Poštovani predsjedavajući, kolegice i kolege. U ovom jednom sveukupnom ambijentu, ja ću reći ideološkog politiziranja, dociranja, pa tako i političkog, želim istaknuti jednu iznimno vrlo bitnu temu koja je u korijenu, ja ću reći čitavog niza društvenih problema s kojima se mi susrećemo svaki dan. Znači, pokušat ću govoriti o procesu donošenja zakona u ovom visokom domu. Kad nešto ne valja volim stvarno krenuti od sebe i objasniti zašto to ne valja. Pa logično bi bilo da krenemo sami sebi reći da jednostavno bi bilo dobro, bilo bi očekivano i u konačnici normalno, da se pridržavamo akata koje smo donijeli sami, kada je riječ o donošenju propisa i koji su nam obveza na neki način gledano koje proizlazi kao obveza iz našega članstva u EU. U ovom trenutku ne želim uopće govoriti o standard kost modelu, ne želim govoriti o primjeni NSP testa kada se donose određeni propisi, nego istaknuti ću, samo da vidite koliko je alarmantan taj problem, nekakve zaključke vlade iz 2016. g. Samo 17,3% zakonskih prijedloga odnosi se na planirane zakonske prijedloge. Znači mi samo 17,3% ispjevamo biti u skladu sa planom. 67,9 donesenih propisa, zakona itd. je izvan plana, ad hoc metodom, žurnom procedurom, posljedica je jasna. Znači regulatorna nestabilnost, nedostatak kvalitete zakonodavstva, ali ono što najviše fascinira, samo 5,7% zakonskih akata, samo 5,7% je donešena prethodna procjena učinka i završno. Znači mi donosimo propis, uopće ne znamo kako će se ti propisi odnosno, zakoni, odraziti na naš život. Na te zaključke Vlade čak i Ustavni sud, ovakav kakav je, rekao je da ta pojava zabrinjava, ta pojava donošenje zakonskih propisa po hitnoj proceduri bez ikakve prethodne procjene učinka, a da ne govorimo o završnoj procjeni učinka. Pazite ovu rečenicu koju je izrekao Ustavni sud, narušava samu bit parlamentarizma, ta procedura. Znači, mi sami zaobilazimo institucije koje smo stvorili, koje smo pripisali kako će djelovati, vjerujte iznimno zabrinjavajuće i jednostavno ne možemo krenuti dalje. Preskočiti ću jer ova vlada je donijela uistinu sve dokumente koje treba donijet po tom pitanju, od strategije, do potrebitih zakona, zakon o procijeni učinka propisa, uredbu o provedbi postupka procjene učinka, strategiju procjene učinka, sam akcijski plan je trebao biti donesen do kraja ožujka ove g. ali nije donesen, no, stvarni život demantira i te propise, odnosno, ukazuje na nešto drugo. 28 zakona je samo donešeno u punoj proceduri, nakon drugog čitanja, a pazite 21 zakonski propis, tu govorimo o nekakvim podacima, unazad 50 dana, i naš pravilnik, po kojem se mi držimo ovdje, donesen je po hitnoj proceduri, 21 samo ove godine. Svi oni imaju implicitni utjecaj na naš proračun, a nemamo nikakvu procjenu učinka, ovo govorim i kolegama iz oporbe, koji također, usuđuju se dati zakonske prijedloge, po hitnoj proceduri, bez obrazloženja, zašto po hitnoj proceduri, dajmo narodu priliku, znači, otvorimo javne rasprave, po dokumentima koje predlažemo, donesimo konkretne zaključke, uključimo zainteresiranu stručnu javnost, ukoliko želimo kvalitetne propise, koji će definirati naš život. U ovom slučaju, želim skrenuti pozornost, da se ozbiljno uhvatimo ovog problema, on je u čitavom nizu, odnosno, ja ću se usuditi reći o svim problemima s kojima se susprežemo, mi smo ovaj Visoki dom, pretvorili u mjesto gdje se pere, verificira van institucionalna politika. Nemojmo to dozvoliti. Hvala lijepo.
I zadnji će biti nezavisni zastupnik poštovani zastupnik Vlaho Orepić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Proteklih tjedana intenzivno sam razgovarao sa poljoprivrednicima juga Hrvatske, doline Neretve, zatim Slavonije i sjevera Hrvatske. Nemam namjeru uistinu nikoga optuživati niti upirati prstom ali jednostavno želim prenijeti glas i gorčinu onih koji rade i koji žele to i dalje. Želim naglasiti da je situacija doslovno alarmantna ali želim i naglasiti da je poljoprivreda ta upravo u kojoj možemo doći najbrže do dodane vrijednosti. Stanje je slijedeće. 99% naše domovine je ruralno područje, 80,9% stanovništva našeg upravo živi u tom ruralnom području. Pazite ovo, odnos uvoza i izvoza u 2017. g. je 975 milijuna eura u korist uvoza. Uvozimo više od 30% ukupno potreba svježeg goveđeg mesa. Kontinuirano godišnje gubimo 5% krava. Uvoz svih vrsta mesa u odnosu na 2012. je udvostručen. Svi su krajevi stvarno pogođeni ali Slavonija se nalazi u alarmantnoj situaciji jer ljudi se tamo oslanjaju jedino na poljoprivrednu proizvodnju i nemaju dr. izvore prihoda, uglavnom. Do sada smo doslovno devastirali kompletnu prehrambenu industriju, ubijamo proizvodnju mesa i mlijeka. Nema baze sjemenskog i sadnog materijala, trudimo se što jače oporezivati sve segmente proizvodnje poljoprivrednih proizvoda. Drugim riječima, upravo mi sa našim zakonima koje donosimo bez ikakvog pogleda u budućnost, pravimo problem tim ljudima koji stvarno žele raditi i koji imaju gdje raditi. Da vas podsjetim nedavno smo glasali za nekoliko zakona koji definiraju odnose u poljoprivredi pa recimo Zakon o OPG-u. Učinci ovog zakona su nikakvi, zašto? Pa čekaju se pravilnici, propisnici koji će definirati provedbu tog zakona. Ne želim dalje uopće ni spominjati po tom pitanju. Zakon o zabrani nepoštenih trgovačkih praksi u lancu opskrbe hranom, je li. Također zaključak je da se proizvođači ne osjećaju ništa zaštićeniji s obzirom na taj zakon, da se i dalje vrši otpis i povrat robe na teret proizvođača, u startu se skida 10% količine otpisa, potpisuju se bjanko ugovori u kojima se navodi količina proizvoda po cijeni 0,1 kunu bez ikakve garancije prodaje. I za kraj, taj zakon o famoznom poljoprivrednom zemljištu, evo reći ću samo da u području doline Neretve zakon se uopće ne primjenjuje. Na istom području još uvijek ima mnogo slučajeva reketarenja doslovnog reketarenja, zemlja se iznajmljuje trećim osobama koje imaju svoje vlastitu zemlju a koji potom tu istu zemlju koju su dobili unajmljuju drugima po znatno većim cijenama. U Slavoniji pojedini načelnici odbijaju uopće provesti raspodjelu zemljišta, najavljuju se stavljanje pazite ovo, mirovina u mirovanje kako bi se zadržali ti posjedi koje imaju a poljoprivredna odjednom postala bi primarna djelatnost onih koji su trenutno u posjedu a ujedno bi i koristili mirovine. Znači stočari nikako neće moći zadovoljiti natječajne uvjete koji su za njih postavljeni. Najavljuje se mogućnost unajmljivanja zemljišta na 25 g. sa produžetkom još 25 g. što znači ukoliko pogriješimo u davanju zemljišta u zakup, napravit ćemo veliku štetu tim ljudima koji uistinu žele raditi. Upravo zato ne kukati nego želim konkretno predložiti i ovo što ću reći nije moje, nisam ja izmislio, to ljudi s terena kažu koji stvarno žele raditi, nastaviti boriti se sa životom. Znači nažalost imamo samo 143 241 kravu u proizvodnji mlijeka, krave koje su na mužnji svaki dan, koje su u sustavu kontrole i reprodukcije. Moramo raspodijeliti zemlju od raspoloživih milijun hektara otprilike da svaka krava ima jedan hektar zemlje i na taj način ćemo omogućiti opstanak te proizvodnje, sačuvat ćemo postojeću proizvodnju mlijeka i moći ćemo krenuti u obnovu proizvodnje mlade teladi koju sada uvozimo preko 100 000 iz Rumunjske, recimo. Nužno je realizirati tu dodjelu zemljišta na taj način i apeliram i na ministra resornog, apeliram i na premijera, apeliram na sve nas da damo svoj doprinos da se upravo u tom jednom segmentu, konkretno životnom primjeru, omogući takva raspodjela zemlje jer to će omogućiti opstanak tih ljudi koji u ovom trenutku rade i što je moguće sačuvati pa poslije možemo razglabati u kojem smjeru ići sa daljnjom poljoprivrednom proizvodnjom. Molim vas, krajnje vrijeme je da pristupimo tu s nekom novom životno realnom politikom u svemu pa i u poljoprivredi. Hvala lijepo.
Hvala lijepa.
Prva točka je: - Prijedlog Zakona o lovstvu, prvo čitanje, P.Z.E. br. 339 Predlagatelj je Vlada RH na temelju čl. 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za poljoprivredu. Molio bih sada predstavnika predlagatelja da nam da dodatno obrazloženje. Poštovani Željko Kraljičak, državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovane zastupnice, poštovani zastupnici. Prijedlogom Zakona o lovstvu uređuje se gospodarenje lovištima i divljači. Divljač predstavlja dobro od interesa za RH, ima njezinu osobnu zaštitu, a ustanovljavanje lovišta od interesa je za RH. Prijedlogom Zakona o lovstvu za cilj je osigurati održivo gospodarenje lovištima i divljači, a sa druge strane otkloniti poteškoće i administrativne barijere koje su uočene u primjeni važećeg Zakona o lovstvu. Prvenstveno u dijelu koji se odnosi na preciziranje zakonskih odredbi koje prepoznaju privatno vlasništvo prilikom ustanovljavanja privatnih lovišta, uklanjanje poteškoća održivosti poljoprivredne proizvodnje u akvakulturi, preciznim normativnim uređenjem vezano uz probleme šteta od divljači i u cjelovitom usklađivanju normativnih odredbi vezanih uz koncesijska prava sa odredbama krovnog Zakona koji uređuje koncesije. Cilj ovog Zakona je osigurati održivo gospodarenje populacijom divljači i njihovog staništa na način i u obujmu koji trajno unapređuje vitalnost populacije same divljači, proizvodna sposobnost staništa i biološka raznolikost, te ispunjava gospodarske, turističke, rekreativne funkcije, te funkcije zaštite i očuvanja biološke raznolikosti i ekoloških ravnoteža prirodnih staništa, divljači i divlje faune i flore. Ulaskom RH u EU 2013. godine pojavila se potreba za korekcijom i usklađivanjem, te se tako ovim Prijedlogom Zakona u pravni poredak RH preuzimaju odredbe sekundarnih prava EU i to: Direktiva Vijeća 9243 od 21. svibnja 1992. godine o očuvanju prirodnih staništa divlje faune i flore, Direktiva 2009/14-147 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenog 2009. godine o očuvanju divljih ptica. Radi usklađivanja poteškoća u održivosti poljoprivredne proizvodnje u akvakulturi. Ovim Prijedlogom Zakona na popis vrsta koje se smatraju divljači u RH uvodi se vrsta veliki vranac. Predmetna vrsta u RH nema zaštićeni status jer se ne radi o vrsti koja je ugrožena, a također proglašavanje njihove zaštite nije propisano propisima EU niti međunarodnim sporazumom kojeg je RH stranka. Primarni razlog uvrštavanja vrste na popis divljači su iznimno velike štete koje veliki vranac čini na gospodarskim ribnjacima i ribljem fondu na otvorenim vodama, što za posljedicu ima upitnost održivosti poljoprivredne proizvodnje u slatkovodnoj akvakulturi. Uvrštavanje velikog vranca na popis divljači, postupanje sa vrstom bilo bi isključivo u nadležnosti Ministarstva poljoprivrede čime bi se skratio rok potreban za nužno postupanje u vezi sprečavanja značajnih gospodarskih šteta. Predloženim zakonskim rješenjem stvaraju se pretpostavke za uvođenje više reda u lovstvo, počevši od samog gospodarenja lovištima pri izgradnji, zaštiti, lovu i prometovanju sa divljači i njezinim dijelovima i samom upotrebom lovačkog oružja. Do uređenja odnosa između ... [[Govornik se ne razumije.]] i davatelja prava lova. Ovim prijedlogom Zakona svi novosklopljeni ugovori o zakupu i koncesiji prava lova bili radi bolje pravne zaštite interesa RH upravnim ugovorom uređeni pravni odnosi te u normativnom dijelu Prijedloga Zakona kojim se uređuje predmetno područje provedeno usklađivanje sa odredbama zakona kojima se uređuje opći upravni postupak kao i usklađivanje sa odredbama krovnog zakona kojima se uređuju koncesije. U dosadašnjem gospodarenje lovištima i divljači štete od divljači istaknule su se kao jedna od najvećih prepreka održivosti lovstva u RH. Ovim Prijedlogom Zakona zbog lakše i cjelovite provedbe Zakona u dijelu sprečavanja šteta na divljači i šteta od divljači na poljoprivrednim kulturama jedinicama lokalne, jedinicama područne, regionalne samouprave se proširuje dio dosadašnjih nadležnosti odnosno omogućava se provedba dijela poslova vezanih uz gospodarenje lovišta, a koji su važećim Zakonom u isključivoj nadležnosti Ministarstva poljoprivrede. Tako je Prijedlogom Zakona za lovišta ustanovljena na njihovim teritorijalnim nadležnim površinama, neovisno da li se radi o državnim, zajedničkim ili privatnim lovištima, jedinica područne, odnosno regionalne samouprave, osigurava mogućnost. Rješenjem zabraniti lov pojedinim vrsta divljači, radi zaštite njezinog brojnog stanja, zbog zaštite poljoprivrednih usjeva, pojava kemijskih, bioloških i radioloških zagađenja. Dopustiti poredbu sanitarnog i redukcijskog odstrela te izlučivanje divljači osim ptica sa površina na kojima je ugrožena sigurnost ljudi ili imovine ili na kojima, prema drugim propisima ne smiju obitavati otoci, zračne luke i slično. Donijeti rješenje o smanjenju brojnog stanja pojedinih vrsta divljači osim ptica, koje ugrožavaju zdravlje, stoku, druge divljač, drugih životinjskih vrsta ili čine drugi štetu ako mjere za sprječavanje šteta od divljači nisu dovoljno uspješne ili ne bi bile gospodarske opravdane. Donijeti rješenje o smanjenju brojnog stanja pojedinih ptica iz čl. 8. ovoga zakona, radi sprječavanja ozbiljnih šteta na ribnjacima i vodama. Predloženi zakonskim rješenjem ubrzalo bi se postupanje vezano uz provedbu mjera nužnih za sprječavanje štete, budući da bi jedinice područje, odnosno, regionalne samouprave, ovisno o nastalim situacijama imala mogućnost bržeg uvida i donošenja mjera potrebnih za rješavanje nastalih šteta kako od divljači tako i na divljači. Isto tako kao i jedna od novih mjera, koja se u jedinicama područne, regionalne samouprava, proširuje dio nadležnosti, propisane su i novi način odobravanje lovo gospodarskih osnova, za državna, privatna i zajednička lovišta. Tako se čl. 45. prijedloga zakona propisuje da ovlaštenik u državnim i privatnim lovištima, u lovu gospodarsku osnovnu na odobrenje donosi ministarstvu, dok lov ovlaštenik u zajedničkim lovištu lovogospodarsku osnovu na odobrenje donosi nadležno tijelo županije, tj. župan, odnosno Grad Zagreb, na čijem području je lovište ustanovljeno. Predlagatelj zakona suočen je u proteklom razdoblju sa povećanim interesom privatnog vlasnika šuma, povrat oduzete imovine i veće poljoprivrednih površina kao i potrebe omogućava efikasnijeg načina za sprječavanja nastalih šteta na … [[Govornik se ne razumije.]] usiljava, člankom 14. prijedloga zakona, propisano je osnivanje privatnih lovišta, na zemljištu u vlasništvu privatnih i fizičkih osoba, ako površina jednog vlasnika nije manja od 500 hektara neprekidnog zemljišta. Isto tako, propisano je i osnivanje privatnog lovišta, spajanjem zemljišta više vlasnika, ukoliko svaki od vlasnika posjeduje površinu koja nije manja od 500 hektara, te ukoliko zajedno čine neprekidnu cjelinu. Predloženim zakonskim rješenjem koje je propisano osnivanje privatnog lovišta na površinama najmanja 500 hektara, a što je upala manje od najmanje propisane površine ustanovljavane državnog, odnosno, zajedničkog lovišta, omogućeno je vlasniku poljoprivrednih površina, na kojima je ustavljeno privatno lovište, da provodeći zakon i predviđene aktivnosti, čuvaju zaštitu imaju zaštitu i istjeruju i lov i provode sam lov divljači, direktno time, utječu na smanjenje šteta na vlastitim poljoprivrednim površinama. Navedenim rješenjem smanjili bi se sudski sporovi, vezali uz naknadu predmetnih nastalih šteta kao i primjedbe o nedovoljnoj angažiranosti lovaca na sprječavanju samih nastalih šteta. Već je istaknuto kako su štete od divljači, na poljoprivrednim kulturama, kao i štete nastale naletom vozila na divljač, u posljednjih nekoliko godina, predstavljaju kao glavni problem održivosti lovstvu u RH. Dosadašnjim zakonskim uređenjima, predmetno pitanje nije na zadovoljavajući način rješavalo problem, to je dovelo do neujednačenosti sudskih praksi, što je u najvećem broju slučaju, rezultiralo dugotrajnim sudskim procesima, neizvjesnog ishoda, ali u pravilu sa konačnim ishodom, najčešeće na štetu ovlaštenika prava lova. Prijedlogom zakona, posebno se određuje predmetno pitanje, sa ciljem jasnijeg propisivanja prava i obveza svih subjekata, kako bi se u što većoj mjeri izbjegla dosadašnja neujednačena sudska praksa. Tako je prijedlogom zakona, propisane mjere i radnje koje su dužne poduzimati oštećenici, propisana je obveza pravovremenog priopćavanja ovlaštenika o nastanku šteta, obaveza, omogućava ovlaštenika u provođenju mjera za sprječavanja šteta, kao i obaveze lovoovlaštenika, za provođenje odgovarajućih mjera i osiguravanje zaštitnih sredstava na zahtjev oštećenika, te odgovarajući rokovi, koje su oštećenici, odnosno, lovoovlaštenici, moraju pridržavati u međusobnoj komunikaciji, a vezalo uz sprječavanju nastalih šteta i ostvarivanje prava na naknadu šteta, a to je rok od 7 dana, od dana nastanka štete, odgovor lovoovlaštenika u roku od 7 dana, kao i rokovi u kojima jedni drugima predlažu sklapanju sporazuma o utvrđivanju same visine štete i načina nadoknade same štete. Po pitanju šteta nastalih naletom vozila na divljač, prijedlogom zakona, definirane su 2 moguće situacije, vezano uz neposrednu odgovornost vozača i ovlaštenika prava lova, za štetu nastale na divljači i na vozilu, na način da se propisana odgovornost vozača za štetu na divljač i za štetu na vozilu, ukoliko isti upravljao vozilom suprotno propisima kojima je uređeno područje o sigurnosti prometa na cestama, dok je odgovornost lovovlaštenika propisana u slučaju kada se utvrdi da je šteta nastala kao posljedica provođenja samoga lova. Također prijedlogom zakona, propisano je kako će se u svim ostalim situacijama, koje nisu uređene ovim zakonom primjenjivati odredbe zakona, kojim se uređuju obvezni odnosi. Predlagatelj zakona je sa ciljem izbjegavanja vođenja dugotrajnih sudskih postupaka, predloženim izmjenama raspodjela sredstava, prikupljenih u naknadu za koncesiju i Zakona prava lova u čl. 30. prijedloga zakona, osigura potrebna financijska sredstva za osiguranje lovišta i financiranje istoga i mogućnost koja je prema odredbama važećeg zakona o lovstvu omogućena do sada jedinicama područne, regionalne samouprave, a koje su one dosadašnjem razdoblju važenjem zakona, u pravilu nisu koristili. Tako je prema odredbama prijedloga zakona prikupljena sredstva od naknadu za zakup i koncesiju prava raspoređenih po principu da 10% sredstava iz naknade ide vlasnicima zemljišta, 30% sredstava u državni proračun, 10% sredstava na račun županije i Grada Zagreba i 50% u državni proračun na račun Ministarstva poljoprivrede za financiranje mjera određenim ovim zakonima i aktima donesenih na temelju njega. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem državnom tajniku. Imamo sedam replika. Prvi je na redu poštovani kolega Križanić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Uvaženi državni tajniče. Ovaj zakon ide u dobrom smjeru, pokušat će riješiti između ostalog i vječni problem jaz između lovaca i lovo ovlaštenika i poljoprivrednika odnosno privatnih šumovlasnika u vezi šteta. Međutim, mene zanima na koji način ste vi zamislili da treba zagraditi, ograditi učinkovito svoja dobra i istjerivati divljač, dakle to je posao oštećenika jer u protivnom neće imati pravo na naknadu štete. To prvo ne mislim da je to njegov posao, a druga stvar, mislim da oni niti imaju znanja niti alate za taj posao. I treće najbitnije pitanje postavljam, gdje i u kojem i u čijem prostoru ako sve čestice zagradimo će obitavati divljač? Hvala.
Želite odgovoriti?
Zahvaljujem se na pitanju. Učinkovito ograditi lovište u praksi znači da svi vlasnici zemljišta na području ili na površinama koje graniče sa šumom ili sa mjestima gdje divljač ima veću brojnost kao stanište se postave električni pastiri ili neke druge mehaničke prepreke kako bi se divljač spriječila da s toga dijela staništa ulazi na poljoprivredne površine i time pravi značajne štete. Znači u ovome dijelu ograđivanje samih lovišta ne podrazumijeva da svaki vlasnik ogradi četiri strane svoje čestice nego da se jednostavno na mjestima gdje je povećana migracija divljači koje sa svojih staništa ulaze u poljoprivredne površine na neki način fizički ograde. Ali nisu samo fizičke prepreke odnosno ograđivanje električnim pastirima ili drugim preprekama, više ćemo težiti tome da se koriste repelenti odnosno kemijsko-biološka, ekološka sredstva koja bi odvraćala divljač da na tim površinama prave značajnu štetu i time ustvari … probleme.
Hvala. Idemo dalje, poštovani kolega Čuraj vi ste drugi. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče. Poštovani kolega gospodine Kraljičak. Apsolutno neke stvari su za pozdraviti u vašem izlaganju. Naime, mislim da je lovstvo gospodarski prije svega i turistički potencijal, ali ono što se kod nas događa u Slavoniji je svakako nešto što će se ovim zakonom ja mislim u većoj mjeri izbjeći, a to su praktički stečajevi udruga odnosno organizacija lovačkih koji upravljaju lovištima. Naime, zbog dugotrajnih postupaka kamata, zbog naknada šteta mislim da se ovime više vodi računa o tome o održivosti samih lovišta odnosno i udruga, tako da to je nešto što manje-više svakako je imao priliku se susresti malte ne na cesti da je opasnost velika, a ne samo zbog štete nego i po život sudionika u prometu i mislim da u tom smjeru je dobro što se ide. Također dobro je što se daje više ovlasti jedinicama lokalne samouprave, a ostatak ću u pojedinačnoj raspravi. Zahvaljujem.
Hvala. Odgovorit ćete ili ne? Dobro. Idemo na treću repliku, poštovani kolega LIpošćak.
Zahvaljujem predsjedniče. Uvaženi državni tajniče. U startu želim pozdraviti sve napore koji se i ovim zakonskim prijedlogom čine u vidu unapređivanja lovstva, međutim kao šumar moram se osvrnuti na članak 81. Zakona u kojem stoji da se ne nadoknađuje šteta koju divljač počini na šumi i na šumskom zemljištu. Osobno smatram da je ovaj članak možda previše opširno odnosno općenito definiran i da bi ga možda bilo dobro malo detaljnije razlučiti, osobito tu naglasak želim staviti na one površine šuma odnosno šumskog zemljišta koje se nalaze u fazi obnove jer zapravo osiguraju, predstavljaju osnovu potajnog gospodarenja šumama. I dosadašnjom praksom imali smo potpisivanje ugovora o međusobnim pravima i obavezama između Hrvatskih šuma i ovlaštenika prava lova i mnoge smo takve situacije mogli unaprijed definirati ili regulirati. Međutim sada člankom 105. i tu mogućnost ukidamo i zato još jednom apeliram da ako se iznađe mogućnost između dva čitanja da pronađemo način da se i ovaj način reguliranja međusobnih odnosa zadrži, ali da … naknada nad onim površinama koje se nalaze u obnovi. Hvala.
Odgovor, izvolite.
Hvala vam na pitanju. Dobro ste to primijetili, međutim i važećim zakonom to područje nije bilo zakonski regulirano nego kao što ste i sami istaknuli da je to bio ugovorni odnos između lovo ovlaštenika i samog vlasnika, upravitelja šuma. Držimo da je to najbolji način da se oni kroz ugovorni odnos dogovore i na taj način zaštite i samu šumu, a da to ne bude preveliko opterećenje i lovo ovlaštenika, a da ne bude ni prevelika šteta koju će pretrpjeti … [[Govornik se ne razumije.]]
Idemo na četvrtu repliku, poštovani kolega Grbin. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine predsjedniče. Uvaženi gospodine državni tajniče. Člankom 80. stavkom 7. i 8. regulirana je naknada štete u slučaju naleta vozila na divljač. Vi ste nešto o tome govorili, međutim nije točno da ste regulirali sve situacije. Predmetnim člancima odnosno stavcima regulirane su samo dvije situacije. Prva je situacije je ona koja se javlja u slučaju kada je vozač sam kriv za nastanak prometne nezgode jer se nije pridržavao propisa, a druga je situacija u kojoj nema krivnje vozača, a šteta se desila tijekom lova na području lovišta. Međutim, vi niste regulirali situacije u kojima šteta nastaje bez krivnje vozača jer se on pridržavao prometnih propisa, a do štete je nastalo u vrijeme kada se nije odvijao lov. Moje pitanje vama je tko će nadoknaditi štetu u tom slučaju? I još jedna stvar, vi se pozivate u zakonu na Zakon o obveznim odnosima, ali ste potpuno zanemarili situaciju koja se provlači već čitav niz godina, to je pitanje naleta vozila na divljač uređeno i Zakonom o cestama člankom 50. tog zakona u nešto drugačijem obimu od onoga što ste rekli. Molim vas odgovor.
Hvala. Izvolite odgovor.
Evo hvala na pitanju. Da, sigurno da i u nacrtu prijedloga zakona koje je izradilo i povjerenstvo i u međusobnom usklađivanju samoga zakona sa ministarstvima vlade RH, mi smo zaista raspravljali o svim potrebnim mogućnostima i scenarijima kada se može utvrditi da je nastala šteta. Ali držimo da dosadašnje odredbe gdje su po Zakonu o obveznim odnosima i sudskom praksom u pravilu definiralo da je divljač opasna stvar, a da su ugovorno pravo i vlasništvo prebačene na lovo ovlaštenika. U pravilu kroz sudsku praksu, lovoovlaštenici bi bili odgovorni i tada bi morali nadoknaditi samu štetu, mi smo ovim zakonom htjeli samo jasnije utvrditi kada je neupitna odgovornost lovoovlaštenika ili učesnika u samome prometu a da u svim ostalim stvarima po Zakonu o obveznim odnosima sudovi donose svoje rješenje.
Idemo dalje, poštovani kolega Sinčić, izvolite.
Hvala vam predsjedniče Sabora. Meni je potpuno jasno da zbog naleta divljači na vozilo, pojedina lovačka društva imaju velikih problema, neka su čak na rubu stečaja, bankrota i da velika količina novca ide na takve odštete. I sami ste rekli da je ovo časa najčešća odgovornost prema zakonu na lovačkim društvima, međutim vaše izmjene zakone nisu dobre. One sada idu u drugu krajnost i prebacuju teret na poljoprivrednike. Hrvatski poljoprivrednik, prosječan hrvatski poljoprivrednik je izrazito mali, siromašan, i on neće moći niti ima znanja niti vremena niti novca istjerivati divljač, ograđivati ili bilo što. Bojim se da će ovo biti neprovedivo.
Odgovor, izvolite.
Hvala vam na pitanju. Ono što je ustvari smisao i cilj ovog zakona, to je da se utvrdi odgovornost, odgovornost i vlasnika poljoprivredne površine a i lovoovlaštenika da u skladu sa propisom kako je to predvidio ovaj zakon, poduzimaju mjere i na taj način rizik nastalih šteta na poljoprivrednim usjevima svedemo na minimum a to ustvari može značiti i održivost same poljoprivredne proizvodnje ali i održivost lovstva u RH.
Idemo na šestu repliku, poštovani kolega Glavašević, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovani državni tajniče, naprosto nije točno da veliki vranac nije zaštićena vrsta u RH. Naime, ne možete da definirati kao lovnu vrstu jer bi to bilo u suprotnosti sa člankom 7. Direktive o očuvaju divljih ptica EU-a koju ste naveli. Naime ona u članku 7. navodi da jedino vrste navedene u prilogu 2. te direktive, mogu biti lovne vrste. Velikog vranca nema, ta vrsta nije navedena u prilogu 2. Dakle, samim time veliki vranac ne može biti lovna vrsta. Jasno je i nije sporno da veliki vranac nanosi štetu ribnjaci, dakle to ne sporimo, međutim definirati kao lovnu vrstu jednostavno nije moguće jer bi to bilo u suprotnosti sa ovom europskom direktivom. O tome ću nešto više govorit u svojoj pojedinačnoj raspravi ali evo čisto, ovo je prvo čitanje, imamo vremena to popraviti ali jednostavno je tako.
Odgovor, izvolite.
Sam ovaj nacrt prijedloga zakona usklađen je i sa Ministarstvom zaštite okoliša i na taj način smo točno provjerili ove navode, da li veliki vranac može biti lovna divljač. Dobivanjem mišljenja od Ministarstva zaštite okoliša nije zabranjeno staviti ga na popis lovne divljači, mi smo to iskoristili u cilju smanjivanja šteta na slatkovodnu akvakulturu.
I zadnja replika, poštovani kolega Marko Vešligaj, izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici, uvaženi državni tajniče. Pa iz evo vašeg uvodnog izlaganja se moglo onako zaključiti da se radi zapravo o jednoj decentralizaciji upravljanja recimo sa lovstvom na razini Hrvatske, ja se baš tu ne bi složio s obzirom da je jedinicama lokalne samouprave istina, povećan i opseg poslova, veću imaju odgovornost. Nažalost smanjena su im znatno novčana sredstva, radi se zapravo o jednom centraliziranom zakonskom rješenju koje pogoduje lošem upravljanju prirodnim dobrima. Da je to tako zapravo pokazuje i ovo vaše rješenje da ćete se od sada osiguranja provodi kao ministarstvo, smatra, da to nije dobro s obzirom da intenzitet štete je različit u odnosu na jedinice lokalne samouprave, na području RH, ali zanima me na koji način ćete to raditi i kojim intenzitetom, da li imate određenu studiju isplativosti oko toga? Hvala.
Odgovor, izvolite.
Mi nismo smanjili prihode jedinicama regionalne samouprave, one su i do sada imale 10% samih prihoda za potrebe provođenja Zakona o lovstvu. Držimo da sve naše županije, zato što su i do sada provodile sam zakon će kvalitetno provesti ovaj zakon u interesu lovoovlaštenika ali i korisnika i vlasnika samih površina.
Hvala vam. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da, kolega Panenić u ime Odbora za poljoprivredu, izvolite.
Hvala lijepo. Na Odboru za poljoprivredu provedena je široka rasprava koja se kretala od pozitivne ocjene, niveliranja zakona do primjedbi oko neustavnosti. S obzirom da je bio veliki broj zapažanja, dio primjedbi, sudjelovanje Hrvatskog lovačkog saveza pa evo smatram za shodno i da iznesem ključne točke koje su bile. Prvenstveno krenuo bi po točkama na koje su stavljene primjedbe, članak 6. točka 16 na način kojim bise propisalo da je ograđeno lovište lovište površine veće od 100 ha a ne kako je prijedlogom zakona predloženo 1000 ha. U članku 8 pod a, na način koji bi se poslije smeđeg medvjeda dodao grivasti skakač uzimajući u obzir da se radi o vrsti divljači koja je duži niz godina prisutna u staništima RH. Isti članak pod b, na način da bi se poslije tvora dodao mungos, polazeći od činjenice da je ova vrsta divljači unesena na hrvatske otoke prije više 100 godina te je potrebno učinkovito gospodarenje istom u cilju sprječavanja daljnjih šteta. Članak 9. stavak 1. predlaže se izmjena na način da se iza teksta grada Zagreba doda tekst „lovačke udruge i lovci polazeći od odredbi Zakona o udrugama prema kojima je Hrvatski lovački savez u obvezi omogućiti članstvo u Hrvatskom lovačkom savezu svim lovcima.“ Predloženo je također zadržavanje forme važećeg zakon vezano uz odredbu članka 3. stavak 15. koja se odnosi na postupak ustanovljenja i izmjene granice privatnog lovišta. Predloženo je brisanje članka 18. prijedloga zakona u obrazloženje kako zakonom nije moguće ograničiti prava vlasništva bez pristanka vlasnika šume. U članku 21. predlaže se potreba za detaljnije definiranje uvjeta zakupa prava lova. Predloženo je brisanje stavka 2. članka 23. kojim se propisuje da je Ugovor o zakupu prava lovo-upravni ugovor ili usklađivanje prijedloga zakona predloženog, načina donošenja rješenja koje se odnosi na ostvarivanje prava koja se proizilaze iz odredbi Zakona sa upravnim postupkom. U stavku 8. članka 24. koji se odnosi na izmjenu Ugovora o zakupu, prava lova predlaže se prilagodba kako bi se izbjegla mogućnost pravne nesigurnosti za lovozakupnika. U članku 27. stavku 2. predlaže se iza riječi: „zakona“ dodavanje teksta samo u slučaju neizvršavanja financijske obveze a u cilju zaštite lovozakupnika koji je uredno izvršio svoje financijske obaveze prema davatelju lova. Uz odredbu stavka 1., članka 30 upozoreno je na neopravdano smanjenje sredstava naknade vlasnicima zemljišta bez prava lova. Predloženo je također brisanje stavka 2., članka 35. kojim se propisuje da je ugovor o koncesiji prava lova upravni ugovor ili usklađivanje, prijedlogu zakona predloženog načina donošenja rješenja koje se odnosi na ostvarivanje prava koje proizilazi iz odredbi zakona sa upravnim postupkom. U članku 38. stavku 2. iza riječi: „zakona“ predlaže se dodavanje teksta samo u slučaju neizvršavanja financijskih obveza, također u zaštitu koncesionara koji uredno ispunjava svoje financijske obveze prema davatelju lova. Predložena izmjena i usklađivanje cijelog poglavlja 4. lovnogospodarski plan sa novonastalim stanjem uzimajući pri tome u obzir da su prijedlogom zakona predviđena i privatna lovišta minimalne površine od 500 hektara ali i veliki postotak ukupnih površina koje su zahvaćene Naturom 2000 te je predloženo donošenje lovnogospodarskih planova za cijelu RH ili za regije ili za pojedine županije te donošenje godišnjih planova lovo, odnosno lova divljači od strane nadležnog tijela sukladno navedenim planovima. Predložena je i dopuna članka 56 kojom bi se definiralo pravo lovoovlaštenika na uklanjanje pasa i mačaka koji se kreću lovištem protivno odredbama stavka 2., članka 56 a s ciljem zaštite divljači i ostalih životinjskih vrsta od direktne štete i bolesti koju u lovištu mogu prouzročiti napušteni psi i mačke. Predložena je i izmjena članka 62., stavak 2. na način na koji bi se propisalo da je odstrel u smislu stavka 1., članka 62. lovoovlaštenik dužan evidentirati u lovnogospodarskoj osnovi i lovnoj kronici. Isto se predlaže iz razloga što se radi o divljači koju je teško pronaći a u slučaju pronalaska ju je žurno potrebno premjestiti iz lovišta. Stavkom 2. članka 66. predviđene granice zabrane lova divljači u pojasu od 300 metara od granice naselja u nizini i Prigorju 200 metara u brdsko-planinskim područjima potrebno je zbog sve veće migracije divljači prema nasiljima i kvalitetnijeg sprječavanja šteta i troškova lokalne zajednice za provedbu programa zaštite divljači na ne lovnim površinama smanjiti na 100 metara. Uz odredbu stavka 5., članka 67. predloženo je smanjenje dobne granice na 16 godina. Isto se predlaže jer u većini država članica EU propisana dobna granica između 14 i 16 godina ali i zbog obrazovanja u lovstvu i pripravništvu. Navedeno je u skladu i sa nacrtom, prijedloge zakona o nabavi i posjedovanju oružja kojim je u svrhu obrazovanja i edukacije lovačkim oružjem predviđeno smanjenje dobne granice na 16 godina. Predlaže se i dopuna članka 73. kojim bi se propisalo pod stavkom 4. osposobljavanje za lovca provodi se uz obavezno lovačko pripravništvo sa navršenih 16 godina. Predložena je dopuna stavaka 1., članka 78. na način koji bi se uz ostale štete na imovini dodale i štete na šumi, šumskom i poljoprivrednom zemljištu. U stavku 1., članka 77. kojim su propisane mjere za sprječavanje šteta od divljači, predlaže se da se uz korištenje kemijski zaštitnih sredstava propiše i korištenje zaštitnih sredstava dozvoljenih u ekološkoj proizvodnji. Iz članka 79. kojim se propisuje sprječavanje šteta u lovištima predlaže se brisanje obveze oštečeniku vezno za ograđivanje dobara jer će isto područjem RH s velikim brojem malih čestica biti teško provediva. Predloženo je i brisanje stavka 8. članka 80. te isto obrazloženo obvezom pravne osobe koja upravlja cestama na postavljenom znaku upozorenja i praćenja stanja kroz statistiku naleta nad divljač a što je i jedini stvarni pokazatelj mjesta na kojima je potrebno postaviti znakove upozorenja. I zadnje nad stavkom 1. članka 81. potrebno je jasnije popisati kako se predloženih 5% vrijednosti poljoprivredne proizvodnje ne odnosi na ukupnu poljoprivrednu proizvodnju oštečenika nego samo na parcelu koja je pretrpjela štetu od divljači. Još uz ovu daljnju raspravu istaknuti su stavovi da je prijedlog zakona potrebno povući iz procedure jer su odredbe prijedloga zakona protuustavne a provedbom zakona da će doći do protupravnog prisvajanja privatne imovine i dovođenja u nepovoljan položaj privatnih šumovlasnika. Uz ovo je upozoreno da je prijedlog zakona u koliziji sa Zakonom o vlasništvu i drugim stvarnim pravima u dijelu u kojima se propisuju prava i obveze vlasnika privatnog zemljišta. Na ovo se očitovao predstavnik predlagatelja, s obzirom da je rasprava bila široka evo ja ću zamoliti i državnog tajnika, ministarstvo da razmotre ove primjedbe te da se do drugoga čitanja očituju. Navedeni zakon je odbor većinom glasova 6 za, 2 suzdržana predložio na raspravu Hrvatskom saboru. Hvala lijepa.
Otvaram sada raspravu, prvi je na redu Klub zastupnika IDS-a, PGS-a i LRI-a poštovani kolega Giovanni Sponza.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Obzirom da bi od mjeseca travnja ove godine dugogodišnji problem rješavanja šteta od divljači u prometu trebao biti kao što je najavljeno provediv i to na zadovoljavajući način na temu Zakona o lovstvu danas u ime kluba, Kluba IDS-a, PGS-a i LRI-a, u ovoj raspravi osvrnuti ću se ponajviše na drugi dugogodišnji problem a to je rješavanje šteta od divljači na poljoprivrednim kulturama. Ovaj ozbiljan problem imaju i privrednici i stočari i lovačka društva. Obzirom da kao zastupnik dolazim iz 8. izborne jedinice govoriti ću o problemu s kojim se susreću lovačka društva i u Istarskoj i u Primorsko-goranskoj županiji, a to su divlje svinje čiji broj nekontrolirano raste, koje uništavaju poljoprivredne kulture, napadaju i stoku, što poljoprivrednicima i stočara uzrokuje ogromne štete i velike financijske gubitke, dok problem rješavanja šteta od divljači lovačka društva sve više financijski, ali i na druge načine iscrpljuje. Stoga ukazujem na ovaj velik i ozbiljan problem, ponavljam kojeg imaju i poljoprivrednici i stočari, ali i lovačka društva, te naš Klub očekuje da do drugog čitanja predlagatelj predloži održivi model koji podrazumijeva kvalitetno i dugoročno rješenje. Nastavno na ukazanu problematiku, konkretno čl. 66. propisuje se zabrana lova divljači u pojasu od 300 metara od granice naselja u nizini i prigorju, te 200 metara u brdsko-planinskim područjima. U ovoj raspravi moram reći kako će to biti prije svega direktni atak na općine i gradove, osobito ako na tim površinama budu morale sastaviti program zaštite divljači, kao i predvidjeti plaćanja štete. Ono što naš Klub očekuje od predlagača je da u suradnji i to sa drugim resorima taj problem još jedanput sagleda. Naš Klub predlaže da to bude 100 metara, ali isto tako također držim da je potrebno konkretno u čl. 6., toč. 14. nedvojbeno i jasno definirati pojam naselja i način utvrđivanja pojasa od ruba naselja. Nadalje, na ukazanu problematiku lovstva i to konkretnu na primjer u Istarskoj županiji, moram naglasiti kao lošu odredbu čl. 30. ovog Prijedloga kojom se sredstva lovozakupnine koje su prihod regionalnih jedinica lokalne samouprave smanjuje sa sadašnjih 60 na 20%. Konkretno, to samo za Istarsku županije znači smanjenje prihoda sa cca 760 tisuća kuna na cca 240 tisuća kuna godišnje, s tim da i dalje ostaju sve obaveze, ali prema ovom Prijedlogu Zakona propisuju se i nove. Smanjenje sredstava iz lovozakupnine županijama značiti će i smanjenje mogućnosti za financiranje razvojnih projekata i programa lovstva među kojima su najznačajniji oni vezani za smanjenje i sprečavanje šteta od divljači u poljoprivredi. Naš Klub predlaže i traži da se županijama ostavi mogućnost raspolaganja s ukupno 60% sredstava lovozakupnine, a sve zbog prethodno navedenih razloga. Obzirom na sve navedeno, naš je Klub stava da je lovstvo, kao što sam i rekao, suočeno s dosta problema koji se nažalost, ovakvim Prijedlogom Zakona ne rješavanju. Nadam se da će predlagatelj do konačnog Prijedloga prije svega sagledati težinu navedenih problema, prihvatiti naše sugestije, a sve radi pronalaženja modela i rješenja koji će na zadovoljavajući način riješiti one ponajviše veće probleme s kojima se lovstvo u RH susreće. Hvala.
Idemo na drugu raspravu. U ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e, poštovani kolega Ivan Vilibor Sinčić. Izvolite.
Hvala vam predsjedavajući. Kolegice i kolege zastupnici, kao što znamo, danas imamo na dnevno redu potpuno novi Prijedlog Zakona o lovstvu. Pa evo, uspoređujući stari Zakon sa novim Zakonom, jedna od glavnih intencija koja se može iščitati je prebacivanje odgovornosti prije svega za štetu na poljoprivrednim zemljištima sa lovačkih društava na poljoprivrednike odnosno poljoprivredne proizvođače. Čuo sam za nekoliko primjera da je čak došlo do bankrota lovačkog društva zbog učestalih šteta što na poljoprivrednim zemljištima, što na vozilima. Jednostavno to se nije moglo platiti i naravno, po zakonu slijedi stečaj. Treba reći da ovo rješenje koje ovdje se nudi, a nudi se i onim dijelom da se omogući povoljnije osiguravanje lovačkim društvima i u ovom dijelu da su jednostavno taj dio tereta prebaci na poljoprivrednike. To nije dobar model, to nije održiv model. Bojim se da će doći do povećanog propadanja poljoprivrednika koji su i ovako već dovoljno opterećeni. Međutim, vratimo se na moment na početak. Kad idete po hrvatskim ruralnim prostorima, to nisu samo sela Slavonije ili Korduna, Banovine ili Baranja, to su i hrvatski otoci, odnosno unutrašnjost otoka, to je Lika, Gorski Kotar, Dalmatinska Zagora i kad pričate sa starijim ljudima oni će vam jasno reći, evo do ovdje gdje je sad šuma, to se nekad sve kosilo. I vidite onda slijedećih 100 metara mlada stabla možda ovako pedalj debala ili manje i nekakve šikare ili makije. Znači, nekada, prije nekoliko desetljeća mnogo više ljudi je živjelo u ruralnim prostorima. Dok su ljudi tamo živjeli, oni su čuvali taj prostor i onemogućavali su zapravo da divljač radi što hoće i kako hoće, što zbog procesa iseljavanja sa sela u grad, što zbog rata, što zbog ovih naših zadnjih valova iseljavanja, ruralni prostori RH se prazne. To je jedna jako tužna činjenica. Međutim, to jest činjenica koliko god ju pokušali ignorirati i nema jednostavno razvoja života samo u domeni faune, da se jako namnože životinje, da se jako namnoži divljač pa onda vrši pritisak prema naseljenim područjima, vrši pritisak prema poljoprivrednim kulturama, nego kao što sam rekao i šume se šire, što onda dodatno samo po sebi opet povećava prostor na kojem može obitavati divljač i onda sama po sebi je više divljači itd. Što se tiče divljih svinja koje su daleko najčešći problem, kažu da se tijekom rata divlja svinja iskrižala sa domaćom svinjom jer je bilo dosta stoke tijekom rata koja je ostala bez vlasnika odnosno napuštena je te je danas taj problem eskalirao. Naime, domaća svinja ima znatno veći broj mladih nego što to ima divlja svinja i tom problemu se za sada ne nadzire kraj. I to je pritisak koji dolazi iz šuma ne rješava se na pravilan način, ne rješava se na adekvatan način. Ovim vašim zakonskim rješenjima, evo čisto kada uspoređujemo ovaj skroz novi vaš prijedlog zakona sa starim prijedlogom zakona, u starom prijedlogu zakona je propisano u glavi 8 sprečavanje štete i naknada štete, člankom 76. je propisano što mora raditi lovo ovlaštenik, pa da ne čitam. Člankom 79. je propisano što mora raditi korisnik, što su njegova prava i dužnosti da onemogući odnosno spriječi štetu i člankom 85. stoji kako je za naknadu štete koju počini divljač nadležan je redovni mjesno nadležni sud na području kojeg je lovište ustanovljeno. Znači ako ne može doći do nekakve nagodbe, dogovora ide se na sud. Sada u kakvom položaju vi ovim prijedlogom zakona stavljate one koji su počinili štetu odnosno ne direktno nego indirektno jer divljači ipak dolazi iz šuma koje su u pravilu u koncesijama lovačkih društava i recimo jednog poljoprivrednika koji trpi tu štetu. Vašim prijedlogom zakona vi stavljate u nepovoljan položaj poljoprivrednike, ponavljam to opet, povećavate pritisak na njih. Od njih se sada očekuje, pazite što stoji u članku 79. stavku 2. „Oštećenik koji ne poduzima mjere dopuštene radnje i zahvate te ne dopusti lovo ovlašteniku provođenje mjera kojima se sprečava nastanak štete od divljači ili od stranih sredstva za sprečavanje štete namjerno ošteti ili odstrani objekte koje službe za sprečavanje šteta nema pravo na naknadu štete koju prouzroči divljač“. I sada kada se to gleda u ukupnom kontekstu očekuje se jednostavno od poljoprivrednika da istjeruju divljač i već ovdje sve što je propisano, da grade ograde jel jedino je ograda i to nekada čvrsta ograda, visoka ograda, a ne električni pastir ili već kakva kemijska sredstva se koriste učinkovita zaštita od navale divljači na poljoprivredno zemljište, vi očekujete od poljoprivrednika da sami to sve financiraju, da troše svoj novac, da troše svoje vrijeme. A osim što smo poljoprivrednicima natovarili da moraju biti knjigovođe, da moraju biti financijski stručnjaci konzultanti, da moraju biti odvjetnici, računalni stručnjaci za upis svega onoga u Arkod i ne znam gdje, sada će još morati biti i lovočuvari. Ovaj prijedlog zakona ne olakšava posao poljoprivrednicima, baš suprotno olakšava posao lovcima i ide na neki način na ruku osiguravajućim društvima ili će jednostavno ukloniti velik dio tog rizika pa samim time i smanjit će novac koji je potreban za naknadu šteta. Bojim se da će ovo dodatno potaknuti minuse odnosno gubitke kod poljoprivrednih proizvođača. Od 2013. godine do danas izgubili smo 23.000 OPG-ova, puno više ih je zatvoreno, neki su otvoreni, ali razlika u bilanci je 23.000 OPG-ova u zadnjih pet godina od ulaska u EU. Cijelo ovo vrijeme znamo provodi se poljoprivredna politika na štetu malih, a na korist velikih. Todorić, Pipunić, Hrvačić oko njih se radila poljoprivredna politika, za njih su se pisali zakoni. Neki dan na kioscima ironija tiska, tisuće OPG-ova nisu plaćeni od strane Ivice Todorića doveo ih je rub bankrota, oni su propali, a on eto je godinama i godinama forsirao taj model. Nitko nije reagirao od ministarstava, niti financija, niti poljoprivreda godinama i godinama. Znači on je mogao ne plaćati, to je kompenzirao mjenicama, odgodama plaćanja, bonovima, sve samo ne novac i ne novac na vrijeme i to je dodatno devastiralo hrvatsku poljoprivredu. Međutim ova Vlada umjesto da nauči nešto od toga, ministar Tolušić Zakon o poljoprivrednom zemljištu, protiv kojega sam ovdje govorio, Zakonom o OPG-ovima za koji sam se spremao, ali nisam mogao zbog jednog putovanja govoriti i raznim drugim mjerama koje nisu u domeni Sabora, ali jesu u domeni Vlade i dalje provodi takvu politiku i dalje ide na ruku velikima, a na štetu malih. I ovaj zakon će preliti štetu od divljači, taj sav pritisak koji je sve veći jer je sve više prostora prazno i sve je više šume i te mlade šume, prelit će na hrvatskog poljoprivrednog proizvođača. Hoće li netko moći pretrpjeti te štete koje nastanu? Neki neće, neki će propasti, neki će morati zatvoriti svoj OPG ili svoj obrt ili svoju zadrugu već kakav pravni oblik su uzeli sukladno zakonu. Znači to nije održiv model, to nije održiv model da mi taj pritisak prebacimo jednostavno na drugu stranu pa što bude. Jednostavno on će dovesti do daljnjeg raskućivanja i raseljavanja hrvatskog ruralnog prostora, ako će se ovako nastaviti hrvatski ruralni prostor će postati lovište za bogate, tamo neće biti hrvatskih ljudi, dolazit će valjda bogati stranci ili domaći tajkuni napucavati malo tamo po praznim ruralnim prostorima, poljoprivrede neće biti, već je sada dobra osakaćena. Zadnjih tih nekoliko tjedana posjetio sam više poljoprivrednika, svi redom su protiv ovog zakona i ovakvih izmjena zakona. umjesto da Vlada ako već nema namjeru napraviti jedino pravo rješenje, a to je potaknuti naseljavanje ponovno u ruralnim prostorima i provesti neke ozbiljne mjere poljoprivredne politike, zašto barem ovim zakonom ili srodnim mjerama ne omogući ljudima da ako već moraju biti odgovorni za tu štetu neka im omogući onda da povoljnije stave tu ogradu. Međutim ne, to se u hrvatskoj poljoprivredi ne dešava. Mi imamo šećernu bolest u hrvatskoj poljoprivredi, s jedne strane imamo, koliko 27 milijardi kuna u bankama koje one ne žele plasirati a s druge strane imamo glad rekao bih za investicijama u hrvatskoj poljoprivredi pogotovo za mikrokreditima kod malih hrvatskih poljoprivrednika. A podsjećam vas hrvatski prosječni poljoprivrednik je mali OPG-ovac, njih je 98%, vrijednosti imovine od možda par stotina tisuća kuna, to nije Ivica Todorić, takvih je svega par. Bojim se također da će ovo biti neprovedivo zato što jednostavno mnogi poljoprivrednici neće imati sredstava a niti vremena da, dakle da provode ove propisane mjere ovdje zaštite od divljači, da smanje tu štetu. Osvrnuo bih se također na članak 81. vašeg prijedloga zakona, dakle stoji u alineji 3. u zaštitnom pojasu 300 metara od granice naselja u nizini i prigorju te 200 metara u brdsko-planinskim područjima ne nadoknađuje se šteta koju divljač počini, znači pojeo vuk magare. U tom se prostoru dogodi neki incident, nadoknade štete nema, jasno je tko će trpjeti štetu. Za kraj htio bih samo reći da Živi zid neće poduprijeti ovakav prijedlog zakona jer će on potaknuti dodatno zatvaranje, odnosno bijeg ljudi sa sela, hrvatski poljoprivrednik se već i sada osjeća napušten a prebacivanjem tereta ovog rastućeg biološkog pritiska koji dolazi iz šume na njih naći će se u još gorem položaju. A u isto vrijeme nema nikakvih konkretnih mjera koje bi im mogle pomoći niti onih dugoročnih da se nasele ti prostori, da se promijeni poljoprivredna politika a niti onih kratkoročnih. Evo pomozite mi da napravim tu ogradu ili meni dajte povoljnije osiguravajuće mjere. Hvala.
