Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 12. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Zvonko Černač od 15.00 dalje, Vili Rezman do 18.00, Roberto Battelli po 15.00, Franc Bogovič in Franc Pukšič po 18.00. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PREKRŠKIH, v okviru rednega postopka. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima Boštjan Škrlec, državni sekretar na Ministrstvu za pravosodje.
Lep pozdrav, spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Zakon o prekrških je temeljni procesni zakon, ki ureja postopke zaradi prekrškov. Smiselno se sklicuje na množico postopkovnih zakonov, predvsem na zakon o kazenskem postopku, pa tudi na kazenski zakonik, na zakon o odgovornosti pravnih oseb in druge zakone. To pomeni, da kadarkoli se kateri izmed teh zakonov spremeni, je treba ustrezno popraviti tudi določbe v zakonu o prekrških in prav to novela, ki je danes pred nami, v večini primerov tudi počne. V smislu usklajevanja s kazenskim zakonikom ta novela uvaja korekcije, ki se nanašajo na novo definicijo o "prisiljenosti" namesto "sile in groženj", ki je veljala v prejšnjem kazenskem zakoniku, in prav tako na novo umeščenost sostorilstva, ki je sedaj umeščeno v poglavje o kaznivem dejanju in ne več v poglavje o udeležbi. Naslednja sprememba, ki jo uvaja novela, se nanaša na enako obravnavo vseh kategorij voznikov, kadar storijo prekrške, za katere je mogoče izreči prenehanje veljavnosti vozniškega dovoljenja. Obstoječa ureditev pozna za voznike začetnike, kjer je poleg globe predpisana kazen oziroma sankcija več kot 6 točk, da se ti postopki vodijo v hitrem postopku. Pri drugih voznikih, polnoletnih, pa se za prekrške, za katere je mogoče izreči sankcijo prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja, postopki vodijo v rednem sodnem postopku. To pomeni, da sta ti dve kategoriji storilcev, v tem primeru voznikov, obravnavani različno, in predlog zakona to neenakost, neenakopravnost odpravlja. Zakon o kazenskem postopku je v zadnji noveli uvedel specialne določbe o zasegu in preiskavi elektronskih in z njimi povezanih naprav ter elektronskih nosilcev podatkov. Ker gre za specialne določbe v zakonu o kazenskem postopku, je bilo treba tudi v zakonu o prekrških, ki se sicer sklicuje na smiselno uporabo določb o hišni in osebni preiskavi, vnesti tudi sklice na te specialne določbe za preiskovanje in pregledovanje elektronskih in z njimi povezanih naprav. Prav tako se v postopkih na sodiščih prve stopnje uvaja nova dolžnost sodišč, da po uradni dolžnosti preizkušajo in ugotavljajo, ali je dejanje, ki se očita obdolžencu, prekršek oziroma ali ni, ter da pazijo na zastaranje. Sedaj je namreč veljalo, da v postopkih pri okrajnih sodiščih, ki so vodila postopke na zahtevo za sodno varstvo, sodišča niso bila dolžna te okoliščine preverjati po uradni dolžnosti, medtem ko so v pritožbenem postopku sodišča na to pazila po uradni dolžnosti. S tem so storilci, ki v času trajanja postopka na prvi stopnji še niso imeli podatkov oziroma v začetku postopka na prvi stopnji niso imeli podatkov o tem, ali obstajajo okoliščine, ki upravičujejo nastop zastaranja oziroma okoliščine, ki dejanja ne naredijo za prekršek teh okoliščin niso mogli uveljavljati v sojenju na prvi stopnji, temveč zgolj v pritožbi. S predlagano novelo se ta anomalija oziroma nedoslednost odpravlja. Novost je tudi to, da se širijo pristojnosti za pridržanje s strani policije v primerih, kadar policija zaloti storilce pri storitvi prekrška. Sedaj je bila možnost pridržanja zaradi privedbe k sodniku možna zgolj iz dveh razlogov. To sta bila razloga ponovitvene nevarnosti in begosumnosti. Sedaj se temu razlogu pridružuje tudi tretji razlog, ki je sicer dovoljen tudi za odreditev pripora, to je nevarnost uničenja dokazov. S tem smo prepričani, da bo policija dobila na voljo instrument, s katerim bo lahko bolj učinkovito vodila kazenske postopke, saj sedaj zaradi nevarnosti, da bo oseba uničila dokaze ali predmete prekrška, ni bilo mogoče storilca pridržati. In končno. Na koncu uvajamo možnost, da sodišča višje stopnje izjemoma v določenih omejenih primerih, kadar ocenijo, da nepravilnosti sodb sodišč prve stopnje ni mogoče odpraviti drugače, lahko vrnejo zadevo tudi v ponovno sojenje na sodišča prve stopnje. Dosedanja ureditev, ki je bila sprejeta leta 2008, onemogoča vsakršno vračanje zadev v obravnavo sodiščem na prvi stopnji, zaradi česar prihaja v praksi do neobičajnih in tudi pravno spornih situacij. Kot povedano, novela to anomalijo odpravlja. Hvala lepa.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku dr. Vinku Gorenaku za predstavitev poročila odbora.
Hvala lepa. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je ta predlog zakona obravnaval na 12. seji 1. decembra 2009. Predložila ga je Vlada. Odbor je imel na razpolago mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Komisije Državnega sveta za državno ureditev in mnenje Sodnega sveta. Predstavnik predlagatelja, državni sekretar gospod Škrlec, je povedal, da skrajšamo to, kar smo slišali ali približno to, kar smo pravkar slišali. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je v predstavitvi pisnega mnenja Zakonodajno-pravne službe povedala, da je večina pripomb Zakonodajno-pravne službe upoštevana v koalicijskih amandmajih. Ponovno je izpostavila problem 12. člena, ki po njenem mnenju ni zadovoljivo urejen. Predstavnik Državnega sveta gospod Vnučec je podal pozitivno mnenje pristojne komisije Državnega sveta. V razpravi so člani in članice odbora sledili pripombi Zakonodajno-pravne službe k 12. členu predlagane novele in ob strinjanju predlagatelja sprejeli svoj amandma k temu členu, s katerim se pravilno umešča nov razlog za pridržanje zalotenega storilca v 110. člen zakona o prekrških. V razpravi v predlaganem 15. členu, ki dopolnjuje 163. člen zakona o prekrških, so opozicijski poslanci menili, da bi ponovna uzakonitev možnosti višjih sodišč, da lahko v pritožbenem postopku obravnavano sodbo sodišča prve stopnje razveljavi in vrne v ponovno odločanje, povzročala nove sodne zaostanke, za stranko pa visoke odvetniške stroške. Koalicijski poslanci pa so takšno rešitev podpirali oziroma podprli. V nadaljevanju je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin: SD, Zares, DeSUS in LDS, in sicer dva k 17. členu, 18. in 19. členu in amandma Poslanske skupine SDS k 17. in 19. členu, ni pa sprejel amandmaja Poslanske skupine SDS k 15. členu ter ni glasoval o amandmaju poslanskih skupin koalicije k 12. členu, ker so postali brezpredmetni. Odbor je sprejel svoja dva amandma, torej amandmaja odbora k 10. in 12. členu. Odbor je nato na podlagi 128. člena Poslovnika glasoval o vseh členih skupaj in pripravil besedilo zakona, ki je sestavni del tega poročila. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima dr. Vinko Gorenak v imenu Poslanske skupine SDS. Lahko bi ostali kar za govornico. Prosim.
Malo drugačen vrstni red sem videl. Zakon o prekrških in stališče Poslanske skupine SDS. Povedati moram, da se Poslanska skupina SDS strinja s kar štirimi od petih predlaganih rešitev, globalno predlaganih rešitev v tem zakonu, in tako pozdravljamo, da se uskladita zakon o prekrških in kazenski zakonik, ker je to potrebno. Po našem mnenju je prav tako potrebno tudi to, da se vozniki-začetniki v vseh postopkih izenačijo z ostalimi vozniki, mislim zlasti na tiste primere okoli odvzema vozniškega dovoljenja. Tudi preverjanje zastaranja po uradni dolžnosti za poslansko skupino ni sporno. Na novo urejena možnost pridržanja zalotenega storilca pri prekrških, ki ga je sicer ministrstvo pripravilo precej pomanjkljivo, jaz izražam pravzaprav zadovoljstvo, da je bil na predlog Poslanske skupine SDS ta člen popravljen in tudi sprejet s strani koalicije, tako da bolj sistematično ureja to področje. Seveda pa v tem zakonu obstaja ena rešitev, ki za nas ni sprejemljiva - v nobenem pogledu. Zato moram to nekoliko natančneje utemeljiti. V letu 2008 je bila sprejeta novela zakona, ki višjim sodiščem onemogoča razveljavljanje in vračanje v ponovno sojenje. Višja sodišča so torej po noveli, tako imenovani Šturmovi noveli, tista sodišča, ki morajo odločiti: potrditi, spremeniti, sprejeti novo odločitev, nimajo pa več možnosti, da bi višja sodišča vračala v ponovno sojenje na tako imenovano prvo stopnjo. Ta zakon, ki je pred nami, pa to možnost ukinja. Jaz moram opozoriti, da je že v času twinning projektov priznani nemški strokovnjak Doukoff mislim, da sem prav izrekel, imel kot eno glavnih pripomb na našo zakonodajo pravzaprav pripombo o tem, da višja sodišča ne odločajo, ampak da preprosto razveljavijo in vračajo v ponovno sojenje na prvo stopnjo. Zelo jasno je zapisal in povedal, da to pomeni podaljševanje sodnih postopkov, da to pelje tudi v odločanje, sojenje v tako imenovanih nerazumih rokih, zaradi česar prihaja do tega, da plačujejo davkoplačevalci kar velike odškodnine. Jaz sem zelo vesel in izražam zadovoljstvo nad stališčem državnega sekretarja na odboru. Državni sekretar je namreč povedal, da to spreminjajo iz preprostega razloga oziroma da tako spremembo predlagajo iz preprostega razloga, ker prvostopenjska sodišča prinašajo slabe odločitve. Prvostopenjska sodišča izdajajo sodbe, ki niso podprte z ustreznimi dokazi, so pomanjkljive, ker se prvostopenjska sodišče zanašajo na to, da bodo že odločili sodniki na drugi stopnji. Mi to verjamemo, to najverjetneje popolnoma drži. Vendar to ni razlog za spremembo zakona. To je razlog, da začnejo nadzorni mehanizmi v sodstvu delovati in da nadzorni mehanizmi v sodstvu izpeljejo vse potrebne postopke, da bodo taki sodniki preprosto sankcionirani, da bodo taki sodniki v končni fazi tudi službo izgubili. Zakaj pa ne? Ne pa, da jim dajemo potuho in preprosto uvajamo sistem vračanja na prvo stopnjo. Kaj bo to pomenilo v nadaljevanju? To bo pomenilo preprosto to, da bomo prišli v situacijo, ko se bodo sodni postopki, zaradi vračanja v ponovno sojenje definitivno podaljševali. To bo pa pomenilo seveda spet sojenje v nerazumnih rokih in vse tisto, kar zraven sodi, zlasti pa odškodnine za sojenje v tako imenovanih nerazumnih rokih, kar bo tako ali tako šlo na pleča davkoplačevalcev. Pod pogojem, da bi to določilo, naš amandma sprejeli, bomo ta zakon tudi podprli. V nasprotnem primeru pa take rešitve ne moremo podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Vito Rožej v imenu poslanske skupine Zares. Lepo prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Predlog sprememb zakona o prekrških, ki je pred nami, večinoma usklajuje terminologijo in rešitve zakona o prekrških z zakonom o kazenskem postopku in s kazenskim zakonikom. Gre za to, da je sedaj sila in grožnja nadomeščena z instrumentom prisiljenosti v kazenskem zakoniku, prav tako je sostorilstvo urejeno v drugem poglavju in temu ustrezno je opravljena korekcija v zakonu o prekrških, da se ta sklicuje na prava poglavja in pravi člen. Novi institut, ki ga uvaja ta dopolnitev zakona o prekrških je tudi možnost pridržanja oseb zaradi koluzijske nevarnosti, torej nevarnosti, da bo oseba odvrgla, uničila ali kako drugače preprečila dokazovanje in dokaze o prekršku. Ta ukrep je potreben zaradi učinkovite izvedbe postopkov v primerih, ko je bil storilec zaloten pri storitvi prekrška. Državni sekretar je sam tudi v obrazložitvi povedal, da bo policija učinkoviteje s tem instrumentom vodila kazenske postopke, kar se mi zdi simptomatično, glede na to, da ne govorimo danes o zakonu o kazenskem postopku, ampak o zakonu o prekrških. V Poslanski skupini Zares smo pozorni na to tanko mejo med prekrškom in kaznivim dejanjem, ki se s tem novim instrumentom briše. So pa seveda razlogi, zakaj prekrške obravnavamo drugače kot kazniva dejanja, določeni in jasni, z namenom seveda. V teh primerih, ko se omejuje zasebna svoboda, se nam zdi vedno pomembno tehtati med sorazmernostjo ukrepa in težo prekrška. Upamo seveda, da bomo lahko čez mesece, leto, dobili tudi kakšno poročilo o tem, koliko se ta instrument izvaja. Podobno kot, če se morda spomnite ob zadnji spremembi zakona o policiji, ko smo tudi policiji dali nove pristojnosti glede osebnega pregleda, je treba biti pozoren na to, da se ta instrument ne zlorablja, ker mislim, da teža zagrešenih dejanj mora biti v sorazmerju z ukrepi oziroma obratno. Naslednja pomembna sprememba, ki jo novela zakona uvaja, je možnost, da višja sodišča v pritožbenem postopku razveljavijo odločitev prvostopenjskega sodišča in zadevo vrnejo v ponovno sojenje, o čemer je govoril že moj predgovornik. Razveljavitev in vrnitev v ponovno sojenje je po tej noveli možna le izjemoma, ko bo šlo za bistveno kršitev določb postopka o prekršku in bo sodišče ocenilo, da je glede na njeno naravo ne more samo odpraviti. Tako se težko strinjamo v celoti z oceno, da bodo te stvari tekle avtomatično. Predlagatelj trdi, da bo s tem spodbudil sodnike, da bodo na prvi stopnji tako kvalitetno in odgovorno opravljali svoje delo, da do pritožbenega postopka niti ne bo prišlo ali da višje sodišče ne bo imelo potrebe njihovih sodb razveljavljati in vračati v novo sojenje. V Poslanski skupini Zares bomo spremembe podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Gvido Kres, v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana predstavnika Vlade, spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke načeloma podpiramo spremembe in dopolnitve Zakona o prekrških, če bodo le-te pripomogle k zmanjšanju števila prekrškov, hitrejšim postopkom in večji pravni varnosti. Zaradi konsistentnosti same zakonodaje seveda podpiramo, da se Zakon o prekrških uskladi z ostalimi, kot sta kazenski zakonik in zakon o kazenskem postopku. Kot sem že rekel, podpiramo težnje, da bi bili tudi prekrškovni organi bolj učinkoviti. Upamo, da bo k temu prispeval tudi inštitut pridržanja storilca prekrška z namenom, da se ne uničijo ali odtujijo dokazi, ki so v kasnejšem postopku še kako pomembni. Seveda pa pričakujemo tudi, da se ne bodo povečale zlorabe pooblastil in da se ne bodo dogajala neutemeljena pridržanja. Predlog zakona odpravlja tudi dosedanjo ureditev odločanja višjega sodišča ob pritožbi sodišča prve stopnje. Menimo, da je takšna ureditev v določenih primerih res lahko pravno neustrezna, nas pa preseneča, da to ni bilo izpostavljeno na kakšnem drugem nivoju, preden se gre v samo spremembo zakona. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se nam zdi primerno tudi, da se s predlogom sprememb zakona uvaja preizkus odločbe o prekršku po uradni dolžnosti, tako da bo ponovno treba preizkusiti tudi, ali je dejanje prekršek ali je pregon zastaral. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Anton Urh, v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! Poslanska skupina DeSUS bo predlagane spremembe zakona o prekrških soglasno podprla. Gre za spremembe temeljnega zakona s področja prekrškovnega prava, za katere se smiselno uporabljajo tudi določbe kazenskega zakonika, zakona o kazenskem postopku, zakona o odgovornosti pravnih oseb za kazniva dejanja in cele vrste drugih zakonov. Zato je usklajenost teh dveh področij, torej prekrškovnega in kazenskega prava, nujna in smotrna, če naj učinkovito sledi ciljem, zaradi katerih je bila vsa ta zakonodaja sprejeta. V tej luči so oblikovane določene korekcije zakona o prekršku, ki jih poslanci DeSUS-a podpiramo. Glede na to, da je prekrškovno pravo eno izmed najpomembnejših del razmerja med posameznikom, na eni strani, ter državo, pravom in institucionalizirano presijo, na drugi strani, predvsem kar se pogostosti posameznikovega srečanja z njim tiče, je vsekakor treba biti pozoren pri vsakokratnem noveliranju in spreminjanju institutov prekrškovnega prava oziroma pri spreminjanju prekrškovne politike nasploh. Zato smo v naši poslanski skupini namenili posebno pozornost predlagani korekciji uveljavljenih institutov, kot so: preiskava elektronskih in z njimi povezanih naprav ter nosilcev elektronskih podatkov, preizkus določbe po uradni dolžnosti ali je prekršek oziroma sam pregon zastaral, institut pridržanja oseb, če obstoji upravičena bojazen, da bo storilec skril, uničil ali odvrgel dokaz o prekršku, odločanje o pritožbenem postopku, in sicer se omogoča razveljavitev sodbe sodišča prve stopnje in vrnitev zadeve v novo odločanje. Kar se tiče sprememb določil postopanja pristojnih organom, jim poslanci DeSUS-a ne nasprotujemo. Gre za dolžnost sodišča, da po uradni dolžnosti pazi na zastaranje pregona. Tukaj mislimo, da je prav, da so sodišča tisti subjekt, ki je dolžan paziti na to pomembno okoliščino, saj sedaj včasih prihaja do situacije, ko je bila strankam dana možnost takšnega vsebinskega ugovora šele na naslednji stopnji, torej na višjem sodišču. Podpiramo tudi drugo rešitev, to je možnost drugostopenjskega organa, da razveljavi odločitev prvostopenjskega sodišča in zadevo vrne v ponovno sojenje. Uveljavitev te možnosti je po naši oceni predlagatelj razumno in prepričljivo argumentiral, zato v naši poslanski skupini ne vidimo razloga, zakaj bi temu nasprotovali. Tudi izkušnje iz prakse, kjer v nekaterih primerih prihaja do zelo neobičajnih situacij, praktično terjajo spremembe zakona o prekrških v tem delu. Poslanci DeSUS-a bomo prispevali svoje glasove k sprejemu novele zakona o prekrških, z namenom, da se ta del zakonodaje prilagodi oziroma uskladi s preostalo kazensko pravno zakonodajo, ter z namenom razrešitve procesnih zapletov, do katerih je prihajalo na podlagi sedaj veljavnega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Silven Majhenič v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani predstavniki Vlade. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prekrških je novela, ki predstavlja prilagoditev k že obstoječemu zakoniku, ki je začel veljati 1. 1. 2008 in rešuje procesne zaplete, ki se jih brez zakonske prilagoditve ne da odpraviti. Gre za temeljni zakon, ki temelji na prekrškovnem pravu. Novela sledi usklajevanju terminologije in rešitvam v zakonu o prekrških predvsem z zakonom o Kazenskem postopku in Kazenskem zakoniku. Kot je iz prakse razvidno, se je zadnja novela zakona v določenih segmentih pokazala kot pomanjkljiva in nepopolna. Vnaša se tudi vsebinska sprememba, ki bo enakost za obravnavo pred zakonom zagotavljala voznikom vseh kategorij. Do zdaj je bilo možno izreči ukrep odvzema vozniškega dovoljenja, ko se je nabralo določeno število točk, tako so bili vozniki-začetniki v neenakopravnem položaju, saj so ostali brez vozniškega dovoljenja, brez obravnave na sodišču, kar po skrajšanem postopku že na policijski postaji. To se bo z novelo popravilo in bo za tovrstne postopke pristojno le sodišče. Tudi avtomatičnost prenehanja vozniškega bo možno omiliti glede na izrečeno število kazenskih točk, kar je povsem sprejemljivo, če že govorimo o enakosti pred zakonom. Novela zakona v prekrškovnem postopku ureja tudi zaseg in preiskavo elektronske naprave in nosilcev elektronskih podatkov, kar je po zgledu zakona o kazenskem postopu. Po uradni dolžnosti se ugotavlja tudi morebitno zastaranje pregona ter stopnja prekrška. Posebnost novele je pridržanje zaradi suma storitve kaznivega dejanja, ki temelji na koluzijskih nevarnostih. Predlagatelj opravičuje ta ukrep le v tistem delu, ko policija zaloti storilca pri samem kaznivem dejanju, ko sodišče ne dela in ni možna privedba, obstoja pa nevarnost, da storilec pobegne ali s prekrški nadaljuje. V tem primeru gre sigurno za odvzem prostosti oziroma omejitev osebne svobode, ki pa je ustavno varovana pravica posameznika, kar je zapisano v 19. členu Ustave, glede na vsebino razlogov, za pridržanje pa tudi 20. člen Ustave. Kot vidimo, je dokazni standard in razlog za pridržanje nižji od že uveljavljenega zakona in ne utemeljuje predlaganih novosti, zato bi kazalo v tem delu predlog zakona, kot gre za osebno svobodo, uporabiti milejše ukrepe. Sprememba, da sodišče v pritožbenih postopkih razveljavi odločitev prvega sodišča in zadevo vrne v ponovno sojenje, je praksa, ki je bila že zapisana v zakonu in se ni izkazala za dobro, zdaj pa se ponovno uvaja, z obrazložitvijo, da ni dobra, saj višja sodišča ne morejo vračati zadev v ponovno presojo sodiščem prve stopnje, kar pa je vprašljivo tudi s strani ustavnosti, saj obstaja možnost, da si obsojen prvič na drugi stopnji in nimaš več možnosti za pritožbo. Iz gradiva je razvidno, da gre tudi za pomanjkanje strokovnih kadrov, ki bodo pri odločanju in pisanju sodb bolj strokovni na prvostopenjskih sodiščih. Iz vsega navedenega je možno razbrati, da je predlog zakona o spremembah zakona o prekrških zastavljen na dokaj dobrih predlogih sprememb, ki bi naj sledile cilju izboljšanja zakona, ki nas pa ni prepričal v tistem delu, ki govori o odvzemu prostosti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Ljubo Germič v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod državni sekretar s sodelavko, kolegice in kolegi! V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o prekrških podprli. Podprli ga bomo iz več razlogov. Naj navedem le nekatere. S predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prekrških se želi doseči usklajenost s kazenskim zakonikom in drugimi zakoni, ki določajo prekrške in postopanja oziroma ravnanja prekrškovnih organov v primeru storjenih prekrškov. Konec leta 2008 je namreč začel veljati nov kazenski zakonik, ki je posegel tudi v materijo kazenskega prava, zato se spreminja 8. člen zakona o prekrških, ki se sklicuje na smiselno uporabo kazenskega zakona. V nadaljevanju podpiramo usmeritve tega zakona, ki so namenjene povečanju učinkovitosti prekrškovnih organov in sodišč. In tako se za bolj uspešno izvedbo postopkov o prekršku dopolnjujejo določbe o ukrepih za zagotovitev obdolženčeve navzočnosti. Določeno namreč je, da policija lahko pridrži obdolženca, če so podani utemeljeni razlogi za sum, da je storil prekršek in je upravičena bojazen, da bo skril, uničil ali odvrgel dokaz o prekršku. Podpiramo tudi spremembe 163. člena zakona o prekrških, ki se spreminjajo tako, da bo sodiščem druge stopnje ponovno omogočeno, da zadevo vrnejo sodiščem prve stopnje v ponovno odločanje, torej novo sojenje. V praksi se je namreč pokazalo, da je veliko primerov, ko višje sodišče ne more samo odpraviti bistvene kršitve določb postopka o prekršku, ali pa ko višje sodišče prvič izvaja dokazni postopek in prvič vsebinsko odloča o prekrških. V teh primerih je dejansko odvzeta pravica do pritožbe, saj zoper sklep ali sodbo višjega sodišča ni pritožbe. V Poslanskem klubu LDS menimo, da z zagotavljanjem ene ustavne pravice, to je pravice do sojenja v razumnem roku ne moremo povoziti druge ustavne pravice, ki je v tem primeru pravica do sodnega varstva. Z novelo zakona o prekrških, ki je začela veljati 5. marca 2008, je bil uzakonjen nov sistem pritožbenega odločanja, ki je bil sicer dobronameren, vendar nedodelan in nepremišljen. Verjetno tudi zaradi tega, ker smo pri sprejemanju predloga zakona hiteli in ga na predlog takratne vlade oziroma ministra za pravosodje obravnavali po nujnem postopku, pri čemer smo v Poslanskem klubu LDS izrazili tudi pisni protest. Po letu in pol se je izkazalo, da sistemskih sprememb res ne moremo uvajati po nujnih postopkih. Zato v Poslanskem klubu LDS opozarjamo na konflikt ustavnih pravic, to je pravica sojenja v razumnem roku, ki je v konfliktu z drugimi ustavnimi pravicami, s pravico do pravnega sredstva in varstvom pravic. Menimo, da ukinitev možnosti razveljavitve prvostopenjskih sodb ni edini mehanizem za zmanjševanje sodnih zaostankov, statistika pa tudi ne potrjuje trditev, da so sodni zaostanki nastali povečini samo zaradi vračanja zadev v ponovno sojenje. Tudi sicer ne moremo pritrditi argumentu, da se z ukinitvijo možnosti razveljavitve sodbe sledi pravici do sojenja brez nepotrebnega odlašanja, ker pri vračanju v ponovno odločanje po našem mnenju ne gre za sodne zaostanke. Sodni zaostanki v bistvu nastajajo v primerih, če nek sodnik časovno ne razpisuje narokov oziroma obravnav, kot bi moral, oziroma v razumnem roku ne izdaja sklepov in sodb. Tako v Poslanskem klubu LDS pozdravljamo ureditev, ki bo omogočala enakopravno obravnavanje vseh storilcev prekrškov, ne pa možnost meritornega odločanja višjih sodišč, na kar se obdolženec ne more niti pritožiti. Na podlagi vsega navedenega izražamo podporo spremembi oziroma noveli zakona o prekrških. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Anton Colarič, v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa, gospod predsednik. Pozdrav državnemu sekretarju s sodelavko, kolegicam in kolegom! Novela zakona o prekrških je pripravljena tako, da se v materialnopravnih določbah usklajuje s kazenskim zakonikom. Prilagoditev podpira tudi Sodni svet, ker se s tem rešujejo procesni zapleti, ki jih brez zakonske prilagoditve ne bi bilo mogoče odpraviti. Določena je tudi jasnejša razmejitev med hitrim postopkom o prekršku in rednim sodnim postopkom, tako da je določeno, da hitri postopek ni dovoljen za prekrške zoper varnost cestnega prometa, za katere je predpisana stranska sankcija kazenskih točk v številu, zaradi katerega se po zakonu storilcu izreče prenehanje veljavnosti vozniškega dovoljenja. Na matičnem delovnem telesu je tekla razprava predvsem o določbi, ki se nanaša na dopustitev pridržanja v primerih, ko je upravičena bojazen, da bo obdolženec oziroma storilec prekrška uničil, skril ali odvrgel dokaz o prekršku, ter na določbo, ki sodiščem druge stopnje ponovno daje možnost, da lahko v pritožbenem postopku obravnavano sodbo sodišča prve stopnje razveljavi in vrne zadevo v novo odločanje. V praksi se je namreč izkazalo, da je ob sumu storitve prekrška policija ostala brez dokazov, višje sodišče pa ni moglo samo odpraviti bistvene kršitve določb postopka o prekršku. V veljavni zakonodaji pa je tudi dejansko bila vzeta pravica do pritožbe, saj zoper sklep ali sodbo višjega sodišča ni pritožbe. Predlagane rešitve omogočajo, da bodo postopki o prekršku uspešneje izvedeni, omogočeno pa bo tudi enakopravno obravnavanje vseh storilcev prekrškov. V Poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo predlog novele zakona o prekrških, ker menimo, da so predlagane spremembe potrebne in utemeljene, ne bomo pa podprli amandmaja SDS-ja k 19. členu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 14.12.2009. V razpravo dajem 19. člen ter amandma poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Prosim, dr. Vinko Gorenak, imate besedo.
Hvala lepa. Jaz sem že v uvodnem stališču poslanske skupine zelo jasno povedal, da imamo pred seboj zakon, ki jekar v štirih oziroma petih segmentih z naše strani pozdravljen, z naše strani podprt tudi zato, ker se redko kdaj zgodi, da bi bil kakšen amandma poslanske skupine SDS sprejet, pa tokrat je bil. Amandma, ki pa je predmet razprave, pa se nanaša prav na tisto, kar je bilo oziroma kar je za nas še vedno sporno, to pa je vračanje stvari višjih sodišč na prvostopenjska sodišča. In na to zadevo smo vložili amandma, iz česar želimo iz formalnih razlogov podaljšati ta čas uveljavitve, da bi lahko Ministrstvo za pravosodje v tem času ponovno preučilo takšno svojo odločitev in sprejelo eventualno boljšo. To je bil osnovni razlog. Sam amandma oziroma člen, ki ga amandmiramo, je relativno jasen. Poglejte, v času twinning projektov smo bili opozorjeni s strani tistih, ki imajo v Evropi sodni sistem dodelan, ne bomo rekli ravno v nulo, ampak dober sodni sistem, kot je nemški: ne počnite tega, odpravite določila in višja sodišča, v takih primerih, o katerih govorimo, naj odločijo, ne pa vračajo stvari na prvo stopnjo. Mi se z vprašanjem vračanja stvari na prvo stopnjo ne soočamo samo pri sodiščih, tudi v pravnih postopkih je ista situacija, ker so uradnikom na neki višji stopnji, tukaj v tem primeru pa višjim sodnikom, ne ljubi, ne da ali pa so gospodje na nekem nivoju, ko rečejo, saj sem na tem nivoju in to možnost imam, in preprosto vračajo. To pa pomeni podaljševanje sodnih postopkov. Nobenega razloga ni in nobenega razloga ni, da bi stvari uzakonili tako, kot je prelagano. Tudi v primerjalnem pregledu evropskih držav, gospe in gospodje iz koalicije, poglejte primerjalni pregled iz evropskih držav, pa boste videli, kako je v Evropi. Ne bom posebej bral, ker to lahko vsak od nas prebere. In za nas ni sprejemljivo, da zadeve vračamo zaradi razloga, kakršen je bil povedan na Odboru za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje. Tam je bilo zelo jasno povedano, sodniki prvostopenjskih sodišč odločajo, slabo podprejo z dokazi, ne podprejo z dokazi, izdajajo nekvalitetne sodbe, ker se zanašajo na to, da bo že višje sodišče odločilo in nikoli več ne bo prišlo na njihovo mizo nazaj. Poglejte, to so napake. Ampak jaz ne kritiziram teh napak. Vsi mi delamo napake, od zdravstvenega sistema, sodnega sistema, mi poslanci tukaj, do škarta, če želite, v neki tovarni. Vsepovsod se to dogaja. In tudi na sodiščih se dogaja. In normalno je, da se dogaja, samo napake je treba odpravljati. Zdaj pa mi napako odpravljamo. Kako? Tako, če hipotetično to napako in tiste, ki jih delajo, imenujem neko bolezen, da to zdravimo s čajem namesto s penicilinom. Se pravi, sodna veja oblasti bi morala aktivirati svoje nadzorne mehanizme, ki jih ima. Pomeni, takim sodnikom, ki tako odločajo, kot je bilo povedano na odboru, brez dokazov, slabe sodbe pišejo itn., zoper njih aktivirati nadzorne mehanizme. To pomeni vse, ki jih pravosodje ima, vključno z razrešitvijo. Zakaj pa ne?! Mi pa zdaj počnemo nekaj drugega. Mi pa, da bi to odpravili, zdaj postavljamo situacijo tako, da bodo višja sodišča spet vračala. Jaz, če nekoliko razširim, gospod predsednik, okvir tega amandmaja še z eno primerjavo. Glejte, mi sodni sistem zavijamo v vato, pa ni razloga, da ga zavijamo v vato s tovrstnimi potezami. Eden od dokazov zavijanja v vato je tudi včerajšnji odgovor na poslansko vprašanje. Mi v tej državi nimamo pregleda nad dodatnim delom sodnikov. Minister je to povedal in mu verjamem. Prepuščamo stvari sodstvu. Tudi tukaj počnemo nekaj, kar ni dobro za to državo, kar ni dobro za pravosodni sistem, kar ni dobro za davkoplačevalce. In za boga, če je drugod po Evropi tako urejeno, da drugostopna sodišča odločijo, potem ne vidim razloga, zakaj ne bi bilo pri nas v redu. Jaz vidim razlog tega, da pri nas to "a ala" ni v redu, v nekem zaokroženem delovanju sedanjega vodstva ministrstva, ki namesto da bi skrbel za sodni sistem in njegovo učinkovitost, sprejemal zakone, ki bodo sodnikom omogočili kvalitetno, učinkovito, zakonito, strokovno in ne vem kakšno delo, sprejemamo niz zakonov, ki dejansko peljejo pravosodje v širšem smislu besede daleč od tega cilja. Ne bom našteval odvetnikov, notarjev in vsega tistega, kar sem v tej dvorani že povedal - današnja odločitev, današnja pričakovana odločitev je zgolj kamenček v tem mozaiku. In to za naše državljane ni dobro, to je za naše državljane slabo. izgovarjanje na neko domnevno pritožbo: Oh, koliko instanc in možnosti pa še imamo nad takšnim višjim sodiščem! Kar nekaj. Izgovarjanje na to zadevo, da višja sodišča spet postavljamo v nek položaj, ko bodo lahko vračala zadeve, enostavno ni dobro. Slišali smo tudi argument, da so pa zdaj višja sodišča obremenjena. Nič hudega, prvostopne sodnike, tiste, ki so odlični in dobri, naj pravosodna veja oblasti s postopki, ki obstajajo, premesti na višja sodišča, pa bo sistem normalno deloval. In naj izloči sodnike, ki slabo delajo. Ampak tega enostavno nočemo, ker trdimo, da je sodna veja oblasti neodvisna. Naj še enkrat povem. Globoko spoštujemo to neodvisnost pri sprejemanju odločitev, ki so dokončne ali kakorkoli, in jih je treba izvršiti. Ne pa v neodvisnost sodstva šteti vse take zadeve, kakršno je vračanje v ponovno sojenje, pa plače sodnikov in še kaj. To pa ni neodvisno sodstvo. Neodvisno sodstvo tudi ni tisto, da prvostopenjski sodniki slabo opravljajo svoje delo, nekateri je bilo povedano. Tako opravljanje dela jaz ne vidim in ne štejem pod neodvisnost. Nikakor ne. Sistemi, kakršno je sodstvo pri tovrstnih stvareh ali pa zdravstvo, če želite, ki se samokontrolirajo, so sistemi, ki peljejo v pogubo. Ker samokontrola ne deluje iz preprostega ljudskega pregovora: vrana vrani ne izkljuje oči. Za zaključek samo še to. V policiji ta sistem deluje popolnoma drugače. Ni popolnoma primerljiv, govorim o sistemu kontrole, ni popolnoma primerljiv, vendar o pritožbah zoper policiste odloča zunanja javnost. In ni več razlogov za vrana vrani, ne izkljuje oči. V sodstvu, zdravstvu, primer Nekrep, recimo, pa take sisteme še vedno imamo. In dokler Državni zbor ne bo odpravil vseh teh zadev v vseh podsistemih te države in naredil te podsisteme učinkovite, do takrat bodo v teh podsistemih problemi. In z današnjim glasovanjem oziroma s tem amandmajem, s tem členom, dodajamo v segment sodstva še en kamenček, ki je plesniv [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]ki ni dober. Je slab. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi se je prijavil Boštjan Škrlec, državni sekretar, prosim.
Hvala lepa za besedo. Moram se odzvati na to razpravo iz poglavitno dveh razlogov. Dve predpostavki sta v tej razpravi napačni. Ena predpostavka je, da višja sodišča zdaj ne bodo več odločala, druga predpostavka pa je, da je bil temeljni namen in temeljno vodilo in temeljni razlog za spremembo oziroma za predlog te novele v tem, da naj bi sodišča slabo delala. Obe predpostavki sta, kot sem povedal, napačni. Sistem, da višja sodišča praviloma odločajo o zadevi, ko dobijo v roke, v delo pritožbo, ta sistem ostaja. Možnost, da se zadeve vrnejo na sodišče prve stopnje v obliki razveljavitve, so skrajno omejene z novelo, ki jo danes predlagamo. V tej zvezi pa je treba izpostaviti naravo postopka o prekršku. Postopek o prekršku namreč ni postopek, v katerem bi državljani uveljavljali kakšne svoje pravice proti drugim državljanom ali zoper državo, ampak gre v svojem bistvu za kaznovalni postopek. To je postopek, ko država s svojim aparatom represije nastopa zoper posameznika. In v tem postopku veljajo drugačna pravila o učinkovitosti in pravnem varstvu, kot v kakšnem drugem postopku. Tukaj je element pravne varnosti tisti, ki mora biti odločilen. In ravno element pravne varnosti je bil tisti, ki nam je narekoval, da posežemo v obstoječo ureditev z manjšo korekcijo, z manjšo korekcijo, ki odpira vrata, da se zadeve razveljavijo in vrnejo sodišču prve stopnje v novo sojenje zgolj v omejenem številu zadev. Pa poglejmo, za katere zadeve gre. Gre za primere, ko je bila v postopku na prvi stopnji storjena ena izmed bistvenih, absolutno bistvenih kršitev postopka. Te kršitve so take, da je odločal sodnik, ki sploh ne bi smel odločati, ker bi moral biti izločen, ali če je tekel postopek na podlagi predloga neupravičenega predlagatelja, ali če so bile kršene pravice obdolženca do izjave, ali če obdolženec ni imel možnosti uporabljati jezika, do katerega je upravičen na podlagi ustave, ali če je izrek sodbe oziroma sklepa nerazumljiv ali v nasprotju z razlogi sodbe oziroma sklepa ali kadar so ti razlogi sami s seboj v precejšnjem nasprotju, lahko da so nerazumljivi. Za te primere gre. In v teh primerih ni sprejemljivo sprejeti koncepta, da človek, čigar pravice so bile na prvi stopnji kršene v tem smislu, da mu ni sodil sodnik, ki bi mu moral soditi, da ni mogel uporabljati svojega sodnika, da pravzaprav ne razume, česa se ga obremenjuje, ker je izrek nejasen ali v neskladju z razlogi sodbe, da se o takem človeku presoja prvič meritorno na drugi stopnji. In če je obsojen oziroma spoznan za odgovornega, nima pravice do pritožbe. To je glavni problem te ureditve. Ta problem, verjamem, da je posledica tega, da je bila ta ureditev leta 2008 sprejeta v nujnem postopku, ko ni bilo verjetno priložnosti opraviti vseh teh premislekov in analiz. Strinjam se z mojimi predgovorniki, ki so omenili, da je namen in cilj te ureditve, da višja sodišča v večini primerov oziroma praviloma sprejmejo dokončno odločitev, da je ta cilj pravilen. Ta cilj tudi ohranjamo. V ta cilj ne posegamo. Gre zgolj za to, da vgradimo varovalko, da zaščitimo pravice oseb, ki so v postopku. Da v tistih primerih, ki so najbolj eklatantni, ko je njihova možnost obrambe bistveno okrnjena, da imajo možnost, da se o njihovih obtožbah odloča ponovno na prvi stopnji, in ne zgolj na drugi stopnji. To je bistvo te spremembe, ki jo predlagamo. In zaradi tega menimo, da vprašanje morebitne učinkovitosti sodnega postopka v teh primerih ne more odtehtati vprašanja pravne varnosti. Vprašanje učinkovitosti je tudi sicer precej predimenzionirano v tej razpravi. Sodna statistika govori, da je tudi pred uvedbo tega sistema, ki je onemogočal kakršnokoli vračanje s sodišč druge stopnje na prvo stopnjo, bilo teh vrnitev pravzaprav zelo malo. V skrajšanem postopku je bilo takih vrnitev zgolj 5%, v rednih postopkih pa je bilo teh vrnitev zgolj 12%. V vseh tistih primerih, ko je sploh prišlo do pritožbe, je bilo zgolj oziroma največ 12% zadev vrnjenih v presojanje na prvo stopnjo. Kot že povedano, smo prepričani, da je ta korekcija nujna. Da ta korekcija odpira vrata, da se v izjemnih primerih zadeva vrača nazaj na prvo stopnjo, in je sorazmerna s ciljem, ki se zasleduje. Kvaliteta dela, o kateri je bilo veliko govora, je bila v razpravi na odboru res omenjena. Omenjena je bila zaradi tega, ker nas je na to opozorilo višje sodišče. Iz tega dopisa jasno izhaja, da je sistem, kot danes velja, sistemsko nastavljen tako, da spodbuja količino in ne kvalitete. In to je težava, ki jo ta varovalka odpravlja. I tistih primerih, ko gre za najhujše kršitve zoper obdolženca, dajemo možnost, da sodišče prve stopnje ponovno presoja. Teh kršitev pa ni mogoče enačiti s slabim delom sodnikov, do teh kršitev lahko pride zaradi okoliščin, ki se kasneje izkažejo, lahko pride zaradi drugačnega razumevanja pravne problematike. Tudi nejasnost sodbe ne pomeni, da tisti, ki jo piše, ni sposoben sodbe napisati. Gre za to, da je njegov miselni tok pač tak, da on iz te sodbe razume argumentacijo, nekdo drug, ki ima drugačen miselni tok, pa tega ne razume. In v tem primeru je seveda treba varovati koristi obdolženca, ki mora vedno razumeti, kaj se mu očita, česa je obdolžen in zaradi česa je spoznan za odgovornega. Vse te rešitve, kot sem povedal, so torej minimalni posegi v koncept, ki je bil uveden na hitro, po nujnem postopku, dasiravno, lahko rečem, z dobrim namenom in ciljem, ki ga je gotovo vredno zasledovati. Te spremembe ne bodo imele negativnega učinka na te cilje. Pozorno bomo spremljali, kako se ta novela v praksi uporablja. Računam in prepričan sem, da tudi sodišča razumejo, kje so razlogi za to novelo, in da se ne bo dogajalo, da bodo zadeve v nerazumnem obsegu vračane na sodišča prve stopnje. Kar se tiče predloga, da naj se ta ureditev odloži za določen čas, z razlogom, da naj bi se sodnike izobrazilo, ni problem v tem, da sodniki ne bi bili izobraženi in da ne bi znali delati svojega dela. Sodniki so že sedaj v okviru Centra za izobraževanje v pravosodju posebej s področja prekrškovnega prava deležni rednih usposabljanj, tako šol za sodnike prekrškovnega prava kot uvajalnih šol za sodnike začetnike, pa tudi posebni dnevi prekrškovnega prava se organizirajo na letni ravni. Problem je v tem, kot sem povedal, da je sistem, kot je danes, izrazito nastavljen na to, da spodbuja količino in ne kvalitete. Kvaliteta pravzaprav sploh ni pomembna. To je implicitna posledica ureditve, ki je danes v veljavi, da sodnik ne dobi več svoje zadeve v nobenem primeru nazaj. In ta anomalija, do katere tudi prihaja, na katero nas je res praksa opozorila, čeprav to ni glavni razlog, kot sem povedal, je eden izmed razlogov, da se takšna novela sprejme, ki v najbolj omejenem obsegu omogoča, da se zadeve vračajo nazaj takrat, kadar je to res nujno potrebno in kadar to zahteva pravna varnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zato zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 15. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZUNANJIH ZADEVAH V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima Samuel Žbogar, minister za zunanje zadeve. Prosim.
Gospod predsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Vlada Republike Slovenije je vložila v parlamentarno proceduro Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zunanjih zadevah, ki ga je pripravilo Ministrstvo za zunanje zadeve. Predlog zakona je pripravljala projektna skupina, ki so jo sestavljali uslužbenci Ministrstva za zunanje zadeve in v njej je bil tudi predsednik Sindikata slovenskih diplomatov. Vlada je predlog zakona potrdila oktobra meseca in ga poslala v Državni zbor. Predlog je bil v drugi obravnavi na matičnem delovnem telesu dopolnjen z amandmaji, ki sledijo mnenju Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Večina amandmajev je redakcijske narave in ne posegajo bistveno v vsebino zakona. Zakon prinaša več novosti in izboljšav na dveh področjih. Najprej na področju organizacije dela v Ministrstvu za zunanje zadeve in pri razvoju kariere diplomatov. Prvi cilje: boljša organizacija dela. Z zakonom se zagotavlja ustrezna pravna podlaga za prevzem pristojnosti Ministrstva za zunanje zadeve na področju gospodarske diplomacije in za ureditev nekaterih vodstvenih delovnih mest, kot so generalni sekretar, generalni direktor in politični direktor, kjer se upoštevajo posebnosti dela v Ministrstvu za zunanje zadeve. Natančneje je urejen nadzor v predstavništvih v tujini in pristojnosti glavnega diplomatskega nadzornika. V postopku imenovanja veleposlanikov so natančno urejene pristojnosti Ministrstva za zunanje zadeve, Vlade, odbora Državnega zbora in predsednika republike. Določeno je tudi zaporedje opravil, saj lahko ministrstvo zaprosi za agrema državo sprejemnico šele po pogovoru kandidata na Odboru za zunanjo politiko. Okrepljena je tudi vloga tega odbora pri imenovanju veleposlanikov. Zakon celovito ureja vprašanje pridobivanja prostorov za delovanje diplomatsko-konzularnih predstavništev, vključno z zgradbami, ki smo jih ali jih bomo prejeli na osnovi nasledstva nekdanje Jugoslavije. Drugi cilj: razvoj kariere diplomatov. Poseben poudarek je namenjen izoblikovanju kariere diplomatov, ki opravljajo delo v notranji in zunanji službi, torej na predstavništvih Slovenije v tujini. Zakon tudi nalaga sicer Vladi, da položaj diplomatov podrobneje uredi z uredbo. K postopni izgradnji kariere diplomata bo pripomoglo zvišanje zahtevanega števila delovnih izkušenj za diplomatske nazive v zunanji službi, ki se glede na zdajšnje stanje bistveno izvršujejo. Veliko pozornosti je namenjajo sistemu izobraževanja in usposabljanja mladih diplomatov. Poleg že obstoječega diplomatskega izpita, katerega vsebine bodo prenovljene in posodobljene, se uvaja višji diplomatski izpit. Predviden je poseben postopek zaposlovanja diplomatov, kjer bo edino merilo za zaposlitev najboljši rezultat na preizkusnem testu. Pripravništvo in dodatno usposabljanje bo trajalo dve leti, deloma bo potekalo na naših predstavništvih v tujini, zaključilo pa se bo z diplomatskih izpitom. Razporejanje diplomatov v zunanjo službo je urejeno bolj prožno, s čimer sledimo potrebam delovnega proces, hkrati pa ureditev zagotavlja varovanje pravic javnih uslužbencev in njihovih družinskih članov. Tudi sicer družinska politika dobiva večji poudarek. Zakon določa merila in okoliščine, ki se upoštevajo pri razporejanju diplomatov v zunanjo službo, natančno je določeno tudi trajanje razporeditve diplomatov v zunanjo službo in možnost podaljšanja razporeditve. Z namenom izboljšanja položaja diplomatov je v zakonu urejena tudi pravica do mirovanja za diplomate, ki se zaposlijo v mednarodni organizacije. Diplomate, ki so začasno premeščeni v drug državni organ zaradi opravljanja nalog s področja mednarodnega sodelovanja, pa zakon izenačuje z diplomati v Ministrstvu za zunanje zadeve, kar med drugim pomeni, da imajo možnost kandidirati za delo v zunanji službi. Z zakonom določamo strožje pogoje za imenovanje vodij diplomatskih predstavništev in konzulatov. Poleg formalnih pogojev se prvič oblikujejo tudi vsebinska merila za določanje o izbiri kandidata, s čimer želimo doseči, da se izbere strokovno najustreznejši kandidat. Zakon tudi odpira ministru možnost, da v primeru potrebe in ob izpolnjevanju strogih zakonskih pogojev za vodjo predstavništva predlaga tudi osebo, ki ni diplomat, pri čemer lahko znaša delež teh oseb največ 1/10. Mnenje usposobljenosti omenjenih oseb za vodje predstavništev bo pripravila avtonomna strokovna komisija, ki jo bo imenovala Vlada na predlog Ministrstva za zunanje zadeve. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zunanjih zadevah prinaša pomembne izboljšave na področju organizacije dela ministrstva in prispeva k postopni graditvi kariere diplomatov. Predlagane spremembe bodo sistem umestile ob primerljive sorodne, profesionalne in uspešne sisteme, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]zato predlagamo, da predlog zakona podprete. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo. Besedo dajem podpredsedniku Francu Juriju za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Minister, kolegi! Odbor za zunanjo politiko je na 22. seji dne 26. novembra kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zunanjih zadevah. Na seji odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja, Zakonodajno-pravne službe, Državnega sveta in Sindikata slovenskih diplomatov. Amandmaje k predlogu zakona so dne 20. 11. vložile poslanske skupine: SD, Zares, LDS in DeSUS ter poslanski skupini: SDS in SLS. Predlagatelj je v mnenju podprl amandmaje poslanskih skupin: SD, Zares, LDS in DeSUS, medtem ko amandmajev poslanskih skupin SDS in SLS ni podprl. Odbor se je seznanil s pisnim mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona proučila z vidika njegove skladnosti zustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajno-tehničnega vidika in k predlogu zakona podala pripombe k 5., 6., 7., 9., 12., 13., 15., 18., 21., 22., 23., 24., 26., 29., 30. in 39. členu. Predstavnik predlagatelja, minister za zunanje zadeve gospod Samuel Žbogar, je v dopolnilni obrazložitvi predstavil razloge za sprejetje predloga zakona. Menil je, da zakon omogoča nadaljnjo graditev sistema diplomacije, ki je vedno bolj primerljiv z ureditvami v državah Evropske unije. Menil je tudi, da gre za zakon, ki gradi profesionalizacijo slovenske diplomacije, opredeljuje posebne pogoje dela in status diplomatov ter razvoj njihove kariere in omogoča boljšo organizacijo dela na Ministrstvu za zunanje zadeve. Posebej je izpostavil podrobnejšo opredelitev vodstvenih mest v ministrstvu, pogojev in meril imenovanja veleposlanikov in imenovanja v nazive, načine izobraževanja in usposabljanja zaposlenih ter ureditev dela generalnega nadzornega inšpektorja na veleposlaništvih. Pozornost je posvečena tudi gospodarski diplomaciji in pristojnostim ter odgovornostim ministrstva na tem področju. Predstavnik Zakonodajno-pravne službe Anton Rogelj je pojasnil, da so amandmaji koalicijskih poslanskih skupin pripravljeni večinoma na podlagi pisnega mnenja službe, ki ga skoraj v celoti upoštevajo. Predsednik Komisije Državnega sveta za mednarodne odnose in evropske zadeve Vincenc Otoničar je pojasnil razloge, zakaj komisija ni podprla predloga zakona. Pojasnil je namreč, da je komisija pri razlogih za svojo odločitev sledila stališčem Sindikata slovenskih diplomatov, ki zagovarja izključno profesionalno diplomatsko službo oziroma podpira veljavno zakonsko ureditev. Stališče Sindikata slovenskih diplomatov, ki predloga zakona ni podprl, je v nadaljevanju predstavil njegov predsednik Matjaž Kovačič, ki je povedal, da bi bilo v prilogi sprememb zakona o zunanjih zadevah treba še govoriti. Izrazil je nezadovoljstvo nad določbami glede uporabe različnih diplomatskih nazivov v službi, doma in v tujini. Po mnenju sindikata bi se morali uporabiti enotni nazivi in glede trajanja mandata veleposlanikov. V okviru razprave o posameznih členih predloga zakona so se poslanci osredotočili predvsem na postopek postavitve veleposlanika v 11. členu in izbor vodij diplomatskih predstavništev v 13. členu. Glede postopka postavitev veleposlanikov so se med opozicijskimi poslanci pojavili očitki, da ta ne daje dovolj velike vloge Državnemu zboru oziroma Odboru za zunanjo politiko. Odbor je sprejel amandmaje poslanskih skupin SD, Zares, LDS in DeSUS. Odbor pa ni sprejel amandmajev poslanskih skupin SDS in SLS. Odbor je na podlagi osmega odstavka 131. člena Poslovnika Državnega zbora sprejel naslednji svoj amandma k 13. členu: V sedmem odstavku spremenjenega 27. člena se prvi stavek nadomesti z besedilom, ki se glasi: "Z osebo iz drugega odstavka tega člena se za določen čas, ki ne sme presegati štirih let, sklene pogodba o zaposlitvi za določen čas oziroma aneks k pogodbi o zaposlitvi, če je oseba zaposlena v organu državne uprave. Zaradi delovnih potreb, ki jih ugotovi minister za zunanje zadeve, se po izteku obdobja iz prejšnjega stavka, izjemoma največ za čas enega leta, sklene nova pogodba o zaposlitvi za določen čas oziroma nov aneks k pogodbi o zaposlitvi." Zaradi sprejetega amandmaja odbora je amandma poslanskih skupin SD, Zares, LDS in DeSUS k 13. členu postal brezpredmeten. Glede na sprejete amandmaje in na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v kateriega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Franco Juri v imenu Poslanske skupine Zares.
