u obzir potvrda koju izdaje stečajni upravitelj, a što je vezano uz definiciju iz drugog stavka prvog članka ovog zakona. Onaj dio zakona koji daje odgovor na egzistencijalne probleme, a uređen je člancima tri i četiri kada se stavi na papir izgleda ovako. Prosječna mirovina za osobe koje su bile profesionalno izložene azbestu je 2530 kuna. Dodatak od 26% je 657,8 kuna ili ukupno 3187,8 kuna. Prosječna mirovina prema izračunu Saveza samostalnih sindikata Republike Hrvatske za rujan u Republici Hrvatskoj iznosila je 2172,48 kn. Kad to zbrojimo može se reći da su radnici koji su bili izloženi azbestu dobili oko 1000 kuna mjesečno više od prosječnog hrvatskog umirovljenika. Međutim, samo će rijetki radnici moći uživati u svojoj mirovini, a neki jer na žalost nisu doživjeli niti će doživjeti. Nad njihovim životima visi moderna inačica Damaklova mača koja se može ukratko prikazati kroz opetovano iščekivanje rezultata pretraga i ne baš svijetlu budućnost višesatnih čekanja u bolničkim hodnicima, na pregledima, terapijama pri tome ne zaboravljajući njihovu duševnu bol dok se zdravstveno stanje svakim danom pogoršava bez izgleda za poboljšanjem. Kad to imamo na umu onih dodatnih 1% do maksimalnih 27% iz članka 2. Zakona o dodatku mirovinu prema Zakonu o mirovinskom osiguranju za koliko se još može povećati mirovina temeljem posebnog zakona kao što je ovaj ne bi smjelo predstavljati dodatno opterećenje sustavu niti Vladi Republike Hrvatske. I mi se u klubu HSS-a zalažemo da se tih 1% osigura. Jer naime što znači tih 1%? To znači po radniku prosječno dodatnih 25 kuna i 30 lipa ili preoblikovano u osnovne životne potrebe 2 kile kruha i 2 litre mlijeka mjesečno. Na kraju, ali ne i najmanje važno skrećem pažnju i na treću točku zahtjeva radnika koji su bili vezani uz obeštećenje radnika na način na koji je isto učinila i Europska unija. Nije mi poznato da li su dogovoreni uvjeti, a rok za dovršenje dogovora svakim je danom sve bliže, a to je kraj 2009. godine. Vezano na prethodno rečeno u ovom dijelu referirala bih se također na rad Povjerenstva za rješenje odštetnih zahtjeva osoba profesionalno oboljelih uslijed izloženosti azbestu. Ponovo skrećem pažnju na dugotrajnost postupka utvrđivanja profesionalne bolesti zbog izloženosti azbestu, jer ti postupci doista traju predugo. Kroz dvije tematske sjednice Odbora za zaštitu okoliša na temu "Onečišćenje okoliša azbestom" od kojih je jedna održana prošle, a druga ove godine, usprkos zaključcima odbora i požurnicama koje sam uputila na povjerenstvo još nisu detektirani problemi koji taj posao utvrđivanja čine tako dugotrajnim. Stječe se dojam apsolutne nezainteresiranosti za probleme osoba profesionalno oboljelih od izloženosti azbestu, jer se radi o osobama koje već imaju simptome bolesti, te im nije preostalo puno vremena života. Uz agoniju vezanu uz svoje zdravlje dodatno im se možda kao vrsta placeba ili sredstva za skretanje pažnje servira dugotrajan i mučan postupak ostvarivanja prava financijska nadoknada štete, a tu će nadoknadu opet najvjerojatnije morati potrošiti na ublažavanje simptoma bolesti, vlastito liječenje i povećanje kvalitete života ako uopće dožive njenu isplatu. Naime, ovaj sam se vikend susrela sa bivšim zaposlenicima "Plobesta" u Pločama koji su mi rekli da je ove godine u Pločama od azbestoze umrlo 13 ljudi koji nisu dočekali rješavanje svojih odštetnih zahtjeva, čak nisu ni dobili dijagnozu da su oboljeli od azbestoze. Pa ovim putem u ime zastupnika HSS-a apeliram na nadležne službe da se trgnu jer je za to zadnji trenutak. Hvala lijepo.