Idemo na 3. raspravu Klub zastupnika HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a, poštovani kolega Branko Hrg. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom. Ovaj zakon i njegovo donošenje očekuju mnogi u Hrvatskoj od lovaca i lovačkih društava, do zakupnika, privatnih lovišta pa naravno i ljudi koji se bave poljoprivredom o čemu danas već u raspravama ima dosta govora. Nekoliko stvari o nekim člancima o ovom zakonu. U članku 73. je određeno da lovački ispit, ispit za lovočuvara i ispit za ocjenjivača trofeja divljači se položi kod pravnih osoba koje za to ovlasti ministarstvo a članak 59. u točki 4. nalaže da osposobljavanje za lovnika providi isključivo Hrvatski lovački savez. Ne znam da li je to greška ili ima neke razloge, nisam lovac pa ne mogu o tome suditi s tog aspekta. Ali mislim ako je člankom 73. riješeno ovaj dio svih ispita da može raditi svaka registrirana pravna osoba koja ima ovlast ministarstva ne vidim razloga da ne bi tako bilo i u članku 59. što se tiče lomnika. Naravno najviše rasprava i najviše vremena kada se ovdje govori se provodi po ovim člancima od 78. do 82., to su štete nastale od divljači. Već sam u nekoliko navrata govori o tome i mnogi drugi kolegice i kolege ali mislim da stvarno ovaj zakon neće riješiti taj problem. I u ime našega kluba apel prema ministarstvu da se pronađe rješenje kako stvarno zaštiti ljude, prvenstveno od divljih svinja. Donijeli smo Zakon o zaštiti životinja gdje smo pse pretpostavili ljudima i u principu izdvajamo više za pse nego za socijalno ugrožene građane. Sada bi nam se po ovom zakonu moglo dogoditi da će nam i divljač biti pretpostavljena ljudima i da će i divljač imati veća prava nego čovjek. Uz dužno poštovanje svakome i svima ali mislim da ipak moramo donositi zakone koji prvenstveno idu u korist ljudima a onda svemu ostalo. Dakle, članak 79. koji je već spominjan govori o tome da oštećenik ima ustvari vrlo male šanse za naplatu štete. Mjere zaštite su tako propisano da ih realno skoro ne može i napraviti i ne može ih provesti a u ništa boljem položaju nije niti lovoovlaštenik, govorimo o zajedničkim lovištima, govorimo o lovačkim društvima, u ništa boljem položaju nisu ni lovačka društva od tog seljaka. U principu imamo dva bokca koji će imati i jedni i drugi štetu. Ja bih volio jedno malo pojašnjenje dobiti od predlagača vezano uz članak 82. Prijava štete, oštećenik se javlja direktno lovoovlašteniku. U razgovoru sa državnim tajnikom čuo sam da lovoovlaštenik formira komisiju za procjenu šteta na privatnom zemljištu. Ako oštečenik nije sretan i zadovoljan sa tom štetom onda on može uzeti vještaka kojega će naravno platiti. I na kraju vjerojatno završiti na sudu. Mislim da bi ovdje se moglo vrlo jednostavno u Zakonu napraviti poboljšanje i da se ovdje treba uključiti jedinice lokalne samouprave koje već imaju formirane komisije za procjenu šteta od elementarnih nepogoda, od stručnih ljudi na usjevima i mislim da bi i ljudima, poljoprivrednim proizvođačima bilo puno jednostavnije da svoju štetu od divljači prijavljuju u nadležni odjel jedinica lokalne samouprave, a da jedinice lokalne samouprave onda naprave procjenu štete i onda izvijesti lovoovlaštenika nakon čega ide daljnji postupak. Ljudima je to po meni, puno jednostavnije, a i puno poštenije. Puno neutralnije. Tako da evo, za razmisliti o tom prijedlogu da se u tom članku ubaci ta mogućnost da dakle, jedinice lokalne samouprave budu to mjesto gdje se prijavljuje šteta i da jedinice lokalne samouprave znači, procjenjuju štetu i o tome izvješćuju lovoovlaštenika. Volio bih da se u Zakonu vrlo jasno razdijele privatni lovozakupci i lovačke udruge. I to u onom smislu zakupa posebno zajedničkih lovišta. Županije će sada donositi odluke o granicama lovišta, ako ne uspije one, onda će to raditi ministarstvo. To je u redu iako se vrlo teško to može napraviti, uvijek postoje problemi na terenu. Ali mene u stvari interesira u čl. 30. čini mi se su naknade za zakup i raspodjela tih naknada. 10% vlasniku, naravno proporcionalno površini zemlje koju ima u lovištu, 30% državni proračun, pa 50% državni proračun, pa 10% županija. Postavljam pitanje, čemu takva raspodjela i zašto uopće naknada onda? Na temelju čega? Što se iz te naknade nakon toga događa? Jel se namiruju štete seljacima? Ne namiruju. Iz te naknade ne. Lovačka društva su prisiljena plaćati dosta velike naknade, a ljudi čija je zemlja u pitanju, čija je zemlja u tom graničnom području lovišta u principu od toga nemaju ništa. Ajmo onda ukinuti naknadu. Pa neka lovačka društva čuvaju ravnotežu u prirodi, što oni izvrsno rade, a neka se na neki način rješava šteta koja nastaje, koja će tamo biti. Pa će biti novaca za naknade šteta. Ovako, plaća se naknada, ona ne dolazi k onima koji bi ju trebali, a plaćaju oni koji također reaklno gledajući ju ne bi trebali plaćati jer lovačke udruge, ponavljam treba gledati potpuno drugačije nego privatne zakupce državnih lovišta jer oni rade to komercijalno ili iz svojeg hobija, ako imaju novaca da si to mogu priuštiti za svoj gušt, a lovačka društva definitivno okupljaju ljude, organiziraju građane i čuvaju ravnotežu u prirodi. Malo oko predatora, posebno lisica. Dakle, u mnogim dijelovima RH lisice su postale domaće životinje, one točno znaju one granice od 300 metara od naselja prema centru gdje se na njih ne smije pucati, gdje ih se ne smije uklanjati. I uredno se razmnožavaju i ugrožavaju život ljudi. Ni ovaj Zakon to neće riješiti. Po postojećem Zakonu postojala je mogućnost da se napravi program zaštite divljači na području jedinice lokalne samouprave. Pošto sam se s tim problemom kao čelnik lokalne samouprave u gradu Križevcima sretao često, mi smo naručili taj program. Nije to puno novaca, platili smo ga 12 tisuća kuna i dobili smo program. Ja mislio, kad dobijemo taj program sad ćemo mi moći sa lovačkim društvom se dogovoriti, pod pratnjom policije organizirano ići će se u čišćenje lisica, odstrel lisica i očistit ćemo to. Nije to baš tako. Jer se ne smije opet pucati. Možemo ih hvatati omamljujućim strelicama, mecima il tako i onda možemo negdje odvesti. Naravno da će se one opet vratiti. I na čiji trošak? Tko će to raditi? Koliko će to koštati? Tko će to plaćati? Jedinica lokalne samouprave. Dakle, Zakon jednostavno mora riješiti problem divljači koja ugrožava ljude. I ako neće dati ta rješenja, onda to neće biti dobar Zakon. A to su nam ovoga trenutka ogromni, veliki problemi. Gdje god hodam po RH, sad smo čuli iz Istre, bio sam neki u Podravini, još u nekim mjestima diljem RH, svugdje ljudi ukazuju, upozoravaju kažu, ljudi dajte donesite neki Zakon da se riješimo sad već te napasti koja se pojavila. Ovaj Prijedlog Zakona ne rješava ta dva problema o kojima govorimo. I ja stvarno molim i apeliram na ministarstvo da se do drugog čitanja duboko, duboko razmotri ta problematika i da nam se ponude rješenja u zakonu kako to rješavat jer ovako donijet ćemo zakon i što, opet ista priča prebacivanje odgovornosti jedni na druge i nikakve koristi od svega, ljudi trpe naravno i problemi se samo gomilaju umjesto da se smanjuju. Posebno molim, naglašavam i ovaj problem sa lisicama u naseljenim mjestima, pronađite rješenje da se stvarno može ukloniti te životinje. One su predatori, one rade štetu i jednostavno to što ćemo mi njih uspavati, prenijet par stotina metara ili nekoliko kilometara neće značiti ništa jel će se nastaniti na drugom mjestu, ali će opet doći na to isto mjesto, a radit ćemo troškove. Nije dosta da imamo sada pune azile pasa koji će tamo živjet 10, 15 godina uz dobru hranu i njegu, sada ćemo još valjda raditi azile i za lisice. Ali za divlje svinje ne bi bilo loše raditi azile, one imaju kvalitetno meso pa bi to moglo biti dobro ako se ne sjeti pa i to zabrani da se ni to ne smije više iz potreba za prehranu također da tako velim umrtviti, usmrtiti. Poštovani državni tajniče, mi ćemo u prvom čitanju ovaj zakon podržat, a do drugog čitanja molim da stvarno dobro, dobro razmotrite ove probleme koji jesu prisutni i da nam ponudite rješenja kao ljudi u struci, ljudi koji to mogu kvalitetno napraviti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Za sljedeće sudjelovanje u raspravi prijavio se Klub zastupnika HSS-a u njihovo ime govorit će zastupnik Željko Lenart. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, pomoćniče, kolegice i kolege. Zakon o lovstvu, zakon koji mi dugo čekamo ovdje, već smo prije govorili o njemu da ga treba potpuno izmijeniti, no nažalost evo ministar poljoprivrede koji predlaže ovaj zakon nije prisutan raspravi pa da čuje od zastupnika u Hrvatskom saboru koji bi trebali biti narodni zastupnici koji su problemi i što mi smatramo da nije dobro u ovom zakonu. Ovaj zakon u određenim dijelovima je stvarno sramotan, još je veća sramota da ga predlaže Ministarstvo poljoprivrede, ja bih razumio da postoji ministarstvo lovstva pa da predlaže ovakav zakon u određenim dijelovima, ali Ministarstvo poljoprivrede predlaže ovaj zakon. Članak 1. gospodarenje obuhvaća uzgoj, zaštitu, lov i korištenje divljači. Zašto ne i brigu o staništu i zašto ne štete koje divljač čini u članku 1.? Članak 3. kaže da je divljač dobro od interesa za RH i ima njezinu osobitu zaštitu. Ja predlažem da se tu stavi da je država onda i vlasnik divljači, pa kada nastanu određeni problemi da se zna tko je vlasnik. Mi ovako ne znamo vlasnika. Članak 4. ciljevi zakona, navode se ciljevi ovoga zakona, ja se pitam zašto među tim ciljevima nije i cilj zakona sprečavanja šteta stanovništvu i poljoprivredi? Ja smatram da bi trebao biti cilj ovog zakona, ali u daljnjem dijelu ćete vidjeti da to nikako nije cilj i da to nikako ne smije biti cilj. Članak 30. stavak 2. kaže vlasnik zemljišta bez prava lova ima pravo do 30. rujna do najkasnije 1. ožujka podnijeti zahtjev za potraživanje naknade za tekuću lovnu godinu za površine kojima je on vlasnik, a na kojima je ustanovljeno lovište. Zašto mora vlasnik potraživat? Pa ako netko koristi njegovo zemljište on mora sam uplatiti ono što mu je dužan. Kao što država daje poljoprivredno zemljište ili nekom drugom u koncesiju onaj tko je primio koncesiju mora i platiti tu koncesiju, a ne mora ga država tražiti u određenom periodu da plati tu koncesiju. Kaže koncesija lova ne može se dati pa između ostalog navodi zašto nije stavljen uvjet znače navode se ti uvjeti koji su uzrok da se koncesija može ukinuti ili da se više … Zašto među te uvjete nije stavljeno i ukoliko lovo ovlaštenik nije podmirio štete nastale na poljoprivrednim proizvodima ili stanovništvu? Tu se vode dugi sudski procesi, ljudi imaju strašne gubitke na svojim proizvodnjama, a to nije uvjet da netko ostane bez koncesije ili da mu se ta koncesija na neki način ubuduće oduzme. Članak 56. ovo je jedan od stvarno smješnijih članaka i o tome smo već prije i govorili, kaže pse i mačke i njihovi vlasnici, a pastiri pastirske pse ne smiju puštati da se kreću lovištem bez nadzora na udaljenosti većoj od 200m od naselja odnosno stada. Ljudi moji, pa tko je sa sela sa ruralnog područja koji je imao mačku, a vjerujem da su mnogi imali, pa ja vas pitam kako ćete vi mačku zaustaviti da ona ne ode 200m, ajde neka mi to netko kaže? Pa mislim tko piše ove zakone? Pa jel ti ljudi nisu sa asfalta otišli nigdje da nisu ništa imali, ni kučeta, ni mačeta da ne vide to? Druga tragedija, imam 20 hektara zemlje iza kuće, moj pas ne smije trčati po mom zemljištu, ja vlasnik jer je to više od 200m od kuće. Brinemo se o dobrobiti životinja, kažemo da pas ne smije biti na lancu, mora biti ovdje, mora ondje, a sada ne smije biti slobodan, a nije lovački pas. Što da je i lovački? Članak 66. opet nije ovim zakonom riješen odstrjel lisica blizu naselja ili u naselju. Bili smo svjesni na televiziji situacija, pojavila se lisica kao da se spustio NLO, ljudi se čude tome, boga'ti lisicu vidimo svaki dan. I onda nitko ne smije ubiti lisicu, lovci ne smiju pucati unutar 300 metara, policija sačuvaj Bože da puca na lisicu jer nisu lovci. Što? Daviti ju rukama? Ja vas molim da te službenike koji to pišu tamo, pa dajte ih dovedite kod mene, evo ja ću ih provesti, neka budu 7 dana kod mene na mom trošku pa neka vidi kako se živi na selu. Da lisica dođe uslijed dana ukrasti kokoš. Glada je. S druge strane i čagalj koji je tu potjero a nitko ne smije ubiti tu lisicu da je ne znam kako bolesna. U ovom zakonu piše i da su i rađene konzultacije vezano uz pisanje ovog zakona i da je pozvana samo jedna strana a to je Hrvatski lovački savez. Ja ovdje raspravljam i kao seljak, poljoprivrednik ali i kao lovac, vjerojatno nakon ovoga više neću dobiti ovu markicu lovačku da mogu u lov jer me nitko neće zvati. Zašto uz Hrvatski lovački savez nisu pozvane i poljoprivredne udruge? Niti jedna nije pozvana na konzultacije. Pa što to govori? Da Hrvatski lovački savez ima posebnu zaštitu HDZ-a i da mogu raditi što god hoće a to ćete vidjeti dalje u ostalim dijelovima koje ću ovdje nabrajati. Ja mislim da je to sramotno da oni kojima se radi šteta a koji doprinose gospodarstvu ove države nisu pozvani da se očituju na probleme koji se ovdje dešavaju. Pitam vas ja kolika je korist od lovstva? Očuvanje ravnoteže, slažem se, regulacija broja divljači, slažem se, ali pitam vas koliko smo to prihodovali od lovačkog turizma? Bio sam i državni tajnik u Ministarstvu turizma i direktor županijske turističke zajednice, pa jako dobro znam kako se prihoduje od turizma, obično na crno u džep od lovnog turizma. Puca se tko kad stigne i gdje stigne u noći, vodi svatko svakoga. Stranci, koliko smo zaradili od njih? A koliko zaradili od poljoprivrede u ruralnom prostoru? Raspodjela novca, svakako da treba najviše ići jedinicama lokalne samouprave pa na njihovim područjima su ustanovljena lovišta, na njihovim područjima se vršilo, oni trpe i lovce i štete i sve i najveći dio od lovozakupnine treba svakako ići njima. E sada idemo na one zanimljive članke, to su 76., opet ću reći tko je tu lud, izgleda da su mnogi. Lovoovlaštenik, fizička i pravna osoba kojoj divljač može prouzročiti … [[Govornik se ne razumije.]] imovinsku štetu u daljnjem tekstu oštećenik dužni su poduzimati sve neophodne mjere radi sprječavanja šteta koju divljač može počiniti ljudima i imovini. A onda najzanimljiviji članak, članak 79. koji govori o sprječavanju šteta u lovištima, kaže, sprječavanje štete u lovištima osigurava se poduzimanje sljedećih radnji. Oštećenik je dužan na primjereni način na svoj trošak kao dobar, poduzeti sve da se zaštiti. Pa ja vas pitam kako vas nije sram staviti ovo unutra, još napisati kao dobar gospodar. Pa zar taj poljoprivrednik nije dobar gospodar? Zar on mora još i svoje novce uložiti da bi štitio svoje usjeve? Opet ću se vratiti na svoj primjer, 30 hektara, 15 parcela, pa ja vas pitam tko će ih ograditi. Kada ogradite, trebate postaviti pastira, stupove, trebate kositi i spricati ispod toga, voditi brigu da ne dođe do kratkog spoja, 15 akumulatora i da vam ne kažem tko sve te akumulatore na kraju pokrade. Tko to može od poljoprivrednika? Ja vas pitam u HDZ-u je li vi predlažete ovaj zakon. I vaši glasači će stradati od ovoga. Posavina, Banovina, najviše. Tu su bila ratna djelovanja svinja se iskrižala sa pitomom svinjom, ne odgaja jedno do dva godišnje živo othranjena već 10 ili 15 komada godišnje. Ljudi moji pa to je najezda, ljudi se ne mogu obraniti više s ničim od toga. Ovo je problematičan članak zbog toga što gospoda se žele ograditi od svih šteta da ne moraju osiguravati, da ne moraju davati novac za štetu na ovaj način da je eto taj poljoprivrednik koji je dobar gospodar da privredi i proizvede, sad i mora biti dobar gospodar da se štiti. Ne znam kada i kada uz svu svoju proizvodnju i muku koju danas ima u poljoprivredi može još i slagati sva ova čuda da bi se zaštitio od divlje svinje. Za štetu koju prouzroči divljač u lovištu odgovara lovoovlaštenik ako je oštećenik poduzeo sve mjere. Znači sve te mjere koje bi trebao dostaviti, sva ova čuda koja obično lovoovlaštenici ne dostave nego vam donesu u flaši od voćka nešto što smrdi po nafti i kažu to ti je … [[Govornik se ne razumije.]] za svinje. I onda ti zabijaš kolčiće, stavljaš spužvice, to močiš a onda svinje idu na to kao da ste im stavili ne znam kakav mamac. Obično do električnih pastira se jednostavno ne može doći. Štete na vozilima. Štetu nastalo naletom na vozila na divljač odgovara se na sljedeći način. Vozač ako se utvrdi da je upravljao vozilom protivno odredbama i lovoovlaštenik na čijem je lovištu nastala šteta ako se utvrdi da je šteta nastala zbog provođenja lova. Znači samo za vrijeme lova ako udarite srnu onda ćete dobiti odštetu. A gdje su migracije divljači? Svi jako dobro znamo da divljač ima migraciju, da ona ne pozna cestu nego ide svojim putevima. I da se neka divljač zaleti u bok auta, ne samo pred auto, tko će tu platiti štetu? Nadam se da će onaj koji je ovo predložio i tko će potpisati ima skupog mercedesa pa da mazne vepra od 200 kila, evo ja mu to želim. A ... [[Govornik se ne razumije.]] , pa da vidimo onda šta bude mislio o svemu ovome. Na kraju dolazim do jednog problema koji je upućen Odboru za poljoprivredu. Radi se o tvrtki Korina proizvodnja iz Novske koja posjeduje 1800 hektara, zapošljava 45 ljudi, jedna solidna firma koja je ove godine pretrpjela totalnu štetu na 200 hektara. Ja vas pitam, tko to može prebolit? A znate što je još tužnije? Da je lovište s kojim oni graniče, zove se Grede Kamare i s njime gospodari Hrvatski lovački savez. Hrvatski lovački savez koji bi trebao biti primjer za naknadu štete i kako treba funkcionirati zakon, oni ne osiguravaju i ne plaćaju štetu. S njima se dugogodišnje sude, pokušavali su se dogovarati i razgovarati, pokušavali su sa državnim odvjetništvom razgovarati, no ne šljivi ih nitko. Uvijek ih zavlače i pokušavaju ih izigrati kako im ne bi li nadoknadili štetu. Danas kada mladi su otišli, ne da odlaze, 350 tisuća ih je otišlo, danas kada nam nestaju OPG-i u ovako velikom broju, kada poljoprivreda postaje najlošije zanimanje, mi predlažemo ovakav Zakon da još uništimo te OPG-e, to su obiteljska gospodarstva koja se na ovaj način neće moći obraniti od divljih svinja. O čemu se, ljudi ovdje razmišlja? Pa ja se slažem kad predsjednica kritizira rad ove Vlade. Pa to je sve blago. Pa gledajte što radimo. Da li je ovo još neka Borg grupa u vidu Hrvatskog lovačkog saveza? Koji se novac vrti ovdje ljudi? I što sad? Da bi neki debeli guzonja sjedio mirno na čeki i ne bi morao platiti odštetu, mi pišemo Zakon za njih. Pa kakvi su to lovci koji ne vode brigu o onima koji im hrane divljač, a poljoprivredni proizvođači hrane divljač u RH. Da li onime što divljač otme, sruši ili onime što ostane nakon žetve. Toga morate biti svjesni, toga moraju biti svjesni oni u lovačkom savezu, ali očito ih nije briga. Ali trebala bi biti briga ministra poljoprivrede jer je on ministar poljoprivrede prvenstveno. Prvenstveno ministar poljoprivrede, a poljoprivreda hrani građane RH, doduše nedostatno jer smo ju upropastili, ali sad ju i dalje upropaštavamo i ukoliko ne uvažite primjedbe, ukoliko ne sjednete sa poljoprivrednim udrugama i ne dogovorite ovaj način, nakon toga, ako ne uvažite to, HSS neće sigurno podržati ovakav zakon o lovstu. Hvala.
Za sudjelovanje u raspravi prijavio se Klub zastupnika HDZ-a. U njihovo ime govoriti će zastupnik Tomislav Klarić.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora, štovani državni tajniče, pomoćniče ministra, kolegice i kolege zastupnici. Ajmo konačno ponovo se vratiti na Zakona, na ove izmjene odnosno na novi Zakon i konkretno ono što on u ovom slučaju donosi. Ovdje u svakom slučaju ne treba smetnuti s uma o kome i o čemu i najviše zbog koja se donosi ovakav jedan Zakon. U RH imamo preko 60 tisuća registriranih lovaca, preko 1050 lovačkih udruga, 20 lovačkih saveza uz grad Zagreb. Kad pogledamo i članove obitelji tih naših 60 tisuća lovaca, kad pogledamo sve koji na bilo koji način se susreću s ovom problematikom, od poljoprivrednika, od vozača u cestovnom prometu, o tome smo danas govorili, onda dolazimo do spoznaje da je ovo itekako važan Zakon o kojemu treba dobro promisliti, dobro razgovarati i u svakom slučaju ja pohvaljujem sve dosadašnje napore o ovom dijelu koje je dao osobno i ministar poljoprivrede, državni tajnik, ali i čitava radna skupina koja je sudjelovala u pripremi ovog Zakona. Dakle, jedno od osnovnih pitanja koje su uređene ovih Prijedlogom Zakona su koncesije u području lovstva. Konkretno, 30 godina ugovora, u tih 30 godina dogodilo se svega i svačega, promjena je, ne možete unaprijed planirati doslovno život u ovom dijelu Prijedloga zakona je razrađena i ova problematika, po meni to je vrlo pozitivno. Druga velika novina ovog Zakona je na neki način decentralizacija ovlasti tako da su dosadašnje ovlasti koje je imalo Ministarstvo spuštene i na razinu županija, a prvenstveno u onom dijelu koji se odnosi na lovno-gospodarske osnove vezane za zajednička lovišta, za odobravanje osnovnih taksi i svega ostalog, o tome ću u slobodnom dijelu rasprave pred kraj malo više reći. Dokaz da se tradicija koja je u Hrvatskom lovačkom savezu već itekako ukorijenjena, a radi se o stotinu godina praktički, je da ne treba olako baratati sa nekakvim promjenama gdje i ova naoko benigna promjena odnosno ponovno uvođenja u zakon pojma lovnik. Iako je prošli Zakon taj naziv ukinuo, stavljena je stručna osoba za provedbu lovno-gospodarske osnove, u normalnoj terminologiji, u normalnom funkcioniranju svih lovačkih društava bez obzira na takvu zakonsku odredbu, lovnik je i dalje bio zadržan. I ono što je najbitnije i na čemu su zaista i definitivno inzistirala ne samo lovačka društva, rekao bih i sudionici u prometu koji su na neki način bili oštećeni ne samo u onom dijelu materijalnih troškova na njihovim vozilima prilikom naleta divljači na vozilima, već i dugotrajnim sudskim sporovima koji su redovito završavali praktički a vezano za sudsku praksu, vezano za Zakon o obveznim odnosima, na teret lovačkih udruga tako da su neke od njih bile praktički pred bankrotom. Ako netko mislim da se ovdje radi o nekakvoj ogromnoj zaradi ili nekakvom prihodu lovačkih udruga s osnova lovstva, ovdje ne treba zaboraviti ono što u temeljenom nazovu i u ovome zakonu ali u Hrvatskom lovačkom savezu pa i svake naše udruge piše, da su to odnosno Hrvatski lovački savez koja je namijenjena prvenstveno za uzgoj, zaštitu i lov divljači, to ne treba smetnut s uma jer onaj lov u klasičnom smislu riječi koji se odnosi na nekakav odstrel je tek posljedica odnosno minimalni dio onoga čime lovci u tom djelu bave. Ovakva odredba zakona mislim da je u velikom djelu ogromno rasterećenje ne samo lovačkih udruga već i samih vozača budući da se odgovornost na neki način police prebacuje i preuzimaju i Ministarstvo poljoprivrede, Ministarstvo prometa i Hrvatski lovački savez odnosno preko njega lovačke udruge. I mislim da je to jedan od dosta značajnih pomaka s obzirom na osiguranja koja su u startu tamo početkom 2000-ih bila vrlo minimalne u iznosu od nekoliko tisuća kuna pa su za nekakva zajednička lovišta došla do preko 30, 40000 osiguranja godišnja od štete od divljači nakon što su osiguravajuća društva vidjela u kakvim se to okolnostima i visinama šteta radi. I mislim da je ovo ogromno financijsko rasterećenja ali i određena sigurnost iako u jednoj od rasprava kad smo zdušno razgovarali o ovome, u konačni mislim da bi tak dio tereta trebalo na neki način drugim zakonima riješiti kroz osiguranja dodatna u smislu osiguranja i prilikom registracije vozila. I sad dolazimo do nečega što je radnoj skupini bilo usuglašeno, ako je netko ovdje govorio da sama priprema ovog zakona nije bila dovoljno transparentna, nek' preuzme si kompletan materijal i pročita koje je ministarstvo dostavilo pa će vidjeti kolika je široka javna rasprava bila provedena, koliko je veliki broj sudjelovalo učesnika u samoj toj raspravi sa svojim pismenim nekakvim primjedbama i prijedlozima. Dolazimo ponovno do Hrvatskog lovačkog saveza i onog što na neki način je u samoj pripremi zakona bilo usuglašeno a u konačnici prilikom konzultacija vjerovatno između ministarstva na neki način izmijenjeno u ovom prijedlogu zakona koji je došao pred nas. Tu imamo i pismeno očitovanje samog Hrvatskog lovačkog saveza, jedna od njih se odnosi i na stažiranje odnosno kako smo to nekad zvali, na pripravnički staž prije polaganja samog lovačkog ispita i tu mislim da je tako nešto zaista opravdano tim više ako vidimo da se u članku 73. govori o onome što bi trebalo imat, kome se na neki način priznaje položeni ispit i koji obim programa su ti ljudi prošli. Ovo govorim iz osobnog iskustva jer sam i sam postao član lovačkog društva prije puno, puno godina sa svojih 16 godina i u međuvremenu bio i u više mandata i sam predsjednik lovačkog društva tako da dobro znam o čemu govorim i mislim da je ovakva primjedba Hrvatskog lovačkog saveza, a bit će i ispred našeg kluba, na neki način i predložena kroz amandman da se isto tako uvaži. Tu je jedna opravdana primjedba koja se odnosi na sredstva, dakle svaka lovačka udruga prilikom sklapanja ugovora o zakupu lovišta prema zakonu mora osigurati onaj iznos zakupnine kao određenu garanciju za izvršenje obveza prema davatelju koncesije i tu dolazimo do tog famoznog članka 27. koji propisuje kada prestaje pravo zakupa prava lova. Dakle tu u tom članku je navedeno između ostalog da ističe istekom roka za koji je dan osim ako drugačije nije određeno zakonom i primjer jednostranim raskidom ugovora o zakupu prava lova od strane davatelja prava koncesije. I u tom članku je također propisano u svim slučajevima iz ovog stavka, lovozakupnik gubi pravo na sredstva za uredno izvršenje obveza preuzetih ugovorom. Ne vidim zašto ukoliko je lovačka udruga koja je preuzela lovišta, koja je osigurala financijska sredstva, dala odgovarajuće jamstvo za ta sredstva, zašto bi izgubila to pravo ukoliko davatelj koncesije jednostrano ukine ili sam ugovor istekne tako da je tako nešto potpuno po meni neprimjereno u onom djelu, na neki način ide na štetu lovozakupnika. Ovdje govorimo i između ostaloga kad spominje tih 16 i 18 godina vezano za samo lovačku iskaznicu, ako govorimo da mogućnost dobivanja oružja će biti sa 16 godina vezano za streljačka društva, za lovačka društva, ne vidim razlog zbog čega Hrvatski lovački savez odnosno član društva ne bi mogao dobiti iskaznicu sa 16 godina. U benignim izmjenama članka 9. u kojem je navedeno da Hrvatski lovački savez je dobrovoljna nacionalna udruga koju čine lovački savez i županija i grada Zagreba i da Hrvatski lovački savez predstavlja svoje članove promicanjem lovstva u RH i inozemstvu, tu se predlaže i mislim da se to vrlo jednostavno može prihvatiti bez nekakve šire rasprave, jer iza riječi Grada Zagreba, te da treba dodati riječ lovačke udruge, a uvodno sam rekao da Hrvatski lovački savez, odnosno, na području RH ima gotovo 1060 tih lovačkih udruga. Tako da se u tom dijelu spomenu i lovci koji nisu članovi lovačke udruge, zašto ne bi njima bilo omogućeno da budu članovi Hrvatskog lovačkog saveza. U svakom slučaju, vezano za divljač i promišljanje, a prijedlog i Hrvatskog lovačkog saveza o uvrštavanju u popis divljači mungosa, tu su promišljanja dvojaka. Naime, to je gdje, iako je već 100 g. već prisutan u našim lovištima, po meni, za razliku od stajališta Hrvatskog lovačkog saveza, isto mišljenje da njemu nije mjesto na našem području i da bi tu trebalo izvršiti kompletnu eliminaciju svega ovog. Još jedna stvar koja je ovdje bitna, što bi bilo da nema lovačkih udruga, što bi bilo da nema lovačkih društava? Na koji način bi se zaštitilo i poljoprivrednici i usjevi ili nešto drugo? Vezano za sam rad, model rada, aktivnosti Hrvatskog lovačkog saveza, lovačkog društava, tu treba voditi računa da je svako lovačko društvo u obvezi izrade lovno gospodarske osude, striktnog se pridržavati svega onoga što je tamo navedeno. Sadašnja situacija, stanje, brojno stanje je divljači na RH, zdravstvena i ostala kondicija te divljači je itekako razlog upravo djelovanja lovačkih udruga na području RH, da ne govorim da u obvezi svih lovaca o davanja uzoraka na analizu, od mozga, na bjesnoću ošita, krvi i svega onog što se izvede, dakle, iz svih obveza koje proizlaze. I konačno, na kraju, nešto što svakako treba spomenuti, mislim da treba vratiti u zakon, to je uklanjanje pasa i lutalica i mačaka iz lovišta. Bez obzira tko što mislio, činjenica je, a i ja sam osobno tome svjedočio, ako nekog zanima, imam i fotografije na mobiteli, da nisu psi ni lutalice niti mačke, ni malo krivi, krivi su njihovi vlasnici koji tako nešto rade, ispuštaju divljač u lovište i što je najgore u vrijeme, upravo sada, kada se vodi mladunčad, štete znaju biti ogromne. I u svakom slučaju, mislim da se treba staviti u zakonu i ta mogućnost lovačkim društvima, s tim da lovačka društva, niti lovci, ni na kraj primisli nije da budu nekakvi šinteri i da odstreljuju takve životinje i na taj način eliminiraju iz lovišta. Ali, neodgovornih vlasnicima, pasa, mačaka i onih koji to ispuštaju u lovištu bez ikakve kontrole, u svakom slučaju i zakonski nekakvim putem, očito takvo nažalost biti, pokazati, da se takvo nešto ne smije raditi. Tim više što i sami lovci su između ostalog, ogroman broj njih, vrlo aktivni u kinološkom savezu da posjeduju i više vrsta različitih pasa, pasmina i da oni sami u vrijeme upravo lovostaje, takvo nešto nikada ne bi pomislili, ni o radi da recimo izlaze van u lovište sa tim svojim psom bez povoca da ga puštaju i da na bilo koji način s njim protuzakonito, odnosno na divljač djeluju. U svakom slučaju ovaj prijedlog zakona je vrlo dobar, treba ga podržati, uz sve razumijevanje poteškoća i poljoprivrednika i svih onih koji se bore za svoju egzistenciju na način djelovanja tim načinom, ali u svakom slučaju, mislim da je Ministarstvu poljoprivrede, kroz ovih praktički sada već sada 2 g. itekako pokazalo u pripremi svojih zakonskih rješenja senzibilitet ne samo o ovom dijelu o pitanju lovstva, već i svih onih ostalih problematika s kojima se bave. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a prijavio se za sudjelovanje u raspravi. U njihovo ime govoriti će zastupnica Božica Makar, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo, danas raspravljamo o Zakon o lovstvu koji bi trebao regulirati uzgoj, zaštitu, lov i korištenje divljači, ali naravno i sve ostalo što je s time vezano. Danas je tu bilo dosta govora upravo o onim štetim koje divljač radi na našim poljima, u našim šumama, našim građanima, da li u saobračaju ili u nekim drugim situacijama, kada ulazi u mjesta i ostalo. U javnoj raspravi sa zainteresiranom javnošću, stiglo je zaista, mnogo primjedbi, to samo dokazuje da se radi o važnom zakonu, ali i o prijedlogu zakona, gdje su mišljena često suprotstavljena. I shvaćamo mi u HNS-u, da stvarno postoje različita mišljena i da svatko gleda sa svog stajališta i da ovaj zakon pokušava na neki način regulirati to područje, stoji i to je potrebno učiniti. Tako, postoje primjedbe udruga za zaštitu životinja i prirode, shvaćamo ih, ali isto tako shvaćamo i probleme naših poljoprivrednih proizvođača, naših šumovlasnika, naših građana, koji se susreću s velikim štetama na terenu, prouzročeni od strne divljači. Tu su i lovci s svojim problemima, koji stvarno nisu mali, jer oni brinu o životinjama i prirodi, a često ih se u javnosti percipira kao naoružanu skupinu ljudi koja hoda šumom i ubija životinje. Ovaj zakon treba regulirati odnose u lovnom gospodarenju s kojima bi trebalo ukloniti prijepore i poteškoće koje otežavaju razvoj i unaprijeđenu lovstva na državnoj razini. Tako bi on trebao uvesti više reda u lovstvo od gospodarenja lovištima, pri uzgoju, zaštiti, lovu i prometovanju divljači kao i upotrebi lovačkog oružja. Prijedlogom zakona stvaraju se i pretpostavke za brži razvoj lovnog turizma, oživljavanje lovačkih običaja i tradicije, osnaženje lovačke etike te djelotvornije uključivanje lovaca i njihovih udruženja u razvoj i unapređenje lovca kao značajne gospodarske grane. Biti lovac je častan hobi i tako u našim sredinama još uvijek velika većina doživljava taj hobi. Mi imamo više od 60.000 lovaca što je već bilo tu danas riječi i više od tisuću udruga i moramo težiti da se taj broj ne smanjuje jer oni stvarno vode brigu o našoj prirodi i uravnoteženosti te prirode, ali da je sve to potrebno dodatno regulirati, potrebno je. I zato upravo imamo ovaj zakon pred nama. Ja se neću osvrtati na sve ono dobro što smatramo da ovaj zakon donosi, već ću navesti tu nekoliko članaka i primjedbi u ime kluba HNS-a za koje smatramo da bi mogli još poboljšati ovaj zakon. Tako ću se i ja u ime kluba osvrnuti na članak 66. gdje je zabranjeno loviti divljač u pojasu od 300m od granice naselja odnosno 200m u posebno zaštićenim dijelovima prirode. Već je bilo dosta govora zašto. Pa svjedoci smo velike migracije divljači, naročito u naseljima gdje ima puno zapuštenih kuća, zapuštenih imanja. Tu se ne radi samo u ruralnim dijelovima već ima takvih situacija i u gradovima gdje imamo zapuštene kuće, ruševine koje su prazne ili u blizini nema stanovnika. I zato predlažemo da se bez obzira na stajalište ostalih ministarstava i mišljenje s obzirom na upotrebu oružja u blizini naselja razmotri odnosno utvrdi ta granica od 100m ili da se točno definira na koji način je moguće eliminiranje tih životinja s tog područja jer one predstavljaju stvarnu ugrozu tom stanovništvu na tom području. Evo bilo je govora i o članku 77. odnosno o odgovornosti za sprečavanje štete od divljači, dobro je ovo smanjivanje broja divljači od brojnog stanja koje se može uzgajati, osiguravanje, čuvanje usjeva i nasada, izgon divljači. Međutim, trebamo stvarno vidjeti što je sporno i gdje imamo u članku 79. stavku 2. da se odmah nadovežem, sprečavanje šteta u lovištima osigurava se poduzimanjem sljedećih radnji, dopuštene radnje i zahvati su učinkovito ograđivanje dobara, ciljano čuvanje dobara, istjerivanje divljači, provedba agrotehničkih mjera, priopćavanje bez odgađanja u započetoj šteti na okolnosti koje mogu utjecati na poduzimanje mjera. Stvarno predlažem da ako to ostane, da se točno specificira bez obzira i na praksu i sve ostalo, da ne ostanu nejasnoće što je to ograđivanje jer ja i dalje ne znam tko je dužan ako imamo petnaestak susjeda koji imaju parcelu jednu do druge koje graniče sa šumom, tko je dužan sada poduzeti mjeru da se to zemljište ogradi. Jednostavno ako tako ostane trebalo bi pojasniti da se točno taj problem izdefinira odnosno način tog rješavanja. Dalje imamo primjedbu u članku 78. gdje je šteta na imovini, to je stavak 1. je šteta koju divljač prouzroči svojim djelovanjem na način da smanji vrijednost pokretnina ili nekretnina u vlasništvu fizičkih ili pravnih osoba, a to je šteta na poljoprivrednim kulturama, domaćim životinjama, gospodarskim ili drugim objektima i sada se ovdje dolje nastavlja, međutim predlažem da se šteta na imovini i za poljoprivrednim kulturama da se stavi i šteta u šumi i šumskom zemljištu. Jer ne znam koji je razlog i nadam se da ne postoji nijedan pravni razlog da se ne nadoknađuje šteta koju počini divljač na šumi i šumskom zemljištu. Šuma i šumsko zemljište je isključivo prirodno obitavalište krupne divljači, naprosto ne stoji jer ta ista krupna divljač poljoprivredne površine koristi ovisno o vrsti divljači i do 80% svojih životnih aktivnosti. Taj postotak još je veći kod korištenja livada i pašnjaka, korištenje poljoprivrednih površina za životnu aktivnosti sitne divljači ne treba ni posebno elaborirati. Ne podmirivanje naknade za počinjenu štetu od divljači na šumi i šumskom zemljištu moglo bi proizvesti učinak da se zapravo radi o diskriminaciji u smislu isplate naknade za počinjenu štetu prema načinu uporabe katastarske čestice i njezinih dijelova odnosno o kojoj od vrsta upotrebe katastarske čestice se radi. Zatim postoji mogućnost od gubljenja interesa lovo ovlaštenika da provodi bilo kakve radnje zaštite za sprečavanje štete koju čini divljač na šumi i šumskom zemljištu. Bilo bi dobro da se stvarno izjednači šuma i šumsko zemljište sa poljoprivrednim jer štete postoje. Imamo državnih šuma kojima upravljaju Hrvatske šume, ali imamo i dosta privatnih šumo posjednika koji trpe znatne štete i smatramo da oni ne smiju biti u drukčijem položaju nego su vlasnici poljoprivrednog zemljišta. Tu sam se na članak. I imamo još primjedbu u članku 80. gdje predlažemo da se u stavku 2. gdje stoji lovoovlaštenik ne odgovara za štetu nastalu nad dobrima koja nisu uklonjena najkasnije mjesec dana od proteka agrotehničkog roka za berbu ili žetvu uroda da se to briše jer je to isto agrotehnički rok različit od podneblja do podneblja, od godine do godine, neki put i sama parcela, jer iako je na istom području drugačije je postavljena je li zbog kasnije sjetve i svega. Tako da mislimo da bi se to moglo maknuti iz tog zakona. I također u članku 81. gdje stoji nenadoknađuje se šteta koju divljač učini pa tako da sve ne nabrajam ali i tu stoji da se ne podmiruje na šumi i šumskom zemljištu. Već sam ranije govorila kada smo imali ovaj članak 78. tako i tu smatramo da bi ovo trebalo maknuti na šumi i šumskom zemljištu jer bi trebali imati isti odnos prema šumi i šumskom zemljištu kao i prema poljoprivrednom zemljištu. Evo klub HNS-a će u prvom čitanju podržati ovaj zakon. Smatramo da je puno dobrih stvari predloženo, smatramo da je on pomak u odnosu na sadašnje stanje, ali mislimo da treba analizirati sve ove primjedbe koje su tu već bile izrečene, koje će još biti, sve ono što je izrečeno na odboru, sve ono što smo dobili pismenim putem od raznih udruga i da ćemo u drugo čitanje dobiti još kvalitetniji zakon. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Klub zastupnika SDP-a također se javio za sudjelovanje u raspravi. U njihovo ime govoriti će zastupnik Bojan Glavašević.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštivane kolegice i kolege. Klub zastupnika SDP-a u prvome čitanju nažalost ne može podržati ovaj prijedlog zakona. Ima tome mnogo razloga. Jedan dio razloga odnosi se na primjedbe koje se tiču činjenice da se zapravo ovim zakonom ide na štetu županija jer im je predan zapravo veći opseg posla, predana im je veća odgovornost bez prava nadzora, oduzeta su im znatna novčana sredstva i onemogućeno im je praćenje kvalitete gospodarenja, ali o tome ću više govoriti u svojoj pojedinačnoj raspravi. Ono čemu bih ja želio posvetiti središnji dio rasprave u ime Kluba zastupnika su primjedbe koje su Klubu zastupnika SDP-a Hrvatske a vjerujem zapravo svima vama došle od strane različitih udruga za zaštitu okoliša. Klub zastupnika SDP-a je u potpunosti prihvatio primjedbe koju su poslali Udruga BIOM, Udruga WWF Adria i Hrvatsko društvo za zaštitu ptica i prirode. I zapravo danas želimo središnje mjesto u našoj raspravi posvetiti ovim primjedbama. Prije nego što krenem u detalje imam još samo dvije opaske, jedna je da će o naknadi šteta više govoriti kolega Peđa Grbin, to smatramo da je isto bitan dio. I čisto kao, s obzirom da sam spomenuo udruge za zaštitu okoliša, mi smo, inače i dosta dobro surađujemo i sa velikim zadovoljstvom čitamo sve primjedbe koje nam šalje Udruga prijatelji životinja. Međutim, tako je bilo i u ovome slučaju oko ovoga zakona, ta nam je udruga poslala brojne primjedbe. Međutim, ja bih htio ovdje postaviti pitanje bez ikakve loše namjere, mislim predsjednik te udruge je poseban savjetnik gospodina Tolušića, ministra, potpredsjednika Vlade. Pa ne znam zbog čega onda, ili gospodin Tolušić ne sluša savjete, mislim ali iz nekog razloga udruge koje je gospodin Oman predsjednik očito se ne osjeća dovoljno adekvatno zastupljeno u ministarstvu pa evo na to možda obratite pažnju. Ono o čemu želim govoriti ovdje danas, ali kažem ova zaista je napomena bila lišena ikakve loše namjere da ne bi bilo krivo shvaćeno samo iz političkih razloga to je jednostavno nužno napomenuti. Dakle naše primjedbe, koje smo dobili od udruge koje sam spomenuo zapravo su 4. Prva se odnosi na ono što sam u replici već napomenuo i tiče se definiranja velikog vranca kao lovne vrste iako je to u suprotnosti sa člankom 7. Direktive o očuvanju divljih ptica EU. Naime, veliki vranac nije na popisu vrsta u prilogu dva te direktive a jedino te vrste mogu biti definirane kao lovne. O tome ću nešto kasnije reći više. Druga naša primjedba odnosi se na odstrel olovnom sačmom na močvarnim staništima koji ovim zakonom nije definiran kao prekršaj iako je korištenje olovne sačme na močvarnim staništima načelno zabranjeno, za nju ne postoji sankcija a postojanje sankcije je nužan preduvjet da bi se ta zabrana u stvarnosti i provodila. Posljednje dvije, odnosno 3. i 4. naša primjedba smatramo da su zapravo mnogo ozbiljnije od ove prethodne dvije i da im zaista treba posvetiti veću težinu. Prva se tiče lova na ribnjacima koji je ovim zakonom dozvoljen pod izlikom da su ribnjaci uzgajališta divljači. Nije poznato da li se divljač uopće uzgaja na ribnjacima. I naime, članice i članovi ovih udruga koje zaista su mnogo na terenu, mnogo rade na terenu oni nisu zabilježili barijere koje bi jasno mogle odvojiti uzgojenu pernatu divljač od divljih ptica koje dolaze na ribnjake. I na ribnjacima tijekom odstrela stradavaju brojne, strogo zaštićene vrste. O tome ću još kasnije nešto više reći. 4. posljednja primjedba odnosi se na prijedlog u ovome zakonu da se podaci iz središnje lovne evidencije, odnosno registra lovišta i lovnogospodarskih planova da se proglase poslovnom tajnom to je u članku 49. stavak 2. Ovdje se radi o bitnim informacijama koje se tiču zajedničkog resursa kojim pripada svim građankama i građanima RH. I pravo na pristup tim informacijama cijeloj javnosti, zaštićen je Ustavom RH i mnogim međunarodnim sporazumima. Transparentnost registra lovišta i lovno gospodarskih planova je zapravo preduvjet da bi se uopće s neovisne strane moglo utvrditi odvija li se lov sukladno zakona i ocjenom prihvatljivosti lova u ekološkoj mreži natura 2000. Dakle, s obzirom da sam u replici već govorio o tome, samo bih ponovio, što se tiče velikog vranca ono najosnovnije. Dakle, ovim prijedlogom zakona, veliki vranac dodan je na listu lovnih vrsta, taj potez je u suprotnosti sa direktivom o pticama. U direktivi u kojoj je riječ, u prilogu 2 vrsta veliki vranac nije navedena i samim time, ne može biti uvrštena na popis lovnih vrsta. Iako, ovdje, tu jeste rečeno da je Ministarstvo zaštite okoliša poslalo suglasnost na ovo, međutim, tu treba napomenuti da samim time, zbog činjenice da, mislim to je lako provjeriti, možete i sada na telefonu provjeriti, u prilogu 2 nećete naći tu vrstu. Samim time, moguće je da Komisija europska poduzme pravne mjere protiv Hrvatske, zbog povrede prava. Treba napomenuti da se protiv Hrvatske, da su se već vodila 2 postupka zbog nepotpunih prijenosa o odredbi europskih direktiva o zaštiti prirode. Jedan je slučaj bio u ožujku 2015. g. i tu bi trebalo reći da nema potrebe za ovime, to se vrlo lako može ispraviti. Dakle, mi ovdje jasno da veliki vranac jeste problem štete u ribnjacima i potrebno je naći rješenje, međutim, to rješenje bi zaista moralo biti u skladu sa važećim pravnim poretkom u Hrvatskoj i pravilima struke. A to ovdje jednosatno nije slučaj, budući da veliki vranac ne može biti lovna vrsta, a samim time i vrsta koja je u nadležnosti ministarstva nadležnog za poslove lovstva, odnosno Ministarstva poljoprivrede. Ovo pitanje je potrebno riješiti propisima u nadležnosti Ministarstva zaštite okoliša i energetike te kroz oštete, jer su sukladno Zakonom o zaštiti prirode, ptice koje nisu divljač, pa tako i veliki vranac u nadležnosti ministarstva nadležnog za poslove zaštite prirode. Dakle, evo, nekakva preporuka razgovarajte sa partnerskim ministarstvom, siguran sam da je moguće rješenje koje nas neće potencijalno izložiti tužbi pred Europske komisije. Drugo, odnosi se na upotrebu olovne sačme na močvarnim staništima. U Hrvatskoj postoji načelna zabrana lova ovalnom sačmo na močvarnim staništima, ona je propisana čl. 10. stavkom 3. pravilnika o načinu upotrebe lovačkog oružja i naboja i kaže, u močvarnim staništima, dozvoljen je odstrel isključivo uporabom nabora sa čeličnom sačmom. Ovim prijedlogom zakona o lovstvu, uporaba nabora sa olovnim sačmom u močvarnim staništima, opet nije propisana kao prekršaj. Dakle, potrebno je kako bi takva odredba se uopće provoditi, potrebno je propisati i kao prekršaj i kaznu za upotrebu olovne sačme na močvarnim staništima. Time bi se također olakšalo postupanje lovnih inspektora, koji od programiranje zabrane lova olovnim sačmom 2010. g. navedenim pravilnikom, do danas nemaju zapravo niti jedno postupanje zbog uporabe naboja sa olovom sačmom. I također, vidjeti ćemo ukoliko do drugog čitanja ovoga zakona, ova odredba ne bude uvrštena, onda ćemo ju naravno detaljnije razraditi amandmanima. Dolazimo do 3. našeg prigovora za ovaj zakona, a koji zapravo dopušta lov na ribnjacima. U čl. 10. stavak 2, točka 2 ovog prijedloga, navodi se da je zabranjeno ustanovljavanje lovišta na moru i ribnjacima sa obalnim zemljištima koji služi za korištenje ribnjaka. U čl. 11. odmah nakon toga u stavku 6. propisuje se iznimka kojom se efektivno zaobilazi ova zabrana iz prethodnog članka, kaže iznimno od odredbe čl. 10. stavka 2. točke 2 uzgajalište divljači se može ustanoviti na državnim ili privatnim površinama, ribnjaka sa obalnim zemljištem. Dakle, naš prijedlog bi bio da se ovaj čl. 11. stavak 6 briše, budući da se navedenim stavkom, jednostavno zaobilazi ono što je propisano prethodnim člankom zakona. Cilj ove iznimke je zapravo provođenje lova, a prvenstveno se tu misli na lov na ptice močvarice. Iako na ribnjacima mogu obitavati i druge vrste životinja koje jesu divljač, a prvenstveno to mogu biti divlje svinje ili srne, one se ugl. sustavno ne love. Naime, postoji samo jednu uzgajalište divljači koje ima navedeno divlju svinju kao divljač koja se uzgaja. Prilikom lova na ribnjacima, nije moguće razlikovati divljač od nelovnih vrsti, zbog čega dolazi do odstrela strogo zaštićenih i drugih nelovnih vrsta ptica. Imam podatak iz istraživanja koje je organiziralo Ministarstvo poljoprivrede, od 2008.-2011. uzimali su se uzroci odstreljenih močvarica tijekom redovitog lova, uzorke su uzimali ovlašteni ornitolozi, koji su determinirali odstreljene vrste, odstreljene ptice do vrste. Istraživanje je provedeno na 3 slavonska šaranska ribnjaka, Grudnja, Našice i Donji Miholjac, doveli su do poreznih podataka, udio strogo zaštićenih vrsta ptica u redovitom ulovu iznosio je prosječnih 16,29% po pojedinoj lovnoj sezoni od 6,32 do skoro 19%. Ulov strogo zaštićenih vrsta ptica po jednom lovnom danu nerijetko je bio veći od 10% tijekom 1/5 lovnih dana a veći od 20% tijekom 1/10 ukupnih lovnih dana. Najgori dio strogo zaštićenih vrsta u ulovu tijekom jednoga dana, iznosio je skoro 61%. Mogao bi sada ovdje navesti vrste životinja, odnosno, vrste koje su bile najviše zaštićene time, ali kažem to bih možda radije ostavio onda ukoliko ova odredba, naš prijedlog ne bude usvojen ali činjenica je da dolazi do rastjeravanja strogo zaštićenih vrsta ptica do ubijanja strogo zaštićenih vrsta ptica i ono što je najgore možda od svega, o čemu smo ranije govorili, dolazi do opterećenja okoliša olovnom sačmom iako je ona kao što rekli, zabranjena pravilnikom, nema odredba koja propisuje sankcije i samim time se i koristi. Posljednje i možda od nekakvog najšireg interesa za opću javnost u Hrvatskoj, predlažemo da se briše članak 49. i svak 2. ovog zakona zato što se njime zabranjuje pristup podacima iz središnje lovne evidencije. Prvo i osnovno i najvažnije, to jednostavno nije u skladu sa Ustavom RH i Zakonom u pravo na pristup informacijama. Dakle ako govorimo o dobrima koji se u od interesa za Hrvatsku, imaju njezinu osobitu zaštitu, a to sasvim sigurno jesu, jeste bio diverzitet RH i različite životinjske vrste koje ona štiti. Mi moramo imati pristup tim podacima, dakle pravo na pristup podacima je pravo koje je u RH zaštićeno na razini Ustava i samim time ovako nešto jednostavno nije ustavno, ne može se interes, naime nekakva logika ovoga je bila da bi se zaštitilo, da bi se ti podaci proglasili tajnima odnosno ne bi bili javni dostupni zbog zaštite komercijalnih interesa fizičke ili pravne osobe uključujući intelektualno vlasništvo. Dakle ovi podaci ne mogu biti tajna, pravo vlasnika, dakle komercijalnih interesa, komercijalni interesi bilo čiji ne mogu biti ispred općih interesa građanki i građana RH. Dakle to se ne može proglasiti tajnom, ja vas zaista pozivam da se u to ne ide. Evo ga, to je ono što smatramo da je zaista odredba ovog zakona koja ide na štetu svim građankama i građanima RH. Mi smo spremni, kažem, mi se nadamo da ćete dobro poslušati ono što smo vam iznijeli u ovoj raspravi, spremni smo vam poslati sve ove primjedbe i u formatu amandmana u drugom čitanju ukoliko ih ne budete sada usvojili, ali evo, zaista se nadam, mislim da je bitno razumjeti da ono što smo ovdje izgovorili ne dolazi iz nekakve ajde da to tako kažem, političke perspektive nego ovo dolazi od ljudi koji se bave zaštitom okoliša, sve primjedbe mislim da su ovdje iznesene sine ira et studio, i da zaista nema razloga da ih ne implementirate. Da, kada govorimo o lovstvu, govorimo između ostalog o nečemu što je gospodarska aktivnost, međutim važno je da kad radimo zakone, da ne radimo zakone na štetu našeg okoliša. Ovaj planet je jedino što imamo, nemamo drugi i evo, ja se zaista nadam da ćete implementirati stvari koje ste ovdje čuli danas. Hvala.
Za pojedinačno sudjelovanje u raspravi javio se zastupnik Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče sa suradnikom. Pa evo današnja rasprava u prvom čitanju u Zakonu o lovstvu sigurno je dobrodošla jer lovstvo sa njegovih 65 000 članova i lovačkih savez su postigli jednu visoku usuglašenost sa ministarstvom kao i sa saborskim Odborom za poljoprivredu u vezi ovoga zakona tako da njihovi interesi i potrebe su obuhvaćeni ovim zakonskim prijedlogom o lovnom gospodarenju, oživljavanju, unaprjeđivanju lovačkih običaja, tradicije, lovačke etike a samo lovstvo dobilo novu dimenziju jer prepoznata je kao značajna gospodarska grana koja pridonosi siguran sam, razvoju svih naših krajeva iako još neki krajevi su minirani i sprječavaju bavljenje lovom, nadam se da će to biti otklonjeno u daljnjem dijelu. Znači miniranost je jedna od prepreka za razvoj lovstva a moram naglasiti da su lovci ti koji su u samim počecima suverenosti slobode RH bile jedine naoružane formacije koje su se stavile u obranu suvereniteta i obranu onih prostora gdje su se događale paleži i ostale nepodopštine na teritoriju RH. Stoga želim da danas njih koji su udruženi u 1000 i nešto udruga a 200 ih je skoro pred bankrotom zbog zakonskih pretpostavki i sudskih praksi koje su neujednačene te štete koje su nastajale su zapravo jedna od bitnih stavki u ovom zakonu. Štete na divljači i od divljači kao i u prometu su stvar s kojom se danas sukobljavaju udruge koje su pred, kao što sam rekao, bankrotom jasno govore o tome da treba poduzeti određene mjere kako bi se omogućilo osiguranje preko u zajedničkim nekim stvarima Ministarstva poljoprivrede, Ministarstva financija kao i Lovačkog saveza kako bi se te police osiguranja mogle što bolje biti dostupne jer su i osiguravajuća društva vidjevši kakve su štete, podigle svoje premije koje lovačke udruge ne mogu zapravo platiti. Niz je stvari koje danas suočavaju sa problemima u lovstvu a to su kao što sam rekao, miniranost, depopulacija čitavih područja kao i poljoprivrednih površina, zapuštenost njihova, veliki kompleksi površina su pod monokulturama, požari u obalnim, priobalnim područjima države, veliki broj divljih i neuređenih odlagališta smeća, izgradnja objekata infrastrukture pogotovo autocesta sa ogradama koje priječe migraciju divljači i prisutni su gospodarski problemi i slabo ekonomsko stanje većine stanovništva nedostatan broj inspektora u nekim županijama. Tako da ovim novim Zakonom i njegovim rješenjima stvaraju se zapravo pretpostavke za uvođenje više reda u lovstvu, kao i pomoć samim lovačkim udrugama i lovozakupcima da osiguraju i lovišta i štete koje se događaju od divljači. Jer divljač je nacionalna vrijednost koja je definirana i Ustavom, ali u svim sudskim presudama krivi su u većini lovačke udruge i njima se naplaćuju ogromne štete koje ne mogu izdržati svojim članarinama ili prihodima koje ostvaruju. Znači, ovim Zakonom jedno od osnovnih pitanja koje se uređuje je pitanje koncesija u području lovstva. One su usklađene sa Zakonom o koncesijama, no međutim puno stvari se kroz vrijeme koncesija događa i tako da je nužno i mora se uzeti u obzir da kroz vrijeme se mijenjaju okolnosti i da se mogu revidirati programi kao i korekcije određenih programa koji su ponuđeni u samom koncesijskom razdoblju, s obzirom na okolnosti koje se mogu pretpostaviti. Ovim Prijedlogom Zakona predloženo je da se u budućem razdoblju koncesije prava lova daju na 30 godina, te ovisno o predloženoj površini za veća gospodarski isplativija i lovno-turistički perspektivnija lovišta površine veće od 10 tisuća hektara u kojima se gospodarenje svim vrstama krupne divljači odnosno uzgajališta divljači površine veće od 1000 hektara. Kao jedna od novih mjera propisuje se novi način odobravanja lovno-gospodarskih osnova za državna, privatna i zajednička lovišta, te se propisuju da lovoovlaštenik u državnom, privatnom lovištu novu gospodarsku osnovu na odobravanje donosi Ministarstvo, do ovlaštenik u zajedničkom lovištu novu gospodarstvenu osnovu na odobrenje donosi nadležnom tijelu županije odnosno grada Zagreba. To su noviteti koji su donijeti u ovom Zakonu. Predložena je i mogućnost osnivanja privatnog lovišta. ... [[Govornik se ne razumije.]] sporovi oko naknade šteta na predmetnim površinama budući da bi osnivanje privatnih lovišta na površini zemljišta koja posjeduju kao vlasnik, vlasnik ... [[Govornik se ne razumije.]] lovišta preuzeo obaveze vezane uz sprečavanje šteta od divljači na tim površinama i sam odgovarao za nastalu štetu na svojoj površini čime bi se izbjegli prijepori koji se pojavljuju u dosadašnjoj praksi kod vlasnika velikih površina. Sve u svemu, s obzirom da je Hrvatski lovački savez usklađujući sa Ministarstvom poljoprivrede, a i MUP-om određene stavke, postoji određeni amandmani koji bi trebali biti uključeni do drugog čitanja i razmotreni, a to su o veličini privatnog poljoprivrednog zemljišta na kojem bi se osnivala privatna lovišta, pa onda udaljenost od naseljenog mjesta, da li bi to bila 200-300 ili bi napokon trebala biti 100 metara gdje se može vršiti lov ili opservacija. Onda ima nekih stavki koje se tiču samih vrsta životinja koje bi možda trebale biti uvrštene ili ne bi trebale, to ćemo još vidjeti. Nadamo se da ovi prijedlozi koji su došli kao amandmani Hrvatskog lovačkog saveza nisu tako bitno, ne narušavaju ili ne uklanjaju, da se mogu jasno od strane Ministarstva obrazložiti, što je možda dobro, a što nije, pa kao i ono što se zove kada čovjek može postati lovac. Mislim da dvije godine stažiranja od 16-18 godine je vrijeme kada zapravo on mora biti u lovačkoj udruzi kao član, kada mora steći znanja itd. i pripremiti se za polaganje lovačkog ispita. Tada navršavaju 18 godina i nosi oružje. Mislim da je to sasvim logičan nastup. Nadamo se da ćemo u budućnosti možda imati i glasovanje onih sa 16 godina, pa tako da i druge stvari zakonski će biti prilagođene baš takovim momentima. Pozdravljam donošenje ovog Zakona. Ovaj Zakon je sigurno dobro došao na prostoru RH i u bitnome poboljšava status lovačkih udruga kao i samih lovaca udruženih kroz te udruge. Nadam se da će on u mnogome pomoći u rješavanju ovih šteta kao što je to i definirano. Jednako tako i osnivanju lovišta kao i koncesijama ili zakupima, a nadamo se da ovo o čemu se protive neke županije, moraju razumjeti da se trebaju namaknuti novci za police osiguranja koje su nužne i potrebne i da ovakav raspored sigurno je usklađen sa zajednicom županija, općina i gradova i tako da ne bi tu trebalo biti nekakvih bitnih prijepora u donošenju ovoga Zakona drugog čitanja nadamo se da će iz ovih amandmana koji su dostavljeni od lovačkog saveza još nešto biti upotrijebljeno jer nešto ima dobroga u tome, nekoliko tih stavki može biti uvršteno u Zakon kao što je to da može sa 16 godina postati lovac, da može, da se može loviti 100 metara od naseljenog mjesta, kao i ova divljač koja bi trebala ući u onu gospodarsku osnovu ili ne. Nadamo se da će Ministarstvo razumno i dobro u zajedništvu sa nama zastupnicima donijeti novi Zakon koji će biti na korist ove populacije, a i daljnjem razvoju te gospodarske grane tj. lovnog turizma koji u ruralnim prostorima ostvaruje najviši broj noćenja i tako popunjava sadržaje u našim ruralnim prostorima. Hvala vam lijepo na ovom zakonskom prijedlogu i nadam se da ćemo zajednički donijeti najbolje rješenje.
Za repliku prvi javio zastupnik Stričak. Izvolite.
Potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kolega Đakiću, vi ste se u svojoj raspravi dotakli ovog zaštićenog pojasa od 300 metara od naseljenog mjesta. Da li taj pojas ostaviti na 300 ili ga smanjiti na 200 ili možda na neki drugi način osigurati da se u tom dijelu vrši lov jer svjedoci smo da upravo u tom dijelu 200, 300m upravo je najviše štetočina odnosno lisica koje pogotovo kada govorimo o poljoprivrednim uzgajivačima rade velike štete. Pa svakako apeliram da predlagatelj zakona vodi brigu o tome i razmisli da li i na koji način osigurati ili omogućiti lov. Hvala.
Odgovor na repliku, zastupnik Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Stričak da upravu ste, praksa pokazuje da lovac u svom dvorištu ne smije pucat na lisicu, a da ga susjed prijavi ostat će bez oružja i to je paradoks svih paradoksa. Koliko je lovaca i koliko bi njih moglo te štetočine koje se šuljaju oko dvorišta i oko kuća riješiti, a ne smiju. A on je osposobljen da upotrebljava oružje baš na pravilan način da ne radi ništa sa oružjem što bi bilo na štetu susjeda, ljudi itd. nego ga upotrebljava u svrhu. Jednako tako kada se dogodi prometna nesreća i životinja je još živa. Ja sam puno puta naišao na divlju svinju koju je udarilo auto, rastepla ga, još kreće onako bijesna sva prema vozaču koji je izašao van i gleda što se dogodilo. Čime i kako ga ubiti kada je u naseljenom mjestu? Tko? Kada će se dići zaštitarska tvrtka ili neko ovlašteni ili veterinar ili ne znam tko će doći to riješiti? To su pitanja koja moramo raspraviti i upravu ste da treba vidjeti što je to i u kojim momentima lovci mogu to raditi.
Hvala. Zastupnik Klarić javio se za repliku.
Uvaženi kolega Đakić. Spomenuli ste lovno pripravništvo i odredbu vezanu za dobnu granicu. U većini europskih zemalja ta dobna granica kako je navedeno i o tome smo već govorili je između 14 i 16 godina, praksu od tih 16 godina imali smo praktički za vrijeme Jugoslavije. Ja sam u svojoj raspravi rekao da sam ja počeo stažirati '80.-te sa 16 godina. Dakle ako govorimo o osposobljavanju za lovca jer lov nije samo ono što većina naših građana misli da je to nekakva puška i nekakav dolazak u lovište da bi se nešto ulovilo već čitav niz programa i aktivnosti koje lovci moraju obavljati. Ja osobno smatram da ta dobna granica od 16 godina pa na više, a samim tim i propisan rok pripravništva, nekad je bilo godinu dana ili dvije godine, itekako bitni u edukciji samog tog lovca i povezivanja i sa ostalim članovima udruge, ali i sama spoznaja što je to bavljenje lovnom djelatnošću. Napominjem, lovnom djelatnošću jer lov nije samo puška i pucanj, već ogroman, ogroman posao i financijska ulaganja samog člana lovačke udruge lovca u taj dio aktivnosti.
Hvala. Odgovor na repliku, zastupnik Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Klarić, točno, upravu ste. Pa negdje čak u europskim zemljama i 14 i 16 godina su dobna granica kada građanin može postati lovac i dobiti lovačku iskaznicu. Stažiranje je prenošenje znanja od starijih kolega lovaca, upoznavanje sa lovištem, sa načinom lova, običajima, vrijednostima i u najvećem dijelu izrada lovno gospodarskih objekata, hranjenje divljači su kod stažista najprisutniji uz stare lovce lovnika, lovočuvara i ostale koji to moraju s njima raditi. Tako da vjerujem da će ova primjedba biti do drugog čitanja uvrštena i prihvaćena kako bi naši mladići mogli biti stažisti i lovci.
Zastupnik STazić javio se za repliku.