Hvala, gospod predsednik. Gospod minister, kolegi in kolegice. Spet sem tu, tokrat v imenu Poslanske skupine Zares. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zunanjih zadevah je pomembna priložnost in predvsem pomembna pravna podlaga za nadaljnjo profesionalizacijo slovenske diplomacije. Več kot 18 let po osamosvojitvi in mednarodnem priznanju naše države je očitno nastopil čas za pravi, na strokovnosti, primernemu izobraževanju, znanju jezikov in poznavanju mednarodnih odnosov utemeljen odgovor pričakovanem in zahtevam in pobudam nosilcev zunanje politike. Zakon je nastal ob upoštevanju objektivne potrebe po oblikovanju učinkovitega zunanjepolitičnega sistema, kjer so bili merodajni tako pogledi in zahteve Sindikata slovenskih diplomatov kot tudi širši in večplastni državni interesi na mednarodnem prizorišču, še zlasti pa potreba po učinkoviti gospodarski diplomaciji. Zakon zagotavlja profesionalizacijo diplomacije, z uveljavljanjem bistveno zahtevnejših pogojev pri kadrovanju diplomatov in veleposlanikov, pri čemer le izjemno omogoča tudi sklepanje pogodb s strokovnjaki s področja mednarodnih odnosov, ki niso zaposleni v Ministrstvu za zunanje zadeve. Zakon jasno ureja potek in redosled postopkov pri imenovanju slovenskih veleposlanikov, na način, ki ne bo več omogočal kompetentčnih in političnih sporov med najvišjimi predstavniki države, na primer, med zunanjim ministrstvom in predsednikom republike. Jasneje ureja tudi pogoje za zaposlovanje in profesionalno napredovanje zaposlenih na diplomatski lestvici. Prav tako jasneje kot doslej ureja postopke za odpoklic diplomatov v primeru kršitve delovnih obveznosti in diplomatske geontološke etike. Poslanska skupina Zares je vselej odločno in z dejanji zagovarjala potrebo po profesionalnosti in profesionalizaciji slovenske diplomacije. Ob preteklih pretiranih sistematičnih strankarsko-klientelističnih vdorih v slovensko diplomacijo in tudi ob zlorabah zunanjega ministrstva za strankarske potrebe, ki smo jim bili priče v preteklosti, je prav ta poslanska skupina podprla zahteve diplomatskega sindikata in v prejšnjem mandatu predložila zakon, ki je zapiral vrata zunanjemu političnemu kadrovanju. Na teh načelih stojimo tudi danes. Zato smo odločno podprli zaostrovanje strokovnih pogojev pri kadrovanju ter pristali na izjeme, največ 10% veleposlanikov, pod enakimi pogoji in z namenom, da diplomacijo lahko opremimo s specifičnimi strokovnimi kadri, ki jih MZZ nima. V Poslanski skupini Zares bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zunanjih zadevah podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Jakob Presečnik, v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavcema, kolegice in kolegi! Zunanja politika je za Slovenijo občutljivo in pomembno področje. Zaradi njene geostrateške lege, zaradi pridobivanja zaveznikov in gospodarskih povezav, predvsem zaradi odpiranja možnosti za nove trge je zelo pomembno, kdo zastopa Slovenijo in njene interese v tujini in kdo zaseda najvišje položaje v diplomaciji. Kljub temu pa menimo v Poslanski skupini SLS, da je tudi ta predlog za spremembe zakona v času, ko bi morali ukrepati za boljši položaj gospodarstva in blažitev socialnih stisk, nepotrebno izgubljanje časa. Še posebej, še preberemo pripombe tistih, ki jih te spremembe zadevajo, to je poklicnih diplomatov, lahko ugotovimo, da predlog zgreši bistvo. Če so potrebne spremembe veljavnega zakona, bi morale stanje izboljševati in ne zaostrovati in vzbujati nelagodje in nasprotovanje. Spremembe bi morale po našem mnenju prinesti neko ravnotežje in omogočiti, da bi na primer nekdo, ki se je izkazal kot dober gospodarstvenik, ali nekdo, ki je dolga leta zasedal pomemben položaj v državnih organih, lahko zastopal Slovenijo tudi na mednarodnem nivoju. Sindikat diplomatov pa meni, da se s spremembami krši načelo enakosti in zagovarja izključno poklicno diplomatsko službo oziroma podpira veljavno ureditev. Sindikat meni, da je učinkovito izvajanje zunanjepolitične dejavnosti naše države mogoče le, da se na najvišja diplomatska mesta kandidirajo le diplomati iz vrst zaposlenih na Ministrstvu za zunanje zadeve, ne pa tudi druge osebe. Enako meni tudi komisija Državnega sveta. V Poslanski skupini SLS menimo sicer, da je nekdo, ki je bil že dalj časa na funkcijah v državnih organih ali na primer strokovnjak iz gospodarstva, gotovo sposoben uresničevati interese Slovenije tudi ne mednarodnem parketu. Kljub temu pa menim, da je prav, da vsako, brez razlike opravlja tudi potreben diplomatski izpit. Zato smo sopodpisali amandmaje, ki žal niso bili na odboru sprejeti, in bomo podprli tudi amandmaje SDS, vložene za drugo obravnavo, sicer po podpiramo zakon v tem smislu, da se sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Anton Urh, v imenu Poslanske skupine DeSUS. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospodje minister, spoštovane poslanke in poslanci! Zakon o zunanjih zadevah iz leta 2001 je bil dvakrat spremenjen in dopolnjen, leta 2003 in 2008. Z obema novelama zakona so bile sprejete nekatere spremembe in dopolnitve na področju konzularne zaščite, sklepanja mednarodnih pogodb in na kadrovsko organizacijskem področju. To slednje področje je glavni predmet spremembe in dopolnitve tudi v tej noveli. Deloma so predlagane spremembe in dopolnitve posledice spremenjenega sistema javnih uslužbencev, v večjem delu pa predlagatelj kot razlog za sprejetje zakona navaja potrebo po odpravi pomanjkljivosti, nejasnosti in nedorečenosti, ki so se pokazale skozi prakso v zvezi z delom, organizacijo in položajem zaposlenih v Ministrstvu za zunanje zadeve. Slovenska zunanja politika ima relativno kratek stalež v samostojnem nastopanju v mednarodnem merilu, zato je ključnega pomena pri uresničevanju slovenskih zunanjihpolitičnih interesov in ciljev tudi njen celoten personalni ustroj, kadrovsko-organizacijske strukture organa, to je v širšem smislu Ministrstva za zunanje zadeve. Menimo, da prizadevanja predlagatelja za nadgradnjo profesionalnosti v službah zunanjega ministrstva pomenijo tudi izgradnjo sistema, ki bo čim bolj primerljiv z ureditvami v drugih državah. V prvi vrsti tistih, s katerimi se Slovenija glede tradicije diplomacije lahko primerja. Glede na to misel v Poslanski skupini DeSUS na podlagi vsebine predloga ugotavljamo, da je velik poudarek dan na izgradnjo kariernega sistema in izboljšanju področja organizacije dela. Pomembno za izgradnjo kariere je, da se začne že dovolj zgodaj in tako je predlagatelj že v fazi iskanja primernih kadrov, ki bodo delali na diplomatskih delovnih mestih, poskrbel za selekcioniran izbor kandidatov s predhodnim testiranjem, ki bo omogočil zaposlitev najboljših kandidatov. Nadalje. Predlagatelj je v skladu z namenom poglabljanja znanja zagotovil dodatno izpolnjevanje in usposabljanje diplomatov, ki se pripravljajo na prevzem vodstvenih mest z uvedbo višjega diplomatskega izpita. Glede zasedbe delovnih mest vodij diplomatskih predstavništev in konzulatov po sedaj veljavi ureditvi ni postavljenih meril za izbor najustreznejšega kandidata. Poleg tega predlagatelj meni, da je treba določiti tudi ustreznejše formalne pogoje za zasedbo omenjenih mest. Pomembno se nam zdi tudi to, da se povečuje zahtevana delovna doba, ki je potrebna za imenovanje v posamezne nazive v tujini. Na področju razporejanja diplomatov je v veljavni zakonodaji opazna togost ureditve, zato je nujno treba, da le-ta zasleduje cilj boljše prilagoditve v procesu dela, pa tudi ustvarjanja prijaznejših razmer za bivanje diplomatov, strokovno-tehničnih uslužbencev in tudi njihovih družinskih članov. V Poslanski skupini DeSUS tudi nimamo nobenih težav glede podpore določb, ki se nanašajo na postopek postavitve veleposlanika in uvedbe neprofesionalnih veleposlanikov. Tako se ne moremo strinjati z očitki, da ima predsednik republike na eni strani prevelike pristojnosti, Odbor Državnega zbora za zunanjo politiko pa preko možnosti predstavitve kandidata in izdaje mnenja ne zavezujoče narave premajhno vlogo predvsem zaradi tega, ker predlagani postopek nekako sledi dosedanji praksi in običajem. Glede uvedbe možnosti imenovanja neprofesionalnih veleposlanikov pa verjamemo, da delež 10% še ne pomeni nevarnosti za onemogočenje razvoja profesionalne diplomacije in za vpeljevanje politizacije teh položajev. V Poslanski skupini DeSUS smo spremembe in dopolnitve zakona o zunanjih zadevah ocenili kot potrebne in smiselne, zato bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Zmago Jelinčič Plemeniti v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Lep pozdrav vsem skupaj. Ta zakon je bil potreben in dobro, da smo dobili na mizo to spremembo oziroma predlog spremembe zakona. Kar po vrsti, kar nekaj pripomb imamo v naši poslanski skupini na vse skupaj, pa vendar to ni kaj žgočega. Zagotovo je treba v 6. členu opozoriti na nevarnost, ko se govori o sporazumu, o vprašanju nasledstva za nekdanjo Jugoslavijo, kajti tukaj gre za malo širšo zadevo. Če bomo vztrajali na prelomnem datumu 25. 6. 1991, se lahko zgodi, da nam bodo "obesili okoli vratu" odcepitev in ne razpad Jugoslavije, kar pomeni, da od nasledstva ne bo nič, ampak bomo verjetno še ni plačevali v budžete vseh ostalih nekdanjih republik. Tu je treba biti zelo previden in pazljiv, da ne bi naredili napake, tako kot jih dela gospod Pahor v svojih izjavah, ki so popolnoma skregane z logiko, znanjem, pravnim znanjem, pri tem mu pa seveda asistirajo njegovi tako imenovani pravni strokovnjaki. V zakonu je ena pomanjkljivost, in sicer, da Odbor za zunanjo politiko zgolj posluša kandidate za veleposlanike, nima pa nobenega odločilnega mnenja pri tem, ali bodo ti veleposlaniki sprejeti oziroma ali je njihova predstavitev ustrezna ali ne. Takšen kandidat lahko pride v Državni zbor, samo sedi, gleda v zrak in se smehlja, kajti nič ne pomeni, kar si o njem misli Državni zbor. To ni dobro, mislim, da je to premalo. In Državni zbor bi moral imeti na tem področju večje kompetence. Zagotovo je pa dobro, da pridejo v diplomacijo tudi ljudje iz zunanjega sveta, če tako rečem, zunanji strokovnjaki, ki niso zgolj profesionalni diplomati. Lahko povemo, da je selekcija novih kandidatov krasna stvar, dobra stvar, vendar je prepozna. Že leta 1992 bi morali izvajati selekcijo in na ta način ne bi imeli na Ministrstvu za zunanje zadeve takšnega "kažina" in takšnega, bi rekel, v nekaterih primerih celo hleva, kot ga imamo. Marsikaj bi se dalo spremeniti, popraviti že do zdaj. Ne vem, kako bo minister počistil ta Avgijev hlev, kajti treba bi bilo marsikaj prevetriti, zmetati na cesto in počistiti vse skupaj. Zagotovo je dobra rešitev, ki je v 9. členu, in sicer, da se doda nov 16.a člen, varnostno preverjanje oseb. Pravilno in skrajni čas je, da se to začne izvajati. Slovenska diplomacija je bila edina, ki ni preverjala varnostno svojih uslužbencev. Vse službe v svetu preverjajo kadre na ministrstvu za zunanje zadeve. Je pa eno vprašanje tukaj. Govori se, da bo varnostno preverjanje opravilo Ministrstvo za zunanje zadeve. Mislim, da bi bilo bolj smiselno, da bi se vsaj napisalo "v povezavi s Sovo" ali kaj podobnega, ne pa tako, kot se lahko bojimo, da bo Ministrstvo za zunanje zadeve formiralo svojo novo, lastno obveščevalno službo. Mislim, da to ni ustrezno, zato bi bilo smiselno, da minister mogoče, če ne drugače, če ne bo že tu notri, pa vsaj v nekem podzakonskem aktu popravi to zadevo. Dobro je tudi, da se trajanje razporeditve v zunanjo službo lahko podaljša. Sam ne bi bil za to, da piše, da se podaljša "zlasti zaradi dokončanja šolanja otrok na osnovni in srednji šoli," kajti lahko se podaljša tudi zaradi kakšnih interesnih zadev, ki jih ima država na tem področju. No, sicer pa piše "zlasti", tako da možnost uporabe tega člena še vedno dopušča tudi to. Še enkrat pravim, da je dobro, da se med to našo mednarodno službo vključijo tudi ljudje iz tujine oziroma od zunaj in da delajo na tem področju. Me pa nekaj zanima, v 36. členu piše obvladanja dveh tujih jezikov, od tega enega svetovnega. Kaj to pomeni, da bo poleg angleščine govoril še srbsko, hrvaško, bošnjaško, črnogorsko ali kaj podobnega? Mislim, da bi bilo smiselno, da bi bila tukaj uzanca, da se uporabljata dva svetovna jezika. Drugače pa zakon bomo v Poslanski skupini SNS podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anderlič, v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Spoštovani. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije menimo, da je bilo treba spremeniti Zakon o zunanjih zadevah in smo se ga lotili tudi v vladni koaliciji na način, da so v razpravo bili vključeni številni strokovnjaki, ki se tako znotraj sfere diplomacije kot tudi izven tega področja, pa so to ljudje, ki se ukvarjajo z mednarodno dejavnostjo, najsibo ko gre za gospodarske stike, ko gre za nekatere druge oblike in prinaša kar nekaj izboljšav. Na začetku predvsem tiste, ki urejajo organiziranost in preglednost delovanja znotraj samega postrojenja Ministrstva za zunanje zadeve oziroma vseh služb. Na drugi strani zaostruje in izčiščuje pogoje tako za vstop v diplomatsko službo kakor tudi končni dostop do najvišjega naziva in položaja v diplomaciji, ko gre za imenovanje veleposlanikov in veleposlanic naše države. Menimo, da je odprtost sistema nujna, da do določene mere lahko vstopajo vsi državljani in državljanke pod enakim pogojev v sistem, bilo bi po našem mnenju celo protiustavno, če bi nek ceh zaprli do te mere, da bi samo tisti, ki je zaposlen na Gregorčičevi ali kako se že tista ulica tam imenuje, imel možnost napredovati in priti do ambasadorja. Kajti pogoji, 14 let delovne dobe, znanje jezikov, delovanje na mednarodnem področju, potem ukvarjanje z nekaterimi specifičnimi zadevami, so po našem mnenju zadosten pogoj, da lahko ministrstvo, Vlada in vsi, ki sodelujemo v tem procesu, ocenimo, ali nekdo lahko prispeva po svojih najboljših močeh h kvaliteti dela v slovenski diplomaciji ali ne in skozi to sito pride ali pa ne. V tem kontekstu je tudi zelo pomembno, da smo se odmerili v določanju vloge Državnega zbora pri procesu oblikovanje končnih predlogov za imenovanje veleposlanikov, veleposlanic Republike Slovenije v tujini. Torej, vloga, ki je opredeljena, je po našem mnenju tista, ki daje na eni strani avtonomijo strokovnim in drugim organom, ki tudi na interni način, sedaj z izboljšanim zakonom, preverjajo usposobljenost, da to naredijo, na drugi strani, da Državni zbor da svojo jasno in zelo izkristalizirano stališče do predstavitve posameznih kandidatov, ki se v procesu najdejo, in tisti, ki so po zakonu pooblaščeni, lahko izpeljejo celoten postopek tako, kot v demokratičnih družbah to velja in ne na način, kot smo imeli zaplete, ne tako davno nazaj, ko so se preskakovale razne instance, razni nivoji, ko gre za to, kdaj, kdo zaprosi za agrema oziroma za dovoljenje, da nek ambasador v neki državi nastopi svoje delo. Gotovo je čas, v katerem se nahajamo tudi narekoval, da posvetimo tudi nekaterim, v javnosti velikokrat izraženim tezam in pričakovanjem, kako bo Slovenija okrepila gospodarsko diplomacijo in poskušala delovati tudi ta diplomacija v teh časih, ko so strateški interesi Slovenije z umestitvijo v mednarodni prostor, z včlanitvijo v mednarodne organizacije, še ko bomo v OECD-ju smo praktično v vseh mednarodnih organizacijah in institucijah, ki so za demokratično državo, kot Slovenija je, pričakovane in tudi mora dati svojo najboljšo ekipo v vse te mednarodne povezave. Verjamem, da bo to omogočal tudi ta zakon, prispeval k nekaterim stvarem, ki so v javnosti burile duhove in zato bomo v Liberalni demokraciji seveda zakon podprli!
Hvala lepa. Besedo ima Janja Klasinc, v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod minister s sodelavci, drage kolegice in kolegi! Zunanja politika vsake države se gradi dolgoročno. Stare in uveljavljene diplomacije so svoj sistem dodobra izgradile že dolgo pred tem, ko se je naša država šele rodila. To je bilo pred slabimi 20 leti. V tem času je naša diplomacija Slovenijo uveljavila v Evropi in svetu, skupaj z drugimi sferami naše oblasti jo je pripeljala ne le v Evropsko unijo, temveč tudi k njenemu vodenju. A vse to ne pomeni, da naša diplomacija v tem času ni preživela vseh otroških bolezni rasti in organiziranja, ter prav tako ne pomeni, da je svojo rast in izpopolnjevanje že končala. Socialni demokrati smo prepričani, da smo danes nekje na sredi gradnje naše diplomacije in tudi naše zunanje politike. To dokazuje tudi novela Zakona o zunanjih zadevah, ki jo obravnavamo danes. Zakonski tekst sledi potrebam sodobnega časa. Organiziranost na zunanjem ministrstvu jo skuša urediti primerljivo sorodnim državam v Evropski uniji. Novela podrobneje opredeljuje vodstvena mesta in boljšo organiziranost v zunanjem ministrstvu. Uvaja nadzor dela v veleposlaništvih. Opredeljuje izobraževanje in usposabljanje diplomacije. Ureja zaposlovanje naših diplomatov v mednarodnih organizacijah, kar bo še zlasti aktualno ob prehajanju naših diplomatov v skupno službo Evropske unije, kar prinaša nova Lizbonska pogodba. In končno, zaostrujejo se pogoji za imenovanje veleposlanikov in za druga diplomatska imenovanja v tujini. O vsem tem je zadnje mesece tekla razprava pred očmi javnosti, a vendar o pravkar naštetih spremembah nismo slišali veliko polemik. Povečanje kakovosti dela in strožje zahteve za opravljanje dela naše diplomacije so preglasile razprave o zakonskem členu, ki naj bi le izjemoma omogočil opravljanje dela veleposlanika v tujini tudi 10% ali, povedano s številko, samo petim, največ petim nepoklicnim veleposlanikom od siceršnjih petdeset. Tako se že kujejo zgodbice o političnem kadrovanju. Verjetno to ni čudno, saj se je v preteklosti, še zlasti v prejšnjem mandatu, to izdano počelo, in to, žal, brez meril. Novela zakona pa merila za zunanje kandidate postavlja zelo natančno. Predvideva, da bi lahko postal veleposlanik tudi zunanji kandidat, ki pa mora imeti poleg visokošolske izobrazbe in znanja več tujih jezikov, tudi najmanj 14 let primerljivih izkušenj s področja zunanje politike, mednarodnih odnosov, mednarodnih ekonomskih odnosov in mednarodnega prava in vsaj tri leta vodstvenih delovnih izkušenj. Koliko takšnih strokovnjakov pa sploh premore Slovenija? Bore malo. Tisti, ki imajo zahtevano znanje in izkušnje, pa lahko našo diplomacijo samo nadgradijo. Zato nas čudi, da nasprotniki te ureditve očitno mislijo, da je nekdo, ki je 14 let zaposlen na zunanjem ministrstvu, avtomatično boljši diplomat kot na primer univerzitetni profesor, pri kateremu so diplomirali. Ali pa, da so delavci MZZ absolutno primernejši za veleposlanika pri, na primer Unescu, kot pa, denimo, kakšen vodja uglede kulturne ali visokošolske ustanove. Pa pojdimo še k politiki. Ali nekdanji minister, predsednik Vlade ali evropski komisar res znajo manj od MZZ-jevskih diplomatov in v tujini ne bi mogli uspešno zastopati Slovenije? Del sindikata diplomatov in še nekateri posamezniki, celo takšni, ki so prišli v diplomacijo prav kot politični funkcionarji, zahtevajo hermetično zaprtje vrat zunanjim strokovnjakom. Ali gre res za obrambo profesionalnosti? Ali pa zgolj za strah pred konkurenco? Zunanja politika in diplomacija nista jedrska fizika. S slednjo se lahko ukvarjajo samo za to področje izšolani fiziki. Dober diplomat pa je lahko tudi politolog, pravnik, sociolog, gospodarstvenik ali drug razgledan intelektualec z mednarodnimi izkušnjami. Slovenija je premajhna, da bi si lahko dovolila, da je delovna knjižica zunanjega ministrstva ekskluzivna vstopnica za vstop v diplomatske vrste. Zaradi vseh naštetih razlogov bomo Socialni demokrati novelo zakona o zunanjih zadevah podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branko Grims v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani. Vsem v imenu SDS prav lep pozdrav. Zagotovo je stvar, po kateri se najbolj zlahka prepozna rdeča nit politike politične usmeritve celotne sedanje koalicije dvoličnost, ko gre za razliko med besedami in dejanji. O besedah smo se lahko prepričali v minulem mandatu. Takrat je sedanja oblast, ko je bila še v opoziciji, vehementno in tudi z izjemno ostrimi, deloma celo žaljivimi izrazi zagovarjala absolutno profesionalizacijo celotnega zunanjepolitičnega področja. Vsi diplomati, vse vodje diplomatskih predstavništev naj bodo poklicni diplomati, je bilo rečeno. Kakršnokoli minimalno odpiranje vrat mimo tega bi se štelo kot najbolj grob poseg politike in bi bilo v škodo Sloveniji. Tako smo slišali, kot rečeno, še mnogo žaljivih in mnogo nesramnih izrazov je bilo zraven, lahko pogledamo po magnetogramu takratne seje, ki je izjemno poučen tudi za nekatere, ki danes sedijo v tej dvorani. Kaj se zgodi, potem ko preidemo z besed k dejanjem? Sedaj ima nekdanja opozicija večino in je torej čas za dejanja - in ne boste verjeli! Točno tisti, ki so najbolj zagovarjali, da je kakršnokoli odpiranje vrat nepoklicnim diplomatom na čelu diplomatskih predstavništev nedopusten poseg politike - sedaj to počno prav oni sami! Samo to je v resnici vsa vsebina tega zakona, vse ostalo so pač stvari, ki bi jih lahko uredili kadarkoli in so pravzaprav nepomembne. Očitno je pač treba povrniti nekatere dolgove iz predvolilne kampanje, pa ne gre drugače in je treba odpreti vrata političnemu kadrovanju na zunanjepolitičnem področju. Kakšno bo to kadrovanje, smo se itak lahko prepričali nedavno, ko smo izvedeli, da bo oseba, ki je najbolj neargumentirano blatila državo Slovenijo v tujini, nagrajena z izjemno dobro plačanim mestom nekje v Bruslju. Oseba, ki je zavajala celotno slovensko javnost, ko je mešala pojme, kot so, recimo, tisto zadolževanje, za katerega garantira država in posredno tudi davkoplačevalci - torej mi vsi - , s tistim, kar je privatno zadolževanje, za kar ni garantiral nihče razen tistega, ki kredit vzame, in, seveda, banka v tujini mu kredit da, ampak to je njihovo tveganje, to države nič ne bremeni in to ne obremeni nobenega od njenih državljank in državljanov kot davkoplačevalca. In ta oseba bo nagrajena z nekim strokovnim mestom v Bruslju, kjer bo lahko te svoje teorije poskušala prodati še na evropskem nivoju. Me zanima, kdo jih bo tam kupil. Ampak, to je politično kadrovanje. Eklatanten primer, po katerem se že v tem trenutku vidi, kako bo to politično kadrovanje, ki mu odpirate danes vrata s to novelo zakona, potekalo. Torej, tisti najslabši kadri, ki so pač v sramoto Vladi, ki se jih želi znebiti, preden se o neki razvpiti, razpočeni zgodbi tam nekje v tujini odpre zadnji list na sodišču in je treba tistega, ki simbolizira to, čimdalje poslati - tako politično kadrovanje boste sedaj še institucionalizirali v Zakonu o zunanjih zadevah. Nerodna reč, neprijetna za Slovenijo, žal pa zelo značilna za to, kako deluje sedanja vlada. Na to se je ustrezno odzval že sindikat diplomatov, ki je opozoril, da je bila v prejšnjem mandatu, ne boste verjeli, skoraj soglasno potrjena novela zakona, ki je bila plod tega, da je prejšnja vlada prisluhnila takratni poziciji in njenim pripombam, ki jih z dejanjem zdaj sama opozicija ruši, ker so se stvari spremenile, pa gre zanjo in za njeno politično kadrovanje. Ta novela je bila v prejšnjem mandatu praktično soglasno potrjena v tem parlamentu. Na to opozarja tudi sindikat diplomatov, ki trdi, da se ni nič spremenilo in da bi veljalo tisto, za kar je bil dosežen tako visok konsenz v Državnem zboru, ohraniti kot kvaliteto tudi za naprej. Za SDS se ni nič spremenilo: zagovarjamo isto, kot smo zagovarjali v prejšnjem mandatu, z novelo, ki smo jo sami predlagali in izglasoval skupaj z vami. Za nas se ni spremenilo nič. Pri nas so iste besede in dejanja. Pri vas je razlika med besedami in dejanji očitna, velika, nepremostljiva in za vas sramotna.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 14. 12. 2009. V razpravo dajem 7. člen, ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? 7. člen. Ker ne želi [[...]]Gospod Petek. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. 7. člen določa postopek opravljanja diplomatskega izpita, kako ta postopek poteka, iz česa je sestavljen, ne pa tudi tega, kdo mora ta diplomatski izpit opraviti. Zato smo vložili amandma k temu 7. členu, ki govori o tem, da je opravljanje diplomatskih izpitov obvezno za vse zaposlene diplomate v Ministrstvu za zunanje zadeve in na diplomatsko konzularnih predstavništvih. Mislimo, da je ta amandma smiseln, ker za prave diplomate, za prave slovenske diplomate mora biti tak diplomatski izpit več kot "mala malica". Bi pa nekaj drugega v zvezi s tem izobraževanjem oziroma iz diplomatskih izpitov vprašal ministra Žbogarja. Zanima me, koliko zaposlenih na ministrstvu za zunanje zadeve ima status oziroma naziv pooblaščenega ministra. Povsod obstaja Gausova krivulja in imam občutek, da je na Ministrstvu za zunanje zadeve preveč ljudi s tem statusom. Po nekaterih informacijah okoli 200, kar je zunaj neke normalne Gausove krivulje. Namreč, težko verjamem, da bi danes lahko vsak zaposlen oziroma vsak zaposlen s statusom pooblaščenega ministra jutri prevzel veleposlaništvo v Washingtonu, v Londonu, Beogradu ali kjerkoli drugje. Zaradi tega, ker je v Mladiki toliko tovrstnega kadra pa imajo tudi svoj interes tamkaj zaposleni, ker pač čakajo na tisto svojo priložnost, pač, pričakujejo, da bodo jutri ali pojutrišnjem dobili to diplomatsko službo v tujini. Ob tem pa velja spomniti še na eno dejstvo, da smo junija lani obravnavali spremembo zakona o zunanjih zadevah in da ga po poldrugem letu spet spreminjamo. Takrat smo tudi v naši poslanski skupini podprli amandma Poslanske skupine Zares, ki je uvedel karierno diplomacijo in karierne diplomate. Če boste brali tiste magnetograme iz, mislim da, junija leta 2008, potem boste lahko videli, da je tudi takratni minister dr. Dimitrij Rupel podprl to zakonsko solucijo in na ta način si je tudi sam zaprl pot v diplomacijo. Res pa je, da je ta hermetično zaprt sistem nekorekten, ker na nek način bi bil zaprt tudi za diplomate takšnega kova, kot je, kot sem že omenil, Dimitrij Rupel, ki mu nihče ne more zanikati njegovih sposobnost, ali dr. Ernest Petrič, ali dr. Danilo Türk. Seveda pa gre za načelno vprašanje politične stranke Zares, ki v nekem obdobju želi ta sistem povsem zapreti, ko pa se razmere spremenijo, pa v letu in pol pride do tako drastične spremembe pogleda na to zakonodajo. Hvala lepa.
K besedi se je javil minister Žbogar.
Odgovoril bi na vprašanje, ki ga je postavil gospod poslanec Petek o problemu, ki se ga vsi zavedamo. V ministrstvu je 150 pooblaščenih ministrov v skladu z zakonom o javnih uslužbencih, ki je bil sprejet v prejšnjem mandatu, po katerem najvišji rang lahko dosežeš v sedmih letih. Sedem let je dovolj, da dosežeš najvišji rang v ministrstvih. To v Ministrstvu za zunanje zadeve, kjer imamo diplomatske nazive, pomeni pooblaščeni minister. 150 takšnih imamo; 150 kandidatov, ki lahko po sedanjem zakonu postanejo veleposlaniki. Zato me veseli, da boste verjetno podprli vsaj to določilo zakona, ki povišuje kriterije za imenovanje veleposlanikov oziroma diplomatov v tujini. Mi podvajamo potrebno število let, potrebnih za diplomate, da dobijo iste nazive v tujini. Ravno zaradi tega, ker s temi nazivi, kot jih imamo doma, enostavno niso naši ljudje primerljivi v tujini. Nekdo, ki ima sedem let in postane pooblaščeni minister, ne more biti pravi partner nekomu, ki je v tujini pooblaščen minister. V zakonu zaradi tega podvajamo število delovnih let in je 14 let potrebnih delovnih let za pooblaščenega ministra v tujini. Tako da, ne vsak pooblaščeni minister, ki je v Ministrstvu za zunanje zadeve sedaj, ne vsi od teh 150 oziroma vsi od teh 150 ne morejo kandidirati za veleposlanika ali za pooblaščenega ministra po novem zakonu, če bo sprejet, po sedanjem lahko, po novem pa bo to število zelo, zelo reducirano. Glede samega amandmaja pa mu seveda mu nasprotujemo, ker je določilo o opravljanju diplomatskih izpitov že vključeno v 22. člen predloga zakona.
Hvala lepa. K besedi se je javil gospod Juri. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Mi menimo, da ni potrebe po amandmaju, saj v 7. členu je pravzaprav zelo jasno odločeno kako, na kakšen način in kakšni so pogoji pri opravljanju teh izpitov. Menimo, da je prav ta 7. člen in ostali členi, ki se ukvarjajo s profesionalizacijo diplomacije, dobro zagotovilo za to, da ne stopimo nazaj od točke, ki smo jo zakoličili v prejšnjem mandatu prav s tistim predlogi sprememb Zakona o zunanjih zadevah. Takrat je šlo, kot veste, za zelo dramatično situacijo v naši diplomaciji, ker je bilo očitno, da prihaja do strankarsko-klientelističnih posegov, kjer je prihajalo sistematično do zlorabe zunanjega ministrstva, celo njegove spletne strani, za politični boj, za obračunavanje z drugačne mislečimi. Dejstvo je, da je ta politizacija v tistem obdobju dosegla tako stopnjo, da je bil edini način, da se to prepreči in da se to ustavi, novela zakona, ki je dejansko zaprla vrata za tovrstne udore strankarskih politikih v diplomacijo. Danes smo soočeni - govorim o amandmaju, ampak mislim, da je bilo [[..]]
Mir v dvorani. Tudi drugi ste šli izven samega amandmaja.
Sam amandma, ki govori seveda o kriterijih za profesionalizacijo diplomacije. Lepo prosim.
Prosim, mir v dvorani. Vi, gospod Franco, prosim, da se omejite na amandma.
Saj se bom omejil na amandma, samo, da pojasnim še to, da dejansko to, kar imamo danes na mizi, vključno s tem amandmajem, je sistematični model profesionalizacije diplomacije. In torej nekateri amandmaji, ki se tu pojavljajo, skušajo poseči na tak način v same člene, da bi dejansko ta osnovni namen celotnega zakona in amandmiranega zakona, z amandmaji, ki smo jih sprejeli na odboru, obdržali kot jamstvo, kot okvir resne profesionalizacije ter preprečevanja političnih zlorab zunanjega ministrstva. Izpiti, ki so predvideni, so zelo jasno opisani. Gre za dve vrsti izpitov, ki na selektiven način usposabljajo in ocenjujejo usposobljenost diplomatskih kadrov za opravljanje tako občutljivih del oziroma občutljivih odgovornosti, ki jih imajo naši diplomati v tujini. Torej, tu ni nobene potrebe, da bi ta člen spremenili. Ko bo govora o naslednjih členih, bo tudi mesto in priložnost, da odgovorim na nekatere ocene kolega Petka. Zavedam se, da v okviru tega člena in tega amandmaja nima smisla razširiti razprave še na to. Za to bo priložnost kasneje. Hvala.
Hvala lepa. Prosim za prijave za razpravo. Besedo ima Anton Anderlič.
Mislim, da bi se ta člen lahko bolje napisal, pa tudi naši predlogi v razpravi so bili, da je treba to preverjanje odpreti, kot se temu reče, in vključiti tudi druge strokovnjake, najsibo s pravne fakultete in drugih institucij. S tem ko je ta sistem zaprt in diplomati sami opravljajo notranje preverjanje tega znanja, je lahko tudi vprašljiva solidarnost ali lažna solidarnost pri teh zadevah. Jasno je, da se diplomatski izpit in višji diplomatski izpit opravlja pred komisijo, ki je sestavljena iz diplomatov z izkušnjami iz diplomatske prakse in drugih strokovnjakov s področja zunanje politike, mednarodnih odnosov in mednarodnega prava. Seveda verjamem, da bo tudi kdo zunanji, ampak to dopušča, da pač temu ni tako. Toda, kot rečeno, sem se strinjal in podprl tudi na Odboru za zunanjo politiko tako oblikovan člen. To seveda ne pomeni, da se zavzemam za amandma. Nasprotno, kajti tu je nesporno jasno, da je bilo to na tak način urejeno samo zato, ker se je za to, kar je že doslej veljalo, praktično izkazalo, da bi morali dopolniti; in se je dopolnilo. Minister je tukaj povedal. Tako ali tako že sedaj postaja, po splošni zakonodaji, pogoj za imenovanje javnih uslužbencev v diplomatski naziv tako rekoč ta izpit. Sedaj to samo dodajamo. Zato ne vidim potrebe, niti kakšnega velikega prispevka, da bi opravljali te izpite vsi na tak način, kot se tukaj predstavlja. Jasno je, kdaj se ga mora narediti, kdaj so tisti nujni pogoji. Bilo bi pa spet vprašanje, ali je dovolj, da ga enkrat narediš za vedno in za zmeraj, ali bi bilo mogoče celo bolje, da bi se te stvari preverjale ob raznih spremembah in tako naprej. Konec koncev, stvari se spreminjajo in tisto, kar je veljalo pred 30 leti, ni sedaj veljavno, ko gre za ljudi, ki so vstopili takrat v to službo in so notri in so domnevno najbolj usposobljeni. Verjetno bi lahko ob tem pritegnili temu amandmaju samo zaradi tega - pa ne bom, seveda - , ker je do leta 2008, do sprejetja novega zakona, na katerega se danes tako prisega, vstopilo nešteto ljudi, ki niti osnovnih pogojev ne izpolnjujejo po zakonu, ki bi veljal brez teh sprememb. Ne vem, ali če ste mislili na tiste ljudi, ki so razporejeni vse povsod in jih je veliko, potem je verjetno treba pritegniti; ampak jaz tega ne bom odprl, ker verjamem, da niste mislili na to. Ne bom razlagal nekaterih očitkov, kaj vse se je storilo, zato, da so se nekateri ljudje, cele skupine zaposlili. In potem je, jasno, bilo lepo se strinjati s predlogom takratne opozicije in enotnega sprejetja, da je sedaj pa krasno, da sistem zapremo, ker smo izkadrovali za naslednjih pet ali ne vem koliko let. Če ste na to mislili, da se ti preverjajo, potem je treba narediti mimo zakona to preverjanje in videti, ali so ti ljudje uspešni, ali izpolnjujejo te naloge, ali imajo ustrezne pogoje ali ne. To bi pa bilo skorajda nujno. Če bi tako zapisali v amandma, verjemite mi, da bi ga takoj podprl.
Hvala lepa. Besedo ima Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa, gospod predsednik. Pri nas bomo podprli ta amandma, kajti smiselno je, da se opravijo diplomatski izpiti tudi pri obstoječih ljudeh in pri tistih kadrih, ki so že na DKP-jih po svetu. Pred menoj je kolega Anderlič govoril o tem. To je razlog, zaradi katerega jaz bom podprl in v naši poslanski skupini bomo podprli ta amandma. Mene ne boli, da ga je vložila SDS, kajti amandma je dober in zaradi tega ga je treba podpreti. Mislim, da kar več bi morali govoriti o teh izpitih. Konec koncev tudi to, da bodo na diplomatskih izpitih diplomati kontrolirali oziroma spraševali same sebe in da bodo izpraševalce izbrali izmed samih sebe, to zaokroži nek krog, za katerega ne vem, če bo dal prave rezultate. Zagotovo bi bilo smiselno, da so na teh diplomatskih izpitih zraven tudi strokovnjaki iz mednarodnega gospodarstva, kajti najbolj pomembna zadeva ni več vzpostavljanje kontaktov med državami, ampak vzpostavljanje gospodarskih kontaktov, kajti to je tisto, od česar država živi. Od "flancarij" živimo samo še v Sloveniji, drugje živijo od gospodarstva in od tega, kar naredijo. Zato je pomembno, da so diplomati izvežbani vsaj do neke mere tudi na tem področju, drugače bo vse skupaj hudičevo tanko. Še ena zadeva je, ki se ne navaja tukaj notri, izpiti iz jezika. Konec koncev, diplomati naj bi govorili več tujih jezikov, ne le angleško, in to za silo, potem pa še en jezik. Tukaj se sicer navezujem tudi na 36. člen, ampak mislim, da je tudi to narejeno iz razloga, da se v bistvu olajša bivanje nekaterim že obstoječim diplomatom po svetu. Mislim, da bi morali zaostriti pogoje, kajti če govorim s tujimi diplomati, v glavnem govorijo kar nekaj tujih jezikov. Naši diplomati še angleško dostikrat zelo slabo govorijo. In pa uslužbenci na naših diplomatsko-konzularnih predstavništvih. Če pokliče nekdo v slovenskem jeziku na slovensko veleposlaništvo, mora tam biti uslužbenec, ki mu odgovori v slovenščini, kajti tisti, ki pa potujejo po svetu, tistim pa ni nujno, da znajo jezik tistega okolja, kamor potujejo. Recimo, če gredo v Argentino, če gredo v Čile, če gredo kaj jaz vem kam. Tam bi bilo smiselno - ne da jim oni odgovorijo v španščini, da ne govorijo slovensko, ampak da enostavno odgovorijo - dober dan, itn. - in da se lahko človek, ki je morda v stiski, pogovori v svojem jeziku, ne pa, da na obeh straneh dobimo nerazumevanje in potem iz tega marsikaj slabega nastane. Skratka, amandma bomo pri nas podprli, kajti mislimo, da je smiseln in pravi. Upam, da bo pa minister v naslednjem zakonu o spremembah še kaj dodal, izboljšal in zaostril. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Vinko Gorenak. [[Ne.]] Želi še kdo razpravljati o amandmaju k 7. členu? Če ne želi, zaključujem razpravo k temu členu. V razpravo dajem 11. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Ja, prosim, mag. Branko Grims. Prosim.
To je eno od tistih, sicer dodatnih tem, ki se odpira pri tem zakonu, kajti osrednja je zgolj politizacija oziroma odpiranje vrat za politično kadrovanje, kot je politično kadrovanje Vlade pošiljanje generalnega sekretarja Vlade gospoda Cvikla v Bruselj - mimogrede. In je tudi lep zgled, kako bo to kadrovanje potekalo. Ta problem je nekoliko širši zaradi tega, ker se dotika same ustavne ureditve državne Slovenije. Namreč, ustava, kot dobro veste, pozna tri veje oblasti: zakonodajno, izvršilno in sodno. Slovenska ustava ne pozna reprezentativne oblasti, jo lahko takoj preberete, bo dovolj, če preberete prve tri člene. In že ves čas od nastanka nove ustave, njene razglasitve, smo priča počasnemu razkroju ustavnega reda, ker si poskuša nekdo na reprezentativni funkciji - ne vedno ista oseba, ampak zlasti dve pri tem prednjačita - prilastiti določeni del oblasti, ki ji ne gre. Kajti, kot rečeno, oblast uresničuje ljudstvo po načelu delitve oblasti na zakonodajo, izvršilno in sodno. In ni predsednik države tisti, ki ima zadnjo in edino besedo pri postavitvi diplomatov, on ne objavlja razpisov, on ne dela izbora, ampak je to po sedanji ureditvi - izhajali smo iz pravnega reda, ki je bil uveljavljen v času po uveljavitvi nove ustave - bila pravzaprav skupna uresničitev načel dveh vej oblasti. To se pravi, v prvi vrsti izvršilne veje oblasti, kar je tudi skladno z mednarodno ureditvijo in, kar je bila deloma slovenska posebnost, z vključevanjem tudi zakonodajne veje oblasti, konkretno odbora, ki je pristojen za zunanjepolitično področje. Ta vključitev pravzaprav niti ni nujna. Lahko bi se dogovorili, da zakonodajne veje oblasti pri tem ni in da polno odgovornost nosi izvršilna veja oblasti. Gospe in gospodje, izvršilna ne reprezentativna! In vendar, če je zakonodajna veja oblasti vključena, potem naj vendar bo vključena v obliki, da ima njeno stališče, njeno mnenje neko določeno težo. To se pravi, da ne more biti to zgolj neobvezujoče mnenje, kar zaslišanja veleposlanikov spreminja v neke vrste ritual, ki ne zavezuje nikogar, pa gre za zakonodajno vejo oblasti vendar, ampak da bi šlo vsaj za soglasje. To se pravi, za bistveno bolj zavezujočo odločitev, ki bi se sprejela v obliki sklepa. Če se temu ne prisluhne, potem je po naši oceni popolnoma vseeno, če se zakonodajno vejo oblasti iz tega postopka v celoti izključi. Ker gre, kot rečeno, kar dokazujejo sedanja dogajanja, zlati v zadnjem letu dni, za nepomembno epizodo, kjer se pravzaprav spopada ta izvršilna veja oblasti in nekdo, ki si uzurpira en del njenih pristojnosti, izvršilna veja oblasti pa pri tem seveda molči, ker je slučajno iz iztega političnega gnezda. Iz tega razloga je treba zelo jasno povedati, kaj pomeni določilo v ustavi, da predsednik države postavlja in odpokliče veleposlanike. Gre za to, da mu on podpiše poverilno pismo v imenu države, ker on kot reprezentant simbolizira to državo. To ima tudi težo navzven z državo, kjer pač to pismo diplomat predloži - po izvedbi vseh postopkov. Toda teh postopkov, izbor in vse ostalo, kar je z izborom povezano, pa ne izvršuje predsednik države, ampak izvršuje izvršilna veja oblasti. To pomeni, da je ta del - in to vsi, ki ste sodelovali pri nastajanju slovenske ustave zelo dobro veste - bil mišljen zgolj na nek način podobno, kot je, recimo, razglasitev zakona, kar tudi počne predsednik države, ali pa ustavna pristojnost izdaje listine o ratifikaciji. Tudi tukaj gre za pristojnost, pa on ne sme nič izbirati, pa je že imel to skušnjavo, pa ne samo eden. Spomnite se javnih polemik. Da ne bi kaj podpisal, pa je bil zelo hitro, zelo jasno podučen, da to pa ni in v nobenem primeru ne more biti njegova pristojnost. Ampak ko pa gre za kadrovanje, pa to nekaterim prija, da je tam še ena možnost za dodatno politično poseganje, kajti tudi predsednik države je politik "par exelanse". Lahko je včasih drugorazreden, ampak je politik "par exelanse". To seveda pomeni, da je treb z zakonom te stvari zapisati tako, da teh skušnjav preprosto ne bo več, da bo ustavni res spoštovan, tako kot je bil mišljen takrat, ko se je sprejemala novaustava. Zato predlagamo amandma, ki to zelo jasno določa in določa tudi rok, v katerem mora po zaključenem postopku, ki vključuje, tako kot je bil do sedaj običaj, izvršilno vejo oblasti, ki postopek izvede, in zakonodajno vejo, za katero predvidevamo obliko soglasja. Kot rečeno pa, če se tega ne podpre, potem je popolnoma vseeno, če zakonodajne veje oblasti v tem postopku ni več. Ampak, bistveno pa je, da je, potem ko je postopek končan, ko je sprejet sklep o postavitvi posameznega diplomata, predsednik države dolžan v razumnem roku - in ta razumen rok je kvantificiran, 15 dni - podpisati vse ustrezne listine o postavitvi; se pravi, poverilno pismo in vse ostalo, kar je, razglasiti njegovo imenovanje in zgodba se s tem konča. Zanimivo je, da ko smo obravnavali ta amandma na seji odbora, je bila tudi pripomba, da, kako pa lahko njemu postavljamo rok! Ja, dobro jutro! Kot da nima določenega roka pri drugih dejanjih, ki jih je dolžan izpeljati. Samo ste pozabili. Recimo tudi za zakon, razglasitev zakona je točno primerljiva s postavitvijo enega diplomata ali pa razglasitev oziroma izdaja listin o ratifikaciji in tam je rok določen v pravnih aktih države Slovenije. Še celo mimogrede, če boste opazili je zelo podoben številki, ki je tukaj predlagana. In za to gre, da je ne samo pravica, ampak tudi dolžnost parlamenta, kadar je očitno, da prihaja do konflikta znotraj ustavne ureditve med posameznimi funkcionarji, predvsem pa med izvršilno vejo oblasti v danem primeru in nekom, ki opravlja neko reprezentančno funkcijo do poskusov izmikanja posameznih pristojnosti, prenosa pristojnosti, za kar v ustavi ni nobene osnove, ampak ravno nasprotno, ustava zelo jasno določa, še enkrat poudarjam, že v samem izhodišču, da "ljudstvo uresničuje oblast po načelu delitve oblasti na zakonodajno, izvršilno in sodno! In nobeno drugo, gospe in gospodje. Potem je torej dolžnost Državnega zbora, da to nedvoumno z zakonom uredi tudi na način, ki v prihodnje kakršenkoli nesporazum, dvom ali konflikt vnaprej preprečuje. Zato je sprejetje tega amandmaja za spoštovanje ustavnega reda nujen.