Hvala. Zastupnik SDP-a, gospođa zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice zastupnice i kolege zastupnici. Na samom početku izlaganja o Prijedlogu zakona o dopunama Zakona o uvjetima za stjecanje prava na starosnu mirovinu radnika profesionalno izloženih azbestu želim reći da će klub zastupnika i zastupnica SDP-a podržati znači donošenje ovog zakona iako smatramo da se ne samo zakonska već i ustavna prava radnika i radnica profesionalno izloženih azbestu u Hrvatskoj ne poštuju u gotovo zaprepašćujućoj mjeri. Kada sam prije nekoliko godina pisala kolumnu o problemima radnika i radnica "Salonita" usporedila sam njihov slučaj sa slučajem masovnog trovanja stanovništva malog kalifornijskog mjesta Hinkley toksičnom kemikalijom kromom 6, koji je u obližnjem energetskom postrojenju koristila korporacija PG&E, te na taj način otrovala podzemne vode i okoliš Hinkleya, a taj slučaj obrađen je u slavnom filmu Erin Brockovich, redatelja Stevena Soderbergha. Da podsjetim Erin Brockovich, mala i neiskusna pripravnica, u odvjetničkom uredu pobijedila je moćnu korporaciju PG&E i izborila se za 333 milijuna dolara vrijednu odštetu za 634 pogođena stanovnika Hinkleya. 333 milijuna dolara pružilo je priliku stanovnicima Hinkleya, koji se liječe od zloćudnih tumora, neplodnosti i drugih teških bolesti, da plate primjerenu zdravstvenu zaštitu i liječenje koje može podići kvalitetu života i produžiti život. Iako tužbom dobiven novac velikom broju stanovnika Hinkley na žalost nije vratio izgubljeno zdravlje, a mnogima od njih ni živo, ipak je poruka filma pozitivna. S obzirom na činjenicu da je korporacijama poput energetskog diva PG&E na prvom mjestu zarada i gomilanje profita, sigurno je da je ono što ih najviše može pogoditi upravo velika novčana kazna, a u određenoj mjeri i gubitak tzv. ugleda. Mnogobrojne tužbe protiv moćnih multinacionalnih korporacija koje se danas svakodnevno pokreću u SAD-u i razvijenim zapadnim državama, posebice protiv duhanske, kemijske i farmaceutske industrije, često rezultiraju isplatom milijunskih odšteta. No kakva prava, odštetu ili moralnu satisfakciju mogu očekivati oštećeni stanovnici Hrvatske, države u kojoj se često ne zna tko je vlasnik kapitala i tko snosi odgovornost za nesavjesno i nemoralno poslovanje, koji ugrožava socijalnu i životnu sigurnost građana. I slučaj oštećenih zaposlenika "Salonita", "Plobesta", ali i mnogih hrvatskih brodogradilišta, u kojima je problem profesionalnih oboljenja od azbestoze najveći i rekla bih najakutniji, čini se da je mogućnost takvog obeštećenja u Hrvatskoj nikakva. Usprkos tome što članak 69. Ustava Republike Hrvatske glasi svatko ima pravo na zdrav život, država osigurava uvjete za zdrav okoliš, te svatko je dužan u sklopu svojih ovlasti i djelatnosti osobitu skrb posvećivati zaštiti zdravlja ljudi, prirode i ljudskog okoliša i slučaja oboljelih zaposlenika "Salonita", "Plobesta", hrvatskih brodogradilišta, te njihovih također zdravstveno ugroženih obitelji i sugrađana, vidljivo je da se Ustav ne poštuje u praksi. Iako udruge oboljelih od azbestoze često upozoravaju na akutni problem "Salonita" u neposrednoj blizini gusto naseljenog urbanog područja Splita, te zahtijevaju primjerenu reakciju državnih tijela, ne može se ne steći dojam da je hrvatsko društvo nedovoljno zainteresirano za ovaj grozan slučaj namjernog trovanja velikog broja ljudi. Iz toga ćemo bojim se i u budućnosti biti zgranuti slučajevima svjesnog ugrožavanja ljudskih života, koja ćemo gledati na filmskom platnu, ali ćemo na žalost slijegati ramenima na domaću tužnu praksu. Zašto? Zato što mislimo da se takve stvari događaju nekom drugom, da su daleko od nas. Upravo to je, osim što je moralno upitno, i potpuno pogrešno. Azbest je svuda oko nas, a azbestoza se ne događa nekome drugome, već ljudima oko nas. Na žalost pokazala su se istinitima naša predviđanja, znači predviđanja SDP-a iz 2005. godine da će pogodovanje hrvatskih vlasti predvođenih HDZ-om tajkunu Ćurkoviću, a to je pogodovanje omogućilo uvoz 900 tona azbesta iz Rusije, iz kojeg je u "Salonitu" proizvedeno više tisuća tona proizvoda, koji sadrže azbest, proizvoda koji se apsurdno i cinično sukladno tadašnjim hrvatskim zakonima nisu smjeli prodavati, transportirati, ni koristiti u Hrvatskoj, dovesti do toga da država danas umjesto 900 tona opasnog otpada, mora sanirati neki kažu čak i 7 tisuća opasnog otpada. To znači da sanaciju tog opada, baš kao i odštete oboljelima od azbestoza, zbog nefunkcioniranja državnog aparata, danas plaćaju, a čini se da će i u budućnosti