Govorili ste poštovani kolega da do drugog čitanja treba uvažiti zahtjeve lovačkih udruženja, ali postoji zahtjev lovaca da se u članku 8. u popis vrsta koje se spominju kao divljač uvrsti i vuk i ris. Tome se ja mislim treba žestoko usprotiviti, vuk treba ostati zaštićena vrsta. Ja znam da seljaci često puta vuka doživljavaju kao štetočinu jer on uistinu radi štetu među njihovom stokom, ali to treba rješavati na drugačiji način kao što se i rješava, odštetama, tu država mora intervenirati. Pa ne možemo sada sve što proizvodi nekakvu štetu seljaku odstrijeliti jer onda će nestati vrsta. To ne može biti politika prema tome ti zahtjevi lovaca se naprosto ne smiju uvažiti. … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]] Vrijeme oprostite.
Odgovor na repliku, zastupnik Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Stazić ja ne vidim u prijedlogu Lovačkog saveza nigdje vuka, tu postoji gljivasti skakač i postoji još jedna vrsta koju su dodali, a to je mungos, to su vrste koje su uvezene i koje se ne tiču našega staništa itd. i to su predložili da uđe u lovno gospodarsku osnovu. Vuk je zaštićena vrsta i ostaje takva u zakonu, nisam vidio ove prijedloge nijedne udruge, ovo je Lovački savez koji je iznjedrio najveći dio zakona zajedno sa Ministarstvom poljoprivrede uskladio ga i evo predlaže još samo ove dvije, ali to mislim da nije nužno jer oni se i ovako trebaju eliminirati iz lovišta jer nisu oni autohtone vrste.
Za pojedinačno sudjelovanje u raspravi također se javio zastupnik Josip Križanić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Pred nama je dugo očekivani Zakon o lovstvu koji bi trebao razriješiti dosta široku problematiku uočenu u lovstvu u proteklih desetak godina. On bi trebao unaprijediti i odnose u uzgoju i zaštiti divljači sa ciljem očuvanja divljači, zaštite prirode te unapređenje lovstva kao gospodarske djelatnosti kao njene povezanosti sa djelatnostima poljoprivrede, šumarstva i turizma. S obzirom da se radi o prvom čitanju, ovaj zakon će doživjeti u javnoj raspravi, ali i u saborskoj raspravi još puno poboljšanja da bi u konačnici bio čim kvalitetniji zakon i da čim više približimo stajališta lovaca i lovoovlaštenika s jedne strane i poljoprivrednika i privatnih šumovlasnika s druge strane. Moramo reći da lovačke udruge ne stoje baš sjajno ali se one ipak brinu o zaštiti u uzgoju divljači i u tome dijelu moramo imati sluha kada raspravljamo, nema tu kolega iz HSS-a koje su se obrušile na ovaj zakon pa mi je žao da ih sada nema da mi repliciraju, dakle i problem kod lovaca i sve starija populacija. Tako da ću reći par svojih opservacija vezano uz novi zakon. Dakle trebalo bi izbjeći praksu olakog raskidanja ugovora o zakupu državnih a dijelom i zajedničkih lovišta jer se događa praksa da se lovišta uzimaju u zakup i nakon dvije, tri, devastiraju se i nakon 2, 3 godine se vraćaju vlasniku odnosno državi. Nadalje, lovozakupnina za zajednička lovišta poglavito u onoj u kojoj obitava sitna divljač morala bi biti minimalna ili nikakva jer brigu o uzgoju i čuvanju divljači a time i drugim životinjskim vrstama u prirodi imaju upravo lovci i za tu aktivnost oni bi trebali biti nagrađeni na način ili da imaju male lovozakupnine ili da im se lovozakupnine ukinu što je na tragu razmišljanja da bi se time olakšalo poslovanje društava u zakupu zajedničkih lovišta koje i sada postoji izuzetno teško. Štete koje plaćaju lovoovlaštenici odnosno lovačka društva svakim danom su sve veća i prelaze milijunske iznose. Mnogi lovoovlaštenici su zbog toga pred stečajem zbog nezgoda na cestama nalet vozila na divljač ili divljač na vozila. Budući da je sudska praksa takva da se uglavno donose odluke, presude na štetu lovoovlaštenika. Štete su enormne visoko i višestruko premašuju visinu lovozakupnina pa si mnogi lovoovlaštenici ne mogu niti priuštiti osiguranje nakon analize oštetnih zahtjeva na nivou RH predlagali smo i u saborskoj proceduri kada je bio protekli zakon govorili smo o tome da bi bilo dobro dodatno osiguranje od nekakvih 30-ak kuna po polici za vozila čime bi se obuhvatile štete naleta na divljač. To se sada ovim zakonom pokušava riješiti dijelom sredstava za pravo lova gdje se govori o nekakvih 25 milijuna državni tajniče, ja vas molim kasnije da o tome i vi prokomentirate jer taj dio ulazi i da li će ta raspoređena sredstva u državni proračun biti dostatna, to je dobro ako ćemo to napraviti, da li će ta sredstva biti dostatna za nadoknadu štete nad cestama. Što se pak tiče šteta u poljoprivredi, isto nema gospode iz HSS-a i to bih htio s njima komentirati, sigurno je da ovaj članak nije najbolje sročen, mi smo državni tajniče o tome raspravljali, ja vam sad još jedanput s ovog mjesta apeliram, dakle on navodi da oštećenik mora učinkovito ugraditi svoja dobra i istjerivati divljač itd., jer ako to ne učini onda nema pravo na naknadu štete. To je, takva odredba je besmislena. To treba mijenjati jer taj članak je neprovediv, niti će oštećenik biti u stanju u Zagorju graditi te sve parcele, neovisno o tome što ste vi rekli da je to samo oni koji se nalaze uz šume, … [[Govornik se ne razumije.]] uz šume nalazi 50-ak ili 100 parcela, taj način je neprovediv da se na takav način gradi, niti je to njegov posao, niti on je zadužen za istjerivanje divljači. Po toj logici bi vlasnik njive morao paziti, morao bi paziti na tuđu stoku da ne uđe u njegovu njivu a ne vlasnik stoke da njegova stoka ne uđe u tuđu njivu. Dakle to je nekakva logika. Postavljam ponovno ono pitanje vama i sebi u kojoj i čijoj ograđenom prostoru i posjedu bi onda obitavala divljač ako bi se te parcele ogradile. To je, dakle to ograđivanje moramo nekako drugačije redefinirati. Predlaže se slobodno kretanje kućnih ljubimaca, psi i mačke koje ne smije biti bliže, dalje 200 metara od kuće. Zakon ne propisuje postupanje u takvim slučajevima. Postupanje je bitno ugraditi u zakon jer se ne zna tko je odogovoran za psa u lovištu, da li je to lovoovlaštenik, je li to jedinica lokalne samouprave ili je vlasnik. Pogotovo ako pas nije čipiran, u tom slučaju ako se zateče u lovištu nismo definirali tko je tu odgovoran. Nadalje, ako se pas duže zateče u lovištu onda on postaje polu divlji jer se on mora sam brinuti o ishrani dakle on lovi i traži hranu to je ono što moramo definirati tko je tu odgovoran. Kvalitetno su definirani ovlasti lovočuvara no smatramo da bi isti morao biti registriran u sustavu MUP-a ili na neki drugi način mu osigurati provedbu ovlasti na terenu s obzirom na činjenicu kako lovočuvari nisu prepoznati kao službene osobe niti u svom radu uživaju posebnu zaštitu zakona. Zakon propisuje zabranu lova na svu divljač u pojasu od 300 metara od naselja što smatramo neprikladnim, nekontrolirano razmnožavanje lisica, kuna i tvora ali ekspanzija divlje svinje u navedenom pojasu prijeti ulaskom istih u naselja i prenošenjem zaraznih bolesti na domaće životinje putem kojih se bolje širi na stanovništvo a naseljena mjesta u ruralnim područjima unutar svojih katastarskih granica ne rijetko imaju zaraslo poljoprivredno zemljište, vrtove, voćnjake uz koje taj navedeni pojas čini dodatni prirodni okoliš u kojem se divljač nesmetano razmnožava i kreće bez mogućnosti provođenja i izlučivanja takva područja postaju žarišta bolesti ali i šteta u naseljima. Prometnice u blizini takvih područja postaju visokorizične čime se u opasnost dovode životi sudionika prometa. Dakle predlažemo da se taj pojas smanji na 100m. Lovne aktivnosti provode se van zaštitnog, a zaštitni pojas od 100m definira se kao ne lovna površina u rubnim dijelovima naselja na udaljenost manje od 100m do najbliže građevine u kojoj obitavaju ljudi i životnije. Posebnu kontrolu i nadzor nad kretanjem, migracijom ali i brojnim stanjem divljih svinja potrebno je provoditi iz razloga što su oni vektori i prenosioci afričke svinjske kuge ali i glavni vjerovnik štete na poljoprivrednim usjevima. Stoga pozdravljam činjenicu da za njih uglavnom ukinut lovostaj osim za vrijeme bređosti i vođenja mladih. Nadalje, smatram da je dobro dozvoliti obavljanje lovačkog obrazovanja, ovo što su govorili moji prethodnici, te odrađivanje pripravništva već sa 16 godina kako bi onda Hrvatski lovački savez mogao izdati lovačku iskaznicu osoba koja je položila lovački ispit sa 18 godina. U Zakonu se propisuje također da ministar može donijet odluku o smanjenju stanja pojedine vrste divljači osim ptica, no iznimno i za njih ako čine štete na ribnjacima i vodama. Nigdje se ne spominje ogromni problem vrana koje po ovom Zakonu spadaju u divljač, koje su postale redoviti stanovnici u našim gradovima i naseljima koje su izuzetno neugodne i glasne, te čine štetu u poljoprivredi, ali i grabežljivo nasrću na sitne životinje i ptice. Njihova brojnost je uzela maha i sigurno je da će u budućnosti to biti sve veći problem na koji niti jedna mjerodavna institucija ne nudi nikakav odgovor. Namjera Zakona je u načelu dobra i u ove korekcije koje tu predlažem do drugog čitanja, on će biti još i bolji. Hvala vam.
Za repliku se javio zastupnik Prelec.
Hvala poštovani predsjedavajući. Kolega Križanić, evo ja vam moram priznati nisam lovac, pa onda ne mogu govoriti baš ovako kao što vi govorite. Vjerojatno ste vi lovac i kolege koji su o tome govorili. Ali razgovaram s lovcima na našem području i oni kažu da je ovaj Zakon dobar. Da je ovaj Zakon dobar, da je išao u pravom smjeru, ali jasno da imaju i neke zamjerke. Neke zamjerke su prije svega u ovom što ste vi govorili vezano uz štete koje lovci moraju plaćati i poljoprivrednicima, ali i onima koji su sudionici u prometu, znači na vozilima. To je nešto što njih muči. Mi uvijek govorimo o većinom su to lovci i lovačka društva koji imaju skromne budžete, koji nemaju dovoljno novaca, a onda kad se takva šteta dogodi, onda jednostavno oni zapadnu u probleme. Evo, zato tu molim da se iznađe rješenje od vas koji ste u tom lovstvu više od mene, da nađemo pravo rješenje kako lovci i lovačka društva ne bi zapali u poteškoće plaćajući štete, a šteta ima i treba ih namirivati. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku.
Zahvaljujem kolega Prelec. Govorio sam o ovom članku koje sad govori o rješavanju šteta na cestama. Nadam se da će nam to i državni tajnik još više pojasniti. Mi smo već i onda predlagali da se te štete i rješavaju na neki drugi način sa nekakvih 20-30-ak kuna od osiguranja vozila. Veći problem nam ostaje sigurno svima nama rješavati probleme šteta u poljoprivredi. Mislim da još do sada nismo našli kvalitetno rješenje za to i ovaj stavak koji govori o rješavanju šteta na način da se ograđuju površine de facto ograđuju, nije rješenje i ne možemo to raditi. To je jasno da to ne možemo. Moramo vidjeti način da li su to repelenti, pojačano dijeljenje tih repelenata, dali su to nekakve ograde koje ne koštaju previše. Sad su tu gospoda ... [[Govornik se ne razumije.]] da koštaju te ograde dosta, da su tu akumulatori, da se to puni, da je to dosta zahtjevan posao. Taj dio oko rješavanja šteta ćemo morati na neki način doraditi, mislim da to nije najsretnije riješeno. Hvala.
Zastupnik Klarić javio se za repliku.
Uvaženi kolega, kad ste govorili o štetama na cestama, mislim da je ovaj prijedlog u Zakonu najoptimalnije rješenje u ovom trenutku koje može biti. Po meni, konačno rješenje će biti kad svatko od nas koji upravljamo vozilom prilikom registracije vozila budemo sami osigurali svoje vozilo na taj način. A što se tiče sudske prakse, divljač bi trebala kao živo biće biti nekakav ... [[Govornik se ne razumije.]] dakle, netko tko nema vlasnika dok god je živa. Ja osobno imam u svom gradu presudu gdje je sud dosudio da je divljač prema Zakonu, odnosno pas bio prema Zakonu o obveznim odnosima vlasništvo, opasna stvar u vlasništvu jedinice lokalne samouprave i po toj presudi smo milion i 500 tisuća kuna morali isplatiti oštećenicima u prometu. Dakle, sudska praksa je jedna stvar, život je druga stvar, a ovo je najoptimalnije rješenje koje sam ja mogao vidjeti i podržavam ovakvu odredbu gdje Ministarstvo poljoprivrede, Ministarstvo prometa konačno… ... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Odgovor na repliku.
Kolega Klarić, slažem se sa vama. Ja sam samo molio državnog tajnika da nam točno pojasni mehanizam ako će tih 25 miliona o kojima mi sad govorimo biti dovoljno za namirenje šteta na cestama. Ja nemam izračune koliko su to do sada štete bile na području RH. Ja ću biti najsretniji na svijetu da smo riješili bar taj problem. Druga opcija i dalje ostaje ova o kojoj smo mi razgovarali do sada. Ako to neće biti dovoljno, da se ogradi 5, 10 ili 20 kuna kod registraciji, to nama nikome ne bi bio preveliki problem, a svi bi bili u konačnici zadovoljniji jer ako imamo problem kojega ne možemo riješiti kod sudskih sporova, onda se natežemo, nije zadovoljna niti lovačka udruga, niti jedinica lokalne samouprave, a na kraju niti mi koji smo imali eventualnu štetu na vozilima. Velim i dalje, taj dio će se i relativno vjerojatno dobro riješiti. Međutim, mislim da ostaje još uvijek problem sa rješavanjem šteta u poljoprivredi. Hvala.
Zastupnik Stričak javio se za repliku.
Hvala. Kolega Križaniću, vi ste u svojoj raspravi naveli i problem vezano uz ograde. Naime, na sjeveru Hrvatske recimo, kad govorimo o Varaždinskoj županiji, veličina poljoprivrednih parcela je svega 0,16 hektara i u Zakonu se navodi da vlasnik poljoprivredne parcele je dužan primjereno ograditi svoju parcelu da bi imao pravo na odštetu znači, na nastalu zbog divljači. I sad, ako doslovno tumačimo i ako svaki poljoprivrednik ide ograditi svoju parcelu, doslovno dolazimo u situaciju da je sve ograđeno, pa se postavlja pitanje gdje će ta divljač obitavati, hraniti se, kretati, hodati, rasti itd. Prema tome, smatram da bi tu odredbu trebalo malo precizirati. Hvala vam.
Odgovor na repliku.
Zahvaljujem, ja sam o tome već govorio. Zakonodavac gospodin državni tajnik je pojasnio o čemu se tu radi, nije tu najsretnije opisano u zakonu sigurno će do drugog čitanja to biti pojašnjenje jer je svaka čestica koja upire u šumu sa svojim užim djelom, trebala bi praktički biti građena od pojedinog vlasnik, nitko tu sad jasno ne misli da bi se svaka čestica zasebno trebala ograđivati, … [[Govornik se ne razumije.]] jer normalno da bi u tom ograđenom prostoru onda praktički živjele divlje životinje i bilo vlasništvo tog posjeda a ne lovačke udruge. Prema tome način, mehanizam tog članka nije najsretnije napravljen i siguran sam da će državni tajnik to akceptirati, da ćemo za drugo čitanje dobiti kvalitetniju razradu tog članka.
Hvala. Slijedeći zastupnik koji se prijavio za pojedinačno sudjelovanje u raspravi je zastupnik Stjepan Čuraj, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Dakle, danas je pred nama prvo čitanje Zakona o lovstvu koje ima više svojih aspekata prije svega osim samog usklađivanja sa direktivama Vijeća. Mi ovdje zbilja hvatamo se u koštac sa jednim ključnim problemima jer znamo da cilj ovog zakona naravno je osigurati održivo gospodarenje lovištima i divljači i naravno uzet u obzir sve administrativne barijere s kojima se susrećemo kako oni koji odražavaju lovišta, lovci, tako i poljoprivredni proizvođači koji imaju direktne štete, tako i obično građani koji se samo voze cestama blizu samih lovišta i pri tome su izloženi riziku. Kada govorimo o lovištima, koliko sam ja uspio vidjeti o lovištima sa ceste, u Hrvatskoj ima 28, od toga 14 u Slavoniji i Baranji, dakle pola. Znači to je neka tema koju možda ja koji nisam lovac, ne znam s te strane ali znam ono što kao svaki drugi građanin se susreće i sa problemima, odnosno potencijalnim opasnostima. Mi ovdje govorimo cijelo vrijeme o naknadi štete i mislim da je ovdje dobro riješeno povećavanjem naknada da se upravo osiguravaju lovišta, da se ima gdje naplatiti šteta, naravno to je samo jedan dio. Mi ne govorimo o samoj sigurnosti cestovnog prometa jer mislim da je prije svega voditi riječ o sigurnosti samih putnika u prometu. Što ako izlijetanjem divljači na cestu, izbjegavanjem iste se skrivi prometna nesreća? Nije se direktno udarila divljači, treba to dokazivati, ne daj bože neke posljedice. Mi moramo više razmišljati kada govorimo o ovim ogradama, ne samo o štetama na poljoprivrednim kulturama nego upravo i u prometu jer prevencija je zapravo najbolji način mjere. Trebamo imati osiguranja jer najčešće, hvala bogu, nisu to nesreće sa težim tjelesnim posljedicama, ne daj bože i po život opasnim, i da uvijek je materijalna šteta prisutna, ali siguran sam da je u našoj povijesti bilo i drugih. I zato nam je tu prevencija ta koja je ključna, a onda govorimo o posljedici. Kad govorimo o posljedici, ovo je dobro rješenje jer nemali broj, danas smo ovdje čuli, ja sam rekao i u uvodnom izlaganju na replici, na uvodno izlaganje državnog tajnika da brojne udruge koje gospodare lovištima nažalost odlaze nakon dugotrajnih postupaka i u stečajeve i onda ostajemo u jednom zrakopraznom prostoru. Ono što je također dobro ovdje što se smanjuje minimalna broj hektara ili površine sa 1000 koja vrijedi za državna na 500 ha kada govorimo o privatnim lovištima pa i ona ulaze onda u sve ove zakonske odredbe, mogućnosti osiguranja i svega drugoga jer kada govorimo o lovištima, moramo znati da je to jedan izuzetno veliki potencijal u gospodarskom smislu prije svega turističkom, to je turizam sa visoko dodatnom vrijednošću, znači to nije netko tko se iole susreo sa tom granom turizma, kad govorimo znamo da su tu izuzetno velike cijene, ne govorimo o opremi samo koji ti lovci 1000 i 1000 eura, nego i o onome što oni plaćaju za vođenje kako negdje u inozemstvu safarije, tako i ovdje kod nas, za stručno i vođeni lovni turizam tako da je tu zbilja širok spektar što mi ovdje radimo. Naravno ono što možemo reći da je dobro da se prebacuju jedna vrsta decentralizacije, da se ovlasti koje su nekad i bile, još više daju jedinicama lokalne samouprave kako bi oni upravo brže, bolje, mogli reagirati nego tromi državni aparat jer naravno tko će bolje znati nego onaj iz županije, hoćete općine na kojem je prostoru lovište, na kojem prostoru se događaju ili štete na poljoprivrednim usjevima, kulturama ili u cestovnom prometu. Tako da iako ovdje sam čuo neke primjedbe oko tih ograđivanja, vjerujem da ima prostora s obzirom da smo u prvom čitanju, da se to adekvatnije uredi, da ajmo reći preciznije se možda odredi ili stavi općenita definicija jer upravo to ograđivanje vodi nas ka prevenciji. Ovaj zakon dobro rješava štetu ali moramo razmišljati o prevenciji, znači nije dovoljno samo reći osigurano je pa će biti naknade onim koji su pretrpili štetu ako su ispunjene sve pretpostavke naravno, ovdje se malo to i uređuje i postrožuje da se pravodobno mora javiti, prijaviti šteta itd., itd., što naravno pozdravljam da dovodite ka transparentnijem načinu adresiranja problema odnosno štete kad se nastane, ali opet ponavljam prevncija. Dakle jer nekada zbilja kod šteta nije više ni materijalna, samo da čovjek izvuče živu glavu a onda govorimo o sigurnosti i onda je to malo već i ozbiljnije ovo. Evo zaključno, mislim da ovih par stvar koje sam spomenuo, izvukao iz prijedlog zakona su ključne i da u tom smjeru trebamo razmišljati i gospodarski i turistički kao velikom potencijalu, da se tu razvijamo, da se naslonimo i da Ministarstvo turizma i HTZ zajedno sa agencijama i zajedno sa uredima po županijama svakako bolje se organiziraju, nije da nema, ali sigurno to je jedan veliki potencijal, lovni turizam i naravno da s ovim zakonom će se još bolje ostvariti pretpostavke za njegovu bolju upotrebu a pogotovo kada govorimo o štetama i onome svim, posljedicama koje mogu proisteći iz toga. Mislim da se ovdje dobro adresira na to, ali ja još jedno apeliram samo ako, se još nešto može napraviti na razini preventive, da apsolutno se napravi, jer mislim da je to ključ, kao i u svemu i u prometu, tako i u ovome prevencija. Zahvaljujem.
Hvala. Slaven Dobrović javio se za repliku izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedavajući. Poštovani kolega Čuraj, u vašem nastupu ste spominjali prevenciju, kada ste se referirali na velike štete, posebno u prometu i spominjali ste ugrađivanje, pa sada ne znam, jesam li dobro razumio i vi smatrate da bi rješenje bilo ograđivanje prometnica od slobodnog prostora za kretanja životinja, da i doista ste na to mislili. I ako je to tako, onda vjerojatno znate da postoji problem migriranja divljači, odnosno, životinja, pa bi onda nastao vjerojatno vrlo veliki novi problem. Pa vas molim, ako možete to objasniti.
Odgovor na repliku.
Kolega Doborvić, zahvaljujem na pitanju. Prevencija jedna je ovdje se spominje kod istu stvar možemo paralelu povući s ovim što je spomenuto za zaštitu poljoprivrednih usjeva da ljudi ograničavaju svoje parcele, to je u smislu te prevencije. Što se tiče, svjestan sam samih cestovnih, da ne možemo obraditi sve ceste u Hrvatskoj, mislim da je to apsolutno jasno, no postoje drugi načini istjerivanja životinja, ne da se njihove redovne migracije sprječavaju, da bi zapravo spriječili, naravno, kada govorimo i o cestovnom prometu, imate uvijek onaj trokut upozorenja divljač na cesti. Malo ljudi to ozbiljno shvati, dok jednom se to ne dogodi. Znači, puno više stvari se može ići i na edukaciju i na samo održavanje samih lovišta. Naravno, negdje je to potrebno, gdje su izrazite prometnice, onda i ograđivanje, ali ne sve, mislim da je to vrlo jasno. Hvala.
Hvala. Za pojedinačno sudjelovanje u raspravi javio se zastupnik Damir Felak, izvolite.
Poštovani gospodine dopredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče sa suradnikom. Imao sam potrebnu javiti se za raspravu pod ovom točkom donošenja novog Zakona o lovstvu, prije svega, ponukan time, što u mojoj županiji Koprivničkoj križevačkoj, ali poznavajući situaciju diljem Hrvatske, veliki problem čine štete, koju čini divljač na poljoprivrednim usjevima. I mogu reći da mi gotovo ni jednu sjednicu županijske skupštine ne završavamo a da se ne govori o tome. Tu se prije svega, misli na štete koje čine divlje svinje ali i druga divljač i tu dolazi do takovih šteta da su ljudi već potpuno očajni i ne znaju što bi činili. Ovaj zakon jednim dijelom pokušava riješiti tu problematiku i to u svojim člancima od 76-82 se govori o tome. Ovdje je već puno govoreno i o ovim famoznim ogradama, mislim da bi čl. 79. trebalo precizirati što bi to oštećenik trebao raditi, kakve bi to on učinkovite, kakve bi on to mogao učinkovito ograđivati dobro, a da bi, ako onda nastane šteta, mogao prijaviti tu štetu, jer ovako izlazi da se sada teret zaštite poljoprivredne površine prebacuje na vlasnika poljoprivredne površine, odnosno, potencijalnog oštećenika, makar ja mislim da to i nije intencija zakona, ali u ovom članku, ako se on doslovno tumači, to donekle tako izlazi. Isto tako, mislim da ono što je već govoreno, ali u čl. 81. da se ne nadoknađuje šteta koju divljač počini, mislim da bi prvu točku … [[Govornik se ne razumije.]] ju trebalo malo precizirati, ako je nastala šteta manja od 5% ukupne vrijednosti poljoprivredne proizvodnje, na kojoj površini? Jer ako je to od 5% od ne znam, nekakve velike površine, a na manjem dijelu je načinjena šteta, onda jasno da neće imati pravo na naknadu štete. Isto tako, slažem se s onima koji su govorili da se ne može isključiti šuma i šumsko zemljište, da se ne nadoknađuje šteta koja je počinjena na šumi i šumskom zemljištu, mislim da bi to trebalo ipak nekako drugačije formulirati, jer to znaju biti velike štete i jednostavno šumo vlasnici, bila to država, bilo privatni šumovlsnici, ne mogu biti samo tako maknuti iz onih koji bi mogli takve štete prijaviti. Tu se spominje neograđeni višegodišnji nasadi. Isto tako mislim da bi to trebalo isto bolje pojasniti, jer ograđivanje višegodišnjih nasada, pogotovo na većim površinama, iziskuje i velike dodatne troškove za onoga tko je vlasnik takovih nasada i općenito pojam tih ograda bi treba pojasniti, da li su to dovoljno samo ovi pastiri, da li je to dovoljna samo nekakva traka, kako nam je rečeno na Odboru za poljoprivredu ili to moraju biti čvrste ograde. Jer znademo da divlja svinja ne priznaje ove male ograde, da jedino vrlo čvrsto ograde mogu eventualno spriječiti divlje svinje da uđu na nekakvu poljoprivrednu površinu. I tu bi se opet javio na taj, referirao na taj problem. Mislim da ga ne shvaćamo dovoljno ozbiljno i da bi se trebao napraviti akcijski plan, doduše čl., čini mi se 54. ovog zakona govori o tome da se i čl. 67. isto tako da se mogu izdati naredba ministra, da se vrši pojačani odstrel pojedinih vrsta divljači i mislim da bi to trebalo što prije učiniti, pogotovo u onim područjima gdje su te štete jako izražene, jer jednostavno ljudi nemaju vremena čekati da se nešto regulira. I pojedine, moramo reći, pojedine lovne udruge, jednostavno ili lovo zakupnici, jednostavno nisu dovoljno opremljeni ili nemaju dovoljno volje da reduciraju brojno stanje divljači. Kada se govorilo ovdje o preventivi, puno toga je rečeno, ali mislim da je najbolja preventiva reduciranje brojnog stanja divljači na razumnu mjeru. O tome isto govoreno, ali mislim da bi trebalo tu stvarno tome pristupiti ozbiljno i pojačati odstrel one divljači koja štiti velike štete i dovesti u nekakvo normalno stanje, onda bi bilo i puno manje šteta i puno manje ovih, mi u biti, ovim Zakonom više rješavamo neke posljedice, a ne idemo u ovaj preventivni dio koji bi trebalo po meni podhitno učiniti. Govori se o 65-70 tisuća lovaca, o 1100 lovnih udruga. Pitanje je i koliko su i one u stanju neke stvari odraditi, ali mislim da bi uz dobru organizaciju se moglo učiniti veliki pomak upravo na tom području. Reći ću i riječ dvije oko ove zone zabrane lova koja je znači 300 metara za naselja u nizini i prigorskim terenima i 200 metara u brdskim terenima. Slažem se u potpunosti s onima koji bi tu granicu smanjili na 100 metara jer se upravo sada događa to da se u tim područjima zadržava jedan dio divljači gdje se ne smije vršiti lov. Divljač je to osjetila i zadržava se u tim područjima i vrši, radi velike štete na usjevima. Koliko sam imao čuti, ne nisam provjerio tu informaciju, ali u Sloveniji je ta granica svedena na 70 metara. Mislim da bi se stavljanjem granice na 100 metara, a što bi trebalo dogovoriti sa MUP-om, ali koliko je ovdje ljudi raspravljalo i davalo takve prijedloge, mislim da bi oni trebali biti fleksibilniji u svojem stavu da se to ne dozvoljava. Možda propisati nekakve posebne mjere i načine kako se može loviti u granici od 100 metara od uvjetno rečeno naseljenog područja, granice naselja da bi s time spriječili dosta šteta koju čine divljač. I još jednu stvar, čisto da se ne ponavljam sa nekima koji su govorili prije. Znači, velim još jednom, ograde bi trebalo točno definirati kakve su to ograde, tko ih je dužan postavljati. Pohvaliti ću, za razliku od nekih mjeru Ministarstva koje je predviđena u ovom Zakonu, da se kormoran stavi u lovnu divljač jer kormoran čini ogromne štete na našim vodama, ne samo na ribnjacima nego i na rijekama, potocima i jezerima. Pojedine vrste riba su nestale jer ih je kormoran pojeo. I razne udruge, ribolovne udruge, lovačke udruge su tražile da se nešto učini i mislim da je ovo dobra mjera. Da li se ona kosi sa kakvom direktivom EU, ja se nadam da ćemo reducirati broj kormorana na zadovoljavajuću mjeru prije nego dođe nekakva zabrana iz Europe, pa ćemo na taj način pomoći obnovi i ribljeg fonda i svega drugoga. Jer ne možemo gledati samo jednu vrstu divljači koja onda čini štetu na drugim živim bićima i reći, nju štitimo, a što je onda sa raznim vrstama riba i svega koje kormoran uništi. I ono što sam htio reći, jedno pitanje ili možda opaska. U čl. 96. koja govori o kaznama za lovnika, ako ne radi svoj posao kako treba, ste stavili raspon kazni od 3000 do 70 tisuća kuna. Ja mislim da je to greška ili barem pretpostavljam jer ovako velikog raspona kazni nema ni kod jednog drugog ovog članka gdje imate, gdje se znači rasponi su u pravilu 5-15 tisuća itd. Ovaj raspon kazni od 3-70 tisuća kuna je po meni, kud i kamo prevelik i predrastičan u ovom dijelu. Mislim da je tu trebalo valjda stavljati od 3-7000 kuna. Evo, kao jedna primjedba. To bi bilo sve od mene. Hvala lijepo.
Za repliku se javio zastupnik Lipoščak.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolega Felak, vi u svojoj raspravi spominjali ste već nekoliko puta spominjani čl. 81. i njegovu odredbu da se ne nadoknađuje šteta koja se počini na šumama i na šumskom zemljištu. I sami ste rekli da bi to trebalo drukčije definirati. Osobno smatram, ne da bi trebali možda to drukčije definirati, nego da bi možda trebali čak posvetiti cijeli jedan članak Zakona konkretno štetama od divljači na šumama i na šumskom zemljištu u kojem bi zapravo preciznije definirali kako same vrste šteta, tako i površine na kojoj one nastaju. Ponovno ću podcrtati ono što sam i malo prije govorio, to su površine koje se nalaze u obnovi, površine u koje i Hrvatske šume, ali i privatni šumovlasnici ulažu puno truda, vremena, ali i financijskih sredstava kako bi se te površine prirodno obnovile i one su nam zapravo i danas temelj potrebnog, odnosno održivoga gospodarenja i bojim se da ako ukinemo ovu odredbu u Zakonu, da ćemo otvoriti vrata mnogim drugim situacijama koje ne bismo željeli imati.
Odgovor na repliku.
Pa poštovani kolega, evo samo kratki odgovor. Slažem se u potpunosti s vama i ovo ste dobro rekli. Znači, štete koje čini divljač u šumama, šumskom zemljištu je prije svega na podmlatku odnosno na površinama koje su obnavljane. Recimo, evo konkretno znači zasađene mladim sadnicama, dolazi do odgrizanja vršnih pupova, guljenja tih sadnica itd. i sad tu znaju nastati znatne štete. Bez obzira bilo to na površinama kojima gospodari trgovačko društvo u državnom vlasništvu ili privatnim površinama i na neki način bi se jasno prvo trebalo probati ovim svim preventivnim mjerama zaštiti te površine, ali ako se to ne uspije, onda bi na neki način ipak onome tko je vlasnik takove površine štetu na neki način trebalo nadoknaditi.
Zastupnik Križanić javio se za repliku.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Felak, vi ste govorili o vašoj raspravi na županijskoj skupštini o štetama od divljih svinja. Govorili smo tu i o preventivi. Pa me zanima da li vi mislite s obzirom na ovu odredbu ovog Zakona gdje je sad su spuštene ovlasti na župana, da on može donositi odluke o tzv. pojačanim redukcijskim odstrelu određenih vrsta životinja, pri čemu najviše mislim naravno na divlje svinje, da li vi mislite da s takvim pojačanim odstrelom bi mogli napraviti iskorak jer svaki župan sigurno da najbolje poznaje svoje područje i najbolje poznaje u kojem momentu treba odobriti koje količine odnosno kvote za odstrel i da li bi s takvom tzv. preventivom mogli riješiti problem ovaj dio koji se tiče na preventivu, koji vjerojatno, govorim štetama na poljoprivredi, koji vrlo vjerojatno nećemo moći riješiti nekakvim ogradama ili nekakvim drugim zabranama.
Odgovor na repliku.
Zahvaljujem kolega Križanić, mislim da je to dobra mjera i novina u zakonu, jer mislim da župan može puno brže reagirati nego samo ministarstvo. Puno manje vremena treba da se donese takova mjera. Ali to u biti nije preventiva, nego kurativa, znači tu rješavamo nešto što smo trebali riješiti već prije i kroz lovno gospodarske osnove i kroz pojačani odstrel, da se ne namnoži takva količina divljači koja čini takve velike štete. No, u svakom slučaju, mislim da je to dobro i sada samo treba vidjeti da li ta lovačka društva, udruge su sposobne na svom području izvršiti takav odstrel u kratkom roku, ako ne, onda treba vidjeti i organizaciju i ako im treba ispomoć i susjednih lovačkih udruga, ali mislim, u svakom slučaju da je to dobra novina u zakonu.
Zastupnik Ivica Mišić javio se za repliku.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Felak, vi ste u vašem izlaganju spominjali dosta štete u poljoprivredi pa i u šumarstvu. Znamo da u poljoprivredi, najveću štetu prave divlje svinje, ne znamo taj broj. Vjerojatno ih ima više, nego što bi možda trebalo biti i trebalo bi odobriti odstrel, svakako viška, jer u Slavoniji najviše štete naprave divlje svinje, onda u mladim voćnjacima, isto tako, to bi trebalo na razini županija da se nešto riješi, ako su manje štete. Ako su velike štete, onda ići prema ministarstvu. Ali, to bi trebalo nekako organizirati da to bude brzo, učinkovito i da naši poljoprivrednici ne čekaju toliko dugo i nemaju takav problem. Naravno i u prometu se dešavaju nesreće i kolega je to dobro spomenuo, da se kod registracija dio malih novaca odvoji, za takve štete, to vjerojatno ne bi nikome toliko bilo skupo, ali bi bilo učinkovito i imali bi rješenje ukoliko nas … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala, isteklo je vrijeme. Odgovor na repliku.
Poštovani kolega Mišić, pa dio odgovora, mislim da sam dao i u prethodnoj replici, znači pozdravljam ovu novinu u zakonu, da župan može donijeti odluku o pojačanom odstrelu, znači to će biti puno brže nego kada se to tražilo do ministarstva, pa ipak taj put trajao puno duže. Nadam se, velim da će lovačke udruge to moći odraditi u što kraćem roku. A što se tiče šteta koje nastaju na cestama, tu znači, onim člankom 30. koji se preusmjerava dio sredstava i iz kojih bi se trebao stvoriti jedan fond za ovaj dio plaćanja polica osiguranja, gdje bi se pomoglo lovačkim društvima koji su tu u velikim problemima, jer štete su tu dosta velike i imaju malo sredstava, mislim da će to dijelom riješiti taj problem. A ovo bi možda u budućnosti se moglo, da se već kod, kada svaki od nas plaća registraciju vozila, da plati 10, 15 kn više i da se iz toga pokrivaju štete od divljači. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zastupnik Klarić, javio se za repliku, izvolite.
Uvaženi kolega Felak spomenuli ste stavljanje u nekakvo normalno brojno stanje divljači u lovištu. Normalno brojno stanje divljači je propisano već unaprijed samom lovnom gospodarskom osnovom, gdje je točno definiran i broj vrsta divljači koja može na određenom području obitavat, samim time, i 50% ukupne vrijednosti te procijenjene nakon 10 godišnjeg zakupa, određuje i početnu cijenu zakupnine za lovište u društvu. Ovdje je problem jedan drugi, problem je nažalost zbog, a i na sreću zbog djelovanja ljudi, što imamo kod nas, recimo u priobalju je najočitiji slučaj, da imamo veću koncentraciju te iste divljači unutar naseljenih naselja, tako da imamo divlje svinje, praktički u centru Crikvenice, medvjeda u Jadranovu, a najveće štete od divljači na vozilima su upravo na Jadranskoj magistrali između Kraljevice i Senja. Dakle, samim tim ova intencija i zahtjev prijedlog lovačkog saveza je tih 100 m od naseljenih mjesta, jer tu treba uvažavat malo i konfiguraciju terena ili one okolišne uvjete koji se tu nalaze.
Vrijeme, hvala. Odgovor na repliku.
Evo, kolega Klarić mislim da se tu u potpunosti slažemo, ta granica bi se trebala pomaknuti, velim, mislim da bi tu trebalo razgovarati sa MUP-om, da još jednom preispita svoje negativno mišljenje, jer koliko nam je objašnjeno, zbog stava Ministarstva unutrašnjih poslova nije ta granica stavljena na 100 metara. I dobro ste rekli, sada je upitno više, ta granica od naselja. Nama dolaze životinje u naselja. I nije to samo slučaj kod vas na Jadranskom području, priobalnom, primorskom, nego je to slučaj i na kopnu, od lisica, od divljih svinja i svega ona ulaze u naselje. Ja se bojim samo da se ne dogodi ne daj Bože kakva nezgoda čovjeku, ne daj Bože smrtni slučaj, onda ćemo odjedanput počet se svi pitati, a zašto mi te životinje nismo uklonili na vrijeme. Nadam se da to neće biti okidač da dođemo do boljih rješenja u zakonu.
Zastupnik Stričak javio se za repliku.
Potpredsjedniče, kolega Felak, vi ste najveći dio svoje rasprave posvetili upravo štetama, štetama koje divljač čini na poljoprivrednim kulturama, a i štetama koje jedna vrsta divljači radi na recimo drugog. Tu ste se dotaknuli ovog pojasa od 300 metara, gdje upravo sada obitava najveći broj takve vrsti divljači, odnosno, štetočina lisica i vrana, pa ako već govorimo o tih 300 metara, apsolutno se slažem da bi bilo potrebno ili taj pojas smanjiti ili omogućiti na koji način bi bilo moguće organizirati lov u tih 300 metara i smanjiti b roj štetočina. Između ostalog, pa upravo i na Kalniku unazad godinu dana, osim vrana, lisica pojavili su se i čagljevi koji dodatno rade velike štete na divljači, recimo plemenite divljači. Hvala.
Hvala odgovor na repliku. Izvolite.
Kolega Stričak, slažem se s vama, evo svakim danom takorekuć pojavljuju se i neke nove vrste. Ja znam da bismo mi svi voljeli imati, posebno ljudi koji su skloni zaštiti prirode što više različitih vrsta u prirodi itd., ali moramo biti svjesni da sve te vrste ili bar većina njih čini i štete. Ja sam bio prisutan kada je prije 20 godina unesen dabar u Hrvatsku, vraćen, introduciran nakon mislim da 100-tinjak godina ga nije bilo a danas dabar stavljamo u lovnu divljač. Zašto? Zato jer se toliko namnožio, nema pravog prirodnog neprijatelja da radi određene štete u prirodi koje idu na uštrb ljudi. Ista stvar je sad i sa čagljom kojeg ste spomenuli. Ja sam prije 2 dana gledao jednu sliku jedne životinje za koju ni veliki lovci ne mogu utvrditi što je ustvari, da li je čagalj, da li je pas, da li je vuk ili nekakva mješavina između toga. Dosta velika životinja koja je ulovljena u trenutku kada je napala srnu, znači isto čini štetu na drugoj divljači i sigurno da to treba sprječavati. Hvala lijepa.
Zastupnik Stazić javio se za repliku.
Vi ste se kolega zauzeli za uništenje kormorana ili ograničenje njegove populacije, velikoga vranca i on je uistinu ovdje ušao u članak 8. što je zapravo suprotno članku 7. Direktivi o očuvanju divljih ptica EU, što vjerojatno ne znate ali evo to je primjer kada se političari počnu miješati u prirodu i misle da su pametniji od prirode. Vi biste zaštitili ribe od kormorana, pa priroda će to sama riješiti. Podsjećate me na … [[Govornik se ne razumije.]] koji je htio zaštiti žitarice pa je naredio ubijanje vrabaca a onda kada su poubijali sve vrapce onda su se razmnožili skakavci koji su napravili 50 hiljada puta veću štetu nego što su to napravili vrapci. Prema tome, mislim da bi se političari trebali kloniti toga da interveniraju u prirodu i da se prave pametnijim od prirode.
Hvala. Odgovor na repliku.
Kolega Stazić, ja mislim da se vi u ovu problematiku baš ne razumijete previše ali lako dijelite i docirate svima drugima da li nešto znaju ili ne znaju. Kormorani čine velike, ogromne štete i to možete pitati ljude koji se bave bilo uzgojem riba, bilo ribolovnim udrugama itd.. I ja nisam za to kako ste vi rekli da se nekoga ubija makar je vama ta riječ malo, malo u rječniku nego da se reducira broj te pernate divljači na onu mjeru gdje može biti odgovarajući suživot ljudi i te divljači kao i kod svih drugih vrsta. Znači nemojmo miješati politiku u nešto što je čisto, što je čisto praktična stvar i što je čisto životna stvar. Dođite malo među ljude kojima ti kormorani čine štete pa ćete čuti što će vam oni reći pa ćete onda možda promijeniti mišljenje.
Hvala. Za pojedinačno sudjelovanje u raspravi prijavio se zastupnik Peđa Grbin, izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege, uvaženi državni tajniče. Ja nisam posebno stručan u području lova i zaštite prirode tako da ću se rasprave o tim temama suzdržati ali ću govoriti o nečemu o čemu imam dosta i osobnog iskustva kao netko tko dolazi iz odvjetništva a to je dio koji se odnosi na naknadu štete, pogotovo onaj dio koji se odnosi na naknadu štete koja nastaje zbog naleta vozila na divljač. Već uvodno nakon vašeg izlaganja dao sam vam repliku gdje sam od vas tražio odgovor na pitanje šta je sa preostalim štetama. Dakle ponoviti ću vam sada ono što sam vam rekao jer mi niste na to odgovorili, rekao sam vam sljedeće. Dakle člankom 80., stavkom 7. i 8. ovoga zakona regulirali ste samo dva oblika štete. Regulirali ste oblik štete do kojeg dolazi kada do naleta dođe zbog toga što se vozač nije pridržavao odredbi Zakona o sigurnosti prometa na cestama i izričitih naredbi na prometnim znakovima i to je normalno i to je u redu. Ako si ti vozio 100 na sat tamo gdje je ograničenje 50 na sat i nisi stigao stati kada na cestu istrči jelen, divlja svinja ili nešto treće, naravno to je tvoja odgovornost i oko toga nema spora. Također regulirali ste zakonom situaciju koja nastaje kada do naleta dolazi na lovištu, samo na lovištu, znači ne ako divljač iziđe iz granica lovišta i to samo tijekom lova. Međutim, u zakonu niste regulirali najčešću situaciju a to je situacija do koje dolazi kada do naleta vozila na divljač dođe u trenucima kada se vozač pridržava prometnih propisa i nije bio lov u tijeku. Vi tu situaciju niste regulirali nego ste uputili na primjenu općih pravila obveznog prava, pri tome zanemarujući činjenicu da time dolazite u sukob sa Zakonom o cestama koji u članku 50.-tom, čini mi se da je stavak 2., govori da se odgovara za nalet vozila na divljač po načelu krivnje. Dakle imamo sukob. Jer divljač koja odjednom istrči na cestu se po sudskoj praksi smatra opasnom stvari u slučaju opasne stvari opet po sudskoj praksi, po odredbama Zakona o obveznim odnosima odgovara se po načelu imatelja opasne stvari a u Zakonu o cestama imamo odredbu koja kaže da se odgovara po načelu krivnje. Dakle dolazimo do jednog sukoba zakona kojeg bi po mojem mišljenju itekako trebalo regulirati do drugog čitanja jer je ovo jedan ozbiljan problem. Zašto je ovo ozbiljan problem? Jer s jedne strane imamo pravo vozača koji se vozi po cesti, koji se pridržava prometnih propisa da mu bude nadoknađena šteta koja mu je nastala bez njegove krivnje, koju on nije mogao spriječiti. Jer vi ako imate ograničenje 80 na sat i vozite primjerice 70 km/h i pred vas su u tom trenutku izleti krupna divljač, vi neće moći to izbjeći. Mi znamo ako ste imali prilike čitati vještačenja itd., postoji vrijeme reakcije, nakon tog vremena reakcije, postoji zaustavni put. Najbolja vozila imaju zaustavni put na 100 m circa negdje 35 pa do 40 m kočenja. Dakle ne možete se zaustaviti prije nego što naletite na divljač koja je teško 100, 200, 300 kg, šteta koja u tim trenucima nastaje često dovodi do tjelesnih ozljeda, srećom ne toliko često dovodi i do smrtnih slučaja, srećom ponovit ću, ne toliko često. Drugi problem koji imamo i zbog kojeg ovo moramo riješiti je problem rada lovačkih udruga. Ja sam od svojih kolega iz Istre dobio podatke Lovačkog saveza Istarske županije. Lovački savez Istarske županije je analizom utvrdio da godišnje samo na području Istarske županije 300-injak slučajeva naleta vozila na divljač. E sad pazite slijedeće brojke. U Istri imamo 38 lovačkih udruga, one imaju circa 4000 članovi. Ti članovi u prosjeku plaćaju godišnju naknadu odnosno članarinu od 1000 kn, to je prihod od nekakvih 4 milijuna kuna. Istovremeno, imamo regresne zahtjeve u iznosu od gotovo 2 milijuna kuna i rastu za ovu naknadu štete. Dakle, kada odbijemo onaj dio koji ide Hrvatskom lovačkom savezu, lovačke udruge na području Istarske županije gotovo da ne mogu pokriti štete gdje se njima postavljaju zahtjevi. U takvoj situaciji a imajući u vidu da raspravljamo ovaj zakon, imajući u vidu da ste uputili svojevrsne prijedloge kako bi se ovo pitanje trebalo riješiti, ja na vas apeliram da do drugog čitanja razmotrite ovu situaciju i da predložite njeno rješavanje na način koji je po mojem mišljenju jedini ispravan. A to je da se pitanje naleta vozila na divljač, pitanje naknade štete za to, riješi putem Zakona o cestama, Zakona o lovu i Zakona o obveznim osiguranjima u cestovnom prometu. Naime, držim da je ispravan način koji će zaštititi sve građane RH a istovremeno omogućiti lovačkim udrugama funkcioniranje, da se putem obveznog osiguranja kojeg svi građani RH koji su vlasnici motornih vozila moraju platiti prije nego što vozila krenu u promet, regulira da se jedan dio premije odnosi na zaštitu od naleta vozila na divljač. Imajući u vidu da smo deregulirali tržište osiguranja, da su osiguranja od auto odgovornosti u proteklih nekoliko godina znatno pojeftinila, ovakva naknada koja ne bi bila u velikom iznosu gdje bi se radilo tek o nekakvih 10-ak do 15 kn po procjenama koje imam, ne bi povisila trošak građanima a opet bi svakome vozaču u RH zajamčila da će biti zaštićen u slučaju ako do naleta vozila na divljač dođe. Pri tome čest odgovor koji sam imao prilike čuti i u ovome Domu kada smo raspravljali o ovoj temi je bio neka ljudi idu na kasko osiguranje. Međutim to nije odgovor jer auto kasko osiguranje vam pokriva naknadu štete koja nastaje na vozilu ali vam kasko ne pokriva naknadu štete koja će primjerice nastati vozaču. Za to je potrebno doplatiti još jedno osiguranje, AO plus osiguranje A pazite sad, u uvjetima za AO plus osiguranje nekih osiguravajućih kuća kažu da su za to osiguranje isključene štete koje nisu nastali krivnjom vozača. Dakle, vozač koji se potpuno zaštitio, platio je kasko, uredno plaća obvezno osiguranje, doplatio je AO plus, ako je do štete došlo bez njegove krivnje, a rekao sam da ta situacija ovime nije pokrivena, po općim uvjetima nekoliko osiguravajućih kuća u RH neće imati pravo na naknadu štete za koju nije kriv. Također, od tih šteta bi bile isključene naravno one koje su nastale krivnjom vozača jer tu ako si ti kriv za štetu, nemaš pravo na naknadu osim ako se nisi dodatno osigurao, a osiguravajuća društva bi imala po mojem prijedlogu pravo regresa prema lovačkim udrugama u slijedećim situacijama a to je kada je do štete došlo krivnjom ili krajnjom nepažnjom lovačke udruge jer to lovačke udruge ne mogu isključiti i u skladu sa ovime što ste vi u ovom zakonu predložili i u skladu sa obrazloženjem koje ste za to dali ako do štete dođe na lovištu tijekom lova. Ja smatram da je ovo moguće riješiti na ovaj način, smatram da to ne bi stvorili prevelik trošak za građane i za sve osiguranike, smatram da bi se na ovaj način olakšalo djelovanje lovačkim udrugama, a sigurnost koju bi zajamčili svim građanima RH bi bila daleko veća nego što je sada. Ja sam imao prilike susresti se sa ljudima, razgovarati ih i zastupati ih kojima se desila ovakva šteta. Kad vi slušate te priče, ljudi jednostavno nisu mogli izbjeći. U pravilu do tih šteta dolazi tijekom noći kad odjednom na vas na jednom šumovitom potezu izleti van divlja svinja, jelen ili nešto tako. Nemate vremena reagirati, a kada udarite, često imate poslije problema dokazati jer je životinja ponekad i preživjela taj udar a jedino po čemu dokazujete su tragovi dlake, krvi ili tako dalje na samom vozilu. Dakle moj prijedlog je da ovo riješimo upravo na ovaj način a do tada s obzirom na navedeno, s obzirom na nedostatak i s obzirom da predloženo rješenje držim da ne odgovara niti vozačima niti lovačkim udrugama, neće biti u mogućnosti podržati ovaj zakon. Hvala vam lijepa.
Zastupnica Anka Mrak-Taritaš javila se za repliku.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Uvaženi kolega Grbin, vi ste otvorili u svojoj raspravi odnosno nastavili temu koja je otvorena ovim zakonom a to je problem šteta koje su napravljene i sad tu je suštinska stvar. U bilokoji posao kad radite, možete raditi sektorski a možete raditi i integrirano. Sektorski da samo gleda svaki sektor svoje i ne gleda cjelovitu situaciju i cjelovitu stvar. Vi ste ovdje naglasili da bi se moglo na odgovarajući način riješiti odnosno pokušati riješiti problem za koji svi znamo da postoje da bi trebala osim ovog zakona koji je danas u raspravi u prvom čitanju doći do promjena i u drugim zakonima. I čini mi se da i vašu raspravu treba tako gledati i do drugog čitanja je i apel državnom tajniku da možda sa drugim resorima malo sjedne i vidi i vidi koji je najbolji način jer se ovim zakonom krenulo ulaziti u problematiku, ali se nije do kraja riješilo i pitanje da li se može ovim zakonom sve ovo što ste naveli i riješiti. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku zastupnik Grbin.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice. Nažalost, prije jedno desetak godina se u slučaju naleta vozila na divljač događala prava drama. U nekakvih godinu dana imali smo tri promjene zakona gdje se loptica prebacivala između Ministarstva prometa i Ministarstva poljoprivrede pa je jednim zakonom gdje je cestarski lobi prevladao se sve prebacilo na lovačke udruge, drugim zakonom su preko lovačkog lobija Ministarstvu poljoprivrede gurnuli da sve ide na cestu. Na kraju je pronađeno ovo kompromisno rješenje koje sada imamo koje povezuje da lovačke udruge moraju zatražiti postavljanje znaka, poštivanje znaka … odgovaraju cesta, cesta odgovara ako se ne postavi znak itd. to je jedno loptanje koje nije dovelo do sustavnog rješenja problema kojeg evidentno imamo. I upravo zbog toga ja smatram da se ovo ne može riješiti samo ovim jednim zakonom i ovo ne može riješiti Ministarstvo poljoprivrede, ovdje se moraju uključiti i Ministarstvo prometa, poljoprivrede i financija kao ministarstva zadužena za pojedine resore koji svi odgovaraju za rješavanje ovog problema. Hvala.
Hvala. Zastupnik Slaven Dobrović prijavio se za pojedinačnu sudjelovanje u raspravi. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče, srdačno pozdravljam sve uvažene kolegice i kolege i predlagatelja dakle predstavnike ministarstva. Dakle imali smo priliku čuti izvješće matičnog odbora, Odbora za poljoprivredu i ja sada ovom prilikom moram reći da sam ustvari iznenađen činjenicom da je to jedini odbor koji je raspravljao o ovom zakonu odnosno na Odboru za zaštitu okoliša i prirode nije imao na dnevnom redu ovaj Prijedlog zakona o lovstvu, iako se naravno neke odredbe itekako tiču i ovoga odbora i on bi imao ovdje svašta reći. Moj nastup je, evo otvoreno ću reći motiviran otvorenim pismom koje je potpisalo 29 stručnjaka i znanstvenika koje je upućeno i ministru i nadležnoj upravi i ja ću sada ovdje izreći glavne zamjerke koje su navedene u ovom pismu. Dakle tiču se činjenica da je ovim prijedlogom zakona se lista lovne divljači proširuje i to za neke dokazano strane i invazivne vrste. Invazivnu vrstu staviti na listu lovne divljači koja je po prijedlogu i definirana, dakle lovna divljač je dobro od osobitog interesa za RH i uživa svu zaštitu, dakle to je jedna neobična dobrodošlica invazivnoj vrsti za koju znamo šta ona jest, dakle to su vrste koje stvaraju velike poteškoće odnosno generiraju neuravnoteženosti odnosno izravno ugrožavaju pojedine životne vrste u eko sustavu i ovakvim postupkom se krše odredbe Zakona o zaštiti prirode i isto tako nadležne uredbe, Uredba o sprečavanju i upravljanju, unošenje, širenje invazivnih vrsta dakle Europske komisije i Parlamenta odnosno Vijeća. Konkretno, dakle mungos je uvršten u listu lovne divljači i mi moramo znati da 2006. je ta vrsta stavljena na listu onih vrsta koje izazivaju zabrinutost u Uniji. Druga važna vrsta koja je stavljena na ovu listu ovim zakonom je grivasti skakač, dakle to je ilegalno unesena vrsta u eko sustav RH koja spada u područje Sjeverne Afrike i koja svakako ovime postaje lovna divljač te zaslužuje svu pažnju i zaštitu RH što je doista jedan opasan presedan. Naravno mi imamo dokumente koji pokazuju da imate izvješće Europske komisije koji govori tj. dokumentira da je ova vrsta gljivasti skakač izravno ugrožava šest zavičajnih europskih vrsta. Stoga mislim da doista ovaj zakonski prijedlog treba korigirati u ovom smislu i ovo nisu jedine vrste, već su kolege spominjale dakle posebno koje se tiču ptica, dakle vrste koje se stavljaju na listu za koje znamo da hibridiziraju sa određenim autohtonim vrstama i stvaraju nered u eko sustav. Ovdje je bilo puno puno govora o šteti i štetama i čini mi se da sadašnji oblik prijedloga ne ide u dobrom smjeru i ja se nadam da će predlagač itekako razmotriti prijedloge koji su se ovdje mogli čuti i doraditi ovaj sustav. Ja ću završiti svoje izlaganje sa nečim što se često zaboravlja, naime moramo znati šta je lovna divljač odnosno uopće o čemu mi ovdje razgovaramo o jednom prirodnom resursu, dakle obnovljivom resursu RH. Znamo da je velik dio površine RH pokriven šumama koje predstavlja najbolje stanište za divljač i sasvim sigurno bi trebali stremiti k jednom rješenju koje nudi jedno održivo korištenje ovog bogatog resursa i mislim da u takvom uređenju problem šteta koje nastaju sasvim sigurno ne bi bilo problem razriješiti. Naravno, tu postoje mnogi koji u sadašnjem slabo organiziranom sustavu uživaju određene prednosti i koji bi u uređenju sustava mogli štošta izgubiti, ali vjerujem da nam je svima u interesu da uređenje sustava dakle lovstva i gospodarenje ovim bogatim resursom RH jest cilj i da se kao takav može riješiti, te se nadam da ćemo u drugom koraku, dakle drugom čitanju imati prilike razmatrati bitno bolji prijedlog. Hvala lijepo.
Zastupnik Bojan Glavašević javio se za repliku.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Samo kratko. Hvala na ovom osvrtu na moj komentar. Dakle, meni je savršeno jasno da se ovdje i većini ljudi koji su danas raspravljali o lovu razmišljaju kao o nekakvoj gospodarskoj djelatnosti, uglavnom ne. Ali zapravo se malo vrtimo i u krug. Naime, taj isti veliki vranac kojega sam ja bio spomenuo uglavnom i odlazi u ribnjake zbog isušivanja močvarnih staništa originalnih upravo za nekakve gospodarske svrhe. Znači, to je realan problem, ali mislim da nije, da zaista postoje bolja rješenja nego da Hrvatsku izlažemo mjerama od Komisije. Za tim zaista nema potrebe. Nekakva holistička rješenja možda koja u skladu sa europskom pravnom stečevinom, mislim da zaista možemo pronaći ovdje. Evo, mislim da se kroz cijelu raspravu vidjelo da nema politike, nego da zaista je struka vlada. Evo, čisto. Hvala.
Odgovor na repliku, zastupnik Dobrović.
Hvala lijepo. Kolega Glavašević, da slažem se, baš taj holistički pristup je potreban i naravno izbjeći eventualne procedure povrede prava koja nema smisla da idemo u to. Ja bih skrenuo pažnju dakle, nemojmo gledati samo na kapacitet ovog eko sustava izraženo u nekim kilama ili glavama ili ne znam, broju trofeja, nego postoji mogućnost foto safarija, odnosno uživanja u bogatom eko sustavu za one korisnike koji svoj doživljaj upotpunjuju fotografijom. Dakle, naravno i nekom dobrom gastronomskom ponudom koja ne mora nužno biti divljač u lokalnom ambijentu. Hvala lijepo.