Hvala lepa. K 10. členu dr. Gorenak. Izvolite.
Hvala lepa. Najprej pojasnilo, zakaj sem se prej odjavil. Predsednik Državnega zbora vodi sejo tako, da ne veš pri čem si, čeprav ga ni tukaj, ne veš, ali razpravljamo o amandmaju ali razpravljamo o zakonu. Običajno je pa tako, da o posameznih členih, o posameznih amandmajih, običajno je pa očitno tako, da koalicijski smejo o vsem, mi pa smo opozorjeni. Zato pričakujem, gospod podpredsednik, da od zdaj naprej ne bo tako.
Gospod Gorenak, saj veste, vedno se razpravlja o členu in amandmaju k posameznemu členu.
Hvala za pojasnilo. Čas mi teče. To je jaz vem, ampak predsednik Državnega zbora tega ne ve. Kar se tiče amandmaja k 11. členu, ki se nanaša na novi 17.a člen, zelo poenostavljeno, jaz imam navado povedati po kmečko, pa me je zadnjič gospa opozorila, da bi bil kakšen boljši izraz, torej bom danes po ljudsko. Ta amandma je jasen. Preprečuje vse situacije, ki so se v preteklem obdobju dogajale. Predsednik A ali B, je prišel v skušnjavo in je preprosto rekel, tega pa jaz ne bom podpisal. In Slovenija je bila X mesecev brez diplomata, v času, ki je bil za Slovenijo najbolj kritičen. Pa to velja za zadnja dva predsednika, seveda. Zraven dodajmo še to, da pač predsednik gleda s političnimi, do sedaj levimi, očmi, kar mu omogoča nadaljnje zlorabe. Ta člen pa je jasen. Podpira ga, vsaj v prvem delu, tudi sindikat diplomatov. V prvem delu sindikat diplomatov. Hkrati pa ta člen zelo jasno pove, kaj je vloga predsednika republike. Kolega Grims je obrazložil skozi ustavo, torej njegova vloga je zadevo podpisati. Jutri se bo predsednik države postavil nad parlament in bo rekel, jaz pa tega zakona ne bom podpisal. Ja kam bomo pa prišli? Kdo pa sprejema zakone v tej državi? Državni zbor. V tem primeru pa mi predsedniku države jasno povemo, da je Vlada v sodelovanju predstojnim telesom Državnega zbora tista, ki odloči, kdo bo diplomat. Tista je. Predsednik pa je tisti, ki to podpiše. Vi pa mu s tem zakonom dajete pravzaprav možnost, da zavrne in obvesti Vlado. Ja zaboga, potem mu dajte jutri še možnost, da zavrne in obvesti Vlado o tem, in parlament, da nekega zakona ni sprejel. Prišli bomo v situacijo, ko ne bomo rabili Vlade in parlamenta, bomo imeli predsednika države. Temu sistemu se bo pa reklo nekako drugače kot parlamentarna demokracija. Torej to ni mogoče. Ta člen je jasen in glasen oziroma ta amandma opredeljuje vlogo Vlade in nalaga odgovornost, da izbere diplomata, opredeljuje vlogo pristojnega delovnega telesa v Državnem zboru in nalaga predsedniku, da to podpiše, ne pa, da si izmišljuje in nič drugega ne pravi ta amandma. Zato je povsem logičen in povsem normalen. Več pa v nadaljevanju pri naslednjem amandmaju. Hvala.
Hvala. Vidim več prijav, zato odpiram čas za začetek prijave. Gospa Janja Klasinc.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Veseli me, da smo danes iz ust opozicije dobili pravo učno uro delitve oblasti v tej državi. Če bi se je večkrat zavedali tudi sami, bi bilo to zelo dobro, kajti prav vi mešate vse pristojnosti. Vem, da je iz političnih razlogov trenutno na vaši tapeti predsednik države. Vam pač ni všeč, tako kot vam ni bil všeč tudi prejšnji in tudi ne prvi. Kaj hočemo, v tej državi imamo pač demokracijo, so volitve in večina je izvolila kandidate, ki pač nekaterim niso povšeči. Večini pa so, in mi smo tu poslanci celotnega ljudstva. Zato mislim, da moramo predvsem spoštovati ustavo. Ustava jasno pravi v 107. členu, da predsednik države postavi in odpokliče veleposlanika in mu izda poverilna pisma. Seveda, po domače si lahko to predstavljamo, da on podpisuje, ampak če bi pripravljavci ustave želeli to reči, bi napisali, da podpisuje. Zato ima predsednik države vso pravico zavrniti, ne podpisati predlog izvršilne oblasti, absolutno, naša ustava mu to omogoča. Druga stvar pri tem amandmaju pa je vaš predlog, da bi Odbor za zunanjo politiko, se pravi, pristojno delovno telo, dovolilo, sprejemalo in odločalo o tem, ali je nek kandidat primeren ali ne. Praksa v Evropski uniji je drugačna. V Evropski uniji parlamenti v to niso vključeni. Slovenija je imela takšno prakso nekaj časa, pa jo je kasneje spremenila. In prav zaradi nekdanje prakse, zaradi tradicije, je parlament še vedno vključen v sam postopek imenovanja. Če bi se odločali na Odboru za zunanjo politiko o kandidatu ne pa o njegovi predstavitvi, bi to pomenilo, da bi se mi morali odločati seveda tudi o vseh njegovih osebnostnih lastnostih, o njegovem preverjanju, ki so ga naredile pristojne službe, o vseh teh zadevah, to pa ni v pristojnosti tega Parlamenta. Parlament ima na področju zunanje politike predvsem nadzorno funkcijo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franco Juri.
Hvala, gospod predsedujoči. Amandma, ki ga predlaga SDS, je navidezno všečen amandma, predvsem všečen za poslance. V prvem delu omenja, navaja okrepljeno vlogo Državnega zbora oziroma pristojnega telesa do v bistvu soodločanja o imenovanju veleposlaniku. Je bilo tukaj že povedano, da smo tako prakso imeli na začetku, najbrž je bila tudi pomembna in potrebna v tistih časih, ampak sedaj bi pomenila odstopanje od ključnega namena zakona, to je od depolitizacije in profesionalizacije diplomacije. Jaz ne vem, ali je Sindikat slovenskih diplomatov podprl prvi del tega amandmaja, ampak jaz tega vtisa nisem imel, ko je bilo govora na samem Odboru za zunanje zadeve, sem imel vtis prav pri tem amandmaju, da se tudi sindikati ne strinjajo s tem, da bi soglasje dajal Odbor za zunanje zadeve. Kajti, to bi pomenilo spet uvajanje prakse političnega odločanja pri imenovanju profesionalnih diplomatov, kajti tukaj odločamo o politiki. Mnenje tega telesa pa je pomembno, kajti ne predstavljam si, da bi Vlada vztrajala pri določenem imenovanju, v kolikor bi bilo mnenje, ki je tudi nezavezujoče, ampak v kolikor bi bilo mnenje negativno in to z veliko večino, to bi bil vsekakor znak za izvršilno oblast, da nekaj ni v redu s tistim kandidatom in to bi bilo sporočilo tudi predsedniku. Mislim, da je v prvem delu 17. člena, o katerem govori 11. člen, mislim, da je redosled postopka zelo jasen, in da gre prav v posvetovanju med izvršilno oblastjo in predsednikom najti tisti ključ preprečevanja nesoglasij, kakršna smo poznali v preteklosti. Kajti težko, ne bo več imenovanja oziroma predlaganja kandidatov brez posvetovanja s predsednikom. Se strinjam pa, da ustavna naloga predsednika je jasna in ni mogoče z enim amandmajem odvzeti oziroma znižati ravni odločanja, ki jo predsednik ima na podlagi ustave. Predsednik je pomemben oblikovalec odnosa do diplomacije v tujini, ne samo v Sloveniji, ampak kjerkoli v Evropski uniji, ali so to predsedniki ali so to suvereni kralji, povsod imajo to kompetenco in mislim, da mi ne odstopamo od ene evropske utečene prakse. Torej oba dela amandmaja, ki ga predlaga SDS, sta nepotrebna. Na začetku tega mandata sem bil sam v dilemi, ali bi vrnili Odboru za zunanje zadeve tisto pristojnost, ki jo je že imela, ampak dejstvo je, da bi s tem ponovno spolitizirali postopek imenovanja veleposlanikov in dvomim, da se s tem strinja Sindikat slovenskih diplomatov. Kajti preverjanje strokovnosti in profesionalnosti je nekaj drugega kot ocena, ki je sprejeta na OZP in ki je vedno sprejeta na podlagi določenih političnih simpatij in tudi sorazmerje teh simpatij znotraj članstva OZP. Jaz pri tem pozivam SDS k razumevanju, da je to v nasprotju z njihovo poudarjeno željo po depolitizaciji profesionalne diplomacije. Naslednja stvar. Seveda se ne morem strinjati s takim diktatom in takim razvrednotenjem vloge predsednika republike. Upam, da ste dobro razumeli citat iz ustave, ki ga je prebrala kolegica Janja Klasinc. Mislim, da ni treba ničesar dodati - ustava določa pristojnosti predsednika republike. In zdaj poskusi, da bi rahljali te pristojnosti z nekim zakonom, z nekim amandmajem, samo zaradi tega, ker ne marate tega predsednika, ker ni po vaših političnih željah, mislim, da ni dober argument. O tem sicer lahko razpravljamo še naprej, ampak dejstvo je, da člen, kakršen je zdaj, omogoča transparenten potek in sodelovanje izvršilne oblasti s predsednikom republike in z vlogo, ki jo imamo tudi zdaj, to je tista znamenita razpravljalna vloga, ki velja verjetno tudi za druge stvari. Mislim pa, da je ta odločnejša in pomembnejša vloga Državnega zbora bolj potrebna pri drugih stvareh, ne pri tako izvršilnih, kot je imenovanje veleposlanika. Hvala.
Besedo ima gospod Anton Anderlič.
Ta člen in amandma poskušata urejati predvsem vrstni red opravil za imenovanje ali postavitev veleposlanika. In ker je to očitno precej kompleksen postopek, sodelujejo najprej minister za zunanje zadeve, Vlada, predsednik republike, Državni zbor in tako naprej, je prav, da se to uredi na najbolj učinkovit in tudi pregleden način. Tudi če se lahko strinjamo s tem, da želite z amandmajem krepiti vlogo Državnega zbora, je institut soglasja pretrd, preizključujoč. Kajti, če je celoten postopek opravljen tako, da se da ugotoviti, ali je minister ravnal ali ministrica ravnala prav, ko je, in tudi upošteval vse okoliščine, potrebe države za imenovanje v tisti državi, kamor naj bi veleposlanik šel. Če je s tem soglašala Vlada, potem je dovolj, da bi v Državnem zboru resno pretehtali ta predlog in te okoliščine, v katerih je ta predlog nastal, in k temu podali svoje mnenje. Predsednik države je na koncu, resnici na ljubo, res samo še tisti, ki podpiše, ampak tako, kot sam poznam te postopke, vem, da nikoli ni prišlo do težav takrat, ko bi predhodne faze bile korektno opravljene. In če gredo predhodne faze slabo, v narekovajih, skozi ali na silo, potem tudi soglasje ni dovolj, ker predsednik spet lahko naredi karkoli. Ker po nekaterih splošnih predpisih, je on pristojen za te stvari. Jaz nisem zadovoljen z načinom, kako potekajo te predstavitve pred Odborom za zunanjo politiko, pa naj si bo takrat, ko je v prejšnjem mandatu gospod Jerovšek po tri tedne držal v predalu, pa smo čez noč morali dati mnenje, ali kot je to sedaj, nič drugače ni. To ni prava vloga, ampak to je na nas samih. To, da mi dobimo v ponedeljek gradivo, v torek zjutraj pa ob 8. uri slučajno kar tako ob seji še eno vrinjeno sejo odbora, to ni nič. Ampak, kako bomo šele prišli do soglasja, če se že resno nočemo pogovarjati o mnenju. Jaz verjamem, da ko gre za postopek, in o tem smo govorili nekajkrat tudi na odboru, ko smo ta zakon obravnavali, da ko velja, velja nekaj kar je standard v državi, na področju delovanja diplomacije in tako naprej, se preprosto ne more zgoditi, da bi nekdo vstopil v sistem. Sedaj izboljšujemo tudi z izpiti, tudi z zaostrovanjem pogojev za vstop v službo in tako naprej, torej delamo na kvalitativni ravni več za to, kot pa na samem postopku. In ni modrega politika, ki bi rekel: seveda, minister, Vlada, Odbor in predsednik države, vsi so povezani, vsi so zarotniški in delajo slabo za to državo. To, po mojem, bi tudi zelo težko dokazali. Hvala bogu, je ta demokracija tako narejena, da imamo neposredno voljenega predsednika, da imamo parlament drugače in da je Vlada koalicijska in tako naprej. Če bi imeli kakšen drug sistem, za katerega so se mnogi tudi zavzemali, bi bilo mogoče drugače. Ampak, zdaj je k sreči tako. Mogoče bo v drugi republiki kaj drugače, ampak do nje, vsaj jaz sem prepričan, je ne bom dočakal, ker tudi tako, kot grozijo, bi bil to en hec. Zato tega amandmaja ne bom podprl, kajti stavim na izboljševanje celotnega sistema, kot ga zakon predvideva. Verjetno bomo v bodoče še kaj naredili. Dosegamo vse višje in višje demokratične standarde pri teh postopkih. Tisti, ki se bodo v bodoče zaposlovali na Ministrstvu za zunanje zadeve in bodo kandidati za veleposlanike/veleposlanice bodo morali izpolnjevati strožje kriterije in verjamem, da bomo tudi v Državnem zboru resneje pristopili k obravnavi teh predlogov in na koncu dali mnenje s težo. Mnenje s težo, ki je zaradi mene, lahko težje od soglasja. Kajti, če daš samo soglasje, je samo da ali ne, če pa v mnenju zapišeš, da je neka predstavitev nekega kandidata neustrezna iz tega, tega in drugega razloga, da so po mnenju poslancev in poslank tako veliki zadržki, da naj vsi razmislijo, ali velja ta postopek pripeljati do konca. Tudi, ker na koncu nastopa tudi država sprejemnica, saj v tej zgodbi nismo samo ti, o katerih sem govoril, ampak je na koncu tudi država prejemnica, mi imamo neki obratni problem ravno sedaj, vroč, v Sloveniji in širše. Ne bom vlekel za jezik tistih, da ne bodo o tistih stvareh tukaj govorili, ampak zato, če gremo v institut soglasja to "štrli", dejansko "štrli" ven iz nekega demokratičnega postopka. In spet, kot povedano, jaz verjamem, da smo neke standarde že dosegli in da jih bomo še izboljšali in to je dovolj, da lahko amandmaja ne podprem.
Hvala lepa. Če je želja za razpravo. Odpiram čas za prijavo. Gospod mag. Branko Grims.
Zelo zabavno je poslušati to razpravo, čestitam za humor, ko govorite, kaj SDS "paše" in kaj ne, kar je dobesedni citat. Veste, če niste opazili zagovarjamo to, da naj ima ključno besedo izvršilna veja oblasti, torej Vlada, Vlada, gospe in gospodje, je pa vaša vlada, to pomeni, da je to v popolnem nasprotju s tem, kar sicer trdite. V resnici ravno to, kar vi zagovarjate, očitno pomeni pripiranje vrat za neko dodatno politično kadrovanje oziroma neki prikrit politični izbor, ki je celo vprašljiv z vidika ustavnega reda. In, da gre v resnici samo za to, samo preprosto dejstvo, čisto vsi, pri katerih se je v zadnjem obdobju zapletlo na nivoju med izvršilno vejo oblasti in pa reprezentativnim predstavnikom države, so bili ljudje z dolgoletno prakso na Zunanjem ministrstvu, z dolgoletnim delom v poklicni diplomaciji. In tudi tista velika skupina diplomatov, pri katerih je prišlo do zavlačevanja, bi vas spomnil, so bili vsi, brez izjeme, poklicni diplomati. Toliko o tem, kako je že spet očitno, kako so velike razlike med besedami in dejanji.
Gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani minister. Spoštovani! Najprej naj povem, da podpiram ta amandma, bom tudi zanj glasoval, bi pa rekel, da bi ravno pri tem amandmaju lahko imeli učno uro na temo "od besed k dejanjem" ali "kako smo spremenili mnenje čez noč". Dovolite, da vas spomnim. Še lansko leto ste kolegi iz sedanje pozicije, takrat opozicije, "za prmejduš" zagovarjali karierni način kadrovanja v diplomaciji; drugega sploh ni bilo možno, ker to je edino, ki pripelje do profesionalizacije in depolitizacije tega kadrovanja. Edino ta način je dober, karierna diplomacija. Sedaj, ko pa se je situacija spremenila, ko ste vi večina, zdaj je pa ravno obratno. Tisto, kar je prej bilo preganjano, je sedaj tisto pravo. In tisto, kar ste prej zagovarjali, sedaj ravno iz istih razlogov upravičujete, da bo ta sistem sedaj omogočil depolitizacijo in profesionalizacijo tega poklica ali kadrovanja na tem področju. Zanimiva zadeva. Pa naj mi bo dovoljeno, da vam povem, da me sedaj ta salto mortale, ki pa ni edini, teh je kolikor hočete, ampak na kadrovskem področju je posebej zanimiv, da vas spomnim na dikcijo izpred let, še iz one prejšnje države, kako je bilo zanimivo, recimo, opisano eno in isto dejanje, ker me spominja na to. Namreč, rečeno je bilo, da je norma socialističen način nagrajevanja delavca po delu, akord pa kapitalističen način izkoriščanja delavca za njegovo delo. Ampak zanimivo je to, da so takrat milijoni delavcev iz nagrajevalnega sistema rinili v izkoriščevalski sistem. Tu je pa enako, gre samo za besedno igro, zato ker upravičujete dve različni stvari, dva različna pristopa z istimi argumenti, in to ne gre. Še ena zadeva, ki se tiče citiranja ustave, da predsednik države postavi in odpokliče diplomatske predstavnike. Ja, sam sem kar dobro seznanjen s tem, pa tudi dobro sem poslušal, vendar bi vas želel na nekaj spomniti v zvezi s postavljanjem in odpoklicem. To je povezano tudi z odgovornostjo. Ali je mogoče kdo pozabil, zakaj predsednik tričetrt leta ni postavil diplomatov v treh za Slovenijo najpomembnejših državah, Moskvi, Berlinu in Washingtonu. Tričetrt leta jih nismo imeli, zdaj se pa čudite, zakaj so na nekaterih področjih Hrvati bili tako uspešni, mi pa igramo petorazredno vlogo. In vsa hrvaška stališča so sprejeta, na nas pa celo nekateri pritiskajo. Ali si lahko mislite! Koga smo pa mi imeli, da bi zastopal naša stališča v Moskvi tričetrt leta, pa v Berlinu tričetrt leta in v Washingtonu tričetrt leta. Da pri tem sploh ne govorimo o politični odgovornosti, kaj so si, recimo, v teh državah mislili, kaj smo Slovenci, da njim ne pošljemo veleposlanika. Si predstavljate? Za njih smo bili neka banana republika, medtem so pa Hrvatje veselo lobirali, ker predsednik po ustavi ni postavil ali pa odpoklical. Zakaj pa ni postavil? To je bilo zelo profesionalno, ne vem, kaj še naj drugega rečem. Kar se pa tiče depolitizacije, bi pa to rekel; to, če bo predsednik države imel večjo vlogo, to še ne pomeni, da bo to tako. Ali bo to v smislu priznanja gospodu Ertlu? To je bilo verjetno zelo profesionalno in pa depolitično ali pa apolitično. Prav gotovo je bilo. To se pravi, to ni argument za to. Verjetno so neki drugi postopki, ki so bolj pomembni. Samo to sem vam želel povedati, ko sem omenil gospoda Ertla. To ni argument in to ni merilo, da bo to res tako. Zopet, tudi predsednik države je politična funkcija, pa če je to komu všeč ali pa ne. Tako pač to je. In jaz seveda zaradi tega podpiram ta naš amandma, ker ne verjamem, da vi mogoče jutri ne bi zopet zamenjali vašega pogleda na to, kaj je prava pot, kaj je pravi sistem, kaj pa ni, zato ker enkrat ste ga že zamenjali, od lani na letos. Samo pri tej zadevi, poleg tega, pa smo še tričetrt leta bili brez veleposlanikov, mislim da v šestih ali sedmih državah, od teh treh najpomembnejših za Slovenijo. Tudi tukaj so vzroki, zakaj imamo mi takšen status, ker, kar se tiče pogovorov, dogovorov, vključevanja Hrvaške v Evropsko unijo in pa reševanja meje s Hrvaško, tudi tukaj je vzrok zato, ker nismo imeli tričetrt leta veleposlanikov v teh državah, zato ker predsednik države ni postavil ali pa odpoklical tega, kar mu je zapisano v ustavi in to jez podpiram, ta amandma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za besedo je prosil gospod minister za zunanje zadeve mag. Samuel Žgobar.
Hvala lepa, predsedujoči. Najprej, Vlada ne podpira amandmaja, zato ker posega v pristojnosti stalnih institucij in posameznih vej oblasti. Najprej bi rekel o vlogi Odbora za zunanjo politiko. Mislim, da je bilo veliko že rečenega. Jaz bi samo še to rekel, da smo mi proučili sisteme, ki so v podobnih državah, v enajstih državah Evropske unije, ki so primerljive, kjer ni niti podobne vloge OZP kot jo ima sedaj pri odločanju oziroma parlamenti sploh niso vključeni v odločanje o imenovanju veleposlanikov. Sami smo mislili, da je pravilno, da se okrepi vloga Odbora za zunanjo politiko v smeri, da da mnenje o predstavitvi. In kot je bilo že prej rečeno, jaz si ne znam predstavljati vlade, ki takšnega mnenja ne bi upoštevala oziroma o njem razmislila. Zato mislim, da je dikcija, kakršna je, pravilna. Glede predsednika republike se je tu že sklicevalo na 107. člen, ki jasno govori, da postavlja in odpokliče veleposlanike. Dodatno k temu bi spomnil na 20-letno prakso, ko je bil predsednik republike konzultiran pravočasno o predlogu za imenovanje novih veleposlanikov, zato tudi ni prihajalo do teh težav. To ni zadeva, ki se je zgodila lani, že od leta 1991 naprej imamo določeno prakso, kako so se postavljali veleposlaniki in predsednik republike je bil vedno konzultiran. Mi smo to zdaj samo kodificirali v osnutek zakona, da se to, kar je v njem po ustavi in kar je tudi praksa v Sloveniji že 20 let, tudi zapiše. Kar se lanskega paketa tiče, bi pa spomnil na to, da velika večina enostavno ni izpolnjevala zakonskih pogojev po sedanjem zakonu, ki še velja, da bi lahko bili ponovno imenovani za veleposlanike. Glede tega pa, kje so vzroki za takšen naš status v teh velikih državah, bi samo spomnil, da sem bil pri državni sekretarki v Združenih državah Amerike pol leta pred hrvaškim kolegom in da smo mi podpisali Južni tok z Rusko federacijo ravno tako, mislim, precej uspešno. Tako da ne moremo govoriti, in je treba razbiti to neko "famo", da zaradi tega, ker ni bilo veleposlanikov, so pa naši odnosi s temi državami slabši, kot bi sicer bili.
Hvala lepa. Odpiram čas za prijave za razpravo. Gospod Franco Juri.
Hvala, gospod predsedujoči. Popolnoma se strinjam z obrazložitvijo, ki jo je podal gospod minister in ki povzema to, kar smo pravzaprav že prej povedali v zvezi s tem amandmajem. Vendar imam občutek, da je danes opozicija še pod močnim vtisom včerajšnjega Zbora za republiko in da prinaša ta duh v parlament. Pa bi jih rad pomiril. Mislim, da jim tudi minister lahko zagotovi, da v igri za veleposlanike ni gospoda Ertla. Nekaj takega, recimo, se ne bi moglo niti več zgoditi. To se je dogajalo v prejšnjem mandatu, ko smo celo imenovali veleposlanike brez ustrezne izobrazbe. Niso imeli ustrezne izobrazbe. Kaj je bilo takrat ukazano? Ukazano pristojnemu ministrstvu, da izobrazbo takoj prizna. In veste, to je bilo dokazano tudi v medijih, kljub temu se ni nič zgodilo, ampak te stvari se z novim zakonom ne bodo več dogajale. Ta interferenca politike tudi v tisto strokovno plat kakšna stopnja izobrazbe nedvomno je. In zato, brez skrbi, kolegi iz opozicije, nihče ni zainteresiran za to, da se praksa, ki ste jo vi uvajali v prejšnjem mandatu, nadaljuje. In v tem je smisel tega zakona in v tem je smisel 11. člena - v koordiniranem delovanju vseh akterjev, ki odločajo na primerljiv način z ostalimi evropskimi državami, ki odločajo o kadrovanju in imenovanju veleposlanikov. Mislim, da prav 17. člen ponuja metodologijo dela, ki je primerljiva z vsemi zrelimi demokratičnimi državami in ne vem, zakaj bi SDS želela s takšnim amandmajem, da Slovenija izstopi iz takšne utečene, dobre prakse v Evropski uniji in da uvede nekaj samoupravnega duha tudi preko politične ocene, ki bi se odvijala v Državnem zboru. Prav je, da OZP in Državni zbor obdržita svojo razpravljalno vlogo in tudi svojo vlogo pri oblikovanju mnenja. To mnenje bo vsekakor upoštevano. Menim, da obstaja veliko drugih poglavij, kjer si mora Državni zbor priboriti večjo vlogo, ne pri veleposlanikih, ker veleposlanik je del, je funkcionar izvršilnega aparata, ki mora na super partes način, na "by partisan" način zastopati to državo. V odborih Državnega zbora ima ena politična opcija, to je koalicija, vselej večino in s to večino lahko močno vpliva na potek tega imenovanja. Danes ima opozicija manjšino, lahko bo jutri imela večino, vendar se moramo izogniti tem skušnjavam, skušnjavam, da bi s političnimi ocenami vplivali na kadrovanje.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims.
Kratek odgovor na dve neresnici, z vsem siceršnjim spoštovanjem do zunanjega ministra, ki ju je gospod minister zdajle povedal. Prvič, v tisti skupini, ki je šla na čakanje, so ljudje pogoje po zakonodajo, po kateri so bili imenovani, izpolnjevali in so bili poklicni diplomati - to lahko preverite -, kar je zelo zanimivo. To je eno. Drugo, kar je treba pa še bolj odločno demantirati, je pa debela laž, gospod minister, da nam ni škodovalo to, da nismo imeli veleposlanikov v ključnih državah. Zdaj vam pa naštejem: veleposlanik Republike Češke pri Zvezi Nato, vodja nemške delegacije v Parlamentarni skupščini Nata, štirje ameriški senatorji, pri čemer senat v Ameriki pokriva zunanjo politiko, bivši zunanji minister Velike Britanije, ki je član britanske delegacije v Parlamentarni skupščini Nata, in, ne boste verjeli, celo vodja hrvaške delegacije ob neki priložnosti - so me vsi vprašali enako: "Pa ljudje božji, kaj pa ste vi mislili, da v takem trenutku, ko hočete uveljavljati neke interese, niste poslali svojih veleposlanikov na ključna veleposlaništva po svetu?" To se pravi, predvsem je bilo govora o Washingtonu, pa tudi o vseh ostalih pomembnih državah, ki so bile že naštete. Se pravi, da trditev, ki ste jo povedali - to pa lahko s pričami kadarkoli dokažem -, ne samo, da ne drži, ampak je grobo zavajajoča. To, da nismo imeli veleposlanikov v ključnem trenutku za uveljavljanje strateških interesov države Slovenije, kot je nemoten, neoviran teritorialen stik z odprtim morjem, dostop do odprtega morja torej, je bil izjemno, izjemno škodljiv za državo Slovenijo. In krivec za to je tisti, ki veleposlanikov tja ni imenoval in si je pri tem to pravico uzurpiral in je po ustavi in zakonodaji sploh nima. In to odgovornost za to, če to tiho tolerirate, nosite vi vsi. Zadnjo besedo bi morala imeti Vlada in potem bi morala biti ta seveda takoj uresničena. Tisti, ki ste bili zraven pri sestavljanju slovenske ustave, veste, da je bilo to določilo v ustavi točno tako tudi mišljeno in važno je, kakšen je namen ustavodajalca, ko neko posamezno določbo sprejme.
Hvala lepa. Gospod Samo Bevk.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Jaz seveda amandmaja Slovenske demokratske stranke ne bom podprl, kajti mislim, da zadostuje mnenje pristojnega matičnega odbora o kandidatu za veleposlanika, in da ni treba soglasja v tem primeru. Mislim, da 11. člen Zakona o zunanjih zadevah dovolj natančno določa postopek postavitve veleposlanika. Imenovanje veleposlanikov je seveda zelo občutljive zadeva, tako občutljiva zadeva za državo predlagateljico kot tudi za državo, v katero se kandidat napotuje. Ministrstvo za zunanje zadeve seveda zaprosi tudi za agremá države sprejemnice, zato je tudi večji del tega postopka zaupne narave. Ko dobimo vabilo za sejo Odbora za zunanjo politiko, na katerem podajamo mnenje glede vsakokratnih kandidatov, sploh ne piše osebe niti zadeve, vse je na zaprti seji in v skladu z Zakonom o tajnih podatkih. In tako sejo smo imeli tudi danes zjutraj. Končala se je ob deseti uri dopoldne in dobro uro po tej seji že lahko na spletnih straneh Slovenske tiskovne agencije preberemo natančno poročilo o seji Odbora za zunanjo politiko, o kandidatu, kam gre ta kandidat, potem to novico povzamejo vse druge agencije, 24 ur itd., da ne bom delal reklame kakšni spletni strani. Zato bi bilo treba apelirati na vse vpletene o tej zadevi, da se pač držijo Zakona o tajnih podatkih, ne pa, da novice iz zaprtih sej že po nepolni ali pa dobri uri pricurljajo v vse medije. Kdo je tukaj tisti, ki servisira medije, ne vem, ne morem na nikogar osebno pokazati, vendar bi na vse vpletene apeliral, da spoštujejo zakone in se temu primerno vedejo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Petan, želite besedo? Lahko zaključim razpravo k 11. členu? Zaključujem razpravo k 11. členu amandmaja k temu členu. Prehajamo k 13. členu in amandmaju, ki ga je vložila Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Gospod Gorenak, izvolite.
Hvala lepa. Precej na kratko, da ostane še drugim. 13. člen je tudi jasen, preprečuje amandma, preprečuje vstop nepolitike v diplomacijo. To, kar ste želeli vi in je bilo uresničeno v prejšnjem mandatu za objektivnost in resnicoljubnost in vsaj malo razpršene megle, ki jo spuščajo nekateri v obliki strašne demagogije v tem parlamentu. 12 let ste kadrovali po svoje, poleg diplomatov, ker eni ste kadrovali po svoje, levo. Gremo naprej. Leta 2004 pride neka druga vlada in v njej ste prepoznali dve osebi, ki naj bi bili politično kadrovali. Vik in krik dve leti. Parlament z našo podporo, torej takrat Vlade, uzakoni določilo, ki je jasno, samo poklicni diplomati brez politikov ali kakorkoli se že imenujejo. Danes, poglej ga vraga, danes po parih mesecih oziroma letu in toliko pa to določilo spet ni v redu. To določilo pa v celoti podpira Sindikat, v celoti podpira Sindikat, da ne bo kaj narobe. Danes to določilo torej ni v redu, ker ste vi na vrsti, da boste politično kadrovali, to pa je v redu in temu se reče demagogija. Hvala lepa.
Gospod Gorenak, ste zaključil? Prosim. Hvala lepa. Gospa Melita Župevc.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Nesrečna je številka trinajst. Jaz moram reči, da mene res zabavajo take razprave, ko se nam očita, ko se meni očita, da sem zamenjala mnenje s prejšnjega mandata, da sem 12 let kadrovala, itd., verjemite mi, toliko sposobnosti pa tudi nimam, ampak hvala lepa, ker mi jih pripisujete. Povedano je bilo, da se s tem amandmajem poskuša preprečiti vstop nepolitike v diplomacijo. Moje mnenje je ravno nasprotno. Jaz mislim, da je skrajni čas, da se v hramu diplomacije malo odprejo vrata. Dokler nisem prišla v Državni zbor, moram reči, sem imela drugačno mnenje o tem, kako se izbirajo diplomati. Potem pa sem kot članica Odbora za zunanjo politiko lahko videla, kako to poteka. Verjemite mi, prej je kolega Anderlič rekel, da ni zadovoljen s tem, kako to poteka, tudi jaz bi si želela včasih, da bi komu rekli ne. Mislim, da če je edino merilo za nekatere, koliko časa sedijo na Mladiki, so ti ljudje, ki to menijo, pod prvič, ali diplomati, ali pa, pod drugič, niso iskreni. Včeraj smo v tem parlamentu poslušali razpravo o javnih uslužbencih, kako treba je, kako dobro bi bilo, da odpremo ta prostor mladim, sposobnim, strokovno usposobljenim. Zakaj ne moremo isto reči za slovensko diplomacijo? Zakaj se vedno pogovarjamo samo o političnih in o nepolitičnih kadrih? Ta zakon dopušča možnost. Ta zakon ne uvaja tega kot pravilo, ampak dopušča tistih 10%, ki so lahko, ali pa jih tudi ne bo. Ta zakon uvaja zelo stroge kriterije. Ne more kar nekdo, ki ni sedel določeno število let in nima določenih izkušenj na Ministrstvu za zunanje zadeve, kar tako priti v slovensko diplomacijo. Ne more. Če ste prebrali zakon, potem dobro veste, da to ni tako. Je pa na demagoški ravni najlažje govoriti, da sedaj pa vrata na široko odpiramo politiki in levim političnim kadrom, ki bodo šli v tujino, imeli lepo diplomatsko službo. To preprosto ni res. Kot rečeno, pogoji za nekoga, ki bo prišel izven diplomacije so izjemno strogi in ne more vsak kar tako postati diplomat. Ne more. Mislim, da je prav. Tudi včeraj je opozicija govorila o sposobnih kadrih, ki prihajajo izven sistema. Za božjo voljo, glede na to, da smo majhni, po moje imamo še kakšnega drugega, ki je tudi sposoben, pa ni politično opredeljen. Jaz mislim, da ga imamo. Če ste pa vi prepričani, da nimamo takšnih kadrov, da imamo samo politično opredeljene in slabe kadre, potem menite drugače kot jaz. Lahko imamo pa politično opredeljene, pa dobre kadre. Ne more biti samo politična izkaznica, ali pa to, koliko časa nekdo sedi na Mladiki, zadosten razlog, da postane ugleden človek v takšni službi. Kaj pa druge sposobnosti? Že prej je bilo omenjeno znanje jezikov, neka široka razgledanost, odprtost, če želite zmožnost komuniciranja. Tudi tega takšnemu diplomatu včasih malo manjka. Jaz absolutno podpiram rešitev, ki je v tem zakonu. ne spreminjam stališča, ker gospodje - žal, vam mi ga še nikoli ni uspelo povedati v prejšnjem mandatu, pa ga boste zdaj spoznali, da mi ne boste očitali, da spreminjam mnenje iz prejšnjega mandata: jaz mislim, da je takšen sistem, ki odpira vrata, dober. Kot rečeno, govorimo o 10%, ki bodo ali pa ne bodo, obstaja možnost, in ni mogoče reči, da se tam čez cesto, malo dlje stran, izključno tam rojevajo in vzgajajo najboljši diplomati. To je preprosto nepošteno. Številne dobre diplomate ima Slovenija v tujini. Ti ljudje predstavljajo državo Republiko Slovenijo in niso kar neki odposlanci. In jaz mislim, da je prav, da ta prostor odpremo tudi drugim, sposobnim, kompetentnim ljudem, ki bodo znali Republiko Slovenijo, državo, ugledno, če želite, pošteno in s ponosom predstavljati v tujini. Jaz tega amandmaja, ki ga je vložila Slovenska demokratska stranka, nikakor ne morem podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Do zdaj imam prijavljene: gospoda Grimsa, Anderliča, Jerovška in Beblerjevo. Potem ko bomo te razprave opravili, bom dal čas za ponovno prijavo. Mag. Branko Grims.
Še enkrat moram čestitati koaliciji za humor. Kajti če povzamem, recimo, besede poslanca Zaresa, so perfektne za to, kako se danes zagovarja te rešitve v zakonu: "Za profesionalno diplomacijo se bomo borili tako, da bo vsak 10. postavljen politično." Perfektna logika, prav dobro za nasmejati. Če pa naprej razdelamo, glede na situacijo: "Proti korupciji se bomo borili v koaliciji tako, da bomo vsakega 10. podkupili. Proti revščini se bomo borili tako, da bo vsak 10. postal revež", no, reveži pri takšni vladi bodo itak vsi, ampak [[...]]Vsekakor je neka doslednost v tem, je pa zadeva smešna, to pa upam, da tudi sami priznate. Tisto, kar je očitno že iz tako hecnega besedičenja, ki ga zdaj govori koalicija, je to, da je v veliki stiski, kar je seveda očitna velikanska razlika med besedami in dejanji. Ista stranka SD, pojdite pogledati, kaj je govorila v prejšnjem mandatu. Ista stranka SD danes nič več ne ve. Ja, saj, amnezija je splošen pojav tam, tukaj najbrž neka epidemija, o tem smo že dostikrat govorili. Zanimivo pa je, da se tako iz Zares kot iz SD-ja govori o političnem kadrovanju v prejšnjem mandatu. Ja, Borisa Soviča, je res, je treba biti pošten in povedati, Borisa Soviča je res prejšnja vlada poslala v tujino, ampak, gospe in gospodje, kolikor je meni znano, na osebno prošnjo gospoda Pahorja tako, da če hočete obračunavati s svojim šefom Vlade, saj to bi lahko znotraj koalicijskega sestanka zadnjič naredili, ali pa znotraj stranke, če gre za medstrankarsko obračunavanje. Boste pa priznali, da smo kasneje vendarle prisluhnili takrat vašim opozorilom in smo možnost političnega kadrovanja ukinili in šli na čisto poklicno kadrovanje. Zakaj se pa zdaj to ukinja, pa je več kot očitno iz primera političnega kadrovanja za evropsko institucijo, ki je šolski primer, kako bodo potekala zdaj kadrovanja za ta mesta. Gospod sekretar Vlade Milan M. Cvikl odhaja na izjemno dobro plačano mesto v tujino, to je šolski primer, kako se bo kadrovalo za tujino v bodoče in zakaj je treba to narediti. Seveda, ker je zdaj, ko bo kmalu nek sodni epilog in bo jasno, da bo tisti silni strašni veliki pok iz Finske postal velika razpočnica sedanje koalicije, potrebno ljudi, ki to simbolizirajo, ki so simbol laži, na nek način čim dlje odstraniti iz oči javnosti, ker so sramota v Vladi, če bodo pa v tujini delali škodo, pa to očitno ne skrbi. In zato se v resnici spreminja ta zakon, da se to početje institucionalizira in v SDS zanesljivo tega ne bomo podprli in zato predlagamo, da se člen, ki omogoča ponovno politično kadrovanje, zlasti glede na prakso Vlade, ki je že očitna, v celoti črta.
Hvala lepa. Nekaj nerazpoloženja je bilo, gospod Grims, ker niste govoril o diplomaciji, ampak o kadrovanju, ampak vedel sem, da govorite o tem, pa sem rekel, nima smisla prekinjati, ker vas prekiniti pomeni, da boste govoril še dlje. Besedo ima gospod Anton Anderlič.
Ko govorimo o tem členu in amandmaju, je treba najprej ugotoviti, vsaj kar se mene tiče, da sem vesel, da se stvari spreminjajo in da ljudje tudi spreminjajo stališča. Konec koncev še zdaj ne bi imeli priznane Darwinove teorije, če pred 200 leti ne bi nekaj inštitucija do neke mere spremenila mnenje, pa mislim, da še zdaj ne verjamejo. Ampak, tukaj gre za nekaj podobnega. Gre za to, da vendarle tako ministrstvo kot vsi tisti, ki se ukvarjajo s temi vprašanji, menijo, da je treba na eni strani odpreti sistem do te mere, da bo tudi ustavno, v ustavnih opredelitvah dostopen ta poklic za vse tiste, ki izpolnjujejo pogoje, in ta člen zaostruje pogoje za vstop v službo in opravljanje vseh teh zadev. S črtanjem, ko govorite, da je treba črtati pomeni, da ne pristajate na to, da se standardi dvigujejo, da se pogoji zaostrujejo, da so vse višji pogoji za to, da nekdo nekam pride oziroma da poseduje čim več znanja, čim več sposobnosti in da je najbolj pripravljen izpolnjevati naloge v korist države, torej, če to črtamo potem tega nimamo. Vi govorite samo o tistih 10%, ki dopuščajo možnost, da se prevetri to ministrstvo tudi v tistem delu, o katerem bi, prej sem že pri enem amandmaju govoril, jaz sam rad videl, da gremo pogledati, katere je treba ponovno poslati na kakšen izpit in videti, ali lahko še naprej opravljajo naloge. Srečujemo se s takimi ljudmi, ki od sebe ne spravijo ene zabeležke o pomembnih dogodkih v nekaterih državah, ne obveščajo, ne opozarjajo, kaj je pomembno za to državo itn., itn., in lepo v senci vozijo. To me spominja na tisti del, 1989. leta je bila neka racionalizacija v prejšnji državi in je bila na tapeti tudi diplomatska mreža, iz južnomeriške države, ambasador, Jugoslovanski, ni poslal deset let nobenega poročila, tisto leto ga pa je in potem so ugotovili, in vsako leto so mu nakazovali tja denar, in potem ugotovili, a tam imamo pa tudi ambasadorja. Takoj so ga odpoklicali nazaj. Če ne bi poslal še tistega poročila, niti ne bi vedeli in bi ostal mogoče še potem, ko bi Jugoslavija razpadla. Govorimo o resničnem dogodku. Tudi tukaj bi se lahko našlo, seveda sem pretiraval, tudi tukaj bi se lahko našlo kaj, kar je usedlina, in bi skozi te kriterije in ta zaostrovanja za napredovanje in za plasiranje po hierarhiji, znotraj, recimo najprej Mladike in potem seveda naše diplomatske službe v tujino, kar bi nesporno bilo treba narediti. Če hočemo, to je dolgoročna naloga, izboljšati strukturo, resnično narediti to službo tako, kot vsi od nje pričakujemo, kvalitetno, visoko usposobljeno, ugledno itn., potem moramo to nekje začeti in na nek način uveljavljati in jaz menim, da bo ta člen prispeval k temu, da bomo to naredili. In zato ne bom podprl amandmaja.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Sprašujem se, ali je bilo politično kadrovanje na vseh ravneh, so bile tiste politične igrice, zaradi katerih je minister Lahovnik bojkotiral koordinacijo koalicije. Namreč to je tisti minister, ki je predlog o poklicni diplomaciji predlagal, in je bil potrjen v prejšnjem mandatu, sedaj pa se koalicija neverodostojno odreka tudi mnenju in prizadevanju svojega ministra. Seveda ne morem pristati na takšna dvojna merila, dvoličnost, neverodostojnost in seveda, sprašujem se gospod minister, bral sem vaš intervju, mislim, da v Večeru, kot ste rekli, na koncu se je tako izkazalo v preteklosti, da so bili vsi kandidati iz paketa trinajstih, nerealiziranega, politični, strankarski. Povedali ste mnogo, kajti jaz vem samo za dva, ki bi bila nekje blizu nas, velika večina od tistih 13-ih je pa bila iz strank sedanje koalicije. Potem pač je sedanje ministrstvo izrazito enostransko obarvano in je slovenska diplomacija izrazito [[...]]Vaši koaliciji ni važno, niti ne ali [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]strokovnjaki, kajti skozi tisto izjavo ministra imate tako ali tako zagotovljeno v diplomaciji absolutno svoje ljudi, strankarske ljudi. Žal je to kruta realnost, pa kljub temu menjujete zakon v korist političnega kadrovanja, da bi lahko izpostavljali [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa, gospod Jerovšek. Za besedo je prosil gospod minister. Gospod Žbogar, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Najprej v imenu Vlade. Moram reči, da nasprotujemo temu amandmaju. Čisto iz praktično razlogov, ker bi s črtanjem tega člena nastala pravna praznina. V bistvu bi glede kriterijev za imenovanje in postavljanje veleposlanikov ostal v zakonu edino bi imel pogoj, da sedem let delovnih izkušenj na Ministrstvu za zunanje zadeve in bil pooblaščeni minister. Mislim, da bi bila rešitev popolnoma nesprejemljiva. Jaz bi tukaj rekel nekaj, kar sem že rekel na Odboru za zunanjo politiko, namreč, da se profesionalna diplomacija ne dela samo z zaprtim sistemom. In mislim, da je bolj važno, kot teh 10% ravno tako profesionalnih, a ne kariernih diplomatov oziroma veleposlanikov, je bolj važno in to se pravi, bolj pomembno kot teh pet profesionalnih veleposlanikov, ki pa bodo prišli izven ministrstva in za katere bomo točno vedeli, kateri so in bodo tudi zapustili ministrstvo, je važno, kako bomo oblikovali ministrstvo od spodaj navzgor. Mislim, da je to je tisto, kjer se gradi zunanje ministrstvo in tukaj je škoda, da se v 20-ih letih ni uspelo zgraditi zunanje ministrstvo, da od spodaj navzgor v ministrstvo prihajajo resnično najboljši ljudje, pa niso. Vemo, da na žalost niso in ta zakon dela na tem, ta predlog zakona, ki ga imate, dela ravno na tem, da bodo ljudje, ki bodo prihajali na ministrstvo, mladi ljudje, da bodo najboljši prišli, izključno na osnovi rezultatov, izpitov, ki jih bodo opravili, in da bo potem nekdo z njimi gradil kariero skozi cel sistem. Od besed k dejanjem, obratno tudi gre od dejanj k besedam. Spomnimo se 2005 in 2006, koliko je bilo takrat imenovanih političnih veleposlanikov 2007 je prišlo do zaprtja sistema. Tako, da tudi tukaj ni neke konsistentnosti od dejanj, ki so bila 2005 in 2006, ko je skoraj tretjina veleposlanikov bila politično imenovana, pa do dejanj danes, da je treba vse zapreti. Jaz se strinjam s tistimi, ki pravijo, da profesionalni sistem diplomacije mora biti profesionalen in tako ga moramo graditi. Pa vendarle je možno, dopustiti možnost, kot jo dopušča veliko evropskih držav, kot opcijo kot možnost, da se pa v sistem pokliče tudi kakšnega ravno tako profesionalnega, kariernega veleposlanika. V tem zakonu so vse te varovalke vgrajene. Ni to kar neki politik, ki bo prišel z neba. Točno so pogoji napisani, točno so kriteriji napisani in neodvisna skupina bo postavljena, ki bo morala potrditi izbor tega veleposlanika. To je resnično opcija v primeru, ko minister bo presodil, da ima za kakšno mesto mogoče bolj primernega kandidata izven hiše kot v hiši, pa še teh je samo pet, od 600 ljudi, ki jih imamo v ministrstvu.