plaćati hrvatski porezni obveznici, a ne nemoralni tajkuni u bijegu. Zorni dokaz prethodne tvrdnje upravo je slučaj sanacije "Salonita" koji se financira sredstvima Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost, sredstvima fonda koji se puni različitim vanproračunskim nametima, koji uplaćuju zagađivači i korisnici okoliša, a to su gotovo svi stanovnici Hrvatske koji se voze i posjeduju automobile. Taj isti fond je u potpunoj suprotnosti s odredbama Zakona o fondu, isplaćivao plaće radnicima "Salonita" koji su opet suprotno odredbama Konvenciji o sigurnom postupanju s azbestom radili na sanaciji azbestnog otpada iz kruga tvornice "Salonit" te obližnje Mravinačke kave. Nepotrebno je reći da je glupost države koja je omogućila nastavak paradoksalne proizvodnje azbestnih proizvoda u "Salonitu" vjerojatno uzrokovala i nepredviđeni broj oboljela, uzrokovanih azbestnom prašinom kod zaposlenika "Salonita", njihovih obitelji, stanovišta u krugu 11 kilometara od pogona. Osim osobnih tragedija oboljelih ova će glupost države imati i veliku financijsku cijenu. Tko će to platiti? Zna se i vidi se iz ovog prijedloga zakona, ponovno hrvatski porezni obveznici, a ne nemoralni tajkuni u bijegu pred hrvatskim pravosuđem. Prema podacima Hrvatske udruge sindikata u Hrvatskoj godišnje prosječno umre 8 radnika oboljelih od azbestoze. Ova tragična brojka nas podsjeća da se radnici "Salonita" oboljeli od azbestoze još uvijek nisu izborili za obeštećenje za sve oboljele od azbestoze, a to će obeštećenje najvjerojatnije u iznosu oko 70 tisuća eura za između 233 i 179 radnika, odnosno iznos između 16,3 ili pak 12,5 milijuna eura barem kako sada stvari stoje platiti država, odnosno hrvatski porezni obveznici. No iako danas u povodu ovog prijedloga zakona govorimo o radnicima "Salonita" i "Plobesta", postavlja se pitanje što s radnicima oboljelima od azbestoze u hrvatskim brodogradilištima, te što sa stanovništvom Vranica i Ploča. Naime i ljudi koji nikada nisu radili s azbestom obolijevaju i na žalost umiru od azbestoze. Iako u SAD-u kompanije poput PG&E oboljelim stanovnicima nakon izgubljenih sudskih sporova moraju isplatiti milijune ili čak milijarde dolara obeštećenja, u Hrvatskoj nije realno očekivati takav scenarij. Zašto? Zato što je država omogućavala nastavak proizvodnje azbestnih proizvoda i nakon što je bila zabranjena njihova prodaja, transport i korištenje, zato što zbog aljkavosti državnih službi nemoralni tajkuni bježe iz zemlje, zato što u Hrvatskoj čini se nema odvjetnika i odvjetnica poput Erin Brockovich koji bi s puno entuzijazma radili na ovim slučajevima, te zato što ljudi u Hrvatskoj često na žalost prije umru no što sudski postupci budu okončani, a gotovo nikada u onim rijetkim slučajevima kada i dobiju sudski spor i presudu za odštetu stvarno dožive i isplatu obeštećenja, a to je doista i više no tužno i sramotno za jednu navodno pravnu državu čiji Ustav u članku 69. kaže, citiram svatko ima pravo na zdrav život, država osigurava uvjete za zdrav okoliš. I slučaj radnika i radnica oboljelih od azbestoze vidimo koliko država poštuje svoj vlastiti Ustav.
Hvala. Klub HNS-a, gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažena državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo moji prethodnici su izrazito puno rekli o ovoj problematici, i zaista sa razlogom. Ja ću zato biti puno kraća i podvući ću samo neke važne stvari. Ovim prijedlogom zakona pravednije ćemo zbrinuti određeni broj radnika, koji su u svom radu bili u kontaktu sa azbestom. Posljedica takvog kontakta jeste bolest koja je priznata kao profesionalna i zato imaju valjana rješenja, a nemaju osnovne uvjete za mirovinu kao što je starosna dob ili radni staž. Dakle, ovim prijedlogom zakona omogućujemo ostvarivanje prava na starosnu mirovinu pod povoljnijim uvjetima na način da se mirovine povećaju za 26% čime se poboljšava materijalni i socijalni položaj ove osjetljive skupine korisnika mirovina. Naravno da će se za takvo rješenje morati osigurati dodatna financijska sredstava, ali je to najmanje što možemo i moramo učiniti za te ljude poštujući Ustav RH koji između ostalog kaže da smo i socijalna zemlja. Podupirem također evo apel naše kolegice Marijane Petir i zalažem se za ubrzavanje procesa utvrđivanja dijagnoze azbestoze kod naših brojnih građana jer je i to naša obaveza da tim ljudima koji su ne svojom voljom došli u takvu situaciju, osiguramo da što prije dođu do dijagnoze na relevantan i pošten način. Eto, iz tih razloga će zastupnici HNS-a podržati ove dopune ovog zakona.