Hvala. Za pojedinačno sudjelovanje u raspravi prijavio se zastupnik Bojan Glavašević. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege, kolege iz Ministarstva, kao što sam napomenuo u uvodu svoje rasprave u ime Kluba zastupnika, postoje osim onih primjedbi koje sam iznio, postoje još o kojima bi trebalo govoriti. One se prije svega tiču jedinica regionalne samouprave. Tu postoji jedan niz pitanja koja bismo mi ovdje htjeli postaviti. Ovo je prvo čitanje Zakona. Ja sam rekao koji je stav Kluba o tome, ali evo. Znači, čisto da i to bude izrečeno da možete čuti i ove primjedbe. Ja ću pročitati neke od stvari o kojima se vodila rasprava. Dakle, jedno od pitanja je zašto državna i privatna lovišta ustanovljava ministar kao izvršno tijelo, dok zajednička lovišta ustanovljava predstavničko tijelo. U nacrtu na e-savjetovanju otklonjena je ta administrativna prepreka na koju su se, na koju su proteklih 10 godina upozoravale jedinice regionalne samouprave. No predmetno je vraćeno u ovom nacrtu koji je preložen Vladi. Voljeli bismo čuti, kad bude prilika neko objašnjenje za to. Onda, zbog čega se mijenjao postotak raspodjele sredstava na štetu vlasnika zemljišta bez prava lova, što u konačnici bitno utječe na proračun jedinica regionalne samouprave. U dosadašnjem Zakonu i nacrtu sa e-savjetovanja propisano je da će jedinice regionalne samouprave 50% sredstava koja nisu potraživali vlasnici prava lova utrošiti na naknadu za osiguranje lovišta, dok se ovim nacrtom to isto propisuje u dijelu koji se odnosi na prihod ministarstva. Nejasno je na temelju kojim podataka se došlo do toga da je upravljanje osiguranjem lovišta bolje putem ministarstva kao centralnog tijela, nego putem regionalne samouprave, kad se jasno zna da intenzitet štete nije isti u svim županijama. Još jedno pitanje. Na koji način će ministarstvo provoditi osiguranje i s kolikim intenzitetom sredstava? Koliko je u proteklih 5 godina isplaćeno šteta od divljači i u kojim dijelovima Hrvatske su kritične točke. Neslužbeno se govorilo o iznosu police osiguranja od 25 milijuna kuna godišnje, pa je onda pitanje je li izrađena ikakva studija isplativosti takovog pristupa osiguranju. Ako je ovaj iznos točan, onda je to iznos od preko 2 milijuna kuna mjesečno, a takav iznos je dostatan za zapošljavanje otprilike stotinu mladih stručnjaka sa bruto plaćom od 20 tisuća kuna. Onda, zašto se u istome članku propisuje obaveza jedinice regionalne samouprave da sredstva prikupljena na temelju ovoga nacrta moraju utrošiti na naknadu za štete od divljači u zajedničkim lovištima koja nisu pod ugovorom, ako se prethodnim stavkom propisuje da ministarstvo osigurava lovišta. Znači li to da će osiguranje obuhvatiti samo određenu skupinu lovoovlaštenika ili samo državna lovišta. U dijelu osnovnih pitanja koja se trebaju urediti Zakonom navodi se kako se povećava dio nadležnosti županija, no iz cjelokupnog sadržaja nacrta jasno proizlazi da se županijama predao dio posla koji je bio u isključivoj nadležnosti Ministarstva, ali da je nadležnost u provedbi i dalje ostala pri Ministarstvu. Naime, ovim nacrtom kao i nacrtom koji je bio na e-savjetovanju jasno je izostao dio u dijelu nadzora kojim bi se županijama kao davateljima prava lova omogućio upravni i stručni nadzor nad provedbom ugovora, na što je, koliko je nama poznato upozorila i Hrvatska zajednica županija. Iduće pitanje. Zbog čega je ukinuta obaveza inspekcije da obavještava davatelja prava lova o obavljenim nadzorima? Prema ranijim informacijama jedinica regionalne samouprave kao davatelji prava lova u proteklih 10 godina nisu obavještavane o zapaženim nepravilnostima niti o obavljenim nadzorima općenito o čemu su obavijestili ministarstvo koje je u nacrt na e-savjetovanje ugradilo odredbe o obavezi obavještavanja. Ovim nacrtom je opet to izbačeno i dopušteno je inspektorima da samostalno procjenjuju. Kako da jedinice regionalne samouprave znaju tko je dobar gospodar u njihovim lovištima ako im zakon ne dopušta provedbu nadzora bilo stručnih, bilo upravnih a inspektori ih ne obavještava o uočenim nepravilnostima? Evo dakle, ne bih duljio, kažem ovo nije moje nekakve najosnovnije ekspertize ali nekakva pitanja ovdje jesu postavljena i evo kaže, ne mogu reći da dojam naš nije da je županijama zapravo zaista predan već opseg posla, veća odgovornost ali nema prava nadzora, oduzeta su im znatna novčana sredstva i da im je zapravo onemogućeno praćenje kvalitete gospodarenja. Evo toliko, hvala.
Zastupnik Lenart javio se za repliku.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Glavašević, slušao sam vašu cijenjenu raspravu, vidjeli ste onaj dio o kućnim ljubimcima, psima i mačkama koji ne smiju 200 m, što mislite sad da ja imam kućnog ljubimca vijetnamsku svinju i ode mi 200 m u lovište? A nismo ju naveli u ovom zakonu a ta svinja bi mogla unijeti zabunu u to lovište i među lovce a vjerojatno ne bi mogla napraviti nekakvu štetu tako da ovim zakonom bi trebalo podefinirati neke stvari s obzirom da mi na selu držimo te ljubimce da oni slobodno hodaju okolo, pse, mačke pa čak neki moji susjedi imaju stvarno vijetnamsku svinju koja šeta okolo. Mislim da ovaj zakon po tom pitanju se treba doraditi i da tu ima jako puno propusta koje treba stvarno dobro razmisliti i ugraditi ih unutra. Hvala.
Odgovor na repliku, zastupnik Glavašević.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Nije ovo kolega Lenart, pitanje za nekakav smijeh ali neka mi ne bude zamjerano što ću se malo i našaliti. Pitanje vaše o hipotetskoj vijetnamskoj svinji ima dosta jasan odgovor. Znate kako su Hrvati su gladan narod, prošli smo i rat i siromaštvo i glad, bojim se da bi vijetnamska svinja završila kao i većina drugih svinja ovdje u kobasicama, slanini, ako je ta sorta itd. Šta da vam kažem, tužno je.
Zastupnik Vlaović javio se za pojedinačno sudjelovanje u raspravi.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege, uvaženi državni tajniče s suradnikom. Da, lovstvo u Hrvatskoj ima dugu tradiciju i evo koristim priliku pozdraviti oko 65 000 lovaca u Hrvatskoj i želja mi je da kroz provedbu ovog zakona u Hrvatskoj a vjerujem i svim nas lovaca, bude ne sam 65 nego da bude više lovaca u Hrvatskoj, da sve ove udruge koje egzistiraju, ostanu živjeti. Upravo su i lovci i lovačke udruge očekivale od ovog krovnog zakona za lovstvo koji ima značajnu važnost za RH, za očuvanje biološke raznolikosti, za očuvanje prirode, za život s prirodom što su uvijek naš narod pa i lovci živjeli. Danas nam je situacija da vrlo mladih se odlučuje da postanu lovci, situacija je da veliki broj udruga je blokirano i prijeti im opasnost da prestanu sa aktivnim bavljenjem i postajanjem tih udruga i zato se upravo očekivalo od ovoga zakona rješavanje ključnih problema funkcioniranja lovstva, financiranja, saniranje šteta i gospodarenjem lovištima jer činjenica je da dosadašnji zakon koji je različit od suda do suda tretirao štete od divljači na cestama je doveo mnoge udruge u situaciju da su blokirani, da ne mogu plaćati svoje obaveze. Postoje sudovi koji su išli odmah teret lovačkih udruga a postoje sudačke odluke koje su išle na to cesta nije dio lovišta, da je divljač kao takva i lovoovlaštenik nije mogao s njim upravljati, pa je onda i presudilo na štetu vlasnika automobila. Ovim prijedlogom zakona gdje se ide u smjeru da se riječi taj problem kroz police osiguranja su nezadovoljne lovačke udruge pogotovo kad vidimo da se odustalo od prijedloga koje su i zajednice županije, regionalna samouprava uputila u e-javnoj raspravi gdje je dio sredstava koji su bili prihod regionalne samouprave se sad prebacuje na prihod Ministarstva poljoprivrede odnosno Ministarstva financija odnosno državnog proračuna s ciljem da se napravi jedna zajednička polica, već je spomenuti negdje procjena vrijednosti oko 25 milijuna kuna pa je pitanje da li se uopće radila jedna analiza isplativosti, da li će to biti dostatno a postoji i kod lovačkih udruga koje gospodare zajedničkim lovištima koje su ustanovile županije, strah da taj dio sredstava oni neće vidjeti, da ta polica neće pokriti njihova lovišta i štete na njihovim područjima pa evo tu traže pojašnjenje, zašto se odustalo od onog prvog predloženog modela, zašto se išlo u izmjenu članka 30. gdje se sad 30& sredstava ide u državni proračun a 50% u Ministarstvo poljoprivrede a svega 10% ostaje regionalnoj samoupravi za provođenje Zakona o lovu. A s druge strane spuštamo i prava i veće obaveze županijama koje moraju ustanoviti zajednička lovišta što su većina županija i učinile, moraju ocjenjivati lovno-gospodarske osnove, dat suglasnost na iste, moraju kontrolirati provedbu lovno-gospodarskih osnova i moraju izdavati dodatne dozvole za lov ukoliko bude zahtjeva zbog prekomjerne brojnosti divljači i zbog šteta na poljoprivrednim kulturama i zbog šteta na prometnicama. Znači spuštamo i prava a još više obaveza a oduzimamo im sredstva pa je pitanje s čim će to županije pokrivati jer će većina županija morati zaposliti dodatne ljude u upravim odjelima bilo za gospodarstvo, bilo za poljoprivredu, ovisno u čijoj nadležnosti je lovstvo u pojedinoj županiji Stoga evo pitanje zašto se išlo na ovaj način? A pogotovo su nezadovoljni što lovni inspektor samoinicijativno nadzire provedbu lovnih gospodarskih osnova, kontrolu zakonitog poslovanja lovačkih udruga i o tome radi određene zapisnike i izvještaje ministarstvu, a nema obvezu zakonsku obavještavati županije odnosno nadležni upravni odjel u čijoj je to nadležnosti? Zašto se odustalo od toga i tražimo da se to vrati da kako će županija, nadležni upravni odjel kontrolirati da li je neka lovačka udruga u skladu sa zakonom provodila Zakon o lovstvu i lovno gospodarsku osnovu ako nema informacija od inspektora da li je što propisno učinjeno. Tako da tražimo da se taj dio izmijeni i sigurno da to nije dobro. A ono što je najveća primjedba HSS-a što je već kolega Lenart u ime kluba iznio, a ja ću sada ponoviti da niti smije Zakon o lovu biti na štetu lovstva i lovačkih udruga nego treba biti alat za razvoj i napredak lovstva, ali isto tako ne smije biti na štetu poljoprivrede odnosno poljoprivrednih proizvođača. Iz ovog prijedloga je razvidno da poljoprivredni proizvođači su prepušteni sami sebi, da moraju ograđivati svoje čestice, parcele koje imaju na stotinu u okviru svoje posjeda OPG-a i da je nemoguće sve čestice ograditi, da je nemoguće da je poljoprivredni proizvođač dovoljno stručan da procjeni da li treba ogradu, da li treba repelent, da li treba istjerivat, da li treba neku drugu od mjera koja su pobrojane provesti i tko će mu reći koje je to mjere proveo, koje treba provesti i kako će nadoknaditi štetu ako to ne bude preciznije pojašnjeno, a isto tako Povjerenstvu za procjenu šteta. Tu je bio najveći problem na terenu i tu ima i dosta sudskih sporova i mislim da ni ovim prijedlogom zakona to nije do kraja jasno riješeno, precizno riješeno jer često ta povjerenstva koja su bila sastavljena od predstavnika lovo ovlaštenika i predstavnika vlasnika zemljišta nisu bili kompromisno riješeni nego je uvijek nastao spor iz razloga što lovačka udruga nastoji umanjiti štetu i manje isplatiti, a vlasnik zemljišta, morate razumjeti njega i njegov emotivni pristup, da to nije samo izgubljena dobit i dohodak nego je njemu uništeno njegovo. A imovina je po našem Ustavu nedodirljiva i njegovo neotuđivo pravo i taj kukuruzu i ta pšenica i taj ječam je njegovo pravo i njegovo vlasništvo. Dođite, a vi ste lovac kolega državni tajniče, gospodine državni tajniče, dođite vidjeti ječam kako sada izgleda i zob gdje su prošle divlje svinje, a povjerenstvo procijeni da je šteta 10%. Vi u zakonu ovdje kažete ako je šteta više od 5% ukupnog prihoda. Čega ukupnog prihoda? I to je bila primjedba i od udruga poljoprivrednih proizvođača, mora se precizirati više od 5% prinosa i prihoda na toj parceli, a ne na ukupnom prihodu OPG-a što bi se moglo iz ovakvog prijedloga zakona protumačiti i to do drugog čitanja treba ispraviti i precizirati. A pogotovo što veliki broj udruga pogotovo za državna lovišta su produžila ugovor sa ministarstvom, a nisu izmirile štete prema poljoprivrednim proizvođačima i vi to znate državni tajniče. Zašto je to napravljeno? Koga se štiti? Privatne tajkune velike koji su vjerojatno bili i možda donatori kampanje pa se moralo. Postoji ja znam mogu vam dati i podatke, neću ovdje javno, ali vi sigurno znate koje su to lovačke udruge koje su gospodarile uvjetno rečeno državnim lovištem, koje su dozvolili da budu milijunske štete na poljoprivrednim kulturama, nisu izmirile štetu prema poljoprivrednim proizvođačima, a produžen im je ugovor, iako postoji čak i nalaz nadležnog inspektora da bi trebalo raskinut ugovor. E to je ono što se ne smije događati, to je ono što stvara ružnu sliku o lovcima i lovstvu, a nisu krivi ni lovci nego taj neodgovorni vlasnik koji nije izmirio obveze prema ugovoru i prema zakonu prema OPG-ima koji graniče sa lovištem ili su čak dio lovišta. Tu moramo biti spremni provoditi zakon do kraja inače ćemo uništiti ovo malo lovstva što imamo, a lovstvo će evo indirektno uništiti tu poljoprivrednu proizvodnju jer mnogi poljoprivredni proizvođači odustaju od sjetve u rubnim područjima … šume, upravo iz razloga što više ne znaju kako se obraniti od divljači, a lovačke udruge odnosno vlasnici tih osnivači bolje reći tih udruga nisu izmirili obveze za štete na poljoprivrednim kulturama već godinama i vode se sudski sporovi i dok se sudski spor riješi jednostavno čovjek propadne. Nema od čega podmiriti dobavljača ni za sjeme, ni za gnojivo ni za gorivo. Tu mora preciznije zakonom biti riješeno kada se ide u procjenu, tko ide, kolika je šteta tabele prosječno u odnosu na prinos i vrijednost proizvodnje i kada isplata jer dok on dočeka sudsko rješenje poljoprivredna proizvodnja može zaključati bravu i prodati sve što ima, ako ima kome prodati, a više nema ko ni kupiti. Pola Slavonije pa i drugih nerazvijenih krajeva piše se ono na prodaju, na prodaju, na prodaju cijela imanja jer ljudi su odustali od proizvodnje. Lovstvo i poljoprivreda moraju ići skupa, mora se nać kompromis i do drugog čitanja treba sa svim poljoprivrednim udrugama razgovarati, sa Poljoprivrednom komorom i pronaći rješenje. I ja sam lovac i volim loviti, a volim i poljoprivrednike i poljoprivredne proizvođače, a i Hrvatske bi trebala voljeti poljoprivredu kao što i je strateška grana, a i proizvodnja hrane je strateški interes RH. Vodite brigu o tome. Hvala.
Zastupnica Mrak-Taritaš javila se za repliku.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče SAbora, uvaženi kolega. U jednom dijelu svog izlaganja dotakli ste se jedne teme koja ja mislim da je izuzetno važna, a to je decentralizacija. Dakle ovo je jedan u nizu zakona koji imamo gdje govorimo o dodatnim poslovima koja se s državne razine spušta na regionalnu razinu odnosno lokalnu, ali adekvatno ne prati i financijske decentralizacije. Ako je jedno od zakona kojim je to moguće to ostvariti je ovo jedan od tih zakona. Dakle apsolutno je riječ o lovištima, riječ je o tome da se oni nalaze na teritoriju pojedinih županija i pojedinih općina i gradova i ako je ovo Vlada htjela u tom smislu napraviti napor i reći, da mi smo Vlada koja vodi računa, želimo decentralizaciju jel deklarativno se svi za to slažemo, no međutim kada dođe prijedlog bilo kojeg zakona svaki zakon govori o sve jačoj centralizaciji a sve manje o decentralizaciji. I ovo bi mogao biti jedan zakon, koji je čak mogao i ogledno pokazati, što to je i kako je to moguće ostvariti. Hvala lijepo.
Hvala, odgovor na repliku zastupnik Vlaović.
Hvala potpredsjedniče. Kolegice Anka Mrak Taritaš, u pravu ste, ovo je samo pokušaj decentralizacije, ali opet na krivi način ili na štetu regionalne samouprave, jer im se spuštaju i prava i obveze, a oduzimaju financijska sredstava, što sigurno da nije dobro i neće se postići cilj zakona da ubrzamo proces donošenje odluka. Ja pozdravljam odluku i to je dobar alat da se ubrza donošenje odluka oko ustanovljavanja lovišta, oko donošenja odluka i o valjanosti lovno gospodarskih osnova, o potrebi davanja suglasnosti na pojačani odstrel pojedine divljači, ukoliko bude prekobrojna, ali sve te poslove treba netko i platiti i iz nečega platiti. Onda ne možeš im uzeti županijama novce, ako im daješ te obaveze. Stoga nije dobra, da obzirom da znamo, da se broj stanovnika smanjuje, da se real širenja divljači proširuje i da su štete sve veće i veće i da će sigurno biti puno zahtjeva, ministarstvo se elegantno riješilo tog pritiska, jer imali su silne primjedbe iz terena i veliki broj zahtjeva za dodatnim odstrelom divljači, a onda legalno to spustiš županijama, ali bez novaca. Eto ti mačak u vreći.
Hvala. Zastupnik Marko Vešligaj javio se za repliku.
Hvala potpredsjedniče. Evo, kolega dragao mi je da ste u svojoj raspravi spomenuli i lovačka društva. Smatram ih osobnom pravim entuzijastima, pravim ljudima koji se, koji žele zaštiti prirodu kroz svoj rad i ono često razgovarajući, pričajući s njima, kažu mi nekada su nas ljudi puno više poštivali kada smo došli u selo, ali nažalost danas nije tako. Zbog čega je to tako? Pa upravo zbog ovoga što ste vi rekli u svojoj replici, zbog ovakvih loših nedorečenih zakona. Nismo ništa, zapravo kroz ovaj zakon precizirali i na kraju, ispada da nitko nije s njime zadovoljan. Nisu zadovoljne županije, kao jedinice regionalne samouprave nisu zadovoljna lovačka društva, nisu zadovoljni oštećenici, nažalost kojima se dešavaju, koji imaju štete na svojim poljoprivrednim usjevima itd. Mislim da ovakvi zakoni, a često nam dolaze u Hrvatski sabor, ne bi smjeli uopće prolaziti, niti na prvo čitanje, a ne da ih moramo kasnije popravljati, barem u nekom smjeru.
Hvala odgovor na repliku, zastupnik Vlaović.
Hvala. Kolega, ponoviti ću još jednom, da zakon je u dobroj namjeri pisan, da se pomogne lovstvu i trebaju taj, svi su lovci u lovačkoj udruzi očekivali puno od ovog zakona. Ali, naravno, sad kroz svoju raspravu sam želio upozoriti da ima niz manjkavosti i da j zakon, ako se ne provodi i ako se ne provodi prema svima jednako, onda neučinkovit i da nećemo postići onaj cilj kojeg želimo, da dignemo lovstvo, jer on moguće i važna gospodarska grana, pogotovo ako pričamo o lovnom turizmu. Ali, moraju biti svi jednaki pred zakonom. I taj poljoprivredni proizvođač mora dobiti svoju naknadu za štete od divljači, a i lovačka udruga mora imati mogućnosti da funkcionira da egzistira. Bojim se da s ovim načinom, da novci državi, a štete županiji i obiteljskim poljoprivrednim gospodarstvima postižemo kontra efekat. Novci u Zagreb, a divlje svinje u kukuruz kod Željka. A ko će platiti štetu? Zna se, seljaci. Hvala.
Hvala vama. Za završnu riječ, obratiti će se državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede Željko Kraljičak. Izvolite.
Zaista bi iskoristio prigodu u ovoj završnoj riječi da se svima koji ste učestvovali u raspravi zahvalim i zaista ste danas otvorili jednu važnu temu, Zakon o lovstvu, ali i sve one probleme koje imamo kada moramo provoditi zakon, kada moramo živjeti na jednom prostoru i kada svi zajedno moramo u velikoj mjeri pokazati onaj dio odgovornosti da odradimo onaj dio posla koji je zakon predvidio i u lovoovlaštenicima i vlasnicima poljoprivrednim zemljištima i državi i na kraju jedinicama regionalne samouprave. Ja zaista ne vidim, u kojem dijelu zakona, je navedeno da se smanjuju prihodi jedinicama regionalne samouprave, kada u važećem zakonu su oni imali 10% prihoda, i 10% prihoda imaju sada po ovome konačnom prijedlogu zakona. Ako govorite o vlasnicima zemljišta, koji imaju pravo naknade, to je nešto što je u ovome sada konačnom prijedlogu zakona, predviđeno da se postanu prihodi Ministarstva poljoprivrede, da bi riješili jednu vrlo važnu stvar, a to ste danas u raspravi govorili puna 3 h, a to je pitanje kako umanjiti posljedice šteta naleti divljača na vozila i tko će platiti cijeli rizik. Danas smo ovdje rekli koji je iznos tog agregatnog rezultata, koliki bi vrijednost tih šteta bilo i mislim da je gospodin Peđa Grbin, saborski zastupnik bio najpribližniji da to je 10-15 kn po vozilu na 2 milijuna vozila, to je između 20-30 milijuna kuna. Danas možemo govoriti u Hrvatskoj da ni jedna vlada, ni jedno ministarstvo nije učinilo napor da dođe do tehničkog rezultata, da se na razini RH, može utvrditi koji je iznos šeta praćen u nekoliko godina. Ovo ministarstvo i ova vlada će to učiniti. Zato smo osigurali financijska sredstva ali smo vrlo jasno propisali, koja je odgovornost samih vlasnika poljoprivrednih površina. Evo, zbog svih vas i možda zbog informacije koju nemate, ali lovačke udruge su suočene sa procesima i činjenicama da 30.10. se prijavi štete na kukuruzu. Donese se sudski vještak i podnese se tužba i naplatiti 100-200 tisuća kuna lovačkoj udruzi, koja nije znala da je u jednome trenutku nastupila šteta na posjedu nekoga vlasnika. Zakonom smo propisali da je rok 7 dana i da vlasnik mora prijaviti štetu lovačkoj udruzi, ako je on to učinio, time je učinio sve pravne radnje da može zahtijevati od lovoovlaštenika naknadu štete. Lovoovlaštenik mora provoditi mjere koje će umanjiti ili rizik ili smanjiti štete koje će nastati na poljoprivrednim kulturama. Isto tako, smo vrlo jasno propisali koja je odgovornost svih ovih učesnika u samom procesu provedbe Zakona o lovstvu. Najveći rizik kada govorite o decentralizaciji, da dopustili smo nadležnost jedinicama regionalne samouprave. Jer one daleko brže mogu reagirati ako se pojavila jedna šteta na poljoprivrednim usjevima da u roku do 3-5 dana se izdaju markice, dodatni odstrel i spriječi nastavak i povećanje samih šteta koje će nastajati u tome lovište. Ali znate koji je proces koji se danas završava, a to je pitanje da ona lovišta koja su osnovana, ustanovile županije skupštine odnosno županije, ako se izgubi lovoovlaštenik, a u pravilu ga izgubimo zato što ne može isplatiti financijsku štetu na temelju pravomoćne sudske presude, odlazi u blokadu i likvidaciju, tada županijskim proračunom se isplaćuju sve štete koje će nastati i na prometu i na poljoprivrednim usjevima. I zato je u interesu i Ministarstva poljoprivrede i županijama da uredimo taj proces da ubrzamo i da kvalitetan način komunicirajući izdajemo određena odobrenja i rješenja kako bi smanjili samu štetu. Mi smo zahtijevali od svih lovačkih udruga da ostvare svoje planove lovogospodarskim osnovima odstrela do 8. mjeseca kad je u pitanju divlja svinja. Ne samo zbog šteta, nego i zbog praćenja stanja i na neki način pripreme i zaštite našega prostora od pojave bolesti afričke svinjske kuge. Napravili smo sve da svima koji su u procesu i Ministarstvu poljoprivrede i županijama i lovoovlaštenicima i na kraju vlasnicima poljoprivrednog zemljišta damo određene i obveze i odgovornost, ali i šansu da će u postupku ako su odradili sve ono što je zakonom bilo predviđeno, na kraju i dobiti pravičnu naknadu. I da se ne sudi i naknada koja će se odobravati oštećenicima ne ide po učestaloj sudskoj praksi, da je uvijek odgovoran lovačko društvo kada je u pitanju promet jer divljač je opasna stvar, čija je divljač državna, a ugovorom o pravu zakupa i koncesije je prebačena na lovoovlaštenika i time cjelokupna odgovornost. Mislim da smo kroz ovaj dio Zakona vrlo jasno i precizno odredili određena izuzeća koja će štititi sve koji učestvuju u ovom procesu. Ja vam se još jednom zahvaljujem.
Zastupnik Mladen Madjer javio se za repliku.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državni tajniče, u raspravama smo danas dosta čuli oko problema lisica i divljih svinja koje se sve bliže dolaze u naseljena mjesta. Znamo da je zabrana pucanja u naseljenom mjestu. I onda na upit mnogih jedinica lokalne samouprave Ministarstvo poljoprivrede daje mogućnost zapravo naputak da jedinice lokalne samouprave izrade program zaštite divljači na svom području. I onda dolazi do problema. kad jedinica izradi program zaštite divljači na svom području, ne dobije suglasnost od MUP-a zbog toga je MUP ne dozvoljava pucanje unutar 300 metara. I zapravo nismo napravili ništa, a jedinice lokalne samouprave, jasno kad donose program moraju to i platiti. One to naprave, ne dobiju suglasnost od MUP-a i opet nismo napravili ništa. Samo štetu općini.
Zastupnik Miro Bulj javio se za repliku.
Hvala lijepo predsjedavajući. Kao predlagatelju govorim o štetama o divljači naravno da to treba regulirati zakonodavstvo, štete na poljoprivrednom zemljištu. Međutim, mi imamo veće štetočine na poljoprivrednom, to su uvozni lobiji. Tako da sve, sva divljač na zemaljskoj kugli da je pustite u RH ne bi napravila štete kolike su napravili uvozni lobiji. A štete su vam primjer da samo u posljednju godinu dana je 81% uvoza mlijeka više. Prema tome, ja bi volio da Ministarstvo se zabavi s ovim Zakonom o divljači, treba riješiti lovce i zaštititi poljoprivrede, ali nema više poljoprivrede, nema poljoprivrednika. Pa evo, 135 tisuća, 135% sira više uvozimo. Svinja uopće nemamo. Milijardu kuna, 10 milijardi uvozimo zbog tih štetočina koji su po ministarstvima, pogoduju uvoznim lobijima. To je problem. To su veće štetočine od svih, gospodo draga moji zastupnici, svih divljih životinja. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor. Zastupnica Mrak-Taritaš javila se za repliku.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče, tu su se kroz raspravu otvorile još jedna tema, a to je tema s aspekta zaštite prirode. Budući da je Zakon u prvom čitanju, svakako mi se čini da je bilo uputno da za drugo čitanje bez obzira što nije matično radno tijelo, ali je zainteresiran Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Ali jednako tako u suradnji s resornim ministarstvom bi valjalo i izdefinirati neke stvari jer naravno, u smislu održivog razvoja priroda baš ne poznaje granice, ne poznaje ograde i ne poznaje promjene koje jesu, a promjene su velike. Sve većim iseljavanjem ljudi sa smanjenjem poljoprivrednih površina oni se pretvaraju prvo u zapravo površine koje su neuređene, iza toga se pretvaraju kroz proces u šumske površine i kad usporedite recimo, od 70-ih godina prošlog stoljeća do ovamo, što je bila poljoprivredna površina, a što su danas, vide se velike promjene i u tom smislu zasigurno treba i s resornim ministarstvom malo pojačati određene stvari.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Davora Vlaovića.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče, pripremio sam se za ovu raspravu i evo, provjerio sam. U javnom savjetovanju je bilo da će županije moći ostvariti prihod od 50% od onih sredstva koje nisu potraživali vlasnici u roku od godine dana, a sad u ovom Prijedlogu Zakona je 10%. Znači, smanjilo se i to je prigovor regionalne samouprave i to sam pitao. Zašto je, tko je donio odluku i tražimo da se to do drugog čitanja vrati. jer ako već spuštamo obaveze, a spuštamo obaveze županijama, prihvaćam da je to potreba zbog bržeg donošenja odluka, zbog ustanovljavanja lovišta, potvrđivanja ... [[Govornik se ne razumije.]] osnova, odogovor na zahtjeve lovačkih udruga da za pojačanim odstrelom i sve ostalo, onda je red da imaju regionalna samouprava i prihode iz kojih će moći to financirati, tako da me ne možete demantirati kad to tako stoji. Bilo je e-savjetovanje 50%,a sad je 10%, znači smanjeno je. A evo imamo podatke iz Koprivničko-križevačke županije u 2016. gdje je bilo 194 naleta, u 2017. 201. Znači može se izračunati samo ako se potrudimo. Hvala.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Željka Lenarta.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Dvije stvari su šteta, znamo jako dobro kada šteta nastane, da li neka lovačka društva imaju komisiju koja ne želi adekvatno odraditi. Iza toga onaj tko želi svoju štetu mora osigurati sudsko osiguranje dokaza što košta svakoga od tih poljoprivrednika ali nažalost to je jedini način da se utvrdi donekle prava šteta a uglavnom iza toga slijedi dugački sudski proces. No ono kod ovih šteta što se ja ljutim i što nije nikako dobro da poljoprivrednici uz sav posao dobivaju obvezu ograđivanja, postavljanja repelenata na puno svojih površina koje imaju. Ti ljudi imaju i tako previše posla i moraju raditi posao lovačkih društava. Zašto lovačka društva ili oni lovoovlaštenici se ne bave time, pa neka oni probaju ograđivati te usjeve pa će vidjeti što to znači i materijalno. Ja bih trebao imati dva zaposlena da to drže onako u redu kako se to traži od zakona. Hvala.
Time zaključujem raspravu a glasovati ćemo kada se steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o lovstvu, prvo čitanje, P.Z.E. br. 339, predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborski radnih tijela, dajem na glasovanje slijedeći zaključak, prvo, prihvaća se prijedlog Zakona o lovstvu, drugo sve primjedbe i prijedlozi dostaviti će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanju teksta konačnog prijedloga zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 76 za, 6 suzdržanih, 42 protiv donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Sljedeća točka je: - Izvješće pučke pravobraniteljice za 2017. godinu Podnositelj: Pučka pravobraniteljica Podnositeljica je pučka pravobraniteljica temeljem članka 16. Zakona o pučkom pravobranitelju, članak 12. Zakona o suzbijanju i diskriminaciji, članku 9. Zakona o nacionalno preventivnom mehanizmu za sprječavanje mučenja i drugih okrutnih, neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja, članku 215. Poslovnika Hrvatskoga sabora te članku 39. Poslovnika pučkog pravobranitelja. Raspravu su proveli, Odbor za pravosuđe, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina te Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Vlada je dostavila mišljenje. Želi li podnositeljica dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovana pučka pravobraniteljica, gospođa Lora Vidović. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Ja bih započela svoje obraćanje jednom snažnom ali istovremeno i vrlo jednostavnom rečenicom koja je starija mislim od svih nas prisutnih ovdje u sabornici. Sva ljudska bića rađaju se slobodna i jednaka u dostojanstvu i pravima. Te riječi su ujedinile svijet prije 70 godina kada su brojne države odlučne u tome da spriječe ponavljanje strahota iz Drugog svjetskog rata ostvarile jedinstven civilizacijski doseg a to je da su upravo ljudska prava stavile u središte promišljanja za očuvanje mira i sprječavanje rata. Učinile su to između ostalog i kreiranjem dokumenta koji sam upravo citirala, to je Opća deklaracija UN-a o ljudskim pravima koja prvi puta određuje ljudska prava kao svima urođena jer ih nitko ne treba zaslužiti, univerzalna jer vrijede jednako za sve i neotuđiva, jer nam ih nitko ne može oduzeti. Pola stoljeća kasnije poštivanje ljudskih prava postalo je jedno od najviših ustavnih vrednota ustavnog poretka neovisne Hrvatske a bio je i važan uvjet u pregovorima o članstvu u EU, zajednici utemeljenoj upravo na vrijednostima slobode, jednakosti, vladavine prava te poštovanje ljudskih prava. I dok većina država svijeta danas jamči zaštitu ljudskih prava niti u jednoj od njih njihovo kršenje nije potpuno nepoznato. Negdje veći, negdje manji raskoraci između zajamčenog i ostvarenog, odnosno između teorije iskustva i dalje ostaju prepreke i problemi brojnim građanima iz dana u dan i Hrvatska pri tome nije nikakav izuzetak. Upravo to je naša današnja tema. Nadam se da će rasprava danas biti usmjerena na rješenja kao doprinos pozitivnim promjenama koje će građani osjetiti u svakodnevnom životu, na radnom mjestu, u bolnicama, na fakultetima, u centrima za socijalnu skrb, u domovima umirovljenika, u učionicama gdje mladići i djevojke i dječaci i djevojčice sjede a sutra će sjediti na vašim mjestima, na drugim ključnim mjestima za stvaranje boljih uvjeta za život u Hrvatskoj. Nadam se da ćemo im upravo usmjereni na rješavanja pokazati da ipak u Hrvatskoj trebaju ostati što je poruka koja se često ne čuje tijekom nekonstruktivnih rasprava koje do njih dopiru putem medija i na društvenim mrežama. Zato svaki put prije nego stanemo pred mikrofon ili tipkovnicu moramo dobro razmisliti svjesni svojih posljedica koje riječi mogu imati na pojedinca i na društvo na koje javni govor itekako utječe. Izvješće pučke pravobraniteljice za 2017. sadrži više od 200 preporuka. Prema mišljenju Vlade otprilike četvrtina će se razmotriti, provesti ili se već provodi. Evo nekoliko primjera. Preporuka o preispitivanju zakonske regulacije ugovora na radu za određeno vrijeme ima za cilj sprječavanje zlouporabe ovih ugovora, Vlada je najavila njemu provedbu. Intenzivnije podizanje svijesti o postupcima mirenja još je jedna prihvaćena preporuka a mogla bi i utjecati na rasterećenje sudova samim time i na smanjenje dugotrajnosti postupanja. Proširivanje kriterija za status ugroženog kupca energije bi mogla doprinijeti suzbijanju energetskog siromaštva. Dobra vijest za mnoge osobe starije životne dobi koji ne mogu ili ne žele više živjeti u svom domu je zasigurno najava ujednačenih, uvođenja ujednačenih i transparentnih kriterija za prijem u domove za starije i nemoćne što je nešto što mi zagovaramo već godinama i svakako ohrabruje najava da će se ta preporuka ispuniti jednako kao i za edukacije državnih službenika o suzbijanju diskriminacije koja bi trebala postati i stalna ispitna literatura za polaganje državnog stručnog ispita. Ovo je bilo samo nekoliko primjera koji bi trebali utjecati na snažniju zaštitu ljudskih prava u Hrvatskoj a te preporuke možemo i trebamo gledati i u kontekstu jako negativnih demografskih kretanja u Hrvatskoj jer njihova provedba može pomoći i pozitivno utjecati na podizanje kvalitete života građana i na stvaranje uvjeta u kojima svaki pojedinac može sebi i svojoj obitelji osigurati dostojanstvene uvjete za život u kojem su dostupne kvalitete javne usluge i koji na kraju krajeva želi ovdje ostati jer se osjeća jednako vrijedan pred zakonom kao i svaki drugi građanin bez obzora na stanje koje ima na tekućem računu i bez obzira na rodbinske ili političke veze. Na razinu zaštite ljudskih prava u Hrvatskoj u najvećoj su mjeri naravno odgovorna tijela državne uprave ali nikako nisu jedini. Izvješće daje cjelovitu analizu i ocjenu stanja pa je dio preporuka upućen i ostalim dionicima prvenstveno jedinicama područne i lokalne samouprave, sveučilištima, strukovnim udruženjima i dr. i mi ćemo svakako i s njima nastaviti dijalog vezano uz provedbu tih preporuka. Uz preporuke izvješće sadrži i druge elemente koji su propisani Zakonom o pučkom pravobranitelju, Zakonom o nacionalnom preventivnom mehanizmu i Zakonu o suzbijanju diskriminacije, daje analizu i ocjenu stanja zaštite prava i sloboda i ocjenu o mjeri prema kojoj su nadležna tijela ispunjavala preporuke iz prethodnih godina. Što se tiče izvješća za 2016. g. o kojem smo prošle godine ovdje govorili, otprilike 40% preporuka je do sada provedeno. Za godinu ranije, za izvješće za 2015., taj podatak je od oko 28% za izvješće koje nije bilo prihvaćeno što samo potvrđuje koliko je važna podrška Hrvatskog sabora u ispunjenju preporuka a samim time i u promjenama koje onda je moguće postići u životu građana. Izvješće je pripremljeno metodologijom kao i ranija prvenstveno na temelju pritužbi građana, zatim pomoću podatak više stotina dionika uključujući sva nadležna tijela javne vlasti, pravosudna tijela, organizacije civilnog društva, sindikate, strukovna udruženja, akademsku zajednicu, vjerske organizacije i mnoge druge. Zatim na temelju informacije koje smo prikupili terenskim radom u više od 50 gradova, sela, općina, mjesta diljem Hrvatske i to s posebnim naglaskom upravo na ruralna područja i na male općine i gradove a koristili smo i niz relevantnih međunarodnih, europskih i domaćih istraživanja uključujući i istraživanje koje smo sami proveli o pojavama diskriminacije u Hrvatskoj. U prošloj godini je došlo do određenih pomaka naprijed ali ne i do značajnih sustavnih promjena. Građani su se nastavili suočavati s gotovo identičnim preprekama između zajamčenih prava i njihova ostvarenja kao i ranijih godina. Pri tome je uočljivo nekoliko ključnih problema koji se u većoj ili manjoj mjeri pojavljuju u zaista dobrom djelu pritužbi koje zaprimamo i u gotovo svim područjima bilo kao uzroci bilo kao posljedice kršenja ljudskih prava. To je na prvom mjestu veliko siromaštvo u kojem mnogi građani žive. Činjenica da često upravo zbog toga nemaju jednak pristup pravima, nisu o pravima dovoljno, tu je zatim izuzetno veliko nepovjerenje koje i dalje pokazuju prema institucijama i osjetna netrpeljivost prema različitim skupinama ili mišljenjima kao i nedostatak dijaloga u javnom prostoru. Ove nazvala bih, neuralgične točke ljudskih prava vidljive su u dobrom djelu pritužbi koje nam građani upućuju. Kad su u pitanju područja i razlozi zbog kojih nam se građani obraćaju, po prvi puta su to u najvećoj mjeri problemi koji proizlaze iz područja radnih i službeničkih odnosa. U iznimno teškom položaju su i nezaposleni i zaposleni i u privatnom i u javnom sektoru što zbog nesigurnost statusa, neadekvatne zaštite ili neisplate pripadajućih prekovremenih sati pa čak i cijelih plaća. Ne vjeruju institucijama pa se često za zaštitu ne jave nikome tako dugo dok su u radnom odnosu a kad to i učine, njihovo povjerenje se dodatno produbljuje zbog dugotrajnosti postupanja zato smatramo da je potrebno ojačati kapacitete inspekcijskih službi ali i primjerice rasteretiti inspektore rada od postupanja u predmetima koji su pokrenuti po službenoj dužnosti. Potrebno je jasno definirati što se osim osnovnih kriterija uzima u obzir kod ocjenjivanja zahtjeva za provedbu mjera aktivne politike zapošljavanja kako bi taj postupak bio zaista dosljedan i transparentan, a inače će nezaposleni i dalje imati dojam da se odluke arbitrarno. I to je ujedno još jedna preporuka čije provođenje je prihvaćeno odnosno potvrđeno pa ćemo nastaviti pratiti. Što se tiče diskriminacije u području rada i zapošljavanja, tržište rada je tijekom 2017. već bilo i nesklono onima od 40 godina. Osim toga istraživanje koje smo proveli je pokazalo da čak 1/4 građana da imaju vlastitu tvrtku bi bio problem zaposliti Roma. Nešto više ih misli da bi Romi koji rade u uslužnim djelatnosti odbili klijente. Neki poslodavci iskazuju vrlo otvoreno negativan stav prema članovima sindikata i sindikalnom djelovanju a nejednakom postupanju izloženi su i radnici zbog svog političkog uvjerenja kao i zdravstvenog stanja. Pritužbe koje primamo i uspješni predmeti koje smo vodili koji su rezultirali uklanjanjem diskriminacije u velikim trgovačkim društvima, pokazuju kako je izuzetno važno ulagati u edukaciju svih stručnjaka koji trebaju raditi na suzbijanju diskriminacije pa smo to i preporučili Hrvatskoj udruzi poslodavaca, HZZZ-u, jedinicama lokalne samouprave te sindikatima. Drugo najbrojnije područje po pritužbama je pravosuđe koje je također obilježeno velikim nepovjerenjem građana. Nerijetko svjedočimo snažnim odjecima sudskih odluka u javnosti a često se stječe dojam da pravda nije svima jednako dostupna a da zakoni ne vrijede jednako za sve ovisno o imovinom stanju, o poznanstvima ili o društvenom utjecaju. S tim na umu, veliki prostor za poboljšanje u smislu ujednačavanja sudske prakse i povećanja povjerenja u pravosuđe, vidimo u dva smjera. Jedan je kvalitetnija komunikacija i kontinuirana objava sudskih odluka, a drugi je edukacija pravosudnih dužnosnika i savjetnika. Zato smo preporučili Ministarstvu pravosuđa da izradi odgovarajuće alate za unaprjeđivanje komunikacije s javnošću i da u suradnji sa sudovima unaprijedi sustav objavljivanja pravomoćnih sudskih odluka. Naime, prema europskom pravosudnom semaforu Hrvatska je tek 18. u EU-u po javnoj dostupnosti sudskih odluka na internetu. Samo 13% pohađalo je edukaciju iz europskog prava I to pokazuje kako je važno osigurati adekvatna, materijalna i financijska sredstva za rad pravosudne akademije, što smo također poručili Ministarstvu pravosuđa i Vladi. Posebno je važno istaknuti probleme koji proizlaze iz neadekvatnog sustava besplatne pravne pomoći i to posebno primarne besplatne pravne pomoći, koji je gotovo pred urušavanjem, zbog iznimno malo izdvojenih sredstava, ali i zbog činjenice da ta sredstva pružateljima nisu dostupna. BPP je namijenjena socijalno ugroženim građanima, kako bi ostvarili pravo na pristup pravosuđu, odnosno, na jednakost pred zakonom. To su dakle, situacije u kojim umirovljenik koji ima 900 kn bude slučajno ovršen, trebao bi na to izjaviti prigovor, očito je da nema novca za odvjetnika i da sam taj prigovor ne zna sastaviti, a mora to učini u roku od 8 dana. U zemlji u kojoj je svaka 5 osoba u riziku od siromaštva, skoro svaka 10 osoba živit u ekstremnom siromaštvu, jasno je koliko je važan dostupan učinkoviti i stabilan sustav besplatne pravne pomoći što on u stvarnosti nije. U 2017. sredstava za rad pružatelja nevladinih udruga besplatne pravne pomoći od sveukupno 700000 kn koliko je bilo u proračunu su isplaćena tek u prosincu. I ono što je za sada prilično izvješteno je da će o istom problemu ovdje govoriti i sljedeće godine, budući da je sada već lipanj i sredina godine, a još uvijek nisu obavljeni rezultati natječaja za pružatelje primarne besplatne pravne pomoći ove godini. Ono što imamo iz vladinog mišljenja, u ovom području je da ne postoji razumijevanje ovih poteškoća, pa ćemo svakako nastaviti o njima razgovarati. Treće područje po broju pritužbi građana je diskriminacija općenito, ponajviše na osnovni etniciteta, zatim dobi i vjere, u području rada, najčešće u području rada i zapošljavanja. U 2017. je napokon donesen nacionalni plan za suzbijanje diskriminacije, pozdraviti treba i donošenje operativnih planova, operativnih programa za nacionalne manjine od 2017.-2020. Uzrok diskriminacije su često predrasudu i stereotipi, a njihova prisutnost u društvu vidljiva je iz više istraživanja, najbolji način njihove prevencije je upravo integracija u kojoj postoje zaista veliki prostor za poboljšanja. Najbolje je to vidljivi, npr. u Romske nacionalne manjine. Mnoga naselja u kojima Romi danas u Hrvatskoj žive, su i dalje izolirana i udaljena od drugih zajednica. Brojna kućanstva nemaju pristup priključke na struju i vodu, a stanovnici žive ispod granice dostojanstva i nemaju ništa osim slobodnog vremena. Mladi često nemaju dovoljno prilika za obrazovanje ni za zapošljavanje, a čak 40% Roma nema dovoljno sredstava za nabavku kvalitetne hrane i plaćanje režije, čime neprestano ostaju u začaranom krugu siromaštava i socijalne isključenosti. O tome puno govori i podatak, da dok je 16,8% većinskog stanovništva starije od 65 g. u Romskoj populaciji tu dob doživi tek 1,4% građana. To je zaista jako velika razlika. Ovdje treba izdvojiti još uvijek prisutnu socijalnu distancu i predrasude čak i mržnju prema pripadnicima Srpske nacionalne manjine. Neriješen ostaje i problem opskrbe el. energijom na području pretežitom naseljenim povratnicima, koje treba ponovno spojiti u 126 sela i zaseoka. Praznine postoje i u integraciji tražitelja međunarodne zaštite i onima kojima je ona odobrena. Tako im je omogućeno tek 70 sati učenja hrvatskog jezika, što je zaista nedovoljno za obrazovanje, za zapošljavanje i općenito za socijalne kontakte. Ovo su bila najčešća 3 područja, u kojima su nam se građani tijekom 2017. obraćali i u kojima primamo pritužbe. Među preko 60 različitih tema i podtema koje smo u izvješću obradili pritom se nadam i molim vas da u raspravi koristite integralni tekst izvješća budući da je sažetak pripremljen samo da bi se ispunila obveza iz poslovnika vezano uz broj stranica, a radi lakšeg pregleda smo vam pripremili i infografiku koju imate na klupama. Od tih 60 područja, odnosno, pod područja, neka se odnose na imovinsko pravne odnose, diskriminacija na području i temeljem obrazovanja, probleme vezano uz stanovanje prava hrvatskih branitelja i civilnih žrtava rata, zaštite okoliša i brojnih drugih koje ćete nadam se koristi i kada se u sabornici bude raspravljalo o svim ovim temama tijekom godine kako bi zaista imali ljudsko pravašku podlogu za sve nove politike zakone i strategije koje će se u Saboru donositi. Što se tiče nekih drugih tema, koje bi bile važno u ovom trenutku iskoristi, o kojima bi bilo važno govorit, mislim da je važno spomenuti ovršni sustav, koji i dalje nije ni funkcionalan ni pravedan, a razmjeri problema, koji i dalje uzrokuje su gotovo alarmantni i mnogima onemogućavaju podmirenje duga, što je suprotno njegovoj svrsi. Visoki troškovi postupka, ali i druge poteškoće guraju ovršenike na marginu društva i bez nade u izlaz iz dugovanja, dok se u isto vrijeme mnogi vjerovnici ne uspijevaju naplatiti. Ova tema, zauzima značajno mjesto u medijskoj i u političkoj i u stručnoj areni, iako je jako pozitivno što time dobiva na vidljivosti, istovremeno se često gubi stručan i odgovoran pristup, što sve potiče sve veće socijalne tenzije i vodi u zagovaranje i donošenje novih potencijalno jednako neadekvatnih rješenja. I zato zaista velika očekivanja imamo od prijedloga novog ovršnog zakona koji može doprinijeti, stvaranju pravednog, jednostavnog i jeftinog sustavno održivog učinkovitog modela ovrhe, koji treba zaštiti procesnu ravnotežu stranaka. Više od milijun građana Hrvatske živi u riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti, a čak 500000 njih u teškoj materijalnoj deprivaciji. Međutim, socijalne naknade su i dalje preniske, a trebalo bi ih preciznije usmjeravati, koristeći mape siromaštva svjetske banke i Hrvatskog zavoda za statistiku. Preporučili smo više konkretnih izmjena Zakona o socijalnoj skrbi koje će vlada razmotriti, uz napomenu kako će njihovo usvajanja ovisiti o sredstvima predviđenim u državnom proračuna. Zato podsjećam da je RH prema Ustavom socijalna država i da je društvo snažno samo u onoj mjeri u kojoj brine za svoje najslabije članove. To svakako uključuje i odgovornost lokalnih zajednica. Mnogi gradovi i općine unatoč zakonskoj obvezi ne isplaćuju troškove stanovanja najsiromašnijima niti svi veliki gradovi i sjedišta županija poštuju obvezu financiranja pučkih kuhinja i prihvatilišta odnosno prenoćišta za beskućnike. S druge strane, socijalne samoposluge su nedostupne u mnogim sredinama jer njihov rad ovisi o entuzijazmu pojedinaca i organizacija i zato je potrebno propisati kao socijalne usluge i propisati njihov način financiranja. Među onima kojima je zasigurno potrebna snažna podrška društva su osobe starije životne dobi koje žive u velikom siromaštvu višestruko većem od prosjeka EU. U prošloj godini je došlo do pozitivnih pomaka što se tiče bolje zaštite od nasilja u obitelji ili bolje zaštite u kontekstu ugovora o doživotnom i dosmrtnom uzdržavanju. U domovima za starije je nužno osigurati bolju zaštitu ljudskih prava, što je iznimno teško ili gotovo nemoguće uz kroničan nedostatak zaposlenih koji utječe na kvalitetu usluge, ali utječe i na sigurnost korisnika. U području zdravlja nismo zamijetili pomake na bolje. Liste čekanja su i dalje dugačke. Još uvijek nema rješenja za pacijente kojima trebaju skupi lijekovi, a dostupnost zdravstvenih usluga je veliki problem, pogotovo stanovnicima ruralnih i udaljenih područja. Znamo da smo po smrtnosti od zloćudnih bolesti pri samom vrhu EU. Znamo i kakva je bolest multipla skleroza i koliko je dragocjeno pravovremeno liječenje, ali unatoč tome ono započinje tek godinu dana od dijagnosticiranja. I zato je iznimno važno pripremiti i provoditi potrebne kliničke smjernice, osigurati sustavno financiranje skupih lijekova, donijeti pravilnik koji propisuje medicinski prihvatljivo vrijeme za pružanje zdravstvene usluge, što je tek dio preporuka iz ovog područja koje donosimo u izvješću. U području zaštite okoliša također iz godine u godinu zaprimamo sve veći broj pritužbi i ono što možemo zaključiti je da je okolišna politika nedovoljno integrirana u ostale sektorske politike i da je nedovoljna suradnja među resorima. Važno je pojačati mjere za zaštitu građana od opasnosti za zdravlje iz okoliša, što se odnosi na zdravstvenu ispravnost vode za ljudsku potrošnju, kvalitetu zraka, sanaciju odlagališta otpada, te zaštitu od elektromagnetskog zračenja i buke. Kratko bih spomenula i jednu od najaktualnijih tema u prošloj godini, a to je korištenje ustaškog pozdrava Za dom spremni pod kojim su mnogi ubijani samo zbog svoje vjere, etničke pripadnosti, seksualne orijentacije, zdravlja ili političkog uvjerenja. Ovaj pozdrav je Ustavni sud u više navrata oglasio, ocijenio protuustavnim, a Vijeće za suočavanje s posljedicama vladavine nedemokratskih režima zaključilo je kako teza o njegovom višeznačju zbog korištenja u Domovinskom ratu nije prihvatljiva jer ne uzima u obzir činjenicu da je i u doba Domovinskog rata ovaj pozdrav bio protuustavan. Još uvijek ne znamo što će se dogoditi sa preporukama Vijeća među kojima je ona o predviđanju uske iznimke od zabrane korištenja odnosno hoće li ju nadležna tijela uzeti u obzir. U javnom prostoru se i prošle godine mogao čuti diskriminatoran i govor mržnje, posebice na internetu. Privid anonimnosti ohrabruje pojedince da svojim neistomišljenicima upućuju prijetnje, a posebno brinu one prema novinarima koji su bili žrtve on-line prijetnji smrću i fizičkim napadima samo zato jer su radili svoj posao. Čini se da smo kao društvo zaboravili razgovarati i slušati, a prilično smo se izvještili u podjelama na nas i njih, na crne i bijele o kojoj god temi se radilo. To je zaista jako velik problem jer stvara atmosferu beznađa i stagnacije uslijed koje ljudi odlaze preko granice. 50% srednjoškolaca vidi svoju budućnost u nekoj drugoj zemlji. Domovi za starije i nemoćne ne mogu naći zaposlene, ne mogu naći njegovatelje, njegovateljice, medicinske sestre i tehničare jer su svoju karijeru nastavili negdje drugdje daleko od svog doma, ali s boljim prilikama za financijsku stabilnost obitelji. Svima njima koji odlasku iz RH razmišljaju, ali i onima koji odlazak nije opcija, ovih više od 200 preporuka koje donosimo u ovom izvješću je namijenjeno upravo za poboljšanje situacije. Ostaje mi još osvrnuti se na rad nacionalnog preventivnog mehanizma u čijem djelovanju vidimo određene pozitivne pomake, ali nažalost također ni u 2017. nisu zabilježena veća sustavna poboljšanja. U zatvorskom sustavu je potrebno reorganizirati i unaprijediti zdravstvenu zaštitu, ujednačiti postupanje i ojačati učinkovitost sredstva pravne zaštite, a uvjete smještaja kako ne bi bili ponižavajući prilagoditi propisanim standardima. Uvjeti smještaja problem su i u psihijatrijskim ustanovama, a dio nejasnih zakonskih odredbi otvara mogućnost kršenja prava pacijenata. Velik broj i tijekom 2017. primili smo na policijsko postupanje, stoga posebno brine što još uvijek nije uspostavljen građanski nadzor nad radom policije. S druge strane, pozitivan primjer suradnje s Ravnateljstvom policije je ... [[Govornik se ne razumije.]] pritužbe koju smo primili vezano uz deložaciju jedne obitelji jer nakon našeg upozorenja Ravnateljstvo je dostavilo svim policijskim upravama uputu o provedbi naše preporuke i obveznom poštivanju dostojanstva osobe prema kojoj se postupa. O tražiteljima međunarodne zaštite i regularnim migrantima odnosno upozorenjima i preporukama koje smo na ovu temu dostavljali MUP-u informirali smo Hrvatski sabor i prije ovog Izvješća dopisom Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i Odboru za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost koji je na tu temu održao i tematsku sjednicu. Iako je komunikacija sa MUP-om i Ravnateljstvom policije u ovom području zaista bila redovita i pravovremena, odgovori MUP-a su često bili nedostatni i načelni i naše postupanje nastavlja se u zaista velikom i sve većem broju predmeta vezano uz ovo područje. Naravno, kada su u pitanju migracije, znamo da RH nije izolirani otok u svom djelovanju, da je dio jedne šire europske priče koja je često nažalost, jako tragična priča. RH provodi politiku EU, a EU ne nudi rješenje za stotine tisuća ljudi koji ovdje dolaze tražiti sigurnost. No taj međunarodni i europski kontekst ne lišava RH odgovornosti za poštivanje ljudskih prava osoba koje su dio migracijskih kretanja što do sada nije konzistentan slučaj a promatranje ovih pojava isključivo u kontekstu sigurnosti najviše pomaže skupinama i pojedincima koji na tuđem očaju žele zaraditi što je nedavno izjavio i sam direktor Frontexa. Na kraju, podsjetiti ću kako je institucija pučkog pravobranitelja stara koliko i hrvatska neovisnost osnovana Božićnim Ustavom iz 1991. Prošle godine smo u ovoj dvorani velikom dvodnevnom konferencijom obilježili 25. obljetnicu od prvog Zakona o pučkom pravobranitelja koja je okupila zaista jako velik niz najviših dužnosnika Vijeća Europe, EU-a, UN-a, čelnika institucija za ljudska prava i jednakost iz cijele Europe ali i kolege iz Hrvatske. Tijekom 2017. smo nastavili predsjedanjem Europskom mrežom neovisnih nacionalnih institucija za ljudska prava dok je moja zamjenica Tena Šimunović Einwalter koja za to nije danas ovdje, tijekom prošle godine preuzela predsjedanje Europskom mrežom tijela za jednakost. Ova situacija da je jedan ured istovremeno predvodi dvije najrelevantnije mreže iz područja ljudskih prava i jednakost, još zapravo nije zabilježena i zato i iznimna čast da Hrvatska i na ovaj način ostaje upisana kao jako značajan dionik u kontekstu zaštite ljudskih prava i jednakosti u Europi i želim iskoristiti ovu priliku, zahvaliti mojim zamjenicama ali i svim kolegicama i kolegama u uredu koji prate ovu raspravu i prate sve što ćete vi reći o izvješću i o našem radu na njihovom zaista predanom, požrtvovnom, entuzijastičnom i profesionalnom radu koji tijekom cijele godine pokušava i omogućiti što većem broju građana da zaštite svoja ljudska prava ali i Saboru dati jednu cjelovitu objektivnu informaciju o stanju ljudskih prava u Hrvatskoj. Moram naglasiti na kraju da mi iz svake ove rasprave naučimo jako puno. Kvalitetne argumente svakako prihvaćamo i želimo da izvješće svake godine bude sve bolje. Otvoreni smo za sve konstruktivne prijedloge i nadamo se da će i današnja rasprava biti konstruktivna i usmjerena na rješenja od kojih će građani na kraju imati najviše koristi. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Većina vas je izrazila želju za replikama tako da imamo jedan dugi niz replika pa ćemo krenuti od prve poštovane zastupnike Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Uvažena gospođo Vidović, ja imam jedno pitanje koje može biti jednostavno a može biti i komplicirano. O čemu je riječ? U vašem izvješću ja sam sudjelovala i u odgovori Vladi, dakle bila sam izvršna vlast a raspravljala sam i o tome izvješću sa aspekta saborske zastupnice. Dakle možemo godinama pratiti izvješće i mene zanima jedna stvar. Kad bi vi trebali ocijeniti koja su to poboljšanja kroz već imate sad određeno iskustvo, koji bi resor vi naveli ili istakli gdje vidimo poboljšanja? Mi vidimo u niz resora da je stagnacija ili loše ili vidimo kako nas netko ocjenjuje, aj vas neću u tom smislu pitate za ovo negativno, mene zanima kad bi vi trebali odgovoriti nekom, kroz vaš rad koji sad već kroz niz godina, koji je to resor gdje se vide poboljšanja?
Odgovor poštovane pravobraniteljice.
Jako je teško i nezahvalno naravno izdvajati jedan, dva ili više njih, ono što je meni jako važno u ovih 5 godina je da sa svim resorima imam sve bolju i dobru, naravno uz neke manje zamjerke tijekom godine suradnju i komunikaciju, da se sve rjeđe događa da ne dobivamo odgovore ili da moramo pisati Vladi zato što na nešto nismo dobili odgovore. Ima, ima poboljšanja ali naravno radi u biznisu društvenih promjena u kojima one dolaze polako. Intencija ove institucije nije da naređuje, da ima izvršne ovlasti, da govori ljudima što o kako trebaju napraviti nego da kroz dijalog unaprijedimo stanje u što većem broju područja.
Hvala. Slijedeća replika je poštovane zastupnice Marije Alfirev.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, uvažena pučka pravobraniteljice. Dakle, u odnosu na 2016. godinu kada ste imali čini mi se 220 i u odnosu na ovu godinu odnosno 2017. godinu sa 231 preporukom, možete li nam reći koliko je od tih, jer veliki je broj preporuka, znači vjerojatno se i ponavljaju preporuke iz prethodne godine odnosno prethodnih godina, što je od toga zaista učinjeno, koje su te preporuke vaše došle do onih kojima su bile namijenjene?
Odgovor poštovane pučke pravobraniteljice.