Hvala lepa. Proceduralno, gospod Grims.
Samo prosil bi, spoštovanega podpredsednika Državnega zbora, če lahko zaprosi gospoda ministra za dodatno pojasnilo, ker je rekel, da znotraj ministrstva na vrh niso prišli najboljši kadri, ali to velja tudi za njega osebno ali za njega osebno v prvi vrsti, ker kolikor je mene znano je tudi on prišel na tem ministrstvu [[...]]
Gospod Grims, to ni proceduralni predlog. Besedo ima gospa Darja Lavtižar Bebler.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Sama pač tega amandmaja in tudi drugih amandmajev, vloženih s strani SDS-a, ne bom podprla, zato ker jih tudi ne morem podpreti. Zlasti tega, ker v 13. členu ne, zaradi tega, ker po mojem globokem prepričanju šele tako spremenjeni člen, kot ga sedaj prinaša predlog novele, pravzaprav izpolnjuje enega od temeljnih pogojev, to pa je, da bo ta zakon lahko tudi skladno z ustavo. Prepričana sem, da sedaj veljavni zakon v tem delu ni skladen z ustavo, ker ne odgovarja ustrezno na 49. člen ustave, ki govori o tem, da pod enakimi pogoji je vsakomur dostopno isto delovno mesto. In ravno tako ni v skladu z mednarodnim paktom o ekonomskih in socialnih pravicah, ki smo ga ratificirali že takrat, ko smo postavili svojo lastno državo Republiko Slovenijo. Naj povem, da tudi, če je kakšna od prejšnjih pripomb letela na sedanje poslance koalicije in prejšnje opozicije, ki češ, da so podprli to novelo, ki je bila predlagana junija 2008 oziroma konkretno ta predlog amandmaja, ki je bil na samem odboru podan s strani gospoda poslanca Lahovnika in je potem obveljala ta rešitev kot amandma Odbora za zunanjo politiko, da je postal sistem docela zaprt. Jaz takrat tega amandmaja nisem podprla, zavedajoč se težavnosti takšne rešitve z vidika skladnosti z ustavo. Prav tako, kolikor se spomnim, je takratni poslanec Jožef Školč, ki je bil iz takratne opozicije, ravno tako nasprotoval temu amandmaju. No, ampak pustimo zdaj to. Kot rečeno, predlog, ki ga zdaj prinaša ta novela, resnično zadostuje zahtevam o tem, naj bo zakon skladen z ustavo in tudi z drugimi mednarodnimi pogodbami, ki jih je medtem Republika Slovenija ratificirala. Sama sem bila v več mandatih Državnega zbora in vedno sem bila tudi članica Odbora za zunanjo politiko, tako da sem imela priložnost spremljati različne faze v ustroju te ureditve, pa tudi v praksi. Naj spomnim, da smo imeli včasih takšne veleposlanike, ki so bili geologi, bili so dramaturgi, lingvisti, prevajalci, zdravniki, kemiki - zanimivo, kajne? -, pa tudi telovadni učitelji, komparativisti in tako naprej. Ampak naj rečem, resnici na ljubo, da so pa nekateri med temi bili odlični veleposlaniki. Toda pustimo zdaj to stvar ob strani, ker ta hip ni pomembna. Povejmo to, da sedanja novela zahteva za potencialne zunanje veleposlanike določene pogoje, ki zahtevajo strokovno usposobljenost, in to je, da morajo biti strokovnjaki s področja zunanje politike, mednarodnih odnosov, mednarodnih ekonomskih odnosov ali mednarodnega prava. Glede na to, da smo se v zadnjem obdobju odločili, da bomo dajali prednost predvsem tako imenovani gospodarski diplomaciji, povejmo, resnici na ljubo, da v Ministrstvu za zunanje zadeve najbrž ni prav veliko takšnih ljudi, ki bi bili kos zahtevam te naše usmeritve, da bomo podpirali predvsem tako imenovano gospodarsko diplomacijo. In še nekaj. Slovenija res ni tako zelo velika država tudi v tej možnosti nabora res usposobljenih, kvalitetnih kadrov, da bi bilo prav, da bi zaprla sleherna vrata tudi tistim, ki delujejo drugje, na nekaterih primerljivih področjih, kjer so se izurili in prišli do stopnje, ko res veljajo za priznane strokovnjake. Zakaj bi se takšnim ljudem, če imajo željo delovati v diplomaciji, a priori odpovedali? Saj potem imamo v tem členu razdelano tudi, kako bodo ti potencialni zunanji opravljali izpite, kako se bodo morali poprej izkazati s svojo usposobljenostjo in tako naprej. Jaz sem prepričana, da ta amandma SDS ni sprejemljiv, nikakor ne, in da ga ne gre podpreti. Ko sem že začela s tem, kako je pravzaprav prišlo do sprejetja te novele, ki sedaj velja, naj spomnim na to, da je bila prav zanimiva, na nek način, ko gledam nazaj, groteskna situacija na seji tistega odbora za zunanjo politiko. Ljudje, ki so bili s strani Ministrstva za zunanje zadeve, na čelu seveda takratni minister za zunanje zadeve, so se takoj med seboj dogovarjali po tihem, ali pa je teh sedem let, ko naj bi službovali na Ministrstvu za zunanje zadeve, bil zadosten pogoj za tiste, ki so jih imeli nekje v predalu, ali pa, kot rečeno, na lagarju pripravljene za te kandidacijske postopke. In so se hitro prešteli in so rekli, sedem let delovnih izkušenj na Ministrstvu za zunanje zadeve je dovolj, pri čemer se je seveda vsaj minister uštel, ker je mislil, da to, da je bil zaposlen na Ministrstvu za zunanje zadeve, da je tam imel delavsko knjižico, da je dejansko bil tudi zaposlen kot javni uslužbenec, ni bil, on je bil funkcionar, minister in si pač tisto prebito dobo, ko je ministroval ni mogel šteti in si jih po naši ureditvi pač ne more šteti v svoje delovne izkušnje. Kot rečeno, ta amandma ni sprejemljiv in ga sama tudi ne bom podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vidim več prijav. Odpiram čas za prijavo k razpravi. Gospa Melita Župevc.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Zdi se mi pomembno povedati še eno stvar. Toliko je bilo govora o nekih starih in novih časih in o dvojnih merilih. Ja, res. Bili so neki drugi časi, ko je na zunanjem ministrstvu sedel in ga vodil drug minister. In takrat v tistih časih je veljalo pravilo: zunanja politika - to sem jaz. Sedaj pa so novi časi. Jaz te nove čase pozdravljam. Kot vsi vemo, je najboljša zunanja politika usklajena in koordinirana zunanja politika. In v tej zunanji politiki ni prostora in ga ne more biti zgolj in samo za enega akterja, ampak za najmanj tri. In jaz sem prepričana, da aktualna vlada, aktualni minister in aktualni predsednik republike to še kako dobro vedo in se tega zavedajo. Hvala.
Besedo ima gospod Gvido Kres.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi. Jaz sam osebno s tem 13. členom nimam problema, spoštovani kolegi s strani SDS-a, tega amandmaja ne bom podprl. Zakaj ne? Čisto preprosto. Mislim, da je treba ta krog razširiti in teh 10%, ki jih imamo, nekje odpira vrata. Ampak kljub vsemu bom rekel takole, ni ga zakona, ki bi to zadevo lahko postavil in zakon določil, da bomo lahko najboljše, kar je možno, tudi kadrovali. Mislim, da je to veliko bolj odvisno tudi od individualne spretnosti tistega, ki to kadruje, tistega, ki vodi to ministrstvo, tistega, ki ima pogled, kako bo zunanjo politiko peljal. Mislim, da mora biti to predvsem sklop več dejanj, dobrih dejanj, res generalno dobre politike države. Imamo diplomata tudi iz naših vrst, Slovenske ljudske stranke, Francija Buta. Ko je prišel sindikat k nam na pogovor, v našo poslansko skupino, sem postavil tudi vprašanje, "ja, kaj pa to, saj imamo tudi sposobne," ker ocenjujem, da je gospod Franci But sposoben veleposlanik, in so mi tudi sindikalisti pritrdili. Normalno, ko se menja šef, ima le-ta svoj pogled in lahko, da ni zadovoljen, govorim o aktualnem šefu, vendar o tem ne bi spraševal niti dajal nobenih obtožb, ker ne vem, kako s tem je. Vendar mi to odpira pogled oziroma tisto mojo misel, da je treba iskati sposobne ljudi na vseh nivojih, pa ni važno, od kod prihajajo, lahko so tudi popolnoma apolitični. Pa še nekaj. Mogoče se celo premalo zavedamo, da je poklic diplomata težak, odgovoren poklic. Poklic, ki zahteva zelo dobro znanje, psihofizično kondicijo. Da to delo resnično lahko dobro opravljaš, moraš biti pripravljen tudi na marsikaj. Nam se je že dogajalo, da so ljudje, ki so si predstavljali diplomacijo malo drugače, kot neko glamurno dejanje, kot samo hojo po ne vem kakšnih lepih parketih, ko so prišli na delovno mesto, kaj kmalu ugotovili, da to ni delo za njih, in so enostavno odpovedali na tej točki. Tega si ne smemo privoščiti in moramo gledati, da to diplomacijo resnično peljemo in razvijamo v to smer, da bo dobro predstavljala interese države, iz katere prihajajo. Pa še nekaj - ti ljudje bi morali imeti državo Slovenijo radi. To je predpogoj. Domovinska vzgoja in domoljubje mora v teh ljudeh biti resnično na prvem mestu. Najbolj odločujoče bi moralo biti to, da lahko predstavljajo našo državo na način, kot pričakujemo. Danes je bilo izrečenih tudi nekaj kritik na predsednika države, na to, kako se kdo obnaša, pa čigav je in čigav ni. Glejte, jaz s tem nimam problemov. Tudi če nisem bil za tega predsednika, ta predsednik je zdaj moj predsednik in želim, da dela v dobro vseh državljank in državljanov. Pa tudi njegove geste, ki v zadnjem času po mojem mišljenju niso pravilne, niso dobre, ampak, prosim, o tem zdaj ne moremo več razpravljati, niso mi všeč, ampak predsednik je moj, naš, in bi enostavno želel, da se predsednik in vsi mi obnašamo ob takih zadevah, ki so velikega državnega pomena, tudi temu primerno. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Andreja Rihter.
Hvala lepa, predsedujoči. Naj takoj na začetku povem, da tega amandmaja absolutno ne morem sprejeti, kakor tudi ne amandmaja k ostalim trem členom. Zahvaljujem se gospe Beblerjevi, da je opozorila, da nekateri posebej tukaj sedeči Socialni demokrati nimamo nobene amnezije, daleč od tega. Pri svoji starosti se nekateri zelo dobro spominjajo, zakaj so glasovali, kako so glasovali in ne nazadnje povedali tudi argumente za to oziroma nekateri, ki nas takrat ni bilo v tej dvorani, pa smo imeli zelo dobro strokovno izoblikovano mnenje. 13. člen je za mene bistveni člen, ki gradi pomembnost tudi zakona in rešuje ne nazadnje poti in izhode iz poti, do katerih smo v zadnjem letu prišli tako v Državnem zboru kakor ne nazadnje tudi Vlada sama, ko je predlagala imena in pa kadre na Ministrstvu za zunanje zadeve. Izhaja namreč iz sedanje sodobne diplomacije, ki so v državah razvite parlamentarne demokracije pač praksa, da poznamo tako karierne kakor tudi nekarierne diplomate. Mogoče se naj vrnem vseeno in spomnim, da se je Slovenija ob osamosvojitvi na področju diplomacije postavila na svoje noge in je oblikovala svojo diplomatsko mrežo, le-ta je seveda izhajala iz diplomacije skupne nekdanje države, tako osovražene besede Jugoslavije, in da so takrat bili nosilci tega začetka posamezniki, ki so v diplomacijo nenazadnje vstopili zaradi svoje druge strokovnosti, visoke usposobljenosti in brez diplomatskih izkušenj in da smo s takšno povezanostjo profesionalnih diplomatov in tudi drugih prišli do tega, kjer danes smo, do vstopa Slovenija v Evropsko unijo in tudi drugih zunanje političnih uspehov naše države. To je bilo pred 20-imi leti in zato je ta 13. člen še toliko bolj pomemben, da gradi ne nazadnje na izkušnjah, pozitivnih in negativnih, in dograjuje sam sistem presoje, kriterija znanja in usposobljenosti. V tej luči je zato treba biti realen in ugotoviti, da ves vloženi napor v dvig te strokovne usposobljenosti slovenskih diplomatov, ki je brez dvoma prinesel do sedaj vidne rezultate v celoti in popolnoma ne zadostuje za vse tiste potrebe, pred katerimi pač danes stoji slovenska diplomacija in država. Zaradi tega sta ob vsej vedno prisotni možnosti za notranje izobraževanje in usposabljanje na zunanjem ministrstvu še dodatno dva argumenta, ki izboljšujeta ne vsebino. Prvič, še vedno imamo premajhen izbor diplomatov in zato tisti, ki so zrasli v tej novi državi v okviru slovenskega zunanjega ministrstva potrebujemo nabor tudi širših posameznikov. Danes smo slišali ravnokar od mojega predhodnika za dobre primere posameznikov iz druge stroke, ki opravljajo čudovito diplomacijo. In še nekaj takih bi bilo treba navesti. Na drugi strani imamo nekaj diplomatov, ki pa so prišli izza pisalne mize iz Mladike, ki so se prestavili, na žalost, samo za pisalno mizo nekje na veleposlaništvu in tam, na žalost, ne zadostujejo kriterijem diplomacije, ki bi jo morali opravljati. Ni kriterij biti zaposlen na ministrstvu lahko samo edini, kajti takšen ne more prenesti tistega, kar si diplomacija v tujini in s tem tudi predstavnik Slovenije pomeni. In drugič, objektivna danost, ki je tudi na področju kadrov, narekuje velikost in številčnost državljanov Slovenije. Moramo vedeti, da smo državljani po številu, kolikor nas pač je, zaradi tega je treba poiskati možnosti za nabor tistih ljudi, ki so za to najboljši in so ob tem podvrženi konkretnim kriterijem, ki so zapisani tudi v tem 13. členu. Da ne razpletam dalje. 13. člen je eden izmed vrhov tega zakona, zaradi tega ga v celoti tudi podpiram in verjamem, da bomo prišli s tem naborom kriterijev in predvsem usposobljenosti do odlične diplomatske mreže in do vseh tistih očitkov, ki so tukaj dani. Če bi pogledali malce pred seboj, pa bi videli, kakšen nabor je v zadnjem obdobju 2007 in 2008 naša država dosegla z imenovanjem nekaterih predstavnikov -veleposlanikov v bližnji okolici naše Evrope, da ne razpredam in govorim o nekaterih primerih zastopanosti naše države po svetu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Franco Juri.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Očitno je 13. člen eden ključnih členov. Pričakovati je bilo, da se bo razplamtela tudi razprava v smeri, ki jo je želela opozicija s svojim predlogom amandmaja, ki je po mojem mnenju zelo nespodoben in neodgovoren. Predlagati črtanje enega od ključnih členov tega zakona, pomeni vračanje na prejšnji sistem, na bistveno nižjo raven zahtevanih pogojev za profesionalizacijo diplomacije in neko lažno pristajanje, prikazovanje tega amandmaja kot amandmaja, ki bi razveselil sindikat poklicnih diplomatov. Pa ni tako. Točno vemo, da opozicija skuša zlorabljati neke legitimne želje in pričakovanja diplomatskega sindikata, ki skrbi za to, da bo vendarle zaščitena kategorija profesionalnih, poklicnih diplomatov na ustrezen način. In o tem govorimo. Mi smo se prav tako pogovarjali s predstavniki sindikata, razumemo njihovo skrb in željo, da bi to profesionalnost zavarovali z zaprtostjo sistema kadrovanja, ampak menimo, da ob upoštevanju njihovih pričakovanj, ki so legitimna, je rešitvi treba dodati element fleksibilnosti, ki pa sloni na zaostritvi pogojev pri imenovanju veleposlanikov. Mislim, da je 13. člen ključen in tudi zelo jasen, pa ga bom prebral samo v nekaterih delih, ki so za to, se mi zdi, posebej zgovorni. Za vodjo diplomatskega predstavništva ali konzulata je izjemoma lahko imenovana tudi, torej tistih 10%, oseba, ki je državljan Republike Slovenije, ima univerzitetno izobrazbo, ima najmanj 14 let, ponavljam, 14, ne 7 let, 14 let primerljivih delovnih izkušenj na področju zunanje politike, mednarodnih odnosov, mednarodnih ekonomskih odnosov ali mednarodnega prava. Kje vidijo nekateri cenjeni kolegi iz opozicije 10% političnega kadrovanja? Ne, 10% strokovnega kadrovanja. Teh 10% omogoča, da tam, kjer znotraj fonda diplomacije, s katerim razpolaga Ministrstvo za zunanje zadeve, ni nekaterih ustreznih profilov, kadrov, recimo za gospodarsko diplomacijo, je možno vključiti diplomate, ki delujejo zunaj sistema MZZ in imajo prav tako najmanj 14 let primerljivih mednarodnih izkušenj. To pomeni v bistvu dodana vrednost. Pomeni možnost, da se diplomacija, ki je profesionalna, ki je 90% zgrajena na poklicnih diplomatih iz zunanjega ministrstva, lahko doda segment, ki lahko pomaga tej diplomaciji pri oblikovanju nekaterih specifičnih zahtev naše zunanje politike. In to je ta dodana vrednost, ki je zelo kompatibilna. Mislim, da se bo sčasoma tudi sindikat s tem strinjal, kar je zelo kompatibilna z njihovimi pričakovanji. Pričakovanje vseh je profesionalizacija in strokovnost slovenske diplomacije. 13. člen to strokovnost in to profesionalizacijo zagotavlja. Zato trdim, da je amandma opozicije popolnoma neodgovoren. In še nekaj bi rad rekel. Ta člen omogoča tako profesionalizacijo, kjer ne bo več možnosti, da pride do ekscesov, kakršnim smo bili priče v prejšnjem mandatu. Ponavljam, takrat se je kadrovalo kar tako. In če nekdo ni imel ustrezne izobrazbe, nič zato. So narekovali ministru za visoko šolstvo, naj mu izda potrdilo o ustrezni izobrazbi. In to se je zgodilo. In potem nič več. 7 mesecev smo čakali na agrema neke latinskoameriške države in neprofesionalna diplomacija, takrat neprofesionalna diplomacija, ki jo je vodil očitno neprofesionalni diplomat, čeprav je celo življenje, vsaj celo politično življenje namenil zunanji politiki, ampak očitno je neprofesionalno ocenil, da je treba poslati delegacijo v tisto državo, zatežiti in pritiskati, naj v posebnih mestih izdajo agrema. Poglejte, takih blamaž si slovenska diplomacija si ne sme več privoščiti. In to se je dogajalo takrat. In prav to je botrovalo predlogu skupine Zares, naj se stvar zaključi, naj se zaključi z enim intervencijskim zakonom, ki je povsem v bistvu implementiral utemeljene in upravičene zahteve sindikata diplomatov. Ta sindikat, ki ga danes tako namerno in politično skušate zagovarjati, v bistvu pa zlorabljate eno plemenito idejo diplomatskih sindikalistov, v bistvu je bil najbolj podvržen prav samovolji neprofesionalne diplomacije, ki jo je zastopal takratni minister. In prav zaradi tega je prišlo takrat do skrajnega predloga, s katerim se jaz, če bi sedel takrat v tem mandatu, ne bi povsem strinjal. Ker dobro poznam sistem in funkcioniranje zunanjega ministrstva in tudi nekaj izkušenj v diplomaciji imam. Točno vem, kaj je vzdržno tudi pri zagotavljanju take fleksibilnosti. In bi takrat svetoval svojim kolegom, naj vendarle razmislijo tudi o zaostrovanju kriterijev in o tej dodani vrednosti, ki jo lahko pridobi diplomacija, tako kot je zapisano v 13. členu. Torej je jasno, da so takratne razmere narekovale nek ukrep, neko spremembo zakona, da se ne bi nadaljevala praksa, ki je bila očitno normalna in je pripeljala do hudih ekscesov in blamaž slovenske diplomacije na svetovnem prizorišču. Recimo, da je bil tisti primer eden takšnih eklatantnih primerov. Zdaj imamo končno priložnost urediti te razmere. Še vedno mislim, da je večina pripomb in pričakovanj sindikata upoštevanih, ampak sindikat je sindikat in skrbi za to, da se sindikalni interesi uveljavijo. V nekaterih državah poznamo tudi institut dinastij, diplomatskih kast, so družine, ki ostanejo v tirih diplomacije in je skoraj to nek plemiški podedovan privilegij, da delujejo v diplomaciji. To se dogaja tudi v nekaterih evropskih državah. Mi si kaj takšnega ne želimo. Mi želimo, da je osnova za diplomatsko kariero strokovnost, profesionalnost in prav zaradi tega je ob teh 90% diplomatov, ki delujejo znotraj zunanjega ministrstva, dodana možnost črpanja odličnih kadrov, ki so imenovani le pod takšnimi pogoji, ki imajo 14 let primerljivih izkušenj, da lahko prispevajo k izboljšanju diplomatskega delovanja Slovenije v svetu. In mislim, da ta zakon je priložnost za to. Mi seveda tega cenenega in demagoškega poskusa izbrisa 13. člena ne moremo podpreti, ne bomo podprli, kajti tudi namen tega amandmaja ni, da bi pomagali sindikatu, da bi pomagali profesionalizaciji, ampak da bi vendarle nekaj postorili, da se onemogoči izboljšanje celotnega sistema. Zgodovina ne govori v prid avtorjem tega amandma, predvsem ne dokazuje njihove doslednosti pri zagovarjanju profesionalne diplomacije. Tukaj bi lahko naštel še veliko primerov o tem, kako se je odvijala profesionalizacija diplomacije v prejšnjem mandatu, ampak tukaj nimamo ne časa, niti ni pravo mesto, da bi začeli in vodili takšne analize. Torej, še enkrat. Zares stoji za tem zakonom in stoji tudi za tem 13., ključnim členom o profesionalizaciji diplomatov. Hvala.
Hvala lepa. Lahko, gospod Grims. Gospod Grims, vas prosim, naj bo res predlog proceduralen, ker sicer vem, da izkoriščate možnost, ker časa nimate več. Če boste to še enkrat naredili vam besede ne bom dal. Izvolite.
Hvala. Čisto proceduralni predlog, gospod predsednik, je. Če vas lahko poprosim, da bi razmnožili in vsem dali na klop ta izpis glasovanja o zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o zunanjih zadevah, s katerim je bilo uvedeno popolnoma profesionalno sestava na veleposlaništvih, kajti ne boste verjeti, prav vsi na tem seznamu, ki so glasovali so glasovali, za to takrat, to je bilo seveda v prejšnjem mandatu, z izjemo gospoda Gantarja in v duhu te razprave bi bilo to za osvežitev izjemno dobrodošlo.
Gospod Grims, jaz vas prosim, da nehate. Vi veste, da to ni proceduralni predlog. Povedali ste, vsak si lahko izpisek iz računalnika priskrbi in prosim, ne zlorabljajte pravic, ki jih imate. Hvala lepa.
Hvala, gospod predsednik.
Ali lahko ugotovim, da smo razpravo k 13. členu izčrpali? Hvala. Zaključujem razpravo. Prehajam k 26. členu in amandmaju k 26. členu. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo k 26. členu. Gospod minister, želite besedo? Izvolite. Gospod minister Žbogar.
Hvala lepa, predsednik. Bi zelo na kratko rad nekaj stvari povedal. Ker je bilo danes veliko govora o diplomaciji zunanjem ministrstvu in o ljudeh, bi vendarle rad povedal, da je veliko dobrih ljudi v zunanjem ministrstvu, veliko, predvsem mladih, je zelo dobrih ljudi. Rad bi rekel, da je diplomacija zelo lep poklic pa tudi zelo težek poklic. Seveda je to lep poklic, ker spoznavaš nova okolja, nove kulture, je pa tudi težak poklic iz različnih razlogov, ne samo zato ker delaš 24 ur 7 dni, ampak tudi zato, ker imaš eno veliko odgovornost predstavljati državo skozi podobo diplomata, skozi obnašanje diplomata, skozi nastope diplomata, ne samo veleposlanika, ljudje dobivajo podobo o državi, ki jo ti diplomati predstavljajo. Jaz sam imam izkušnjo, da sem podobo ene države sodil preko enega prijatelja, ki je bil zelo dober diplomat, in sem si preko tega tudi zelo dobro podobo o državi ustvaril, ko pa je prišla zamenjava in drug diplomat, je pa bilo to nekaj čisto drugega. Kdo so diplomati zunaj, kako se obnašajo, kako nastopajo in kako predstavljajo državo, je izjemnega pomena, kakšno podobo Slovenija ustvarja v mednarodni skupnosti. Zato je zelo važno, da tudi sistem, ki goji te diplomate, ki izobražuje diplomate oziroma gradi njihovo kariero, da je čim bolj dovršen. Mi smo poskušali prav skozi ta dopolnila zakona vnesti nek večji sistem, neko večjo normalnost v gradnji te kariere diplomata. Zato imamo na začetku te vstopne kriterije, zato imamo diplomatski izpit po dveh letih pripravništva, višji diplomatski izpit, ostrejše pogoje za napredovanje, večje število delovnih let, ki bodo primerljiva, da se ustvari neka predvidljivost kariere, da ljudje, ki so najboljši, ki vstopajo, tudi vedo, da bodo šli čez te stopnice in da ne bo skušnjave, da lahko preskočijo stopnice zaradi teh ali drugih razlogov takoj na sam vrh. In zato zelo apeliram na podporo temu zakona, ki je veliko več kot teh 10%, o katerih se v javnosti največ govori. Glede teh 10% bi samo še to, kar sem prej pozabil omeniti. Po sedanjem zakonu, kot je zapisan, mi enostavno ne bomo mogli imenovati veleposlanika pri OECD prihodnje leto, ker takšnega kandidata v zunanjem ministrstvu nimamo. Če nič drugega, potrebujemo zato podprtje tega zakona. Pri OECD-ju mora biti nekdo, ki je ekspert v financah, ki je ekspert v ekonomskih zadevah, ki ni diplomat. In tega ni v zunanjem ministrstvu. Če za nič drugega, zaradi tega in zaradi podobnih primerov, ki bodo še, mislim, da je pet profesionalnih ljudi, ki pa niso iz zunanjega ministrstva, da je zelo primerno in da bo to kvečjemu spodbudno za graditev te profesionalne diplomacije, ki jo sicer gradimo. O 26. členu pa samo to, da Vlada ne podpira amandmaja k 26. členu, ker je treba urediti možnosti, da si diplomata, ki je v primeru hujših kršitev pogodbenih obveznosti v zunanji službi, da se ga lahko začasno premesti na notranjo službo dokler potekajo ustrezni postopki. Hvala lepa, predsedujoči.
Hvala lepa, gospod minister. Zaključujem razpravo o amandmajih k zakonu. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 15. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O GRADITVI OBJEKTOV, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade, mag. gospodu Zoranu Kusu. Gospod magister, izvolite.
Najlepša hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani Državni zbor! Pred vami je zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o graditvi objektov. Pravzaprav so nameni in cilji sprememb in dopolnitev tega zakona v dokaj ozkih okvirih, saj gre samo za prilagoditev in prenos nekaterih določil iz dveh direktiv, in sicer, iz Direktive o storitvah na notranjem trgu in Direktive o priznavanju poklicnih kvalifikacij. Dva osnovna zakona, ki prenašata ti dve direktivi, sta temeljna zakona, medtem ko nekatera določila morajo prenesti tudi nekateri drugi predpisi. In takšen je tudi zakon o graditvi objektov. Vlada predlaga, da Državni zbor zakon o graditvi objektov v predlaganem besedilu sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za okolje in prostor kot matično delovno telo. Prosim podpredsednika Franca Juršo, da predstavi stališče odbora.
Hvala lepa za besedo. Odbor za okolje in prostor je na nadaljevanju 11. seje 12. decembra 2009 obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o graditvi objektov, ki ga je v obravnavo Državnemu zboru posredovala Vlada. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 43. seji odločil, da se predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za okolje in prostor, Zbornice za arhitekturo in prostor Slovenije, Inženirske zbornice Slovenije, Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj ter Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Člani odbora so imeli poleg osnovnega gradiva na razpolago tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, mnenje Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, predlog Zbornice za arhitekturo in prostor Slovenije za oblikovanje amandmaja, amandmaje poslanskih skupin ter mnenje Vlade o amandmajih. V uvodni predstavitvi in obrazložitvi členov predloga zakona nas je predstavnik predlagatelja seznanil, da se s predlaganimi rešitvami prenašajo v slovenski pravni red zahteve Direktive št. 2006/123-ES o storitvah na notranjem trgu. Predlog zakona sledi načelom, ki jih direktiva vzpostavlja za opravljanje storitev in dejavnosti ponudnikov s sedežem v Evropski uniji. Predlog zakona na novo ureja tudi vprašanje pristojnosti za povezovanje poklicnih kvalifikacij in izdajanje potrdil za državljane Evropske unije. Podrobneje pa ureja tudi pogoje za opravljanje storitev ponudnikov in državljanov tretjih držav. Zakonodajno-pravna služba, ki je predlog zakona proučila z vidika njihove skladnosti z Ustavo Republike Slovenije, pravnim sistemom in zakonodajnotehničnega vidika, je dala pripombe k naslednjim členom: 1., 2., 5., 13., 20. in 22. členu. Na seji odbora je predstavnica Zakonodajno-pravne službe povedala, da so z vloženimi amandmaji poslanske skupine SD, Zares, SDS in DeSUS upoštevale pripombe Zakonodajno-pravne službe k posameznim členom, razen pripombe k 20. členu predloga zakona glede [[...]] [[Nerazumljivo]] [[...]]neustreznega pristopa urejanja zakonskih določb. Vendar pa te pripombe ni možno upoštevati, ker bi bilo treba poseči v člene zakona, ki se s predloženim predlogom zakona ne spreminjajo. Komisija za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Državnega sveta je s svojim mnenjem potrdila predlog zakona in predlagala, da se prouči možnost opravljanja načela vzajemnosti, zapis v imenik zbornice in plačilo članarine v primeru občasnega opravljanja regionalnih poklicev ter opozorila zbornico zaradi [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]Slovenije, glede oproščanja začasne identifikacije članstva v zbornici v primeru tujcev in Slovencev s pridobljeno izobrazbo v tujini. Odbor je v okviru druge obravnave predloga zakona v skladu s 126., 128. in 130., 131. in 132. členom Poslovnika Državnega zbora opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih predloga zakona in vključenih amandmajih. Pri tem pa je odbor sprejel tudi svoj amandma na predlog Zbornice za arhitekturo in prostor Slovenije. Prav tako so bili sprejeti amandmaji Poslanske skupine SD, Poslanske skupine Zares, DeSUS in Poslanskega kluba LDS. Amandmaja poslanske skupine SD pa odbor ni sprejel. Po opravljeni razpravi o posameznih členih predloga zakona ter po opravljeni razpravi in glasovanju o amandmajih v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora so člani odbora glasovali še o vseh členih predloga zakona in jih sprejeli. Glede na sprejete amandmaje na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o graditvi objektov, v katerega so vključeni in sprejeti amandmaji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil mag. Radovan Žerjav. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Kar se tiče predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o graditvi objektov, je zadnji čas, da ga sprejmemo. Da ne bo pomote, ne zato, da bi bil predlog tako dober, ampak izteka se čas za njegovo uskladitev z direktivami EU. Zadnji rok za uskladitev je 28. december tega leta. Med določbami se morajo spremeniti predvsem tiste, ki se nanašajo na pogojevanje opravljanja storitev in dejavnosti z obstojem vzajemnosti za ponudnike EU. Predlog zakona tudi na novo ureja vprašanje pristojnosti za priznavanje poklicnih kvalifikacij, ter urejanje področja zavarovanja odgovornosti za škodo. Vse te spremembe so posledica usklajevanja zakona z evropsko zakonodajo. In v Slovenski ljudski stranki smo prepričani, da bi bilo treba v zakon o graditvi objektov spremeniti še marsikaj. Vendar tokrat Vlada predlaga samo uskladitev z evropskimi direktivami. V Slovenski ljudski stranki bomo predlagane spremembe seveda podprli. Še vedno pa smo prepričani, da bi Vlada morala omenjeni zakon v celoti posodobiti, da bi postal prijaznejši državljanom, predvsem pa investitorjem. Še enkrat poudarjamo, da je bistveno premalo zakone usklajevati samo z evropskimi direktivami. Prav gotovo bi bilo treba izkušnje, ki smo jih deležni na tem področju, predvsem pri gradnji objektov, vgrajevati in pomankljivosti, ki smo jih deležni in jih ugotavljamo, vgrajevati v te zakone, predvsem v ta zakon, da bi investicije lažje in hitreje lahko zazrle luč sveta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Franc Jurša.
V Poslanski skupini DeSUS podpiramo predlog zakona, ki je pred nami, saj gre predvsem za vnos evropske direktive v storitvah na notranjem trgu in direktive o poznavanju poklicnih kvalifikacij v slovenski pravni red, kar je treba storiti do konca letošnjega leta, med tem ko bodo prispele dodatne zahteve za spremembo zakona. Predlog zakona se nanaša izključno na priprave omenjenih direktiv s področja opravljanja storitev in dejavnosti tujih ponudnikov na področju graditve in prostorskega načrtovanja v državah EU in Švice in drugih držav podpogodbenic. Predlog zakona na novo ureja tudi vprašanje pristojnosti za povezovanje poklicnih kvalifikacij in izdajanje napotil za državljane EU. Podrobneje pa ureja tudi pogoje za opravljanje storitve ponudnikov in državljanov tujih držav. Predlog zakona je usklajen tudi s strokovno javnostjo, torej tudi z Zbornico za arhitekturo in prostor Slovenije, Inženirsko zbornico Slovenije. Njihove pripombe pa so se upoštevale tudi pri amandmajski obliki. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Bogdan Barovič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! Uporabil bom tisto, kar velikokrat rad uporabim: ni vse zlato, kar se sveti. In ni vse dobro, kadar v obrazložitvi piše, prilagoditev direktivi ali pa prilagoditev evropski zakonodaji. Kolegi so mi povedali, da je šel ta zakon začuda zelo tekoče in gladko skozi matično delovno telo, v prepričanju, da urejamo nekaj, kar je nujno urediti in kar je dobro za vse. Sicer ne vem, res je zelo zamotan zakon in ga je mučno brati, veliko lepše bi bilo brati kakšno lepo slovensko staro knjigo. Če ste pogledali vse člene, ki se spreminjajo, ste ugotovili neko inercijo. In sicer inercijo, da so bili v skorajda vseh členih, najbolj pomemben je stari 28., 29. in 34. člen, črtani odstavki, v katerih so bili natančno določeni pogoji za državljane Evropske unije, za državljane Švice, če želite, in za državljane tretjih držav, ki jih morajo izpolnjevati, če želijo delati na arhitekturno-projektnem področju v Republiki Sloveniji. In, dobro, logika pravi, zdaj moramo pa to odstraniti, ker naj bi imeli vsi enake pogoje. Pa če ste dobro prebrali, ali jih imajo? Nimajo jih. Že spet separirate tri vrste državljanov, slovenske, evropske [[in švicarske]] in tretja vrsta so državljani tretjih držav. Toda najbolj žalostno pri tem je, da gre dejansko za izenačitev slovenskih in tistih iz tretjih držav, a Evropa ima prednost. Rekli boste, da ni res, da smo mi diskriminacijo odpravili. Ni res! Prebral vam bom samo en stavek iz 34.b člena: "Določba direktive, ki jo sprejemamo, prepoveduje, da bi države članice za ponudnike storitev zahtevale obvezno zavarovanje ponudnika ali telesa, ki ima sedež na njihovem ozemlju." Ta direktive prepoveduje meni, državljanu Republike Slovenije, da zahtevam od tistega od zunaj, ki bo nekaj delal na projektih ali arhitekturi, da tako kot vsi slovenski arhitekti in projekti zavaruje tisto, kar dela. A tako smo enaki tujci in Slovenci? Trikrat sem ga prebral, štirikrat sem prebral in ne morete me prepričati, da ni res. Malo imamo v Slovenski nacionalni stranki dovolj tega, da so vsi drugi bolj enaki kot Slovenci. In celo prepričujete me, da gre za odpravo diskriminacije. Boli me, res me boli. Gre po domače povedano, da bodo vsi razumeli, za to, da po tej direktivi, po tem zakonu, ki ga boste verjetno sprejeli, bodo tujci lahko delali brez nadzora, projektirali, da bodo lahko brez zavedanja, da bodo izpolnjevali splošne pogoje in celo brez zavarovanja svoje dejavnosti ali po domače rečeno, za njih ne velja pravni red, kot velja za Slovence. Jasno piše, Slovenija, država članica, ne sme zavarovati, zahtevati zavarovanja ponudnika ali teles. In piše, da zato ne, ker zadostuje tisto zavarovanje, ki ga ima tuji izvajalec, tuji projektant tam, od koder je doma, na primer v Avstriji, da zadostuje to. Prvič. Ali je to res, ali zadostuje? Drugič. Kje je nadzor? Ni ga v tem zakonu. Tretjič. To je čisto navaden nateg. In to je spet diskriminacija Slovencev, ki smo kot hlapci te Evrope, ko pobiramo direktive po dolgem in počez, ne da bi jih prebrali, ponižno klonili in spet me čudi, da se zbornica arhitektov in projektantov, ki so svetovno priznani, ni "pobunila", ali ni dovolj prebrala tega zakona. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]V Slovenski nacionalni stranki ga vsekakor ne bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila gospa Breda Pečan. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Poslanka skupina Socialnih demokratov bo na vsak način podprla ta zakon. Novela zakona o graditvi objektov sledi načelom, ki jih direktiva 2006/123 Evropske skupnosti vzpostavlja za opravljanje storitev in dejavnosti ponudnikov s sedežem v Evropski uniji, in sicer: načelu upravnih poenostavitev, načelu nediskriminacije, načelu utemeljitve zahtev s pomembnimi razlogi v javnem interesu, načelu sorazmernosti predpisane zahteve in cilje, ki se z zahtevo želi doseči, načelu prepovedi podvajanja enakovrednih zahtev in preverjanja. Prav tako novela na novo ureja tudi vprašanje pristojnosti za priznavanje poklicnih kvalifikacij in izdajanje potrdil za državljane Evropske unije. Ena najpomembnejših novosti je namreč prenos pristojnosti za priznavanje poklicnih kvalifikacij na pristojne poklicne zbornice, to je na Zbornico za arhitekturo in prostor Slovenije in Inženirsko zbornico Slovenije, kot javno pooblastilo. Podobno ureditev poznajo skoraj vse države, v katerih je predpisano obvezno članstvo v poklicnih zbornicah, saj te zbornice vodijo postopke ugotavljanja kvalifikacij že za svoje državljane. Predlagana ureditev je tudi v skladu z določbami Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o priznavanju poklicnih kvalifikacij, ki po novem omogočajo prenos pristojnosti na zbornice ali druge organizacije s posebnim zakonom. Predlagana rešitev je bolj ekonomična in racionalno od sedanje ureditve, ko te postopke vodi Ministrstvo za okolje in prostor, saj imata Zbornica za arhitekturo in prostor Slovenije in Inženirska zbornica Slovenije na razpolago ustrezne kadre in organiziranost in ker podobne naloge izvršujeta kot javno pooblastilo že za slovenske državljane, ki so kvalifikacije pridobili v Republiki Sloveniji. Tu naj mimogrede povem še to, da tudi že po sedanjem zakonu velja, da obe zbornici nadzirata tudi kasneje izvajanje določil, ki jim dajejo pooblastila za priznanje licence posameznih izvajalcev, se pravi tako arhitektov kot tudi prostorskih načrtovalcev in pri inženirskih zbornici gradbenih inženirjev. Gre namreč za to, če ti kršijo določila izdane licence, jim lahko zbornici licenco odvzameta in isto velja tudi, tukaj je enakost državljanov Evropske unije, ki pridejo izvajat podobna dela k nam, da se tudi njim lahko na ta način odvzame licenca za opravljanje dejavnosti v Sloveniji. S predlogom novele se podrobneje urejajo tudi pogoji ponudnikov in državljanov tretjih držav, pa tudi nekatere uskladitve zakonodaje, ki preprečujejo obratno diskriminacijo slovenskih državljanov v primerjavi z evropskimi. S predlogom novele se podrobneje urejajo tudi pogoji za opravljanje storitev. Poslanska skupina Socialnih demokratov je v postopku priprave tega zakona želela tudi doseči nekatere spremembe zakona, ki se ne nanašajo na prenos evropske direktive, vendar smo pristali na to, da bomo v najkrajšem možnem času dočakali tudi dopolnitve in spremembe zakona o graditvi objektov v tem smislu, da bodo dane možnosti za izvajanje nekaterih aktivnosti, dejavnosti, ki jih ta zakon trenutno ne omogoča, zlasti naloge, ki se v izrecnem javnem interesu. Z zanimanjem čakamo tudi na drugo novelo zakona, ki bo, če lahko tako rečem, bolj interno slovenskega značaja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudolf Petan v imenu poslanske skupine SDS.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Predstavniki ministrstva, spoštovani! Gre za izredno pomembno področje, ki ne obsega samo ozkega področja graditve objektov. Graditev nekega objekta je samo končna faza nekega širšega postopka od načrtovanja in umeščanja v prostor, ob upoštevanju zahtev in direktiv o varstvu okolja. Zahteva ali želja investitorja je, da se objekt lahko čim prej zgradi. Ne nazadnje to vpliva tudi na njegovo ceno. Pri nas v Sloveniji že dolgo velja hipernormiranost področja, ki ga še nikomur ni uspelo odpraviti. Celo več, bolj ko se je poskušalo zmanjšati število birokratskih lovk, ki so v oskrbi za različne interese investitorja, bolj so se postopki zbirokratizirali, podaljševali in dražili, kajti vsak je dodal svoj prispevek v obliki novega prispevka. Zaradi navedenega je v Slovenski demokratski stranki osnovni pristop kar zadeva omenjeno področje kot celoto ali pa samo graditev objektov odprava hipernormiranosti področja in cehovskega monopola za posamezne ozke segmente, ali če hočete, uzurpacija posameznih ozkih področij. Omenjena sprememba zakona se opravlja kot uskladitev ali prilagoditev z direktivami Evropske unije kot so direktive o storitvah na notranjem trgu, direktive o priznavanju poklicnih kvalifikacij in celo direktive na področju prostega gibanja oseb. Da bo omenjeni zakon sploh možno implementirati, bo treba spremeniti tudi zakon o priznavanju poklicnih kvalifikacij. To pomeni, da ne gre za običajno spremembo zakona, ampak za sistemsko spremembo. V tem primeru gre za prenos pristojnosti priznavanja poklicnih kvalifikacij na zbornico za arhitekturo in na inženirsko zbornico. Do sedaj je to bila pristojnost ministrstva za okolje in prostor. Ali je to dobro ali slabo, bo pokazal čas. Nekaj pa je gotovo. Gre za ustvarjanje in uzakonjanje cehovskega monopola, kar že v osnovi ni dobro. Običajna posledica je zaprtost in monopolno določanje cen storitev kot tisti najbolj opazni in pa prepoznavni posledici. Torej usklajevanje z direktivami Evropske unije ni tisti osnovni vzrok, ampak je mogoče celo samo posledica. Tudi zaradi tega, ker omenjena sprememba v vlogi zmanjšanja hipernormiranosti in poenostavitve storitve in postopka graditve objektov ali, če hočete, tudi pocenitve, ni v tej fazi ta sprememba, v Slovenski demokratski stranki ne bomo podprli predlagane spremembe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 15. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VARSTVU OKOLJA, skrajšani postopek. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod mag. Zoran Kus, državni sekretar, izvolite.
Najlepša hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani Državni zbor! Pred vami je zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu okolja. Tudi ta zakon v svojem temelju predstavlja prenos treh direktiv Evropske skupnosti v nacionalni pravni red, in sicer naslednjih treh direktiv: prvič, direktive o vključitvi letalskih dejavnosti v sistem trgovanja s pravicami do emisije toplogrednih plinov v skupnosti, drugič, direktive o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo in tretjič, direktive o sistemu skupnosti za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov, kratko jo imenujemo tudi direktiva ETS. Te tri direktive so temeljni namen prenosa, ampak ne v celoti. V celoti samo direktiva o vključitvi letalskih dejavnosti. Direktiva glede kakovosti zunanjega zraka je pravzaprav že prenešena v zakon o varstvu okolja. Manjkali sta smo še dve določili, ki nista bili prenešeni v zakon o varstvu okolja. Glede direktive ETS, o trgovanju s pravicami do emisij toplogrednih plinov, pa prenašamo samo dva člena. Samo dva temeljna člena, ki sta bila glede roka potrebna za prenos že do konca tega leta, do 31. decembra 2009. Poleg teh treh direktiv in določil, ki sem jih navedel, pa smo na Vladi presodili, da lahko v zakon o varstvu okolja dodamo tudi nekatere manjše spremembe in dopolnitve, da popravimo nekatere nelogične vsebine ali določila, ki jih je čas na nek način že povozil. Teh določil je manj, jih ne bi posebej navajal. To je pravzaprav tudi vse. To ni sistemska sprememba zakona o varstvu okolja. Sistemsko je seveda zakon potrebno spremeniti, ko se bomo lotili širših, bolj zahtevnih vsebin, ko bomo v celoti prenašali sistem trgovanja z emisijami toplogrednih plinov, torej direktivo iz leta 2009, direktivo ETS, ko bomo sedaj v Kopenhagnu sprejeli pravzaprav podnebni sporazum, ki bo prinesel pravzaprav tudi pogajanja za nov podnebno energetski paket. Skratka, takrat bo čas, da tudi v celoti prenesemo vsa ta določila. Verjetno bo direktivo ETS treba prenesti že prej, saj se lahko zgodi, da bo nov podnebni paket glede na sprejem podnebnega sporazuma lahko zahteval nekoliko daljši čas in bo tudi potem sam prenos v nacionalni pravni red verjetno kasnejši. Toliko bi jaz dodal kot dodatna pojasnila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za okolje in prostor kot matično delovno telo. Zato prosim predsednico Bredo Pečan za predstavitev poročila odbora.
Hvala lepa, gospod predsednik. Obor za okolje in prostor je na 11. redni seji 26. novembra letos obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu okolja, ki ga je v obravnavo Državnemu zboru poslala Vlada Republike Slovenije, s predlogom, da ga obravnava po skrajšanem postopku, ker je Kolegij predsednika Državnega zbora na svoji 43. seji 9. novembra tudi odobril. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za okolje in prostor, Zbornice komunalnega gospodarstva, Gospodarska zbornica Slovenije, Komisija Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, Svet za varstvo okolja Republike Slovenije in Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Odbor je poleg osnovnega gradiva prejel tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, mnenje Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, pobudo Obrtno podjetniške zbornice Slovenije za ohranitev sankcije pri izvajanju dimnikarske dejavnosti, amandmaje in mnenja Vlade o amandmajih. Zakonodajno-pravna služba je v svojem mnenju uvodoma pripomnila, da predlagana novela pomeni tako obsežen poseg v določbe veljavnega zakona, ki bi v skladu z nomotehničnimi smernicami terjal pripravo novega zakona. Posebej se je izpostavila predlagana rešitev glede izvršb s priselitvijo v novem 157.b členu, ki močno odstopa od določb sistemskega zakona, ki ureja postopek upravne izvršbe. Pri tem pa predlagatelj predloženega zakona predlaganega odstopanja sploh ne utemeljuje. Konkretne pripombe je dala k naslednjim členom predloga zakona: 5., 6., 9., 11., 13., 15., 16., 21., 23., 24., 29., 40., 43., 52., 54., 64., 69., 71., 73., 74., 75., 76. in 78. členu. Predlog zakona je obravnavala tudi Komisija za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Državnega sveta in ga podprla. Odbor je v okviru druge obravnave predloga zakona opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih predloga zakona in o vloženih amandmajih, pri tem pa je odbor sprejel tudi svoje amandmaje. V poslovniško določenem roku so vložili amandmaje Poslanska skupina Socialnih demokratov, Poslanska skupina Zares in Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije k 2., 5., 6., 7., 9., 11., 13., 16., 21., 23., 24., 29., 40., 43., 52. in 54. členu - k temu kar štiri amandmaje, k 69., 74., 75., 76., 78., 79., 80., 81. in 82. člen, za novi 82. člen ter k 83. členu. Poslanska skupina Socialnih demokratov, Poslanska skupina Zares in Poslanska skupina DeSUS - Demokratska stranka upokojencev Slovenije k 64., 69. in 73., Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke k 64. členu in za novi 80.a člen ter poslanka Breda Pečan k 64. in 65. členu ter za novi 80.a člen. Vlada v svojem mnenju podpira vse amandmaje Poslanske skupine Socialnih demokratov, Poslanske skupine Zares in Poslanskega kluba LDS, zavrača vse amandmaje Poslanske skupine Socialnih demokratov, Poslanske skupine Zares in Poslanske skupine Demokratske stranke upokojencev Slovenije, Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ter poslanke Brede Pečan. Odbor je sprejel vse amandmaje prvih treh poslanskih skupin, ki sem o njih že govorila, ter vse amandmaje Poslanske skupine Socialnih demokratov, Zares in Poslanske skupine DeSUS. Odbor ni sprejel amandmajev Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 64. členu in poslanke Brede Pečan k 64. členu predloga zakona. Brezpredmetni so postali amandmaji Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke za novi 80.a člen in poslanke Brede Pečan k obema členoma, ker so ti amandmaji vsebinsko povezani z amandmajem k 64. členu, ki pa ga odbor ni sprejel. Odbor je sprejel svoje amandmaje k 2. členu, 54. členu, za spremembo besedila novega 139.a člena in redakcijski popravek prvega odstavka 139.b člena, k 72. in 79. členu predloga zakona ter amandma na amandma poslanskih skupin koalicije za novi 82.a člen. Po opravljeni razpravi je potem glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Tako je za Državni zbor pripravljeno [[...]]