Hvala. Pojedinačna rasprava, gospodin zastupnik Stjepan Kundić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, predstavnici vlasti. Prema važećem zakonu od 7. kolovoza 2007. godine pod profesionalnom izloženošću azbestu smatra se neposredna izloženost azbestu zbog rada u proizvodnji, uporabi, razgradnji, odstranjivanju, skladištenju ili transportu azbesta, odnosno azbestnih proizvoda ili na servisnim poslovima u pogonima za proizvodnju azbestnih proizvoda u RH i posredna izloženost azbestu zbog rada kod fizičke ili pravne osobe sa sjedištem u RH koja je u svojoj proizvodnji koristila azbest. Naravno taj postojeći zakon omogućuje tim radnicima stjecanje prava na starosnu mirovinu pod povoljnim uvjetima od tzv. općih uvjeta utvrđenih zakonom po mirovinskom osiguranju. A zbog čega je sada potrebno nadopuniti postojeći zakon? Naime, tijekom primjena zakona uočeno je da postoji određeni broj radnika koji su tijekom rada kod pravne osobe koja je u proizvodnji koristila azbest kao sirovinsku osnovu, tu se spominje "Salonit" i … [[Govornik se ne razumije.]] oboljeli od bolesti uzrokovane azbestom te im je ta bolest utvrđena rješenjem o priznanju profesionalne bolesti Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje zaštite zdravlja na radu. Međutim, ne ispunjavaju uvjete starosne dobi i navršenog staža osiguranja prema članku 1. zakona. Iz toga se pokazala potreba o kojoj mi danas raspravljamo, odnosno o tom zakonu, da se i tim osiguranicima omogući ostvarivanje prava na starosnu mirovinu pod povoljnijim uvjetima prema ovom zakonu. Članak 2. govori da radnik iz članka 1. ovoga zakona ima pravo na starosnu mirovinu. Pod 1., ako ima navršenih 50 godina života muškarac, odnosno 45 godina života žena i 25 godina staža osiguranja pod uvjetom da je 10 godina radio na poslovima iz članka 1. stavka 2. podstavka 1. ovog zakona. I pod 2., ako ima navršene 53 godina života muškarac, odnosno 48 godina života žena i 30 godina staža osiguranja pod uvjetom da je radio najmanje 20 godina na poslovima iz članka 1. stavka 2. podstavka 2. ovog zakona. Ujedno se predlaže da se korisnicima mirovina ostvarenih prema Zakonu o uvjetima za stjecanja prava na starosnu mirovinu radnika profesionalno izloženih azbestu kao i budućim korisnicima prema tom zakonu, mirovina poveća za 26%. Na taj način poboljšava se materijalni i socijalni položaj ove osjetljive skupine osiguranika, korisnika mirovine. Nadalje, čuvaju se ustavne odrednice u RH kao socijalnoj državi i ostvaruje se poštivanje vladavine prava kao najviših vrednota ustavnog poretka u RH. 102 radnika "Salonita d.d." u stečevini ostvarilo je starosnu mirovinu prema Zakonu o uvjetima za stjecanje prava na starosnu mirovinu radnika profesionalno izloženih azbestu u prosječnom iznosu, nažalost, od samo 2 tisuće 530 kuna. Procjenjuje se da će broj korisnika mirovine ostvarenih prema tom zakonu se povećati na 220 u 2010., 230 u 2011., 240 u 2012. i 250 u 2013. godini. Od navedenog ukupnog broja korisnika mirovine kao posljedica provedbe ovog zakona procjenjuje se da će približno 20-ak radnika navedenih trgovačkih društava koji boluju od bolesti uzrokovane azbestom koji prema važećem zakonu nisu imali pravo steći uvjete za ostvarivanje starosne mirovine prema ovom zakonu. Osim toga svim sadašnjim i budućim korisnicima mirovine prema ovom zakonu mirovina bi se povećala za 26%. I napomenut ću kako se stiče status profesionalne bolesti uzrokovane izloženosti azbestu, utvrđuje se na temelju rješenja o priznanju profesionalne bolesti Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje zaštita zdravlja na radu čime se osigurava njezino verificiranje u postupku propisanom za utvrđivanje profesionalne bolesti. Ovo je bila čista proza, sad bih malo beletristike istaknuvši kvalitetne rasprave mojih prethodnika i reći da zaista ako ovom prosjeku dodamo 26%, to je kako je kolegica Petir rekla to je svega 3100 kuna, nije bogzna šta, ako znamo u kojoj se ti ljudi nalaze. Međutim, želim istaknuti veliko zadovoljstvo što se nalazim u Odboru za zaštitu okoliša koji je pokazao pod vodstvom predsjednice naše Marijane Petir kroz 2 tematske sjednice da imamo jedan izvanredni senzibilitet i da smo se jako trudili, svaki od nas koliko je mogao, u tom odboru da bi se učinilo podnošljivijim ova situacija što se tiče tih radnika. HDZ će podržati prijedlog Zakona o dopuni Zakona o uvjetima za stjecanje prava na starosnu mirovinu radnika profesionalno izloženih azbestu s konačnim prijedlogom zakona.