Nažalost, Vlada više ne podnosi izvješće o provedbi preporuka iz izvješća pučke pravobraniteljice što je bio jedan od uvjeta tijekom pretpristupnih pregovora. Zadnje takvo izvješće koje imamo je za izvješće iz 2013. godine. Kada bi to izvješće i dalje postojalo, odgovor na vaše pitanje bi bilo lakše dati. Ono što mi u mjeri u kojoj sami možemo svake godine, uspoređujemo do kojeg broja, u kojoj mjeri su te preporuke ispunjene, kao što sam vam rekla, za prošlo izvješće mi procjenjujemo da ih prihvaćeno oko 40%. Za godinu ranije kada Sabor nije prihvatio izvješće, tijela nisu smatrala da imaju obavezu provoditi preporuke i tada je ta razina bila puna niža, od oko 28%. Kao što sam rekla, cilj je da o preporukama razgovaramo, cilj je da čak i kada se oko njih ne slažemo, tijekom godine nađemo neke zajedničke točke oko kojih možemo onda ovjerit situaciju.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Sabine Glasovac.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana gospođo pučka pravobraniteljice sa suradnicima, ja vam moram čestitati na ustrajnosti i na profesionalnosti koju vi i vaši suradnici pokazujete iz godine u godinu, bezrezervno, potpuno samostalno i autonomno ukazujući na razinu ljudskih prava u RH, ali i na potrebu odnosno prostor za poboljšanje istog. Vi ste naša opunomoćenica Hrvatskog sabora. Sama činjenica ovdje kad ste napadani 2015. godine, kada je vaše Izvješće osporavano kako su institucije zapravo to pogrešno shvatile i nisu zapravo odgovarale na preporuke koje ste dali. Međutim, ono što mene zabrinjava ponovno u ovom vašem Izvješću je podatak o tome da se Vlada očitovala samo na 50% preporuka koje su dane iz vašeg Ureda. Bojim se da ako Vlada bude i dalje ignorirala 50% potencijalnih slučajeva kršenja ljudskih prava i preporuka za unapređenje istih ondje gdje su utvrđeni određeni nedostaci, da ćemo ponovno poslati lošu poruku hrvatskoj javnosti.
Hvala. Odgovor poštovane pučke pravobraniteljice.
Pa mogu li to samo još jednom spomenuti da opet prema našim analizama u odnosu na mišljenje Vlade za Izvješće koje je sad pred vama, Vlada prihvaća odnosno već je u provedbi 39 preporuka odnosno njih više od 16%, razmotriti će nešto manje od 7%, ne prihvaća oko 20%, ne razumijemo se, to je nešto gdje ne vidimo jesmo li dobro shvatili jedni druge u provedbi preporuke oko 5% i bez očitovanja je 50% preporuka, pri tom to nisu te preporuke koje su bez očitovanja u mišljenju, nisu sve preporuke koje se odnose na rad državnih tijela. Neke su i upućene jedinicama područne regionalne samouprave, neke su strukovnim udruženjima dakle, nije samo Vlada odgovorna za provedbu svih preporuka.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Silvana Hrelje.
Poštovana pravobraniteljice, zanima me kako vi vidite ovu poruku da je 1/3 otvorenih predmeta na samo 4 oblasti, a to su radni i službenički odnosi, pravosuđe, diskriminacija i zdravstvo. Kakva je to vama poruka o stanju u hrvatskom društvu? Drugo, pozdravljam ove preporuke mada gledajte, kad kažete kod starijih pomoć u kući učiniti dostupnom u svim dijelovima zemlje, ublažiti cenzus za ostvarivanje što je razumno, ali kako ostvariti pomoć, valjda sa nekim supermenima koji će letjeti po višekatnim stambenim zgradama bez dizala. Naime, ja povezujem to sa nečim za što se već više od godinu i toliko dana zalažem u Hrvatskom saboru da počinjemo to raditi iz sredstava EU. Dakle, to je samo jedan od mojih komentara, ima ih još.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Branimira Bunjca.
Hvala lijepa. Uvažena pravobraniteljice, evo ja sam do danas vjerovao da se mladi iseljavaju iz RH zbog niskih plaća, zbog nezaposlenosti, zbog nefunkcioniranja države, ali saznao sam evo upravo zastupnika HDZ-a da se u stvari iseljavaju jer imaju teške roditelje i da im ti teški roditelji zagorčavaju život. Pa me zanima da li su se vama ti mladi koji su se iselili iz RH dolazili žaliti na svoje roditelje i ako jesu, u kojoj mjeri, kako bi ovu znanstvenu tvrdnju proisteklu iz redova vladajuće većine mogli potvrditi ili osporiti. Dakle, na koji način ti roditelji zagorčavaju život i da li onda oni odlaze u Australiju ili recimo na Grenland zbog tih svojih roditelja ili možda ipak odlaze u Njemačku, Irsku, gdje ima posla itd. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Željka Lenarta.
Zahvaljujem. Poštovana pučka braniteljice, lijepo ste rekli da se svatko rađa slobodan no nažalost to u RH ne traje dugo s obzirom da imamo 330 tisuća blokiranih. Mnogi strepe za svoj posao, stranačka poslušnost, ostaje se bez posla ukoliko niste pripadnik vladajuće stranke. Sustav se praktički raspada, a kao što je kolega Bunjac rekao, danas smo saznali da su i ti roditelji toliko grozni, iako naši nisu. Mi smo tu ipak ostali. Žalosno je da za Hrvatsku vrijedi definicija zakona koja kaže da zakon paukova mreža u koju se hvataju sitne mušice, a bumbari lete kroz nju. Mislim da je to jedan od velikih problema zbog kojih odlaze i mladi, ali i problem cijelog sustava u RH. Nažalost, uz sav vaš rad koji cijenim, nažalost efekt je vrlo teško dobiti i vrlo teško će se nešto promijeniti uz ovakav politički sustav. Hvala.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Stjepana Ćuraja.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovana pravobraniteljice, samo bih kratko napravio jednu korelaciju ovdje sa ovim vašim statističkim podacima i mislim oni ne smiju ostati samo na papiru, da sve ovo što se radi da se pomogne tim ljudima, zapravo treba staviti u jedan okvir i institucionalne odnosno sustavnog rješavanja tih problema. Dakle, ne pojedinačnog nego sustava. No, samo da kažem da smo imali prije koji tjedan raspravu ovdje o radu Odbora za pritužbe i predstavke gdje je svaka druga pritužba je bilo isto iz odnosno iz područja pravosuđa. Tako da očigledno da imao sustavnih problema u nekim područjima i da to treba što prije riješiti. Ja bih samo još pročitao jednu rečenicu koja mi je danas apsolutno aktualna iz vašeg izvješća, a ona glasi ovako: Odnos većine prema manjine jedno je od najvažnijih mjerila demokratičnosti društva, a rješavanje otvorenih pitanja odgovornosti političara na svim razina. Hvala.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Gorana Aleksića.
Zahvaljujem. Poštovana gospođo Vidović, građani ne vjeruju institucijama. Evo, dat ću vam jedan primjer. Hrvatski sabor donese Zakon 2013., naloži bankama koje nisu ugovorile kamate na pravilan način da ih ugovore na pravilan način. Banke umjesto da ugovore samo definiraju te kamate, pošalju dužnicima obavijesti o tome, nakon toga sud donese pravomoćnu kolektivnu presudu da su banke ugovarale nepoštene kamatne stope, da se ne smiju više tako ubuduće ponašati, međutim one se ponašaju tako i dalje. Visoki prekršajni sud odluči da neće zbog toga kažnjavati banke jer smatra da je obavijest dovoljna, da je to isto što i ugovor. Prošle godine predložim Hrvatskom saboru zakon kojim se ta situacija rješava, jednom i zauvijek, Hrvatski sabor odbije zbog toga što je Vlada protiv i građani i dan danas njih preko stotinu tisuća plaćaju nezakonite kamatne stope, a institucije šute. To smo mi.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ivana Pernara.
Uvažena gospođo Vidović. Čitao sam vaše izvješće, jako je opširno i kada čitam vaše izvješće ono kao da sam ga ja pisao, sve o čemu vi pišete o tome ja ovdje trubim dan i noć, ali nažalost gospođo Vidović ova vladajuća većina ne osjeća nikakvu odgovornost ni prema nama, ni prema vama, ne žele provesti mjere koje predlažete. I ovo što ste o ovrhama pisali ovo je frapantno, kaže na takav način dovele su me da ja sebi i djetetu nemam niti za kruh, a kamoli za ostale režije i troškove koje su nam kroz život potrebne, uz sve to sam samohrana majka, kaže ja kao invalid rada s obiteljskom mirovinom od te mirovine mjesečno dobijem 600 kuna i od toga trebamo živjeti ja i dijete. Nemam više snage da sama to rješavam jer sam umorna od ovakvog života i svako malo moram odlaziti na preglede i operaciju dvije godine i sve ovo i moju bolest, ovrhe me guše uništavaju moje zdravlje i egzistenciju za život. Želim vam sreću da barem nešto od vaših preporuka ipak ova Vlada napravi. Hvala.
Hvala. Sljedeća je replika poštovanog zastupnika Hrvoja Zekanovića. Izvolite.
Poštovana pravobraniteljice, poštovani suradnici. Ovdje jednu činjenicu nitko nije spomenuo da je vaše izvješće od prije dvije godine nije prošlo, nije usvojeno odnosno da ovaj Dom nije usvojio vaše izvješće, a vi ste to ignorirali. Znači jednostavno niste se što bi bilo uredu, časno povukli sa tog mjesta nego ste se opet pojavili, da gospođo Pusić to je bilo jedino očekivano, slobodno se vi smijte, a to vi niste napravili. Govorite opet evo danas čujemo „Za dom spremni“, a nismo čuli npr. da ste rekli iti riječ o vrijeđanju hrvatskih branitelja što je napravio kolega Stazić kada je rekao, jeste li za to da pri odlasku u Irsku hrvatski branitelji imaju prednost, pa čak i dalje nismo vas čuli. I ja sada tražim odgovor, sada tražim odgovor od vas da komentirate izjavu gospodina Stazića izgleda da u svibnju '45. godine ratni pobjednici ipak nisu posao obavili kako ga je trebalo obaviti ne bi onda bilo ovakvih komentara. Znači tražim od vas komentar na izjave gospodina Stazića ako ste kadri komentirati ćirilicu i „Za dom spremni“, komentirajte i ovo.
Hvala. Kolegica Glasovac je digla povredu Poslovnika. U čemu je povrijeđen Poslovnik?
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Smatram da je kolega Zekanović povrijedio članak 14. koji kaže koja su zastupnička prava i dužnosti. Nigdje u ovom Poslovniku ne piše da zastupnik može određivati tko će kada doći u Sabor, a pogotovo ne ako je ta osoba po svim zakonima i po ustavu RH ne samo poželjna u ovom Saboru nego i ovlaštena biti ovdje, podnositi izvješće i odgovarati na pitanja saborskim zastupnicima. Stoga vas molim da kolegu Zekanovića upozorite na njegova zastupnička prava.
dobro, naravno i vi znate da to nije povreda Poslovnika jer je pravo zastupnika da govore što misle, slagali se vi s time ili ja s time ili bilo tko od nas s time ili ne slagao. Prema tome, svatko može ovdje ako ne vrijeđa drugoga, a nije bilo uvrede govoriti što misli inače ne bismo bili u Parlamentu i ne bi bila demokracija. Izvolite kolega Zekanović, nemojmo sada početi sa povredama Poslovnika koje to nisu.
Ma samo kratko, isti članak kolegici Glasovac. Naravno da imam pravo sudjelovati na sjednicama Sabora i na njima raspravljati odnosno kolegica je to krivo iščitala. Znači naravno da imam pravo razmišljati svojom glavom i da imam pravo govoriti u ovom Saboru zato sam i izabran ovdje.
To sam ja i rekao, i vi ste zapravo zlorabili povredu Poslovnika. Ja vas molim nemojmo sada krenuti s time, jel to je zarazno ponekad i onda krenu svi to dizati, a nije potrebno. Sada će poštovana pučka pravobraniteljica odgovoriti kolegi Zekanoviću.
Vrlo kratko zapravo je gospodin potpredsjednik Sabora jako dobro odgovorio da i uvredljivo je dopušteno. Ja smatram izjavu gospodina STazića osobno neprihvatljivom. Mi smo povodom te izjave zaprimili tri pritužbe u uredu, o njima ćemo voditi postupak i izvijestiti u izvješću za 2018. godinu.
Hvala. Evo prije nego što krenemo na sljedeću repliku dozvolite mi da pozdravimo ovdje studente na galeriji studente Katoličkog bogoslovnog fakulteta Zagreb. [[Pljesak]] A sljedeća replika je ona koju će dati poštovani zastupnik Marko VEšligaj.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovana pravobraniteljice sa suradnicima. Evo mogu reći samo sa aspekta čelnika lokalne samouprave, također ste slali određene preporuke jedinicama lokalne samouprave s kojima se naravno svima slažem. Međutim u Hrvatskoj je na snazi jedan model centralizirane države i mnoge jedinice lokalne samouprave nisu u stanju ispuniti sve ove preporuke koje ste naveli unutra, posebno manje lokalne jedinice koje se nalaze na ruralnim područjima, drago mi je da ste to također posebno spomenuli. Naravno to nije vaša krivnja, to nije vaša odgovornost jer siguran sam da te lokalne jedinice imaju dovoljno sredstava, bilo bi i za mlade, bilo bi i za starije, bilo bi i za troškove stanovanja, koji evo, moram reći ponekad, zahtjeva izrazito puno administriranja, administracije, nekad smo suočeni i sa manipulacijama, sa izbjegavanjem rada za opće dobro itd.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Miranda Mrsića.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvažena pravobraniteljice, pa radu, zašto vas nisu smijenili, je zato što dobro radite i gospodin Zekanović, može se na zadnje noge stati, ali nećete vas se smijenit, jer radite dobro i to je to. Ono o čem bi ja upozorio, ne vidim u izvješću jedan problem koji se tiče diskriminacija žena na tržištu rada. To je nešto što nije u ovom izvješću spomenuto, a to je problem koji je jako velik, jer zbog toga žene imaju manje plaće, manje su na rukovodećim mjestima, imaju manje mirovine. Sada ako bude ova penalizacija, koju predviđa ova vlada, žene će do prije vremena odlaska u mirovinu pasti ispod razine siromaštva, ako se pojača penalizacija. I malo mi je žao što u ovom izvješću nije to spomenuto, jer je to nešto što hrvatsko društvo ne smije to dopustiti i mislim da je trebalo jače naglasiti u ovom izvješću.
Odgovor poštovane pučke pravobraniteljice.
U potpunosti se slažem s vama da je to jedan od najvećih problema u hrvatskom društvu trenutno, međutim, o njemu je izvještavala i o njemu zapravo njega prati pravobraniteljica za ravnopravnost spolova temeljem Zakona o suzbijanju diskriminacije i Zakona o ravnopravnosti spolova, to je područje praćenja pravobraniteljice za ravnopravnost spolova.
Sljedeća replika poštovanog zastupnika Marka Vučetića.
Zahvaljujem pozdravljam pučku pravobraniteljicu, i podsjetio bi samo javnost, danas imamo prigodu u vama vidjeti koja je konstituirana, od svih onih koji su danas obespravljeni, koji su bili obespravljeni u 2017. g. i zahtijevao bi od kolega da s tom ozbiljnošću i pristupamo ovoj tematici, da ne ulazimo ni u kakve humoreske i pokušaje opravdavanja i svođenja na nekakvu prihvatljivu razinu onoga što ni pošto ne može biti prihvatljivo u našem društvu, a to je negiranje prava. Upravo kao takvu osobu s punom ozbiljnošću i zabrinutošću promatramo ovaj vaš zaključak da je u ovom izvješću da se pronalaze i elemente zbog čega naši građani iseljavaju iz RH. Ukoliko je tome tako, onda možemo očekivati samo radikalizaciju društva u budućnosti, ukoliko se tome ne suprotstavimo, jer oni koji odlaze su oni koji su diskriminirani, a oni koji ostaju bi trebali razvijati modele otpora prema diskriminacije. Zahvaljujem.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Steve Culeja.
Poštovani potpredsjedniče, uvaženi pravobraniteljice, zaključci vijeća za suočavanje s prošlošću pored velikog dijela hrvatske građanstva i naroda ne prolazi iz jednostavnog razloga, što je zvijezda petokraka društveno prihvatljivo obilježje a jedan povik branitelja, koji su obranili domovinu za dom spremni nije prihvatljivo. Ja vam mogu reći sa za dom spremni smo se suočio u Domovinskom ratu u pozitivnom obliku, gdje smo pod tim sloganom oslobađali našu domovinu, mada je to nekome neprihvatljivo, a sa zvijezdom petokrakom sam se isto suočio puno puta, barem ja i moji prijatelji i nama je još uvijek neprihvatljiva u bilo kojem obliku.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Mire Bulja.
Hvala lijepo. Uvažena pravobraniteljice, u odnosu na prošlu godinu, u izvješću ima ono što sam ja tražio i vi ste pristali na to, a to je da na ruralnim područjima proširite svoju djelatnost, da izađete na teren, a pogotovo po pitanju zdravstva. U prvom redu spominju žene, žene u Dalmatinskoj zagori ne mogu izvršiti jedan običan pregled ultrazvuka dojke ili u drugim krajevima nerazvijenim, što mogu u Zagrebu, ili primjera, znamo da imamo i pravobraniteljicu za djecu, ali, međutim, je li žalosno da u Hrvatskoj državi, kolika je kršenje Ustava i da sva djeca nemaju ista prava, npr. kupnju udžbenika. Negdje lokalne bogate, osiguraju ta sredstva, negdje ne, zar je to pravično, to ugl. u siromašnim krajevima nemaju besplatne udžbenike, a o čemu mi pričamo. Ali, bi pohvalio pravobraniteljicu na temelju prošlogodišnjeg rasprava o zdravstvu govorim i o ovome terenu, kojem ste, znači rubnom da ste sada to raširili ste, ali vidi da Dalmatinska zagora još malo zapinje pa još provjerite ove krajeve, ako još ima svita dok dođete. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Želi li neki od predstavnika Vlade dodatno obrazložiti mišljenje Vlade. Ne. Onda krećemo na raspravu, otvaram raspravu i prvi će u ime Kluba zastupnika nacionalnih manjina, govoriti poštovani zastupnik Veljko Kajtazi, izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] Hrvatskog sabora, poštovana pučka pravobraniteljice sa suradnicama, poštovane kolegice i kolege. U povodu dostavljenog izvješća pučke pravobraniteljice za 2017. g. a kao predstavnik 12 nacionalnih manjina u Hrvatskom saboru, moram reći, da podržavam zaključke i preporuke izvještaja, te da smatram da dosta preciznu ističu problemi i to ne samo nacionalnih manjina, već velikog broja naših građana. Izvješće u velikoj mjeri potvrđuje da veliki broj naših građana na ovaj ili na onaj način obespravljen. Ono što je posebno zabrinjavajuće je da i oni koji pridonose društvu u punoj mjeri te ih smatramo zaposlenih, također imaju osnovne egzistencijalne probleme, a da onda o onim socijalnim ugroženima ili skupinama koje su višestruko ugrožene, možemo govoriti satima, te podnositi posebne izvješće i zaključke. Ono što me kao zastupnik najugroženijeg dijela društva, posebno brine, je činjenica, da su izvješća koja pučka pravobraniteljica dostavlja iz godine u godinu ista. To nam govori da preporuke koje svake g. dobivamo iz godine u godinu nisu izvršena odnosno prihvaćena od strane nositelja vlasti, tijela državne uprave, lokalne samouprave itd.. Zbog toga postavljam pitanje šta će nam ova izvješća i koja je svrha imati institut pučkog pravobranitelja sa desecima zaposlenih ukoliko se njihov glas ne sluša. Često se institucija pučkog pravobranitelja bespotrebno politizira a istovremeno se zaboravlja da je ova institucija posrednik između građana i njihovih problema s jedne strane te institucija koje loše ili nedovoljno dobro obavljaju svoj posao. Ideja institucije pučkog pravobranitelja nije da bude svrha samoj sebi, koja će godišnje dostavljati izvješće bez pravne težine. Zašto je takva situacija je teško ocijeniti ali iskoristiti ću ovu priliku da istaknem da među 231 preporuku koju ovo izvješće donosi nalazimo gotovo stotinu koja su direktno vezana za položaj manjina koje ja zastupam. A najviše preporuka se odnosi na socijalno ugrožene građane po čemu jasno vidimo da su u našoj državi obespravljeni upravo oni koji imaju najmanje te iza kojih stoji najmanji politički utjecaj i snaga. Osobno nisam upoznat koliko su preporuke pučke pravobraniteljice uspješno implementirane a pretpostavljam da tu informaciju nemamo jer kako i samo izvješće navodi Vladin ured za ljudska prava i prava nacionalnih manjina nije pratio ispunjenje preporuka iz prethodnih izvještaja pučke pravobraniteljice unatoč obavezi preuzetoj kao uvjet, zatvaranje poglavlje 23. kao i važnost za sustav zaštite ljudskih prava u RH. Zbog toga ću se ponovno vratiti na pitanje koje sam vam već postavio a to je čemu ovo izvješće ukoliko njegove preporuke nitko neće prihvatiti? To potvrđuje i samo izvješće u kojem se navodi, citiram: „Građani su se nastavili suočavati sa gotovim istim problemima kao i prijašnjih godina.“. Možda je to u neku ruku dobro jer nemamo puno novih problema ali kada nemamo sustav praćenja provedbe preporuka koje su dobro napisane i precizne možemo odmah u proceduru staviti izvješće za 2018. godinu jer je neizbježno da ćemo u isto vrijeme ove godine govoriti o novom izvješću koji će se opet pisati, najzastupljenije su pritužbe na diskriminaciju što se posebice odnosi na pripadnike Romske nacionalne manjine. Naravno, svjestan sam da problem nećemo riješiti međutim tko može unaprijediti stanje ljudskih prava u jednoj državi ako to ne mogu Vladini uredi iza kojih za razliku od ugroženih, o kojima govorimo stoji ogromna politička moć koja može umanjiti ne samo netrpeljivost već i socijalne uvjete velikih broja građana. Ono što kroz svoj rad mogu potvrditi a to su uvelike potvrđuje i činjenica da broj predmeta zadnjih godina kontinuirano raste. Ponoviti ću i stav velikog broja mojih sunarodnjaka i manjinskih predstavnika iz drugih nacionalnih manjina da je ulaskom u EU došlo do sve češćih zahtjeva da se prava nacionalnih manjina umanje ali i da je u praksi fokus institucija otišao u drugom smjeru ostavljajući mnoge nezadovoljnim. Tu ne govorim samo o diskriminaciji koja je nažalost još uvijek ponajviše vezana uz njezin najprimitivniji oblik a to je diskriminacija na temelju rase, etničke pripadnosti, boje kože i nacionalnog podrijetla već govorim da institucije ne rade na prevenciji i unapređenju niza preduvjeta potrebnih da se ispune obaveze države propisane ne samo europskim standardima nego i našim Ustavom i Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina. Smatram da je takva vrsta diskriminacije glavni razlog zašto 40% mojih sunarodnjaka kako izvješće navodi nema dovoljno sredstva za nabavku kvalitetne hrane i plaćanje režija što ozbiljno ugrožava njihovo zdravlje i u tržišnom smislu, od njih pravi invalide jer dolazimo u situaciju da se potpuno isključeni iz tokova redovnog funkcioniranja društva. Izvješće sadrži puno statistika a istaknuti ću ih nekoliko, između ostalog da je kod Roma samo 1,4% populacije starije od 65 godina, dok je u toj dobi 16,8% opće populacije. To nam govori da dio naših građana neće doživjeti 65 godina a veliki broj njih i svoje 50.-te ili 40.-te upravo iz posljedica načina života koji ubija i uništava jedan cijeli narod. Ne mogu reći da situacija nije bolja iz godine u godinu ali … [[Govornik se ne razumije.]] ovisnost strateških dokumenata i njihove provedbe ovisi o politici u kojoj problemi o kojima danas govorimo često prolaze ispod radara. Ono o čemu kao socijalna država moramo težiti je ne samo jednakost i prava nego u praktičnom smislu stvaranje društva u kojemu će se u stambenom, obrazovnom, socijalnom i zdravstvenom smislu postojati kriteriji ispod kojih nećemo ići. Više puta sam rekao da takav način uzrokuje višestruke troškove za državu, pa i provedbu preporuka koje su danas pred nama mora postati jedan od prioriteta svih koji su njima obuhvaćeni. Veliki broj preporuka je vrlo konkretan i ne podrazumijeva nužno velika sredstva za provedbu već jednostavno moramo napraviti iskorak i promovirati drugačiji pristup u uređenju društva koji neće fokus stavljati na formu već barem minimalno zadovoljavanje standarda koje će posljedično sigurno imati učinak i na statistiku koja nam danas nije na ruku. Ono što nositelji vlasti moraju učiniti je pronaći ujednačen i sveobuhvatan pristup očuvanju dostojanstva i život ljudi a to prije svega borbu protiv siromaštva koje podrazumijeva uvećavanje naknada posebno mladima i pojedincima koji su privremeno izvan konkurencije tržišta rada te stvaranje bolje poduzetničke klime i naravno građanskim pristupom i većom važnošću vrijednosti kao što je građanski odgoj. Do sutra mogu govoriti o problemima ali ću pobrojati samo neke te vjerujem da će me svi razumjeti i podržati a to su problemi nedostatnog i preskupog smještaja te loših gotovo nikakvih stambenih uvjeta, energetsko i drugo siromaštvo građana, nepravedan ovršni, komunalni i lihvarski pristup prema građanima te neispunjavanje nositelja vlasti u kontekstu ljudskih i drugih prava koja su nam uglavnom uskraćena. Koristim ovu priliku da pozovem sve nositelje vlasti koje ovo izvješće spominju da bez obzira na neobvezujući karakter preporuka i nemogućnost sankcioniranja i ignoriranja ovih izvješća kojima svjedočimo, poduzmu sve da preuzmu odgovornost za probleme iz njihovih domena.
Hvala lijepa. Slijedeći Klub zastupnika je Živog zida i SNAGA-e u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Branimir Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege, poštovana pučka pravobraniteljice sa suradnicima, državni tajnici. Pred nama je još jedno izvješće, godišnje, još jedno odlično izvješće kao i ono od protekle godine, iscrpno, konkretno, uredno, tehnički ispravno napisano ,jedno od rijetkih koje se isplati čitati u ovom Visokom domu bez obzir što ima puno stranica jer na neki način ovo izvješće predstavlja kroniku stanja u hrvatskom društvu a nažalost mogli bismo reći i neku vrstu forenzičkog izvještaja ili nekrologa s obzirom da je stanje u Hrvatskoj doista toliko dramatično da možemo reći da nam vrijeme svima polako istječe. U samom izvješću navedena su brojna područja na kojima su potrebni iskoraci, na kojima su potrebna poboljšanja, na kojima treba provesti reforme koje očekujemo već godinama ali vidimo da nažalost do njih ne dolazi, npr. u području pravosuđa gdje je stanje vrlo teško, gdje bi trebalo prije svega početi, dobro je da je to sama pravobraniteljica stavila kao prioritet jer između ostalog ističe se stalni problem dugotrajnosti sudskih postupaka, osjećaja građana da postoje privilegirane osobe na sudovima, odnosno građani drugoga reda, da su ta suđenja preskupa, da u biti ne možete dobiti pravdu na sudovima nego se za nju morate boriti u pravilu političkim putem. Vidimo da na sudovima da postoje suđenja političarima koja nikako da završe, vidimo da se tu godinama čeka da se uopće podigne optužnica recimo kao u slučaju gospodina Bandića, pa onda kad se podigne, onda se 2 godine čeka da ta optužnica bude pravomoćna. Vidimo sumanutu papirologiju koja usporava postupke recimo istražni spis za gospodina Mamića ima 17 000 stranica, za gospodina Čehoka 36 000 stranica, za Ivu Sanadera 40 000 stranica. Dajte mi recite tko je u Hrvatskoj pročitao ikada taj spis? Znači mi unaprijed znamo da nitko nikada nije pročitao spis od 40 000 stranica i postavlja se pitanje koja je uopće svrha raditi sudske spise koji su dugački po nekoliko metara i teški par desetina ili čak par stotina kilograma? Naravno za gospodina Čehoka optužnica je podignuta 2018., do dandanas nema prvostupanjske presude, isto tako nema presude za gospodina Ivu Sanadera, on bi vjerovatno mogao se i kandidirati druge godine za Predsjednika države. Evo vidimo da nam najavljuje koaliciju HDZ-a i SDP-a, je on Hrvatskoj jako potrebna, možda mu temeljem te usluge se smanji malo kazna ili dobije još godinu dana vremena na slobodi, možda se spis produži na recimo 60 000 stranica, papira ima, zašto ne bi recimo 2 vagona stranica bila pa d budemo bar eto u nečemu rekorderi u Hrvatskoj koja eto raste po obimu sudskih spisa koji se ne rješavaju. Imamo recimo vještačenje, vještačenje traje 9 mjeseci, godinu dana, 3 godine, evo recimo vidjeli smo jednom zastupniku se potpisi vještače godinu dana, to je vrlo teška znanost i ustvari vidimo da se na sudovima moraju dokazivati notorne činjenice. Recimo na sudovima morate dokazati da je sunce žuto, da čovjek ima noge itd., i onda je logično da u biti nikada do presuda ne dođe, da za ratne profitere evo 28 godina imamo jednu pravomoćnu presudu, znači jedan čovjek je u vrijeme rata krao po Hrvatskoj i u biti kad bi to tako promatrali statistički, mogli bi reći da je sve u redu ali nažalost građani, pa evo i pučka pravobranitelja koja s građanima komunicira, smatra da pravosuđe ne funkcionira. Evo recimo ima jedan zanimljivo slučaj iz Čakovca gdje ja živim, imamo ubojstvo jednog mladića, 22 godine, prvostupanjska presuda se čekala 7 godina sada će se drugostupanjska čekati opet ne znam koliko, nitko nije u zatvoru, roditelji su izgubili dijete i to vam je dakle hrvatska pravda. Pučka pravobraniteljica rekla je isto tako da besplatna pravna zaštita u Hrvatskoj ne postoji, ona postoji samo na papiru jer nema adekvatnog financiranja, odvjetničke tarife su jako skupe i svi žele na njima zaraditi, osim normalno u slučaju ako se radi za grupu Borg, tada odvjetnici rade besplatno, onda nisu te tarife potrebne, za njih ima besplatna pravna pomoć ali za ove hrvatske građane koji imaju recimo probleme sa ovrhama, blokadama, za njih te besplatne pravne pomoći nema. Imamo naravno izvješće SOA-e iz 2016. godine da korumpirani suci ugrožavaju nacionalnu sigurnost, ali do dan danas nismo saznali koji su ti suci. Znaju doduše premijer i zna predsjednica države. Ali javnost to nije saznala i nikad neće saznati, barem tako dugo dok je HDZ-ova većina na vlasti. Zatim je pravobraniteljica navela diskriminaciju manjina. Evo, čuli smo dakle da imamo diskriminaciju prema Srbima. Oni se doduše mogu vratiti u RH, ali ne mogu dobiti struju. To je recimo jedan ovako zanimljiv fenomen. Čak 126 sela nema struje, ali se ljudi mogu vratiti, nitko im ne brani, slobodno se vrate, samo što će sjediti u mraku. Imamo zatim izvješće da Rome ne žele nigdje zaposliti iako imamo kao potrebu za radnom snagom jer Romi tjeraju kupce. Znači, recimo ako bi Rom radio u dućanu ili u frizerskom salonu onda nitko ne bi htio u taj dućan ili frizerski salon dolaziti. Znači, imamo u dakle u RH vrlo zanimljive argumente zašto treba nekoga diskriminirati, a onda se ne trebamo niti čuditi da je evo, čak i ovdje možda 100 metara od Hrvatskog sabora na Dolcu premlaćuju Rome zato što prodaju na tržnici stvari ko i svi drugi, pa onda nam mora Europski sud za ljudske prava ne znam, presuditi par stotina tisuća kuna kad si mi sami ne znamo urediti područje ljudskih prava. Zanimljivo je naravno, ja to moram sada spomenuti, da manjine u biti imaju jednu paradoksalnu situaciju, a to je da njihovi zastupnici upravo podržavaju vlast koja to dozvoljava. To je jedan hrvatski fenomen, ali ne bih htio sad o tome previše detaljizirati. Također bih htio reći da postoji velika diskriminacija, barem prema ovom Izvješću, a i općenito prema zdravoj pameti u području rada i zapošljavanja. Da mnogi ljudi rade na određeno vrijeme praktički cijeli život. Evo, pučka pravobraniteljica je navela osobu koja 15 godina za redom radi kod istog poslodavca i pri tom je sklopila 54 ugovora na određeno vrijeme. Vjerojatno će na tomu radnom mjestu dočekati mirovinu, a da nikada neće imati puni ugovor o radu. Također, veliki je problem što se prekovremeni sati moraju odrađivati besplatno, što se veliki dio plaće u pojedinim sektorima isplaćuje na ruke. To sam govorio ministru Mariću već 20 puta, ali on uporno se pravi gluh. Dakle, ljudi imaju prijavljene minimalce, imaju prijavljene male plaće, a sutra će imati male mirovine zbog toga što njihovi poslodavci ne žele im platiti doprinose. Javni natječaji su isto rak-rana u području radnoga prava. Znači, u državnoj upravi isključivo se može zaposliti osoba koja je stranački podobna, koja je dakle rodbinski povezana sa određenim osobama ili na još neke gore načine koje sad bolje i pristojno ne spominjati. Na brojnim radnim mjestima provodi se mobing. Hrvatska uopće nema presude za mobing. Ima isto navodno neko zakonodavstvo na papiru, ali u praksi nitko neće odgovarati zbog maltretiranja radnika. Vidjeli smo da je vladajuća većina ismijala naš Zakon o zviždačima koji smo ovdje donijeli u Sabor. Njih se to uopće ne tiče. Po njima je dobro da poslodavci gaze radnike, da ih ponižavaju, da im snižuju plaće, sva prava, da ih ušutkavaju, da im bacaju radne knjižice u lice, to je po njihovom mišljenju ispravna politika. Treba nahraniti jednu manjinu koja doista ugrožava Hrvatsku, a to je manjima 200 obitelji koja već nekih 25 godina u RH trasira put da možda u budućnosti te obitelji ostanu jedini stanovnici Hrvatske. To bi bila možda na koncu-konca i najveća pravda. Vidimo također da se osobito daju otkazi osobama starije dobi. Često se ti otkazi kamufliraju tzv. tehnološkim viškovima. Vidimo da se progone sindikalisti, da se članstvo u sindikatu smatra prijestupom, da čak sindikalni povjerenici dobivaju otkaze. Što se tiče mirovina, tu je također katastrofalno stanje. Znači, veliki broj umirovljenika ima mirovinu manju od 1500 kuna. 180 tisuća umirovljenika manje od 1000 kuna, 90 tisuća umirovljenika uopće nema niti jednu kunu primanja. Na 760 tisuća umirovljenika imamo samo 17 tisuća mjesta u domovima, samo 400 mjesta za palijativnu skrb. Liste čekanja su krajnje netransparentne. Usluge u tim domovima često vrlo slabe, nema čak niti osnovne higijene. Stariji ljudi izloženi su različitim zloporabama kroz ugovore o dosmrtnom uzdržavanju koji u biti ide za time da ljudi čim prije umru i da im se oduzme imovina, da netko na tome dobro zaradi. Što nam istovremeno predlažu naša ministarstva? Evo, naše Ministarstvo nam predlaže da zaposlimo umirovljenike, da rade do 67 godine, da plaćaju sad već ne znam, treći, četvrti stup, pošta ova dva nisu dovoljna čak niti da 40% plaće pokriju, a kamo li 80%, koliko je recimo u Francuskoj, u Austriji ili Italiji. Vidimo da u RH svaki dan ima sve više beskućnika, da postoji problem deložacija, problem zaštićenih najmoprimaca koje tek treba izbaciti na ulicu prema prijedlogu HNS-a i njihovih mentora iz HDZ-a. To je vrlo zanimljiv fenomen jer u Hrvatskoj imamo desetine tisuća praznih nekretnina, možda čak i nekoliko stotina tisuća, posebno u vlasništvu banaka, ali RH zato ima prostora da proizvodi beskućnike, da imamo pune parkove, imamo pothodnike, imamo podzemne garaže, vagone, po željezničkim kolodvorima, napuštena vozila koja su svakim danom sve punije. Isto tako čitamo da su građani energetski ugroženi, da ne mogu plaćati svoje režije, da su te režije skuplje nego u mnogim državama EU. Evo recimo mi imamo račune za vodu otprilike 200 kuna mjesečno a u Irskoj je besplatno. Trebamo li se onda čuditi zašto se Hrvati sele u Irsku. Npr. da se kod nas i dalje isključuju i struja i plin i voda bez sudskih presuda. Istovremeno nam te režije misle još povećati jer vidimo da se ovdje prošli tjedan izglasao potpuno nepotrebni LNG terminal koji će poskupiti usluge grijana, vidimo da se uvodi Zakon o komunalnom gospodarstvu u kojemu će komunalni redari praktički postati lokalna vojska koja će progoniti građane koji dakle ne budu imali za plaćanje tih režija različitih obaveza a normalno da nemaju jer su im primanja daleko premala. Evo to je recimo ovako u prvom dijelu izvješća kratki osvrt na probleme koje ima Hrvatska a ostatak, posebno dio koji se odnosi na demografiju što mislim da je vrlo aktualna tema onda ću reći u svojoj pojedinačnoj raspravi. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći Klub zastupnika onaj GLAS-a i HSU-a u ime kojega će govoriti poštovana zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođo pučka pravobraniteljice, zamjenice, državni tajnici, suradnici, kolegice i kolege. Dozvolite da prvo u ime kluba GLAS-a, HUS-a i u svoje osobno ime čestitam pučkoj pravobraniteljici i njezinim svim suradnicima na ovom izvješću. Vaš posao je da vas opozicija hvali a pozicija napada. I ako nije tako ne radite dobro, svoj posao. Međutim, što se Sabora tiče, obzirom na način na koji je ovo izvješće pripremljeno, to je zaista ozbiljno i sveobuhvatno tu de facto za Sabor ima dosta posla. Ima ili moglo bi biti dosta posla zato jer se radi o nizu stvari koje su promjenljive, pa i promjenljive ako hoćete i nekom većinskom parlamentarnom inicijativom koja zaista ne bi trebala biti ovisna o stranačkoj pripadnosti jer ja ipak smatram da bez obzira na sve poteškoće koje imamo, kojih smo svjedoci i o kojima se govori u ovom izvješću neke temeljne vrednote, neka temeljna uvažavanja i respekt prema istini, ljudskim pravima, respektu, građanskom, respektu prema osobi, građanskom statusu kao neotuđivom korpusu prava, ne svi ali većina nas bez obzira na stranačku pripadnog u ovom Parlamentu podržava. I iz te pozicije u ovom izvješću i u preporukama na koncu ovog izvješća ima zaista dosta mogućnosti da mi kao parlamentarci ako se želimo iza toga stati i nešto napraviti faktički u suradnji sa ovim vrlo važnim institutom pučke pravobraniteljice, odnosno pučkog pravobranitelja napravimo. Nekoliko, dobro puno ljudi je već govorilo o tim navodima iz samog izvješća, ja ću upotrijebiti jedan dio vremena ali neću sve što sam si zapisala u tom pogledu reći zato jer bih htjela završno u ovom izlaganju reći nekoliko stvari koje su možda općenitije ili koje su po mom mišljenju ili mišljenju Kluba GLAS-a i HSU-a reperkusija na šire društvo i općenitu politiku i neke teme o kojima se danas raspravlja koje nisu isključivo tema ljudskih prava nego generalno kvalitete života i nekih drugih pitanja u Hrvatskoj. Ali neke od tema o kojima se govori u ovom izvješću, mnoge od njih spomenute, dakle činjenica je da je svaki 5.-ti građanin u strahu od siromaštva, da su najugroženiji stariji ljudi, nešto o čemu se ovdje ne govori eksplicitno ali se provlači kroz cijelo izvješće, pojava nečeg što bi se moglo nazvati ejđizam ili diskriminacija starijih ljudi samom činjenicom da su stariji s time da kod radnih prava vidimo da to stariji počinje već negdje u kasnim 40.-tima. Dakle sasvim suprotno onome što se događa sa produžavanjem ljudskog vijeka. Također nešto što na prvi pogled izgleda tako neutralno ni sim ni tam ali zapravo je vrlo opasno i važno je na to upozoriti da postoji visok stupanj nepovjerenja u institucije i to temeljem praktičnih iskustava, dakle temeljem onoga što su ljudi faktički doživjeli u svojoj komunikaciji sa institucijama. Najzastupljenija diskriminacija je temeljem etniciteta. U prvom redu prema, u odnosu na Srbe i Rome. Dakle gdje smo bili nigdje, šta smo radili, ništa. To je od samog početka problem i to na neki način se s time moramo suočiti i prihvatiti se nekakvih efikasnijih politika da iz te vrste primitivizma se zaista kao društvo iščupamo pogotovo društvo koje ima sve manje ljudi, koje stari, dakle treba apsolutno svakog hrvatskog građanina kojeg može uhvatiti nagovoriti da ovdje ostane. U 2017. je bilo po ovom izvješću 4% manje predmeta nego u 2016., ali 78% više predmeta nego 2012. E sada to mi se čini vrlo neobičnim, pretpostavljam da ćete vi nešto oko toga reći, da li se radi o drugačijoj vrsti evidencije, da li se radi o činjenici da postoje na terenu vaši uredi, ali to je zaista dramatična razlika. Zatim Ured za ljudska prava i prava nacionalnih manjina nije pratio ispunjenje ranijih preporuka pučke pravobraniteljice, iako kao što znamo to je između ostalog i jedan od uvjeta bio za zatvaranje naših poglavalja i ulazak u EU. I taj light motiv, dakle ne praćenja i ne prihvaćanja ili naprosto ignoriranja preporuka institucije pučke pravobraniteljice se provlači kroz cijelo izvješće i predstavlja ozbiljan problem. Budući da je to saborska institucija, mi bi zaista trebali iza te institucije stati i zahtijevati u tom pogledu odgovornost pojedinih tijela izvršne vlasti u provođenju onoga što pučka pravobraniteljica predlaže. Temelj diskriminacije, dakle temeljem čega se ljudi najčešće diskriminiraju u Hrvatskoj, najviše rasa, etnicitet, boja koža, nacionalno porijeklo i drugi kriterij po učestalosti je dob. Dob je kaže izvješće naročito prisutna kada se radi o višestrukim kriterijima diskriminacije. Ali to da mi u Hrvatskoj, mislim to je zapravo tako neugodno razmišljati o sebi kao o društvu gdje najčešći kriterij diskriminacije je rasa, etnicitet, boja kože i nacionalno porijeklo. Meni je skoro neugodno to reći. To je nešto što je preduvjet borba protiv takve vrste diskriminacije, preduvjet svakog zdravog društva i preduvjet svakog društva koje ne tone nego ima neku budućnost i neku perspektivu i s tim se zaista moramo efikasnije uhvatiti u koštac nego što je to bio slučaj do sada. Dakle jedna činjenica koje nisam bila svjesna, proizlazi iz ovog izvješća je da npr. Zakon o suzbijanju diskriminacije, dakle poznavanje Zakona o suzbijanju diskriminacije u ovom trenutku nije dio državnog stručnog ispita. Znači kada polažete državni stručni ispit vi o tome ne morate ništa znati i to već samo po sebi ne samo da govori o znanju s kojim državni službenici ulaze na svoj posao nego govori i o važnosti koju država pridaje tom zakonu i uopće cijelom konceptu borbe protiv diskriminacije. Što se pravosuđa tiče, glavna poteškoća osim naravno dužine postupaka i svega onoga o čemu govorimo je besplatna pravna pomoć. Besplatna pravna pomoć uglavnom predviđena i uglavnom potrebna siromašnim starim ljudima. Koncipirana od samog početka, od samog početka smo se svađali, natezali, profesor Uzelac s Pravnog fakulteta je puno na tome radio oko koncepta besplatne pravne pomoći koja je koncipirana otprilike tako da vam treba pravna pomoć da bi mogli koristiti se besplatnom pravnom pomoći odnosno pronaći načina, iznaći način kako da koristite besplatnu pravnu pomoć. Dakle ona ne funkcionira, što znači to je gore nego da ne postoji. Ako ne postoji možeš se boriti da je uvedeš, a ovako zauzima taj prostor, a de facto ne osigurava funkciju. Položaj nacionalnih manjina, potpuno je jasno kada je nacionalno i etičko porijeklo jedan od glavnih kriterija diskriminacije ili najčešće, da je to izrazito važno pitanje. i dok mi ovdje raspravljamo inicijativa kako su se sami nazvali „Narod odlučuje“ ja bih ih nazvala ekstremisti manipuliraju, predajte u ovom trenutku inicijativu kako bi se smanjila prava nacionalnih manjina, drugim riječima, kako bi se smanjilo pravo nacionalnih manjina da u ovom Parlamentu odlučuju. Pa to je jedan od rijetkih instrumenata, da ne kažem naravno i preduvjet za naše članstvo u EU, ali jedan od rijetkih instrumenata gdje predstavnici nacionalnih manjina faktički imaju neki utjecaj. I naravno da je nemoguće očekivati zamislite sada da oni ruše Vladu, kakav bi to cirkus izazvalo u Hrvatskoj. Ali barem da kroz tu činjenicu mogu realizirati neke od interesa tih zajednica koje su po nalazu pučke pravobraniteljice najdiskriminiranije u Hrvatskoj, dakle nemamo šta dalje govoriti. Ja imam ovdje još niz izvadaka iz izvješća, ali ih neću više sada citirati jer vidim da mi je ostalo malo vremena pa ću otići odmah na kraj ovog mog izlaganja. Naime, ovo izvješće i njegove preporuke su vam najbolji program demografske obnove hrvatskog društva. Sva ova čuda koja gledamo u javnosti, prepucavanje između Vlade i predsjednice tko ima bolje mjere, nema bolje mjere, zapošljavanje, nezapošljavanje ovo je razlog zašto ljudi odlaze i ovo je razlog zašto je loša atmosfera u društvu koja je uzrok i manjem natalitetu. U tu svrhu citirat ću raspravu na okruglom stolu pred 10-ak dana koju je organizirao Centar Miko Tripalo gdje je jedna stručnjakinja, bilo je 12 odličnih ljudi koji su govorili, jedna stručnjakinja za populacijsku politiku je rekla da ona iz Slovenije dakle prati slovensku situaciju od konca 70-ih, da sve ove mjere, veće naknade, manje naknade, duži dopust, sve je dobro. Dobro je da bude više naknada, bolje je da bude duži dopust, bolje je da mogu i mama i tata uzeti dopust. Međutim, to nema nikakvog utjecaja, prateći ona je pokazala potpuno ravnu crtu što se toga tiče bez obzira na te mjere u Sloveniji. Nema utjecaja na povećanje broja rođenih. Ono što ima utjecaja na povećanje broja rođenih je pozitivna, optimistična klima u društvu. Dok vi mrzite Srbe, mrzite gejeve, mrzite Rome, mrzite žene, mrzite komunjare, a svi su komunjare koji odbacuju NDH ili fašističke vrijednosti, diskriminirate ljude prema regijama u kojima žive, mentalno bolesne, stare, mlade, siromašne, žene itd., dotle ne može biti pozitivna atmosfera u društvu. Dotle atmosfera u društvu progona, nelagode i ljudi koji imaju malo poduzetnosti, koji imaju malo ambicija za sebe i svoju djecu će uzeti put pod noge i otići. Pokazuju istraživanja porasta ili pada nataliteta da je to tako pokazuje i HUP-ovo istraživanje koji su nedavno objavili obavljeno među ljudima koji su već otišli iz RH. Između 60 i 70% njih nije otišlo jer nije imalo posla ili nije moglo naći posao nego zato što nisu mogli trpit ovu atmosferu. Loše pravosuđe, stalno netko nekog proganja, stalno netko nekog maltretira, stalno netko nekog optužuje. Toga se moramo prihvatiti i ovo Izvješće za to nam je odlična podloga. Hvala vam lijepa. Mi ćemo ga, naravno podržati.
Hvala kolegici Vesni Pusić u ime Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a. Slijedeća je u ime Kluba zastupnika HDZ-a kolegica Irena Petrijevčanin Vuksanović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Sabora. Poštovana pravobraniteljice sa suradnicima, poštovani državni tajnici, gospođo Ramljak, gospodine Martinović i gospodine Katić, poštovane kolegice i kolege. Klub HDZ-a će podržati ovo Izvješće iz nekoliko razloga. Prije svega, možemo biti jako zadovoljni stručnošću i sveobuhvatnošću ovog Izvješća, no istodobno ne možemo biti zadovoljni sa sadržajem kojim se ovo Izvješće bavi, posebice s onim problemima koji traju godinama. I s obzirom na sve probleme koji su nabrojani u ovom Izvješću, a evo, slušala sam prethodne rasprave, vidjela sam da ovo Izvješće nekima kojih sada nema u sabornici je poslužilo kao izvrsni poligon za kritiku vlasti ili jedne stranke. Ali objektivno govoreći, problemi koji su navedeni u ovom Izvješću, najveći dio najkrucijalnijih problema zapravo nije od prošle godine niti od ove godine, oni traju godinama i s vremenom samo rastu iz godine u godinu. A da slušamo rješenja nekih koji kritiziraju sve ono što je dobro i gledaju ljude kroz stranku, a ne kroz neke druge elemente, evo malo prije sam pročitala vijest da je vladin avion prevezao jednu mladu djevojku čije je životno stanje ugroženo od ospica i od auto imune bolesti i ona je upravo s juga Hrvatske prevezena u Kliniku za infektivne bolesti Fran Mihaljević. Prema tome, ono što nije dobro – nije dobro. Ja nemam problem s tim da kažem bez obzira iz koje stranke dolazi, a za razliku od nekih koji samo svoje hvale, a nitko drugi im ne valja jer kao što sam rekla, nije im metar čovjek nego iz koje je stranke. Što se tiče ovog Izvješća, dakle najveći broj pritužbi dolazi na kršenje radnih prava, a posebno na temelju dobi u traženju posla. I to je ono što je naša činjenica. Teško će jedan 50-godišnjak biti konkurentan pored toliko mladih nezaposlenih. I vidimo da su potrebne dodatne mjere i vidimo da su preporuke koje su navedene, njih je oko 230, četvrtina će se provesti ili je u planu. 39 preporuka odnosno 16% je Vlada prihvatila, oko 20% nije prihvatila uz određena obrazloženja, što ne znači da će biti prihvaćena u neko dogledno vrijeme, a oko 50% preporuka je bez očitovanja, no ovdje treba naglasiti da nisu sve preporuke na rad državnih tijela. Neke preporuke se tiču i jedinica lokalne samouprave, pa i sveučilišta itd. Dakle, drugih dionika u javnom sektoru. Na temelju ovog Izvješća možemo reći nekoliko bitnih stvari koje su i generalno. Tiču se dakle generalno stanja u društvu. A ono što je bitno dakle, teme koje se tiču diskriminacije, ravnopravnosti ili općenito ljudskih prava u zadnje vrijeme su, o njima se govori na svakojake načine i često se govori tako da ide u prilog upravo suprotnome. I zato je ovo Izvješće izvrsna prilika da se progovori zapravo na objektivan način o svim tim društvenim problemima. Možda nije potrebno nabrajati sve s obzirom da niti imamo dovoljno vremena, s obzirom da izvješće ima oko 250 stranica, ali ono što treba svakako apostrofirati. Velik problem je siromaštvo u smislu da umirovljenici, a to vidimo da su i današnje vijesti najnovije vezano za EK postali kategorija koja jedva ima za dostojanstven život. Naravno da isto tako s druge strane mladi ne vjeruju da se može do poštenog posla bez veze. Pravosuđe je s jedne strane doživljeno kao korumpirano uz časne izuzetke kao i politika i javna uprava. I ako tome dodamo sveprisutne snažne podjele i konstantan govor mržnje u javnom prostoru bez da zvučim rezignirano možemo konstatirati na temelju ovog izvješća da je hrvatsko društvu u jako delikatnoj situaciji. Ali nisu to sve grijesi baš sve političkih elita iako je najveći dio se može pripisati grijesima prošlih loših politika i sebi okrenutih političara koji nam sada dolaze na naplatu, koji se gomilaju godinama. Naravno da ta gruda raste i na nju se nakupilo svega i svačega i sada se snažno zakotrljala i evo tu smo gdje smo, vidimo posljedice. Čitamo o tim posljedicama svaki dan u novinama a neki od nas možda i žive u skladu sa tim posljedicama odnosno nisu imuni na njih. Cijelo ovo izvješće dakle oko 250 stranica bavi se pa jednom jedinom riječju, ljudskim pravima. Bavi se time kako ne zatirati iste, bavi se time kako se boriti protiv diskriminacije, protiv mržnje, protiv nepravde, protiv gušenja sloboda, protiv neravnopravnosti, protiv nejednakosti i pred zakonom i pred pravosuđem i u zapošljavanju i socijalnom nepravdom i svim drugim oblicima najjednostavnije rečeno povreda i kršenja ljudskih prava. A jedan specifikum hrvatskog javnog prostora koji je sveprisutan u zadnje vrijeme je da se često o ljudskim pravima govori na način da se upravo zatiru ista. I često se pod plaštom borbe za ljudska prava baš skriva antagonizam ili diskriminacija prema nekoj ranjivoj skupini u društvu a to smo čuli i iz izlaganja, iz prethodnog izlaganja kolegice. I kada govorimo o ljudskim pravima, dobro znamo da ljudska prava i jednakost u društvu pa ne ovisi ni o nečijoj rasi, ni o etničkoj pripadnosti ni o vjeri. I ne možemo govoriti o ljudskim pravima na način da jednim ljudima damo veća prava a drugim ljudima da damo manja prava. Mislim kakav bi to bio pristup, pa to nam uostalom i povijest čovječanstva pokazuje da je to najbolja podloga za sukobe, za nasilje a u konačnici i za genocid. Prema tome odbijamo svaku pomisao da bi ljudska prava za jednu skupinu bila veća a za drugu skupinu manja. I isto tako kao što nam povijest treba biti učiteljica života tako i politike trebaju učiti na greškama prethodnih. A što se tiče političke volje za borbu protiv diskriminacije i za ravnopravnost onda treba također iskreno reći da ona sada nije izostala i to smo vidjeli iz nekoliko evidentnih primjera. No isto tako smo svjesni da nije dovoljno da samo usvajamo dokumente nego i naravno implementiramo ih nego ono što je jednako važno je da postoji i zdrava društvena volja za jednakošću svih u društvu. A da bi se to lakše ostvarilo bitno je i da osobe koje ne sudjeluju u političkom životu, dakle stručnjaci, osobe rasterećene političke pripadnosti o ovim temama koje se tiču jednakosti, ravnopravnosti u hrvatskom društvu govore o javnom prostoru i u medijima i na taj način podižu kolektivnu pozitivnu svijest u društvu u kojem živimo. Recimo da je Vijeće Europe ukazalo na jedan znatan pad povjerenja u institucije država članice EU među kojima je i Hrvatska. I to traje već nekoliko godina. A to je također jedna od prepreka za ostvarivanje tzv. pravne sigurnosti. Neću sada govoriti o skupim i dugotrajnim sudskim procesima koji zapravo odvraćaju građane od toga da potraže ponekad pravnu zaštitu. Naravno da zemlje članice ulažu u to velike napore i očito je da bi i Hrvatska ovdje mogla bolje prionuti poslu. Znamo da su i o temi ljudskih prava kojim se bavi ovo sveobuhvatno izvješće do sada napisane tone i tone knjiga, eseja, članaka i unatoč svemu tome mi smo i dalje u problemu sa poštivanjem elementarnih ljudskih prava s time kako se boriti protiv diskriminacije bez obzira što se nalazimo u tehnološki modernoj 2018. godini. I ne slažem se s onim raspravama koje kažu, kao što su i prošlih godina a to se dobro sjećam Hrvatsku svrstavale kao nekakvu crnu rupu Europe i mjesto najgoreg kršenja ljudskih prava. Nismo najgore mjesto kršenja ljudskih prava. I je, ima razloga itekako da se brinemo ali jedan dio kršenja ljudskih prava nije uopće hrvatski specifikum, on je specifikum i razvijenijih europskih zemalja a da ne govorim o svijetu. Dakle problema imamo, oni su svi ovdje uredno pobrojani i nitko ne niječe da oni postoje. Naravno da nisu svi specifični za Hrvatsku. Neki su specifični, drugi su podjednaki sa drugim zemljama, samo o nama ovisi koliko ćemo uspješno se boriti s njihovim rješavanjem iz godine u godinu. I nadam se da svrha ovih preporuka od pučke pravobraniteljice će biti da se institucije što više s njima pozabave. Jer nije svrha izvješća pučke pravobraniteljice, to svi dobro znamo, da sada mi ovdje raspravljamo u Saboru nego je svrha da te preporuke u što većoj mjeri zažive i da se one usvoje na praktičnoj razini. U tom smislu ja bih također u ime kluba HDZ-a pohvalila rad pučke pravobraniteljice i njezinog ureda i nadam se, kao što sam rekla, da će iz godine u godinu ove preporuke koje su opsežne i kvalitetne biti sve bolje prihvaćene, naravno ovisno i o financijskim sredstvima, ali u svakom slučaju bitna je i politička volja. Hvala lijepa.