Hvala lepa.
[[...]]besedilo Dopolnjenega predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu okolja, [[...]]
Hvala lepa.
[[...]]ki je sestavni del tega poročila. Hvala lepa, gospod podpredsednik.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Franc Jurša v imenu Poslanske skupine DeSUS. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Pozdrav tudi predstavnikom ministrstva. Pred nami je še en predlog novele zakona, ki v slovenski pravni red prenaša evropske direktive. Tokrat gre za Zakon o varstvu okolja, ki dopolnjuje oziroma spreminja veljavnost ureditve na področju trgovanja z emisijami toplogrednih plinov. Naj takoj na začetku spomnim, da bo Slovenija morala zaradi nedoseganja zavez kjotskega sporazuma zaradi večjih emisij, za kar sta največja krivca tranzitni promet in prepočasne tehnološke prenove, na trgu kupiti bone za prekoračitev emisij, ki bodo državo za štiri leta stale 80 milijonov evrov. Slovenija bo v novelo prenesla določila evropske direktive, ki je v sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov vključila tudi letalsko dejavnost. Odločitve o tem so, kot je znano, sprejeli na ravni Evropske unije sredi lanskega leta. Dejstvo je, da so tudi letalski prevozi pomemben onesnaževalec in sedaj se ta dejavnost vključuje v trgovanje s pravicami do emisij. Trenutno v okviru Evropske unije potekajo pogajanja o tem, da bi moral sektor zmanjšati izpuste za 10 do 20% do leta 2020. Z vključitveno shemo bodo morali tudi letalski prevozniki opravljati monitoring izpustov in o tem poročati ministrstvu, ki bo na podlagi tega dodeljevalo emisijske kupone. Leta 2012 bo 80% kuponov podeljenih brezplačno, nato pa bodo z namenom izboljšanja tehnologij in posledično manjših izpustov vedno manjši deleži kuponov brezplačnih, in sicer do leta 2027, ko brezplačnih kuponov ne bo več. Predstavniki letalstva so ob tej razpravi opozorili, da to trgovanje s kuponi lahko našim letalskim prevoznikom povzroči še večje finančne težave kot jih že imajo. Od sedanjih slovenskih letalskih prevoznikov je samo eden, ki trenutno nima finančnih težav. Novela prinaša tudi nekatere spremembe, ki naj bi izboljšale izvajanje zakona na področju izdajanja okoljevarstvenih soglasij in dovoljenj ter obstoječega sistema trgovanja s pravicami do emisije. Sprememba zakona se nanaša tudi na delovanje ECO sklada, kateremu želijo pospešiti pridobivanje potrebnih sredstev, saj so ugotovili, da je sedanji način zagotavljanja ugodnih dolgoročnih kreditov s poroštvom države preveč zamuden. Predlog določa tudi omejitev višine združevanja sklada, ki so zavarovana s poroštvom države, in sicer na 20% višine sklada namenskega premoženja. Zakonsko jamstvo bo tako omogočil hitrejši dostop do ugodnih kreditov sredstev mednarodnih finančnih institucij zaradi skrajšanega postopka izdaje poroštva, za katerega do omenjenega zneska ne bo treba sprejemati posebnega zakona. Predlog novele predvideva tudi nekatere spremembe za učinkovitejše delovanje sistema varstva okolja. Tako naj bi prenesli financiranje Sveta Republike Slovenije za varstvo okolja z Ministrstvu za okolje in prostor na Državni zbor. Revizija ne bo več pogoj za pridobitev statusa nevladne organizacije, ki deluje v javnem interesu na področju varstva okolja. Poleg tega pa zakon ne bo več koncesijski akt, po katerem se lahko podeli koncesija za rabo naravnih virov tuji pravni ali fizični osebi.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Silven Majhenič, v imenu Poslanske skupine SNS.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani zbor! Novela zakona je obsežna. Zakon je do sedaj doživel že veliko popravkov, predlaganih je bilo več amandmajev, kot je členov samega zakona, kar dokazuje, da je zakon slab in ga je treba temeljito popraviti, vsekakor pa ga je treba obravnavati po rednem postopku. S tem zakonom je bilo do sedaj kar nekaj slabih izkušenj, tako da ne kaže prehitevati in si s tem zapirati prostor na vseh področjih, ki se jih ta tematika tiče. Ne smemo dovolite, da bi se skozi proceduro skrajšanega postopka vnesle v naše gospodarstvo, okolje in pravni red napake, kajti teh je bilo do sedaj že preveč in je zadnji čas, da se od tega tudi nekaj naučimo. Premalo je izražen interes države, interes zaščite lastnega gospodarstva, prisotnost nacionalnih izjem, ki jih direktiva omogoča, tako da bi bilo prav, da so partnerji v pogajanjih tudi predstavniki slovenske industrije. Članice Evrope so do sprejemanja sprememb zelo previdne in so dale zadevo le v proceduro ter čakajo na izide kopenhagenskega srečanja, kar dokazuje, da ni treba biti vselej prvi za vsako ceno, samo da si všečen. Vlada upravičuje sprejem zakona s tremi direktivami, ki govorijo o letalskih emisijah, trgovanju s toplogrednimi plini ter z direktivo o kakovosti zunanjega zraka, po skrajšanem postopku, in zadevo upravičuje tudi s tem, da za državo to ne bo imelo nikakršnih finančnih obremenitev. V bistvu gre za to, da se omogoči štirim operaterjem začetek postopka pri izpeljavi vključitve njihovih emisij v shemo trgovanja. Ta predlog je na nek način sprejemljiv, vendar nas ne prepriča, da je temu res tako, kajti, kot je zastavljen, ima to v globalu širše posledice na sam zakon. Stopnja znižanih emisij, kakšno smo sprejeli v novembru in govori 30% do 45% zanesljivo, nikoli ne bo zavezovala razvitih, saj dogovor, ki naj bi bil tajen, o njem govori o določenih virih, bo bogatim dovoljeno skoraj dvakrat toliko izpustov kot drugim. Mnenja znanstvenikov, ko govori o podnebnih spremembah, so različna in nasprotujoča, opozarja se na ohlajevanje morja, kar je povsem druga teorija in da je gladina morja še vedno nižja kot je bila leta 1940. V medijih velikokrat zasledimo, ko opozarjajo na dvig morske gladine, zaradi globalnega segrevanja, vendar si znanstveniki v tem niso enotni, saj velika večina govori o pogrezanju obale, ker pa je povsem druga zgodba in se o tem molči. Opozarja se tudi na dobro pripravljen poslovni načrt okoljevarstvenikov, ki jih definirajo ameriške politične stranke, saj je okolje retorika političnih igric. Podnebne spremembe so zagotovo pričakovane tudi v smeri ohlajevanja, zato je tema politike, kako prodati nove davke ljudem, zaradi škodljivih izpustov. Senat ameriškega kongresa se je izjasnil glede stališč, ki bi jih naj Amerika zastopala. Stališče je bilo pričakovano. Da pred letom 2010 o tem ne bo niti razpravljal. Torej, predsednik Barak Obama v Kobenhagnu ne bo imel nobenih zavezujočih pooblastil. Gotovoo je pa Kobenhagen tisti, ki bo zaznamovan nov sporazum o posledicah izpustov toplogrednih plinov, postavil se bo nov mednarodni sporazum, ki bo nadomestil kjotskega, ki pa se izteka. Na segrevanje ali ohlajevanje, zaradi sevanja sonca, po oceni znanstvenikov nima vpliva, zato ne kaže na ta račun razmetavati denarja, ko se nam ponujajo dvomljive tehnologije, ki finančno obremenjujejo ljudi in ne vidimo, kako in kdaj se bo zadeva končala. Za leto 2011 se po vsej Evropi začnejo dražbe dovoljenj za izpuste ogljikovih dioksidov. Pri pričakovani ceni 30 evrov na tono se nam bo samo elektrika podražila za najmanj 30%, posledično pa še vse ostalo. Seveda se kaže po vsem tem, kar slišimo in preberemo, zamisliti ali naj verjamemo tistemu, ki sledi denarju in mu prinaša finančne koristi, da govori tudi resnico. Novele zakona, predlagane vsebine v Slovenski nacionalni stranki ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Jerič v imenu Poslanske skupine LDS.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik. Spoštovana predstavnika Vlade. Cenjena poslanka. Kolegi poslanci. Koncept Zakona o varstvu okolja, drugega v samostojni Sloveniji, temelji na razumevanju narave kot celote in posledično celovite materialne in pravne obravnave varstva okolja. Zakon zaradi koncepta celovitosti vsebuje skupna in temeljna načela varstva okolja, lahko bi rekli, da je prava mala okoljska ustava. Zunaj zakonske ureditve področja kot celote ostaja le ohranjanja narave in ravnanje z gensko spremenjenimi organizmi pa seveda raba naravnih dobrin, kot so voda, gozd, kmetijska zemljišča, divjad in ribe. Zaradi naših specifičnosti, predvsem pri rabi gozdov, divjadi in rib v Liberalni demokraciji Slovenije menimo, da je takšna rešitev logična in tudi dobra. Koncept celovitosti Zakona o varstvu okolja je pozitiven, saj bi drugačna ureditev, ureditev z večjim številom zakonov, zahtevala za prenos vsake od številnih direktiv poseben zakon in podzakonske predpise. Prav tako bi nenehno spreminjanje evropske zakonodaje zahtevalo nenehno spreminjanje vrste zakonov in ne le enega. Tudi v tem se kaže konceptualna prednost Zakona o varstvu okolja, saj tako ni treba zaradi sprememb v enem zakonu prilagajati in spreminjati drugih. Zaradi že sprejetih direktiv in želje po nadaljnji poenostavitvi postopkov bo treba do leta 2012 ponovno prilagoditi zakon. Zaradi tega se tudi v LDS strinjamo s tistimi, ki ocenjujejo, da bi bilo najbolje pripraviti nov zakon, seveda, znotraj obstoječega koncepta. Obravnavana novela pa je predvsem prilagoditev zakona o varstvu okolja Zaradi sprejetih direktiv, s prenosom njihovih zahtev v veljavno zakonsko besedilo. Prva direktiva ureja vključitev letalskih dejavnosti v sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov. Rok za prenos je 2. februar leta 2010. Čim prejšnji prenos je pomemben tudi za naših osem letalskih prevoznikov z operativnimi licencami, da bodo lahko pravočasno izpeljali postopke za vključitev njihovih emisij toplogrednih plinov v shemo trgovanja. Drugi obsežni direktivi, ki ji lahko poenostavljeno rečemo direktiva o trgovanju s toplogrednimi plini, je v noveli posvečeno manj prostora, kot bi mi pričakovali. S to direktivo se bistveno spreminja način razdeljevanja emisijskih kuponov, in sicer s postopno uvedbo javne dražbe emisijskih kuponov. Dejstvo je, da je potrebno večino zahtev direktive prenesti v pravne rede držav članic šele do 31. decembra leta 2012. Do konca letošnjega leta pa le tiste, ki so potrebne zaradi delovanja sistema trgovanja z emisijskimi kuponi po letu 2012. Ker gre za strokovno zahtevne in obsežne spremembe se v LDS-u, kot sem že omenil, zavzemamo, da se vključi v popolnoma nov zakon o varstvu okolja. Iz tretje direktive o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo pa se prenašajo samo tiste zadeve, ki manjkajo v veljavnem zakonu o varstvu okolja. Od ostalih sprememb in dopolnitev v LDS izpostavljamo predvsem naslednje. Novela na novo ureja program opravljanja kjotskih enot. Po veljavni ureditvi opravljanje tega programa v pristojnosti ministrstva, po predlagani spremembi pa naloga preide na SID banko. Predlagana je sprememba na področju okoljskih dajatev, po kateri občine ne bodo več samostojno določile višie okoljskih dajatev zaradi obremenjevanja okolja lokalnega pomena. Ob tem je treba poudariti, da je že Zakon o financiranju občin prihodke nekaterih okoljskih dajatev opredelil kot prihodek občine. V Liberalni demokraciji Slovenije pozdravljamo prenos financiranja Sveta za varstvo okolja Republike Slovenije z Ministrstva za okolje na Državni zbor. Prenos bo vsekakor omogočil večjo neodvisnost Sveta za varstvo okolja ter njegovo večjo konstruktivnost in kritičnost do nosilcev varstva okolja. Ali bo Svet za varstvo okolja to dejstvo znal izkoristiti, pa bo pokazal čas. Na koncu želim poudariti, da je po mnenju Liberalne demokracije Slovenije predlog zakona potreben, zakonske rešitve utemeljene in nujne ter tehtne, zato bomo predlog zakona podprli, z željo, da bomo do konca leta 2012 dobili nov zakon o varstvu okolja.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Tomaž Tom Mencinger, v imenu Poslanske skupine SD.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Poslanska skupina Socialnih demokratov predlog zakona podpira, saj je ne glede na spoštovanje vse evropske zakonodaje prioriteta. Moram povedati, da se v Poslanski skupini Socialnih demokratov ne strinjamo s tem, da se s prilagajanjem evropskim direktivam preveč hiti. Postavljene roke je pač treba spoštovati in upoštevati v celoti pri katerikoli zadevi, sicer sledijo kazni, ki si jim Slovenija v nekaterih primerih ne bi izognila. Tri direktive, ki jih uvaja novela zakona, so vsaka zase in skupaj zelo pomembne in Direktiva št. 2008/101-ES ni izjema. Shemo za trgovanje s pravicami za izpuščanje toplogrednih plinov je treba spremeniti, da bo ustrezala nadgrajenemu ravnanju v boju zoper podnebnim spremembam in njihovim posledicam, predvsem v smislu vključitve čim večjega števila onesnaževalcev, kar letalski prevozniki brez dvoma so. Menimo tudi, da je rok, da se letalski prevozniki prilagodijo omenjenim določilom, v direktivi primerno postavljen. V Poslanski skupini Socialnih demokratov pozdravljamo dopolnitev predloga zakona na podlagi Direktive št. 2008/50-ES o kakovosti zunanjega zraka in čistejšemu zraku v Evropski uniji, ki smo jo v glavnem že prenesli v naš pravni red. Veseli nas zlasti zahteva za določitev akcijskih načrtov ter določitev pravnih okvirov za čezmejno sodelovanje v primeru onesnaževanja zraka, kadar to obsega območje več držav članic. Pomembno je, da čim prej postavijo čim trdnejši temelj za izvajanje izpopolnjenih ukrepov nadzora kakovosti zraka. Direktiva št. 2009/29-ES se pravzaprav dopolnjuje z Direktivo št. 2008/101-ES. Direktiva št. 2009/29-ES kot del podnebno-energetskega svežnja spremlja Direktivo št. 2003/87-ES z namenom izboljšanja in razširitve sistema za trgovanje s pravicami za izpuste toplogrednih plinov. Poleg razširitve obsega trgovanja z vključitvijo novih sektorjev se nam v Poslanski skupini Socialnih demokratov zdi smiselna določitev skupne količine pravic do izpustov toplogrednih plinov na ravni Evropske unije kot celote, pod pogojem, da je razdelitev pravična za vse. Postopen prehod z brezplačnega načina razdelitve pravic na prodajo pravic na dražbah kot pravilo razdelitve izpustov toplogrednih plinov po letu 2013 bo končno poskus uresničitve načela, onesnaževalec plača. Rešitev, ki upravljavcem naprav iz sektorjev, ki so izpostavljeni visokemu tveganju premestitve emisij CO2 , da se jim razdeli vse kupone brezplačno, je po našem prepričanju prav tako na mestu. Določitev pravil o monitoringu, poročanju, preverjanju poročil o misijah toplogrednih plinov in pravil za akreditacijo neodvisnih [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]poročil na ravni Evropske unije zaradi velikih razlik med državami članicami je nujna. To je zagotovo podpodročje, ki bo moralo delovati brez razlik, zlasti brez razlik navzdol. Prav tako ne vidimo nikakršne ovire, da ne bi Evropska unija sistem trgovanja s pravicami do izpustov toplogrednih plinov trgoval z drugimi tovrstnimi sistemi in vzajemno priznaval pravice za izpuščanje toplogrednih plinov, ne glede na to, da so drugi sistemi še manj razviti kot evropski ali pa sploh še ne obstajajo. Kakor že rečeno, v Poslanski skupini Socialnih demokratov predlog zakona o varstvu okolja podpiramo. Menimo, da je to sicer manjši korak, vendar v pravi smeri. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Robert Hrovat v imenu Poslanske skupine SDS.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Obravnava novele Zakona o varstvu okolja je v tem trenutku bistveno preuranjena. Ob natančnem branju vseh treh direktiv Evropske unije, na katere se sklicuje Vlada, ter branju predloga zakona, ki ga predlaga Vlada, je razvidno, da se roki za implementacijo nanašajo samo na dve poglavji v eni izmed direktiv in ne na potrebno po implementaciji celotne direktive, ker nekatere stvari v direktivi še niso dokončno dogovorjene oziroma je interpretacija zakonodajnega besedila še v postopku in usklajevanju. Večina zakonskih obveznosti se v skladu z direktivami prenese v nacionalne zakonodaje do konca leta 2012, da lahko začne nov sistem z delovanjem 1. 1. 2013, razen omenjenih dveh členov. Drugi zelo pomemben argument, ki smo ga v Slovenski demokratski strani navedli ob predlogu za umik te točke, je podnebna konferenca v Kopenhagnu. Kdor pozna posledice, ki bi lahko bile rezultat omenjene konference, ne dela zaključkov tako na hitro in na lahko. Glavna stvar, ki jo predvideva morebitni globalni dogovor je, ali pogodba predvideva ponovno proučitev kriterijev za sektorje, izpostavljanje uhajanja ogljika, za doseganje zastavljenih ciljev iz dogovorov. Evropska komisija je že v spremljajočem besedilu v direktivi jasno zapisala, da bo po mednarodni podnebni konferenci ponovno proučila zastavljene kriterije in jih ustrezno zaostrila, da bi dosegla zastavljene cilje. Na Ministrstvu za okolje in prostor so mogoče z dobrimi nameni šli v implementacijo celotnega besedila direktive, saj na dolgo in široko v zakon vnašajo besedilo direktive. To bo sicer slej ali prej potrebno, vendar to niso zahteve, ki jih postavlja komisija. V trenutnih posvetovanjih med komisijo, industrijo in ostalimi zainteresiranimi udeleženci vse kaže na to, da bo trgovanje kuponov potekalo na evropski ravni in ne nacionalni, kot to predvideva predlagani zakon v omenjenih členih. Na področju letalskih emisij bi bilo treba proučiti, ali je prenos v slovensko zakonodajo ustrezen in izpolnjuje zahteve. Predlog zakona, kot je pripravljen, ni ustrezen odgovor na zahteve direktiv. Če pa bi že bil, pa tudi v svoji vsebini ni dovolj dosleden. Pojavlja pa se tudi površnost in nedoslednost. Omenjenega predloga zakona ni treba obravnavati in sprejemati prednostno, ob tem pa pozabiti na pomembne vidike, kjer pa ima država lahko pomembno vlogo pri zaščiti svojih lastnih interesov in interesov svoje industrije. Država bi morala opraviti posvet s slovensko industrijo in unovčiti nacionalne izjeme, ki jih predlogi direktiv omogočajo. Ker se bo veliko stvari še spremenilo, bo kasneje potrebno opraviti še nekaj revizij tega zakona. Slovenija se bo osmešila pred komisijo, ko bodo v Bruselj poslali v pregled zakon, tudi to predvideva končne določbe direktive, za katerega bo komisija ugotovila, da je preuranjen, sploh pa ne zadovoljuje zahteve iz direktive. Prenos direktiv ne sme sloneti le na "copy - paste" prenosov členov, prilagoditvi členov ter sprejemu hitrega postopka pod pretvezo časovnega roka. Treba je počakati na izid podnebne konference v Kopenhagnu, kjer pa se zadeve zaostrujejo in komplicirajo. Kljub temu, da še vedno menimo, da je zakon napisan preuranjeno in bi morali njegovo izboljšano verzijo obravnavati na eni od naslednjih sej, smo v Slovenski demokratski stranki vložili tudi amandmaja, s katerimi skušamo ustrezno reševati vprašanja komunalnih odpadkov. Posebej problematično vprašanje za lokalne skupnosti je poleg prostorskega načrtovanja tudi reševanje problematike glede vprašanja komunalnih odpadkov, ki je še posebej pereče, ker ni urejeno regionalno s sodelovanjem. V Slovenski demokratski stranki predlagamo, da se obdelava in odlaganje ostankov, obdelava komunalnih odpadkov vmesiti med državne službe varstva okolja. Od sprejetja naših amandmajev pa je seveda odvisna tudi podpora k samemu predlogu zakona. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod dr. Pavel Gantar v imenu Poslanske skupine Zares.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Ta zakon, Zakon o varstvu okolja seveda, je doživel veliko sprememb, vendar se te spremembe pretežno del dejstva, da smo se v slovenskem pravnem redu odločili tako, da parlamentu damo neko posebno vlogo in torej prenos direktiv v slovenski pravni red opravimo skozi zakone ne pa recimo tako kot ponekod skozi uredbe, kar bi seveda omogočilo, da Vlada oziroma da parlament teh zadev ne sprejema, ampak to sprejema preprosto Vlada. Jaz mislim, da je pravilna odločitev, da se tako pomembne stvari pripeljejo v parlament, pa četudi to pomeni številne spremembe Zakona o varstvu okolja. Od ministrstva, posledic služb pa je seveda odvisno, kdaj se bodo odločili in ocenili, da je treba mogoče ta zakon zaradi velikega števila teh sprememb napisati na novo. Sam ne vidim neke velike potrebe zdaj, ne izključujem pa tega in ne izključujemo tega v Zares, da se to ne bi moglo zgoditi. Kar zadeva podnebne spremembe, ker sta vsaj dve direktivi vezani na to, bi lahko rekli predvsem to, da je nek temeljni konsenz dosežen. Ta konsenz je dosežen okoli tega, da je treba del podnebnih sprememb, ki se dogajajo, pripisati človekovemu vplivu in človekovi dejavnosti. Ta konsenz je seveda zelo celovit in o njem sicer danes lahko razpravljamo, po mojem mnenju niti ni treba, in s tega dejstva izhaja tudi to, da je potrebno sprejeti ukrepe, da bi možne posledice teh podnebnih sprememb omejili predvsem z vidika vpliva na kvaliteto življenja. Kar zadeva samo to spremembo, bi lahko rekel, ne bom ponavljal teh direktiv, predvsem se dve direktivi nanašata na trgovanje z emisijami. Kaj je s tem trgovanjem? Evropa je tukaj bila, lahko bi rekli, nosilec tega projekta in tako rekoč edino območje, ki ima takšen sistem in na osnovi izkušenj lahko rečemo naslednje, da ima dosedanji sistem trgovanja z emisijami celo vrsto problemov. Nekateri sektorji niso vključeni, v nekatere dejavnosti niso vključeni, limiti so bili postavljeni previsoko, delež teh brezplačno dodeljenih kuponov je bil zelo velik oziroma celo izvorno so bili kuponi brezplačno podeljeni, upoštevalo se je tudi tekmovanje, vroč zrak, se pravi, jih je bilo preveč na trgu in tako naprej. Kljub vsemu so ocene, da je trgovanje z emisijami tudi v teh nepopolnih razmerah prispevalo k zmanjševanju emisij. Lahko bi rekli po študijih, ki jih navaja londonski The Economist v predprejšnji številki, če ne bi bilo trgovalne emisijske sheme do sedaj v Evropi, bi bile te emisije za 20% višje. Čeprav se sam ta častnik zavzema za obsežen sistem in transparenten sistem preprostega obdavčevanja emisij CO2, ampak to pustimo ob strani. Vsekakor so s tema dvema direktivama uvedene izboljšave tega trgovanja z emisijami dobre in bodo zanesljivo prispevale k večji učinkovitosti. Kar pa zadeva roke za implementacijo je treba reči, da seveda okoljska konferenca v Kopenhagnu prinaša to negotovost, o kateri ste govorili, vendar ne negotovosti za Evropo. Četudi se v Kopenhagnu ne bo nič zgodilo, je za Evropo že jasno, da se je odločila za minus 20% do leta 2010. In ta sistem trgovanja je naravnan na to. S tega vidika je pravi trenutek, da to zakonodajo sprejmemo zdaj, zadosti zgodaj, da se bo slovenska zakonodaja, uprava, predvsem pa akterji, ki bodo morali računati z emisijami, pripravili na razmere. V obrobi in celoti mi te spremembe podpiramo. Posebej bi rad poudaril tudi, da podpiramo prenos pristojnosti Sveta za varstvo okolja na Državni zbor. Že sedaj je Svet za varstvo okolja pretežno in zelo dobro sodeloval z Državnim zborom, skupino Globe in to bo sodelovanje še okrepilo. Hkrati bomo od Sveta za varstvo okolja, ki je v teh letih postal upoštevanja vredna institucija, imeli še več kot do zdaj. Hvala lepa. Zakon bomo podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Radovan Žerjav v imenu Poslanske skupine SLS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ponovno se srečujemo s podobno zadevo, kot je bila v prejšnji točki, ko smo se pogovarjali o Zakonu o graditvi objektov. Spet sprejemamo spremembo zakonodaje, ki je potrebna zaradi prenosa zahtev direktiv EU. Tudi pri tej spremembo so nekateri roku zelo zelo blizu, saj je rok za nekatere spremembe že konec tega meseca, nekateri pa zapadejo v naslednje leto. V naši poslanski skupini bomo spremembe zakona podprli, vsekakor pa je tudi ta zakon potreben konkretne prenove, saj ureja zelo zelo pomembno področje varstva okolja. Vendar konkretne prenove čim prej, tudi v luči podnebne konference v Kopenhagnu in tudi zaradi hude problematike odpadkov emisij toplogrednih plinov v zrak in ne nazadnje zaradi tudi umeščanja takšnih in drugačnih industrijskih objektov, ki so lahko tako ali drugače sporni, v različna okolja v Sloveniji, kamor le ti iz različnih razlogov ne spadajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jih bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 14. 12. 2009. V razpravo dajem 64. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Gospod Lah, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Slovenska demokratska stranka je na osnovi problematike ravnanja z odpadki, saj vemo, da je od 15 centrov za ravnanje z odpadki v Sloveniji zgrajen en in dva deloma, vse ostalo je nekje v postopkih ali prostorskega načrtovanja ali investicijske dokumentacije, saj se občine za določene centre ne morejo dogovoriti. Vemo pa, da je država Slovenija dolžna Evropi do določenih rokov vse to postoriti. Zato smo mnenja v poslanski skupini, da bi javno gospodarsko službo, kot je ravnanje s komunalnimi odpadki umestili v državne službe v obvezne državne službe za varstvo okolja. Namreč, v kolikor bo ta problematika še naprej stala, bodo občine imele veliko škodo, država pa na tem področju ne postori nič. V tem primeru bi morali razdeliti investicije oziroma vlaganje v te centre za ravnanje z odpadki s strani občin in s strani države. Tudi koordinacija bi bila dosti boljša, čeprav je s strani Ministrstva za okolje in prostor bilo pred kratkim rečeno, da naj bi Vlada zmanjšala število teh centrov za ravnanje z odpadki s 15 na 10, vendar občine ne vedo, katerih 10 bo in kdo bo določil, katere občine spadajo v katere centre za ravnanje z odpadki. Mislim, da bi bilo s takšno dikcijo, da to preide v državno službo, javno službo, bolje rešeno in potem tudi naprej v programu urejanja z odpadki, ki ga je Vlada imela v normativnem programu za letošnje leto, bi morali tudi to urediti. Vendar tega programa za enkrat še ni. Upam, da bi se na osnovi umeščanja te službe v državno to v nadaljevanju lažje uredilo. Hvala.
Hvala lepa. Vidim da ne želi nihče več razpravljati o 64 [[...]]Prosim? Gospod mag. Kus, besedo vam bom dal za poslanko. Izvolite gospa Breda Pečan.
Hvala lepa. V zvezi z [[...]]
Drugič malo prej.
Ja, hvala lepa, gospod podpredsednik. Se vam opravičujem za zamudo, ampak sem se morala prej še malo posvetovati. V zvezi z amandmajem k 64. členu bi rada povedala samo to, da smo o identičnem amandmaju glasovali na odboru, da sem tak amandma vložila tudi jaz, vendar moram povedati, da samo amandma k 64. členu in amandma za nov 80.a člen ne rešita problema. Moram reči, da pride potem; verjetno bi morala Zakonodajno-pravna služba ugotoviti, da je prišlo do neskladnosti v zakonu, zaradi tega, ker amandma k 64. členu, ki so ga vložili kolegi iz SDS-a, prenaša pristojnost predelave in odlaganja preostanka odpadkov z občinskega na državni nivo, vendar pa v 65. členu kolegi niso črtali te pristojnosti pri lokalni skupnosti. In kaj se potem zgodi, če tega ne naredijo?! zdaj pa je na žalost prepozno, da bi to lahko naredili, potem ostane pristojnost predelave in odlaganja preostanka odpadkov na dveh nivojih - na državnem in na občinskem. Kdo bo potem to delal?! Zakon predpisuje nalogo obema nivojema in sedaj se bosta verjetno od vsega veselja skregali država in občina, ne o tem, kdo bo delal, temveč, kdo ne bo delal. Tukaj je namreč zelo zanimiva dilema potem, namreč nihče tega noče početi, ne država ne občina. In zaradi tega mislim, da jim je res žal, kolegi. Jaz upam, da, ko ste bili na odboru, da ste opazili, da sem jaz vložila tri amandmaje, zaradi tega, ker je treba pač amandmaje vlagati tako, da imajo nek smisel. Ta dva amandmaja žal nimata smisla in zaradi tega, meni je žal, jaz bi glasovala za vse tri amandmaje, če bi jih imeli pravilno vložene. Ampak tokrat jih verjetno, ne vem, zakaj, zato da v bistvu vnaprej onemogočite sprejem, vložite napačno, in ko bo treba glasovati, bom seveda glasovala proti.
Gospod mag. Kus, državni sekretar. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, gospod podpredsednik. Predlagani amandma seveda ima velik vpliv na sistem. S tem se seveda popolnoma spreminja, bi se spreminjal in se spremenil v sistem občinske gospodarske javne službe. Odlaganje in obdelava ostankov komunalnih odpadkov bi čez noč postala državna gospodarska javna služba. To pomeni seveda velik sistemski korak in Vlada takšen amandma seveda zavrača. Zavrača iz večih razlogov. Prvi razlog je, sem ga že povedal, ker je od zadaj ves sistem, ki bi ga bilo treba najprej seveda premisliti, v kolikor bi se v tak sistemski korak spustili. Drugič, ker bi bili edina država članica v Evropski uniji in širše, ki bi to imela, takšen sistem. To seveda ni najbolj moder argument, morda pa bi bili mi na pravi poti, če bi imeli ta sistem na državni ravni, medtem ko ga imajo vse ostale države članice na občinski in regionalni ravni. Ampak to je treba najprej premisliti, najprej je treba narediti ustrezne analize, študije in se potem seveda pogovarjati dalje. In kot je že bilo rečeno na Odboru za okolje in prostor Državnega zbora, bi si seveda vzeli čas, da takšne spremembe, sistemske, velike spremembe resno pretehtamo, in ko bomo naslednjič pripravljali sistemsko spremembo Zakona o varstvu okolja, bomo jasno tudi na to pomislili, ali je samo zaradi tega sistema, da je to občinska gospodarska javna služba, odlaganje in ravnanje z odpadki sedaj tako v veliki zamudi ali pa bi bilo bistveno drugače, če bi bilo to na državni ravni, ali bi sedaj že imeli vse regijske centre. To je seveda veliko vprašanje in je težko dati odgovor iz prve roke. Skratka, takšen amandma v sedanji obliki zaradi prevelike sistemske spremembe Vlada zavrača.
Hvala lepa. Gospod Veber, prosim.
Hvala za besedo. No, vendar ne glede na to, da Vlada zavrača ta amandma, je treba opozoriti, da je problem sistema obvladovanja odlaganja ostankov obdelanih komunalnih odpadkov zelo odprt ta hip v Sloveniji. Mislim, da bi bilo treba vsaj zelo jasno opozoriti, da se je treba čim prej odločiti na nivoju Vlade ali pa predvsem na nivoju Vlade, ali zdajšnji operativni program razvoja regijskih deponij ostane v veljavi ali ne. Namreč, dogaja se, da so nekatere deponije v tem obdobju že zaprte, drugi čakamo na to, da dobimo status regijske deponije, in se pravzaprav ta hip nahajamo vsi skupaj v izjemno negotovi situaciji. Zato mislim, da je nujno potrebno predvsem, da ministrstvo čim manj, če že spreminja dosedanje kriterije, če pa jih, jih naj pa res tam, kjer zadeve niso dorečene ali pa se jih ne da doreči, pa mora država potem poiskati neko rešitev. Vendar na tistih območjih, kjer so regijske deponije opredeljene in kjer je ne nazadnje tudi občina, ki ima možnost izvajati to deponiranje in je pripravljena to izvajati, je po mojem mnenju treba tudi s strani ministrstva narediti vse, da se ti postopki čim prej zaključijo. Če do tega ne bo prišlo, bo prišlo do izjemno velikih težav, s katerimi se že sedaj srečujemo, ko pravzaprav ne vemo natančno, kaj načrtovati, kako načrtovati in kdaj lahko ta problem rešimo. Verjetno je predlagatelja tudi to navajalo k temu, da se je odločil za ta amandma, ker enostavno prihaja do slabe koordinacije med ministrstvom in tudi med posameznimi občinami, ki želijo oblikovati regijski center za odlaganje preostanka komunalnih odpadkov. Skratka, pričakujem, da bo ministrstvo naredilo zelo resen pregled dosedanjih postopkov predvsem tam, kjer je izkazan zelo jasen interes in kjer je prostorsko možno izvajati deponiranje ostanka komunalnih odpadkov, to tudi podpre. Tega amandmaja seveda ne bom podprl, vendar se mi zdi zelo umestno, da ministrstvo še enkrat opozorimo na to, da je pomemben igralec v tem in če se spreminjajo pravila igre, potem je nemogoče reševati tako zahtevne projekte, kot so regijski projekti za odlaganje ostankov komunalnih odpadkov. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Breda Pečan.
Hvala še enkrat. Se opravičujem, gospod podpredsednik, da podaljšujem razpravo, ampak mislim, da je treba vendarle še kaj povedati glede tega vprašanja. Ponovno moram povedati, da mi je po svoje žal, ker bi v primeru, če bi bili amandmaji pravilno vloženi, zaradi tega, ker se mi zdi, da izpolnjujejo tisto, kar bi država, Vlada morala že zdavnaj narediti, ne šele zdaj, v tem mandatu. Že najmanj tri leta vemo, da se občine med sabo ne morejo zmeniti, se pravi, dve leti že prejšnjega mandata, da se večina občin med sabo ne more zmeniti in urediti vprašanja izgradnje centrov za ravnanje z odpadki in deponij končnega ostanka odpadkov. Ampak to ni samo bistveno. Bistveno je nekaj drugega. Namreč, da smo že v preteklem mandatu imeli Predlog zakona o pokrajinah, ki so, hočemo ali nočemo, pravzaprav ena izmed najbolj logičnih posledic odpadkovnih regij. Mi moramo vedeti, da je ena najbolj močnih vezi med prebivalci posamezne pokrajine pravzaprav to, na kakšen način, kjer in do kakšne stopnje bodo skupaj ravnali z odpadki do končne predelave in odlaganja. Sedaj imamo konkretne primere, ko je bila na ministrstvu pripravljena neka rešitev, ki nima ne repa ne glave. Ko gre za šest in za osem pokrajin, če pa gre za 14 pa še toliko težje, lahko govorimo o tem, da je recimo logično, da naj bi iz Logatca in iz Kočevja vozili in predelovali odpadke v Trebnjem. Trebnje je v Dolenjski pokrajini, Kočevje v Osrednjeslovenski pokrajini. Če bi bilo 14 pokrajin, bi bilo Kočevje v svoji pokrajini in Logatec v pokrajini Notranjska. Se pravi, totalno vse razsuto na vse konce in kraje, ker bomo potem znova morali pokrajine skupaj spravljati zato, da bomo enotno ravnali z odpadki. In zato je dolžnost te vlade, če že prejšnja ni svoje naloge naredila, kot bog zapove, da razreši ta gordijski vozel, pa ne tako, da ga preseka, ampak da ga razvozla. Ker s sekanjem vozlov tudi Aleksander Veliki ni daleč prišel. Prišel je fizično daleč, samo zelo za kratek čas. To vemo. Mislim,da bo treba ta vozel razvozlati tako, da bo obljuba, ki smo jo dobili na Odboru za okolje in prostor, ki smo jo tudi potrdili s sklepom, ki smo ga sprejeli, namreč, da bomo v februarju mesecu dobili od Vlade rezultate analize, ki jo dela v zvezi z reševanjem problematike ravnanja za odpadki, in predlog, kako dokončno razrešiti ta problem. Mi vemo, da smo že šest mesecev preko časa, pet mesecev, da smo pošteni, preko časa, ko bi morali že imeti vse centre za ravnanje z odpadki v Sloveniji praktično zaključene. Pa imamo, kolikor jaz razumem, v resnici pravega samo enega. In nanj se obešajo vsi, vse živo in mrtvo kar hodi in leze po tej Sloveniji, vsi se hočejo v Celje riniti. In hvala bogu, da Celjanom in njihovi okolici to nikakor ne ustreza. In mislim, da bi vsak normalen rekel, poslušajte, tudi končno odlagališče, odlagališče končne predelave odpadkov ima svoje meje. Se pravi, ne more cela Slovenija riniti sedaj v Savinjsko območje. Da ne govorim o tem, da si seveda potem veselo lahko nabijajo cene tja do neba, kar tudi mora Vlada urediti. Tudi to mora Vlada urediti, ravnanje z odpadki, mora, pa vendarle, ker je to sorazmerno, govorim pokrajinsko ravnanje z odpadki, državni nivo ravnanja z odpadki, mora biti enotno urejena cena. Če tega nismo mogli urediti pri kanalščini, če tega nismo mogli urediti pri vodovodih, potem za božjo voljo uredimo vsaj pri odpadkih. Ne more nekdo služiti na račun tega, da je drugi imel, da ne rečem drugega, kakor občinska vodstva, ki so bila nesposobna za dogovarjanje. Kaj smo mi občani krivi za to, da se župani in vodstvo občin ne morejo med seboj zmeniti. In sedaj, recimo, bodo v eni občini za skoraj 100% višjo ceno ravnanja z odpadki plačevali zaradi tega, ker se župani Južnoprimorske pokrajine niso bili sposobni dogovoriti, zaradi tega, ker so imeli enega, ki je palico med špriklje utikal neprestano. A to je rešitev? Jaz mislim, da v takem primeru mora Vlada z avtoriteto nastopiti, prevzeti svojo, bom rekla, to ni subsidiarna, ampak je ne vem kakšna diarna vloga in ukazati, da je treba stvar urediti. Ne moremo se več tako iti. In zato čakam februar z velikim zanimanjem in z velikim užitkom bom potrdila vse tisto, kar bo Vlada predlagala za dokončno razrešitev teh problemov. Prepričana sem, da ste sposobni to narediti v Vladi in prepričana sem, da bomo v letu 2010 imeli dokončno razrešene te probleme.
Gospod Miran Jerič, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Veliko je bilo že povedanega s strani Brede Pečan, tako da bo moja razprava malo krajša. Najprej bi rad povedal, da bi z veseljem podprl amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 64. členu, pa ga ne bom. Bom povedal, zakaj ne. Meni se zdi neresno, ker s tem amandmajem na nek način prelagamo obveznost do javne gospodarske službe, kar se tiče obdelave in pa odlaganja odpadkov iz lokalnega nivoja na državni nivo. Jaz mislim, da je problem ravnanja z odpadki naš skupen problem v tej državi, tako lokalnih skupnosti, bodočih pokrajin, regij in pa seveda tudi države. Tisto, česar sem bil jaz vesel, da smo nekaj mesecev nazaj imeli zelo dobro sejo Odbora za okolje in prostor in smo obravnavali tudi problematiko ravnanja z odpadki in sprejeli tudi, po mojem mnenju, zelo dobre sklepe. Seveda na Vladi, na ministrstvu pa je, da te sklepe tudi realizira in to čim prej. Čim prej. Jaz pričakujem od Vlade res spremenjen oziroma dopolnjen operativni program ravnanja z odpadki, v katerem bo umeščeno, ne vem jaz, 8, 10, 14 centrov, in da bomo seveda znali iz operativnega programa zaznati, na kakšen način se bomo spopadli v Sloveniji s tem problemom. Tisto, kar je pa za mene najpomembnejše, je pa to, da bomo s tem operativnim programom znali prepričati evropske institucije, da mislimo resno, in da ne bomo od 15. julija naprej, ko bi že morali to vse urediti, tudi plačevali velike kazni, denarne. Jaz se tega bojim. In upam, da bomo pripravili res dober program in da do teh kazni ne bo prišlo in da bomo ta denar, ki ga bi morali dati za plačevanje teh kazni, raje namenili reševanju tega problema. Jaz se z večino, bom rekel, razpravljavcev strinjam. Ne trdim, da je bilo v prejšnji vladi vse slabo na tem področju, nekaj pa je res, da je bilo v teh štirih letih veliko zamujenega, ampak ne samo na račun slabega dela Vlade ali ministrstva, ampak na nek način tudi slabega dela znotraj posameznih lokalnih skupnosti, ki so zavirale vzpostavitev dobrega sistema za ravnanje z odpadki. Iz teh razlogov jaz tega amandmaja ne bom podprl. Seveda pa od Vlade pričakujem, da bo sklepe, ki smo jih sprejeli na Odboru za okolje in prostor, čim prej realizirala in poročala tudi Državnemu zboru in Odboru za okolje, na kakšen način naj se lotevamo reševanja teh problemov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ugotavljam [[...]] Izvolite, gospod Lah.
Hvala lepa. Naš poskus je bil mogoče v tem, da opozorimo, če ne drugega, ker vemo, kot je gospa Pečanova, predsednica odbora, rekla, da bi podprla, če bi bilo boljše pripravljeno, če bi bil namen Vlade in pozicije, da bi se to uredilo, bi se lahko pripravilo do današnje seje - verjetno. Vendar, amandmaji ne bodo potrjeni, ostalo bo tako, kot je. Naj bo pa to opozorilo, da je na tem področju nekaj hudo narobe, kar ste tudi vi predgovorniki potrdili. Da operativni program ravnanja z odpadki kasni, da smo v neki pat poziciji, kjer se dela velika škoda, nekateri projekti so tudi v fazi prostorskega načrtovanja, kaj šele v naslednjih fazah, kot je investicijski program, idejni projekt, da ne govorim do gradbenega dovoljenja. Je pa treba, mislim, opomniti še na nekatere stvari, ker so, mislim, da za čas ministra Kopača že bile narejene neke aktivnosti. Vemo, da vsaka občina do 3 tisoč oziroma nad 3 tisoč prebivalcev mora imeti zbirnoreciklažne centre. Nekatere so jih zgradile, večina ne, da v te zbirnoreciklažne centre gredo tudi kosovni odpadki, nevarni odpadki, del gradbenih odpadkov in da je bil takrat, kolikor se spomnim, narejen poskus, kam s temi gradbenimi oziroma temi različnimi odpadki iz zbirno-reciklažnih centrov. Kako naj občina s 3 tisoč prebivalci sama dobi odjemalce z enega zbirno reciklažnega centra? Nemogoče. Potreben je bil nek sistem. Za dva milijona prebivalcev mogoče en zbiratelj ali pa odjemalec stekla ali pa odjemalec nekih nevarnih odpadkov, tudi sistem recimo starega pohištva, starih oblek. S tem smo v občinah ukvarjali, vendar je na neki točki to obstalo. Slišati je bilo, da je bil problem s steklom, ker ni bilo odjemalca za steklo, vsi bi vzeli samo brezbarvno steklo, barvnega stekla ne. Stvar je obtičala na tem nivoju, ki ga je potrebno izpeljati, to je ločevanje odpadkov, pred odlaganjem že v samih občinah na zbirno reciklažnih centrih. Upam, da bo v tem programu tudi to določeno oziroma da bo država oziroma ministrstvo pomagalo, da se s tem programom tudi dobi neke odjemalce, da se kompleten postopek od ločevanja na samem izvoru, pa do odlaganja ostankov teh odpadkov oziroma ravnanja s temi ostanki sežiganje ali kakorkoli. Pokrajine, če bi bile ustanovljene, tako kot je gospa predsednica rekla, bi lahko bile dober primer, ker bi pokrajine urejevale tak večji kompleks, vključno s centrom za ravnanje z odpadki na določenem območju in bi država potem morala urejati samo to zadnjo fazo, recimo sežigalnice, najbrž pa ne bi imela vsaka pokrajina svojo. Sedaj pa smo v situaciji, ko nimamo rešenih stvari od izvora odpadkov naprej. In smo občine v neki pat poziciji. Težko je pričakovati, da se bodo občine v Sloveniji same dogovorile, katere bodo šle kam, ker je bilo veliko teh odlagališč nižjega ranga odprtih, tudi sofinanciranih s strani države, pa sedaj ne sodijo v ta program oziroma bodo morali biti na nek način izključeni. Težko je sedaj za tiste občine. Financiralo pa se ne bo z evropskimi sredstvi urejanje teh manjših odlagališč. Do sedaj je bilo rečeno, da se bo izgradnja večjih centrov sofinancirala. Kaj bodo pa tiste občine, ki imajo odlagališča, ki jih je potrebno sanirati, urediti in tako naprej? To je bil nek poskus, neko opozorilo, da bi se država bolj vključila v reševanje teh odpadkov, da verjetno s tem, ko nimamo pokrajin, smo izgubili še določen čas, v katerem bi lahko mogoče večje korake delali k ureditvi te problematike. Apeliral bi na Ministrstvo za okolje, ker je tudi, mislim, da je bil sklep odbora že, da se naredi prerez stanja vseh teh projektov, ki so v pripravi: kje so, kakšna je njihova izvedljivost, koliko sredstev potrebujemo za izgradnjo vseh teh objektov. Mogoče ob tej priliki ne bi bilo odveč, da se bolje pogleda kompleten ciklus od izvora samih odpadkov, pa do tistega končnega odlagališča, ker je silno pestro po različnih občinah, tako način pobiranja kot zaračunavanje, nekje je v kubikih, nekje v tonah. Zbiranje po kubikih, odlaganje v tonah. Tukaj vmes je marsikaj lahko tudi narobe z zaračunavanjem in tako naprej. Meni je žal, da se to ni pripravilo. Če bi to šlo na državo, bi država imela neko dosti večjo odgovornost. Razumem pa, da pri tej organizaciji ne vem, katera služba na državnem nivoju bi to uredila, verjetno na MOP-u. Bi se pa v kratkem času verjetno se težko organizirali, da bi bilo tudi to izvedeno. To povsem razumemo. Še enkrat apel, da se resno lotimo tega problema, ker da tako prevažamo smeti po Sloveniji gori in doli, iz Kopra v Novo mesto, pa iz Maribora v Novo mesto, da se nam res že občani oziroma prebivalci smejejo. Prvič se nam smejejo, ko ločeno zbiramo, pa vse skupaj marsikje z enim kamionom vozimo na odlagališče. Da pa se še to dogaja, da smeti padajo s kamionov na avtocesto, ko prevažajo iz enega konca Slovenije na drugi konec, mislim, da nam ni v ponos. Hvala.
Vidim več rok, zato odpiram prijavo. Besedo ima gospod Tomaž Tom Mencinger.