Hvala. Jedan ispravak, gospođa zastupnica Mirela Holy.
Ja bih ispravila navod kolege Kundića koji je rekao da je ustvari odbor u značajnoj mjeri sa svoje 2. tematske sjednice potpomogao u principu ovoj problematici da se aktualizira i više. Ja bih podsjetila da je odbor, odnosno vladajući članovi odbora prilikom našeg zahtjeva što se tiče sanacije "Salonita" pokazao zapanjujuću u principu neosjetljivost na probleme lokalnog stanovništva i radnika koji su radili na tom problemu, na toj sanaciji, pa u tom smislu ja ne znam kako s jedne strane evo ga ovdje možemo govoriti o jednim stvarima na taj način, a tada smo govorili o tim istim stvarima na potpuno drugačiji način i smatram da je to onako prilično začuđujuće.
Replika, gospođa zastupnica Tatjana Šimac Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Kolega rekli ste da naravno ovim zakonom zapravo povećava se materijalna prijedlogom, povećava se materijalni i socijalni položaj oboljelih radnika. Međutim, ja bih rekla da se pitam koliko će moći uživati to i da li je to zapravo za neke, da li za neke kasno reagiramo. Naime, ako gledamo azbestoza je neizlječiva progresivna bolest, koja nažalost završava vrlo često sa letalitetom. Isto tako sa prvim simptomima do smrti prođe nekakvih 30 godina, zapravo ne od prvih simptoma, nego od prvih kontakata, a čim se dijagnosticira ti ljudi, odnosno ti bolesnici umiru. Isto tako se pitam, evo podatka za Ploče. Svaki 10% pločana je oboljelo od azbestoze. Ti su ljudi godinama osjećali smrad u svom gradu, a isto tako gorčinu u ustima, gorčinu okusa u ustima.. Nažalost 350 ljudi je već umrlo u tom gradu i to od zloćudnog tumora, od zloćudnog mezotelioma, odnosno od karcinoma pleure. Prema tome, pitam se još jedan put da li smo kasno reagirali za većinu tih ljudi?
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Stjepan Kundić.
... da to nije bog zna šta, međutim ali hoću naglasiti jednu stvar. Ova hrvatska Vlada se prva uhvatila uopće u koštac sa tom situacijom. Prije toga nitko to nije pokrenuo, a to je problem star 70 godina, je li tako. Prema tome, to je jugoslavenski problem. 80 godina. Prema tome, hrvatska Vlada je uopće pokrenula taj problem. Na čelu sa HDZ-om. Hoću reći da sve znam i o mezoteliomu i o prognozi tih ljudi i znam da ih ne čeka bog zna kakva zdravstvena budućnost, ali u okvirima ovih mogućnosti ne može se reći da nemamo senzibilitet za te ljude. Ja se s vama zaista u tom pogledu ne slažem. I ponavljam, Hrvatska demokratska zajednica upravo je pokrenula ovaj problem koji je star 70 godina.
Gospodin zastupnik Govozden Flego, replika.
Meni se kolega čini podosta cinično, da ne kažem krajnjim cinizmom, da govorite o pobjedi pravne države u situaciji kada temeljem pozitivnih zakona to poslovanje uopće nije smjelo postojati od trenutka kada su ti zakoni doneseni. I čekalo se cijeli niz godina upravo od te vlade koju vi sada hvalite, da bi se pokrenula neka situacija koju vi proglašavate pravnom državom. A od 2005. godine čovjek nije sa azbestom smio poslovati, a razvijao je poslovanje. I gdje je tu sada pravna država? 2003. je osnovan Fond za zaštitu okoliša. Dakle, od trenutka kada ste preuzeli vlast ste imali mogućnost 2004., pete, šest, sedme, osme, devete godine nešto poduzimati. 300 i nešto ljudi je umrlo zbog nepoduzimanja odgovarajućih mjera, pa su se onda poduzele mjere koje su se pokazale tobožnjim mjerama, jer je stvar samo zatrpana nije sanirana, odnosno prekrivena a nije sanirana. Pa sada ja tu ne vidim nikakvu pravnu državu pogotovo kolega kada je riječ o nepopravljivim sudbinama ljudi i to ne jednoga nego ljudi u stotinama slučajeva. Uvaženi kolega Flego, najviše me žalosti rečenica ovo je tobožnje prozivanje. Pa nije mi jasno, pa čitave reakcije, ja ne znam koliko to sada košta. Ja ne znam koliko košta to sve skupa. Bili smo na sanaciji terena, razgovarali smo s ljudima. Ali što je od 2000. do 2003. godine? Pa i vi ste imali mogućnosti takve da to pokrenete. Ja mislim da smo mi dali u ovoj situaciji maksimum koji se mogao izvući. Ja moram reći i kao čovjeku i kao zastupniku i liječniku da mi je savjest čista, da smo mi dali zaista sve od sebe da se pomogne tim ljudima. Ja sam gledao film "Erin Brockovich" znam ali mislim da je ovo maksimum koji sam mogao izvući. Ja drugo ne znam.