Hvala kolegici Ireni. Sljedeća u ime Kluba zastupnika SDSS-a je kolegica Dragana Jeckov. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Sabora. Uvažena pučka pravobraniteljice sa suradnicima, državni tajnici, dame i gospodo saborski zastupnici i zastupnice. Dakle pred nama je Izvještaj pučke pravobraniteljice za 2017. kojeg smatramo sveobuhvatnim dokumentom koji vrlo precizno odražava stanje u kojem se nalazimo. Na ovom izvještaju vam iskreno i od srca čestitam, posebno na dijelu koji se odnosi na preporuke za koje ćete u Klubu zastupnika SDSS-a sigurno imati suradnika za implementaciju preporuka. Dakle imamo izvještaj sa sadržajem koji iznosi, priznat ćemo kritički pristup, kritički pristup koji je argumentiran i govori o stanju u društvu i pitanjima u kojima se odlučuje o pravima građanina dakle čovjeka bilo da je u pitanju zaštita njegova prava, bilo da se govori o provođenju nekog pojedinačnog prava koji radi državni mehanizam. Izvještaj za 2017. govori da se građani suočavaju sa istim problemima kao i ranijih godina, uz posebno alarmantnu činjenicu koju je pučka pravobraniteljica istakla, a to je da čak jedna petina građana živi u riziku od siromaštva. U 2017. postupano je u 5,203 predmeta od kojih je 3,793 otvoreno po pritužbama građana ili na njihovu inicijativu. Najbrojnije primjedbe su u 2017. u području radnih i službeničkih odnosa, zatim pravosuđa, diskriminacije, a pritužbe su brojne i u oblasti zdravstva i kršenja prava osoba lišenih slobode, policije, sigurnosne službe i drugo. Kad je u pitanju stanje i rad koji se odnosi na pravosuđe, pravobraniteljica je iznijela čak 28 preporuka. Tu smo bez značajnijih promjena u odnosu na prošlogodišnji izvještaj jer moramo konstatirati da građani i dalje iskazuju nezadovoljstvo i svojim obraćanjima propituju pravednost, ali i zakonitost meritornih odluka donesenih u sudskim ili upravnim postupcima. Također velik broj pritužbi odnosi se na dugotrajnost sudskih postupaka, te nepravilnosti u provođenju istih. Nekoliko puta spominjan problem besplatne pravne pomoći koji gubi svoju svrhu i smisao postojanja o čemu je uvažena kolegica Pusić i govorila. Dakle pored nedovoljnog financiranja pružateljima primarne pravne pomoći sredstva su em nedostatna, em budu uplaćena tek na kraju godine što gotovo izaziva kolaps udruga koja se bavi isključivo pružanjem besplatne pravne pomoći. I osim toga ugroženo je kao što sam rekla i pravo na pristup pravosuđu. Problem smanjenog financiranja uz problem dostupnosti i pokrivenosti pogađaju upravo one najugroženije marginalizirane i socijalno izolirane. Pa tako ako ste pripadnik manjinske zajednice, povratnik, uz ostale prepreke recimo starost, prometna izoliranost, područje Like, BAnije i Korduna teško da je dostupna besplatna pravna pomoć i mehanizam zaštite. U vašem izvještaju uvažena pučka pravobraniteljice, posebno ste pažnju obratili na mržnju kao motiv počinjenja protupravnog djela i dalje se nedovoljno prepoznaje te neadekvatno ili se uopće ne procesuira. Prema podacima DORH-a i MUP-a kao i ranijih godina najviše je zločina motivirano nacionalnim ili etničkim porijeklom, a najučestalije su prijetnje oštećenja imovine i fizički napadi. Ukupno je zaprimljeno 277 pritužbi na diskriminaciju, a 113 ih se odnosilo na područje rada i zapošljavanja, zatim na područje informiranja, medija i pristupa dobrima i uslugama itd. Na osnovu diskriminacije najviše ih je vezano uz rasu, etničku pripadnost, boju kože te nacionalno podrijetlo, a zatim i dob koja se navodi u svakoj četvrtoj pritužbi, dakle imamo u pitanju višestruku diskriminaciju. Istraživanje govori kako je diskriminacija znatno prisutnija nego što to pritužbe i broj sudskih postupaka govori jer čak 68% ljudi ni ne prijavljuje diskriminaciju, što iz neznanja, što iz nedostupnosti kroz sistem besplatne pravne pomoći ili jednostavno zbog nepovjerenja građana u pravosuđe odnosno zbog straha od mogućih posljedica. Dakle prema Eurobarometru govori se da je u Hrvatskoj svaka treća osoba doživjela jednom neki od oblika diskriminacije koji možda niti ne prepoznaje. Problem ne prijavljivanja diskriminacije među manjinskim skupinama je ozbiljan i dubok. To je posebno vidljivo kod natječaja za posao, pa tako ako se žalim nikada zapravo neću dobiti posao, a s druge strane osiromašenost i nedostatak financijskih sredstava utječe na ne pokretanje sudskih postupaka. Tako se u izvještaju ističu i potrebno je to i za ovom govornicom reći da se ponovno pojavljuju zahtjevi za ograničavanje prava nacionalnih manjina, što je proces koji se nastavlja nakon što smo ušli u EU. Iako je normativno uređen širok spektar manjinskih prava, neka se ne primjenjuju ili su teško primjenjiva, a za ne primjenjivanje djela prava nisu propisana zapravo nisu propisane nikakve sankcije, tako da praktički nemaju obavezujuću snagu. Upravo je upozoreno dakle i na nedosljednost primjene Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i neadekvatno djelovanje i reagiranje na pojavu diskriminacije. Posebno ovdje ću obratiti pažnju na slobodu upotrebu, na slobodu upotrebe manjinskog jezika i pisma i obrazovanja na manjinskom jeziku, tako da sloboda upotrebe Srpskog jezika i pisma u RH i dalje je daleko od Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina propisanih mogućnosti. Kada je u pitanju manjinsko obrazovanje, registracija manjinskih škola u Vukovaru i opstrukcija prijenosa osnivačkih prava, konstantno se prebacuje, zapravo postoji i konstantno se prebacuje odgovornost između jedinica lokalne samouprave odnosno županijske samouprave i Ministarstva. Tu imamo tako jednu da budem slikovita, ping-pong situaciju gdje nitko nije kriv, a 20 godina nije riješeno pitanje registracije manjinskih škola. Za to naravno postoji zakonsko utemeljenje, pa 2014. godine izmijenjen je Zakon o odgoju i obrazovanju prema kojem su županije dužne prenijeti osnivačka prava na jedinice lokalne samouprave ako se radi o školskoj ustanovi u kojoj se nastava izvodi na jeziku i pismu nacionalne manjine. Upravo takav zahtjev za prijenos prava podnijele su općine Negoslavci, Borovo i Markušica, a županija Vukovarsko-srijemska koja je po zakonu osnivač svih škola, raspravu o ovoj temi nije stavio na dnevni red više od 3,5 godine niti se o ovom pitanju županija očitovala koja je bila u obavezi u roku od 60 dana donijeti odluku o prijenosu osnivačkih prava. Po zahtjevu do danas nije postupljeno, a posljedice formalno-pravne nedifiniranosti tih škola osjećaju se u svakodnevnom njihovom djelovanju. Učenicima se otežava školovanje, a školama i zaposlenicima onemogućuje normalan rad i razvoj. Nadalje, u Izvještaju u 2017. imamo istaknut povećan broj etnički motiviranog govora mržnje i nasilja. Pa imamo situacije u praksi da postoje brojni propusti prilikom sankcioniranja počinitelja kaznenih djela zločina iz mržnje i pozivanja na nasilje i mržnju. Najveći broj njih policija odnosno državno odvjetništvo neprimjereno kvalificiraju kao prekršaje ili kao kaznena djela manjeg značaja. Neprimjereni grafiti dalje su postoje i zabilježeni su brojni primjeri dakle, kada oni nisu uklonjeni niti bilo kome oni zapravo smetaju. Također, prilika je spomenuti preporuka koju ste dali, a tiče se sanacije i obnove elektro mreže u povratničkim krajevima dakle, gdje još ovo pitanje program sanacije i obnove nisko naponske mreže u ratu zahvaćenim područjima trebalo je biti završno 2008. godine. Još uvijek smo u situaciji da nemamo, da postoje sela i zaseoci u kojima struja i voda još uvijek nije došla i postoje građani koji kao da pričaju priču iz davnina jer dakle, vodu imaju jedino onu iz bunara. Isti je problem i sa cestama i javnim prijevozom odnosno odlazak u zdravstvenu ambulantu u grad, na poštu ili u banku možete stići samo ako vas netko odveze automobilom jer preko ljeta autobus ne dolazi u vaše mjesto odnosno postojeće linije su ukinute. Problemi povezani sa neujednačenom infrastrukturnim razvojem, pa od tuda je i ova preporuka pučke pravobraniteljice koja se odnosi na potrebu intenzivnije pristupiti ponovnoj elektrifikaciji te upućuje na potrebe izmjene Zakona o socijalnoj skrbi, o posjedovanju ili korištenju tuđeg vozila, te upotrebe ujednačenja kriterija prometne izoliranosti. Za kraj nije na odmet spomenuti da institucija pučkog pravobranitelja, a u ovom slučaju pučke pravobraniteljice je svakako važna, da Ustav kaže da je ona opunomoćenica Hrvatskog sabora. Taj važan posao pravobraniteljica treba nastaviti raditi upravo na ovakav način, dakle kritički uz ponuđene preporuke jer i u pravnoj teoriji pučka pravobraniteljica odnosno institut pravobranitelja je svojevrsna vrsta kontrole. Kontrole države u odnosu postupanja prema svojim građanima. Stoga Vlada i državne institucije trebaju prihvatiti konstruktivnu kritiku i preporuke i popraviti ono što ne valja ne zato što to traži pučka pravobraniteljica nego zato što te se preporuke i njena traženja odnose na nepravilnosti i stvarno uočene probleme. Dakle, ne zato što to traži pučka pravobraniteljica nego zato što to traže građani RH. Kao što rekoh, Klub zastupnika SDSS-a će podržati vaš izvještaj posebno dio koji se odnosi na preporuke, te ćete u nama imati suradnika na njihovoj implementaciji. Zahvaljujem.
Hvala kolegici Jeckov. Slijedeća je u ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Marija Alfirev. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Sabora. Još jednom uvažena pravobraniteljice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Dakle, pred nama je Izvješće o radu pučke pravobraniteljice za 2017. godinu koje će Klub zastupnika SDP-a podržati. Dakle, mi ovom Izvješću dajemo pozitivnu ocjenu iz više razloga. Prije svega ono zaista sustavno i ukazuje na već niz godina, a i za ovu 2017. godinu dakle, kao tijelo radi svoj posao i ukazuje na kršenje temeljnih ljudskih prava građana i dakle pokazuje da Ured pučke pravobraniteljice zapravo obavlja svoju temeljnu zadaću a to je zaštita ljudskih prava nas, svih nas građana. Mislim da biste se složili svi samnom kada bih rekla da bismo voljeli da zapravo pučka pravobraniteljica nema ništa od ovoga i da su zaista ljudska prava zaštićena svima da nikome, da ona zapravo ne mora raditi po tom pitanju, nažalost ali vjerojatno će tako i biti. Dakle njena, uloga ovog ureda će biti i dalje i postojati će jer kažem nažalost kršenja temeljnih ljudskih prava u našem društvu još uvijek postoji. Drugo, ono ukazuje na sve situacije u kojima je moguće kršenje ljudskih prava čime zapravo radi i na prevenciji i edukaciji građana za poštivanje drugih osoba, poštivanje različitosti, poštivanje drugih i drugačijih. Jednako tako ovo izvješće daje i preporuke kao i svake godine i to u odnosu na raniju godinu, ove godine više preporuka, njih 231 preporuku s jasnim mjerama što bi trebala učiniti Vlada po tom pitanju i svi mi zapravo skupa a svim tim mjerama i preporukama je jedinstveni cilj zaštita građana i njihovih prava, naših prava. Dakle iz sveg ovog proizlazi da je zaista i slažem se sa ostalim kolegama i kolegicama da je Ured pravobraniteljice napravio svoju zadaću i radi svoju zadaću jer to vidimo iz sveg ovog što je napisano, iz sveg ovog što je do sada rečeno. No ono što zapravo nas brine i što bi nas sve skupa trebalo zabrinjavati a to je ono pitanje koliko se zapravo od toga radi, koliko se tih preporuka čuje, koliko se od toga čini da bi se situacija poboljšala, da bi se nešto napravilo drugačije, da bi zapravo se riješili problemi kršenja ljudskih prava. Nažalost rekla bih da, a toga smo svjedoci kroz ove statističke podatke da nije puno toga učinjeno i da se možda ne radi dovoljno jer kako reći drugačije ako se zapravo radi od svega 16% preporuka koje su u provedbi, samo 16%. Dakle od svih onih 230 ili za prošlu godinu što je bilo, za pretprošlu, prošlo izvješće 220, dakle od svih tih u provedbi je 16% što je zapravo jako malo. Ili se radi o tome da se preporuke ne doživljavaju dovoljno ozbiljno ili se zapravo nema snage obračunati sa onim lošim stvarima u našem društvu koje rezultiraju kršenjem prava građana. Sve ove, dakle kao što sama pravobraniteljica kaže, zapravo cilj je svih tih preporuka sprječavanje povrede prava građana a njihovo provođenje je jedan od načina dugoročnog unapređenja kvalitete života u Hrvatskoj i to je zapravo nedovoljno prepoznato u kontekstu demografske obnove i iseljavanja i zaustavljanju iseljavanja. Da, jer upravo mladi, mi smo odgovorni za njihovi, dakle i zdravlje i njihovo poimanje svijeta i njihov status i njihov standard i njihov život i odgovorni za ono, za stvaranja atmosfere koja je u našem društvu. A ako je ona takva da vodi ka apatiji, ako je ona takva da ona ne čini dovoljno optimističnim cijelu atmosferu, ovu društvo, ne čini te mlade dovoljno angažiranim na rješavanju svih ovih problema onda zaista se radi o tome da se ne radi dovoljno. No, evo i danas upravo kada raspravljamo o izvješću pučke pravobraniteljice, mi smo zapravo svjedoci nastojanja da se i referendumom smanje stečena prava manjina. I to ne samo nacionalnih manjina već i prava žena. Evo upravo, dakle referendumom se želi poništiti već usvojena Istanbulska konvencija koja je usmjerena jedino i isključivo ka prevenciji i sprječavanju nasilja nad ženama. Jednako tako i cilj tih ideja je i obračun sa pripadnicima LGBT zajednice, svima onima koji su po rodnom opredjeljenju drugačiji, ili od njihovog, dakle drugačiji od poimanja braka nekih skupina. Stoga i mi u SDP-u zapravo smatramo da pitanja poput smanjivanja prava građana, poreznog sustava, proračuna, izvršavanja obaveza između narodnih ugovora, pitanja obrane nacionalne sigurnosti te pitanja o imenovanjima i izborima u Hrvatski sabor se zapravo i ne bi trebala naći na referendumu. Nažalost, dakle ovo izvješće ima negativan predznak u mnogim područjima života građana i to iz više razloga. Ovo izvješće pokazuje da se i dalje radi o velikom broju predmeta i da je, kao što je i vidljivo usporedbom kroz godine od 2012. godine, jer iako je ukupni, kao što piše, iako je ukupni broj predmeta neznatno pao u odnosu na 2016. godinu za nekih 4,2% ipak je taj broj, ipak je on i dalje velik, a u brojkama izraženo, govori se o 5203 predmeta. Ono što također pokazuje izvješće je da je veliki broj predmeta, pokazuje da govor mržnje i netrpeljivost, prema različitim skupinama, mišljenja, ostalo kao i ranijih godina. Pokazuje se nedostatak dijaloga, kvalitetnih rasprava, ali i to što nema, brze javne osude takvih sadržaja i sve to zapravo doprinosi atmosferi sveopće empatije. I zato se zaista ne trebamo čuditi kada će nam mladi odlaziti, ne samo zbog boljih uvjeta rada, već i zbog života u okružju koje će prihvatiti različitosti i koje će se odlikovati također i većim optimizmom. Mi smo, malo prije smo i u izvješću pravobraniteljice, pa ću to na ovom mjestu spomenuti, čuli da se a to je jedan od zaista ključnih primjera i govora mržnje ili govora netrpeljivosti, izraza netrpeljivosti, upravo pozdrava Za dom spremni i da je po tom pitanju učinjeno jako malo, a ja ću podsjetiti da je Klub SDP-a i to 25 zastupnika predalo već više od prije godine dana, 19.4.2017. g. interpelaciju o radu Vlade RH radi nečinjenja Vlade RH, u vezi učestalom zloupotrebom ustaškom pozdrava Za dom spremni. Dakle, vraćamo se upravo na onaj početak i ono rečeno, čini li ova Vlada dovoljno da bi se po pitanju ljudskih prava nešto promijenilo, iz ovoga proizlazi da ne čini. Klub SDP-a nije podnio samo taj dokument, koji je također vezan uz ovo o čemu danas govorimo, podnio je i niz drugih dokumenata, koja idu u smjeru rješavanja problema, a isto tako i utječu na poboljšanje ljudskih prava građana u RH. U ovakvom opsežnom izvješću u kojem se percipiraju narušavanju ljudskih prava u svim područjima života, teško je odabrati ono područje koje je važnije, jer za čovjeka je upravo onaj primjer ili ono što se njemu dogodi, zapravo najvažnije. Ali, evo opet ćemo istaknuti u kojima su to područja najviše došlo ili najviše bilo predmeta, pa možemo s time reći i najviše je bilo povrede ljudskih prava. Dakle, tu su prije svega radni odnosi, rad i kod pitanju rada i službeničkih odnosa, zatim pravosuđe, diskriminacija i zdravstvo. Dakle, rekli bismo da se radi zaista o temeljnim područjima ljudskog života, izuzetno važno za svakog građanina naše zemlje. Zbog toga, kažem, evo, uzimamo, kada kažem da svakome ono njegovo najvažnije, onda uzimam ove statistike, ali dalje kažem, svakom je čovjeku ono njegovo kršenje, ono kada se njemu dogodi nešto, je najvažnije. Ovdje ću, jer je zaista jako malo vremena, kada vi vidite koliko je izvješće, a osim toga, koliko su opsežne preporuke, onda možemo u ovim raspravama govoriti o tek nekoliko područja, pa evo, ja ću ovdje sada naglasiti ono što je do sada već naglašeno kroz prethodne rasprave, ali je zaista važno. Važno je naglasiti da je petina građana u RH, u riziku od siromaštva, dakle petina građana i to je područje, to je ono o čemu Vlada mora voditi računa. Mi smo spomenuti ću da sam i kada se govorilo o proračunu za 2018. g. a i kasnije u svim drugim raspravama koje su se vodile po pitanju socijalnih naknada, govorila da je zajamčena minimalna naknada toliko niska da je zapravo sramotna i da ne može i da je ispod svakog ljudskog dostojanstva i da zaista ne može pokriti niti one osnovne potrebe, tih ljudi koji su korisnici zajamčene minimalne naknade. Nažalost taj amandman vlada nije prihvatila. Jednako tako smo išli, tak, SDP je predlagao i povećanje dječjeg doplataka, koji zapravo i ne bi smio biti socijalna naknada, ali kada je on u ovom trenutku postoji, dakle, svako dijete bi trebalo dobiti doplatak za djecu, međutim, kada već postoji trebalo je ići i na povećanje, jer upravo djeca iz ovih obitelji, koji su u riziku od siromaštva imaju i najmanji dječji doplatak i zapravo primatelji, obitelji su primatelji zajamčene minimalne naknade, te stoga bi svako povećanje njima bilo najvažnije. Što se tiče radnog odnosa, već je spomenuto da je rad na određeno vrijeme, jedan od percipiranih problema, međutim, ja bi rekla da nije samo rad na određeno vrijeme, jer se tu radi i o drugim zemljama, koje imaju još više osoba koje rade na određeno vrijeme, ali su u punoj većoj mogućnosti mijenjati svoje, mijenjati radno mjesto, mijenjati poslove i stoga trebamo raditi, zaista po meni, po nama na sveukupnoj gospodarskom rastu kako bi se poboljšala ta situacija, a ono bi utjecalo i na sama poštivanje ljudskih prava.
Hvala kolegici Mariji Alfirev, sljedeći u ime Kluba zastupnika HNS-a, kolega Stjepan Čuraj, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovana pravobraniteljice, kolegice i kolege zastupnici, Klub HNS-a prihvatiti će naravno ovo izvješće. Kao što sam rekao na početku, svakako ovakve stvari, moramo i trebamo koristiti i tu sumu statističkih pokazatelja, koje nam ovdje daje, moramo pravilno njome pristupiti. Dakako da bi riješili svaki taj pojedinačni slučaj, koji je došao vama, odnosno, pred vas kao pučkoj pravobraniteljici, ali prije svega, kao jedan, lakus papir, pokazatelj, u kojim segmentima možda treba mijenjati okvir. Okvir kako bi rješavao se sustavno problem, kao što smo vidjeli ovdje, kada gledamo statistički u 2017. gotovo 2531 ja mislim novi predmet, velika većina dolaze opet pravosuđe se spominje, radna prava i odnosi mirovina, ako gledamo opet, koja se nadovezuje iz ostvarenih radnih prava. Dakle, vidimo da neke stvari su diskriminacija, da neke stvari su, ajmo reći, onako već godinama, se izmjenjuju na vrhu, malo, jedni više, drugi manje, ali čine veliku većinu pritužbi koje naši građani imaju, odnosno, možda nekad su to i neznanja u njihovim pravima, koje svakako trebamo onda njima pristupiti. Tu se govori u izvješću i u pružanju pravne pomoći, kako nije dostupna, kako ljudi ne znaju, ne znaju se koristiti s njom, itd. očigledno da jedna od nužnosti je svakako i provođenje edukacijskih aktivnosti, kako da upoznamo ljude s njihovim pravima i načinu ostvarivanja istih i zašto. Mislim da je to ključno. Ono što ovdje bi volio apostrofirati iz ovog izvješća da čak petina građana živi u riziku od siromaštva, a to je naravno, najviše izraženo u ruralnim dijelovima zemlje, pogotovo kada govorimo o prostoru, odnosno, dijelu Hrvatske, odakle sam ja, Slavonija i Baranja, mislim da je tamo jedan od gorećih problema. Na to se nadovezuje, sada aktualna, ovih dana, demografska politika i mjere, ja ću i ovdje sada reći, znači ovo apsolutno moramo koristiti kao pokazatelje u našem daljnjem radu, pripremi zakona i svemu onome što trebamo napraviti, ali najbolja demografska mjera je kvalitetna i uspješna gospodarska politika. Naravno da razlozi depopulacije su ne samo ekonomski, jer po toj logici, bi najuspješnije gospodarske države imale izuzetno natalitet velik i ne bi imali problema u demografskom smislu, ali mi ovdje moramo znati, da nama odlaze mladi ljudi, zajedno sa svojim obiteljima, budućim naraštajima i da je to sada, naš gorući problem, kratkoročno, ali najviše, još više, možda čak dugoročno. Ovdje kaže da naravno, u izvješću se spominje, kada govorimo o siromaštvu i ruralnim razvojima, da tamo nema potrebne infrastrukture, javnog prijevoza, skloništa, pučkih kuhinja, naravno da općine nemaju fiskalnih kapaciteta, da osiguraju ako govorimo i o dječjim vrtićima i o svim onim standardima koji su normalni, da ljudi prvo, ono što nam se događa, svugdje idu sa sela u veće sredine, u gradove, a onda naši ljudi odlaze, opet u ako govorimo o Slavoniji i Baranji u Zagreb, a sada više i van Hrvatske. To je ono što je ključno i što sigurno, bi onda se, ako možemo se referirati na radne i službeničke odnose, koji ovdje su najviše zastupljeni, pa kaže, da zaposleni u javnom i privatnom sektoru. Dakle, ovdje sam se ja iznenadio, da se govori o javnom sektoru, jer ja mislim da je uvrijeđeno mišljenje da su ovo uvijek radnici u javnom sektoru zaštićeni kao lički medvjedi, da mu ne možeš ništa dati, jedino može otići smrću ili vlastitim odlaskom to je onako kolektivno što govorim. Ovdje sada vidimo da oni često kažu se javni i privatni sektor često se sklapaju nepovoljni ugovori o radu na određeno vrijeme, rad bez isplaćenih plaća ili pristanu na isplatu minimalnih plaća na tekući račun, a ostatak na ruke, te na nezakoniti prekovremeni rad, a ukazuju na zlostavljanje na radu. Mislim da se ovo većina odnosi na privatno, ali navedena je i javno, pa mi je to malo jedna nova informacija. Međutim, ono što je bitno i što želim apostrofirati, kada govorimo o jednakim prilikama za sve, je to i to ću pročitati, građani su duboko uvjereni, da javne službe nisu jednako dostupne svima, te da se natječaji za zapošljavanje raspisuju isključivo radi ispunjavanja forme, zbog netransparentnih, selekcijskih postupaka u kojima se kandidati izabiraju isključivo temeljem dostavljene dokumentacije ili eventualno obavljenog razgovora, što ostavlja značajan egzistencijski prostor. Dakle, dame i gospodo, ono što cijelo vrijeme, svi znamo, pričamo, veze, političke, gospodarstvene, privatne, rodbinske, kakve god, ali ono, zašto naši odlaze je zbog te, možda čak cijele atmosfere u kojem više se nitko ni ne pokušava javiti negdje, jer zna da možda čak i neopravdano, da je to manje-više sve nešto riješeno … [[Govornik se ne razumije.]] Tu bi trebali tražiti također rješenje, zašto ne jedno jedinstveno vrednovanje, imamo ovdje agenciju koja provodi i maturu za vanjsko vrednovanje, zašto ne jedan način selekcijskih postupak koji je na razini cijele Hrvatske, jednak za sva zaposlenja u javnom sektoru. Jer vi ako hoćete ući u neku općinu, grad, raditi tamo, na neodređeno vrijeme, vi morate proći natječaj, a onda … [[Govornik se ne razumije.]] možete se seliti unutar državnog, javnog ili državnog aparata temeljem ugovora ili čak raspisivanjem o slobodnim mjestima, koja se stavljaju na raspolaganje itd. Možda to rješenje, ali to je ovdje navedeno, ja mislim da to apsolutno odražava sliku i stanju, trenutno gdje jesmo, ne to da smo mi sada tu zadnjih 6 mjeseci ili zadnjih godinu i pol dana, nije bilo ništa bolje, ni prije 50g., 30 ni 15 ni 10 ni 5. To je jedna naša post tranzicijska stečevina koje se mi moramo brzo i kvalitetno riješiti i osigurati ljudima mogućnost zaposlenja za pristojnu plaću tamo gdje žive jer onda ćemo imat tu demografsku mjeru, a to ne govorimo sad samo javno, nije javni sektor problem toliko, jer on je najidealniji, svi žele u nekom javnom sektoru radit pa su mirni do kraja života i bez brige i bez pametni jer je to kao neka ustaljena tako, vide evo sad sam se negdje riješio. Kad nama postane privatni sektor taj koji će sam davati kriterije, sam birati ljude da li su diplomirali na jednom, drugom ili trećem fakultetu, kad idete radit u javnu službu bitan je papir, kad idete radit kod privatnika bitno je znanje, sposobnost, a ako je bitna struka onda odakle je taj papir. I on ima pravo reći vidi, ja znam to veleučilište, sveučilište, škola, fakultet, šta god, tu nemam dobra iskustva i žalim, ja ću bolje prihvatit nekog drugog. Kad nam taj sektor poraste, onda će porast i naša slika drugačija. Znači to je ono što vjerujem veliki razlog i samih tih iskazanih gotovo 300, 301 koliko je bila pritužba vezano za radne i službeničke odnose, mislim da, naravno da ima tu i drugih, ja neću naravno čitati sve. Kažem ono što možemo vidjeti svakako da se referiramo, da gledamo što ljudi, di se najviše javljaju i da to usklađujemo sa našim zakonodavstvom i onim što želimo. Reforma lokalne i područne regionalne samouprave, tu se baš ne bi složio s ovim što piše. Ovdje piše da po novom zakonu o lokalnoj i područnoj, znači je sve dobro, ali nije da se mi moramo uvijek sve složit, neće bit neki bauk ako kažemo da možda se s nečim ne slažemo, ja bar tako vidim, da Zakon o lokalnoj, područnoj regionalnoj samoupravi koji daje parcijalna rješenja i koji osnažuje položaj izvršnih lokalnih čelnika spram predstavničkih tijela građana, što ugrožava temelje predstavničke demokracije na lokalnoj razini. Znači tu smo imali sukob kad smo se odlučili birati direktno izvršnu vlast, načelnika, gradonačelnika, župana. Onda u prvom djelu nakon prvog 2009. ili '13. godine, +9. jel tako bilo, već ima dugo, je bio problem odnosa, tko imenuje skupštine, odnosno koje skupštine u trgovačkim društvima, tko ima nadzorne odbore, kome oni odgovaraju, pa je prvotno tumačenje bilo predstavničko tijelo i onda je došlo do blokade u radu, odnosu, pat pozicijama i onda se krenulo u novu zakonsku izmjenu gdje se reklo da je gradonačelnik koji je direktno biran, sa najvećim legitimitetom ako govorimo ovdje, jer po tome možemo onda osporavati legitimitet predsjednika države istom logikom, reći da premijer ima veći legitimitet jer njega bira Parlament, a ne predsjednik, kojeg direktno biraju građani, da ipak ima taj direktno izabrani predstavnik sav taj legitimitet da provodi. A znate kako vam je to? Kad je dobar gradonačelnik, dali bi mu što više ovlasti. Kad je loš, maknuli bi da ne može ništa. To je uvijek tako. Na žalost mi ne možemo imati selektivan pristup, nego mora biti jednako za sve. Tako da se ovdje baš ne bi složio to da mi moramo raditi novu reformu jedinica lokalne samouprave, to da, na način da upravo s onog djela razvoja ruralnoga i svega im se omogući jednak pristup, jednaki uvjeti života i svega onoga, komunalni standardi, obrazovni, svega onoga dakle da dijete sa sela ima jednak pristup i obrazovanju i svemu ovome, kao i netko iz centra Zagreba, to je cilj i to mora biti. Ali ovdje se baš ne bi složio da to ugrožava temelje predstavničke demokracije, defakto ako je predstavnička stavljena u određeni položaj u kojem ona može kontrolirat, donose proračun i dalje, znamo da može izazvati izbore i za svoje tijelo i za samog gradonačelnika, e sad mislim da to ne treba gledat kao neku lošu stvar. Što se tiče obrazovanja, ovdje je spomenuto ono što je meni drago i čuti, međutim nije mi jasno samo kako, ako govorimo o 2017. godini je rečeno da je donesen hrvatski kvalifikacijski okvir Zakona o HKO-u, on je donesen ove godine, a ovdje se spominje jedan pravilnik, tako da on je u postupku pa mi samo to nije jasno gdje je to sad uspjelo ući u izvješće u prošloj godini, ali mislim da je ovdje jasno vidljivo zašto smo mi odabrali obrazovanje kao glavni ajmo reć fokus našeg djelovanja unutar ovog Parlamenta i ove Vlade jer je tu apsolutno potrebno najviše i rada i truda, ali govorimo o budućnosti naše djece i naše zemlje. Tako da što se tiče samog pravilnika koji je ovdje naveden da nije donesen, Pravilnik o priznavanju i vrednovanju neformalnog i informalnog učenja, dakle ako je u 3. mjesecu mislim da smo donijeli taj novi Zakon o HKO-u, dakle da onda moraju biti usvojeni dokumenti Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala, kad se to napravi onda će to biti podloga za donošenje pravilnika o vrednovanju, dakle to ide svojim postupkom. Ja znam da su možda mnogi očekivali da, kad smo mi najavili da ćemo se time bavit, da će sve bit riješeno u 3 mjeseca, ja bi najviše volio da se riješila cijela obrazovna reforma u 3 mjeseca i da je sve sada divno, krasno, sjajno i bajno, ali nešto od 25 godina baš se ne može napravit preko noći. I za kraj samo ono što sam i spomenuo u replici, dakle gdje su i navedeni naravno i problemi zaštite prava nacionalnih manjina, čak sam i citirao ovo što piše u samom izvješću i to bi povezao svakako s ovim danas što se događa, da je civilizacijski doseg kako se postupamo i ovdje je vrlo dobro rečeno da je odnos većine prema manjini jedno od najvažnijih mjera demokratičnosti društva. Mislim da će to naši ljudi, nažalost koji su otišli radit vani, najbolje moći vidjeti kako se osjećaju kao pripadnici određene manjine. Mi ne moramo ovdje govorit čisto o nacionalnim manjinama, možemo govorit o bilo kojim manjinama, spolnim, dobnim, po mjestu stanovanja itd. kako se osjećaju u nekom većinskom sustavu, a mislim da je svatko od nas iskusio, barem u jednom djelu života, kako je to biti u manjini. I samo tražim od tih ljudi da to razmisle, da se sjete i da vide, pogotovo u svjetlu ovih referendumskih pitanja i da ne idemo korak unazad, nego da te dosege koje smo, civilizacijske, koje smo dosegnuli, u kojima jesmo, da idemo naprijed, i imamo puno važnijih tema ovdje u državi kao što vidimo iz ovih izvješća kojima se moramo i baviti i raditi nego o pitanju nečijih stečajnih prava i prava manjina. Evo još jednom zaključno, Klub HNS-a će podržati ovo izvješće. Zahvaljujem.
Hvala. Završavamo s raspravimo u ime klubova. Krećemo sa pojedinačnim raspravama, prva pojedinačna rasprava, kolega Mirando Mrsić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege, izvješće pravobraniteljice je iscrpno, daje puno podataka i ja bi se u svojoj diskusiji osvrnuo na nešto što sam u svojoj replici naglasio, a mislim da nije dovoljno naglašeno u izvješću i bez obzira što je to dio kojim se bavi pravobraniteljica za ravnopravnost spolova, mislim da je to isto tako vrlo važno područje, kojim se treba baviti i pučka pravobraniteljica, jer Hrvatska, na tom području, na području diskriminacija žena na tržištu rada, zaostaje daleko iza Europe. Jer unatoč tome što mi u Hrvatskoj imamo dobro, zakonsko dobro regulirane sve stvari koje se tiču, ko prava na jednaku plaću, usporedbom plaće između muškaraca i žena, vidi se da plaće žena zaostaju i ono što je najjednostavnije, prikazati u kojem obliku i kako zaostaju je da obzirom na taj zaostatak muškarcima, da žene od 2. studenog do kraja godine, rade besplatno, što znači da rade 59 dana dulje za istu plaću kao i muškarci. Mi za razliku od EU, razlika između plaće muškaraca i žena, je negdje oko 7,4% dok je u Europi to negdje i preko 20% prosjek je negdje iznad 10%. To što imamo manje nego prosjek EU, bi nas ne bi trebalo uljukati, da je stanje u Hrvatskoj bitno bolje. Žena u svom radnom vijeku se suočavaju sa nižom zaradom sa nižom zaradom po satu u odnosu na muškarce imaju manji broj plaćenih radnih sati nego muškarci, te niže stope zapošljavanja. Žene u velikom broju slučajeva, zbog rodiljnog i porodiljinog dopusta, skrbi o djeci i starijima, članovima i obiteljima, imaju prekid u karijeri i zato imaju i manju plaću, ali ono što je također frapantno, zbog toga imaju i manju mirovinu nego muškarci sa istom stručnom spremom i sa istim stažom. Prosječne razlike u ukupnoj zaradi u Hrvatskoj, iznosi negdje oko 23%, dok su prosječene razlike u zaradi u EU, oko 41%. Osim u materijalnim obliku, žene su neravnopravne, sa muškarcima i u rukovodećim pozicijama, jer gledajući svaki sektor, onda vidite da postoji onaj fenomen staklenog stropa, da žene dolaze do određenih pozicija, ali i je vrlo malo žena na rukovodećim pozicijama u top menadžmentu, kompanija. Žene u prosjeku više preuzimaju neplaćene poslove nego muškarci, žene rade kraće i često na pola radnog vremena, kako bi mogle uskladiti svoje obiteljske i profesionalne obaveze. Na mogućnost žena da napreduju na radnim mjestima i primaju veće plaće utječu i njihove obiteljske odgovornosti. Razlika između plaća muškaraca i žena povećava se kada žene imaju djecu i kada rade na pola radnog vremena. Od 3 žene na tržištu rada, najmanje 1 ne radi puno radno vrijeme, dok samo 1 od 10 muškaraca čini to isto. Žene zbog svoje reproduktivne uloge, te brige o djeci, puno su sklonije izbivati određeno razdoblje s tržišta rada, a osim na visinu satnice ti prekidi imaju vrlo značajan utjecaj na samu karijeru žena. O svim problemima s kojima se žene suočavaju na tržištu rada, se može vidjeti iz samih izvješća pravobraniteljice, ja ću se fokusirati na 2 problema, jedan je onaj koji je vezan uz diskriminaciju žena, posebno mladih žena na tržištu rada, koje nisu samo diskriminirane po osnovi spola, već i po osnovi dobi. Muškarce se ne pita, da li će zasnivati majčinstvo, da li će imati obitelj, žene se vrlo često to pita i to je nešto što bi u hrvatskom društvu trebalo i djelovanjem pravobraniteljica ali i nas u Saboru i cijelog društa, pokušati poslodavcima ukazati, da je to štetna, za društvo štetna politika i da bi poslodavci trebali biti odgovorniji prema društvu i posebno prema ženama na tržištu rada. Drugi uzrok diskriminacije žena na tržištu rada, leži u činjenici, da poslodavci koji daju ugovore na određeno vrijeme i to uzastopne ugovore po mjesec dana, što je nedopustivo i kažnjivo prema Zakonu o radu nažalost ne bivaju kažnjeni i ta ustaljena praksa se i dalje provodi. Napominjem da HDZ većina nije digla ruku za 2 zakona koja su trebala imati utjecaj na to da u Hrvatskoj bude što manje ugovora na određeno vrijeme. Žao mi je što kolege iz SDP-a to isto tako nisu prepoznali, ali doći će vrijeme, kada će i doći do svijesti da u Hrvatskoj trebamo ako ne ide drugačije, zakonskom regulativom, ići na to da smanjimo broj ugovora na određeno vrijeme, koje mahom zahvaćaju mlade žene i mlade ljude na tržištu rada. Ugovori na određeno vrijeme, nisu samo štetni za one koji se zapošljavaju na takav način, nego su štetni za cijelo društvo, jer poslodavac nije, njemu nije u interesu da tu mladu ženu ili tog mladog čovjeka obrazuje dodatno, da bi onda oni mogli na tržištu rada dobiti i bolje poslove i bolje napredovati, dakle, ugovori na određeno vrijeme su su pošast koju treba u Hrvatskoj maknuti. Ovom prilikom bih iskoristio ovu pozornicu da ukažem na dvije mjere koje bi dodatno poboljšale status žena na tržištu rada. Jedno je povećanje naknade za skraćeno radno vrijeme sa 50 na 80%, uz povećanje naknade za rodiljski dopust, potrebno je povećati i iznos i za roditelje koji su odlučili koristiti roditeljski dopust polovicom punog radnog vremena, to ima smisla kao nam je želja stimulirati roditelje da se vrate u svijet rada i da rade s polovicom punog radnog vremena, ako im to odgovara sa aspekta pomirenja profesionalnog i obiteljskog života Drugi prijedlog ide u korist teze da socijalna prava trebaju pratiti fleksibilizaciju radnih odnosa te smatram da bi trebalo mijenjati uvjet za ostvarivanja prava na roditeljske potpore, u odnosu na one koji imaju prekid u radnim odnosima. Naime, jedan od prijedloga je da se 18 mjeseci rada računa u nekom drugom vremenskom periodu, nego kao što je sada dvije godina, da taj period bude 5 godina, to je nešto što bi imalo utjecaja posebno na mlade žene koje, zbog svog, dakle onog što rade da i zbog toga što imaju uzastopne u govore na određene vrijeme, omogućili da imaju pristojnu naknadu. Nadalje pitanje demografije postalo je iznimno važno u kontekstu imigracije iz Hrvatske u inozemstvo i kao jedan od problema koje radnici spominju je i problem mogućnosti fleksibilne organizacije radnog vremena koja bi omogućila radnicima da pomire svoje poslovne i privatne obveze. U Zakonu o radu postoji mogućnost i ona se koristi sve više fleksibilne organizacije radnog vremena, ali to je bazirano na to da poslodavci su ti koji određuju kako koristiti radno vrijeme izmjenama Zakona o radu, što eto, kažem nije podržano od strane većine u ovom Saboru, bi trebalo omogućit i da radnik sam, ili radnica, može organizirati radno vrijeme prema svojim obiteljskim potrebama, a da to ne remeti sam proces koji tvrtka ili nekakav ured imaju. Sve su to stvari koje nisu velike, koje ne zahtijevaju velike zakonske izmjene, ali mogu omogućiti da se u Hrvatskoj počinje razmišljati i razgovarati o tome da je potrebno pomiriti profesionalno i obiteljsko i da na taj način stvorimo i povoljniju klimu koja bi dovela do toga da građani ostaju u Hrvatskoj i da ne idu izvan Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jednu repliku, izvolite kolegice.
Poštovani kolega Mrsiću. Dakle spomenuli ste u svom, osvrnuli ste se na položaj žena na tržištu rada i zapravo na jednu iskazanu i veliku nejednakost u odnosu na muškarce koja proizlazi prije svega iz jednog rada koji je često prekidan, dakle životnog radnog vijeka koji je često prekidan i s druge strane nižim primanjima. Pa evo sada bih ja rekla da smo, zadnjih godina pogotovo, svjedoci trenda, bih rekla, da pogotovo koristeći Europska sredstva, znači kroz projekte EU, a želeći riješiti različite socijalne probleme, zapravo stvaramo i dalje još jednu nepravdu jer mnogi brojni ti su projekti usmjereni ka zapošljavanju žena na određeno vrijeme, a pogotovo u onim zanimanjima [[Upadica Dončić: Hvala.]] kao što je njegovateljica koja su izuzetno slabo plaćena [[Upadica Dončič: Hvala vam, odgovor. Odgovor izvolite.]]
Hvala lijepo poštovana kolegice Alfirev. Da, to je ovaj program zaželi kojeg ministar Pavić izuzetno promovira, gdje ćemo potrošiti milijarde kuna, a na to da će žene raditi 2 godina, a onda će pitanje šta nakon toga, što nakon toga i to je ona politika koja ne bi u Hrvatskoj se trebala provoditi. Ono što bi ovaj dom trebao raditi i ova Vlada, je rješavati probleme pa evo jedan od problema koji se može vrlo jednostavno riješiti je i pitanje mirovina, žene zato što imaju odsustvo sa tržišta rada, imaju zbog toga, jer im je prosjek manji nego muškaraca, imaju manju mirovinu, a rade isto vrijeme. Izmjenom Zakona o mirovinskome osiguranju možemo taj dio razriješiti da žene u budućnosti zbog toga što njeguju djecu, starije članove svoje obitelji ili nisu na tržištu rada, imaju mirovine kao i muškarci. To je nešto što bi ovaj Dom trebao vrlo brzo, ja se nadam i usvojiti, ali ne vjerujem s obzirom na Vladu kako brzo radi.
Hvala kolega, hvala vam. Sljedeća pojedinačna rasprava, kolega Branimir Bunjac, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege, poštovana pravobraniteljice sa suradnicima i državni ministri, tajnici ispričavam se. Htio bih se osvrnuti malo na problem demografije, koji je također istaknut u ovom izvješću jer stvar je situacija, već sada katastrofalna, očajna, Hrvatska doslovce umire pred našim očima, ali nažalost bit će još gore. To je ono što je ovako za reći, da se glavni emigracijski val, odnosno val iseljavanja tek očekuje i to u narednih 5 godina, očekuje se da će iz Hrvatske otići još 500 000 građana i to naravno onih građana koji mogu najviše doprinijeti, a to su radno sposobni građani, mladi, mlade obitelji zajedno sa svojom djecom. Pretpostavka je znanstvenih studija da će u sljedećih 20-ak godina slavonske općine, pojedine županije izgubiti do 60% stanovništva. Da će mladi činiti tek 12% stanovništva, odnosno, da će stariji biti 2 pa i 3 puta više nego mladih, što znači da će ovaj omjer koji sada imamo, on otprilike iznosi 1;1 zaposlenih umirovljenika biti još nepovoljniji, ustvari će biti vjerojatno 2 ili možda čak 3 umirovljenika na 1 zaposlenoga. To će biti vjerojatno onda Hrvatska po mjeri HDZ-a, to je vrlo važno za reći, znači stranke koja je razorila Hrvatsku u samo 3 desetljeća. To je nevjerojatno da u vrijeme jednog ljudskog života je učinjena šteta kakvu nisu uzrokovala čak ni turska osvajanja. I onda će u toj Hrvatskoj živjeti dakle, korumpirani suci, koju SOA ne želi, odnosno premjer ni predsjednica ne žele smijeniti, ne žele ih maknuti, živjeti će nekoliko tajkuna, živjeti će predsjedništvo HDZ-a, živjeti će uhljebi i dakle, starci. To će biti hrvatska budućnost. Naravno da takva država neće imati ni suvremenost, ni samostalnost, ni … [[Govornik se ne razumije.]] BDP-a, niti zaposlenost, niti jake tvrtke, neće imati ništa … [[Govornik se ne razumije.]] što će ovisiti o milosti svjetskih bankara, a naša predivna zemlja, biti će pusta za različite eksperimente, koje će se moći provoditi recimo feking, vađenje plina, nafte, sadnja GMO-a i različite gradnje, ne znam, ukapljenih LGN terminala, svakakve druge ludosti o kojima čujemo da nas vlada svakog dana maltretira da ih čim prije uvedemo. Mi u Živom zidu, prošle g. dali smo u zakonsku proceduru prijedlog da se banke oporezuju, banke koje se kupaju u novcu, koje su nelegalno stekli, nelegalno. Uzimali su građanima nezakonite kamate, nezakonito su primjenjivali valutnu klauzulu, nezakonito su naplaćivali naknadu. 400 milijardi kn su uzeli imovinu, i kada smo mi rekli da im se uzme samo 0,6%, pazite vi tu cifru, onda su skakali na stražnje noge, pojedini zastupnici, ministri financija, ne znam, tko. Kako se usudite bankama, pa znate vi kako su one siromašni, jadni ljudi, vi bi ih sada ne znam, gurnuli na rub propasti, a ništa im se ne bi dogodilo, ništa, ama baš ništa. Jer se kupaju u novcu, trenutno imaju 27 milijardi kuna viška, ne znaju kud bi s njim, samo iznose neke bonuse. Evo poslije će biti točka dnevnog reda, TIF fond, menadžere, mirovinski fondovima, po 150 tisuća kuna imaju plaću. Upravljaju mirovinskim društvenim, dok umirovljenici kopaju po smeću, dok 1180 tisuća umirovljenika koji su krvavo i teško radili da steknu mirovinu, nemaju 1000 kn mirovine, oni imaju 150 tisuća kuna mjesečno, bez ikakvog rizika, bez ikakvog rada, poslovala to društvo pozitivno ili negativno, oni će uvijek imati istu plaću. To vam je hrvatska stvarnost. Sada se HDZ-ovci, sada oni liju krokodilske suze, predsjednica kaže joj spasite Hrvatsku, šta je govorila početkom 2017.? Kome nije dobro neka se išli, to su njezine riječi. Neka se isele, to je isto rekao potpredsjednik Sabora Milijan Brkić, nije vam dobro, otiđite. To su njihove riječi. Ljudi su otišli, e sada, kada su sve uništili što su mogli, sada kažu, vratite se, mi bi htjeli da budu djeca, mi bi htjeli da budu mladi, mi volimo Hrvatsku, koje licemjerje. Kakva neodgovornost. Da li znate, ja znam da zastupnici HDZ-a kojih nema, ne hodaju ulicama Grada Zagreba, od 10 ljudi koji me zaustave na ulici 8 njih govori da im se gadi živjeti ovdje, gadi im se. Dokle ste doveli ovu predivnu zemlju? Ljudi ne odlaze zbog plaća, ljudi ne odlaze zbog kredita, čak ni ovršnih blokada, ljudi odlaze jer više ne vjeruju ovoj zemlji, jer je ona doživjela moralni slom, jer je opterećena korupcijom, stranačkim pogodovanjem, jer se vi mladim ljudima smijete u lice, prezirete ih, ismijavate ih, pljačkate ih, ponižavate ih na svakom koraku. To je politika koja provodi ova vlada i oni odlaze odavde s veseljem na licu, s osmjehom na licu. Odlaze i kažu ponosno, nikada se više neću ovdje vratiti, ne mogu vas više gledati. Vas zastupnike u ovom Saboru ne mogu gledati, niti ministre u Vladi, ni državne tajnike ni ravnatelje agencije. Vi ste učinili zlo i sada kažete mi bi to spašavali, kasno je sada. A još će biti gore i plakati ćete sutra, kada vi nećete imati mirovinu i plakati ćete sutra, kada vi nećete imati zdravstvenu zaštitu i kada vas neće imati tko presvući i previti i ne znam koje ćete usluge trebati. I neka vam bude tako. Ne zaslužujete bolje. To je stvarnost ovoga izvješća za pučku pravobraniteljicu, koja je ona napisala, ja joj čestitam na hrabrosti, rekla je istinu. I mi iz Živoga zida ćemo ovo izvješće podržati, samo zato što je istina. Dalje na što se još ljudi žale, žale se na teritorijalni ustroj, koji teritorijalni ustroj. Dajte zamislite, jedna Austrija ima 9 milijuna stanovnika ima, 70 općina. 70 općina, Slovačka ima 80 općina, Danska 100 općina, to su super bogate zemlje, sa dva tri puta više stanovnika nego Hrvatska, a mi imamo 428 općina, pazite. Austrija ima 15 gradova, mi imamo 128 gradova. Mi samo množimo trutove, parazite, uhljebe, stranačke, koji onda po istoj toj stranačkoj liniji kradu po javnoj nabavi, kradu, uzimaju gotovinu. Evo imam javnu nabavu od prošlog tjedna 40 sati tečaja worda 50 hiljada kuna, po koga vi lažete? Koji je to word za 50 hiljada kuna? Pa word zna dijete od 5-6 g. raditi u njemu. Kupuju se u javnoj nabavi kila jabuke po 30 kn navodno koštaju a poljoprivrednici ne mogu dobiti 4 kn po toj istoj kili jabuka. Kud nestaje ta razlika? Zna se gdje na off shor računima na skrbničkim računima, na Rolex satove, na Meybahe, Mercedese, na ljetovanja na Karibima ili ne znam na Sejšelima. To je naša javna uprava, to je naša država, nesposobna da razjuri ono što je nepotrebno. Ne mogu se od toliko fragmentiranoj teritorijalnoj upravi davati kvalitetne usluge. Većina tih jedinica lokalne samouprave nema za plaće svojim glavešinama, a kamoli da osnuju vrtiće, da osnuju školske kuhinje, da osnuju dom zdravlja, da sagrade cestu oni za to nemaju novce. Onda dolaze moljakati državi, onda izmišljaj kojekakve naknade, trošarine, prireze, gule kožu građanima koji već i onako nemaju ne za plaćati te sve gluposti nego nemaju za režije, nemaju za kruh. Ima li tko hrabrosti napraviti teritorijalni preustroj? Što taj ministar Kuščević uopće radi na tom ministarstvu? Reci, 90% općina nema nikakve potrebe imati … Dajte idite to ukinite, maknite tu stranačku mašineriju, dajte novac za djecu, za umirovljenike, za palijativnu skrb, staračke domove ili bilo šta. Probudite se, Hrvatska umire pred vašim očima, a vama je jedino bitno da plaća dođe na vrijeme, a da po mogućnosti ništa ne radite pri tom. Sramota, neka stid bude i HDZ i SDP i sve njihove satelite koji su zemlju doveli u ovakvo katastrofalno stanje. Hvala lijepo.
Imamo tri replike na izlaganje kolege. Prvi je Mirando Mrsić. Izvolite.
Kolega Bunjac, vi ste u vašem izlaganju o svemu govorili, ali ste najmanje o izvješću pravobraniteljice. A ono što sam očekivao da ćete u svojem vehementnom obraćanju hrvatskoj javnosti se ispričati svima onima koje ste doveli u zabludu da ne cijepe djecu jer ste vi sa svojim izjavama gdje ste promovirali to da u Hrvatskoj se ne treba cijepiti doveli do ovoga što sada imamo. Vi kao odgovorni političar bi trebali znati da vaša izgovorena riječ ima težinu i ako je najmanje što u ovom trenutku možete se ispričati hrvatskoj javnosti da ste dovodili u zabludu jer da djecu treba cijepiti i da je cijepljenje nešto što nas čuva od zaraznih bolesti i ne samo to nego čuva i naš turizam da bude uspješan ove godine. Pa sam očekivao jednu dobru ispriku, nažalost vjerojatno je nećemo dobiti. Hvala.
Hvala. Odgovor.
Zastupniče Mrsić, pa za problem s ospicama krivi ste vi osobno i vaši članovi SDP-a koji ste uništili Imunološki zavod, vi ste tamo krali, vaši postavljeni ravnatelji. Mi smo imali najbolje cjepivo protiv ospica na kugli zemaljskoj prema licenci WHO-a, ali bilo je bitno da od vas postavljeni ravnatelj krade novac iz njega, da plaća sijeno za konje, a konja nema. Nije samo problem ospice, mi danas nemamo protuotrov za poskoke, nemamo protuotrov za crne udovice, to ste sve vi krivi. Jeste čitali izvješće Živoga zida o Imunološkom zavodu. Jesam ja razorio Imunološki zavod, jeli zastupnik Pernar? Netko je. Ko? Zašto nema kvalitetnog cjepiva? Jeste vi bili ministar zdravstva ili ne znam je to bio sv. Petar? Što ste poduzeli?
Hvala. Sljedeća replika, kolega Aleksić Goran.
Zahvaljujem. Kolega Bunjac, nije sve crno. A ono što nije crno ružičasto je, ružičasto je sve ono što se događa oko Udruge Franak od 2011. do danas i evo reći ću vam najsvježiju vijest, danas je objavio Vrhovni sud RH da nema zastare potraživanja preplaćenih kamata za dužnike koji tuže banke. dakle to je presuda koju smo čekali jako dugo i koja je danas donesena i ona omogućuje da 120.000 ljudi ode na sud, podigne tužbu i dobije sav preplaćeni novaca na ime povećanja kamatnih stopa. Pa ovdje sada u Hrvatskom saboru pozivam sve zastupnice i zastupnike koji jesu i koji nisu ovdje da u sljedećem periodu kada još i Visoki trgovački sud presudi da je nepoštena valutna klauzula CHF sustavno riješimo problem, a ne da šaljemo ljude na sudove pa da se tamo maltretiraju godinama dok ne dođu do svojeg novca. To mora riješiti Hrvatski sabor. Hvala.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče Aleksić, pa vi ste na neki način i sami odgovorili na svoje pitanje. Prvo i osnovno pitanje glasi, tko je uopće dozvolio da se to dogodi, tko je to dozvolio? Valjda će reći zastupnik Mrsić, Živi zid. Neke vlade su to dozvolile, a sada kada se utvrdilo da se kriminal dogodio, da su se nezakonitosti dogodile, zašto sada građani moraju ići na sud? Znate vi koliko sudovi koštaju, znate vi koliko će sudski postupci trajati, znate li vi koliko građana nema 2, 3 ili 5.000 kuna za sastav tužbe, za vještačenje, za sve one radnje koje su potrebne da bi do ročišta došlo? To je veliki problem. Da mi imamo državničku Vladu, državnička Vlada bi nakon ove presude koju ste sada naveli već sutra bi građanima zakonom omogućili da vrate svoj novac, ali oni to neće učiniti iz jednostavnog razloga jer znaju da se neće dogoditi tužbe 120.000 građana nego će biti podignuto samo par stotina tužbi s obzirom da su građani neinformirani, a nemaju mogućnosti sami voditi sudske postupke. Hvala lijepo.
Hvala. Replika broj tri, kolega Ivan Pernar.
Uvaženi predsjedavajući. Htio bih reći jednu sramotnu činjenicu, evo kolega Bunjac vi znate da mnogi kopaju po smeću, žive u bijedi, teškom siromaštvu, imaju mizerne plaće, mizerne plaće. I ako kojim slučajem iz nekih razloga jednostavno ne mogu više taj posao raditi koji su radili, ako kojim slučajem daju otkaz nemaju pravo na naknadu sa burze čak i da su nezaposleni. Zašto? Prijatelju kažu, sam si dao otkaz. Međutim, kada jedna ministrica Martina DAlić pod pritiskom afera, pod optužbama da je kanalizirala milijune u ruke svojih prijatelja, da je pisala zakon za njih, ona kada da ostavku, e onda ona dobiva 166 000 kuna neto od te iste sirotinje koja kopa po kontejnerima. Zar to nije sramota? Zar to nije neodgovaran način? Hvala.
Hvala kolega Pernar. Odgovor izvolite.
Hvala lijepa. Vidite zastupniče Pernar, stvar je u tome da vi ako ste u HDZ-u, vi ne morate biti niti zaposleni, novac samo stiže. Evo imamo financijsko izvješće Alex partneri, podružnica Zagreb, prihod 100 milijuna kuna, zaposlenih 0, super firma. Možete 100 milijuna kuna dobiti bez jednog, ali nekome je taj novac otišao, u nekim džepovima je. A ja mislim da nije u vašem, niti mislim da je u nečijem tog čovjeka koji kopa po smeću, nego je vjerojatno u džepovima političara i onima koji su s njima slizani i to je strahovita nepravda. Znate za 100 milijuna kuna jedan učitelj bi morao raditi oko 2000 godina, a netko to može dobiti potpisom pera, bez da je bilo šta radio. I onda poslije možete biti nezaposleni, evo ja bi za 100 milijuna kuna bio 10 godina u zatvoru, šta me briga, ja sam nezaposlen, kao ovi sad optuženici u Bosni, šta ga briga, 4 godine će biti u zatvoru, 52 milijuna kuna, 2 milijuna po mjesecu će dobit.
Hvala vam kolega. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Sljedeća rasprava kolega Miro Bulj.
Hvala lijepo. Od prošle godine, sjećam se ovdje svoga nastupa, ovdje je bila pravobraniteljica, da sam kazao da u Hrvatskoj se ne poštiva Ustav i da na 90% teritorija RH nisu iste mogućnosti i da na tom području treba obratiti pozornosti. Činjenica je, ja to moramo pohvaliti, da je ravnateljica svojim suradnicima bila Lokvičić sin imotski, sastanak sa gradonačelnicima i građanima u … [[Govornik se ne razumije.]] , Lovreču, Lokvičićima, bila je i susret u Sinjskoj gimnaziji Dinka Šimunovića. I to je bitno i ovdje vidimo da ima u ovome izvješću i preporuke koje se daju i tu smo suglasni svi jer je činjenica da Ustav odmah prvi članak je jasan da svi moramo biti jednaki. Međutim ovdje pitanje jednakosti, kad krenemo od … [[Govornik se ne razumije.]] pravosuđu, onda nemamo šta govoriti. Suci su kao svete krave jel, njima ne tribaju imovinske kartice, u Vrhovnom sudu ne tribaju imovinske kartice, ništa ima ne triba, ponašaju se kako žele i hoće, naravno ovo govorim i ne govoreć da su svi takvi, ali je činjenica da je pravosuđe onaj naj element koji građani najviše upozoravaju i žao mi je što ovdje nije tajnik, bilo bi dobro da se i on uključi pa da da rezultate. Međutim najbolnije je zdravstvo. Iz krajeva iz kojih ja dolazim, iz tih ruralnih krajeva, činjenica da evo, svi spominju žene, pozivamo se, a to sam rekao u replici, za jedan osnovni pregled nema šanse da dođu na red, a to je ultrazvuk dojke, 6 mjeseci čekaju, a onda opet 6 mjeseci da se upišu i ako se uspiju upisat. To je ta nebriga o zdravstvenoj skrbi i ti domovi zdravlja su sustavno uništavani u korist privatnika. Nemam ništa protiv privatnih liječnika, ustanova, naravno dapače, međutim sustavno se ta socijalna kategorija zdravstva uništava. To je na ovim područjima gdje je nemoguće doći, pa naravno da i liječnici bježe, ali više u tim domovima zdravlja, poglavito u Splitsko-dalmatinskoj županiji, više ima uhljeba i činovnika, nego što ima specijalizacija i liječnika, nedostatak liječnika i naravno da je to samo stranačka vojska određenih stranaka dolje, naravno HDZ na vlasti vjerojatno gdje je SDP na vlasti da je to slično. Zdravstvo je osnova svega i vi ste to napomenuli ovdje u ovome izvješću, međutim ako mi to nemamo snage, Hrvatska država provoditi, vi ste svoj posao napravili, međutim to je neprovedivo. Vidim ovdje nacionalne manjine dolaze iz područja gdje živim sa nacionalnim manjinama, u mome selu osobno žive ljudi srpske nacionalne manjine, zaista ljudi žive teško, kao i ljudi hrvatske nacionalne manjine i ne osjećaju se najbolje, teško, sa svim problemima, s time ja sam i predsjednik mjesnog odbora baš toga gdje ljudi žive pa osnovne probleme im se moraju riješiti, ali je činjenica da su nacionalne manjine, u većini u parlamentu. I sad mi nije jasno kako ti ljudi s kojima ja živim, zajedno koji su fantastični, prije svega patrioti, ljudi koji su ostavili veliki trag s moga područja, kako u ovome trenutku većina je manjina u Parlamentu i ne može pomoći toj manjini. Znači imamo ovdje neki nesrazmjer, a imamo bolne jauke oko nekih stvari. Teško žive ljudi srpske nacionalnosti, ali hrvatske nacionalnosti na području odakle ja dolazim. U istim problemima, egzistencionalnim, komunalnim, to što su zaboravljeni. Osim lijepih teatralnih govora određenih predstavnika u ovome Parlamentu nacionalne manjine, a nije ih uopće briga za njima, nit su kad došli da ih pitaju ljudi kako vi živite? Osim možda u predizborno vrijeme. A navest ću vam primjer, evo imate primjer gdje je u zadarsko zaleđe, kolega Vučetić to može potvrditi, to je troska, industrijska, odbačena u jednome naselju, Biljanima, gdje žive ljudi, starija populacija uglavnom, srpske nacionalne manjine i uopće ih nije briga, nikoga, za tim ljudima, šta je to troska otrovna, što je to dokazano da je otrovna, što je Europska komisija tužit će Hrvatsku državu zbog te troske, znači jednostavno ljudi žive teško na terenu, bilo srpske nacionalne manjine, bio većinski narod ili bilo koje druge manjine jer jednostavno osim što ih vrlo dobro koriste u političku promidžbu, iskazujući veliku brigu i brižnost za tim ljudima, jednostavno ja ne vidim taj pomak jer ja živim osobno s tim ljudima i danas i prije sam živio i u buduće ću živjeti, jer ne namjeravam se iseliti iz Sinja, iz mjesta … [[Govornik se ne razumije.]] i s tim ljudima planiram živjeti i dalje. Što se tiče starijih, evo jučer je baš bila županijska skupština, splitsko-dalmatinske županije i onda gledam problem triba poskupiti staračke domove, za starije i sad promatram tko je ravnatelj? Ravnatelj je gradonačelnik koji je bio gradonačelnik Omiša iz HDZ-a, bio je ovdje saborski zastupnik koji je tolki dug napravio u Omišu i sad je došao u starački dom, upravitelj je staračkog doma u Splitu, sad veći mu je dug nego što je bio u Omišu u tome staračkome domu, zbog čega? Problem je što su potplaćene njegovateljice, što su potplaćene te koje skrbe o tim starijim i nemoćnima, nego je to uhljebilo stranačku mašineriju, isto ko u Omišu. Još dan danas srećem u Omišu, poslije Ivana Kovačića, sad je drugi gradonačelnik, još vraćaju dugove njegove, ali on za nagradu stranačke iskaznice što je član stranke postao ravnateljem doma za starije i nemoćne. I sad triba poskupiti dom tim ljudima koji su korisnici, inače to su ljudi koji su u mirovini. Mladi, pa evo jedan primjer sam maloprije rekao da je dovoljno bila stranačka iskaznica, jedna ili druga, da se zaposli, tako i primjer ravnatelja staračkog doma, bivši gradonačelnik Omiša koji je izgubio izbore, koji je doveo grad u kolaps, on je ravnatelj, ostali se nisu tribali ni kandidirat, jer šanse su im bile minimalne. Kriteriji su bili natječajni, špigete su im metli koliko je boje trebaju, broj cipela, sve je propisalo točno. Dobro. Tako da ti mladi jednostavno vide besperspektivnost i nepovjerenje, ja nisam ono što kaže premijer, ne smijemo širiti pesimizam, ne pesimizam, nego to ljudi danas vide. Ovrhe, stečaji, otpisi, to je ključno pitanje, na to se svi pozivamo i to triba riješiti, žao mi je što ovdje nije predstavnik Ministarstva pravosuđa, opet još jednom ponavljam to su ključni problemi, o tome smo puno govorili, međutim nikakve se mjere ne poduzimaju, a vi ste to šta ste ovdje naveli ja potpisivam, mislim, sad je pitanje, vi ste pravobraniteljica, a u provedbi neće biti ništa, vjerojatno ćemo i dogodine, iduće godine ako bude ovaj saziv ili neki drugi saziv isto ovo ponavljati, svoj dio posla ste vi napravili, a većine to nije briga, većina će i dalje tražiti žrtve Jasenovca, žrtve Bleiburga, o tome će se pričati pred izbore i tako, sjetit će se nacionalnih manjina, ćiriličnih ploča i nešto slično će se naći da bi se homogenizirali lijevi ili desni, oni tako promatraju birače. Takve su njihove podjele, premda tako ne bi trebalo dijeliti. Energetsko siromaštvo, pa pogledajte u Finskoj 20 puta više koristimo solarnu energiju. 200 milijuna kuna godišnje ulažemo za ogrjev, milijardu i pol kuna plaćamo vjetroelektrane strancima, samo 13 fizičkih osoba u Hrvatskoj je dobilo kvotu za energetiku da mogu solare uključit, pa rješenje imamo, rješenje je ponuđeno. Nama nije, uvažena pravobraniteljice i kolege zastupnici, dozvolili da se puštaju filmić kojim bismo prikazali točnu računicu i na koji način se preko Zakona o mikrosoralima može riješiti problem, jer interesne skupine žele termoelektranu Peruč, oni žele monopol, oni žele da jedan vlasnik i ti lobiji da vladaju naravno iz centra moći, pa sjećate se reakcije Martine Dalić, bivša je sada potpredsjednica, ali to su, oni ne žele da bude čovjek, ima ovaj mikrosolare na svom krovu ili malu vjetroelektranu, to ne žele, oni žele ovisnike, dužnike da vrše lobiji odvjetnički i slično. Rješenja ima, ali ih se ne nudi. Po meni demografija je vrlo bitan element, ali mi ne koristimo te potencijale i resurse, ne poštiva se Ustav, vi ste to sve ovdje naveli, vidim i sve probleme, zatvorski sustav, politički sustav, naveli ste međutim, evo, mi govorimo [[Upadica Dončić: Kolega Bulj, hvala lijepa.]] godinama, a u prvome razredu udžbenici su teški 6 kila, teže od učenika [[Upadica Dončić: Hvala. Malo su manje teški, ali u redu je. Na to imamo jednu repliku, kolega Mirando Mrsić, izvolite.]]