Hvala lepa za besedo. Nisem se hotel vključevati v to diskusijo, ampak bi se dejansko pridružil tistim, ki opozarjajo na velik problem. Ta problem je resnično vseslovenski in gam je treba začeti reševati tako, da država pripravi novelirani operativni program, v katerem bo zapisano, ali je to sedaj osem, ali je to deset regijskih centrov. In potem tem zgodbam dogradimo ostalo zgodbo. Naslednja stvar, ki je najbolj problematična, je pa ta, da kljub temu, da se že vrsto let pogovarjamo in dogovarjamo, pa se nič ne dogovorimo, leta 2013 pa ne bo več evropskih sredstev. Kaj bo Slovenija delala po tem datumu, če za ta namen reševanja odpadkov ne bo evropskega denarja?! To je misija nemogoče, smeti bomo vozili nekam drugam, izven Slovenije. Zato je treba dejansko zelo hitro novelirati operativni program, doreči središča in potem to zgodbo dograditi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Moram reči, da se s predhodniki o tej temi kar strinjam. Kar se tiče amandmaja k 64. členu, zagotovo je dobro zamišljen, idealno bi bilo tako, je pa tudi spoznanje mojih predgovornikov, ki so pripravili amandma, da ta trenutek v državi nimamo službe in infrastrukture, ki bi to zadevo prevzela in opravila. Na nek način se gremo med občinami in državo ping-pong, vendar moram reči, da mora tudi ministrstvo zavzeti neko bolj definirano in odločno vlogo. Velikokrat se v praksi dogaja, da ministrstvo reče in tudi napiše, češ, župani zmenite se, pri tem pa nam na tihem od zadaj postavlja pogoje in želi sugerirati, kakšne naj bodo rešitve. Gorenjska je zagotovo eden od takšnih primerov. Nekaj neumnosti smo Gorenjci že naredili, jaz upam, da bomo zdaj to z združitvijo v enoten koncept popravili. Kaj se mi zdi pri tej zgodbi bistveno? Ozaveščanje vsakega od nas, da se problem ravnanja z odpadki začne pri nas doma v kuhinji, kopalnici, garaži in še kje. Če bomo za državo vzpostavili enoten sistem, da bomo tam to ločevali, potem bo vseh teh problemov manj. 2 milijona nas je, to je toliko, kot marsikaterega mesta v tujini, ki ima to urejeno z enim samim centrom. In tudi mislim, da če bodo številke teh centrov v Sloveniji večje kot 10, da potem nismo na pravi poti. Tovarno za obdelavo odpadkov, sortirnice je mogoče z današnjo tehnologijo, brez škodljivih vplivov za okolje postaviti v vsaki normalno urejeni in opremljeni komunalni coni. Treba pa je izkoristiti tisto, kar že imamo. V Sloveniji je kopica odlagališč, deponijski prostor je danes dragocen, z leti, ko bomo tam odlagali mogoče samo še 15, 20% tistega, kar danes, bo pa še bolj dragocen. Zato ministrstvo pozivam, da tiste lokacije, kjer je okolje že onesnaženo, že degradirano, izkoristimo do konca in potem saniramo in zapremo. Narobe bi bilo, če bi v Sloveniji ta trenutek, ko je odlagališč veliko, če bi zapirali dobesedno na pol prazna odlagališča, kajti tudi tiste bo treba sanirati. V praksi se pa to najbrž ne dogaja. Zdi se mi pomembno tudi to povedati, da bi morali v Sloveniji povsod urediti enotno tudi sistem zbiranja odpadne embalaže. V povprečnih smeteh je odpadne embalaže med 50% in 60% in sistemi so različni, nekatere občine imajo rumene posode, nekatere rumene vreče, to je tehnikalija, kar ni bistveno, bistveno je, da embalažo vsi zbiramo ločeno, predvsem pa je treba tudi dograditi naprej sistem. Sistem, ki ga imamo v Sloveniji, SLOPAK, je invaliden. Ustanovila so ga kot deležniki podjetja, ki imajo z embalažo veliko problemov in težav in tudi v okviru SLOPAK-a uveljavljajo svoje kapitalske in dobičkonosne interese. Ni in ne more biti cilj, da rečemo, da smo neko podjetje ustanovili, da bo zbralo 25% odpadne embalaže. Naš cilj mora biti, da se borimo za 100%. In če bomo postavili sistem rumene vreče ali rumene posode, potem moramo najti tudi nekoga, ki bo vse ločeno zbrane frakcije ne glede na količino, tudi prevzel in poenotil. Enostavno čaka nas na tem področju še veliko dela in očitno se bomo mogli slej ko prej odločati, kako je tudi v Sloveniji s termo obdelavo odpadkov, tam pa, če bomo govorili več kot o dveh, mogoče treh centrih, ki bi jih lahko marsikje združili z industrijskimi obrati, če bomo govorili o več, potem sami sebe streljamo v koleno in si povzročamo škodo. Hvala lepa.
Gospa Silva Črnugelj, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Jaz se zavedam, da čarobne paličice ni, verjetno, da nisem edina, in v tej dvorani smo vsi nekako na isti valovni dolžini in da rešitev ni, sploh pa ne enostavnih. Na tem področju so rešitve vse dosti zapletene, dosti zakomplicirane, ampak to ne pomeni, da jih ni. In to ne pomeni, da se do teh rešitev ne bomo dokopali, vendar je treba najti energijo in iskati tiste optimalne rešitve, ki bodo zadovoljile dejansko celoto, državo, Vlado, Državni zbor, ne nazadnje pa najbolj, kar je pomembno, občine oziroma lokalne skupnosti in kot posledico tega pa prebivalce. Prebivalci so tisti, ki dnevno trpijo zaradi nerešenih zadev in dogovor je najbolj pomemben. Jaz mislim, da moramo na en način najti varianto, kako in na kakšen način rešiti to. Mislim, da jo bomo našli, ker dobrih vzorov v praksi je zelo veliko. Jaz sem ravno prišla z enega področja, v bližini Kopenhagna, Malmo, druga država, Švedska in Danska so se le zmogle in regije in države med seboj in ne nazadnje tudi lokalne skupnosti dogovoriti o vseh teh zadevah, pa verjemite, da zaradi zakompliciranosti njihovih zakonodaj, ni bilo enostavno. Ampak če je volja in če je zavedanje, da je cilj skupen in da je cilj dejansko kakovost življenja, da je cilj eno neonesnaženo okolje, mora biti tudi možnost rešitve. Malmo je primer mesta, ki je pred ne polnimi dvajsetimi leti bilo izrazito devastirano industrijsko onesnaženo mestece. Danes je to eno izmed prvih oziroma dobilo je nagrado kot zeleno mesto sveta in Evrope in je lahko vzorec. Človek ko pride tja, misli, da je to ena znanstvena fantastika. Rešitve torej so, samo moramo jih najti in jaz upam in verjamem, da toliko optimizma mora biti v nas. Za nas, za vsakdanje življenje in ne samo za neke bodoče rodove, ker vedno govorimo za bodoče rodove. Mi živimo ta vsakdanjik, mi živimo, dihamo ta onesnažen zrak in mislim, da zaradi tega, zaradi nas moramo na en način strniti moči in najti optimalno varianto tudi za ta del zakona. Hvala.
Želi še kdo besedo? Odpiram prijavo. Prijava teče. Besedo ima dr. Pavel Gantar. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz tega predloga amandmaja ne bom podprl. Podprl ga ne bom iz dveh razlogov. Eden je bolj političen, drugi je pa mogoče bolj strokoven. Političen je seveda ta, da ko poslušamo razprave o ustanavljanju novih občin, so vsi tisti, ki so proti novim manjšim občinam, obtoženi, da s tem ko nasprotujejo občinam, zagovarjajo centralizacijo države, večjo funkcijo, večjo vlogo države. Zdaj pa, ko takšne občine imamo, se pa izkaže, da cela vrsta občin ni sposobna opravljati nekaterih temeljnih dejavnosti, ki pa v svojem bistvu, po svoji vsebini predstavljajo lokalne zadeve, lokalne javne službe in jih poskušajo prenašati na državo. Tako bi celo obdelavo in odlaganje ostankov komunalnih odpadkov prenesli na državo. To je po mojem nesprejemljivo. In ravno obratno je, kot se zdi na prvi pogled. Drobljenje občin pravzaprav centralizira, povečuje vlogo države in jo naredi nesprejemljivo centralistično. Po strokovni plati pa mislim, da je tu veliko stvari povsem jasnih, nedvoumnih in se o njih pravzaprav ne kaže več dosti prepirati, ampak je treba sprejeti odločitve. Jasno je, kaj zahtevajo direktive o varnem odlaganju in obdelavi odpadkov. Povsem kristalno jasno je, kakšni pogoji se zahteva od lokacije, od naprav in objektov, ki so tam in kakšne komponente se sme na tak ali drugačen način tam odlagati, obdelovati in inetizirati. Vprašanje, ki se veža na odločitev je, kje naj to bo in kako naj bo to racionalno organizirano. Jaz moram po pravici povedati, da mi je žal, ko gledam stanje na tem področju, ki je takšno, kot sem ga kot minister za okolje in prostor zapustil pred desetimi leti. Pred desetimi leti smo bili bližje lokaciji centra za ravnanje z odpadki na Gorenjskem, na Notranjskem in tako naprej in še marsikje drugje. In ne vem, v čem je tu ta zgodba. Tu mora ministrstvo vseeno odigrati bolj trdno, bolj odločno vlogo katalizatorja in spodbujevalca občin, da se opredelijo za racionalno organizirane centre za ravnanje z odpadki, ki izpolnjujejo vse pogoje. Zakaj se to ne zgodi? Ja zato, ker so ljudje še vedno, in ne bodo več dolgo, pripravljeni plačati neracionalno visoke stroške, ne rešitev, rešitev, ki jih ni. Nekatere občine morajo voziti te odpadke na neke povsem druge lokacije, na druge konce Slovenije, morale so zvišati ceno za ravnanje z odpadki za 20, 30 ali celo 100 in več procentov, in to seveda ljudje za enkrat še "požrejo". Ko ne bodo "požrli" se bomo ali pa se boste hitro zmenili okrog teh stvari. Jaz bi res pozval ne samo občine, ki ima vsaka svoj interes, ampak predvsem eno zelo močno, zelo trdno, zelo odločno politiko ministrstva, ki mora povedati, tu mislimo, da je to, po temeljitih posvetovanjih mora reči, to je to. In mora prispevati k temu, da se to tudi zgodi. Kar zadeva koordinativno vlogo. Če bi vzeli nase še obdelavo, predelavo in shranjevanje odpadkov, potem pa mi povejte, zakaj naj še imamo občine. Ali samo za pločnike in ulične svetilke? Zavedajmo se tega, da lokalna samouprava raste iz urejanja skupnih interesov in potreb, in temu moramo prilagoditi naše delovanje. Tako da s tega vidika, tako strokovnega kot političnega, tega amandmaja ne morem podpreti. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Za razliko od predhodnika ne bom trdil, da so občine poklicane samo za to, da odgovorno ravnajo z odpadki in za ulične svetilke. Rešitev sistemskega ravnanja z odpadki mora biti najdena na nivoju države. Če se to ne bo zgodilo, potem lahko pogledamo, kaj se dogaja v Neaplju, in boste videli, kakšno mesto je to. To je mesto smeti, kuge in bodoče leglo še kake druge nove bolezni, ki bo prišla od tam. Kaj bi morali storiti? V času recesije je to lahko priložnost za razvoj. Lahko država zelo neodgovorno ravna na tem področju, ker noče tega izziva sprejeti. Lahko pogledamo, kaj se lahko zgodi, če država pravilno ravna, če gremo samo do Dunaja. V središču mesta je sežigalnica smeti, ki ogreva vodo in je toplovod za celoten Dunaj. In to v središču mesta. Veste, odpadki so pa tudi denar. To ni samo ločeno zbiranje odpadkov, zdaj smo pa naredili vse. Še zdaleč ne. Če pogledamo samo Hrvate, oni plačujejo pol kune za vrnjeno embalažo, tako za tetrapak kot tudi za plastenko, bodisi majhno ali veliko, od vode. In če bi to sprejeli, recimo, na nivoju države kot celovit ukrep, bi bilo te nesnage dosti manj in bi verjetno imeli tudi možnost za reciklažo materiala, vsaj na tem segmentu brez problema takojšnjo in stoprocentno ločeno zbiranje odpadkov. Seveda so centralna odlagališča odpadkov zaželena v neki regiji, ampak o tem, kje to bo in kako bo to zraslo, seveda tudi s pomočjo evropskih sredstev, mora povedati država, državni lokacijski načrti, pa tudi OPN-i, občinski lokacijski načrti morajo biti narejeni v koordinaciji z okoljskim ministrom. To se ne dogaja, občine so prepuščene same sebi. Za Primorsko lahko rečem, da se že kar nekaj let borimo s tem, kje bomo odlagali smeti. Nekaj naporov v to je vložila tudi bivša županja Izole, gospa Breda Pečan, pa tudi sežanjski župan, iskali smo lokacije. Sedaj se postojnski župan prizadeva, da bi našel to ustrezno lokacijo, pa verjetno ne bo nič iz tega. Ostalo bo tako, kot je, to ne bo zaživelo. Kam pelje nesistemsko reševanje ravnanja z odpadki, lahko vidite, če v bistvu pogledate te pilotne projekte, kot jih radi imenujemo, ko gledamo, kako rastejo ti ekološki otoki, kot jim rečejo, s kontejnerji, v katerih se naj bi zbirali ločeni odpadki. Pa vendar daleč od tega, to se ne dogaja. Celo, kaj ste si omislili sedaj, neke kazni, da bodo, stroge kazni za tiste, ki tega ne bodo upoštevali. Jaz mislim, da bi bilo prav, da zadeve ločimo na reciklažni material in pa organske odpadke ter se sistemsko pristopi k temu tako, da se energija, ki je uporabna, bodisi v smislu organskih gnojil, proizvaja ali pa preprosto sežiga, kot je to poznano v Evropi, in se vrača kot energija v prostor bodisi kot topla voda bodisi kot energent v drugi obliki. In če tega ne bomo naredili na nivoju države, lahko samo besedičimo v tem prostoru in govorimo, kako imajo druge države to lepo urejeno, vendar iz tega ne bo nič. Jaz bi apeliral na okoljskega ministra, ki ga danes ne vidim tukaj pa tudi, na ministra za gospodarstvo, da odpreta svoj mošnjiček, naredita en razpis in dasta izziv, možnost in priložnost mladim, ki bodo prijetno pristopili k reševanju tega problema in verjetno tudi našli rešitev. S tem bomo zaposlili nekaj ljudi, pridobili evropska sredstva in tudi porabili kakšno kilovatno uro elektrike manj za ogrevanje v bodočem času gledano v perspektivi. Če tega ne bomo naredili, je škoda besed in škoda dejanj, ker to je vse skupaj na nivoju gostilniške debate.
Besedo ima gospod dr. Peter Verlič. Ja, boste dobila. Izvolite, gospod.
Hvala lepa. Jaz za razliko od enega izmed mojih predhodnikov, ki je problem reševanja komunalnih odpadkov umestil v problem dobrega ali pa slabega delovanja občinske ali pa državne ravni, ne razumem tako. Jaz ta naš amandma, ki smo ga vložili, razumem kot rešitev problema, ki je tukaj in je sedaj aktualen. Ne bi dejal, da nekatere občine, ki so za to, ker je seveda ravnanje z odpadki tudi pristojnost lokalne samouprave, niso tega reševale. Če pogledamo samo primer grosupeljske občine, ki je za območje bivše širše občine, se pravi sedanje občine Dobrepolje, Ivančna Gorica in pa Grosuplje, pred desetimi leti lepo uredila komunalno deponijo, seveda skladno s takrat veljavnimi standardi, in rešila dolgoročno problem reševanja odlaganja odpadkov. Ampak, kot je bilo že večkrat povedano, ker je začela veljati direktiva o odlaganju odpadkov na odlagališčih iz leta 1999 in smo jo prenesli v naš pravni red, smo v naš pravni red vnesli tudi uredbo. Ne občine, država. Vlada je z uredbo predpisala in je predpisala regijska odlagališča. Lokalnim nivojem je sedaj povedala, zdaj pa izvolite, 15 regijskih odlagališč je bilo definiranih, zdaj pa se lokalne skupnosti, župani zmenite in začnite reševati problem tako, kot smo mi predpisali. In ta problem se je vlekel iz predprejšnjega mandata v prejšnji mandat in smo zdaj v tem mandatu, ko smo, jaz mislim tudi na dobro pobudo Odbora za okolje in prostor, tu v Državnem zboru našli vsaj tisto eno prehodno rešitev, da dokler se regijska odlagališča ne vzpostavijo, da se dovoli začasno odlaganje. To ni dobra rešitev, ampak je pa rešitev, da nam smeti res ne ostanejo na dvoriščih. Če pogledamo samo en primer, ki ga poznam, to je problem teh notranjskih občin, ko naj bi nekako pristopile k odlagališču v Trebnjem, kjer se je takoj poslovilo vprašanje, zakaj pa moramo smeti voziti tako daleč, kot eno izmed tistih čisto preprostih vprašanj. Po drugi strani pa je tudi župan Trebnjega, pa potem naj bi še občina Grosuplje to naredila skupen center, so začeli seveda svoje legitimne interese tam izpostavljati. In ob vsej dobri volji do dogovora očitno ni prišlo, ne v pričakovanem času, ko je ministrstvo menilo, da bo do tega prišlo. Ni prišlo. Celo več. Občina Logatec je potem prevzela neko pobudo in rekla, mi pa bi za šest občin pa napravili nek center za ravnanje z odpadki, mimo vsega tega, kar je v regiji, kar je mišljeno po uredbi, da bi rešili nek problem in začeli z nekim javnim, zasebnim partnerstvom. In tudi na podlagi odgovorov na moja poslanska vprašanja se lepo vidi, da pravzaprav taka rešitev, ki jo občina dobronamerno želi, ne bo dobila evropskih sredstev. Ne bo dobila evropskih sredstev, ker je še vedno v uredbi napisano drugače. In še celo več. Na zadnjem Odboru za okolje in prostor je bilo slišati, sem slišal, da naj bi ne bilo več 15 centrov, ampak manj. Medtem ko se kalvarija pogovarjanja in dogovarjanja na lokalnih ravneh nadaljuje, Vlada razmišlja o zniževanju števila regijskih centrov za odlaganje odpadkov. Kaj bo zdaj? Osebno menim, če se že res tako rešuje ta situacija glede števila regijskih odlagališč, potem je prav, da se cela zadeva prenese na državno raven, ker je od te ravni tudi dirigirano število regijskih odlagališč. Ne vem, kako lokalni skupnosti predpisati, povedati, vse je v redu, ampak imamo na razpolago 15 odlagališč. In je ogromno napora, dogovarjanj na lokalnih ravneh, na sejah občinskih svetov, polemik, do katerih prihaja v javnosti, potem pa pridemo z odgovorom, bomo pa še znižali število regijskih odlagališč. Ampak spet se vse prenese na lokalno raven. S tem pa tudi lokalna raven z nekimi svojimi pobudami, ki tudi niso usklajene, začne delovati, kot sem že omenil, občine začnejo namenjati neka sredstva, ker so dolžne po zakonu o lokalni samoupravi, ampak rešitve pa ni. Zato menimo, da je prav, da se tak amandma sprejme, da se pravzaprav zadeve rešijo s strani ravni, ki to predpisuje. Nisem slišal pravega argumenta, razen strahu, če bi to šlo z višjega nivoja, da bi tu bile verjetno čisto operativne težave. Da verjetno ministrstvo, ki bi bilo potem zadolženo za organiziranost državne službe za odlaganje odpadkov, pa najbrž take gospodarske službe ni sposobno čisto operativno izpeljati, drugega ne vidim. Govorim pa tudi na podlagi izkušenj z vsaj dveh koncev, odlagališča Grosuplje in Globoko v Trebnjem, kamor naj bi pripadalo, recimo, cel kup notranjskih občin in kjer so župani vsak s svoje strani na nek način tudi legitimne interese zastopali. In vsi so rekli, ministrstvo pač tu ni odzivno. In potem vse ostane tako, kot je. Vmes pa še sprememba, da bomo imeli manj regijskih odlagališč, kar pomeni, da morda vse tiste ure, ki so jih službe, župani, občinski sveti namenili za to, da bi prišli do rešitve, lahko pomenijo na koncu čisto nekaj drugega. Zato menim, da je ta amandma dober, da bo potem tisti nivo, ki je predlagal oziroma tudi na nek način zahteval toliko in toliko regijskih odlagališč, to tudi vzpostavil in bo za to imel določene obveznosti in dolžnosti, ki jih bodo na lokalni ravni speljali. Če se samo z ene ravni zahteva, da potem pa to župani speljejo, pa tukaj ni potem povratnega vzvoda, jaz mislim, da bomo še dolgo časa vrteli zgodbo o številu regijskih odlagališč, da o namenih, da to potreujemo, ne dvomimo. Hvala.
Gospa Pečanova, replika. Se odrekate. Gospod Matevž Frangež, izvolite.
Mislim, da ta razprava, bogata razprava sicer nakazuje, da imamo na tem področju resen problem. Jaz bi razumel amandma kot dobronameren, četudi je jasno, da ga v dani situaciji ne moremo podpreti, tudi zato, ker ob konceptualnih razlikah vendarle gre za predlog, ki z eno samo potezo na glavo postavljajo dosedanji sistem na tem področju. In mislim, da to naj bi bilo pametno. Sem pa osebno odprt za to, da se o tem naprej pogovarjamo in vidimo, ali je mogoče tudi skozi razmislek o bolj centraliziranem in vsaj zame tudi bolj racionalnem organiziranju ravnanja z odpadki po Sloveniji hitreje in ceneje mogoče priti do skupnih ciljev. Zdi se mi, da imamo v tej državi tudi sicer kar nekaj težav s tem, da potem, ko določimo prave cilje, smo v veliki meri zelo neučinkoviti na poti do tega, da te cilje uresničimo. In v tem kontekstu ta amandma razumem kot stisko mnogih lokalnih okolij, ki morajo nekaj narediti, pa tega niso sposobne. Tak primer moram reči, da 20 let od blizu spremljam tudi v Mestni občini Maribor, ko očitno lokalne skupnosti nimajo zadostne sposobnosti za to, da bi izza različnih sindromov, tipičen primer je ta: "nikar ne na mojem dvorišču", da s takšnim ozkoglednim pristopom tega problema ne bomo rešili. Ni ga treba reševati zaradi Evrope, ampak zato, ker danes mečemo odpadke, ki so dragocen in potencialni energetski vir, tako rekoč skozi okno, ga odlagamo v naravo, ne da bi izkoristili tisto, kar ima ta odpadek svojega energetskega potenciala, ki ga tudi zaradi podnebnih sprememb velja izkoristiti. Kot rečeno, podpiram nadaljnjo razpravo in predvsem ministrstvo tudi pozivam k temu, da je pozorno pri tem vprašanju, na kakšen način bolje organizirati vprašanje ravnanja odpadkov po Sloveniji. Ne morem pa podpreti tega amandmaja, ker ga ocenjujem kot nevarnega in nedomišljenega.
Hvala lepa. Želite še razpravljati o amandmaju k 64. členu? Odpiram prijavo. Gospod Samo Bevk.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Jaz ne bom podprl amandmaja Slovenske demokratske stranke k temu členu. Vendar bi rad vseeno pokazal neko simpatijo do tovrstnega razmišljanja, posebej zaradi tega, ker menim,da se država ne more kar ogniti vsem tem problemom, ki jih imamo na terenu, ki pa so zelo specifični. Pri nas v Idriji je to živo srebro. Živo srebro najdete povsod, še vedno. Kajti v tem rudišču je še vedno 10% vseh svetovnih zalog živega srebra na svetu, ali v obliki rude ali v samorodni obliki. Ko mi izpeljemo vse odplake na našo čistilno napravo, potem imamo v blatu te čistilne naprave živo srebro. Mi nikamor ne moremo odpeljati tega blata, ker ni predpisa, ki bi to v naši državi urejal. Ne moremo ga na lokalno deponijo, dve nam je država itak že zaprla, sedaj jih moramo voziti v Logatec, potem slišimo, da niti v Logatec ne bomo mogli, da bomo morali na neko tretjo ali četrto lokacijo, ker je to res zelo zelo neurejeno področje. Država bo morala malo bolj poskrbeti za to področje, pa tudi za te specifične odpadke, ki so pri nas v bistvu sestavni del komunalnih odpadkov, kajti če gre stvar na čistilno napravo, če potem, recimo, se zakoplje za neko gradnjo, dobimo gradbene odpadke, ki so ravno tako kontaminirani z živim srebrom. Ko smo sanirali otroški vrtec, ne s slovenskim denarjem, pač pa z denarjem norveškega finančnega mehanizma, smo imeli problem, kam s tem materialom, ki je bil kontaminiran z živim srebrom. Tako bi se po mojem mnenju morala država bolj aktivno lotiti teh problemov in za nekatere vrste odpadkov pa poskrbeti. Posebej govorim tukaj o odpadkih, ki so kontaminirani z živim srebrom. Strategija Evropske unije za živo srebro, ki je bila sprejeta leta 2005, nalaga vrsto nalog tudi vsem članicam Evropske komisije, tudi Sloveniji, kajti po letu 2010 ne bomo smeli več uporabljati živega srebra niti v termometrih. Živo srebro bomo lahko uporabljali samo kot muzejski eksponat ali v specialne raziskovalne namene. Tukaj je eno odprto področje, ki ga država celo pusti ob strani. Ko se sedaj končujejo zapiralna dela v idrijskem rudniku, Ministrstvo za gospodarstvo enostavno hoče likvidirati to podjetje, ne da bi povedalo, kaj naprej s tem, tudi s temi odpadki. Država je ustanovila informacijsko raziskovalno središče, ki pa ne more zaživeti, ker nima ustrezne podpore, razen "ad hoc" podpore Ministrstva za okolje in prostor, ki ga samo začasno financira, medtem ko je Ministrstvo za gospodarstvo začelo nek postopek likvidacije, ki bo ta problem samo potisnil pod preprogoin ne bo rešitev, ki bi bile potrebne. Zdaj sem, gospod podpredsednik, res malo zašel iz osnovne teme, zato se opravičujem. Vendar kljub temu mislim, da bi morala država pri teh specialnih odpadkih poskrbeti za te probleme, kajti to narekuje tudi strategija Evropske unije za živo srebro. In naj izkoristim še to priložnost, da povem, da ta sklep likvidacije rudnika živega srebra, ki je sedaj v vladni proceduri in upam, da ga boste tudi vi dobili, kajti sprva vas niti vprašali niso za mnenje glede tega sklepa, da se ustrezno odzovete na ta sklep, kajti mislim, da je, to bom pa sedaj prvič javno povedal, dr. Matej Lahovnik sprejel politično odločitev o likvidaciji rudnika živega srebra, ne pa strokovne odločitve. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Srečko Prijatelj.
Hvala lepa ponovno za besedo. Kot že rečeno s strani mojega kolega, ta zakon ima v osnovi več amandmajev, kot ima osnovnih členov. Kaže na to, kako smo se lotili urejanja te problematike. Jaz bi pri tem želel povedati, da ta slaba praksa Državnega zbora se vedno znova ponavlja. Spoštovane kolegice in kolegi, najprej pogrešam pristojnega ministra, drugo, kar bi bilo prav, če že vidimo, da nekatere stvari lahko pravilno naredimo, da jih naredimo pravilno. Ampak praksa v Državnem zboru je takšna, da tudi tisto, kar bi lahko sicer naredili dobro, naredimo v osnovnem izdelku zelo slabo. Če želimo biti evropsko primerljivi, potem moramo, če že zmoremo vsako direktivo Evropske unije takoj implementirati v našo zakonodajo, moramo tudi malo pogledati čez mejo. Vsaj do sosedov. Ali bolj proti Balkanu, Hrvate, ali pa bolj evropski narod, Avstrijce. Tam boste lahko dobili dobro prakso. Jaz ne vem, zakaj toliko besed okoli tega, kako bomo zadevo naredili še slabšo, če pa imamo primerljive rešitve, ki so dobre, potrjene z dobro prakso, kot že rečeno, tudi donosne, kajti smeti, mi na Primorskem rečemo škavace, odpadki, se kar lepo plačajo in so donosen posel. Jaz ne vem, zakaj bi morali pri tem zatiskati oči pred rešitvami, ki kar same kličejo. Celo Evropa namenja nenormalne količine denarja za te projekte. Zato še enkrat poziv in apel Vladi: dokler ne bo celovitega pristopa, Vlada Republike Slovenije je povedala, kje bodo centralne predelovalne postaje ali sežigalnice ali tovarne organskih odpadkov, ali pa v bistvu sortirnice, kakorkoli hočete, jih imenujte, do takrat ne bo celovitega pristopa k reševanju tega problema. In kot že rečeno, vsaj tri Ljubljane oziroma tri Maribore bi lahko greli z odpadki, ki se zbirajo samo tukaj v Ljubljani. To so znane študije, ki prenesejo v bistvu komercialno upravičenost. Zakaj ne bi država posodila denarja za take obrate? Zakaj ne bi podprla nesporne ekološke predelave, ki lahko da tudi nekaj nazaj? In zakaj jutri na te plastenke ne bi mogli natisniti tega, kar zmorejo Hrvati, da se vsaka vrnjena plastenka plača s pol kune oziroma 50 lip, oni vrnejo. Zakaj tega mi ne moremo narediti tako? Zakaj država ne more razpisati odprtega natečaja za dober projekt? Vsako leto konča toliko in toliko inženirjev, magistrov, doktorjev svoj študij. Tudi to dvorano so opremljali mladi ljudje. Na razpisu je dobila skupina, mislim, da treh deklet, arhitekt, ta izziv in danes imamo moderno evropsko državnozborsko dvorano. Na tak način bi lahko zraslo tudi kaj drugega. Ampak ne! Ker seveda vsak želi loviti v kalnem in ker komunalna podjetja dobro služijo, ker je to monopol, na katerega nihče ne sme pomisliti, da bi ga spreminjal drugače, kot je to dogovorjeno v lokalnih krogih, je temu tako. V Italiji to uravnava mafija, zato imajo taka mesta, kot jih imajo, ker želijo na ta način uzurpirati problematiko. Jaz bi želel premakniti to z mrtve točke. Karkoli bomo sprejemali, je tako in tako že v uvodni besedi bilo povedano s strani gospe Brede Pečan, ko je govorila, da so amandmaji brezpredmetni. Želel bi premakniti debato v to smer, da damo nalogo ministru, da sprejme izziv in pristopi k temu tako, kot bi moral, seveda na razumen način in evropsko primerljiv način. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Mirko Brulc.
Hvala lepa. Najprej opravičilo, ker sem prej povzročil nemir. Dobil sem telefonski klic, da v Vipavski dolini piha veter, burja, 183 km/uro. In v čem je zdaj problem - ker je Dars na hitro cesto postavil kamione in jo s tem zaprl. Če bi taka burja pihala na Koroškem, na Prekmurskem, bi ljudje lovili strehe, pri nas se pa jezijo, ker je cesta zaprta. Hvala bogu, da je, ker sicer bi lahko prišlo do prometnih nesreč. Ampak hočem povedati, kakšni smo. Jaz upam, da ne bodo pomladne stranke zdaj zaradi tega na Bevkovem trgu v Novi Gorici organizirale zborovanj proti Vladi in ministrstvu, ampak proti burji. Ja, tako napovedujete, gospod, prosim. Seveda bom proti temu amandmaju, iz enega od razlogov. Država ne more skrbeti konkretno za vsak center zbiranja odpadkov, tega si ne predstavljam. Z vsem drugim se pa strinjam, organizacija in dogovori, ki bi zdaj morali potekati bolj intenzivno, pa ne tečejo, kar pa je problem Vlade. Ker ste vsi omenjali svoje probleme, na Goriškem imamo dogovorjeno, da bi bil ta center za zbiranje odpadkov v mestni občini Nova Gorica. Veliko stvari smo se dogovorili, 13 županov med seboj. Problem je nastal sedaj, ko bi radi vsi opravljali s tem centrom. Mi temu nasprotujemo. Center bo v mestni občini, z njim želimo opravljati sami, seveda po predpisih, ki so zelo jasni. In če bomo imeli 13 županov, ki bodo s tem centrom opravljali, potem ne vem, kako bomo vodili investicije in vse druge dogodke, ki so vezane na tak center. To je edini problem, o katerem želim povedati. Zdaj pa čisto za šalo. Kolega iz Mirne Peči, župan, če že imate tako ime, je bilo tukaj rečeno, bi lahko imeli zažigalnico, pa bi rešili zadevo, če že imate peč. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo o tem amandmaju in tem členu razpravljati? [[Ne.]] Potem prehajamo na 78. členin amandma k temu členu. Odpiram prijavo za razpravo o 78. členu in amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k temu členu. Prijavljenih ni. To se pravi, da ni razprave in jo zaključujem. Odpiram razpravo za novi 80.a člen. Predlaga ga Poslanska skupina SDS. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Ugotavljam, da smo razpravo o vloženih amandmajih končali. O amandmajih pa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 15. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob pet minut pred eno ponoči, ampak mislim, da bo prej. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PROSTORSKEM NAČRTOVANJU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod državni sekretar, izvolite, imate besedo.
Najlepša hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani Državni zbor! Pred vami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prostorskem načrtovanju. Zakon o prostorskem načrtovanju je bil nazadnje spreminjan, sistemsko pravzaprav spreminjam in sprejet leta 2007. Takrat je v zakon bila zapisana ambicija, da naj bi občine v dveh letih do 11. novembra 2009 sprejele občinske prostorske načrte. Trenutno je v pripravi in v postopku priprave več kot sto petdeset občinskih prostorskih načrtov, samo nekaj občinskih prostorskih načrtov je bilo že do konca sprejetih. Priprava občinskih prostorskih načrtov je v zamudi. Kaj je razlog temu? Razlog verjetno ni samo v tem, da občine niso uspele v tem času pripraviti in sprejeti občinskih prostorskih načrtov, ampak je očitno bil razlog tudi v nekoliko neustrezni zakonodaji. Zakon o prostorskem načrtu je očitno imel zapisana določila, prvič, zelo ambiciozno določilo, da je možno občinske prostorske načrte sprejeti v dveh letih, drugič imel je nekatera določila, ki so verjetno v postopkih nekoliko preveč kompleksna, ki postopkov ne skrajšujejo, ki postopkov ne pospešujejo in ne poenostavljajo. In to je bil tudi temeljni razlog za spremembe in dopolnitve zakona o prostorskem načrtovanju: vnesti nekatera določila, ki poenostavijo, ki pospešijo in skrajšajo postopke priprave občinskih prostorskih načrtov. Obenem pa je zakon poleg teh določil vgradil tudi novi rok, rok, s katerim se podaljša in daje možnost za dokončanje postopkov priprave sprememb občinskih prostorskih sestavin še iz zakonodaje iz osemdesetih let. Tudi tukaj je v postopku kar šestdeset takšnih sprememb in dopolnitev občinskih prostorskih sestavin. Če bi se seveda strogo držali roka do 11. novembra 2009 bi morali te postopke ustaviti in teh postopkov ne bi mogli speljati do konca. Občine, ki pripravljajo in ki imajo te postopke v proceduri, so vložile nekatera sredstva, so pripravile nekatere študije. Zato je seveda tem občinam smiselno in modro dovoliti, da te postopke dokončajo, ampak seveda z omejenim rokom. Te postopke lahko zaključijo do konca naslednjega leta, ne morejo pa od 11. novembra letošnjega leta vlagati novih postopkov, začeti novih postopkov. Samo tisti, ki so v proceduri. In to so pravzaprav vse temeljne spremembe in dopolnitve zakona o prostorskem načrtovanju, s temeljnim ciljem in namenom, ki sem ga navedel. Vlada predlaga, da v takšni obliki zakon Državni zbor tudi sprejme. Hvala lepa.
Hvala državnemu sekretarju mag. Zoranu Kusu. Predlog zakona je obravnaval Odbor za okolje in prostor kot matično delovno telo. Besedo dajem predsednici Bredi Pečan za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Odbor za okolje in prostor je na svoji 11. redni seji 26. novembra letos opravil obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prostorskem načrtovanju, ki ga je Državnemu zboru v zakonodajni postopek posredovala Vlada 29. oktobra. Vlada je predlagala, da se predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. Kolegij je ta predlog na 43. seji 9. novembra potrdil, vendar je skupina poslank in poslancev 12. novembra zahtevala, da o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora odloči Državni zbor. In Državni zbor je na 11. redni seji 17. novembra odločil, da se predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. Tako smo potem na seji odbora spremembe in dopolnitve predloga zakona obravnavali. Zakon se nanaša na odpravo problemov, ki se zaradi nekaterih neustreznih določb veljavnega zakona v praksi pojavljajo v postopkih pri pripravi občinskih prostorskih načrtov. Predlog zakona v dopolnitvah temelji na drugačnem pristopu, ki je v primerjavi z dosedanjim mehkejši in temelji tudi na načelih zaupanja, sodelovanja in usmerjanja med državo in občinami kot dvema ravnema oblasti v Republiki Sloveniji na področju urejanja prostora, in sicer tako, da predlaga spremembe pri postopku priprave občinskega prostorskega načrta ter spremembe roka, do katerega morajo občine zaključiti postopke priprave sprememb in dopolnitev še veljavnih prostorskih sestavin občinskih planskih aktov, in sicer do začetka leta 2011. Določa tudi naloge oziroma vlogo nosilcev urejanja prostora, daje pristojnost ministrstvu za urejanje prostora, da vodi seznam z državnimi predpisi določenih nosilcev urejanja prostora, razbremenjuje ministrstvo obsežnega administrativnega dela v zvezi s pridobivanjem smernic in mnenj nosilcev urejanja prostora ter občinam omogoča lažje uveljavljanje njihovih razvojnih interesov v postopkih usklajevanja z nosilci urejanja prostora. Ministrstvo, pristojno za prostor, s tem zakonom postane nosilec urejanja prostora za področje razvoja poselitve. Večjo spremembo v predlogu zakona predstavlja sprememba 51.a člena oziroma 10. člen predloga sprememb in dopolnitev tega zakona, ki se v veljavnem zakonu nanaša na potrditev predloga občinskega prostorskega načrta s strani ministrstva oziroma Vlade. Postopek od potrditve predloga občinskega prostorskega načrta se v predlogu zakona ukinja in nadomešča s sprejemom poročila o usklajenosti občinskega prostorskega načrta na Vladi. Ravno na to predlagano spremembo pa posebej opozarja Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora, kjer lahko občina zaradi neupoštevanja smernic nosilcev urejanja prostora sprejme nezakonit občinski prostorski načrt, saj Vlada občinskih prostorskih načrtov ne potrjuje več, temveč se le seznani s poročilom, ki ga pripravi ministrstvo in ga pošlje občini. Občina pa lahko kljub ugotovitvam iz poročila, da smernice nosilcev urejanja prostora niso bile upoštevane, občinski prostorski načrt z odlokom sprejme. Nezakonitost navedenega podzakonskega akta pa je, upoštevajoč predlagane rešitve, mogoče ugotoviti šele v okviru ustavne presoje tega podzakonskega akta. Komisija Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj predlog zakona podpira, podpira pa tudi podaljšanje roka za zaključitev postopkov spreminjanja, dopolnjevanja še veljavnih prostorskih sestavin planskih aktov, vendar obenem ugotavlja, da so občine, ki so namesto k pripravi občinskih prostorskih načrtov pristopile k spremembam in dopolnitvam veljavnih prostorskih sestavin planskih aktov občin, v boljšem položaju. Podpira tudi rešitev, ki razbremenjuje Ministrstvo za okolje in prostor administrativnega dela in omogoča občinam neposredno komuniciranje z nosilci urejanja prostora. V razpravi so člani odbora namenili pozornost določbi 5. člena, ki se nanaša na pripravo občinskega prostorskega načrta v digitalni obliki in njegovo ustreznost. Veliko pripomb se je nanašalo tudi na pripravo smernic za načrtovanje prostorske ureditve s strani nosilcev urejanja prostora, ki velikokrat kasnijo z odgovori ali pa celo zahtevajo celo vrsto dopolnitev občinskega prostorskega načrta. Menili so, da nosilci urejanja prostora v posameznih primerih ne razpolagajo s strokovnimi gradivi za pripravo smernic in v teh primerih obremenjujejo občine, da same sodelujejo pri pripravi strokovnih podlag. Pri preverbi, ali je potrebna izdelava celovite presoje vplivov na okolje, pristojni organ tudi prekoračuje z zakonom določene roke. Smiselno enake pripombe so bile podane tudi na določbo 9. člena predloga zakona, ki ureja postopek priprav predloga občinskega prostorskega načrta. Člani odbora so problematizirali instrument molka organa oziroma odgovor organa [[...]] [[Opozorilo za konec razprave.]] [[...]]zakonom določeni rok za odgovor in ob tem nemoč občine za ukrepanje. Odbor za okolje in prostor je v skladu s 126. in 131. členom Poslovnika Državnega zbora opravil razpravo in glasovanje o členih predloga zakona in o vloženih amandmajih. Kako so bili posamezni amandmaji zavrnjeni ali sprejeti, je razvidno iz poročila odbora. Odbor je sprejel tudi dva svoja amandmaja k 5. in 9. členu predloga zakona. S sprejetimi amandmaji na seji odbora so v predlogu zakona upoštevane pripombe Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Po končani razpravi [[...]]
Gospa, gospa Pečan [[...]]
Ja, hvala lepa. Glede na sprejete amandmaje, je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Hvala za potrpljenje, gospod podpredsednik.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Bogdan Barovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice, kolegi. Razlogi in cilji tega zakona so popolnoma jasni in si jih vsi želimo. Kako je z okoljskimi prostorskimi načrti in s kakšnimi težavami se srečujemo, pa smo že spet tam, župani v občinah, le-ti dobro vedo. Cilj tega zakona, sploh v določilih, v členih, kjer so natančno določeni roki, kar je dobro, zelo dobro, natančno določeni roki, do kdaj mora kakšen akter v celotnem procesu odreagirati, dajejo sicer neko jamstvo oziroma bi ga dali, če se ne bi, spoštovani predstavniki Vlade, postavili v našo kožo in ugotovili, kaj se v resnici dogaja. V resnici se dogaja predvsem to, da se ti roki niso spoštovali. Vsaj do zdaj. Jaz upam, da se odslej bodo. Tipičen pri nas je recimo eden od nosilcev urejanja prostora, to je kmetijsko ministrstvo, katerega odločitve in mnenja včasih čakamo tudi po pol leta in še več. Ampak pustimo to. Glede na pripravljeni zakon, opozarjam vse kolegice in kolege, ne glede na to, da Slovenska nacionalna stranka zakonu ne bo nasprotovala, na veliko pomanjkljivost, ki se v praksi dogodi, in to smo že srečali, med 51. členom četrtim odstavkom in med 52.a členom drugim odstavkom. Če dovolite, bi na to pomanjkljivost opozoril in mislim, da bi bilo prav, da bi se ob njej zamislili. Namreč, zgodba je takšna. 51.a člen v četrtem odstavku pravi, da v primeru, da nosilec ureditve prostora, ministrstvo ali Vlada, v roku, ki je postavljen ne izda sklepa o ugotovitvi usklajenosti, se šteje, da je predlog občinskega načrta usklajen, oziroma govori tudi o tem, če nosilec ne da v zahtevanem roku mnenja, lahko občina nadaljuje s pripravo prostorskega načrta. Govorim o konkretnem primeru, da se bo razumelo, občin. Včasih je bilo to razumljivo in mislim, da celo zapisano, da to pomeni, če ni nosilec dal svojega mnenja v določenem času, da se je strinjal s smernicami, ki so bile. In kaj se zgodi? Občina, po zdajšnjem zakonu tega ne piše, samo rok je postavljen, piše pa, v kolikor se nosilec ne odzove, lahko pripravljavci delajo OPN naprej. Se naredi prostorski načrt, krasna zemlja, pride zainteresiran investitor, postavil bo novo proizvodnjo dejavnost, občinski prostorski načrti so se nadaljevali, so pripravljeni, mi to zemljo temu potencialnemu investitorju, ki bo zaposlil nova delovna mesta, kjer bo postavil tovarno in tako naprej, prodamo. "Opa, ti ga na", ko še enkrat gre v preverbo OPN pod pretvezo, da je vse v redu, ker se niso prej nosilci oglasili, se tisti nosilec, ki se ni oglasil, oglasi in pravi: "Opa, tukaj pa nekaj ni v redu" in se na osnovi drugega odstavka 52.a člena lepo zadevo da na Ustavno sodišče. Po domače povedano, krasni nateg, nateg občine in nateg investitorja, ki je to kupil, ampak to ta zakon omogoča. Verjemite mi, jaz sem se dve uri, tri ure posvetoval z delavko, ki dela na tem področju in ta zakon zares pozna dobro, vsaj prejšnjega, notri in pravi, da je tukaj lahko velika napaka. Če se ne bodo nosilci pravočasno oglasili, pomeni, da se OPN dela in ko se bo ta naredil in ko se bo že nekaj dogajalo, kdo bo potem reševal probleme, kdo bo vračal bodočemu kupcu in tako naprej. Skratka, tukaj bi res opozorili na to možnost, ki se zgodi, ali pa predvsem bistvena rešitev vsega tega pa je, da se roki, ki so postavljeni v tem predlogu zakona, absolutno spoštujejo, kar pa se dejansko res ne in to je pa velika ovira za vse postopke naprej, vsaj do sedaj se ni. Kot rečeno, v Slovenski nacionalni stranki dopolnjenemu Predlogu zakona o prostorskem načrtovanju ne bomo nasprotovali.
Hvala. Besedo dajem gospodu Miranu Jeriču, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Spoštovani podpredsednik, državni sekretar, cenjene kolegice poslanke, kolegi poslanci! Prostorsko načrtovanje kot del urejanja prostora je strokovno zahtevna in soodločanje široke javnosti odprta dejavnost. Njen obseg je izjemen od določanja splošnih usmeritev na državni ravni do urbanističnega načrtovanja ter sprejemanja in izvajanja prostorskih izvedbenih aktov v občinah. Kot takšno je prostorsko načrtovanje razpeto med politiko, stroko, kapitalom in zasebnimi interesi. Čim bolj se s prostorskim načrtovanjem bližamo temeljni ravni, tem večji so razkoraki med javnimi in parcialnimi interesi. Za uspešno prostorsko načrtovanje je nujna učinkovita, nedvoumna, enostavna in do vseh udeležencev prijazna prostorska zakonodaja, kjer so strateške in izvedbene vsebine jasno razmejene, ravno tako pristojnosti posameznih udeležencev. Takšne prostorske zakonodaje pa v naši državi žal nimamo in jo vse prevečkrat spreminjamo in namesto, da bi se postopki priprave prostorskih aktov poenostavili in skrajšali, se je zgodilo z vsemi temi spremembami ravno obratno. Prostorska zakonodaja enostavno ne prenese spreminjanja vsakih pet let. So države, kjer se bistveno ne spreminja več desetletij, temveč se samo nadgrajuje. Kaotičnost naše prostorske zakonodaje rezultira v stihijskem prostorskem razvoju, ki se odraža med drugim tudi s pospešeno, razpršeno gradnjo na najboljših kmetijskih zemljiščih in nenazadnje se ta kaotičnost odraža s številnimi postopki na Ustavnem sodišču. Predlagano novelo Zakona o prostorskem načrtovanju v LDS ocenjujemo kot popravo največjih napak in očitnih anomalij obstoječega sistema prostorskega načrtovanja, ki pa v jedru sistema bistveno ne posega. Še posebej podpiramo tiste spremembe, ki naj bi prispevale k nemotenemu in hitrejšemu poteku postopkov sprejemanja. O konkretnih rešitvah želimo v Liberalni demokraciji Slovenije opozoriti predvsem na spremembo 51. člena in na novi 51.a člen, ki postopek potrditve predloga občinskega prostorskega načrta ukinjata in ga nadomeščata z ugotavljanjem usklajenosti predloga občinskega prostorskega načrta. Rešitev, ki je bila sprejeta z amandmajem koalicijskih poslanskih skupin sicer v pretežni meri ohranja uveljavljeno zakonsko ureditev, ki zagotavlja usklajenost občinskega prostorskega načrta s prostorskimi akti države in upoštevanjem mnenj nosilcev načrtovanja, ki na podlagi področnih predpisov zagotavljajo izvajanje in varstvo državnih javnih interesov. Minister tako s sklepom ugotovi usklajenost občinskega prostorskega načrta s smernicami nosilcev urejanja prostora. V kolikor pa iz mnenj izhaja neusklajenost, odločanje o njem prenese na Vlado. S to novo rešitvijo je povezana tudi določba novega 52.a člena, ki omogoča vladi, da sproži postopek za oceno skladnosti z ustavo oziroma zakonom za občinski prostorski načrt, ki ga je sprejela občina kljub negativnemu sklepu Vlade Republike Slovenije o usklajenosti s smernicami nosilcev načrtovanja in ugotovitvi ministrstva, da so vplivi njegove izvedbe za okolje nesprejemljivi. In nenazadnje novela zakona rešuje tudi velik problem več kot 50 občin vezanih na rok 14. 11. 2009. Veljavni zakon namreč po preteku tega roka sprememb in dopolnitev prostorskih sestavin planskih aktov več ne dopušča, kar pomeni, da po tem roku občine postopkov, ki so v teku, ne bi mogle več niti zaključiti. To bi pomenilo veliko škodo za lokalne skupnosti, ker so v omenjene postopke vložile veliko dela in pa seveda tudi finančnih sredstev. V Liberalni demokraciji Slovenije bomo predlog zakona sicer podprli, vendar z zavedanjem, da bi bilo treba temeljito analizirati celotno z urejanjem prostora povezano zakonodajo, ter sistemsko zagotoviti racionalnost in učinkovitost celovitega urejanja prostora na državni, bodoči regionalni in na lokalni ravni. Torej, ob širokem strokovnem in političnem konsenzu pripraviti nov zakon z ambicijo, da bi veljal vsaj 10 let. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Silva Črnugelj bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lepo pozdravljena generalna sekretarka, dragi kolegi. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo Predlog zakona o prostorskem načrtovanju podprla. Veljavni zakon o prostorskem načrtovanju, ki je bil sprejet 30. 3. 2007, določa, da morajo občine v roku, ki se izteče oziroma se je že iztekel, se pravi, 14. 11., sprejeti svoje nove temeljne prostorske akte, občinske prostorske akte. Vendar se je v praksi izkazalo, da sta dve leti za sprejem občinskih prostorskih aktov preambiciozen načrt, ki si ga je zastavila prejšnja vlada. Dejstvo je, da je bila na to pripravo občinskih prostorskih načrtov večina občin precej nepripravljena, saj mnogo, zlasti manjših občin, za pripravo občinskih prostorskih načrtov še sedaj ne more zagotoviti zadostnih finančnih sredstev v svojih proračunih, niti za to nima zagotovljenih ustreznih kadrov. To je tudi razlog, da ta zakon pač sprejemamo po skrajšanem postopku, ker predstavlja popravek nekaterih napak v prvi fazi. Zato novela Zakona o prostorskem načrtovanju odpravlja probleme, ki se v teh fazah in postopkih pojavljajo v praksi zaradi nekaterih neustreznih določb veljavnega zakona. S predlaganim zakonom se med drugim tudi sprejema rok, do katerega morajo občine zaključiti postopek priprave sprememb in dopolnitev še veljavnih prostorskih sestavin občinskih planskih aktov tako, da se podaljšuje za več kot leto dni, kar bo občinam omogočalo dokončanje že pričetih postopkov. Postopek potrditve predloga občinskega prostorskega načrta pa se v predlogu zakona ukinja in nadomešča s sprejemom proračuna o usklajenosti občinskega prostorskega načrta na Vladi. Večina rešitev prinaša poenostavitve in pospešitve postopkov sprejemanja občinskih prostorskih načrtov, ki so temeljni, ne le prostorski dokumenti občin, vendar tudi temeljni dokumenti trajnostnega razloga in od teh je odvisen tudi njihov gospodarski in tudi trajnostni razvoj. To pomeni tudi nek nakazan namen in način v smeri opravljanja administrativnih ovir, ki so tako prepotrebne in v poslanski skupini smo vedno bili za tak pristop, da se odpravljajo administrativne ovire. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo veliko energije namenili iskanju optimalnih rešitev ob ustreznosti digitalne oblike. Normalno je, da se nagibamo k idealnim rešitvam. Zavedamo se, da bodo le zakon in praktična izvedba in uporaba tega zakona morda utrpeli tudi dodatne spremembe ravno na tem področju. Seveda je prostorsko načrtovanje izredno zahtevno načrtovanje, eno od temeljnih načrtovanj, ki pomeni zelo veliko in je abeceda in temelj ostalih načrtovanj, zato se bomo s tem predlogom, ki ga je pripravila Vlada Republike Slovenije, v Poslanski skupini Socialnih demokratov strinjali, saj sistem, ki ga ta začasna oziroma rešitev predloga zakona jasno razmejuje pristojnosti in določa odgovornosti države in občin na način, ki je na en način možen.