Hvala. Gospodin zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, gospodine načelniče, kolegice i kolege. Azbest i azbestni minerali su grupa prirodni najčešće magnezijsko silikatnih vlakana koji u svom sastavu imaju osim silicijeva dioksida i još željeza, kalcija, natrija, u manjim količinama kroma, nikla i mangana. Ima najpoznatiji su bijeli azbest, to je smeđi amozit, bijeli je krizolit, a i plavi ... to su tri vrste. Ima široku primjenu. Na neki način su mu karakteristike vatrostalnost, visoka mehanička otpornost i otpornost na vremenske nepogode i ima primjenu kao što smo čuli u brodogradnji, građevnoj industriji. I mene to posebno podsjeća ovo u građevnoj industriji, moram se toga prisjetiti ja. Dolazim iz pograničnog jednog mjesta kada je svojevremeno iz Mađarske su to žestoko izvozili. I sada se sjećam Bože dragi kako je to bilo i koliko je toga bilo. Ali zasigurno on uzrokuje, na stranu ove stvari, ali on uzrokuje sigurno one štetne stvari a to je bolest, bolest azbestozu, ajmo reći stručno ali da ne ulazimo u taj stručni dio. To je intersticijalna fibroza udružena peribronhijalno, ali nije sada bitno da li je stručna terminologija, nego je bino da on uzrokuje bolest znači blaže simptome, benigne, a to je u onom smislu kao što ljudi imaju kronični bronhitis, kašalj, zaduha itd. ali kao što je kolegica Bonačić govorila i maligno. Rezoluciju o zloćudnim oboljenjima smo prije kratkog vremena usvojili u ovom Viskom domu i ona obvezuje na neki način. Ali je točna činjenica ovo što smo svi rekli da ti ljudi kraće žive. I toga su bili svjesni kolege naše 2007. godine kada su donesli ovaj zakon. Dakle, o uvjetima na stjecanje pravo na starosnu mirovinu, dakle radnika profesionalno izloženih azbestu. I tu je jasno reklo da je po profesionalnom izloženju azbestu prema važećem zakonu smatra se neposredna, dakle neposredna izloženost azbestu zbog rada u proizvodnji, uporabi razgradnje, odstranjivanju, skladištenju, transportu azbesta, odnosno azbestnih proizvoda ili na servisnim poslovima u pogonima za proizvodnju azbestnih proizvoda u Republici Hrvatskoj. I posredna izloženost azbestu zbog rada kod fizičke ili pravne osobe sa sjedištem u Republici Hrvatskoj koja je u svojoj proizvodnji koristila azbest. I dakle, u tom dijelu je već sve prije rečeno koji su mogući korisnici znači one dobne grupe 50 godina da sad to ne ponavljam, mislim da je sve jasno rečeno. No, u međuvremenu je Zavod za zdravstveno osiguranje zaštite zdravlja na radu određeni broj radnika "Plobesta" i "Salonita" već spomenutih ocijenio kao profesionalno nesposobne a oni ne ispunjavaju ove uvjete i to je prvi momenat koji kaže da oni mogu ostvariti to pravo na prijevremenu starosnu mirovinu. To je prvi momenat. I drugi momenat je ovih 26% što je već isto tako bilo rečeno itd. To je sukladno tome ostvaruje određene projekcije su tu rečene koliko će biti korisnika, da sad ne ponavljam tijekom vremena i naravno određene financijske projekcije koje isto tako kažu sukladno godinama ali mislim da to treba sve zanemariti. Naravno da ti ljudi koji su eto to pretrpjeli i tu nepogodnu doživjeli da zasigurno zaslužuju da koliko toliko im se olakša život u tim trenucima i u toj bolesti. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Zapravo neću reći ništa novo ali je svejedno potrebno napomenuti da se zapravo Zakonom o uvjetima za stjecanje prava na starosnu mirovinu radnika koji su profesionalno izloženi azbestu a kako smo i već čuli i znamo donesen 2007. godine je bila zapravo namjera zbrinjavanja radnika uz uvjet neposredne odnosno posredne profesionalnosti izloženosti azbestu i uz određene uvjete godina života, navršenog staža osiguranja koji su tijekom svog radnog vijeka bili profesionalno izloženi tom štetnom djelovanju azbesta. Od tada do danas je uočeno da postoji jedan krug dakle oboljelih, čuli smo i koliki je taj krug ljudi koji su oboljeli od bolesti jednako kao što je i utvrđen broj ljudi kojima je rješenjem Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje ispustio i rekao da boluju od te bolesti ali koji ne ispunjavaju uvjete starosne dobi i navršenog staža osiguranja. I to je razlog da se ovim izmjenama i dopunama omogući ostvarivanje prava na starosnu mirovinu pod povoljnijim uvjetima jednako kao što se predlaže da se i sadašnjim i budućim korisnicima ove mirovine poveća za 26% pa bi razina ovih mirovina se izjednačila sa razinom mirovina korisnika dohotka na mirovinu. Tako bi Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje po službenoj dužnosti svim korisnicima odredio novi iznos mirovine u roku od tri mjeseca od dana stupanja na snagu ovoga zakona. Ali ja ću se ovdje složiti makar nije replika ali sam prepoznala jednako kao što je i kolega Kundić prepoznao i posebno