Hvala lijepo gospodine zastupniče Bulj. A govorili ste o zdravstvu i o tome kako je vrlo teško organizirati zdravstvo u području, na ruralnim područjima i to je potpuno se slažem, ali evo danas je vaš član MOST-a gospodin Kristić vrlo jasno rekao da građani ne bi trebali se povinovati odluci države, da je potrebno cijepiti djecu, nego daje to odluka svakog roditelja ponaosob i mislim da je to nešto što bi i vi u MOST-u trebali se vrlo jasno odrediti jer to je stvar koja nije bezazlena, kao što vidite malo je čudno da gospodin Kristić iz jednog turističkog područja gdje mu jedna epidemija ospica može ugroziti cijeli turistički dio u Dubrovniku, govori o tome da bi trebali svi roditelji sami odlučivati da li cijepiti ili ne, pa evo nadam se da ćete vi biti protiv tog.
Hvala kolega. Inače samo jedna napomena, ovo vam je treća replika po temi. Hvala, izvolite odgovor.
Hvala lijepo. Nisam ni čuo kome govorite pa ste na kraju rekli kolega, gledajte, ja sam govorio o problemima o kojima sam govorio, to ćete pitat gospodina Maru Kristića. Zasigurno da ste vi jedan od krivaca kao bivši ministar za sustav zdravstva i ostale sustave jer najveći problemi su se dogodili, ovo nije nostalgija za nečim drugim, nego domove zdravlja i za vrijeme vas su uništavali. Evo dolazili ste vi u Sinj često i bili ste upoznati s time kao ministar, dolazili ste često, poglavito za dane Alke, Drniškoga pršuta, uredno bi vi to, ugostilo bi vas se, doći ćete i ove godine, imate dole prijatelja, osim slikanja i samoreklamiranja, ništa niste napravili. Toliko o vašem cijepljenju, dovoljno ste cijepili sve, tako da je rezultat vašeg cijepljenja 90% Hrvatske prazno a zdravstvene usluge su na nikad gorem stanju. Hvala.
To se u ekonomiji zove varka poopćavanja svi ako je netko liječnik misle da je bio ministar zdravlja, bolje da se … [[Govornik se ne razumije.]] ali dobro, nastavljamo dalje.
Ja … [[Govornik se ne razumije.]] lipo se javite izađete.
Nastavljamo dalje sa pojedinačnom raspravom, kolegica Anka Mrak Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena pučka pravobraniteljice sa suradnicima i državni tajnici, pred nama je izvješće za 2017. g. I ja zapravo čestitam na ovom izvješću, iz jednostavnog razloga, u ovoj državi ponekad treba imati hrabrosti. Ja vam čestitam na hrabrosti da u izvješću pokažete stanje onakvo kakovo je, jer to nije svaki puta jednostavno. Svaki put baš ne želimo svi čuti o čemu je riječ, a ja nekako i preporučam kolegama saborskim zastupnicima, kada rade jednu temu, vezano uz neke druge zakone, u vašem izvješću ima dosta podataka, dosta elemenata i ima jednako tako i preporuka, koje je zgodno onda koristiti za raspravu vezanu uz pojedine zakone. Naravno, da mi saborski zastupnici, bez obzira što je tema, imamo svoje teme, pa raspravljamo o njima, ali ja bi se zaista htjela u ovoj raspravi koncentrirati na vaše izvješće i htjela bi reći situaciju, imate, postoji u životu neki … [[Govornik se ne razumije.]] kada ste s jedne i s druge strane. Prvi put, ja kada sam bila ministrica, vi ste napravili izvješće, ja sam bila s njim jako nezadovoljna i sa dosta velikom onako svitom zamjenikom, pomoćnika, došla sam kod vas, da ja vas uvjerim da mi smo prekrasni i predivni, vi ste jednako tako s druge strane imali sve svoje suradnike i nakon 2 min, mi je apsolutno sve bilo jasno. Građani su došli kod vas i građani dolaze kod vas i pišu i pišu ono što oni vide. I vaš zadatak je da napišete ono na što vas građani upozoravaju i situaciju kakvu vidite. A uloga izvršne vlasti da do sljedećeg izvješća bude bolje. Nitko nema čarobni štapić i nitko neće sada napraviti jedno, a onda će sljedeće izvješće biti divno, ali u tom smislu treba biti pomak. Tako da nije bilo ni slučajno moje pitanje, koje sam postavila i znala sam da je pitanje vrlo jednostavno, ali odgovor vrlo težak da vidimo koji su to resori gdje imamo pomak. I to je uloga izvješća, nije uloga da se vi nekom dopadnete, u izvršnoj vlasti, pa da onda je to razlog, da vas kontinuirano stavljaju iako vi imate svoj mandat od 8 g. pa je i to izuzetno važno za reći. Uloga je da kažete situaciju kakova je i da date preporuke što treba napraviti i da jednako tako u slijedećem izvješću vidimo što je napravljeno. Mi tu raspravljamo o demografiji i tu u Hrvatskoj u ovom trenutku treba biti velika hrabrost i pitanje je tko te hrabrosti ima da napravi pomak. Sve ove mjere u demografiji koje imamo i tu ću završiti s demografijom, su takove da zapravo mladi ljudi ostanu, da imamo više djece, djeca koja se danas rode za 25 g. će doći na tržište rada. Što ćemo raditi tih 25 g.? Mi u ovom trenutku imamo otprilike 40000 odobrenja za stranu radnu snagu, iduće g. će biti 1000000 i mi moramo dati odgovor u ovom trenutku. Kada se pažljivo čita vaše izvješće, onda se mogu, ja bi ukazala na 3 činjenice koje se iz toga iščitava. Prva činjenica, nezaposljivost ljudi iznad 50 g. To je ono što trebamo kroz zakonodavstvo i ostalo raspolagati s onim što imamo, povećati zapošljivost, a naročito žena iza 50 g. To je jedna tema. Druga tema gdje ste vi rekli da mislite da treba biti konvencija o pravima starijih, dakle, ja to ne gledam kao socijalnu priču, nego gledam, kao što vi gledate, gledam priču, omogućiti ljudima koji su otišli u mirovinu, a mi znamo da je bila uobičajena, dakle, u dobi u kojoj sam ja, kada sam ja bila mlada inženjerka, nikoga nije bilo te dobi da radi jer su svi bili u mirovini. Dakle, omogućiti ljudima koji su u mirovini da radi i treća tema, kako zaposliti mlade, kako zaposliti mlade u trenutku kada studiraju. Ne samo deklarativno reći, omogućiti, nego zaista i stvarno. Iz čega govorim? Postoje povremeni poslovi, mladi ljudi koji studiraju, oni koji su odlučili dobro voditi taj svoj studij, će taj svoj studij i završiti. I raditi i završiti i rad ih neće sprječavati. Dakle, što mi u ovom trenutku imamo? Imamo potrebu za radnom snagom, nemamo dovoljno radne snage, na tržištu imamo nezaposlene ljude iznad 50 g. koji su nezaposleni zbog toga što nemamo mogućnosti da to napravimo, imamo veliki br. umirovljenika koji su jednako tako spremni raditi i imamo studente odnosno, mlade ljude koji su uz studij spremni raditi. Vi ste to sve u vašem izvješću konstatirali, čak štoviše, kada je riječ o mladim ljudima, ste govorili i o načinu priznavanja nekih drugih studija, nekih drugih bodova, očito jer ste imali primjedbe u tom smislu. Dakle, u ovom trenutku bi vlada iz vašeg izvješća trebala pročitati te 3 činjenice i po tim 3 činjenicama se nešto može napraviti u kratkom vremenu, jer iduće g. sam sigurna, vjerujte mi, biti će 100000 dozvola za rad, a ovdje ljudi neće doći raditi. Neće doći raditi iz 2 situacije, jedna situacija jer mi nismo prijatelji u tom smislu ni vlastitom stanovništvu, a vi morate imati zemlju koja je u jednom trenutku poželjna da netko dođe, jer mi trebamo radnu snagu, od i pri tom ne mislim nikoga vrijeđati. Mi trebamo čistačice, trebamo sobarice, trebamo inženjere, trebamo fizičke radnike, trebamo niz, niz kada gledamo dijapazon i to je činjenica koju imamo. A s druge strane, mi možemo zaposliti vlastite ljude, kako? Da imamo fleksibilno radno zakonodavstvo, da imamo fleksibilnom poreznu politiku i da ne robujemo nekim ustaljenim metodama, nekim ustaljenim načinima. Jer ono što vrijedi danas, nije vrijedilo prije 20 g. a sigurna sam da za 20 godina neće vrijediti apsolutno jer su promjene takove iz dan u dan da je teško na njih odgovoriti. Teško da mogu raspravljati o bilo kojoj temi koja to ima, a da se ne dotaknem ono što sam nekako cijeli život radila i još uvijek radim, a to je to tema i problem stanovanja. Mi u Hrvatskoj nemamo uopće riješen način socijalnog stanovanja. To je jedan program i to je nešto što je neminovno, to je nešto na što smo cijelo vrijeme ukazivali. Kada uzmete recimo mi imamo gradonačelnika u gradu koji je uvijek mu je uzor bio grad BEč ikao je ne znam koliko puta otišao u Rim pa je to malo bila za nas građane grada Zagreba nepoznanica zašto ide u Rim, a uzor mu je Beč, BEč vam ima u vlasništvu, grad BEč ima u vlasništvu stanove na različitim mjestima po različitim cijenama i vi cijeli život možete živjeti u stanu koje je vlasništvo grada Beča i plaćate ovisno koliko možete. Pri tom ima onu prvu kategoriju socijalnu kategoriju. Dakle to je nešto što je neminovnost i što vi pišete u izvješću. Ja sam išla pogledat prije par godina ste jednako tako na to ukazivali, dakle to je nešto što mi moramo imati. Mi smo imali nedavno raspravu u SAboru drugo čitanje Zakona o POS-u, pretpostavljam da je sutra glasanje, Zakon o POS-u nije to, to je nešto posve drugo, to je način na koji je država u jednom trenutku regulirala cijenu stanova na tržištu, ali je tema socijalnog stanovanja, tad je pitanje, po meni je suštinsko pitanje, da li država u to ulazi? U prvom trenutku mora ući, a onda to prepustiti općinama i gradovima jer će oni puno jednostavnije upravljati svojim stambenim fondom i na taj način bilo koja općina ili grad može biti poželjan za život stanovništva. Ali jednako tako onda vi možete biti i poželjni da netko k vama dođe raditi u trenutku kada on zna da će imati pod određenim uvjetima osigurano svoje stambeno pitanje, a ne da će ih živjeti pet u stanu jednosobnom ili ne znam što sve ne. Dakle mi u ovom času zaista su puni mediji teško i došli ste u vrijeme u Saboru kada su nam puna usta demografije, ali puna usta će nam biti demografije još dugo je i predsjednica odlučila na ovo polje izać sa svojim mjerama. Dakle ove mjere koje mi imamo, dakle vidite povećanje ili uopće da ne padamo s brojem stanovnika za 25 ili 30 godina, ali odgovor treba dati sada. I bit će sasvim dovoljno da ministri koji o tome odlučuju ili potpredsjednici koji možda sjednu iz vašeg izvješća je dovoljno pročitati nekoliko stvari i u njemu sve piše. Dakle da ono što je napisano napravimo korak, mi u ovom trenutku zaposlimo dio vlastitih ljudi koji su tu. To nisu oni koji su otišli vani jer si hoće isprobati jer im vani daju veće mogućnosti nego Hrvatska, to su ljudi koji mogu tu, koji su spremni raditi, koji hoće raditi, mi im samo trebamo omogućiti kako, a da ih pri tom u startu ne ubijemo porezima i svim ostalima. Stoga zaista evo par sekundi zadnjih, izvješće je odlično napravljeno, koristit će nama svima za sve druge stvari i ja vam moram zaista čestitati na kontinuiranoj hrabrosti da dolazite u ovaj Sabor, da jasno kažete o čemu je riječ i da nemate problem reći svoje stav iako nisam čula gdje je napredak. Hvala.
Hvala. Jedna replika, kolega Marko Vučetić. Izvolite.
Zahvaljujem. Kolegice Mrak-TAritaš izrekli ste ono što sam nekako i očekivao čitav dan, a to je da u ovom izvješću pronađete ono što se u njemu uistinu nalazi, a to je da je diskriminacija i negiranje ljudskih prava da je to izravni udar na vitalne snage jednog društva i jedne države. Demografija je oslobađanje tih vitalnih energija, vitalnih snaga i drago mi je što ste u ovom izvješću pronašli one elemente kada govorimo o demografskoj obnovi da se demografska obnova odigrava putem skrbi za ono stanovništvo koje sada na nekom području jest prisutno i aktiviranju tih vitalnih snaga, jel u našem ovo političkom diskursu demografska obnova i demografija nam je svedena da pričamo priče o nekom budućem narodu, a da u isto vrijeme zatvaramo oči pred diskriminacijom, zaboravom i ne iskorištavanjem vitalnih energija onog naroda koji sada tu je prisutan.
Odgovor izvolite kolegice.
Hvala lijepo. Kolega Vučetić, ja se s vama zapravo u odgovoru na repliku moram reći da se slažem. Dakle mi cijelo vrijeme govorimo o nekoj imaginarnoj zemlji i govorimo o nekim imaginarnim ljudima, i govorimo o nekim imaginarnim situacijama. Ljudi koji su iz ove zemlje otišli sa svojim obiteljima će se vratiti samo ako im ponudimo nešto bolje nego tamo gdje jesu. Ali tamo gdje jesu kada ta djeca krenu u školu, kada oni riješe svoje, teško će se vratiti. Dakle mi moramo se odlučiti biti zemlja prijatelj svom stanovništvu onog kojeg imamo i jednako tako omogućiti u jednom trenutku da nam dođe neko drugi raditi da tu zasnuje, da tu krene živjeti, raditi i sve ostalo. Dakle moramo baratati onim što imamo, ne nekakvim imaginarnim situacijama, imaginarnim ljudima ili što će biti za 30 godina. Za 30 godina ćemo možda biti neki rariteti, ja se nadam da ne i ne želim gledati tako. I zato sam namjerno ovu diskusiju iskoristila za taj dio izvješća i pučke pravobraniteljice.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava, kolega Aleksić Goran. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana gospođo Vidović. Ja ću vam danas izložiti nešto o čemu ćemo mi razgovarati ja se nadam za koji mjesec. To sam vam već govorio i na odboru. Kao prvo, vaš je izvještaj dobar, dakle vaš je izvještaj dobar i za svaku pohvalu i ja mislim da ste vi jedna od rijetkih osoba oko koje u Hrvatskom saboru ne postoje nikakvi prijepori, svi se slažu da vi dobro radite svoj posao, a to je rijetkost za čuti. Uglavnom je opozicija nezadovoljna nekim vlasti, ali s vama su uglavnom svi zadovoljni. Međutim ja ću pomoći, a ja se nadam da ćete vi pružiti ruku koju ja pružam vama i nadam se da će u sljedećem vašem izvještaju pisati, riješili smo sustavno problem oštećenih potrošača kojima su hrvatske banke nezakonito naplaćivale kamate. Te kamate su naplaćivane nezakonito zadnjih 15 godina. Ukratko o čemu se radi, banke su ugovarale sve do 2013. godine, sve do kraja, sve do 10. siječnja 2013. godine, ugovarale su način promjene kamatne stope odlukom banke. To je primijećeno u državi i krajem 2013. donesen je zakon kojim je naloženo bankama da te nepravilno ugovoreno kamatne stope moraju definirati, potom uskladiti sa dužnicima i konačno ugovoriti kako da one konačno budu pravilne, da one budu po zakonu. Međutim što su banke učinile? Banke su definirale kamatne stope ali ih nisu uskladile i nisu ih ugovorile sa potrošačima. Dakle one nisu uopće popravile svoje ponašanje, nastavile su i dalje naplaćivati kamate koje su samovoljno definirale na način da su samovoljno definirale promjenjivi parametar i samovoljno su definirale fiksni dio kamatne stope. To je bilo početkom 2014. po donošenju Izmjena i dopuna Zakona o potrošačkom kreditiranju. Nakon toga, nakon što su banke samovoljno definirale te marže i promjenjive parametre uslijedila je pravomoćna presuda u kolektivnom slučaju franak. Pravomoćnom presudom 13. lipnja 2014. godine utvrđeno je da je 7 banaka ugovaralo nepoštenu i zbog toga ništetnu ugovornu odredbu o načinu promjene kamatne stope odlukom banke. I osim što je utvrđeno da je ta kamatna stopa tako ugovorena ništetna utvrđeno je isto tako da se banke ne smiju niti tako niti slično ubuduće ponašati. Međutim banke su nastavile i dalje primjenjivati nepoštene kamatne stope. I što je dužnicima preostalo, potrošačima nego da krenu na sudove. I oni su krenuli na sudove ali u jako malom broju. Koliko ja znam do sada je podignuto negdje 4 tisuće tužbi od mogućih 200 tisuća tužbi jer najmanje 200 tisuća ljudi je oštećeno nezakonitim poslovanjem hrvatskih banaka. Jer najmanje toliko kredita je bilo sa promjenjivim kamatnim stopama ugovorenih prije 2013. godine. I u svim tim kreditima ugovorenih s potrošačima banke su ugovarale nepoštene kamatne stope. I što se događalo? Najprije sudovi nisu odmah razumjeli o čemu se radi pa su malo lutali. Međutim unazad 3, 4 godine stvorila se jedna vrlo zavidna sudska praksa i to pravomoćna sudska praksa. Postoji 15 pravomoćnih sudskih presuda na temelju kojih je nedvojbeno utvrđeno da banke moraju vratiti preplaćene kamate dužnicima i pripadajuće zatezne kamate. Nedvojbeno utvrđeno. Ono što je bilo dvojbeno, bilo je pitanje zastare potraživanja. Jer prema nekim starim stajalištima vrhovnoga suda zastara potraživanja nastupa 5 godina od podizanja tužbe. Npr. ja danas dignem tužbu i imam pravo dobiti samo potraživanja unazad 5 godina. Međutim, danas, danas je pa rekao bih donesena odluka godine na Vrhovnom sudu RH. Ta odluka godine glasi, kolektivnom sudskom tužbom u slučaju franak prekinuta je zastara pojedinačnih potraživanja na temelju te tužbe a pravomoćnom presudom 13. lipnja 2014. zastara je počela teći iz početka. Drugim riječima to znači da svi dužnici obuhvaćeni kolektivnom pravomoćnom presudom u slučaju franak imaju pravo potraživati preplaćene kamate u kompletnim iznosima plus zatezne kamate. A do sada je podignuto samo 4 tisuće tužbi. I ja ne vjerujem da će sada dužnici masovno krenuti prema sudovima. Sljedeća presuda koju čekamo je presuda Visokog trgovačkog suda o nepoštenosti valutne klauzule CHF. Jer taj kompletni proces još uvijek nije završen. Presuđeno je da je kamatna stopa nepoštena i ništetna ali nije presuđeno da je nepoštena valutna klauzula CHF. Međutim, zbog presuda suda EU, zbog presuda u Francuskoj, Njemačkoj, Sloveniji, Rumunjskoj, Grčkoj, pa i u BiH-a koja nije dio EU očekujem da će Visoki trgovački sud ovaj put donijeti presudu da je valutna klauzula CHF bila ugovorena na nepošten način i da je zbog toga ništetna u svim kreditima sa valutnom klauzulom CHF. Tu se stvara novih 120 tisuća mogućih tužbi zbog nepoštene i ništetne valutne klauzule CHF. Je li nama cilj da sad svi ti dužnici idu na sudove i traže svoje prava na sudovima? Je li nama cilj da bankama omogućimo da one jednostavno izbjegnu veliku štetu pod navodnicima štetu, jer to nije šteta one moraju vratiti novac u očekivanju da neće svi dužnici krenuti na sudove kao što je do sada bila praksa. Jer istina jest da dužnici, ajmo reći mali ljudi pod navodnicima, potrošači, obični ljudi koji nisu vični ni financijama ni pravu često odmahuju rukom i kažu ma neda mi se navlačiti po sudovima, ne vjerujem sudovima, ne vjerujem odvjetnicima, to košta, stotinu opravdanja. I uzalud ja govorim stalno odavde iz sabornice da je to sigurna stvar, da će sigurno dobiti presudu u svoju korist. Ja to uzalud govorim. Prošle godine sam predložio zakon kojim bi se riješio problem nezakonitih marži. I taj zakon je odbijen ovdje u Saboru. Najprije ga je odbila Vlada pa ga je odbio i Sabor. I to samo zato jer ga je odbila Vlada. A imao sam 78 potpisa podrške svojih kolegica i kolega zastupnika, 78, dakle imao sam većinu ali Vlada je rekla ne pa su onda i oni iz većine rekli ne. Ne baš svi, neki su bili suzdržani. U 7. mjesecu prošle godine HDZ obećala je javno, službeno sa potpisom glavnog tajnika HZD-a Gordana Jandrokovića, mojeg kolege predsjednika Sabora da će riješiti problem fiksnih kamatnih marži. Obećali su, potpisali su, nakon toga su odbili zakon koji sam predložio, kojim se to rješava. I do dana današnjeg nisu me primili na novi razgovor, na novu turu razgovora o rješenju tog problema. U međuvremenu poslao sam im 3 varijante rješenja toga problema. Tri varijante rješenja tog problema nalaze se u Ministarstvu financija. Zadnja varijantna je vrlo jednostavno. Zatražilo bi se ustvari, naložilo bi se bankama, da izvrše reprograme svih kredita s nezakonito definiranim maržama, na način da se utvrdi da kamatna stopa od dana stupanja na snagu jednog takvog zakona iznosi prosječnu kamatnu stopu u odnosnoj vrsti kredita za 2018. g. sljedećih 5 g. a nakon toga bi bila promjenjiva u skladu sa sadašnjim tržišnim uvjetima. To je jedna pružena ruka hrvatskoj udruzi banaka, jer se radi o tržišnim elementima. Sada više ne idemo na nekakav način da to radimo preko koljena nego je predloženo da se to ide po tržišnom principu. Evo, ovo sve što sam ja vama izložio, to ću vam izložiti ponovno puno detaljnije, kada dođem kod vas na razgovor, očekujem da me podržite u ovoj mojoj inicijativi i da onda zajedno pokušamo lobirati javno, dakle, javno lobirati a ne ispod stola, da se taj problem sustavno riješi. Da 120 tisuća dužnika s valutnom klauzulom CHF dobije, ako presuda bude pozitivna za valutnu klauzulu, sva obeštećenja i što se tiče valutne klauzule i što se tiče kamatne stope. I da eura i kunski dužnici dobiju svi obeštećenja, koja se tiče nezakonite primjene kamatne stope. Ukupni paket tog rješenja, koštao bi banke negdje oko 15 milijardi kuna, da se razumijemo, ali banke imaju 30 milijardi kuna likvidnosti, a zaradile su zadnjih 10 g. 50 milijardi kuna neto dobiti. Tako da to njima nije problem, to će njima samo smanjiti dobit u budućnosti. Zahvaljujem.
Hvala. Time i prekidamo raspravu, nastavljamo sutra u 9,30 sa kolegicom Marijom Alfirev. Hvala vam lijepa i doviđenja. SJEDNICA PREKINUTA U 17,35 SATI.
Dobro jutro poštovane kolegice i kolege. Mi nastavljamo sa raspravimo sa raspravom o istoj točci gdje smo jučer stali, pa ćemo kao prvu imati pojedinačnu raspravu poštovane zastupnice Marije Alfirev, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče, uvažena pravobraniteljica sa suradnicima, predstavnici vlade. Dakle, nakon jučerašnje rasprave u kojima je spomenut čitav niz različitih oblika kršenja ljudskih prava građana, ja ću danas i u ovoj raspravi govoriti o 3 značajne, 3 teme koje su istaknute također u izvješću, a i na početku ću govoriti o jednoj temi, koja nije toliko dotaknuta u samom izvješću, ali mislim da ju je jako vrijedno spomenuti, jer se zaista tiče ljudskih prava, ljudskih prava i osoba s invaliditetom. A sljedeće te 3 teme, su zapravo koje ću govoriti je sloboda kretanja, građanski odgoj i obrazovanje i konačno, uloga civilnog društva u zaštiti ljudskih prava. Zašto osobe s invaliditetom, pa evo, dok god, rekla bi je naše društvo i cijeli sustav okrenut ka tome, da osobe s invaliditetom, zapravo potpadaju i zadužen je za pitanja, ili rekli bi probleme osoba s invaliditetom, da su ministarstva ta ili resorna ministarstva ta koja se odnose na zdravstvo i socijalnu politiku. Isto tako i kod nas u saboru dakle, glavni ili matični odbor je taj zdravstva i socijalne politike, do tada je zapravo i cijela rješavanje znači svih pitanja koja se tiču osoba s invaliditetom, usmjereno upravo, okrenuto prema tome. Ono o čemu bismo mi trebali puno više voditi računa, to su zapravo ljudska prava, jer sve ono, problemi koji proizlaze za osobe s invaliditetom, zapravo proizlaze iz nepoštivanje ljudskih prava. I zato zaista mislim, da bismo trebali o tome voditi računa, pa čak, evo krenuti od ovog našeg doma i kao matično tijelo možda odabrati upravo to Odbor za ljudska prava, pa bi i u tom smislu se moglo malo više, bez obzira što govori što o tome primarno govori pravobraniteljica za osobe s invaliditetom, jer mi smo prihvatili niz konvencija, donijeli smo i svoje strategije koje se odnose na izjednačavanje mogućnosti osoba s invaliditetom. Ali, sve ono o čemu se radi, kada govorimo o strategijama, radi se zapravo o poštovanju temeljnih prava osoba s invaliditetom, temeljni ljudskih prava. I zato mislim da bi o tome trebalo voditi ubuduće i računa. Ono o čemu je rečeno u samom izvješću, a ja ću ove 3 teme, to su sloboda kretanja, građanski odgoj i obrazovanje i konačno, civilnog društva, također spomenuti u ovoj raspravi. Zašto sloboda kretanja? Kada smo jučer upravo imali pred sobom ovo izvješće i govorili, čuli smo zapravo i znamo zapravo da je sloboda kretanja temeljno ljudsko prava, a sloboda kretanja radnika je zapravo temeljno načelo ugovora o funkcioniranju EU. Nažalost, mi smo jučer od osobe koja bi trebala predstavljati i biti ponos naše zemlje, čuli da je, dakle, čuli izjavu o štetnosti slobode kretanja i zato su te izjave zaista teško shvatljive, pogotovo kada znamo da se zaista radi o temeljnom ljudskom pravu. Pa i mislim da i vi pravobraniteljice, sigurno ćete imati nešto na tu temu nešto reći, jer ako počnemo ovako izjavljivati, onda ne znam kuda ćemo stići, ali ne čudi nas, kada znamo od kuda dolazi, međutim, zaista bi nas trebalo zabrinjavati. Sloboda kretanja o kojem govorite vi u izvješću je zapravo je ona koja se odnosi na kontrolu ograničavanja slobode kretanja, jer znamo, a vi ste to spomenule, evo npr. osobe, pogotovo osobe sa većim duševnim teškoćama, su zapravo izložene jednoj situaciji, da su zaista uskraćeno zbog recimo zatvaranja odjela i zaključavanja odjela, uskraćeno im je i svojom voljom ne mogu izlaziti vani, te se događa, da zaista i po nekoliko godina zapravo one ne mogu napustiti svojom voljom određeni prostor. Također ograničavanje slobode kretanja, govori pravobraniteljica, govorite i kada izvještavate o smještaju tranzitne prihvatne centre i problematičnom tumačenju proširenja ovlasti policijskih postaja, prilikom donošenja rješenja o ograničavanju slobode kretanja. To su ona pitanja o kojima najviše govorite. Druga tema, koju trebamo spomenuti, koju ste vi naglasili a to je građanski odgoj i obrazovanje. Vi ste na više mjesta u svojim preporukama zapravo naveli da je izuzetno važna edukacija i informiranje i da zapravo i jedno i drugo bi trebalo raditi na uklanjanju svih oblika netrpeljivosti i razvijati kulturu dijaloga, ja se nadam da će to tome i voditi, jer implicira da zapravo toga trenutno nema ili nema u onoj dovoljnoj mjeri da bismo mogli ovo društvo proglasiti zaista antidiskiriminatornim. E tako ste naveli da je zapravo potrebno educirati i državne službenike i službenike jedinica lokalne područne, odnosno, regionalne samouprave, policijske službenike, poslodavce, službenike ureda državne uprave, suce, odvjetnike, zaposlene u centrima za socijalnu skrb, dionike na tržištu rada, sindikalne povjerenike, radnike, učenike, pravosudne službenike, zdravstvene radnike. Živi bili pa vidjeli. Isto tako ističete da je nedostatak da je taj nedostatak moguće ispraviti ciljanim edukacijama i informiranjem javnosti. Ono što ste također naglasili i da je ključno i time se zaista u potpunosti slažem, a to je da gradnja društva, da je potrebna gradnja društva u kojem različitost neće dovoditi do diskriminatornog postupanja i da je tu građanski odgoji i obrazovanje da se to može postići najbolje građanskim odgojem i obrazovanjem. Pa sada evo mogu postaviti pitanje i ministrici Divjak, što je sa namjerom da se u Zakon o odgoju i obrazovanju unese odredba po kojoj roditelji mogu odlučivati kako će se i što će njihovo dijete u školi primati, slušati, a kada znamo koliko treba educirati, evo sami ste naveli koga sve treba educirati i kakvo je naše društvo. I konačno uloga civilnog društva u zaštiti ljudskih prava nažalost rekla bih da je ovaj mehanizam, a to ste i vi spomenuli je ova Vlada značajno ugušila. Pa evo reći ću da sam od početka godine postavila dva pitanja premijeru Vlade, jedno je bilo pitanje upravo na temelju vaših preporuka, a tu nije trebala biti preporuka jer znamo da već dvije godine nisu donesene dvije značajne nacionalne strategije, a to je jedna nacionalna što se tiče razvoja pozitivnog razvoja okruženja civilnog društva. I druga dakle Strategija za stvaranje poticajnog okruženja za razvoj civilnog društva i druga koja se odnosi za donošenje programa zaštite i promicanja ljudskih prava. Budući da nijedan ni drugi dokument ova Vlada nije donijela već pune dvije godine onda se pitamo kakav je taj smjer Vlade, što ona radi, što namjerava po pitanju zaštite ljudskih prava, što namjerava po pitanju svih onih udruga, svih onih organizacija civilnog društva koje staju u obranu ljudskih prava i koje su jer smo u prethodnom razdoblju dostigli onaj civilizacijski jedan standard u kojem je i država značajno podupirala organizacije civilnog društva koje su stajale u zaštitu prava pogotovo svih manjina, dakle od nekih značajnog iznosa 700 tisuća kuna došli smo do jedva 100 tisuća kuna koje se izdvaja u tom smjeru. Dakle zaista se pitamo što ova Vlada radi po tom pitanju, a mi nemamo još na vidiku nijedan od tih dokumenata? Hvala.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika na vaše izlaganje, prvo je poštovanog zastupnika Jovanovića. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice Alfirev, vi ste u svom izlaganju istaknuli četiri vrlo važne činjenice koje se tiču prava na zdravlje, prava na rad, pravo na slobodu kretanja i posebno ste se osvrnuli na građanski odgoj i obrazovanje. U svojoj raspravi ste pokazali u kojoj mjeri ovo izvješće dolazi u pravom trenutku zato što nam i Vijeće Europe ukazalo da u Hrvatskoj pada povjerenje u institucije i tijela javne vlasti, a izvješće Europske komisije nam govori da u Hrvatskoj su ugrožena ljudska prava. Jučer smo vidjeli i svjedočili svojevrsnom maršu na demokraciju, maršu protiv demokracije nazadnjačkih udruga koje žele ograničiti prava manjina. A građanski odgoj koji se provodi u Rijeci nakon samo jedne školske godine pokazao je da sva djeca koja su pohađala građanski odgoj više poštuju i uvažavaju druge i drugačije mišljenje. Prema tome, to je put i demokracija se mora vježbati, a građanski odgoj je put kako da je vježbamo.
Hvala lijepa. Odgovor poštovane zastupnice Alfirev.
Da, kolega Jovanoviću zaista ste upravu. dakle jučer smo bili svjedoci nečeg što zaista može biti jako opasno jer sva ona stečena prava, prava svih nacionalnih manjina, ali prava drugih ljudi, osoba koje možemo svrstati u manjinske time mogu biti sva ta prava narušena. A imali smo i imamo u ovom trenutku jedan civilizacijski jedan doseg čime se možemo hvaliti. Nažalost, bude li se drugačije ili se nešto promijeni u onom smjeru u kojem se namjerava ili žele neki dakle da taj sustav može biti jako, jako narušen. Da, naveli ste i taj primjer Rijeke i to je onaj dobar primjer jer imamo i druge primjere kada u školama dakle izraženi su negativni stavovi prema svim svakom tko nije dakle kada se ne vodi o tome računa onda imamo i negativne …
Hvala lijepa. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Uvažena kolegice Alfirev. Vi ste u svojoj raspravi dotakli se jedne teme, naravno nakon jučerašnjeg dana bilo je teško očekivati da se to neće spomenuti, a to je tema slobode kretanja. U odnosu na ono što smo imali prilike čuti ja sam apsolutno sigurna da je došlo vrijeme da i dio zakonodavstva promijenimo pa da demokracijama koje razvijamo možda i predsjednika države odnosno predsjednicu države biramo u Hrvatskom saboru, pokazuje se da svi oni koji o tome razmišljaju su zaista upravu. ja moram priznati da je jedna od tema o kojoj mi razmišljamo. Ali tema slobode kretanja je izuzetno važno, izuzetno je važno naglasiti, izuzetno je važno ono što je i pučka pravobraniteljica u svom izvješću govorila. Govorila je kada ograničite slobodu kretanja ljudi zapravo ste se ograničili na svoje vlastito dvorište. Samo fali da se još ogradimo zidom i da se uvjeravamo u to da je tu sve idealno a da svi oni koji su izvan tog zida misle krivo a pogotovo ako misle drugačije onda sigurno misle krivo.
Hvala. Poštovana zastupnica Alfirev.
Da, ovo je, što ste rekli dakle zaista ove izjave ne da su samo rekla bih lakomislene nego one su zaista opasne pogotovo kada dolaze od osobe koja je autoritet. I one mogu biti vrlo potencijalno opasne jer ih pogotovo mladi ljudi mogu slijediti. Dakle govoriti da je sloboda kretanja radnika ili sloboda kretanja unutar EU, ili sloboda kretanja općenito štetna to je zaista opasna izjava i ne može voditi ka nečem dobrom. Zato se slažem da ne znam, vidjeti ćemo da li su neke promjene u izbornom sustavu tu će nešto učiniti ali mislim da se puno, puno više radi o samoj osobi.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Zekanovića.
Poštovana kolegice, dva kratka pitanja, jedno pitanje sam unaprijed smislio a to je da mi kažete što mislite o tome što se promijenilo u odnosu na izvješće od prije 2 godine kada izvješće nije usvojeno. Međutim moram ovdje komentirati i vaš odgovor kolegi Jovanoviću gdje ste rekli da je jako opasno kada narod, hrvatski narod u Hrvatskoj državi koristiti institut referenduma. Ajde malo mi pojasnite što je tu opasno kada hrvatski narod sukladno hrvatskim zakonima dva tjedna na ulicama skuplja potpise oko jednog legitimnog pitanja, gdje vi tu vidite opasnost za Hrvatsku državu, gdje vi tu vidite opasnost za hrvatski narod i što je u tome loše? Je li loše možda raditi opstrukciju referenduma kao što radi vaš kolega Obersnel ili je legitimno ponašati se sukladno zakonima kako su se ponašali ljudi i jučer koji su donijeli upravo u Sabor potpise.
Hvala. Imamo povredu Poslovnika. Izvolite kolega Grbin.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolega Zekanović je upravno svojim izjavama omalovažio gradonačelnika grada Rijeke gospodina Obersnela kada je rekao da je on radio opstrukciju jer kao što smo imali prilike vidjeti iz jučerašnje odluke Ustavnog suda RH nikakve opstrukcije na području grada Rijeke nije bilo, nikakvog ograničavanja na području grada Rijeke nije bilo i nikakve povrede Ustava RH nije bilo. Hvala.
Hvala. Procjenjujem da nije prekršen Poslovnik. Kada bismo to smatrali za kršenje Poslovnika, bojim se da bi gotovo svakog zastupnika morao opominjati jer se često puta izriču puno, puno teže tvrdnje, ali nije prekršen Poslovnik. Odgovor poštovane zastupnice Alfirev.
Dakle kolega Zekanoviću, rekli ste ove dvije stvari, dakle što se promijenilo u odnosu prije 2 godine, pa evo nisam bila tu u Saboru kada se o tome glasovalo mada s obzirom na ovo izvješće i na to koliko vidim i koliko sam čitala izvješća prethodna mislim da je pravobraniteljica i tada i prije 2 godine i prošle godine i ove godine podnijela zaista jedno sveobuhvatno, veliko izvješće koje zaista govori o svim onim bitnim problemima i zapravo je naš opunomoćenik i zapravo radi na zaštiti ljudskih prava. A što se tiče dakle referenduma, dakle ne, niti je opasan referendum, ja govorim o posljedicama koje mogu proisteći kada se referendumom želi narušiti dakle sva stečena prava manjina.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Stjepana Čuraja. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovana kolegice Alfirev, mogu se složiti sa većinom stvari koju ste rekli pogotovo na početku međutim jedna stvar mi je zapela za uho a to mi baš nije jasno u kojem kontekstu ste to spominjali prema pravobraniteljici a radi se o pravu roditelja na izbor ste rekli, izbornih predmeta. Pravo roditelja na izbor, spomenuli ste Zakon o odgoju i obrazovanju pretpostavljam, znači osnova liberalizma je sloboda. Sloboda podrazumijeva pravo izbora. Hoćemo li mi nametati nekome ili ćemo dopustiti da izborni predmeti mogu biti izborni i da roditelji odlučuju što će njihova djeca koja nisu punoljetna izabrati? Ja mislim da je to sasvim u redu i to je normalno, tu se ne krše ničija prava i ne nameće ništa drugo. Ako neto ne želi slušati neke predmete koji nisu obvezni pa ne mora. Ja ne želim misliti da se ovdje propisuje da svi moraju biti jednoumlje ili ne znam šta, mislim da smo davno izašli iz tog sustava. Zahvaljujem.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Alfirev.
Imali smo zaista široku raspravu kada je bilo, kada je ovdje bila rasprava o zakonu i obrazovanju, Izmjenama zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnim i srednjim školama. I dosta se to tome govorili i tada smo rekli i govorila sam o tome koliko to zaista može biti opasno. I tada sam navela jedan jedini primjer kada smo govorili, kada sam rekla da evo, recimo roditelji mogu odlučiti ili željeti ili njihovi su stavovi i uvjerenja ta koja kažu ili se ne slažu sa time da imamo inkluzivnu školu. I je li je to, inkluzivnu školu npr. Ili roditelj ne želi da njihovo dijete sjedi u razredu sa romskom djecom npr.. Je li je to pravo zapravo onda roditelja da odgaja dijete na određeni način nadređeno ovom drugom?
Hvala. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Sabine Glasovac.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice Alfirev, spomenuli ste nove izmjene i dopune Zakona o odgoju i obrazovanju. Činjenica jest da je i danas u suprotnosti s ovim što je gospodin iz HNS-a rekao, djeca biraju izborne predmete uz suglasnost roditelja. Djeca ih biraju. Međutim, u novom zakonu ne radi se o izbornim predmetima, u novom prijedlogu zakona radi se o otvaranju prostora za to da roditelji utječu na to hoće li njihova djeca slušati dijelove određenih sadržaja ili međupredmetnih tema, to bi značilo, moglo bi značiti u stvarnosti. Danas imamo djecu na hodnicima vjeronauk a ravnatelji nisu u stanju osigurati nastavu. To bi moglo značiti u budućnosti da hodnicima imamo djecu čiji roditelji su protiv cijepljenja, čiji roditelji misle da život počinje začećem a ne rođenjem itd., itd. Da, upravo tako piše u zakonu. A to što neki nisu pazili što piše u zakonu ili pokušavaju prikriti što piše u zakonu, nije vaš problem.
Odgovor poštovane zastupnice Alfirev.
Hvala kolegice Glasovac, evo upravo ste se lijepo nadopunili i na prethodnu repliku kolege i to je upravo ta suština. Dakle, zaista se radi ne o izbornim predmetima, zaista se radi o ovome o čemu ste vi sada govorili, radi se o tome da se ovim pokušava ili može doći do otvaranja zaista prostora različitim tumačenjima i različitim mogućim situacijama kojima neće moći dobro odgovoriti niti sama odgojno-obrazovna ustanova, osnovna ili srednja škola, a može zaista izazvati naše nove podjele u društvo i otvoriti mogućnosti diskriminiranja i osoba ali i samog temeljenog prava na kvalitetan odgoj i obrazovanje. Hvala.
Hvala. Slijedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Marka Vučetića.
Zahvaljujem. Poštovane kolegice i kolege, mi danas raspravljamo o izvješću pučke pravobraniteljice za 2017. g., to je izvješće o kojem smo počeli jučer raspravljati ali nipošto ne smijemo ući u zabludu da je diskriminacija nešto što se događalo a ne nešto što se događa. Diskriminacija nije povijesna ili historijska datost nego je to nažalost datost procesualnosti našeg ljudskog ozbiljenja koje pripada i ima čak i svoju geografiju. Mi možemo govoriti i možemo točno odrediti prostorne koordinate u kojem se na specifično hrvatski način provodi diskriminacija i dovodi do negiranja ljudskih prava. I te geografske, te prostorne koordinate upravo graniče s granicama RH. Mi danas raspravljamo o izvješću koje progovara o tome kako se na teritoriju RH vrši diskriminacija i kako se negiraju ljudska prava. Ukoliko ova izvješća budu se ponavljala u ovome opsegu i o ovoj mjeri, ovo izvješće nije više izvješće o kršenju ljudskih prava nego postaje izvješće budućeg epitafa hrvatskog društva. Budući imamo prostornu i geografsku odredivost, bitno je da u taj prostor i tu geografiju i smjestimo i one koji tu žive. Dakle, ljudi koji žive u ovom prostoru, ljudi koji se kreću i ljudi koji djeluju, među našim sugrađanima imamo one koji su nositelji diskriminatornih politika i imamo žrtve koje trpe i koje su žrtve upravo takvog djelovanja i takvih politika. Zbog toga smo svi mi pozvani da promišljamo ono naše vječito sada u kojem djelujemo i da to naše vječito sada bude sada u kojem ćemo se mi odupirati svim diskriminacijama i svim negacijama i negiranjima ljudskih prava, da to nećemo svoditi niti na političku datost nego ćemo to svoditi na naš ljudski imperativ. Mi kao ljudi u našem vječitom sada moramo prepoznavati sve ove diskriminatorne kodove koji su ugrađeni u naše društvo, našu svijest, boriti se protiv takvih diskriminatornih kodova i učiti se živjeti u tolerantnom društvu, u društvu u kojem neće biti diskriminacije i u društvu koje će biti suživotno i koje će poticati tu rastuću ljudskost i koja će ta rastuća ljudskost dovoditi do sve snažnijeg, sve prihvatljivijeg i sve jačeg društva. Tek tada ćemo pokazati našu zrelost. Zbog toga, zbog ovih diskriminatornih kodova i zbog toga da na diskriminaciju adekvatno odgovorimo, ja sam primjerice dopustio da sastavni dio mog spoznajnog aparata i pogleda na svijet postane Istanbulska konvencija kada se radi o borbi protiv nasilja nad ženom i nad djecom jer je to sad sastavni dio mog pogleda na svijet i kategorijalnog određenja, shvaćanja i dohvaćanja što je nasilje nad ženama i djecom i na kakav način mi možemo dogovoriti adekvatno na to nasilje. Upravo zbog toga vječito sada i zbog potrebe da u tom vječitom sada djelujem, ustajem i protiv ovih sadašnjih inicijativa koje pokušavaju moje kolege, sadašnje zastupnike nacionalnih manjina svesti na kolege koji su nepotpune, koji su nedostojne zastupničke pozicije, na kolege koji ne pripadaju u punoj mjeri ovom Domu i koji u punoj mjeri ne pripadaju ovom društvu budući su njih izabrali članovi ovog društva i građani koji bi trebali biti naši sugrađani. Negiranjem prava zastupnika nacionalnih manjina mi smo negirali i umanjili prava naših sugrađana, mi smo izvršili udar na građansko društvo, izvršili smo udar na građansku svijest i posijali smo nove opasne diskriminatorne kodove u naše građansko društvo. Čovjek je biće riječ, riječ je ona dimenzija koja čovjeka dovoditi do svijesti da je on biće zajednice jer riječ nam služi da sebe izrečemo i da drugog prihvatimo i da drugome dopustimo da on sebe izreče. Riječ služi isključivo u funkciji zajedničkog života, zajednice, zajedničkog života nema bez ravnopravnosti i jednakosti. Očekivao bih od ovog naroda, od ovog društva koje da posudim jednu sintagmu, koje se nalazi gotovo na razini razapetog društva i razapetog naroda budući je zbog mnogim javnih politika i mnogim nepolitičkih praksi iselio se, raselio i pripada čitavom svijetu na način razapetosti zbog toga što se nije mogao snaći, nije mogao naći i postići kvalitetu svog života i svoj egzistencijalni smiraj unutar granica ove RH i ovog društva kojeg mi trebamo izgrađivati da bude tolerantno. Sjetimo se samo podataka koje pronalazimo u ovom Izvješću da je gotovo petina stanovništva izloženo riziku od siromaštva, a sjetimo se također da od vaših preporuka i mjera nije niti petina usvojena. Da provedemo sve preporuke i mjere koje vi u svojim izvješćima predlažete, mi bi postali tolerantno društvo, društvo u kojem nema diskriminacije, društvo u kojem neće djelovati netko kojeg ja nazivam zli blizanac hrvatskog društva. Jer ovo vaše Izvješće ja isključivo čitam kao dnevnički zapis djelovanja tog zlog blizanca koje uništava budućnost našeg društva, koje nam ne dopušta da živimo u toleranciji, koje nam ne dopušta da živimo u društvenoj potpori, da živimo u društvu u kojem neće Rom zbog romstva biti diskriminiran, Srbin zbog srpstva, u kojem neće branitelj zbog braniteljstva, u kojem neće žena zbog ženskosti biti diskriminirana, nego da ćemo omogućiti čovjeku i da svako ljudsko djelovanje promatramo s razine ljudskosti i razine ljudskosti koje treba biti uozbiljeno i koje treba dovoditi upravo do ovakvog tolerantnog i poželjnog društva. Mi se nalazimo na prekretnici i ta naša prekretnica je hoćemo li razvijati politike, političke i nepolitičke prakse koje će samo obogaćivati broj tog razapetog društva, razapetih građana i razapetog naroda ili ćemo naučiti razvijati one politike koje će biti uključive u one prakse koje će dovoditi do ovog, do poželjne i rastuće ljudskosti ili ćemo u potpunosti nestajati kao društvo. Ukoliko se odlučimo za ovaj nestanak kao društvo, onda nam više neće biti obvezujući katalog ljudskih prava niti ono što propisuje kakva ljudskost treba biti i kako se ljudskost zaštićuje, nego ćemo onda drugome prilaziti na način nekakvih prava koje ćemo pronalaziti recimo, u Zakonu o lovstvu jer ćemo druge ljude promatrati kao lovine, a sebe ćemo promatrati kao lovce i neko uskraćeno pravo koje nekome dajemo ćemo svesti na razinu društvene kreposti. Društvena krepost nije kad nekome oduzimate neka prava. Društvena krepost nije kad organizirate ljude da se pobune i da se animiraju, da se mobiliziraju protiv nečijeg prava. To nije društvena krepost, to je odsustvo ljudskosti i to su politike koje diskriminiraju. I očekujem i nadam se da ćemo shvatiti da imamo kao građani obvezu prema ovoj geografiji, prema granicama RH da imamo obvezu prema ljudskosti koja se u Hrvatskoj razvija i da imamo obvezu zaustaviti djelovanje tog zlog blizanca koji uništava hrvatsko društvo. Zahvaljujem.
Hvala. Vaše izlaganje izazvalo je više replike. Prva je poštovanog zastupnika Glasnovića. Izvolite.
Poštovani kolega, u nizozemskom parlamentu ima 5 članova partije za zaštitu životinjskih prava. U Hrvatskom saboru imamo 3 zastupnika za 800 tisuća Hrvata vani, ima duplo državljanstvo, te imamo 3 ovdje. Jel to diskriminacija protiv Hrvatske ove, Hrvatske najveće. Ovo je hrvatska država. jel to diskriminacija? Prvo pitanje. Drugo pitanje, lustracija. Zašto izbjegavamo tu riječ lustracija? Je li temeljno ljudsko pravo pravo na istinu i zašto se non-stop ovdje bavimo posljedicom, a ne uzrocima? Tu sjedi partija desno koja je počinila, nasljednici te partije, najveće zločine u povijesti jugoistočne Europe, zapadne do Urala. Nitko nije prozvo za to, tu jedan se digo član nedavno ovdje govorio o neobavljenom poslu. Je li to govor mržnje, šta je to? Imate 6 Hrvata sad u Austriji. ... [[Govornik se ne razumije.]] Tamo su duže od mjesec dana, nitko da bi riječ progovorio iz Ministarstva vanjskih poslova. Jel to diskriminacija?
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Vučetića.
Diskriminacija je sve ono i svako naše djelovanje u kojem konkretnoj osobi i konkretnoj populaciji pokušavamo uzeti određena prava. Diskriminacija se može vršiti i u području zdravstva, u području politike. Diskriminacija, kad već govorite o području lustracija se može vršiti i na teritoriju istine, ali mi imamo nekoliko vrsta nasilja. Mi imamo nasilje nad istinom, ali imamo i nasilje konstruiranom istinom. Ovaj oblik, kad promatramo i govor o lustraciji, ja ću vam postaviti jedno pitanje. A to je pitanje tko bi i kako i kada trebao provoditi lustraciju? Nad kim bi se ta lustracija trebala provoditi i što bi ta lustracija značila sadašnjem hrvatskom društvu? Bi li se hrvatsko društvo odlučilo za lustraciju da je izabralo primjerice Vladu Gotovca? Jesmo li se odlučili za lustraciju kad smo izabrali Franju Tuđmana?
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Culeja.
Poštovani potpredsjedniče. Kolega Vučetiću, jedva sam ustao da vam odgovorim. Reko, vaš predivni govor me je duboko dirnuo, posebice kada ste spomenuli zrelost društva o prihvaćanju svih manjina i ugroženosti njihove, pa ja kao pripadnik većinskoga naroda kažem, bolje gay slikovnica nego ustaška šahovnica, neka nestane govnar Culej i cijeli njegov nakot, Tito vrati se, dovrši klanje ustaša i njihove djece da zauvijek ubijemo taj izrod, smrt fašizmu i svima koji ga simpatiziraju. Sve je to ono što svakodnevno se hrvatski čovjek, tema s kojom se suočavamo u ovome našem nazovi tolerantnom, a po izvješću netolerantnom društvu. O čemu mi pričamo u hrvatskoj državi gdje se ubojica 12 redarstvenika u ovoj zemlji nalazi se njegov spomenik kao junaku. O čemu mi imamo više pričati? Pričate o toleranciji, pričate o suživotu, pričate o zdravstvu u društvu, o čemu više bi vi pričali? Nikada neću prihvatiti ovakvo izvješće.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Vučetića.
Dakle, tolerancija nije ratni poziv protiv nekoga, tolerancija je izgrađivanje društva i toleranciju i poziv na toleranciju pronalazimo u ovom izvješću. Mi nećemo imati tolerantno društvo, dokle god, evo primjerice branitelji ne riješe svoj braniteljski status. U izvješću to stoji, da mnogi branitelji uopće nisu riješili ili većina branitelja da ih nije riješila na adekvatan način. To je društvo koje diskriminira branitelje. Trebate govoriti o diskriminaciji branitelja. Društvo koje diskriminira, ne diskriminira samo jednu populaciju. Društvo koje diskriminira nacionalne manjine, diskriminirati će i branitelje. Društvo koje diskriminira branitelje, diskriminirati će i nacionalne manjine. Mi napokon trebamo shvatiti da imamo ljudsko i protu ljudsko djelovanje. Ljudsko djelovanje je djelovanje suživota, protu ljudsko djelovanje je djelovanje koje diskriminira. A društvo koje diskriminira ne bira koga će diskriminirati, nego ima potrebu diskriminirati.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Žagara.
Hvala. Poštovani kolega Vučetić, dobro ste primijetili dvije stvari ovdje. Kad govorimo o diskriminaciji zastupnika nacionalnih manjina, kroz ovu inicijativu koja se sada provodi, zapravo je riječ o diskriminaciji birača, koje će te zastupnike birati u Hrvatski sabor. Pravobraniteljica je otišla korak dalje, pa je u preporuci br. 40 napisala, na izbornom listiću na kojoj bi bila i opća lista izborne jedinica i manjinska lista, umjesto sužavanja prava, ona ih pojačava. Što se tiče geografskih koordinata diskriminacije na RH, kasnije ste primijetili, u svom govoru ste rekli, da su mnogi napustili ovu zemlju. Dakle, diskriminacija se proširila izvan granice RH. Svi koji su napustili ovu zemlju su diskriminirani ovdje. Nisu oni otišli iz ove zemlje samo zbog egzistencijalnih razloga, otišli su zato što ne vide više perspektivu u ovom društvu. I to je najgori stupanj diskriminacije. Vi dobro kažete, veliki broj branitelja u RH, živi danas na granici ili ispod granice siromaštva.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Vučetića.
Rekao bi da je istina ono početna istina ono što ste izrekli, a to je da građani koji su napustili RH, napustili su je ne zbog toga što su htjeli, nego zbog toga što su morali, što su htjeli živjeti u uređenom društvu, da je to njihovo inicijalno stanje, stanje koje je u svojoj osnovi vođeno diskriminacijom. Ali, ti isti sugrađanki, kada su se pronašli u društvima koje ne diskriminiraju, u društvima u kojem mogu razvijati svoje egzistencijalne potencijale, oni se više ne nalaze u stanju diskriminiranja. Oni imaju povijest diskriminacije. Oni mogu napraviti egzistencijalni odmak i na vlastitu povijest i na društvom u kojem su bili. A mi bi trebali napraviti iskorak i boriti se protiv diskriminacije, da uistinu shvatimo, da diskriminacija je nešto što zahvaća kompletno društvo i sve građane i da se na taj način vraća.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ante Babića.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kažete diskriminacija nije povijesno, … [[Govornik se ne razumije.]] se može prostornim koordinatama govorit, o prostornim koordinatama na ovim prostorima, na kojim mi živimo, hoćete reći da sjeverno od Hrvatske, južno… [[Govornik se ne razumije.]] , nema diskriminacije. Vi govorite o diskriminaciji kao općoj pojavi, a pučka pravobraniteljica vam je dala izvješće na klupe, svima nama, i piše vam ovdje fino 277 pritužbi na diskriminaciju, od toga 47 na osnovu diskriminacije za rasnu etičku pripadnost ili boju kože, odnosno, nacionalno poprijeko. Dakle, vi govorite o općoj pojavi diskriminacije u hrvatskom društvu, što nije dobro, jer nema diskriminacije, nije opća pojava u hrvatskom društvu. Još nešto, što se tiče nacionalnih manjina, preporučio bi vam da pročitate ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina, u kojem stoji da nacionalne manjine imaju pravo na 5-8 zastupnika u Hrvatskom saboru, 5-8 a oni uživaju to pravo svaki put, na svakim izborima 8 zastupničkih mjesta, dakle, nema smanjivanja prava, ovo je zakon primjer, kako se postupa prema naciljanim manjinama u Europi.
Hvala. Poštovani zastupnik Vučetić.
Zahvaljujem, pročitati ću samo zbog vas, još jedanput Ustav i ustavni zakon, ali mislim da neću spoznajno obogatite ono što već zna. Reći ću vam kada govorim o geografskim koordinatama i o geografiji, rekao sam da diskriminacija, koja se u Hrvatskoj događa, da se događa na specifično hrvatski način. Da to nije samo nikla hrvatska pojava, nego da je mi ne smijmo njegovati niti našim mitovima, a jedan od tih mitova je da time što ćemo umanjiti prava nacionalnim manjinama, da mi time skrbimo o nacionalnim manjinama. To vam je mit, to vam je antinomija, to vam je nedosljednost. Vi ne možete nacionalne manjine držati kategorije matematičnosti, prebrojili smo, oni su tu i zbog toga smo im dali pravo. Mi nekome odrađujemo ili oduzimamo pravo ukoliko u njegovoj jedinstvenosti, u njegovom … [[Govornik se ne razumije.]] nešto ne dopuštamo što drugom dopuštamo i nalazimo se pred tim vratima.
Sljedeća replika je poštovane zastupnice Sabine Glasovac.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Marko pozorno sam vas slušala i slažem se s mnogo toga što ste rekli, društvo tolerancije nema alternativu, dugoročno, nema alternativu, možda neki misle da će nekakvim pohodima na tolerantno društvo i na određene društvene skupine profitirati, ne. Dugoročno to vodi ka samouništenju. Najveća demokratičnost zapravo društva pokazuje se u odnosu prema slabijima, prema ranjivim skupinama, pa ako hoćete i prema manjinama u društvu. A kada smo u većini, odnosno, kada smo u manjini onda je vrlo često na testu naša hrabrost, ali nemojmo zaboraviti, da kada smo u većini, onda je na testu naša tolerancija. I time se moramo voditi i ja zaista se želim u ovom Saboru boriti za Hrvatsku kao visoko tolerantno društvo sa najrazvijenijim normama.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Hrvoja Zekanovića. Oprostite, opet sam preskočio, odgovor poštovane zastupnice Vučetića.