Hvala. Gospod Zvonko Lah bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani podpredsednik, gospod državni sekretar, kolegice in kolegi. V Republiki Sloveniji imamo samo dva nosilca urejanja prostora. To sta država in pa občina. Večina občin je svoje do sedaj veljavne prostorske akte sprejela v letu 2003 in 2004. Potem je bil sprejet Zakon o urejanju prostora Zurep 1 pa Zurep 2, na osnovi katerih so občine pričele pripravljati strokovne podlage za strategijo prostorskih razvojev občine in občinske prostorske rede. Takrat se je pokazalo, da imajo občine velike težave pri pridobivanju smernic nosilcev urejanja prostora predvsem na državnem nivoju ali pa težave pri koordinaciji znotraj posameznega ministrstva. Na osnovi tega je bil sprejet Zakon o prostorskem načrtovanju, tako imenovani ZPN načrt, ki je naložil Ministrstvu za okolje in prostor, predvsem Uradu za prostor, da sam pridobi smernice in mnenja nosilcev urejanja prostora. Zakon določa tudi rok od vloge predloga OPN občine na Ministrstvo za okolje in prostor, 75 dni, v katerem mora ministrstvo pridobiti mnenje pristojnih nosilcev urejanja prostora in potrditi prostorski načrt. Slaba stran tega zakona oziroma tega načina je v tem, da se občine niso mogle pogajati s posameznimi nosilci urejanja prostora in je vsak negativni sklep posameznega nosilca pomenil negativen sklep potem tudi Ministrstva za okolje in prostor. Pred dobrim letom, ko je večina slovenskih občin imela v pripravi občinske prostorske načrte, smo občine in predstavniki Odbora za okolje in prostor opozarjali ministra Karla Erjavca, da je veliko prostorskih načrtov v pripravi in da bo težko Urad za prostor kos in nosilci urejanja prostora vsemu temu navalu prostorskih aktov. Bilo je razmišljanje, da bi seveda rok, ki je pretekel novembra letos, za sprejem teh prostorskih aktov podaljšali, vendar je minister zagotovil, da se bo ministrstvo organiziralo tako, da bodo kos vsem tem prostorskim načrtom in pospešili tudi sam sprejem teh prostorskih aktov. Vendar, minilo je to leto in vidimo, da se kaj bistveno ni spremenilo, saj je samo šest občin do sedaj sprejelo občinske prostorske načrte. Seveda se je Vlada, da ne bi prišli v nezavidljivo situacijo, odločila spremeniti ta zakon, s tem podaljšati rok sprejemanje dopolnitev prostorskih načrtov, kot smo že slišali, približno 50 občin je v fazi sprejemanja teh prostorskih načrtov. In razbremeniti tudi pristojno Ministrstvo za okolje in prostor določenih nalog, jih vrniti nazaj občinam. Ta sprememba je sicer dobra v tem, da daje občinam možnost za pogajanja z nosilci urejanja prostora, vendar si MOP pridržuje možnost zavrniti osnutek OPN in predlog OPN pred objavo na svetovnem spletu tudi zavlačevati. Zakaj ne bi občine same dale na svetovni splet? Zakaj MOP ne postane samo nosilec urejanja prostora za razvoj poselitve in na koncu tisti, ki preverja samo usklajenost OPN z državnim prostorskim načrtom. Ker se s spremembo zakona pušča preveč možnosti, da nosilci urejanja prostora zavlačujejo s postopkom sprejemanja, Poslanska skupina SDS vlaga amandmaje, z namenom, da se tako zavlačevanje prepreči in naloži tako MOP kot posameznim nosilcem urejanja prostora odgovornost, da se ti roki tudi spoštujejo.
Hvala. Dr. Pavel Gantar bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! Kaj naj rečem v imenu Poslanske skupine Zares o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prostorskem načrtovanju? Nič kaj posebnega, razen tega, da ga bomo podprli, ker vemo, da je treba podaljšati roke za pripravo teh OPN, sicer bi se občine res znašle v nezavidljivi situaciji in bi bilo preprečeno ali blokirano kakršnokoli poseganje v prostor, čemur bi sledila velika gospodarska, socialna in druga škoda. In zato, ker verjamemo, ampak res samo verjamemo, da so nekatere druge spremembe koristne in potrebne. Predvsem bi rekel, da smo očitno pri prostorski zakonodaji padli v neke vrste začaran krog. Začaran krog, ko pravzaprav spreminjamo akte, še preden se predhodni akti dopolnijo, dovršijo, in tako rekoč občine postavljamo v situacijo, ko s spremembami prostorske zakonodaje na nek način blokiramo njihovo delo pri urejanju prostora. Kot vemo, je bil v predprejšnjem mandatu, leta 2002 ali malo pozneje, sprejet ZUREP, prvi dokument, ki je na novo definiral prostorske dokumente, pognal občinske "planske mašinerije", ponekod večje, ponekod manjše, v pogon za izdelavo novih prostorskih dokumentov, strateških in izvedbenih, in preden se je to končalo, je bil že sprejet nov zakon o prostorskem načrtovanju, ki je te mašinerije ponekod ustavil in jih pognal v nov tek za pripravo dokumentov, torej OPN in iz njih izvedenih dokumentov. To ni dobro, to je slabo, na to smo že opozarjali in ta podaljšek je samo rezultat tega začaranega kroga. Moram reči, da ob tem, ko verjamemo, da so druge spremembe potrebne in koristne, bi še enkrat želel opozoriti, da je seveda urejanje prostora kompleksna problematika, ki zajema upravno in pravno dimenzijo ter načrtovalno dimenzijo, torej strateško in izvedbeno načrtovanje, ki zajema področje od samega posega v prostor, gradnje, ki je tehnična in upravna dimenzija, in na koncu seveda, da zajema tudi gospodarjenje s stavbnimi zemljišči. In danes smo mi vse to razmetali po zakonih. Medtem ko se v ZUREP še ravnamo po določbah urejanja stavbnih zemljišč, imamo poseben prostorski načrt za prostorsko načrtovanje, gradnjo in dovoljenja urejamo drugje in upravne postopke povsod po malo. Ta rešitev ne bo dobra, ta rešitev je slaba in otežuje delo tako na občinskih ravneh kot tudi na višjih ravneh, tudi na državni ravni. Obenem pričakujemo še zakon o posegih v prostor z longitudinalnimi objekti in ponovno bomo nekoč integrirano, celovito urejanje prostora še dodatno deintegrirali v želji, da bi bili bolj učinkoviti, bomo z ukrepom verjetno, torej postavili nove težave pred tiste, ki želijo posegati v prostor na takšen ali drugačen način. Sam seveda menim, da je res ta začarani krog, ta pogon sprememb prostorske zakonodaje treba na neki točki ustaviti in resno razmisliti o pripravi prostorskega zakonika, ki bo vse temeljne elemente urejanja prostora, kamor ne spada samo prostorsko načrtovanje, ponovno združil v celotnem in celovitem dokumentu. Samo na ta način, kot tudi kažejo primeri iz drugih držav, bomo lahko prišli do kolikor toliko preglednega, dobrega in za prostor in seveda tudi za posege v prostor sprejemljiva dokumenta. V tej fazi bomo te spremembe podprli v veri, da bodo vsaj malo izboljšale obstoječe stanje in upamo, da jih bodo. Hvala.
Hvala. Mag. Radovan Žerjav bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ugotavljamo, da ta predlog zakona prinaša večje spremembe, kot se je v izhodišču predvidevalo. Rečeno je bilo, da gre zgolj za podaljšanje roka, ki je bil sprejet z Zakonom o prostorskem načrtovanju 30. marca 2007 in ki določa, da morajo občine sprejeti svoje prostorske načrte do 14. 11. 2009. Takratni predlog zakona je predvideval, da so občine že v veliki meri pripravile svoje nove prostorske akte, v praksi pa se je izkazalo, da na pripravo občinskih prostorskih aktov niso bile slabo pripravljen le občine, temveč tudi nekateri državni nosilci urejanja prostora, ki bi morali za pripravo teh aktov že v začetni fazi zagotavljati potrebne strokovne podlage. Rok za pripravo občinskih prostorskih načrtov se torej podaljšuje za dobro leto dni, kar tudi v Poslanski skupini SLS podpiramo. Tistim, ki prostorske načrte že pripravljajo in tistim, ki so se odločili za spremembe in dopolnitve še veljavnih prostorskih sestavin planskih aktov je namreč treba omogočiti, da te postopke dokončajo, saj je bilo vanje vloženega veliko dela in finančnih sredstev. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pa nismo najbolj prepričani v uspeh navedenih ciljev predloga zakona, v katerem je zapisano, da naj bi zakon odpravil težave, ki se pojavljajo v postopkih priprave občinskih prostorskih načrtov. Postopek se precej spreminja in na prvi pogled sicer vse kaže na to, da spremembe sledijo Evropski listini lokalne samouprave. Če pogledamo bolje se nam zdi, da gredo zahteve morda celo na slabše. Predlog sprememb 51. člena, denimo, določa, da se potrditev nadomešča z nekakšnim mnenjem Ministrstva za okolje in prostor, ki ga potem pošlje še v seznanitev Vladi. Pomen takšnega mnenja pa ni najbolj jasen, tako kot še marsikaj v tem spremenjenem postopku ni najbolj jasno in razumljivo. Kljub temu, da v poglavitnih rešitvah predloga zakona piše, da bo razbremenil Ministrstvo za okolje in prostor obsežnega administrativnega dela, se nam dozdeva, da novela prinaša ravno nasprotno, torej povečano in nepotrebno administriranje. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Franc Jurša bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav tudi predstavnikom ministrstva! V Poslanski skupini DeSUS podpiramo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prostorskem načrtovanju, saj novela zakona poleg drugih sprememb prinaša tudi možnost hitrejše priprave novih občinskih prostorskih načrtov. Osnovni cilj zakona je podaljšati rok, saj je do 14. novembra letos občinski prostorski načrt sprejelo le šest občin. V praksi se zaradi nekaterih neustreznih določb veljavne zakonodaje pojavljajo problemi v pripravah občinskih prostorskih načrtov, zato gredo predlagane rešitve v smeri odprave ovir, ki podaljšujejo postopek njihovega sprejemanja, ob tem pa se ne posega v vsebino prostorskih aktov. Bistvena sprememba postopkov sprejemanja občinskih prostorskih načrtov pa je, da Vlada namesto potrjevanja občinskih prostorskih načrtov spremlja le poročilo o njihovi usklajenosti, ki ga pripravi Ministrstvo za okolje in prostor. Predlagana rešitev temelji na načelu zaupanja, sodelovanja med državo in občinami, kot dvema ravnema oblasti, in postavlja manj oblasten pristop države pri sprejemanju občinskih prostorskih načrtov. Medtem ko sedanja ureditev postavlja občine v podrejen položaj. Občine bodo v postopku priprave občinskih prostorskih načrtov opozarjale na morebitno neupoštevanje mnenj nosilcev urejanja prostora oziroma bodo pravočasno obveščene, da bodo v primeru sprejetja nezakonitega občinskega prostorskega načrta podvržene nadzoru zakonitosti. Logično lahko sklepamo, da ni v interesu občine, da bi sprejemale nezakonite prostorske akte. Občini bo s poročilom Vlade dana možnost, da pred sprejetjem Odloka o občinskem prostorskem načrtu morebitne nezakonite rešitve izvzame, kar v primeru sedaj veljavne ureditve, ko Vlada potrjuje predlog občinskega prostorskega načrta, ni možno. Ker je Ministrstvo za okolje in prostor zaradi administrativnega dela za 210 občin preobremenjeno, se predlaga, da je njena vloga usmerjanje vsebinskega dela, medtem ko bodo občine same zahtevale od nosilcev urejanja prostora smernice. Nosilci urejanja prostora s smernicami konkretizirajo predpise in usmerjajo pripravljavca občinskih prostorskih načrtov. V kolikor pa smernice ne bi bile podane, bodo v zakonsko določenem roku, občino varujejo s postopkom priprave občinskega prostorskega načrta, nosilec pa mora urejanja prostora opozoriti občino na morebitno kršitev predpisov. Slovenija se v zadnjih letih sooča z veliko izgubo površin najboljših kmetijskih zemljišč in obdelovalnih kmetijskih površin, kar jo uvršča na sam rep držav članic Evropske unije. Mister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano večkrat govori, da imamo le 800 kvadratnih metrov obdelovalnih površin na prebivalca. Povprečje v Evropski uniji pa je 2000. Mnoge občine s prostorskimi akti uničujejo najboljša kmetijska zemljišča, kar sicer nekateri zavračajo, opozarjajo, da smo večino najboljših kmetijskih zemljišč izgubili z gradnjo avtocestnega omrežja, kjer je Vlada v postopku umeščanja avtocestnih tras v prostor sledila v glavnem najcenejši varianti. Poleg tega je sprememba kmetijskih zemljišč, ki je nastala v 80. letih, zastarela in na njenih temeljih se danes zemljišča neustrezno vrednotijo. Sicer pa sta obravnava in sprejem občinskih prostorskih načrtov že nekaj časa med najbolj problematičnimi področji in vzrok prepirov med občinami in pristojnim ministrstvom. Na to temo je bila že tudi sklicana nujna seja Odbora za okolje in prostor Državnega zbora, na katerem so bili sprejeti sklepi, s katerimi se je Ministrstvo za okolje in prostor pozvalo k vključitvi strokovnih in finančnih posledic za občine, ki jih prinaša ta novela. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. In prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev s 14. decembra 2009. V razpravo dajem najprej 5. člen ter dva amandmaja Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? Je, vidim roko. Odpiram prijavo. Gospod Lah, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Kot sem že prej povedal, vsi amandmaji, ki jih vlaga Slovenska demokratska stranka, gredo v smer, da se prepreči nepotrebno zavlačevanje s strani nosilcev urejanja prostora kot tudi Ministrstva za okolje in prostor pri sprejemanju prostorskih aktov, pri pridobivanju smernic, mnenj in tudi pri odločitvi, ali je potrebna celovita presoja vpliva na okolje. Slovenska demokratska stranka predlaga, da se spremeni drugi odstavek 5. člena Predloga zakona o prostorskemu načrtovanju tako, da se ne daje Ministrstvu za okolje in prostor pred objavo gradiva na spletu, da prej pregleduje to gradivo, ker menimo, da vsi izdelovalci teh prostorskih aktov in občine na osnovi pravilnikavedo, kakšna naj bi bila oblika. Ministrstvo, ko dobi osnutek, v roku sedmih dni objavi na svetovnem spletu in potem obvesti občine, da pozovejo nosilce urejanja prostora, da v tridesetih dneh predložijo smernice. Čeprav se sprašujemo tudi o tem, zakaj ne bi občine same to dale na svetovni splet, saj je praktično vseeno in da se ministrstvo razbremeni tudi tega dela. Hvala.
Hvala. Še kdo? Izvolite gospod sekretar.
Najlepša hvala za besedo gospod predsednik. Seveda je tudi namera Ministrstva za okolje in prostor, da so roki spoštovani, da so procedure spoštovane, da se tudi dneva ne izgubi, če je to le možno. Ampak iz prakse vemo, da občinski prostorski načrti, osnutki, ki so prihajali na ministrstvo, vsaj v začetku niso bili v obliki, ki bi jo lahko takoj objavili na svetovnem spletu. Če bo ministrstvo prejelo takšen dokument, ki ga bo možno takoj objaviti, bo to lahko še prej kot v sedmih dneh, seveda pa mora biti ena varovalka, da če občina ne pošlje ustreznega gradiva, ga mora dopolniti in seveda na občini je, da to zagotovi v najkrajšem možnem času, da lahko lovimo sedemdnevni rok, kot je zapisano. In če se to zgodi, ni nobenega problema. Hvala lepa.
Hvala. Še kdo? Vidim samo eno roko. Gospod Bevk.
Hvala za besedo gospod podpredsednik. Spoštovani zbor. Ko smo pred leti spreminjali ta isti zakon v zvezi s prostorskim načrtovanjem, je bilo prav tako obljubljeno, da bodo postopki tekli hitreje. Tudi danes Vlada in pristojno ministrstvo obljubljata, da bomo hitreje prišli do prostorskih načrtov. Naj povem eno izkušnjo. Tudi zaradi tega, ker me praktično dnevno kadar sem v Idriji, doma, v svojem volilnem okraju, ljudje na cesti ustavljajo in sprašujejo, kdaj končno bo občina sprejela občinski prostorski načrt, kajti nekateri čakajo leta na odločitve pristojnih organov, ali bodo lahko na svojem zemljišču gradili iz takih ali drugačnih razlogov, ali je treba spremeniti namembnost zemljišča, ali pridobiti kakšne druge ustrezne rešitve v teh prostorskih dokumentih. Dnevno me ustavljajo, kajti to so res zelo dolgotrajni postopki. Pri nas je občina Idrija začela s postopkom in pripravo novih prostorskih aktov v letu 2006. Ne vem, če bo ta zakon kaj bistveno pripomogel, bomo videli, bomo čez eno leto ali dve naredili ponovno analizo in bomo videli, ali bo stvar tekla. Tudi če bi sprejeli amandma Slovenske demokratske stranke k 5. členu, dvomim, da bi lahko kaj bistveno pripomogli k temu. Zato bom jaz glasoval proti temu amandmaju. Bi pa opozoril na drug problem. Ko sem začel spraševati na različnih resorjih, kdaj boste pripravili mnenje k, recimo, našemu občinskemu prostorskemu načrtu, kajti Ministrstvo za okolje in prostor da ta dokument v vse druge resorje, da podajo svoje mnenje. Pravijo, ja, še niste na vrsti, moramo najprej obdelati to občino, potem tisto občino in če vemo, da je 210 občin, si ne predstavljam, kako bo lahko nek uradnik na kmetijskem ministrstvu, na kulturnem ministrstvu ali na katerem koli drugem ministrstvu v nekem doglednem roku pregledal množico teh predlogov. Prej ste povedali, da je v postopku sprejemanja občinskih prostorskih načrtov približno 153 takih dokumentov. Jaz ne vem, koliko uradnikov, strokovnjakov recimo na Ministrstvu za kmetijstvo pregleduje teh 153 dokumentov, ne vem niti koliko na kulturnem ministrstvu, da podajo svoje mnenje. Zato se enostavno bojim, da tudi ta novela ne bo bistveno pripomogla, kajti postopki na posameznih ministrstvih potekajo prepočasi. Ali so preveč zasuti s temi dokumenti ali delajo prepočasi, premalo učinkovito, morda so kdaj tudi premalo usposobljeni uradniki, ki se soočajo s temi zelo zahtevnimi dokumenti. Zato bi jaz imel en predlog, o katerem je govoril že kolega Miran Jerič, ko je dejal, da upa, da bo ta zakon veljal vsaj kakšnih 10 let ali več, da bomo lahko delali na podlagi enega zakona, ne pa, da ga bomo spreminjali iz leta v leto, kajti mi rabimo, pa ne samo na področju prostorske in okoljske zakonodaje, neko stabilno zakonodajo, ne pa množico sprememb, ki se dogajajo iz mandata v mandat, iz vlade v vlado. Tako, da se mi zdi in imam občutek in to govorim iz svoje lastne parlamentarne izkušnje, da smo postali prenormirana družba. Mi bi morali sprejeti nek zakon in potem ta zakon uveljavljati. Ne pa, da v okviru ene vlade spreminjamo in noveliramo en zakon, potem pride nova vlada, potem spet vse postavi na glavo. Tako, da se potem ljudje niti ne znajdejo več katera inštitucija je po novem v nekem zakonu predvidena in tako dalje. Torej, jaz bi si želel, da bo ta novela res pripomogla k hitremu in hitrejšemu sprejemanju teh prostorskih dokumentov, vendar sem na podlagi izkušenj, ki jih imam, skeptik. Zato tudi ne bom podprl amandmaja k 5. členu, ki ga predlaga Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, bom pa seveda podprl zakon, da bomo lahko končno, upam, da imate prav, da bomo prej prišli do prostorskih dokumentov, ki jih v slovenskih občinah že tako nestrpno pričakujejo ljudje.
Hvala. Ja, vidim še eno roko. Gospod Lah, izvolite.
Moram se javiti na besede gospoda Kusa. Glede na to, da imamo tudi mi izkušnje, ko smo poslali predlog OPN na ministrstvo, pa niso mogli zgoščenke odpreti zaradi zastarele opreme pa, da niso preverjali samo oblike, ampak so bile pripombe vsebinske narave in to "copy-paste" za dve občini enake in take narave, ki niso v skladu s pravilnikom, ampak v skladu z mnenjem referenta, ki je to obdeloval. Naš amandma, ta, in vsi ostali odpravljajo to dvoumnost, ki jo je že prej v stališču Slovenske nacionalne stranke povedal kolega, kaj ga skrbi, kaj ugotavljajo njihovi delavci na tem področju na občinah. Vprašal bi, če se direktno pogovarjamo, koliko ljudi na tem dela na ministrstvu oziroma na Uradu za prostor, ko imamo toliko teh prostorskih aktov. Zakaj je treba, da nosilci urejanja po tem zakonu še tretjič pregledujejo prostorski akt? Prvič pri smernicah, drugič pri mnenjih in tretjič že po sprejetem prostorskem aktu. Lahko se mi župani sprašujemo, koliko objektov iz kohezijskih projektov komunalne javne infrastrukture čaka na stavbna zemljišča, koliko centrov za ravnanje z odpadki čaka na stavbna zemljišča, kje. Ker če dopuščamo možnosti, da se zavlačuje s postopki sprejemanja, bodo še čakali in se dela velika škoda. Tako kot je prej kolega povedal, da ga na ulici sprašujejo, je na odboru kolega Brulc izjavil, da ga 600 Novogoričanov sprašuje, kdaj bodo prišli do stavbnega zemljišča. Nič drugega mi nočemo s temi amandmaji, kot samo omejiti v nek časovni okvir, da določeni nosilci urejanja prostora dajo svoje od sebe. Zakaj ta ZPN ni deloval? Ne zaradi občin, kot je bilo tukaj rečeno v stališču Poslanske skupine SD, da nimajo ljudi primernih na občinah. Sedaj, ko jemljemo oziroma ko jemljemo pristojnost ministrstvu in dajemo nazaj občinam, če te niso sposobne same to delati, zakaj jim potem nalagamo to, tako kot je bilo rečeno. Vemo, da je problem v ministrstvu, Ministrstvu za okolje in prostor, Ministrstvu za kmetijstvo, in s tem mi hočemo samo, da se spoštujejo določeni roki. Če je rok mimo pri smernicah, je občina dolžna upoštevati vso veljavno zakonodajo, vendar se večkrat dogaja, da nosilci urejanja prostora nimajo neke zakonske podlage in si sami prikrajajo določene sklepe in potem, ker niso definirana dosti dobra stališča, pride do konfliktov z občinam, ker si razlagajo drugače. V tem zakonu, v spremembi, je dobro, da se občine lahko pogovarjajo, dogovarjajo z nosilci urejanja prostora, vendar ne smemo dopustiti, da se to vleče v nedogled. Zato so ti naši amandmaji k dopolnitvi tega zakona, samo to poslušamo, razbremeniti nosilce urejanja prostora določenih nalog oziroma tudi MOP, Urada za prostor, in da lahko občina računa, ko vloži predlog na Ministrstvo za okolje in prostor, da bo v doglednem času prišel ta dokument skozi celotno proceduro, če je bilo seveda vse strokovno narejeno, izpeljano. Urad za prostor ima možnost v svojih 30. dneh kot nosilec urejanja s svojega področja, to se pravi poselitve, takrat dati svoje mnenje o tem prostorskem aktu, tako osnutku kot tudi predlogu. Povsem odveč je. In zakaj bi puščali določene, obremenjevali določene nosilce urejanja, ker so tako obremenjeni s številčnimi osnutki in predlogi, na primer samo Urad za prostor. Mi hočemo samo pomagati, predvsem pa bi se tisti župani, pa tudi poslanci, ki delujejo v svojem volilnem območju, lahko zavedali, da so ti amandmaji v pomoč. Mi se strinjamo s tem, da ZPN načrt ni bil dober, da ni deloval, ampak zakaj ni deloval? Zaradi državnih nosilcev urejanja prostora, predvsem zaradi tega, ne toliko zaradi občin, vsaj mi dokazov o tem nimamo. Zato bi prosil, da te amandmaje podprete, mislim, da ne škodujejo samemu zakonu, samo povečujejo učinkovitost tega zakona. Na koncu, ne bom se več javljal k razpravi o zadnjem amandmaju oziroma na 21. člen, kjer ponovno obremenjujemo nosilce urejanja prostora, da preverjajo že po sprejetemu prostorskemu aktu tako, kot je prej kolega povedal. Ko je prostorski akt sprejet, bo občina v neki negotovosti, ali bo nekdo sprožil postopek na Ustavnem sodišču ali ne. V tega pol leta, če bo prišlo do izdaje lokacijske informacije in gradbenega dovoljenja, bo storjena škoda nekemu investitorju. Se pravi, da bo operativen ta zakon po preteku pol leta od sprejetja tega zakona, da bo občina prepričana, da ne bo s tem nič narobe. Po mojem mnenju oziroma naše poslanske skupine, in prepričan sem tudi večine županov, podžupanov tukaj v Državnemu zboru je, da bi morali pospešiti, razbremeniti MOP, nosilce urejanja prostora pa tudi občine. Prepričan sem, da vsi izdelovalci, vse občine imajo zdaj toliko znanja, da bodo v skladu s pravilnikom pravilno in v pravi obliki izdelale te prostorske akte, saj je vendar odgovornost teh izdelovalcev do samih občin, da je to prav narejeno, pa tudi napotki s strani Urada za prostor, mislim, da vsak izdelovalec ima takšne, da ne bo v neskladju s temi pravili. Tako da, jaz mislim, da podprimo te amandmaje in določimo roke, da bodo občine vedele, v kolikem času bodo prišli akti skozi proceduro. Hvala.
Hvala. Vidim še roke, bom odprl prijavo. Gospod Kus, ste vi tudi želeli besedo? Boste zdaj takoj dobili. Gospod Kus, izvolite imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik za besedo. Želel bi samo kratko dodatno pojasnilo temu, kar pravi gospod Lah. Seveda povedal sem, da je amandma dobronameren, da ga pa zavračamo iz enega samega razloga; razlika med izvirnim besedilom in besedilom amandmaja je samo ta, da ste spustili besede, da ga v sedmih dneh, ko gradivo ministrstvo objavi na svetovnem spletu, da vi predlagate, da ga kar objavi, ne da ga pregleda. Mi pa imamo v osnovnem besedilu tega člena, preden ga v sedmih dneh objavi na svetovni splet, da je dostopno vsem nosilcem urejanja prostora, da ga ministrstvo samo še pogleda, ali je pripravljeno na ustrezen in predpisan način. In če je gradivo pripravljeno na ustrezen in predpisan način, se potem takoj objavi. Gre za to, da nekatere občine, kljub navodilom, ki so, in kljub temu, da je zdaj teh primerov vedno manj, da bi se pojavljalo kakšno gradivo, ki ni pripravljeno na ustrezen način, da se še vedno pojavlja. Torej, ta dodatna kratka dikcija, da ga ministrstvo samo še prej pogleda, seveda ne more škoditi in ne podaljša, ker je to še vedno v roku sedmih dni. Če pa mora občina to dopolniti in popraviti, se pa lahko zgodi, da je kakšen dan več. To pa je res. Zato je to samo varovalka, kot sem povedal, in brez tega dela besedila moramo žal zavrniti ta amandma, ker bi nam lahko res povzročil velike težave, da ga samo objavimo, ne glede na to, kakšno besedilo smo prejeli.
Hvala. Gospod Ribič.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani prisotni. Res je, da je na področju prostorskega načrtovanja še veliko nedorečenega in zato pozdravljam vsak predlog, ki bo prišel v Državni zbor, da se na tem področju naredijo kakšni koraki na boljše. Menim tudi, da bi lokalne skupnosti pri tem morale imeti veliko več besede in vloge in pristojnosti. Lokalne skupnosti zato, danes je to razdeljeno tako, da lokalne skupnosti na občinskem svetu razpišejo, da bomo pričeli s postopkom spremembe prostorskega načrta. Takrat zberemo zainteresirane, teh zainteresiranih je vedno veliko, kajti marsikdo si želi spremeniti iz kmetijskega v gradbeno in potem prodati parcele ali jih porabiti za svoje. Velikokrat pa se dogaja to, da ko to zberemo, potem pošljemo na Ministrstvo za lokalno samoupravo oziroma Ministrstvo za okolje in prostor ter Ministrstvo za kmetijstvo in takrat se je zgodilo to, da občine same ne pošljejo na ta ministrstva takšnih predlogov, za katerimi same ne stojijo. To pomeni, da tisti predlogi so nekje v takšnem okolju, kjer je zagotovljena neka minimalna komunalna infrastruktura, ne vem, ceste, voda in elektrika, in nikoli se še ni zgodilo, da bi kdo, kakšne službe ali komisije s teh ministrstev prišle pogledati na teren, kje predlagajo občine spremembe. Odgovor je običajno takšen: "Imate še veliko nezazidanih stavbnih zemljišč in ko boste pozidali ta stavbna zemljišča, boste dobili na novih kmetijskih zemljiščih soglasje." Sedaj se pa dogaja to, da na podeželju ljudje, ki imajo nezazidana stavbna zemljišča, le-ta hranijo za svoje otroke po 20 in več let. Zato nekdo, ki bi si pa res zaslužil, da bi se neko zemljišče spremenilo iz kmetijskega v gradbeno, do tega ne more priti. Zato se mi zdi, da bi morale lokalne skupnosti imeti pri tem več pristojnosti, ali pa, če bi imeli pokrajine, bi prenesli te pristojnosti na njih, bile bi bliže tem lokacijam, in bi potem tudi lažje ocenile, ali je to sprejemljivo ali ne. Zato bom glasoval za vse tiste predloge, ki prinašajo lokalnim skupnostim hitrejšo razrešitev teh problemov. Namreč, ko je vse skupaj končano in ko že tudi Vlada potrdi spremembo prostorskega načrta, ga pa mora na koncu potrditi še občinski svet, ki ni imel kaj dosti pri tem, občina pa potem odgovarja vsem tistim prosilcem, zakaj niso dobili na določenih kmetijskih zemljiščih možnosti gradnje. Tu bi bilo treba narediti še kakšne korake, da bi bile te zadeve bolj dorečene. Hvala.
Hvala. Gospod Bevk.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Zopet bom povedal lastno izkušnjo, ki pa se lahko posploši tudi na druge občine. Ko je naša občina dobila kar nekaj negativnih mnenj, bi po določenem pretečenem roku Ministrstvo za okolje in prostor moralo potem skupaj z Vlado zavrniti tako pripravljen občinski prostorski načrt, čeprav se je pripravljal od leta 2006 do letos, praktično do konca letošnjega leta, in potem umakniti ta dokument iz procedure, čeprav še kar nekaj teh mnenj ni prišlo. No, kljub temu je občina počakala, da so še nekatera mnenja posameznih resornih ministrstev prišla. Končno pa se je letos decembra odločila, da bo v skladu z 8. točko 51. člena zakona predlog občinskega prostorskega načrta umaknila iz postopka potrditve. Naša konkretna občina ali pa kakšna druga bo v mnenjih navedena neskladja popravila oziroma uskladila z nosilci ter na to gradivo predloga občinskega prostorskega načrta z novo vlogo ponovno posredovala v potrjevanje pristojnim nosilcem urejanja prostora. Sedaj bi pa imel vprašanje za predstavnike ministrstva. Glede na novelo tega zakona in tudi na amandma, ki ga predlaga Slovenska demokratska stranka, me zanima, kajti v odgovoru na številna svetniška vprašanja je občina namreč tako zapisala, ko je obveščala občanke in občane, zakaj se stvari tako dolgo zavlačujejo. Tako so zapisali na občini: "Želeli bi časovno natančno opredeliti nadaljevanje postopka in ga zaključiti čim hitreje, vendar bi bilo to bolj predvidevanje naših želja kot pa rezultat zakonsko predpisane procedure." Tako pravijo na občini. In še nadaljujejo: "Ne moremo predvideti, kdaj bomo prejeli manjkajoča mnenja niti še ni popolnoma jasen postopek po dopolnitvi okoljskega poročila glede na veljavni Zakon o varstvu okolja" in tako dalje. Tako, da niti župan niti občinska uprava svojim ljudem ne znajo razložiti, kdaj bomo prišli do teh prostorskih občinskih načrtov. Pa me zanima, ali bo ta novela tudi v tem konkretnem ali v teh konkretnih postopkih pomagala k hitrejšemu pridobivanju občinskih prostorskih načrtov.
Hvala. Želi še kdo besedo? Gospod Kus, želite? Ne. Potem prehajamo na 9. člen in razpravo o treh amandmajih k temu členu. Želi kdo razpravljati o 9. členu in amandmajih k temu členu? Ne vidim rok. Prehajamo na razpravo o 10. členu in amandmaju k temu členu. Ne vidim rok. Prehajamo na 12. člen in na amandma k temu členu. Samo eno roko vidim. Gospod Lah, izvolite.
Hvala lepa. Kot sem že prej povedal, 12. člen se vsaj po mnenju naše poslanske skupine zdi odveč. To je ponovno tretje nalaganje nosilcem urejanja prostora, da preverijo mnenja oziroma ali je že sprejeti prostorski načrt v skladu s smernicami in mnenjem, ki so ga dali. To pomeni za občino, da šest mesecev ne bo prepričana, ali je veljaven ta njihov prostorski načrt, ker v tem času lahko nosilci urejanje prostora dajo predlog Vladi, da sproži postopek na Ustavnem sodišču, o preveritvi nezakonitosti tega prostorskega akta. Mislim, da je to povsem odveč, ker že tako po zakonu ima vsak možnosti na Ustavno sodišče dati vse, kar je nezakonitega, da pa izrecno še dajemo to oziroma nalagamo nosilcem urejanja prostora, da morajo pregledati v šestih mesecih, mislim, da je glede na obremenitve in razpoložljive kadre to povsem nepotrebno in izražena neka nezaupljivost države do dela lokalnih skupnosti, kot nosilca urejanja prostora na lokalnem nivoju. Lahko ugotavljamo, da prej, je ta sprememba bila potrebna in dobra, da občinam nazaj daje možnost, da same pridobivajo smernice, mnenja, da se pogajajo z nosilcem urejanja prostora, pa je ta člen popolnoma odveč, ker uvaja dodatno kontrolo in nezaupanje do pripravljavcev, do občin, glede urejanja prostora na svojem področju. Če dodam samo še to, da imamo strategijo prostorskega razvoja Republike Slovenije, na katero so se ministrstva zgovarjala pri zavrnitvi nekaterih občinskih, prostorskih načrtov, ki je po mojem mnenju megla, nek skupek želja, ki je bil narejen, ne vem, kdaj že, brez konkretizacij, da državnega prostorskega načrta nimamo. Tukaj pa hoče država na vsakem koraku gledati pod prste občini. Občina je dolžna vse veljavne predpise upoštevati pri izdelavi svojih prostorskih aktov. In čeprav veliko nosilcev urejanja prostora oziroma deležnikov, ker niso pravi nosilci urejanja prostora, v samem postopku nima konkretnih zakonskih podlag za svoje smernice ali pa za svoje mnenje in se po prosti presoji odločajo o takih ali drugačnih razlagah predpisov. V tem primeru mislim, da neko zaupanje je potrebno. Se pa strinjam s tistimi, ki so danes razpravljali v smeri, da bi morali imeti nek prostorski zakonik, kot ga ima Švica že, ne vem, koliko let, desetletja ali celo stoletja, da je potrebno pod eno streho spraviti vse, kar se tiče prostorskega urejanja. Vendar s to spremembo, ko nekaj zopet gasimo, in na enem delu gasimo, na drugem delu pa spet podtikamo ogenj, ki ga bomo pa občutili, prepričan sem, vsi župani čez kakšne pol leta in se bomo spomnili te razprave in teh predlogov in tudi teh amandmajev, ko bo tako, kot je gospod Bevk prej govoril, kako je njegova občina oziroma občina, kjer je kandidiral, leta in leta v fazi izdelave tega prostorskega akta. Ni edina. Teh zgodb je verjetno tukaj še veliko. Dajmo jih po najkrajšem možnem postopku končati. In če država ni določene stvari postorila, v tem letu zelo malo, ne bom rekel, da nazaj pa dovolj, vendar dajmo temu narediti konec, ker ta kriza, ki je prišla, še tiste investitorje, ki so, ki imajo nek kapital, hi hočejo vlagati, na ta način tudi odvračamo od investicij oziroma jim ne omogočimo boljših pogojev za razvoj gospodarstva oziroma pogojev za razvoj svoje dejavnosti v času, v katerem je treba s posebno občutljivostjo gledati na to in vse sile napeti tudi nam na lokalnem nivoju, da ugodimo čim bolj tistim, ki ustvarjajo dodano vrednost, ne pa samo tistim uradnikom, ki se bojijo za svoj stolček in raje ne delajo nič, kot da bi delali kaj narobe. Hvala.
Hvala. Vidim še eno roko. Gospod Juri Franco, izvolite.
Hvala, gospod predsedujoči. Pri tem členu, ki govori o izvajanju nadzora zakonitosti, se je treba malo ozreti tudi na dejstva, ki kažejo na to, da včasih bi bilo priporočljivo izvajanje celovite zakonitosti, tudi povratne informacije, ki prihaja iz države občini. In to je ena stalnica, ki se žal ponavlja v vseh teh noveliranih členih in v bistvu zanemarja preprosto dejstvo, da pri treh nosilcih načrtovanja, to so nosilci izvedbe načrtovanja, občine, in država na drugi strani, včasih prihaja do kratkih stikov, pri čemer nezakonitega delovanja ne gre iskati vedno, vselej in izključno pri občinah. Ta dikcija navaja k temu, da je potencialno nespoštovanje zakonitosti samo na občinski strani. Zdaj bom zavzel neko stališče, malo manj ortodoksno, ampak tudi sam izhajam iz konkretnih izkušenj. Naj vam eno navedem. Pri načrtovanju ene od primorskih občin je prišlo do nesoglasja oziroma do negativnega mnenja kmetijskega ministrstva pri obravnavi določenih zemljišč. V odgovorih je Vlada, torej ministrstvo je ugotovilo, da se ne sme izvajati načrtovanja na zemljiščih druge kategorije, kar pravzaprav niti ni v pristojnosti države, pač pa bi po vseh obstoječih pravilih in po kategorizacijah, ki izhajajo iz davnega leta 1980, to bilo v pristojnosti občine. In ni načina, da bi se razrešile dileme, ki včasih ovirajo načrtovanje in sprejetje občinskega prostorskega načrta, in se pojavljajo časovne ovire, ki so zaviralne za razvoj občin. Vsekakor je treba izvajati natančen nadzor nad vsemi nepravilnostmi, ki se tu pa tam lahko pojavljajo. Strinjam se tudi, da je treba maksimalno zavarovati najboljše kmetijske površine, ekološko zanimive predele, ampak prihaja tudi do zlorab teh pristojnosti in sploh do odločitev, ki so izven pristojnosti samih ministrstev. In žal iz vseh teh noveliranih členov in predloženih amandmajev dejansko izhaja ta nejasnost. Tudi pri 12. členu je vse breme in potencialni sum o nepravilnostih na strani občin. Če smo objektivni, to ni ravno "ferplej". Od države in od Vlade bi pričakovali tudi možnost preverjanja morebitnih nepravilnosti s strani ministrstev, saj vam zagotavljam - sam sem se poglobil v neko zadevo in dejansko sem bil opozorjen s strani strokovnih nosilcev načrtovanja, da žal prihaja tudi do takih primerov. Seveda ne zadevajo vašega ministrstva, nanašajo se na neko drugo ministrstvo, vendar kljub temu mislim, da iz načelnih in tudi praktičnih razlogov bi bilo primerneje, če bi temu členu dodali še to drugo plat. In bi omogočali tudi lokalnim skupnostim in nosilcem načrtovanja, da opozorijo in da zahtevajo maksimalno spoštovanje zakonitosti s strani vseh akterjev načrtovanja. Vem, da je malo zapleteno, kajti nadzornik je država in lokalne skupnosti so nadzorovani subjekt pri tej zgodbi. Ampak je to eno načelo, ki bi ga bilo treba upoštevati. S tega vidika razumem pritožbe in kritične opombe s strani lokalni skupnosti in tistih, ki problematiko občin poznajo. Sem za transparentno delovanje vseh inštitucij, vseh ustanov, ki sodelujejo pri načrtovanju, začenši z ministrstvi Vlade, ki morajo biti zgledna. In šele za tem zahtevati od občin naj bodo striktne pri upoštevanju vseh zakonitih pravil in sprejeti tudi logiko takega nadzorovanja. Sicer se strinjam s členom, se strinjam s členom. Ugotavljam samo to pomanjkljivost, ki se ne nanaša samo na vaše ministrstvo, ampak je to neka pomanjkljivost, ki jo je začutiti v celoti. Hvala.
Hvala. Še kdo o 12. členu? Gospod Kus, želite? Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, gospod podpredsednik. Začel bom kar pri razpravi, ki jo je sprožil gospod Juri. Ta mehanizem nadzora nad nosilci urejanja prostora je ravno vgrajen v ta 12. člen. Namreč ta postopek, ki gre na Ustavno sodišče preko Vlade, je ravno ta mehanizem, ki na Vladi sproži razpravo, ali so nosilci urejanja prostora, posamezna ministrstva, tako rekoč res ustrezno zapisala vse smernice, kot bi morale biti. In ta nadzor se že tam lahko opravi, ali so s smernicami pretiravali v eno ali v drugo smer, ali so bile preostre, ali so bile takšne, da sploh niso imele za predlog življenjskih vsebin in se že to tam razčisti. In če gremo potem naprej, to, o čemer je razpravljal gospod Lah, pa Vlada zavrača črtanje tega člena, ker smo ravno to želeli doseči, da se na nek način postopek poenostavi. Postopek je pravzaprav čisto enak, kot je do sedaj, v teh šestih mesecih se pravzaprav samo nekaterim ministrstvom olajša ta postopek, da jim ni treba v teh šestih mesecih opozoriti občin in da občini potem naložijo te popravke, ampak da gredo preko Vlade, pa potem direktno na Ustavno sodišče. Drugače je pa postopek popolnoma enak in ni enega tretjega nadzora. Ravno to smo želeli doseči, kar pravzaprav se zdaj očita, da to manjka v tem členu. V tem členu sta ta dva mehanizma vgrajena. Ne gre za dodatni nadzor, gre za nadzor tudi nosilcev urejanja prostora, ne samo občin. Hvala.
Hvala. Želi še kdo? [[Ne.]] Potem prehajamo na 21. člen in amandma k temu členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Potem zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure, to je ob 18. uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 18. uri.
Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje svojih glasovalnih naprav. Nadaljujemo prekinjeno 11. točko dnevnega reda - druga obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prekrških, redni postopek. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 19. členu. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 26, proti 32. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmaju. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona amandma ni bil sprejet, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Želite obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS? Dr. Vinko Gorenak, prosim.
Hvala lepa. Zelo jasno smo povedali že ob predstavitvi stališča poslanske skupine, da bomo razmislili o podpori zakonu v primeru sprejetja amandmaja. Amandma ni bil sprejet, zato lahko povem zelo na kratko, da podpiramo štiri dobre rešitve tega zakona. Naštel sem jih že v uvodu, od usklajevanja s Kazenskim zakonikom do izenačitve voznikov začetnikov, zastaranja po uradni dolžnosti in preverjanje v zvezi s tem ter nekaterih pooblastil, vezanih na storilce prekrškov. Žal pa ta zakon prinaša eno temeljno slabost, na katero smo bili opozorjeni že v twinning projektih pred vstopom v Evropsko unijo. Bili smo zelo jasno opozorjeni, da višja sodišča v preveliki meri razveljavljajo sodbe sodišč nižje stopnje in jih vračajo v ponovno odločanje. To je anomalija, ki je bolj malo poznana ali nepoznana znotraj različnih sodnih sistemov evropskih držav. Treba je povedati, da smo zato s Šturmovim zakonom, tako imenovanim, pred dvema letoma odpravili možnost višjih sodišč, da bi vračala v ponovno odločanje na prvostopna sodišča. Sistem se je pokazal kot dober. Danes to koalicija ukinja. Državni sekretar je na odboru zelo jasno povedal, da koalicija to ukinja zato, ker prvostopna sodišča izdajajo nekakovostne sodbe, sodbe, ki nimajo dovolj dobrih utemeljitev, sodbe, ki ne temeljijo na dokazih, sodniki pa pravijo, bodo že višji sodniki odločili drugače. To seveda ni razlog za spremembo zakona. Pravzaprav noben razlog za spremembo zakona. Če je kakšen razlog za ukrepanje na tej kritični točki, ki jo predstavlja ministrstvo oziroma državni sekretar, potem je to čas, da se aktivirajo sodni mehanizmi nadzora. Sodni mehanizmi nadzora pa so tisti, ki lahko odpravijo takšne nepravilnosti, sodni mehanizmi nadzora so tisti, ki lahko sodnika v skrajni fazi tudi razrešijo, in te mehanizme bi bilo treba aktivirati. Sodna veja oblasti svojih mehanizmov, ki jih ima na razpolago ni pripravljena aktivirati, koalicija pa je s sprejemom tega zakona očitno pripravljena asistirati nadaljnjemu podaljševanju sodnih postopkov, kajti vračanje na prvo stopnjo pomeni daljše sodne postopke, pomeni tudi več denarja iz žepov davkoplačevalcev [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]za sojenja v tako imenovanih nerazumnih rokih. Zaradi tega napovedujem, da tega zakona ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 23. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 23.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zunanjih zadevah, v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 7. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 42. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 11. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 26, proti 42. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 13. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS mag. Branko Grims, prosim.