naglasio da ove izmjene značajno povećavaju materijalni i socijalni položaj ove osjetljive, dakle ranjive skupine osiguranika odnosno korisnika mirovine. Čuli smo isto tako i ispravke određenih navoda, čuli smo i u replikama ono što nije naglašeno. Međutim, uz sve kako stvari stoje potrebno je ipak staviti ono što narod kaže ruku na srce i kazati da je značajno poboljšan materijalni i socijalni položaj ove ranjive skupine. Osim toga, čuvaju se i ustavne odrednice Hrvatske kao socijalne i pravne države. Pored rečenoga također evo Vlada pokazuje da su upravo ovo najviše vrednote ustavnog poretka pa ću glasovati za izmjene i dopune ovoga zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice sa suradnikom. Ja bih na početku samo htio kazati da sam ja po mami iz Vranjica što znači da problematiku stanovnika dobro znam, da su mnogi moji rodbina bliža, dalja ili poznanici ili bolesni ili umrli od azbestoze. Prema tome, da problematika kojoj prilazim s ljudske strane a ne prilazim sa strane političke opcije, ali naravno sa stajališta političke opcije koju zastupam ovdje ću isto tako govoriti. Međutim, ova prva konstatacija nije nebitna, mislim da je izuzetno važna. Događa se eto tako u životu često pa tako i u ovom slučaju da zapravo danas plaćamo tuđe račune, ono što je nastalo nekad davno prije, da je sad vrijeme, nažalost bilo bi bolje da je bilo kasnije ali da je eto barem došlo vrijeme da sad neke stvari riješimo. Stjecajem okolnosti to rješava koliko sa zakašnjenjem a koliko još uvijek ne na vrijeme ili za neke barem na vrijeme, ali kako kažu nikad kasno evo ova HDZ-ova Vlada rješava i ima opterećeni proračun nečim što je netko drugi opteretio. Zapravo u ovoj temi se svi slažemo, o ovoj problematici se svi slažemo. Ne vidim ni sa lijeve ni sa desne strane ikoga tko bi drugačije govorio o potrebi rješavanja ovog problema. Jedina razlika je u tome što počnemo davati određene političke predznake pa se u tim političkim predznacima nečije odgovornosti počnemo nadmetati ali zapravo sadržajno je briga za te ljude da ostanu do kraja. I zato mi se čini da kad god rasprava krene u smislu toga tko je zaslužan, tko je kriv, je li kasno, je li moglo više da onda zapravo ona bit, ona esenca problema o kojoj razgovaramo počinje se topiti i nestajati i blijediti. Zato bih ostao na nekim temeljnim konstatacijama koje mi se čini da su izuzetno vrijedne a to je što se mene tiče barem i mog političkog angažmana i pohvala da se do ovoga došlo i da se ovaj problem rješava. Mislim da se radi o ljudima koji nisu ni krivi ni dužni, koji su možda bili sretni kad su se zaposlili jer druga zaposlenja nisu, da su to ljudi vrlo niske kvalifikacije i da kad ih je netko zapošljavao nekad davno kad je zapošljavao nitko im nije kazao koje probleme im zaposlenje nosi, što ih čeka u životu, koje su težine tog problema. I činjenica je da ima i zvanja koja nisu opterećena nekim vanjskim utjecajima ali su ovisna o životnoj dobi pa im isto dajemo određene privilegije ranijeg odlaska u mirovinu itd. Neki ne vole na primjer zaposliti balerinu jer kaže rano ide u penziju pa će puno opteretiti takav fond. Ili jedan prijatelj mog oca koji je 35 godina bio u penziji pa je navodno su plaćali tko bi ga satrao autom čim prije samo da više ne plaćaju mu penziju koja je. U svakom slučaju zakon donosi poboljšanje materijalnog i socijalnog statusa ljudi koji to zavređuju, izjednačava ih neovisno o tome koliko imaju staža i koliko godina. Apsolutno se slažem da kad bi se taj 1% o kojem je govora, kad bi se mogao dodat da se doda, ne zato što taj 1% predstavlja neku veliku dobit njima niti predstavlja neko veliko opterećenje, ali mi je jasno iz razgovora koji su vođeni prethodno u raspravi da se radi o izjednačavanju njih sa svima ostalima koji imaju na određeni način povoljniji status odlaska, jedan privilegij odlaska u mirovinu i da bi odstupanje od principa koji vrijede za druge u ovome slučaju donijelo niz problema i otvorilo mnoge nove probleme za rješavanje. Pitanje je šta radnici "Salonita " ili "Plobesta" misle kako se oni odnose prema ovome, ne govorim o nekoj svojoj osobnoj zasluzi ili zasluzi nekoga drugoga, ali neki socijalni senzibilitet smo pokazali onoliko koliko se može i sretan sam i imam jedan mali osjećaj kao neke svoje osobne zasluge da je do ovoga danas došlo da se ovo danas predlaže. I koliko god su me danas zvali i pitali i molili da se neke povlastice još dobiju, a čovjek bi im rado dao i jednu jednokratnu pomoć veliku za tu starost koju bi eto Bože daj da je dožive što dužu, ja sam svjestan koliko je to moguće, koliko nije. Dakle, unutar okvira koji stoje na raspolaganju apsolutno podržavam ovakav zakon i želim da se izglasa. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Mirela Holy.