Zahvaljujem. Tolerantno društvo je društvo koje priznaje prava ranjivim skupinama, a ne koje im propisuje. Kada mi propisujemo prava na nalazimo se nužno na području niti socijalne pravde, niti tolerantnog društva niti poželjnog društva. Dakle naše društvo bi trebalo biti društvo koje priznaje svaka prava i tim pravima prilazi s razine društvene i pravne potpore, a ne koja nekome propisuje što bi on to trebao biti. Istina je ovo što ste vi rekli da društvo napreduje i da niti jedan pohod na društvo neće zaustaviti društveni napredak. Neće zaustaviti iz jednostavnog razloga što se tada razvija alternativno društvo. Primjerice za vrijeme komunizma, alternativna država je bila u crkvi, a sada je alternativno društvo u udrugama civilnog života.
Sljedeća pojedinačna rasprava sada napokon, poštovani zastupnik Hrvoje Zekanović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovane kolege, pravobraniteljice sa suradnicima. Dakle ovdje ima jedna bitna činjenica koju sam ja već istaknuo maloprije kroz replike, a nitko od kolega je nije spomenuo, a to je da je gotovo istovjetno izvješće koje smo dobili i lani preklani bilo odbijeno od ovog Doma. Imamo tri izvješća koja su istovjetna u brojkama u apsolutno svemu, a izvješće je bilo odbijeno. I sada mene zanima što se to promijenilo jel stvarno postoji nešto u tom izvješću što je ključno drugačije ili se možda promijenila politika nekih stranaka i nekih pojedinaca? Bilo je pragmatično prije dvije godine rušiti izvješće, a ne zbog izvješća možda nego zbog onoga što je pravobraniteljica radila, a nije stavila u izvješće, a to je upravo ono o čemu svi ovdje govore o diskriminaciji jel se ona nije ponašala prema svim pojedincima i zajednicama u našoj domovini na identičan način. Pa evo upućujem pitanje upravo mojim kolegama koji su bili u Saboru u to vrijeme, ja nisam bio, koji su rušili izvješće jel se možda dogodila jedna katarza u liku i djelu pravobraniteljice Lore Vidović ili nešto drugo? Ili je možda premijer Plenković ovaj put naložio da je pragmatično zbog kolega iz SDSS-a koji su u koaliciji ili nekih drugih iz HNS-a da se izvješće mora prihvatiti? A nemojmo zaboraviti što je naša pučka pravobraniteljica govorila i radila proteklih godina. Spominjali ste referendume koji nisu tema ove rasprave, ali legitiman način izražavanja volje građana, legitiman, zakonski i narod neće pogriješiti, narod će donijeti pravu odluku. A upravo je pučka pravobraniteljica koja ovdje sjedi ona je prije otprilike pet godina kada je bio referendum o braku govorila o njemu kao o jako opasnoj pojavi gdje će se narušiti osnovne vrednote RH, temelji Ustava RH. Ona je tu sumnjala, ne samo da je sumnjala da je brak zajednice žene i muškarca, po njoj možda nije to, možda još nešto drugo ima nego sumnjala u volju građana, iskazanu kroz skupljanje 750 tisuća potpisa i iskazanu kroz 64% ljudi koji su na tom referendumu rekli da su za to da brak bude zajednica žene i muškarca. Nadalje, jučer smo u Saboru mogli slušati našu pravobraniteljicu kako se osvrnula opet na sporan pozdrav „Za dom spremni“, uvijek ga mora spomenuti, to nju jako smeta. Međutim tek je na moje pitanje rekla i osudila govor mržnje kolege Stazića koji je saborski zastupnik, koji je iznimno bitna osoba u političkom životu RH, a koji je na jedan gnjusan način, odvratan način pozvao i žalio zašto nije likvidirano puno više ljudi na Blajburškom polju na Križnom putu '45. godine. I pitat ću sve ovdje, vas prvenstveno pučka pravobraniteljice što bi vi napravili da je netko od kolega mojih ovdje npr. što bi bilo nedopustivo, neshvatljivo i bolesno, rekao isto npr. isto za Jasenovac ili neko drugo stratište gdje su stradavali protivnici. Ja sam siguran da bi vi s pravom onda skočili i rekli da to nije dopustivo. Također niste i zanima me hoćete li, a vjerojatno nećete jer ne morate sa ovakvom vlasti sa HDZ-om koji je promijenio svoju politiku ne morate i nemojte, kao što HNS može svaku svoju odluku provesti tako i vi zapravo rugajte se svemu ovome, pa nemojte reagirati na to da su forum mladih SDP-a izašao sa transparentom gdje se naš hrvatski grb naziva ustaškom šahovnicom. Pa vi kada budete izašli na Trg sv. Marka ovdje pogledajte na krov Crkve sv. Marka gdje već stoljećima stoji grb koji ima prvo bijelo polje, kome pravo kome krivo i to je povijesni hrvatski grb, nije simbol nikakvog nacizma i fašizma. I hoćete li reagirati i na to da je tu eksplicitan govor mržnje s te strane? Kolega Culej je lijepo rekao i naveo još primjera na koje vi niste reagirali, ali siguran sam da ćemo i u sljedećem izvješću slušati o spornom pozdravu „Za dom spremni“, a o mržnji sa ove druge strane nećemo. I zbog toga vam je bilo rušeno izvješće jer ste iznimno, iznimno nepristrani, pardon pristrani, iznimno pristrani, iznimno pristrani. A gospođo Vidović, evo smijete se malo, lapsusu jednome, ja sam napravio lapsus a vi svjesno radite diskriminaciju, svjesno i to jako veliki problem. Niste ni pogriješili kada ste sve hrvatske branitelje koji su ustali protiv ćirilice u Vukovaru jer ih je to boljelo, ne zbog toga što su oni protiv Srba nego zbog toga što ih smeta jer je to mjesto posebnog pijeteta i vi tu niste stali na njihovu stranu. A ovdje govorimo o referendumu kojim će se smanjiti pravo nacionalnih manjina. Pa ljudi moji nemojte biti demagozi. Pa u SDP-u u vašoj stranci kada ste vi bili na vlasti bilo je pola ministara Srba. Pa svaki Srbin, Mađar, Rumunj ima pravo u bilo kojoj stranci biti izabran i nitko to nikome ne brani. Radi se o posebnim pravima, radi se da netko a u ovom slučaju su nacionalne manjine ima veća prava od većinskog naroda. Pa vi sami znate da je u vašoj stranci, Bogu hvala ja ću reći ima i danas puno ljudi koji se ne deklariraju kao Hrvati nego se deklariraju još uvijek kao Jugoslaveni što je njihovo pravo i to nije sporno. Ali je sporno ako netko po posebnom zakonu dođe u Sabor ne pod istim uvjetima kao što smo došli svi, većina ostalih i onda da to svoje posebno pravo koristi na način kako ga koristi. Koristi ga trgovački, koristi ga kroz sinekure ali na koncu eto upravo manjine koje su naša dragocjenost ja ću reći i u društvu, znači uvijek su ta vaga između vlasti i opozicije. Ovdje se moram osvrnuti i na izlaganja svojih prethodnika na njihove replike pa je kolegica Glasovac je spomenula, ona je dala jednu činjenicu koja nije činjenica za začeće, začećem ne počinje život nego rođenjem. Ne bih se složio, ne bi se ni znanost složila. Ali ovdje ću još jedno pitanje postaviti poštovanoj pravobraniteljici a radi se o nekoliko hrvatskih građana, naših sugrađana koji već mjesec dana čame u zatvoru u Klagenfurtu. Neki samo radi majice, neki zato što su pjevali neke pjesme, mjesec dana. Prijeti im do 10 godina zatvora, sudi im se za terorizam. Pa ni vi koji branite puk jer ste pučka pravobraniteljica, niti Ministarstvo vanjskih poslova, niti itko u ovom Domu ne govori o političkom suđenju, o političkom suđenju, o ljudima. Ima radi se o jednom čovjeku koji ima 80 godina, 80 godina. I šutite. Pa evo kada budete imali završnu riječ imati ćete priliku reći nešto o tome. Što ste napravili? Ja znam odgovor, ništa. Što ćete napraviti? Ništa jer vas nije briga. A nije briga ni ostale kolege. Da ako se ne varam 6.-ero naših sugrađana već mjesec dana čeka suđenje, čekati će još sigurno mjesec dana a prijeti im 10 godina zatvora. 10 godina zatvora zbog pjesme, zbog pjesama koje se pjevaju u konačnici i na hrvatskim ulicama. Ovaj jedan je priveden jer je imao majicu koja je bila crna i pjevao je u boj u boj. Pjevao je u boj, u boj. I to vodi, znate čemu to vodi? To vodi onome što će kolega Stazić itekako radosno dočekati, zabrani komemoracije na Blajburškom polju. I to će se desiti, vama će biti drago. Pa naravno da će vam biti drago kada ste vi izabrani od strane SDP-a. Vas je upravo Milanović stavio na ovo mjesto. I naravno da su vam aplaudirali kolegica Pusić i Glasovac kada ste imali izvješće. I naravno da HDZ-ovaca nema u sabornici jer je sada premijer Plenković naložio da moraju glasati za vaše izvješće koje je jednako loše kao što je bilo prije 2 godine. A vi i dalje radite svoj posao kako ste radili jer to možete jer vam premijer Plenković to omogućava. Hvala.
Hvala imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Steve Culeja.
Poštovani potpredsjedniče. Kolega Zekanoviću dobro ste utvrdili činjenično stanje. Jedan premijer je davno, ne tako davno mogu reći rekao mi ili oni i oni jako dobro provode ono što su naumili sa istim onim kadrom koji su sami uspostavili a mi ih nismo uklonili kao što su oni uklonili sve ono što je njima smetalo. A ja ću reći ovako, Stazić je više minoran, on nije ni potreban za spominjanje. Kolega Pupovac, zastupnik nacionalne srpske manjine za kojega mnogi Srbi nisu glasali a moguće su i za mene glasali jer sam i njihove glasove dobio meni je rekao da ja razmišljam i govorim kao onaj koji je ubijen na Bučju kod Pakraca dr. Šreter. Zar samo još fali da mene ukloni pa da budem kompletno sličan dr. Šreteru? Zar je on taj koji je ugrožen u ovoj Domovini ili smo mi pripadnici većinskog naroda od takvih manjinaca ugroženi? U tome je naš problem.
Odgovor poštovanog zastupnika Zekanovića.
Dragi kolega Culej, ja znam da ćete vi ovdje biti vjerodostojni kod ovog zakona i da ćete glasovati onako kako treba glasovati, pardon kod izvješća, siguran sam, jer se nije ništa promijenilo, apsolutno se ništa nije promijenilo. I to što govorite, dobro govorite, slažem se u potpunost i s vama, znači imamo danas kolegu Pupovca koji itekako koristi tu mogućnost, znači bez obzira na svoju popularnost i bez obzira na sve uvijek će sjediti u Saboru jer mu je to Izborni zakon omogućio. Znači njemu je Izborni zakon omogućio da on dok je živ sjediti će u Saboru. Ne zbog njegove popularnosti, ne zbog, unutar srpskog naroda nego zbog drugih stvari, zbog Izbornog zakona.
Sljedeća replika poštovanog zastupnika Predraga Matića.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Zekanović, ja sam se isto začudio i postavljam pitanje kada ste rekli da je ovo isto ili slično izvješće prije 2 godine, pa jednom se prihvaća, jednom ne, podsjetiti ću vas da smo u ovom Saboru raspravljali o izvješću o pravima hrvatskih branitelja iz 2015. koje je greškom dva puta razmatrao isti Odbor za ratne veterane a onda ona tzv. Karamarkova Vlada, to isto izvješće nije prihvatila a onda za ista ekipa u Plenkovićevoj Vladi je to isto prihvatila. Možda tu leži odgovor na vaše pitanje kako je to moguće a inače htio bih vam odgovoriti i na ovo vaše pitanje koje pokazuje u čemu je vaš problem. Dakle, vi ističete neistinito da je u prošloj Vladi bilo pola ministara Srba što nije istina ali niste iskoristili priliku da kažete da je u prošloj Vladi sjedilo pola hrvatskih branitelja, što je istina. Tko razumije, shvatit će.
Odgovor poštovanog zastupnika Zekanovića.
Čak sam se htio s vama u ovom prvom djelu i složiti jer ste dobro rekli, to je nelogičnost, kolega. Ja nisam ulazio u domovnicu, rodovnicu, rodni list pojedinih ljudi niti ću ulaziti. Ali vi najbolje znate koje su nacionalnosti bili ti isti i nije to ni sporno, to je legitimno, to je legitimno da sutra u SDP-u bude 80% članova Mađara, Srba, 90%, to je vaše pravo, kao i u bilokojoj drugoj stranci ali ja sam htio s tim ukazati na jednu drugu stvar, da svaki pripadnik bilokojeg naroda koji živi u RH, ima mogućnost biti izabran u Hrvatski sabor na listi bilokoje stranke. I to nije sporno. I upravo zbog toga ovaj zakon koji se tiče ovaj dio, posebni dio manjina, nije ni potreban jer svatko ima mogućnost doći na listu bilokoje stranke, jednaku kao i pripadnik većinskog naroda i biti izabran i to nije sporno.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Glasnovića, izvolite.
Poštovani kolega, Bavarska je sada zapovjedila da se stavi križeve u sve javne ustanove, u škole itd., dok mi ovdje gdje smo katolički većinski narod, nedavno je bio jedan skup za Odbor za ravnopravnost spolova gdje se jedna mlada ni 26 g. nema, rekla je da nekima smeta križ u učionicama. Opet imamo onaj scenario do 90-te godine, tu sjede neke prikriveni Jugoslaveni, mentalni Jugoslaveni, sakrivaju se dobro, neki se barem formalni odrekli tog nasljeđa, vi niste i nama opet govorite, opet izgleda da teror manjina vodi nad većinom ti mentalni Jugoslaveni. Drugo pitanje je ovo, je li moguće kad govorimo o lustraciji, ako je netko u javnoj dužnosti, o politici, u školstvu itd., u nevladinim udrugama, ako mu je dosjei u SUP-u u Beogradu gdje je cinkario druge ljude, jel' je moralno pravo da on bude u javnom životu? To je dio lustracije, tu sjede takvi ljudi, evo imaju i kodna imena kao … [[Govornik se ne razumije.]] , Drvo, itd., tu sjede ti ljudi a vi se protivite istini, lustraciji.
Kolega Glasnović, hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Zekanovića.
Kolega Glasnović, lijepo ste ukazali na jedan problem. Činjenica da je Njemačka nakon što je primila nekoliko milijuna migranata koji mahom nisu kršćani kao radnu snagu, uvidjela je da se kulturološki mijenja. Prvo je vidjela da ta radna snaga zapravo ne pomaže njoj, odnosno nije moguće je upotrijebiti tamo gdje su oni mislili, pa onda sada isisavaju radnu snagu iz istočne Europe, od Ukrajine do Hrvatske, ja ću reći. A onda su se pokušali onako i vrijednosno malo vratiti onim svojim korijenima pa su što ste vi rekli, stvarno evo ga, i kroz zakone i zakonske odredbe se vraćati onome što su bili nekoć. To je jedan lijepi primjer po meni gdje su oni uvidjeli grešku, nadam se da će tako i nastaviti u tom smjeru. Nažalost imamo i primjere drugih, imamo u Španjolskoj situaciju gdje je došao jedan ljevičarski, liberalni premijer i koji se nije, što je običaj u Španjolskoj stoljećima, nije htio prisegnuti na Bibliji, tako da imamo raznih primjera, nažalost ja ću reći.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom, kolegica Sabina Glasovac, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana pravobraniteljice sa suradnicima, poštovani predstavnici ministarstava, poštovane kolegice i kolege. Ponovno danas kao i svake godine u posljednje 2 g., možemo čuti u nekim raspravama da neki zastupnici koji su do jučer bili članovi vladajuće većine, ne mogu prežaliti činjenicu da nisu uspjeli smijeniti pučku pravobraniteljicu. A nisu je uspjeli smijeniti zato jer ju štiti zakon. Zakon koji za razliku od ostalih pravobraniteljica, jamči neovisnost institucije u smislu da Hrvatski sabor neizglasavanjem izvješća odnosno davanjem negativnog mišljenja na izvješće pravobraniteljice, ne može istu smijeniti. Pa sada nekih iz rasprave u raspravu o bilokom izvješću bilokoje pravobraniteljice, zazivaju ponovno da zašto, kako, jučer je bilo kolega Zekanović je postavio pitanje da što uopće pravobraniteljica ovdje radi jer njeno izvješće 2015. g. je ovdje odbijeno i zašto ona nakon toga zapravo nije podnijela ostavku, kad ju nisu uspjeli smijeniti, zašto nije podnijela ostavku. I to se naizgled može činiti kao jedna bezazlena saborska igra unutar dozvoljenih poslovničkih mehanizama, vrlo često se u Hrvatskom saboru raspravlja o izglasavanju povjerenja odnosno nepovjerenja pojedinim ministrima, raspravlja se isto tako i o drugim čelnicima nekih državnih institucija međutim pravobranitelji zapravo su posebna kategorija. Međutim vidimo da u posljednje 2 g. neovisne institucije pravobranitelja u RH nisu lišene ataka na istu tu neovisnost. I to je nešto nad čime se trebamo zabrinuti ali to je nešto što na s ne treba iznenaditi jer tamo negdje na ulici, vani, čak i ispred Hrvatskog sabora jučer, vidimo da nisu institucije pravobranitelja jedine koje su na udaru. Na udaru su i neke puno ranjivije društvene skupine koje ne štiti Ustav, koji ne štiti zakon, ali na udaru su vrlo agresivno. A zašto nekima smeta neću reći izvješće, ali u biti da, i izvješće pučke pravobraniteljice, a onda samim time i pučka pravobraniteljica? Jer govori istinu, jer piše istinu, jer radi svoj posao, a pri tom ti neki koji joj spočitavaju što radi svoj posao zaboravljaju da je ona opunomoćenica Hrvatskog sabora, legitimno birana i legitimna glasnogovornica Sabora o ustavom zajamčenim pravima i slobodi građana, ali problem je u tome što ona ne samo da je glasnogovornica, ona je i moguća pokretačica promjena. Ne gospođa Lora Vidović, nego institucija pravobranitelja i pravobraniteljica. Jer ako problem želimo riješiti, moramo se prvo s njim suočiti i moramo istini pogledati u oči. A da bismo to bili u stanju, moramo objektivno sagledati stvari u našoj lijepoj zemlji. I to što ćemo vidjeti negativne strane našeg društva i to što ćemo vidjeti devijacije u našem društvu, i to što ćemo čitati o tome kako se događa nešto što nam nije na hvalu nego na sramotu, ne znači da manje volimo svoju zemlju, da joj želimo zlo. Upravo suprotno, to znači da svojoj zemlji želimo bolje. Da generacijama koje dolaze želimo ostaviti bolju zemlju. Iz godine u godinu tako slika Hrvatske se u nekim dijelovima ne mijenja. OK. U ovom Izvješću imamo prilike vidjeti da se pojavljuju neki novi momenti kao npr. da je posebno visok broj zaprimljenih primjedbi u narušavanju radničkih prava u službeničkim odnosima. Ja bih voljela čuti, isto tako, možda u završnoj riječi same pravobraniteljice ili u njenom obraćanju tijekom ove rasprave prije završne riječi što je zapravo dovelo do toga postoji li neko objektivno objašnjenje. Činjenica jest da se to po prvi nakon ne znam koliko godina ili uopće pojavljuje kao novi moment u ovom izvješću. Jednako tako ono što zabrinjava je i činjenica da je broj pristiglih prijava 78% veći nego 2012. godine. E sad, to možemo razmatrati dvojako. Ili se razina zaštite ljudskih prava odnosno ugrožavanja istih snizila ili su građani više ohrabreni pa isto prijavljuju. Međutim, mislim da nije da se ne radi o ovom drugome jer vidimo da zapravo u 65% slučajeva građani ne prijavljuju diskriminaciju, što iz neznanja, a što iz zapravo nepovjerenja u institucije države. Tu bih isto voljela čuti možda od pravobraniteljice ovaj izniman skok u broju prijava 78% u odnosu na 2012. godinu. Manje-više, ako izuzmemo ova dva nova momenta, možda sam neki i propustila, slika Hrvatske izgleda ovako. 1/5 građana živi u riziku od siromaštva, građani nemaju povjerenje u institucije, 85% hrvatskih građana smatra da pravosuđe nije neovisno, građani najviše osjećaju nepravdu na svojim radnim mjestima i osjećaju se diskriminirano ponajviše zbog dobi ili se osjećaju da su diskriminirani zbog toga što su premladi s jedne strane ili s druge strane, zbog toga što su prestari. U 126 sela i zaseoka nema struje. U 2018 godini u Hrvatskoj naši sugrađani u 128 sela nemaju struju. Pale svijeće, imaju akumulatore. O čemu mi ovdje danas govorimo? Kada je i ovo naša slika Hrvatske. 40% Roma pripadnika nacionalne manjine nema za najoosnovnije potrebe, nema za režije, ali nema ni za hranu. Al velik je udio i hrvatskih građana koji nisu Romi, ali isto se suočavaju s ovim problemom. Jedinice lokalne samouprave naprosto nemaju financijske kapacitete o tome da financiraju dostatno i zadovolje potrebe građana za pučkim kuhinjama i za skloništima i tu treba ozbiljno razmisliti o tome da država pokrene nešto, da pomogne ovome. Mislim da u EU fondovima isto tako postoji prostor za ovo jer nemojmo zaboraviti da EU vrlo brine o tome da se sredstva ulože na izjednačavanje odnosno ispravljanje odnosno umanjivanje razlika u društvu, a posebno sprečavanje rizika od siromaštva itd., itd. Ono što možemo iz ovog Hrvatskog sabora napraviti, mi možemo danas raspravljati i raspravljati će se ovdje i o referendumu koji zaista jest opasan za hrvatsko društvo i o novoj zakonskoj odredbi u novom izmjenama i dopunama Zakona o odgoju i obrazovanju koji ne samo da neće, ne predviđa uvođenje građanskog odgoja kao zasebnog predmeta, što je na neki način jedna od primjedbi odnosno preporuka ministrici, nego otvara jedan, pardon pravobraniteljice, nego otvara jedan dodatni prostor za daljnju podjelu segregacije učenika na one koji slušaju vjeronauk, ne slušaju vjeronauk, znači ove hodničare, učioničare da se tako izrazim plastično, pa sutra možda na djecu čiji roditelji, ponovit ću, smatraju da život počinje začećem, a ne rođenjem, pa njihovi roditelji neće htjeti da njihova djeca slušaju te sadržaje, pa će opet završiti možda na hodnicima. Pa djecu čija djeca su protiv, djecu čiji roditelji su protiv cijepljenja itd., čija djeca roditelji čiji roditelji ne prihvaćaju, ne priznaju da u društvu postoje drugi, drugačiji, da postoje homoseksualne osobe, transrodne osobe, pa gdje to vodi? Zar ćemo mi kao država, naše ministarstvo umjesto da ublažava razlike u obrazovnom sustavu, umjesto da uči toleranciji, prihvaćanju, uvažavanju, da od tih mladih, mlade danas djece, sutra odgovornih građana gradi ljude, prije svega ljude, biti čovjek. Ne zanima me što nosiš, čime se ponosiš, kakav ti je status materijalni, odakle potječeš, nego da u tebi gledam ljudsko biće, umjesto da to radimo, mi ćemo raditi na dodatnim podjelama. Već sutra možemo provesti bolju kampanju o besplatnoj pravnoj pomoći našim sugrađanima, raspisati pod hitno natječaj za pružatelja usluga besplatne pravne pomoći, da ne kasni kao i prošle godine [[Upadica: Hvala, kolegice hvala.]] Završavam i od ureda za ljudska prava i prava nacionalnih manjina Vlade RH, tražiti da rade svoj posao, odnosno, da radi izvješća o provedbi mjera, odnosno, … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava, kolega Peđa Grbin.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege, uvažena gospođo pučka pravobraniteljice. U svojoj ću raspravi govoriti o nečemu što možda nije direktno vezano uz sam tekst izvješća o radu pučke pravobraniteljice. Ali, je zato, izravno vezano uz njen rad i smatram potrebnim o tome progovoriti. Kao što znate, pučka pravobraniteljica je uložila znatno vrijeme i trud u utvrđivanje okolnosti, pogibije, afganistanske djevojčice Madine. To je bio jedan slučaj koji je potresao Hrvatsku, jer vjerujem da nitko tko je normalan, nitko tko je dobronamjeran, ne želi i nije mu drago slušati kada dijete pogine na pruzi. Pučka pravobraniteljica je kroz svoj rad i djelovanje pomogla da se rasvijetli barem dio ako ne već i sve okolnosti oko ovog tragičnog događaja. Ali, ne samo to, zbog djelovanja pučke pravobraniteljice, imali smo prilike saznati da postoje ozbiljni problemi s nadzorom državne granice. Pučka pravobraniteljica je tražila određena izvješća od državnih tijela, nakon toga, smo u odgovoru državnih tijela saznali, da primjerice baš u to vrijeme, kad su se tražili podaci, nisu radile nadzorne kamere, a nakon toga smo, saborski zastupnici i ja osobno postavljali niz pitanja vladi oko nadzora državne granice, pa smo imali saznati primjerice, da sustav koji je instaliran čitavo vrijeme ima ozbiljne probleme s radom, da u prisutni kvarovi, da nema nadzora nad određenim područjima granice i u osnovni da nešto što smo skupo platiti ne radi. Naravno, zanimljivo je bilo, da to što smo skupo platili, često nije radilo, baš u onim trenucima, kada bi se na tim snimkama, mogle vidjeti nekakve situacije koje bi bile u najblažem slučaju dvojbene. Međutim, sve to nije sporno, jer je pučka pravobraniteljica radila svoj posao, mi kao saborski zastupnici radili smo svoj posao, ali gdje nastaje problem? Problem nastaje, kada pučka pravobraniteljica, u skladu s Ustavom RH, u skladu s Zakonom o pučkom pravobranitelju počinje raditi svoj posao, upozoravati na to nadležna tijela, ali isto tako i upozoravati na to javnost. Upozoravati na to građanke i građane RH, u krajnjoj liniji kroz ovo izvješće koje je pred nama, upozoriti i nas saborske zastupnike i zastupnice. Dakle, iako je zadaća pučke pravobraniteljice upozoravati javnost i govoriti o problemima na koje je naišla u svome radu jer zato Ombucmana i imamo, iz državnih tijela došli su pritisci da to ne čini. Došli su pritisci, jer da bi govor o problemima pučka pravobraniteljica, mogla ugroziti strateške interese RH. Pazite, ako upozorite na probleme, mi ugrožavamo interese ove države. Sramota i to nečuvena sramota, jer izgleda da za neke u ovoj državi, ne ugrožavaju strateške interese sami problemi i njihovo postojanje, već strateške interese ugrožava kada mi na probleme ukazujemo. Umjesto da probleme otklonimo, umjesto da greške, primjerice ove o kojima sam govorio o termo vizijskim kamerama otklonimo, umjesto da popravimo kvalitetu nadzora državne granice, umjesto da popravimo postupanje prema imigrantima, umjesto da definiramo protokole i sprječavamo da se događaju nesretni slučajevi kao što je bio onaj od prije nekoliko dana, gdje se na vozilo pucalo, pa kada se svejedno nije uspjelo zaustaviti, a dva djeteta su zadobile teške tjelesne ozlijede, mi probleme hoćemo pomesti pod tepih, a one koji o problemima progovaraju, optužiti za ugrožavanje strateških interesa RH. Ponoviti ću još jednom, interese RH, ugrožavaju oni koji probleme ne rješavaju, ugrožavaju ih oni koji ne provode reforme, ugrožavaju ih oni koji ne rade svoj posao i time održavaju status quo a ne oni koji u skladu sa svojom ustavnom i zakonskom obvezom na te probleme upozoravaju i to je sukus svega. Mi nemamo pučkog pravobranitelja, mi nemao institut pučkog pravobranitelja, kao niti ostalih pravobranitelja, osnovan zato da govori kako je u državi sve u redu, već je pučki pravobranitelj prvenstveno, a nakon toga i institut pravobranitelja za djecu, pravobranitelja za osobe s invaliditetom, pravobranitelja za ravnopravnost spolova, ustrojen upravo zato da bi se ukazalo na ono što u RH ne funkcionira i da bi se dali prijedlozi i preporuke kako to popraviti. Kolegice i kolege, oni koji upozoravaju na probleme nisu negativci, negativci su oni koji te probleme mogu ali ne žele riješiti i zbog toga pozivam sve nas, sve koji ovdje sjedimo i koji ćemo danas odlučivati o ovom izvješću, da glasovanjem za ovaj izvještaj uputimo snažnu poruku svim institucijama, a prvenstveno institucijama pravobranitelja da nastave raditi svoj posao, da nastave upozoravati na probleme i da pomognu da Hrvatsku pretvore u uređenu državu, jer to je njihov posao i oni taj posao moraju raditi a ne da ih kastriramo i da im onemogućavamo da djeluju kao što smo prije nekoliko godina odnosno prije nekoliko mjeseci učinili s pravobraniteljicom za djecu, prvo neprihvaćanje njenog izvješća jer nismo bili zadovoljni njegovim sadržajem, a nakon toga i smjene. Slično smo napravili i sa Povjerenstvom za odlučivanje o sukobu interesa jer očito u ovoj zemlji postoji još uvijek izuzetno veliki otpor prema neovisnim institucijama koje neovisno bez pritisaka i što je još važnije, unatoč pritiscima odgovorno rade svoj posao. Poštovane kolegice i kolege, u Hrvatskoj se o problemima mora govoriti, to je osnovna odlika demokracije. Demokracija mora biti u stanju otrpiti kritiku, demokracija mora biti u stanju čuti što u njoj ne valja i onda to popraviti. Demokracija ne zabija glavu u pijesak, demokracija ne šuti i demokracija se, a to je posebno važno, ne pravi da se oko nje ništa ne događa pa bilo to što se događa smrt djevojčice, bilo to što se događa zlostavljanje azilanata, bio to nerad državne administracije. Mi ćemo kada budemo glasovali o ovome izvješću birati da li ćemo šutiti ili ćemo pustiti da oni čiji je to posao govore o problemima, a nas potaknu da te probleme u konačnici i riješimo. Hvala.
Na vaše izlaganje imamo jednu repliku, kolega Željko Glasnović. Izvolite.
Gospodine Grbin, puna usta demokracije itd. neka kratka pitanja. nedavno je vaš vođa gore govorio, progovorio da treba vratiti natrag duh kolektivizacije iz '45., to je počelo uništavanje hrvatskog sela, znamo šta je bilo. To je jedina zemlja koja je imala seoske bune komunistička zemlja nakon '45. gdje su ljudi ubijani i vješani. Šta mislite o tome? Šta misli gospodin Obersnelu koji se javlja sa krstarice Aurora i Lenjingrada jel to isti vaš svjetonazor ta boljševička revolucija koja je pobila desetke milijuna kršćana jel to vaš svjetonazor kao gospodina Obersnela? I šta mislite trebaju sjediti u sudbenoj vlasti, s tim ću počet, oni koji su pljačkali državna poduzeća, cinkarili za Udba-u čiji su dosjei u SUP-u? To je treće pitanje. Jeli temeljno ljudsko pravo, pravo na istinu i zašto se to ovdje osporava?
Odgovor na repliku. Izvolite kolega Grbin.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče. Uz svo dužno poštovanje prema svim nazočnim u sabornici ja jedno 90% izlaganja kolege Glasnovića nisam uspio razumjeti pa ću se koncentrirati na ono što jesam uz naravno ogradu da sam možda krivo shvatio. Kolega Obersnel je gradonačelnik grada Rijeke dugi niz godina. Građanke i građani Rijeke ga kontinuirano biraju jer su zadovoljni njegovim radom. Vrijeđajući na ovaj način gospodina Obersnela vi vrijeđate i veliku većinu Rijeke, onu većinu Rijeke koju su tolerancija, demokracija, ljudska prava, prava nacionalnih manjina na prvom mjestu. Vi ste kolega Glasnović svojim govorima u Hrvatskom saboru pokazali ne samo da vam nije stalo do vrijednosti ove zemlje, ne samo da vam nije stalo do građana već da vam nije stalo do Hrvatske i zato se sramite. Hvala.
Hvala. Povreda Poslovnika, izvolite.
Prvenstveno mene je vrijeđao gospodin Grbin.
Koji članak?
Pa članak vrijeđanje saborskog zastupnika. Članak 234. … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]] Pa dobro gledajte, to je ciljana i zdrava … on je točno razumio što sam rekao nije odgovorio ni na jedno pitanje i to namjerno.
Ja vas molim, hvala, hvala. Nastavljamo, kolega Tomislav Žagar. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena pravobraniteljice sa suradnicima, državni tajnici, kolegice i kolege. Pred nama je izvješće iako neki kažu da je još jedno u nizu koje je slično, ali ne može biti različito kada se stvari bitno ne mijenjaju unatoč preporukama koje je pravobraniteljica iz godine u godinu daje. Nešto ću o tim preporukama reći kasnije, ali sada damo za uvod da kažem ono što se čini bitno za naglasiti. Svako u RH svaki građanin RH može biti ako ne danas, ako nije bio jučer onda može biti sutra žrtva diskriminacije. Svakom čovjeku mogu biti ugrožena njegova ljudska prava i slobode i upravo je zadaća pravobranitelja da štiti ta prava i te slobode. Isto tako mi u tehnici volimo reci da je svaki sustav onoliko dobar i izdržljiv koliko je izdržljiv i dobar njegov najslabiji dio. Upravo je to smisao zaštite i manjinskih prava svih manjina, kako šta reče da parafraziram jednoga specifičnog pripadnika manjine kada reče, e da je nas kao vas, a vas kao nas onda bi mi bili većina, a vi manjina. Dakle štititi prava manjina je odlika naprednog i razvijenog društva i mi tome težimo i upravo ovo izvješće nam govori kako da do toga cilja možemo i doći. Ja ću izdvojiti samo dvije bitne stvari iz ovog izvješća koje govore o tome što može prouzročiti stanje u kojem se ne poštuju ljudska prava i kojem onda to nepoštivanje ljudskih prava uzrokuje puno dublje posljedice. Naime, postoji jedan serijal koji se zove „Sekunde do katastrofe“, taj serijal je dobar stoga što pokazuje da su sve velike nesreće nastanu tako da se poklopi niz nepovoljnih okolnosti, dakle nije dovoljna samo jedna nepovoljna okolnost nego niz nepovoljnih okolnosti. A ispravljanje primjedbe koje ovakvo izvješće donosi zapravo vodi tome da stvaramo što povoljnije okolnosti kako ne bi došlo do mogućnosti za pojavu diskriminacije. Pročitat ću jedan dio izvješća iz njegovog sažetka. „Kroz poreznu politiku država izravno pokazuje stav prema ljudskim pravima. Osiguranjem dovoljnih sredstava za njihovo ostvarenje i osmišljavanjem poreza koji će osigurati da osobe ispod ili blizu granice siromaštva ne budu gurnute još dublje u njega. Ovakvu formulaciju bih volio čuti od ministra financija. Ovo je jako dobro, svaka pohvala. Još jedanput ću pročitati prvu rečenicu, kroz poreznu politiku država izravno pokazuje stav prema ljudskim pravima. To je ono što trebamo biti svjesni mi koji smo u politici, treba biti svjesna Vlada RH da je tu ključ. Možemo mi, netko je ovdje rekao i mom kolegi Vučetiću da on filozofira ali ako država se prema svojim građanima odnosi tako da ih stavlja u ruke pa i ovršne mafije, pazite ovdje se govori o ovršnoj mafiji, ako FINA, naša financijska agencija stoji u lancu ovršne mafije, pa kakvo smo mi onda društvo i kako možemo očekivati puno veći napredak? Dakle za ovo, za ovo svaka pohvala. I druga stvar, piše, za probleme vezano uz radne i službeničke odnose. Problemi u ovom području mogu se povezati sa sve većim odlaskom građana iz RH neovisno jesu li ili nisu zaposleni, kolika im je plaća, primaju li ju uopće, jesu li im blokirani računi te bez obzira na njihov obiteljski status ili razvijenog dijela zemlje iz kojega odlaze. Isto dobra stvar. Vlada RH u ovom trenutku se suočava sa tim problemom, čitavo društvo se suočava s problemom odlaska ljudi, depopulacije, vrlo loše demografske situacije a ovdje je u izvješću jasno naznačeno što su glavni problemi vezano za odlazak ljudi iz ove zemlje jer neki rade a ne dobivaju plaću. Jedan od velikih problema je to da kod nas se može dogoditi da čovjek koji radi dobiva manje od onoga koji ne radi. To je nedopustivo da čovjek koji je 40 godina radio ode u mirovinu koja je manja od čovjeka koji nikad nije u životu radio. To su stvari koji duboko vrijeđaju ljudska prava i ljudsko dostojanstvo. Vi ste u ovom izvješću pravobraniteljice naveli niz problema. Mi smo imali prije par dana i ovdje Zakon o poticajnoj stanogradnji i nekako se čini da mi sve što u društvu idemo, ako želimo nešto uništiti samo to trebamo poticati. I onda kada mi nešto potičemo onda se to na kraju sve upropasti. Dakle, natječaji koji su netransparentni, natječaji koji su namještani, namještani za koje se unaprijed zna tko će biti primljen i s tim povezano teški dolazak do posla, neadekvatne plaće. Pa tako neki radnici dobivaju, kao što ste naveli minimalnu plaću a ostatak dobivaju na ruke. A ima i vjerujte mi, ima i radnika koji dobivaju minimalnu plaću a onda dio od te plaće moraju vratiti poslodavcu, vjerujte da to postoji u RH. I tu je stambeno pitanje. Kada to sve zbrojimo onda dolazimo do zaključka zašto ljudi napuštaju ovu zemlju. Ono što mi je isto tako interesantno u izvješću trećina stanovništva ne raspolaže digitalnim vještinama. Mi smo ovdje, ministrica obrazovanja je najavila mjeru uvođenja informatike kao obveznog predmeta. Neki se tome već suprotstavljaju. A onda imamo trećinu osoba koji nemaju te vještine i znate šta se sada događa? Sada jedna obrnuta logika i to ste dobro vi naveli u svom izvješću da su ti ljudi postali sada diskriminirani jer oni nemaju digitalne vještine da bi koristili one servise koje te vještine zahtijevaju. I onda što se tiče obrazovanja u, mislim da u točki 10 preporuka ste naveli uvođenje građanskog odgoja jer mi imamo situaciju da je sve 3% stanovništva sudjeluje u cjeloživotnom obrazovanju a građansko obrazovanje ima, zapravo postoji visoki stupanj korelacije između te dvije vrste obrazovanja jer i kroz građansko obrazovanje građani shvaćaju jer uviđaju mehanizme kojima mogu se u budućem životu koristiti da bi lakše i sudjelovali u životu a da bi kasnije se i prekvalifikacijom i svim mogućnostima koje im sustav pruža ostvarili što bolji položaj u društvu. I na kraju vezano za ovu 231 preporuku. Preporuke su jako dobre, one mogu promijeniti sliku Hrvatske i neka ih uzme Vlada RH, neka ih uzme politička opcija bilo koja. Jer netko može novu političku opciju i ove vaše preporuke vam mogu biti program. Ako bi ispunio ove preporuke koje ste vi ovdje naveli sigurno bi to bilo na korist građanima RH ne samo u području zaštite ljudskih prava nego uopće u podizanju razine kvalitete života stanovništva RH. Hvala.
Hvala. Dvije replike. Prva kolegica Grozdana Perić.
Poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Žagar, da dobro je kritički se osvrtati na sve oko sebe i dobro je uvijek čuti drugu stranu međutim ovdje ste spomenuli mišljenje oko porezne politike i ono što bi trebao ministar čuti, odnosno svi mi ovdje jer smo odgovorni isto tako za funkcioniranje društva. A onda bi trebali biti isto tako i objektivni kada govorimo o poreznom sustavu i onome što se do sada i u ovome mandatu napravilo a to je i povećanje neoporezivog dijela i omogućavanje da jedinice lokalne samouprave imaju što veće udjele u tom istom porezu na dohodak a u isto vrijeme sagledati objektivno cijelu situaciju da upravo iz tih i nekih drugih sredstava se moraju servisirati itekako puno zahtjeva bilo zdravstva, bilo socijale, bilo naknada razno raznih. Dakle potrebna je ipak širina.
Hvala. Odgovor, izvolite kolega.
Hvala. Uvažena kolegice Perić, dakako da se s vama slažem i kada smo raspravljali o reformi, mini poreznoj reformi uvidjelo se zapravo da se smanjenjem poreznog opterećenja povećavaju porezni prihodi. Ono što je, veliki je problem i tu se slažemo, dakle postoji puna potreba ako uzmemo zdravstvo, ako uzmemo mirovinski sustav, to su po 30 milijardi, mi ih teško možemo ostvariti. Međutim, ako mi društvo oslobodimo, relaksiramo kako bi to netko od političara rekao sigurno će se onda sami uvjeti promijeniti, ljudi neće odlaziti iz ove zemlje i imat ćemo veće prihode nego što ih dobivamo ako imamo poreznom presijom samo misleći kako ćemo nadomjestiti sve rupe koje postoje danas u proračunu.
Hvala. I kolega Ivica Mišić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Žagar, vi ste dosta tu pričali malo prije o plaćama neradnicima, radnicima, poduzetnicima koji ne isplaćuju plaće nažalost i takvih ima, ali bih ja rekao, mi smo iz onog sustava komunističkog izašli gdje upravo nerad nagrađujemo, a rad podcjenjujemo. Pa vas pitam, koliko prima iz proračuna plaće a ne rade? To bi volio postaviti pitanje. Naravno da ti ljudi koji rade, a ne dobiju plaće, govorim o radnicima i o poduzetnicima koji ne isplaćuju. Kako mi možemo nahraniti nerad u ovoj državi nitko ne priča, a znamo koliku administraciju imamo, a koliko imamo rada. Koliko imamo umirovljenika, na koji način najlakše je sada kritizirati, mi smo izašli iz sustava komunističke partije, još uvijek na taj način djelujemo u našem sustavu. I to je problem.
Hvala vam. Odgovor na repliku.
Uvaženi kolega Mišić, evo ovako. Pokušat ću to s obzirom da je vrijeme kratko. Naš je zakon zakonski okviri, područje zakonodavstva, bilo u području ljudskih prava, bilo u području radnog zakonodavstva onih zakona koji se tiču razvoja poduzetništva. Kad gledamo te zakonske okvire, onda zapravo imamo jednu jasnu sliku nestvarnog svije. TO je naš problem. Mi imamo evo, i u području ljudskih prava, zaštite manjina imamo izvrsne zakone. Međutim, sve negdje zapinje u provedbi. Ja se s vama slažem kad govorimo o poduzetnicima, postoji niz mjera koje poduzetnici mogu koristiti, njima se to daje, a kad ih stvarno trebaju koristiti onda je tu zapravo niz papira koje ne mogu jednostavno prikupiti. Isto je sa onima koji se žele zaposliti. Ali, ako ne rasteretimo poduzetnike da nam oni mogu povećat onda i neto plaću, nećemo postići uspjeh.
Hvala. U ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e završno kolega Branimir Bunjac.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora. Uvažene kolegice i kolege, pučka pravobraniteljice sa suradnicima. Dakle, Živi zid će ovo Izvješće podržati. Ono je vrlo iscrpno, vrlo kvalitetno, napisano detaljno, informativno, doista se isplati čitati jer možemo svi ponešto iz toga Izvješća naučiti. Ono što bih možda rekao za sam kraj, a što se ne nalazi u samom izvješću, a možda bi se moglo nalaziti u nekome od slijedećih izvješća je utjecaj tzv. euro-atlantskih integracija na život građana, na život svakoga od nas, a on je nažalost uglavnom negativan i to bi također trebalo istaknuti. Znači, recimo ako analiziramo stanje u odnosu na 2013. i 2018., ako koristimo službene statistike vidimo da indeks korupcije u Hrvatskoj veći sada nego što je bio prije ulaska u EU. Također, ako usporedimo stanje 2012.-2018. vidimo da je dug blokiranih građana veći nego što je bio prije. Ako usporedimo omjer zaposlenih i umirovljenika vidimo da je taj omjer znatno nepovoljniji sada nego što je bio prije 6 godina. Ako pogledamo izdvajanje za vojsku, a pričalo se kad uđemo u NATO da će ta izdvajanja biti manja, da ćemo biti zaštićeni, da neće praktički biti potrebe za vojskom. Nažalost vidimo da su izdvajanja za vojsku veća, da kupujemo ne znam, limariju u Izraelu kako bi izložili eventualno u Tehničkom muzeju u Zagrebu. Vidimo također da prodajemo oružje Saudijskoj Arabiji, a Saudijska Arabija ga prodaje teroristima, koristi ga za agresiju u Jemenu. Nije mi jasno kakvu korist od toga imaju hrvatski građani osim da samo trpe štetu i da budu još siromašniji pa i osramoćeniji u međunarodnim odnosima. Također vidimo da je stanje okoliša puno gore nego što je bilo prije. Da ovaj visoki dom odnosno Vlada putem svoje parlamentarne većine gura u Hrvatsku GMO, da gura glifosate, vrlo štetne projekte poput LNG terminala, da je vrlo loše gospodarenje otpadom, da praktički svaki malo veći grad u RH, svejedno da li je Rijeka, Split, Zagreb, Koprivnica, Varaždin imaju ogromne probleme sa otpadom, da je tu vrlo visoka razina korupcije, vrlo visoka razina sklapanja štetnih ugovora. Također vidimo da je RH izgubila praktički sve svoje strateške tvrtke, da se sve rasprodalo. Evo, ove godine ono zadnje što gubimo, gubimo prehrambenu industriju koja prelazi u ruke Rusa, odnosno Amerikanaca i da ćemo u biti u budućnosti biti praktički bez ijedne jedine važne tvrtke, velike tvrtke koja bi mogla doprinijeti malo većemu rastu BDP-a. Ono što je također vrlo važno naglasiti da je samo u prošloj godini 2017. RH nazadovala po slobodi medija za 11 mjesta. Znači, mediji su u biti manje slobodni, puno lošije izvještavaju o stanju u društvu, često se putem tih medija govor mržnje i vrijeđanje nazivaju slobodom govora, prešućuje se teme bitne za hrvatsku budućnost, straši se ljude kojekakvim teorijama zavjere. Umjesto da kritiziraju rad izvršne vlasti, mediji često služe za obračune sa oporbom iako oporba u biti ne barem u ovom trenutku ne utječe na ono što se dešava u društvu. Možemo li tu sumnjati na sukob interesa? Vjerojatno da. Možemo li sumnjati na kršenje novinarskog kodeksa? Vjerojatno da. I ponavljam još jednom, to nije ono što sam ja rekao niti Živi zid, nego to je ono što pokazuju neovisne, objektivne, stručne analize. Također postoji brojna diskriminacija i po drugim pitanjima, po pitanjima obrazovanja, kulturnih sadržaja, vjerskih sloboda, često se u društvu stvara histerija ljudi određene vjeroispovijesti ili nacionalnosti se prikazuju svi kao neprijatelji i to jednostavno su sve stvari na kojima društvo kao cjelina, a osobito političari koji participiraju u najvišim institucijama ove države moraju ozbiljno poraditi u narednom periodu na dobrobit svih građana RH. Hvala lijepa.
Hvala. I u ime predlagatelja, tj. izvjestitelja gospođa Lora Vidović pučka pravobraniteljica. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Dame i gospodo. Ova rasprava je zaista bila jako konstruktivna i usudila bih se reći puno više konstruktivna nego što sam to do sada imala prilike svjedočiti. Ovo je šesta rasprava o Godišnjem izvješću koju ja podnosim Hrvatskom saboru i po mom mišljenju predstavlja jedan korak naprijed jer je pokazala širinu u raspravljanju o različitim temama o kojima izvješće govori i u velikoj mjeri se odnosila upravo na konkretne preporuke opet iz različitih područja. Mislim da je to izuzetno važno i posebno bih vas pozvala još jednom, naravno složila se sa svim onim zastupnicima i zastupnicama koji su govorili kako je izvješće jako dobra podloga za sve vaše rasprave tijekom godine o temama koje se u izvješću obrađuju i kroz sam narativ o temama, ali i kroz konkretne preporuke. Također u odnosu na ispunjavanje preporuke o kojoj je puno bilo riječi jako je važna sjednica Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina koja se trebala održati danas ujutro pa smo ju odgodili najvjerojatnije za početak sedmog mjeseca u kojem ćemo prolaziti konkretno kroz preporuke i vidjeti koji su načini za njihovu najbolju implementaciju, a mi ćemo svakako ostati u komunikaciji sa svim tijelima koja su nadležna za ispunjavanje tih preporuka i kroz dopise i kroz sastanke i pokušavati vidjeti što je moguće da se one u što je većoj mogućoj mjeri implementiraju. I konačno kada govorimo o preporukama važno je spomenuti ponovo izvješće Vlade o ispunjenosti preporuka kojeg nema već cijeli niz godina. Bilo bi jako važno za njihovu bolju implementaciju i nadamo se da će Vlada ponovo započeti sa podnošenjem tog izvješća Hrvatskom saboru. Što se tiče porasta broja predmeta i kapaciteta ureda, kao što je u izvješću navedeno broj predmeta u odnosu na 2012. je veći za više od 70%, istovremeno ured ima nešto manje od 30% više kadrovskih kapaciteta, a proračun je povećan za oko 30%. Postotak od 70% povećanja je sasvim sigurno posljedica snažnije prisutnosti u medijima, bolje dostupnosti ureda građanima. Mi smo otvorili tri područna ureda u Osijeku, Rijeci i Splitu gdje nam se građani mogu javiti, trudimo se biti dostupni i za osobne kontakte i telefonske kontakte i mailove i sve druge načine kako bismo građanima u što je većoj mogućoj mjeri pomogli. Pri tom moram napomenuti da porast od 70% nije podatak koji govori o većem broju konkretno pritužbi građana nego predmeta koje smo otvorili. Dakle neki su na našu vlastitu inicijativu, neki se odnose na opće inicijative, ne odnose se na zaštitu pojedinog konkretnog građanina. I pri tome moramo reći gospodin Babić je to spomenuo vezano uz broj pritužbi na diskriminaciju, specifikum je ne samo hrvatski i ne samo zadnjih nekoliko godina nego je cijelo vrijeme prisutno veliko ne prijavljivanje diskriminacije iz cijelog niza razloga. Podatke imamo o istraživanju možete ih vidjeti detaljnije na našim web stranicama i što se tiče nepoznavanja sustava zaštite od diskriminacije ili što je to diskriminacija straha, nerazumijevanja, dugotrajnosti sudskih postupaka, troškova koji su povezani sa sudskim postupcima što sve djeluje jako obeshrabrujuće na građane da diskriminaciju prijave. Nekoliko zastupnika je jučer spomenulo moju hrabrost za rad na ovom poslu i za podnošenje izvješća. Ja se ne doživljavam ništa posebno hrabrom, ne mislim da sam posebno hrabra, ali imam dobar zakonski okvir koji mi daje jamstva za sigurnost, za samostalnost i za neovisnost u radu. Mislim da je to zaista jako važno. Nažalost istih odredbi nema u zakonima o posebnim pravobraniteljima i mislim da je to jako velika šteta. Naravno pritisaka u svih ovih pet godina od kada sam ja pravobraniteljica je bilo. Najjači među njima naravno je odbijanje izvješća u Hrvatskom saboru, međutim niti taj pritisak niti oni koji su možda dolazili konkretno uz određene predmete nisu utjecali na način mog rada i moramo istaknuti da u ovih pet godina nije bilo pritisaka koji su od mene tražili da zaustavim rad na određenom predmetu. Dakle nitko nije tražio okončanje nekog postupanja, ali da u smislu komunikacije s javnosti bilo je poruka koje su tražile da ne komuniciram s javnošću o određenim problemima, što ja naravno nisam učinila odnosno nisam poslušala. U odnosu na pojedine teme o kojima je bilo riječi jučer i danas, možda najznačajnije jučer se odnosilo na pitanje demografije odnosno izvješće je ocijenjeno kao najbolji program demografske ovnove. Sasvim sigurno preporuke koje su u izvješću mogu doprinijeti boljoj zaštiti ljudskih prava u Hrvatskoj, boljem stanju na terenu, sasvim sigurno i većem odnosno kvalitetnijem životu odnosno ostanku ljudi u zemlji. Ono što mi često čujemo na terenu kada razgovaramo s ljudima ono što vidimo iz pritužbe ljudi kada nam dolaze, primjerice u području zapošljavanja, nemoguće je dobiti posao ako niste u stranci koja je na vlasti tamo gdje živite, koja god to stranka bila. Nemoguće je dobiti posao, ako niste politički, prijateljski ili rabinski vezani s onim koji te odluke donose. To ljudima djeluje jako obeshrabljujuće, kada i dobiju takav posao, osjećaju se dužnima onima koji su ih zaposlili. A u Irskoj mnoge agencije za zapošljavanja se bore oko toga da vam nađu posao i nakon toga nikome niste dužni. I da to je atmosfera u kojoj onda zaista mnogi odlučuju da im je bolje budućnost potražiti negdje drugdje a ne u Hrvatskoj. Odgovornost da se to promijeni je na vama, vama osobno. Vi ste političke elite, vi ste u vrhu svojih političkih stranka, vi možete utjecati na to, da se na terenu u lokalnoj zajednici tamo gdje ljudi žive, takva situacija promijeni. I da kriterij bude izvrsnost i kvaliteta a ne politička podobnost ili rabinske i prijateljske veze o čemu nam građani jako često pišu i govore da je upravo to slučaj. O drugim temama je također dosta bilo riječi, važnost edukacije, ne samo građanskog odgoja nego i edukacije stručnjaka, pogotovo za suzbijanje diskriminacije, to je nešto što ćemo mi sigurno nastaviti pratiti u budućnosti, sloboda kretanja, prava osoba s invaliditetom, odnosno, prava žena naravno, to je nešto što mi pratimo kao središnje tijelo nadležno za suzbijanje diskriminacije, ali primarno ipak u nadležnosti posebnih pravobraniteljica. Jedna od tih tema, jučer također bila spomenuta odnosi se na cijepljenje, ja bih iskrstila ovu priliku i pozvala roditelje da cjepe, da daju svoju djecu na cijepljenje, da se cjepe. Svi znanstveni dokazi, neupitno govore o tome, da je cijepljenje izuzetno važno za zdravlje i pojedinca i zajednica. Konvencija o pravima djeteta govori da u svim aktivnostima države, primarni interes mora biti najbolji interes djeteta, kao što roditelji nemaju pravo odlučivati o tome hoće li im dijete ići u osnovnu školu ili neće, jednako tako, ne bi trebali imati pravo odlučivati o tome hoće li dijete biti cijepljeno ili ne to je odluka koju može i treba donijeti samo liječnik. I evo, ja ću još jednom iskoristiti ovu priliku i apelirati na što veću procijepljenost u svim dijelovima Hrvatske. Konačno, nekoliko vas je reklo i ja bih se s tim složila, ovo je opet jedno izvješće, hoće li sljedeće godine biti isto kao i ovo. Mi se ipak trudimo svake godine, uvesti neka nova poglavalja, govoriti o nekim novim temama, ton je sasvim sigurno isti i ponavlja se iz godine u godinu. Nema čarobnog štapića, uistinu ga nema, ljudska prava su društvena, društvene promjene su dugotrajne, to se ništa ne događa preko noći, a izvješće ja ne bih voljela da bude shvaćeno kao kritika, nego kao konstruktivan doprinos, kao nešto o čemu ćemo razgovarati, da bi slijedeće godine bar neki postotak preporuka više bio ispunjen. Učinak izvješća, te promjene, to koliko će preporuke implementirati ovisi o vama, na vama je ta odgovornost ne samo kada se glasa o izvješću, nego kada se glasa o svakoj točki dnevnog reda, tijekom godine, koja se odnosi na ljudska prava građana. Hvala lijepo.
Na vaše izlaganje imamo 4 replike, kolegice Alfirev, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovana pučka pravobraniteljice. Sami ste rekli nema čarobnog štapića, međutim, znamo isto tako da 100 puta izgovorena laž postaje istina, a rekla bi, pitala bi vas, čemu, dakle, 100 puta dakle, rađeno ili izgovoreno, zastrašivanje, čemu to vodi. Jer svjedoci smo svih onih politika ili inicijativa koje su jedno vjere jučer, sijale strah od recimo pripadnika LGBT zajednica ili strah od cijepljenja, sami ste rekli ili danas strah od roda ili manjina. Pa bi vas pitala vode li takve politike ili inicijative gradnji društva kako ste rekli u kojem različito se poštuje, odnosno, različitost ne dovodi do diskriminatornog postupanja.
Hvala. Odgovor na repliku, izvolite.
Hvala lijepo. Puno je danas bilo govora i o toleranciji. Tolerancija znači poštovati ono s čim se ne slažemo. Nešto otrpjeti, da bismo živjeli zajedno, da bismo učili jedni od drugih i gradili razumijevanje. I sasvim sigurno je tolerancija razumijevanje, dijalog i prihvaćenje različitosti nešto na čemu još jako puno u Hrvatskoj moramo raditi.
Hvala. Replika kolega Žagar.
Hvala potpredsjedniče. Uvažena pravobraniteljice, korupcija, klijentelama, nepotizam, visok stupanj siromaštva, nisko obrazovna struktura, depopulacija, netko pita u Slavoniji, pa radi li se ovo namjerno? Čak sam počeo i sam sumnjati da možda postoje i takve naznake. Ovo odgovara političkim moćnicima, posebno lokalnim, da kada je takva situacija loša gospodarska, kada ljudi nemaju posla, onda ih se može ucjenjivati, može se od njih zatražiti da potpišu stranačku iskaznicu, pa tako negdje imate u uredima državne uprave da sakata šalje u podrum da potpiše pristupnicu za HDZ da bi se mogli, to je u mojoj županiji da bi se mogli zaposliti. Evo, sada na području moje općine, koja ima 3400 hektra, raspolaganja državnog poljoprivrednog zemljišta, potomci grofa Draškovića sada za povrat traže 100 hektara, oni će vjerojatno tu zemlju uzeti, odlaze šume, ljudi je sve manje, tko zna kako će to sve skupa i završiti.
Hvala. Replika broj 3. kolega Grbin.
Poštovana pučka pravobraniteljice
Kolega, kolega Grbin je prvo. …/Upadica: Pardon, mislio sam da ste mene pogledali, sorry.
Brzo ćete doći na red kolega Beus. Poštovana gospođo pravobraniteljice, ja bih vam se želio zahvaliti na vašem radu ali i isto na ovome što ste rekli a to je da vam na kraj pameti ne pada popustiti pod pritiscima i da ćete nastaviti u svojem radu i svojem djelovanju. Ali isto tako bih htio reći da je dio vašeg rada i dio vašeg postupanja da o onome što ste vidjeli i izvijestite javnost. Jer ako vi o nepravilnostima šutite onda je to kao u onom pitanju da li je doista drvo palo u šumi ako to nitko nije primijetio ili vidio. Dakle vaš posao, vaše postupanje je i obavještavanje javnosti. I ako vas netko pritišće da ne govorite o onome što ste uočili, onda je to isto, barem meni kada da vam kaže prestanite raditi svoj posao. Hvala.
Hvala. I izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospođo pučka pravobraniteljice, u jednom trenutku ste rekli da ne biste htjeli da se izvješće shvati kao kritika nego kao uputa. To bi bilo divno kada bi mi živjeli u idealnome društvu. Međutim ja ću vas podsjetiti RH trenutno predsjedava Vijećem Europe i to u setu prioritetnih pitanja, ni manje ni više stavila je i zaštitu manjina i borbu protiv korupcije. Tko god je zdrave glave i pročita vaše izvješće to će nazvati paradoksom. Jer ispada da zapravo kući nismo sredili ni pola onoga što drugima naturamo kao teme u kojima bi se kao trebali ugledati na nas. Rekli ste također da tolerancija jest uvažavanje drugih i drugačijih. To nema nikakve sumnje i treba graditi društvo tolerancije. Ali nikada nemojmo zaboraviti zato jer će nas pregaziti oni drugi da tolerancija ne znači toleriranje netolerantnih. Oni su ti koji uništavaju esenciju društva.
Hvala. Hvala svima. Zaključujem raspravu i glasovati ćemo kada se steknu uvjeti.
Izvješće pučke pravobraniteljice za 2017. godinu. Podnositeljica je pučka pravobraniteljica, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak: Prihvaća se Izvješće pučke pravobraniteljice za 2017. godinu. Molim glasujmo. Utvrđujem da je sa 114 glasova za, 1 suzdržanim i 3 glasa protiv donijet Zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.