Poštovani kolega Rošin, ja se nipošto ne mogu složiti sa vašom relativizacijom ovog problema jer trebamo imati na umu tko je privatizirao "Salonit" '90.-tih godina. Pa nije valjda SDP? HDZ je privatizirao "Salonit". Kome ga je privatizirao? Ćurkoviću. Tko je omogućio Ćurkoviću da pobjegne u Bosnu i Hercegovinu? HDZ mu je omogućio. Tko je omogućio da se nastavlja proizvodnja u "Salonitu" nakon što je bio u Hrvatskoj zabranjen znači transport, korištenje? Tko? HDZ. Ja ne znam na koji način vi možete uravnotežiti odgovornost SDP-ove Vlade koja je, usput govoreći, 2003. godine donijela Zakon o Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost čijim sredstvima se danas financira gro poslova koji se po našem mišljenju vrlo loše odrađuju u "Salonitu". A HDZ je u to vrijeme glasovao protiv tog zakona, a danas im ta sredstva jako dobro dođu za različite svrhe. Ne možemo izjednačavati odgovornost SDP-a i HDZ-a u ovom pitanju. To je apsolutno nedopustivo.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Jerko Rošin.
Hvala, gospodine predsjedavajući. To je nastavak onoga o čemu sam u svom govoru kazao. Mislim da tema koju kolegica stavlja na stol nije tema o azbestu nego je tema o nečemu drugom, o kojem je naravno vrijedno razgovora i o kojem možemo razgovarat i o političkim odgovornostima jedne ili druge Vlade svakako. Ali mislim u vrijeme dok razgovaramo o problematici azbesta nije to glavna tema. Glavna tema je ovaj zakon, prijedlog zakona dal da se usvoji ili ne. Ali bih se poslužio navodom vaše kolegice Šimac koja je kazala sasvim točno da se radi o progresivnoj bolesti, teško zaustavljivoj itd. Prema tome, i da se to dogodilo 2005. godine, da se to i dogodilo, ako se moglo dogodit onda svejedno posljedice te bolesti bi se i nadalje nastavljale ne znam do kada. Možda bi netko imao više novaca i bolji materijalni status u ovim godinama, jer bi zakonodavno to bilo riješeno, ali u odnosu na zdravstveno stanje apsolutno ne. Jer sve ono što se danas iščitava azbestoza, posljedica azbestoze nije nastalo od 2005. naprijed, nego je nastalo najvećim dijelom do 2005. Rekli smo da je problem azbesta 80 godina i toliko da budemo svjesni, da ne budemo licemjerni, problem azbesta nije nastalo zbog toga da bi se spasilo radnike ni u kojoj tvrtci nigdje na svijetu, nego da bi zaštitili svoj vlastiti okoliš zbog azbesta, a azbestom su najviše ugroženi oni koji na njemu rade. Dakle, pravi razlog bitke protiv azbesta smo svi mi skupa, ali današnji predmet rasprave je bitka za one radnike koji još uvijek jesu, mogu li ići u mirovinu, ne mogu li gdje se zaposlit, da im koliko toliko možemo, ako možemo, pružimo što više možemo. Nažalost, nikad ne možemo onoliko koliko bi htjeli, ali takav je život. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9,30 sa raspravom Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o suzbijanju zloporabe opojnih droga, Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o nagradi "Ivan Filipović", Prijedlog zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu i Konačni prijedlog Zakona o elektroničkim medijima.
3. Konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o uvjetima za stjecanje prava na starosnu mirovinu radnika profesionalno izloženih azbestu, hitni postupak, P.Z. broj 473. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o uvjetima za stjecanje prava na starosnu mirovinu radnika profesionalno izloženih azbestu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova 105 glasova za i jedan suzdržan. Dobro jutro dame i gospodo, zastupnice i zastupnici. Nastavljamo sa sjednicom i prelazimo na - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o suzbijanju zlouporabe opojnih droga, drugo čitanje, P.Z.br. 392 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Ovaj ćemo prijedlog zakona raspravljati u skladu s odredbama Poslovnika koji se odnosi na drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obitelj, mladež i šport, Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio zastupnik Šime Lučin. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Gospodin Ante Zvonimir Golem, državni tajnik u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi, izvolite.