Spoštovani. Zagotovo je eden ključnih argumentov za sprejem tega amandmaja izpis glasovanja ob zadnji noveli tega zakona v prejšnjem mandatu, ko je bil s strani takratne vlade sprejet argument opozicije, da naj bo celotna diplomacija izključno poklicna, torej profesionalna, in da naj se zapro vsaka vrata politiki v diplomacijo. Glasovanje, gospe in gospodje, ki danes v nasprotju s takratnimi predlogi, besedami, danes z dejanji delate popolnoma nasprotno, je bilo praktično soglasno. Velikanska večina vseh je glasovala za, samo en glas, to je bil sedanji predsednik parlamenta, pa je bil proti. Vsi ostali, brez izjeme, vsi člani SD so glasovali za. Zanimivo, da potem spoštovana poslanka SD-ja dopoldan potem rekla [[...]]
Cenjeni kolega Grims, to ni prostor za polemike sedaj, to je [[....]]
Je pa prostor za naštevanje argumentov, gospod predsednik. [[...]]da so sedaj, da včasih so res delali drugače, ampak sedaj so pa novi časi. Ne vem, ne zelo znan pisatelj je napisal, da pravzaprav ne gre nov čas, da gre za krasni novi svet. Krasni novi svet, v katerem je velikanska razlika med besedami in dejanji, in to je pravzaprav edina prepoznavna politična nota sedanje koalicije, ki v nasprotju s tem, kar je zagovarjala še v prejšnjem mandatu, izrecno agresivno sedaj na stežaj odpira vrata političnemu kadrovanju. In kakšno bo, smo se lahko v tistem kadrovanju, ko je pošiljala Vlada ljudi v tujino v tem mandatu, že prepričali. To je lahko nagrada za veliko laž, umik ljudi, ki se jih želi odstraniti nekam z oči javnosti v tujino, ker se šteje, da bremenijo Vlado, njen ugled in diplomacija, gospe in gospodje, ne sme postati institucionalizirano odlagališče vaših odvečnih kadrov. Točno to je v resnici cilj tega početja. Proti njemu je korektno povzdignil glas tudi sindikat poklicnih diplomatov in zato predlagamo, da se ta člen, ki odpira možnost, da bo vsak deseti imenovan politično, torej nepoklicni diplomat, ampak politično, da bo to nagrada za neke predvolilne obljube ali karkoli ste že imeli v mislih. Lahko bi kar imena vpisali verjetno tukaj notri, rekli ste pet ljudi bo takoj. Tega v SDS zagotovo [[....]] [[Izključen mikrofon.]]
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Zares Franco Juri.
Hvala, gospod predsednik. Poslanska skupina Zares bo glasovala proti temu amandmaju, ker ocenjujemo, da je amandma neodgovoren, nespodoben, kajti črtal bi enega ključnih členov tega zakona in bi vrnil zakon k pogojem za imenovanje veleposlanikov, ki smo jih poznali iz prejšnjega zakona. Ti pogoji so bili bistveno manjša zaveza k strokovnosti, profesionalnosti. V tem zakonu, v 13. členu, pa so zapisani kriteriji in pogoji, pod katerimi je lahko veleposlanik imenovan, tudi tisti veleposlaniki, ki prihajajo od zunaj, ki niso sestavni del zunanjega ministrstva, in ki morajo vendarle zagotoviti pogoje strokovnosti in to 14-letno prakso na področju zunanje politike, tudi gospodarske zunanje politike. V tem je novost tega zakona in tudi 13. člena. Zato amandmaja opozicije seveda ne moremo sprejeti.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov ima Darja Lavtižar Bebler. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Poslanska skupina Socialnih demokratov ne bo podprla tega amandmaja. Že v današnji razpravi dopoldne smo razložili, zakaj nasprotujemo takšnemu amandmaju. Naj povem samo na kratko. Ravno ta 13. člen na novo pravzaprav vzpostavlja ustavnost in zakonitost te ureditve, ki jo danes sprejemamo s tem zakonom. Te debate o tem, kako je kdaj glasoval v prejšnjem mandatu, če je gospod Grims mislil name, jaz sem govorila danes striktno o tem, kako je potekala razprava na Odboru za zunanjo politiko, ne o tem, kako je potekala razprava [[...]]
Ne omenjati imen poslancev v obrazložitvi glasu, prosim.
Oprostite, gospod predsednik, da sem res po nemarnem omenila ime kolege poslanca. Tukaj se opravičujem. Mi smo takrat podprli to novelo zakona, ker smo jo obravnavali kot celoto. Na samem odboru pa o tem amandmaju, ki je bil predložen s strani takratnega poslanca gospoda Lahovnika, niso bile enotna mnenja. Danes lahko rečem, da ta amandma, ki ga poslanska skupina SDS ponovno vlaga, za nas ni sprejemljiv zaradi tega, ker onemogoča vzpostavitev normalnega stanja ustavnosti in zakonitosti. To pa je, kot določa 49. člen Ustave, da pod enakimi pogoji je vsakomur dostopno isto delovno mesto. In danes smo slišali tudi v obrazložitvi ministra za zunanje zadeve gospoda Žbogarja, če ne bi bila novela sprejeta takšna, kot je danes predlagana, bi imelo ministrstvo za zunanje zadeve, Vlada in predsednik republike težave, kako proti do veleposlanika Slovenije pri OECD. Kajti takšnega strokovnjaka, ki naj bi bil veleposlanik Slovenije pri OECD, ministrstvo za zunanje zadeve ne premore. In to je normalno, da ga ne premore, kajti Ministrstvo za zunanje zadeve pri nas skozi to zgodovino 19 let ni tako organizirano in nima tovrstnih specialistov, ki bi bili primerni za vse vrste strokovnih področij, ki so zahtevana pri različnih mednarodnih organizacijah. Če samo omenim, imamo veleposlanika pri WIPO, to je mednarodna organizacija za industrijsko lastnino. Tam je potrebno visoko specializirano kakovostno znanje. Naj mi nekdo pove, ali ima Ministrstvo za zunanje zadeve danes na voljo strokovnjaka, specialista za industrijsko lastnino oziroma intelektualno lastnino. Ga nima! Torej ni razloga, da bi pustili zaprt ta krog možnih, potencialnih kandidatov. Je pa res, da tokratna novela posebej določa, da morajo biti kandidati za veleposlanike strokovnjaki na področju zunanje politike, mednarodnih odnosov, mednarodnega prava in drugih zadev, ki so imanentne na področju dela, ki ga opravlja veleposlanik. Poslanska skupina Socialnih demokratov tega amandmaja iz načelnih razlogov, poudarjam, ne more podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SLS, Jakob Presečnik.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! V imenu poslanske skupine menim, da amandma ni niti neodgovoren niti nespodoben. Je pa res, da je podoben rešitvi, ki jo je predlagal poslanski kolega v prejšnjem mandatu in s katero se je prejšnja vlada strinjala. Dobro se spomnim, da smo takrat kljub precejšnjim pomislekom ob taki rešitvi, ker to ni bil predlog Vlade, to je bil predlog, ki je bil prinesen v zakon z amandmajem, imeli kar precejšnje pomisleke, vendar smo podprli; se strinjam s kolegom, ki je pokazal glasovalni list. Vendar sem prepričan, da je tudi sedanja rešitev bistveno boljša, da rešuje mnoge probleme. Prejšnja rešitev - in v primeru sprejetja amandmaja ostaja prejšnja rešitev - preveč zapira, ne glede na to, se strinjam, da mogoče gre tudi za kakšno politično špekulacijo tako prej kot sedaj, da se zapira ali odpira komurkoli, vendar se nam zdi, da je takšna rešitev, kot je predlagana, dobra. Že v mnenju poslanske skupine smo rekli, da omogoča strokovnjakom iz gospodarstva in raznih drugih vej našega življenja, da zasedajo tudi ta mesta, seveda, ob predpisanem diplomatskem izpitu, ki tudi ni kar tako, mačji kašelj. Zaradi tega v poslanski skupini tega amandmaja k 13. členu ne bomo potrdili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v lastnem imenu. Prosim za prijavo. Najprej Darja Lavtižar Bebler. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz sem se prijavila proti koncu, misleč, da bom na koncu na vrsti, ampak ne glede na to, ni vredna posebnega posmeha ta moja beseda. Jaz ponavljam. Jaz tega amandmaja ne morem podpreti iz načelnih razlogov. Ni ustavno korektno zapreti krog tistih potencialnih kandidatov, ki bi lahko kandidirali za mesto veleposlanika, ker ne morem trditi, da nekdo, ki je od svojega začetka poklicne kariere bil zaposlen na Ministrstvu za zunanje zadeve, je boljši strokovnjak od tistega, ki je morda en lep del svoje poklicne kariere opravljal v primerljivih službah na različnih drugih ministrstvih za zunanje zadeve ali pa tudi v parlamentu oziroma v Državnem zboru Republike Slovenije. In so še drugi poklici, ki glede na to, kako se razvija razvoj diplomacije, ne bi mogli priti v poštev, pa zagotovo premorejo več strokovnega posebnega znanja, ki se za posamezne pouste, če lahko tako rečem, zahtevajo. In Slovenija ima premajhen nabor strokovnjakov na različnih področjih, da bi se smela zapreti možnost, da lahko v nekem trenutku, ko se za to pokaže potreba, pridobi nekoga, ki je ravno tako 14 let delal na nekem primerljivem področju, vendar pa je strokovnjak s področij mednarodnega prava, zunanje politike, ekonomskih mednarodnih odnosov, ne bi mogel prevzeti takšne funkcije. Do zdaj se je to pokazalo tudi marsikdaj, čeprav mnogi govorijo o tem, da so bila to politična kadrovanja, da so bili tovrstni strokovnjaki zelo uspešni, začenši z današnjim predsednikom Republike Slovenije in še z mnogimi drugimi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu Jožef Jerovšek. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani! Sam bom glede vprašanja kadrovanja političnih funkcionarjev na ambasadorska mesta glasoval enako, kot sem ob enakem vprašanju glasoval v prejšnjem mandatu kot vladni poslanec. Takrat sem podprl amandma opozicijskega poslanca Mateja Lahovnika, danes vašega ministra. In enako glasujem zdaj. Je pa vaša napoved, da boste glasovali drugače, kot ste v prejšnjem mandatu, dragocena za slovenske volivce. To je pokazatelj vaših ravnanj in razpoznavni znak za volivce, kako ta koalicija uresničuje svoje zaveze, svoje napovedi, ko se je spremenila iz opozicije v vladno koalicijo. Nobena zaveza ni več pomembna, pomembne so ambasadorske kariere vaših političnih funkcionarjev. In jaz sem prepričan, da je tudi to eden od vzrokov, da je takšno ravnanje vaš minister označil za politične igrice. In čim večkrat glasujte tako, da bodo ljudje čim bolje vedeli, kakšne politične igrice se greste, kakšne so vaše zaveze do njih in kakšne bodo vaše naslednje poteze. Vedno boste prelomili besedo, ki ste jo nekoč dali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu mag. Branko Grims, prosim.
Seveda bom podprl ta amandma, saj je to edino, kar pomeni skladnost med besedami in dejanji, kar v SDS dosledno spoštujemo. Glasoval pa bom za amandma tudi zato, ker sem celo dopoldne zaman čakal na pojasnilo kogarkoli iz koalicije, kaj se jim je tako zameril gospod Sovič iz SD-ja, ki ga je res politično kadrovala minula vlada, ampak na osebno prošnjo sedanjega predsednika Vlade, kolikor je meni znano, da je bilo toliko očitkov o političnem kadrovanju, in to s strani tistih, ki so v isti sapi, v istem nagovoru, praviloma, zagovarjali načelo, da se bodo za profesionalnost diplomacije borili tako, da bodo 10% ljudi v diplomacijo imenovali politično. Proti korupciji pa se bodo bojevali tako, da bodo podkupili 10%, proti revščini tako, da bodo dodatno osiromašili 10% Slovenk in Slovencev. No, pri takšni vladi bomo najbrž siromaki kmalu vsi. Vsekakor pa politika bi morala biti politika vrednot. In ena od njih je tudi, da se spoštuje dana besede, dana beseda, ki je vidna iz liste glasovanja v minulem mandatu in moj glas bo enak, kot je bil takrat. To bo glas za poklicno, profesionalno diplomacijo, v kateri nima neposredno politično kadrovanje, kot ga, žal, vsiljujete danes, kaj iskati.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu dr. Vinko Gorenak, prosim.
Hvala lepa. O čem govorimo? Govorimo torej o tem, ali bodo naši diplomati poklicni ali se bodo med njimi pojavljali tudi politiki. O tem govorimo. Prvič. Zadeva je okoli tega jasna. 12 let ste imeli možnost in ste kadrovali tudi politično v diplomatske vrste. Od leta 2003 do leta 2008 [[...]]
Kolega dr. Gorenak, to ni prostor za polemiko, ampak za obrazložitev glasu: kako boste vi ravnali, ne kako so ravnali drugi.
Lepo prosim, če me pustite, predsednik. Lepo prosim, še enkrat vas prosim, da me pustite govoriti. Od leta 2004 do leta 2008 ste izkoristili priliko za svojega člana gospoda Soviča. Naprej, leta 2007 smo uzakonili vaš predlog, ki ste ga podali vi, in sicer, da diplomati so lahko samo poklicni. To smo sprejeli vaš predlog. Danes, ko ste na oblasti vi, pa je situacija seveda obratna. Za potrebe svojega političnega kadrovanja želite s tem amandmajem ponovno uvesti 5% politikov ali drugih ljudi po vašem izboru v diplomatske vrste. To je resnica tega amandmaja. In ta naš amandma je treba sprejeti, da bi to preprečili, da bi vrnili na stanje, kakršno je bilo na vašo željo v prejšnjem mandatu. Vse tisto govorjenje, ki ga danes slišimo tukaj, o pravici do dela in podobne zadeve, in vse sprenevedanje, ki smo ga slišali s strani nekaterih, ki jih ne morem imenovati, ker obrazlagam svoj glas, pa je seveda vredno vsega obsojanja in zasluži diplomo. Mogoče bomo pa na koncu tega mandata res lahko podelili kakšno diplomo z zakonom, pa bi ji rekli recimo, da gre za demagoško diplomo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu mag. Franc Žnidaršič. Prosim.
Lepa hvala, gospod predsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Sam tega amandmaja ne bom podprl, ker zapira možnost kandidature ne samo tistim, ki bi jih izbrala ali pošiljala v tujino na ustrezne položaje vladna koalicija, pač pa odpira možnost tudi kakšnemu vašemu bivšemu zunanjemu ministru, in se prav čudim, da mu s tem, ko bi sprejeli ta amandma, zapirate možnost kandidature.
Brez polemik, brez polemik!
To ni polemika, to je obrazložitev glasu. Govorim o tem, da naj bi po tej rešitvi, ki je na mizi in ki bi jo radi v SDS porušili in spremenili, da ta rešitev omogoča tudi njihovim kandidatom kandidaturo, res pa je, da v tem mandatu samo kandidaturo. Hvala lepa. Jaz bom glasoval proti amandmaju.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu. Prosim za ponovno prijavo. Obrazložitev glasu Melita Župevc, prosim.
Hvala lepa predsednik. Jaz bom seveda glasovala proti temu amandmaju. Že danes v razpravi sem povedala, da ta amandma v bistvu črta bistvo samega zakona, to je profesionalizacija slovenske diplomacije. Tistih 10% ni 10% kar tako, zakon predvideva možnost, da lahko postanejo diplomati tudi tisti, ki niso profesionalni torej poklicni diplomati. Jaz takšno možnost pozdravljam, mislim, da se lahko, tako kot je danes dejal minister, profesionalna diplomacija gradi na odprtosti in ne na zaprtosti. In danes je bilo veliko govora o starih in novih časih. Kot rečeno, včasih je veljala neka druga doktrina, ko je neki bivši minister dejal, ni dejal, to si je mislil: Zunanja politika to sem jaz. Danes pa razumemo, da je dobra zunanja politika [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Poglejte, pred časom, mislim, da dva dni nazaj, je bila objavljena javna ocena dela tega parlamenta in vaše obnašanje kaže in je prava slika tega, zakaj ima slovenski parlament tako nizko oceno [[...]]
Prosim, gospa Melita Župevc, to ne spada v obrazlaganje glasov. Proceduralno prosim, nadaljujte.
Gospod Jelinčič, meni je popolnoma vseeno, če ste vi razočarani [[...]]
Mir v dvorani, prosim!
Kot rečeno, jaz amandmaja Slovenske demokratske stranke ne bom podprla, menim, da ta amandma ruši samo bistvo zakona, ki pa je dobro, torej odprtost sistema, ki bo v slovensko diplomacijo prinesel tudi nekaj pozitivnega. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu Matevž Frangež, prosim.
Hvala za besedo. Ko govorimo o 10%, govorimo seveda o izjemi. Iz nekaterih izjav gre sklepati, da govorimo o poklicnih diplomatih, o vseh tistih drugih, ki pa niso poklicni diplomati, pa seveda predpostavljamo, da morajo biti nujno politiki. Ne! Gre za to, da je vsak sistem, ki ostaja zaprt, slej kot prej tudi zatohel. Ta vlada je začela z ambiciozno politiko na zunanjepolitičnem področju, na novo je ovrednotila naše zunanjepolitične prioritete, predvsem na področju zahodnega Balkana, kjer imamo številne, tudi svoje gospodarske interese. Ker so nekateri v razpravah prej omenjali gospoda Borisa, jaz sem imel v življenju privilegij, da sem se lahko politike učil od tega človeka. In danes, ko je veleposlanik naše države v Izraelu, lahko rečem, da prejšnji vladi lahko predstavlja ponosno imenovanje, ker velja neuradno za drugega najpomembnejšega veleposlanika v Izraelu, takoj za veleposlanikom Združenih držav. Ne zato, ker prihaja iz vplivne države, ampak zato, ker je s svojim delom, s svojim ugledom in s svojo angažiranostjo zgradil en ugled. In takšne veleposlanike potrebuje ta država, če želi uresničiti svoje zunanjepolitične prioritete.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v lastnem imenu. Anton Anderlič. Prosim.
Amandmaja ne bom podprl, ker bi izglasovanje amandmaja pomenilo pravno praznino, ker bi znižali standard, ki bi se s tem, kar je predlagano v zakonu, dosegel. Šli bi nazaj na sedem let delovnih izkušenj, šli bi nazaj na postopke brez preverjanja znanja pred strokovno skupino, ki jo ustanovi minister po tem členu zakona, šli bi nazaj, da ne bi bili potrebni neki posebni pogoji, znanja, ki so potrebna za to, da lahko nekdo ta mesta zasede. Ne prepričajo me nikakršni izpiski in kazanje s prstom nazaj. Pojdimo nazaj, bo boljše. Nazaj v zgodovino se gre samo na smetišče zgodovine ali tam, kjer je vse skupaj preživeto. Jaz sem trdno prepričan, da mora vsak na svojem področju, in tako je tudi minister in Vlada ugotovila na tem področju zunanje politike, preveriti, kaj je boljše, kaj je primerljivejše z razvitimi demokracijami, z urejenimi zakonodajami, tudi na področju zunanje politike v teh državah. In ta člen govori ravno o tem, amandma pa vrača na neko staro stanje. Jaz sem trdno prepričan, in to sem že dopoldne v razpravi ob tem amandmaju rekel, ker je tako smešno, če bi vi imeli možnost, da prepričate svetovno javnost, da Darwin ni imel prav, bi šli za 200 let nazaj. Ampak jaz upam, da ne bo tako, zato tega amandmaja ni mogoče podpreti. In treba je slediti višjim standardom, višjim normativom, ki smo si jih sami postavili. In če ni 14 let delovnih izkušenj več kot 7, in to je boljša izkušnja, če ni ta izpit pred strokovno komisijo boljše kot brez izpita, pa še vrsta drugih stvari je, potem ne vem, kaj je. Zato tega amandmaja ne bom podprl.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu, Janja Klasinc. Prosim.
Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Gospod predsednik! Če bi sprejeli ta amandma, potem bi pljunili na vsa prizadevanja slovenske diplomacije, da bi se še bolj približala profesionalnim standardom v Evropski uniji. Poglejte, kaj amandma, s katerim predlaga SDS črtanje tega člena. To bi pomenilo, da ne bi bili več veleposlaniki samo najbolj izkušeni ljudje, tudi profesionalni diplomati. Ta člen zahteva, da mora imeti veleposlanik vsaj 14 let delovnih izkušenj na tem področju, in to tako tisti, ki je profesionalni diplomat, kot tudi tisti, ki prihaja od zunaj. In zdaj se očita politično kadriranje. Ne bodimo smešni! Ali je to politično kadriranje, koliko ljudi pa je v Sloveniji, ki ima štirinajst let mednarodnih izkušenj, od tega najmanj tri leta tudi na vodstvenih mestih, ki govori nekaj tujih jezikov in je sposobna na tako visoki ravni zastopati Republiki Slovenijo? Do sedaj, po sedanjem zakonu to ni bilo tako, zato smo danes dopoldan slišali ministra za zunanje zadeve, da je bila v prejšnjem mandatu kar 1/3 veleposlanikov v tujini imenovana po političnem ključu. Nad tem se zamislimo.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu, Franco Juri. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Seveda bom glasoval proti amandmaju, ker amandma in tudi utemeljitev tega amandmaja slonita na lažnih predpostavkah. Slišali smo, da naj bi 13. člen omogočil politično kadrovanje vsaj za desetino veleposlanikov. To enostavno ne drži. Naj si preberejo gospodje, ki so vložili ta amandma, ponovno ta člen in bodo ugotovili, da so jasno opredeljeni pogoji za imenovanje veleposlanikov. Ti pogoji ne dopuščajo političnega kadrovanja in prvič imamo priložnost, da zaključimo to zgodbo tako, da do političnega kadrovanja, kakršnemu smo bili priče v prejšnjem mandatu, končno ne bo več prihajalo. Če ne bomo glasovali, in jaz ne bom glasoval za ta amandma, verjetno ne bomo več doživljali takih zgodb, kot je imenovanje veleposlanika brez ustrezne izobrazbe, forsiranje agremaja s pritiski na drugo državo itd. Če lahko argumentiram svoj glas tudi s citatom gospoda Petra Toša, profesionalnega diplomata, ki piše, "usmeritev v razvoj gospodarske diplomacije zahteva pritegnitev določenega števila z uspehi potrjenih gospodarstvenikov, ki jih med diplomati v sedanji sestavi ni". To je eden od takih primerov, ki govori v prid 13. členu in proti sprejetju takega [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]amandmaja.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima mag. Radovan Žerjav. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Tudi sam bom glasoval proti temu amandmaju. Razmišljam popolnoma s svojo glavo in menim, da so lahko posamezniki, ki pridejo tudi kot nepoklicni diplomati v ta sistem velika dodana vrednost. Sam poznam primer Japonske. Menim, da je gospod Skender prav gotovo pravi človek na pravem mestu. Me pa moti to, da se posamezni zakoni spreminjajo za dnevnopolitične potrebe določene politične opcije. To me pa hudo moti. Takrat ko smo v opoziciji in bi kadrovanje dovolili svojim političnim tekmecem, smo proti, ko pa pridemo na oblast, takrat pa potrebujemo določena pomembna visoka delovna mesta za zaslužne takšne in drugačne podpornike posameznike, takrat je pa treba zakon obrniti na glavo, ga spremeniti, spremeniti stališča in tako naprej in tako dalje. To se mi pa zdi, da ni v redu, ni korektno in ni fer. Amandmaja ne bom podprl, ker mislim, da je boljše, da lahko pridejo kateri drugi, ne samo karierni diplomati na ta delovna mesta. Denimo, v Rusiji bi najrajši videl gospoda Škrabca ali gospoda Kovačiča, bi najbrž bila optimalna varianta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim ponovno za prijavo. Obrazložitev glasu v svojem imenu Dejan Levanič.
Hvala za besedo. Moram reči, da bom glasoval proti temu amandmaju. Nisem niti obremenjen s preteklimi glasovanji v prejšnjem mandatu, ampak bom glasoval proti temu amandmaju predvsem iz življenjskega razloga. S tem zakonom omogočamo petim nekariernim diplomatom, da so imenovani na veleposlaniška mesta, ni nujno politikom, lahko tudi gospodarstvenikom. V preteklosti se je pokazalo,da je mogoče kakšna od teh odločitev bila pa tudi dobra in ni bila zgolj samo politično motivirana. In mogoče vprašanje predvsem za opozicijo, ker je bilo kar nekaj imen tukaj izpostavljenih. Ali je Franci But slab veleposlanik? Jaz mislim, da ne. Ali je Miroslav Luci slab veleposlanik? Jaz mislim, da ne. In to niso karierni diplomati. To so diplomati, ki so bili imenovani na to funkcijo. Tukaj ste dvolični. Tukaj pljuvate v lastno skledo. Tukaj po tem zakonu niti takšni ljudje ne bi mogli biti v bistvu diplomati, ker so pogoji ostrejši. Ampak ljudje, ki so pokazali, da znajo delati na takšnih mestih naj bodo diplomati. Ni nujno, da bodo to politiki, lahko so gospodarstveniki. Politika mora v nekem trenutku odločiti, kdo bi bil za funkcijo veleposlanika v neki državi primeren. Prepričan sem, da lahko izberemo najboljše ljudi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima Ivan Grill. Prosim.
Najlepša hvala. Seveda bom jaz ta amandma podprl, kajti ta amandma je v bistvu ta zakon zopet spravil na tisti nivo, ki omogoča resnično izbiro takšnih veleposlanikov, ki bodo Sloveniji lahko prispevali na ugledu in pa tudi na kvaliteti. [[...]]
Prosim mir v dvorani.
[[...]]Veleposlanik je ogledalo Slovenije v drugi državi, pa če si to priznamo ali pa seveda tudi ne. Če bi mi imeli dobre veleposlanike, ugledne, bi lahko marsikakšne nacionalne interese tudi na mednarodnem prizorišču lažje in bolj uspešno uveljavljali. Pa Hrvaško lahko vzamemo kot en tak primer. Brez tega amandmaja bo ta zakon omogočal politično kadrovanje. To vam je v interesu. Kot ste že danes koalicijski poslanci omenili, bo takšen zakon brez tega amandmaja omogočal opoziciji oziroma tej politični opciji, da bo samo kandidirala, poudarjam, samo kandidirala, nima pa nobene možnosti za izbiro. Zato predlagam, ko boste ta amandma zavrnili, shranite si ga, pa tudi magnetograme, kajti ko boste v opoziciji, če ne prej, čez tri leta, mislim, da boste ta amandma sami vlagali, ker boste želeli, da se ta stvar vrne nazaj, tako kot je danes. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima Jože Tanko. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Tu smo ponovno priča veliki dvoličnosti sedanje koalicije. Kadar je v opoziciji, veljajo ena merila, ko se obrne, ko pride v koalicijo, veljajo druga merila. In to za popolnoma identične primere. Še druga stvar, kar je zelo problem. V tem mandatu smo se nekako že soočili s tem, da koalicija sprejema specialne zakone lex Cvikl, ko je bilo treba generalnemu sekretarju zagotoviti neke bonitete in smo morali na vrat na nos spremeniti zakon in sedaj poslušamo drug primer, lex OECD. To se pravi, da se zakon spreminja samo zato, da bomo dobili nekoga, ki bo izpolnjeval neke posebne kriterije za imenovanje za veleposlanika pri OECD-ju. Ali je to morda lex Gaspari ali je morda lex kakšen drug minister ali visok funkcionar sedanje koalicije? Na tak način je pred mesecem dejal minister Zalar, se zakoni ne sprejemajo. Zakoni so splošne določbe, urejajo splošne norme in ne morejo urejati nekih specialnih rešitev, kot je v tem primeru. In samo sprašujem se, zakaj so potem še vedno neka odprta veleposlaniška mesta, recimo, Zagreb, Beograd, mislim, da tudi Rim in še kakšna. Najbrž izključno zato, da se bodo določeni kadri preko te spremembe zakona umestili na ta pomembna veleposlaniška mesta. Jaz mislim, da tako izvajati politiko, niti zunanje politike ni možno. To je skregano z vsako logiko in zato bom ta amandma tudi podprl, da gremo z neko ustrezno in primerno rešitvijo, ki se je uveljavila po letu 2007, naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank ni poslancev, za je glasovalo 19, proti 52. Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 26. členu. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank ni poslancev, za je glasovalo 28, proti 44. Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predlog zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Mag. Branko Grims ima obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Prosim.
V SDS seveda tega zakona ne bomo podprli. Žalostno je, da se lahko pojavi politika, ki v enem položaju zagovarja eno, ko se spremeni položaj, se pravila igre priredijo točno v nasprotju s tistim, kar se je zagovarjalo prej. Trdno smo prepričani, da bi morala biti vsaka politika dosledna v svojem ravnanju in da bi morala biti skladna v besedah in dejanjih. Žal opažamo, da je pri ravnanju sedanje koalicije prav nasprotno. Razlika med besedami in dejanji je velika, očitna, nepremostljiva in žal tistim, ki to počnejo, v veliko sramoto. Pri tem preprosto ne moremo razumeti, kako je mogoče, da se niti ne pripravi argumentacija za ta, očitno političen, poseg in smo celo dopoldne poslušali hude očitke o političnem kadrovanju prejšnje vlade, celo popoldne pa sedaj poslušamo hvalnice politično izbranim kadrom v diplomacijo s strani prejšnje vlade, preden je prisluhnila takratni opoziciji in tovrstno politično poseganje v diplomacijo onemogočila. Odločite se, ampak oboje skupaj, gospe in gospodje, ne gre. Tukaj ste zapadli v popolno nasprotje. V SDS bomo ostali dosledni načelom, za katere smo se takrat odločili, ker smo prepričani, da samo taka politika pomeni politiko, ki je vredna zaupanja, in samo take odločitve krepijo tudi zaupanje ljudi v državo in njene institucije. Med tem ko spreminjanje stališč iz dneva v noč, iz črno v belo, iz poklicnega v politično kadrovanje, odvisno od trenutnega položaja posamezne politične sile, zagotovo ne vodi v nikakršno povečano zaupanje, najmanj seveda v tiste, ki to počnejo, žal pa tudi ne v institucije države kot celote. In to je velik problem. Potem se veča politična abstinenca, povečuje se nezaupanje državljank in državljanov v to državo in lahko samo opozorimo še enkrat na izpisek glasovanja, ki je kazal izjemno visoko stopnjo soglasja v prejšnjem mandatu. Danes, ko rušite s svojo odločitvijo prav tisti konsenz, ki je bil v prejšnjem mandatu dosežen, pa s tem seveda odpirate vrata za povsem [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]drugačno ravnanje. Trdno smo prepričani, da bi lahko pravzaprav pri tistih, za katere gre, zapisali kar tudi imena. Konec koncev, zakaj je pa ravno 14 let, zakaj pa ni 15 let ali pa deset [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu. Prosim za prijavo. Obrazložitev glasu v svojem imenu, dr. Vinko Gorenak. Prosim.
Hvala lepa. Zakona ne bom podprl v štartu, ne bom pa ga podprl preprosto zato, ker se koalicijska večina spreneveda in igra dvojno vlogo. Dvojno vlogo zato, ker najprej 12 let počne politično kadrovanje, potem za časa neke druge vlade, ko je v opoziciji, pride na dan s predlogom, da političnega kadrovanja ne bi bilo več, ampak da bi se šli samo tako imenovano strokovno diplomatsko kadrovanje. Mi smo temu prisluhnili takrat in to uzakonili. Danes, ko je ta večina ponovno na oblasti, gre arogantno proti stališču sindikata poklicnih diplomatov. Sindikat poklicnih diplomatov je jasno povedal, kakšno je njihovo stališče. Koalicija gre proti temu in uvaja približno 10% diplomatov, ki naj ne bi bili poklicni diplomat. Ve govorjenje na temo, da se gremo profesionalizem in kaj vem, kaj vse, osebno to štejem, da je pač v parlamentu dovoljeno očitno tudi lagati. To je nedopustno, ker pričakujem, da bomo verjetno proti koncu sedanjega mandata - recimo, ko bodo prihajale volitve - iz tega načela dvoličnosti utegnili spet uzakoniti prejšnjo rešitev, torej tisto, ki velja do danes. To pa je rešitev, da imamo samo poklicne diplomate. Seveda pa je pričakovati, da boste v tem času nagradili in namestili tiste veleposlanike, ki vam "pašejo" politično. Zato bom seveda glasoval proti takemu početju. Hvala.
Hvala. Obrazložitev glasu, Franco Juri.
Hvala, gospod predsednik. Glasoval bom za ta zakon, ker je dober in pomeni pravzaprav nadgradnjo prejšnjega zakona, ki je imel veliko pomanjkljivosti. Prejšnji zakon je bil tako pomanjkljiv, da je bil ukrep oziroma predlog, ki so ga takrat kolegi iz Državnega zbora sprejeli, nujen. Nujen zato, da bi končno zajezili zlorabo slabega zakona in nadaljnje politično kadrovanje. Tokrat ni tako. V zakonu je vgrajenih kar nekaj prepričljivih varovalk, prej smo govorili o 13. členu. In edini poskus, da bi ponovno na stežaj odprli vrata politizaciji, je spodletel, ko nismo sprejeli amandmaja, ki je zahteval soglasje Odbora za zunanjo politiko pri imenovanju veleposlanikov. Ker ta amandma ni bil sprejet, zakon ostaja nepolitičen, ostaja zakon strokovnosti, profesionalnosti, profesionalnost pa se ne meri samo v zaprtem prostoru zunanjega ministrstva, temveč jo omogoča predvsem sprejetje 13. člena, ki veleva kar nekaj pogojev in kriterijev, pod katerimi je lahko veleposlanik imenovan. Zakon končno ureja določen vrstni red pri postopkih imenovanja in dejansko omogoča bistveno večjo profesionalizacijo diplomacije od tiste, ki smo jo poznali s prejšnjimi zakoni. Zato bom ta zakon odločno podprl.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu Janja Klasinc.
Seveda bom podprla ta zakon. Podprla ga bom zato, ker uvaja red v hišo Ministrstva za zunanje zadeve. Uvaja organiziranost, nadzor na veleposlaništvih, ureja usposabljanje in izobraževanje diplomatov, preverjanje njihovega znanja, omogoča karierni sistem in poleg tega tudi na vseh področjih uvaja ostre kriterije za profesionalizacijo. Možnost, da se le izjemoma, in sicer v 10%, kar v številkah, kolegice in kolegi, pomeni 5 nepoklicnih veleposlanikov v tujini na 50, ki so sicer poslani iz naše države na misije v tujino, pomeni le delček tega zakona. In žalostno je, da smo danes večino naše razprave namenili samo temu delu, ne pa temu, kako ta zakon dviguje kvaliteto naše diplomacije.
Hvala lepa. Prosim za prijavo za obrazložitev glasu v svojem imenu. Obrazložitev glasu ima Darko Menih.
Hvala lepa za besedo. Jaz bom glasoval proti temu zakonu. Pojavlja se veliko stvari, kjer se določene stvari ponavljajo in sprenevedajo. To ni v redu in bom glasoval proti. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Glasoval bom proti tej spremembi zakona o zunanjih zadevah, ker sem si želel, da bi šel razvoj naše diplomacije v meri profesionalnosti in zagotavljanja visokih standardov, ki so potrebni za ustrezno zastopanje države. Intenca zakona je drugačna. Ne moti me samo to, da ponovno uvaja princip političnega kadrovanja na diplomatska mesta, razočaran sem prav tako, ker je zavrnil tudi predlog, da postane mnenje Državnega zbora oziroma Odbora za zunanjo politiko glede imenovanja veleposlanikov ponovno zavezujoče. Mi vemo, da je bila ta izkušnja pozitivna, da je v obdobju, ko je to mnenje postalo nezavezujoče, bilo stanje poslabšano. Pričakoval sem, da bomo center ali pomembno mesto odločanja o slovenski diplomaciji prenesli zopet v Državni zbor. To sem pričakoval tudi zaradi tega, ker se je prejšnji predsednik Odbora za zunanjo politiko gospod Vajgl zelo jasno zavzemal za to. Vendar svoja stališča spreminjate iz dneva v dan in tudi tu je prišlo do spremembe. Ta koalicija je omogočila, da je center odločanja o slovenski zunanji politiki prešel celo v drug center moči, celo iz Vlade, iz zunanjega ministrstva v druge centre, v druge dele slovenske zunanje politike oziroma slovenske politike. S tem se enostavno ni mogoče strinjati. Hvala.
Hvala lepa. Prosim za prijave za obrazložitev glasu v svojem imenu. Obrazložitev glasu ima mag. Branko Grims.
Dejansko je edina kvaliteta tega zakona prav to, da razgalja ogromno razliko med besedami in dejanji sedanje koalicije. S tega vidika je bil pravzaprav ta zakon dobrodošel. Toda da ni vreden podpore, govorijo rešitve v njem, ki govorijo o ponovni politizaciji, o tem, da se puščajo odprta vprašanja spora med različnimi funkcionarji, ko gre za urejanje zunanje politike, in da se predvsem iz vsake rešitve v tem zakonu očitno vidi želja po čim večji politizaciji in političnem kadrovanju na področju diplomacije. Spomnil bi vas, da se ni hotelo podpreti amandmajev, s katerimi bi rešili situacijo, zaradi katere je Slovenija dokazano utrpela veliko politično, bojim se, tudi že materialno škodo, ko se je zavrnila cela vrsta kandidatov z različnimi igrami, ki jih je omogočal sedanji prostor, ki je prepuščen tovrstnim igram, in zato so bili prepozno imenovani diplomati na ključna mesta v nekatera veleposlaništva. Slovenija je zato utrpela veliko škodo. In da se ne želi narediti temu konec, da bi se sprejela ustrezna rešitev, ki bi tovrstno izigravanje zakonodaje onemogočila, kaže, da se želi ohraniti dodaten prostor za politično kadriranje. To pa je zagotovo še dodaten argument, da se glasuje proti. Sedanje stanje, konkretno to ravnanje je povzročilo Sloveniji veliko škodo in Državni zbor bi moral storiti vse, da se v bodoče kaj takšnega ne bi več dogajalo. Sicer tisti, ki to preprečujte, sprejemate [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu Marijan Pojbič.
Spoštovani predsednik. Jaz bom seveda glasoval proti temu zakonu. Zdi se mi zelo pomembno poudariti, danes je bilo tukaj ravno pred nekaj minutami rečeno, da se ta zakon sprejema z enim in ključnim razlogom, da se prepreči zloraba slabega zakona, ki je bil sprejet v prejšnje mandatu. Na drugi strani pa ti isti gospe in gospodje trdijo, da je eden najboljših veleposlanikov dr. Miroslav Luci, za katerega se tudi jaz strinjam, da je. Potem govorijo kolegi iz poslanskih skupin [[...]]
Kolega Pojbič, o sebi, o svojem glasu morate govoriti, ne o glasovih drugih. Prosim.
Tako je, vendar obrazlagam, zakaj bom glasoval proti zakonu. Med drugim govorite tudi o Borisu Soviču. In, drage kolegice in kolegi, Mariborčani se bodo zagotovo spomnili, kako sposoben je gospod Sovič in kako sposoben je bil voditi mesto Maribor. In danes si nekdo iz poslancev dovoli trditi, da je to eden najboljših veleposlanikov Republike Slovenije. Jaz sem že uvodoma povedal, da tega zakona ne bom podprl, ker sem prepričan, da ta zakon na široko odpira vrata političnemu kadrovanju. In prepričan sem, da ravno tistih pet kandidatov bodo zagotovo ljudje, ki so bili še kako potrebni in koristni v obdobju volitev za Državni zbor in še kako zagotovo so prispevali svoj delež za to, da so danes te stranke koalicije v parlamentu dolžne zagotoviti za njih delovno mesto, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]s katerim bodo zadovoljni. In na drugi strani, da bodo seveda imeli spet dovolj močno sestavljeno, če temu lahko tako rečem [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 21. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 21.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda, to je z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o graditvi objektov, skrajšani postopek. Ker k drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za 52, proti 24. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 24.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda - z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu okolja v okviru skrajšanega postopka. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Prehajamo k 64. členu, in sicer na odločanje o amandmaju poslanske skupine SDS k 64. členu, pri čemer opozarjam, da je amandma vsebinsko povezan z amandmajem za novi 80.a člen. V primeru, če ta amandma ne bo sprejet, bo postal amandma za novi 80.a člen brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za 28, proti 45. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. S tem je amandma za novi 80.a člen postal brezpredmeten. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 78. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 78. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandmaje. [[Ne želijo.]] Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za 51, proti 6. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 15. točko dnevnega reda - z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prostorskem načrtovanju v okviru skrajšanega postopka. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Prehajamo na odločanje o prvem amandmaju poslanske skupine SDS k 5. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 44. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o drugem amandmaju Poslanske skupine SDS k 5. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 46. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o prvem amandmaju Poslanske skupine SDS k 9. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 46. Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o drugem amandmaju Poslanske skupine SDS k 9. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 45. Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o tretjem amandmaju Poslanske skupine SDS k 9. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 46. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 10. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 46. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 12. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 47. Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine SDS k 21. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 46. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo glasovanje o amandmajih in drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ker v drugi obravnavi predlagani amandmaji niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima Danijel Krivec.
Hvala za besedo. Rad bi vas opozoril, da so bili vsi amandmaji, ki ste jih v tej razpravi zavrnili, namenjeni ravno temu, kar vsi v tej dvorani in na odborih poslušamo ves ta mandat. Se pravi temu, da se pospeši sprejemanje prostorskega zakonodaje, sprejemanje občinskih prostorskih načrtov, sprejemanje vse zakonodaje, ki omogoča tudi hitrejše črpanje tako kohezijskih kot vseh ostalih sredstev. S tem, ko ste vse amandmaje zavrnili, nam ne dajete možnosti, da bi ta zakon podprli, kajti ne prinaša tistega, kar ste si vsi želeli, vendar zaradi svoje ignorance niti podrobno ne preberete, o čem glasujete, zato nas postavljate v situacijo, da tega zakona ne moremo podpreti. Tako da bomo še vedno priče temu, da bomo na sejah Odbora za okolje in prostor, Odbora za promet, Odbora za gospodarstvo poslušali utemeljitve, da se določenih projektov ne da izvršiti, ker imamo zvezane roke tako na lokalnem nivoju kot tudi vse institucije, ki pripravljajo dokumente za umeščanje objektov in investicij v prostor. Upam, da boste prisluhnili vsaj ob neki naslednji priložnosti, da kakšno zakonodajo izboljšamo tudi z našo pomočjo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 3. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda - vprašanja poslank in poslancev. V skladu s predlogom poslanca Zmaga Jelinčiča Plemenitega bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje Zmaga Jelinčiča Plemenitega v zvezi z reševanjem mejnih vprašanj. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SNS ima Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa, gospod predsednik. Naš premier je pokazal popolno nepoznavanje zgodovinskih dejstev, pravnih dejstev in še marsičesa. To, kar govori, je metanje peska v oči in gre za izvrševanje ukazov, ki jih je dobil tu ali tam. Ne bom se spuščal, kakšni so bili ti ukazi, ampak čas bo prinesel na plano vse podatke o tem, kdo je bil tisti, ki je od njega zahteval, in kaj je od njega zahteval ali pa celo morda, kaj je za to dobil. Mislim, da je smiselno, da razpravljamo o slovenskem nacionalnem prostoru malo drugače, ne pa na tak način, kot to predvideva slovenska vlada, ki ji je malo mar slovenskega nacionalnega prostora. Žal je slovenska politika, ljubljanska politika je vedno bila tista, ki je zapravljala slovensko nacionalno ozemlje. Danes imamo zgolj še eno tretjino slovenskega nacionalnega ozemlja in še to se krši. Glede na to, kako delamo s svojo domovino in s svojim ozemljem, tako kot svinja z mehom, je skrajni čas, da spremenimo ta odnos. Skrajni čas je, da se vsaj pogovarjati začnemo, da se nekaterim odprejo oči in da začno razmišljati v interesu lastnega naroda in lastne države. Žal tega danes nimamo. Premierju je vseeno, kaj se dogaja z njegovo domovino, tako da se človek vpraša, ali je njegova domovina sploh tukaj v Sloveniji. In morda še več, ali je ta domovina sploh tukaj na zemlji, če ni nekje višje gor v kakšnih drugih sferah. Mislim, da je skrajni čas, da se o tem pogovorimo. Skrajni čas je, da se povedo določena izhodišča, določena zgodovinska dejstva in da se tudi posluša morda kakšne druge strokovnjake, ne pa samo tiste socrealistične plačance z naših fakultet, ki jim je malo mar vsega skupaj, saj imajo dobro plačane službe, sinekuro, ko sedijo tam v svojih katedrah in nalagajo neumnosti, ki jih potem še nekateri drugi študentje širijo naokrog. Za politike tako ali tako vemo, da jih večina ne razume, za kaj sploh gre. Mislim, da je skrajni čas, da o tem spregovorimo in upam, da bo Državni zbor sprejel to idejo. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu? [[Ne.]] Glasujemo. Prosim mir v dvorani. Zbranost pri glasovanju je potrebna. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 43. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni bil sprejet. V skladu s predlogom poslanke Eve Irgl bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje Eve Irgl v zvezi z zagotavljanjem uresničevanja človekovih pravic. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS Eva Irgl.
Najlepša hvala za besedo, spoštovani predsednik. Predsednika Vlade sem včeraj spraševala o tem, zakaj je vključno s svojo stranko podprl odlikovanje Tomaža Ertla, kljub temu, da ga večina Slovencev prepoznava kot simbol kratenja in nespoštovanja človekovih pravic. Predsednik Vlade se je v njemu lastnem slogu izmikal konkretnemu odgovoru. Bil je tudi v precejšnji zadregi zaradi tega, kar pa še dodatno dokazuje, kako zelo sporno je to odlikovanje s strani predsednika države. Tomaž Ertl je bil na čelu najbolj represivnega organa v državi. To je oseba, ki je ob koncu 80. let zavirala demokratizacijske procese. Spremljala in nadzirala je vsebine v tistem času v Novi reviji, Mladini, tajno snemala, dala zapreti veliko število ljudi, med njimi tudi Janeza Janšo, kršila je osnovne človekove pravice, delovala je proti vsakemu, ki je bil proti takratni partijski oblasti in še in še. Iz odgovora predsednika Vlade, kljub temu, da nas je v svojem nastopu skušal prepričati oziroma odmakniti in dvigniti nad prejšnji enopartijski sistem, pa izhaja, da se še kako zelo strinja s to potezo predsednika države, saj z ničemer ni dokazal, da temu odlikovanju nasprotuje. Če bi predsednik države oziroma predsednik Vlade bil zares tako velik demokrat, v kar nas je skušal včeraj prepričati, potem bi moral ostro nasprotovati temu odlikovanju. Pa tega ni storil. Ostro bi moral nasprotovati temu odlikovanju tudi zato, ker sem sama prepričana, da gospod Borut Pahor natančno ve, da je februarja leta 1990 gospod Ertl v Beogradu zavzel odločno stališče proti osamosvojitvi in je poteze takratnih, bom rekla, borcev za samostojnost celo označil kot opozicijski ekstremizem, da ne govorim tudi o tem, da je stal za podtaknjeno bombo v Velikovcu, kot vodja tajne politične policije, ki jo je vodil celih 12 let. Sprenevedanje predsednika Vlade v svojem vprašanju je očitno, ni pa presenetljivo. Ni presenetljivo takšno sprenevedanje, kajti prevrednotenje preteklosti in poveličevanje ter tudi ponovno obujanje komunističnih simbolov je pač del delovanja te vlade. Prav zaradi vsega tega naštetega sem jaz prepričana, da moramo v tem prostoru spregovoriti o tem spornem imenovanju oziroma odlikovanju, zato upam, da boste to razširjeno razpravo o odgovoru predsednika Vlade tudi podprli. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče, navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 45. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Radovana Žerjava bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje mag. Radovana Žerjava v zvezi s presežkom zaposlenih v državni upravi. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SLS mag. Radovan Žerjav. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Mi bomo ta predlog podprli. Predsednik Vlade je v ponedeljek potrdil svojo izjavo, ko je dejal, da je moč delo v državni upravi opraviti s polovico manj zaposlenih. Sam razumem to njegovo stališče predvsem v smeri zniževanja stroškov javne uprave, kar tudi sam osebno zelo podpiram, ker menim, da je treba stroške javne uprave radikalno znižati, da bomo dobili možnost na drugi strani razbremeniti slovensko gospodarstvo. Moti me pa pri tem predvsem to, da dejanja ne sledijo besedam. Velikokrat sem v tej sobi oziroma dvorani govoril o proračunih, o indeksih, ki so in oba proračuna, za leto 2010 in leto 2011, ne sledita tem besedam, torej ne sledita temu, da bi stroške po vseh proračunskih porabnikih drastično in radikalno zniževali. Ker gre tu za neko konfuzijo ali neka različna stališča, menim, da je prav, da se o tem v tej dvorani še enkrat pogovorimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo, glasovanje teče. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 45. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Mira Petka bo zbor odločil o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zunanje zadeve Samuela Žbogarja na poslansko vprašanje Mira Petka v zvezi z odtekanjem informacij zaupne narave. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine SDS, Miro Petek, prosim.
Hvala lepa. Na moje vprašanje o diplomatski inkontinenci, to je nekontroliranem uhajanju podatkov s strani Ministrstva za zunanje zadeve, nisem dobil zadovoljivega odgovora. Dopuščam tudi možnost, da je ta moja teza o nekontroliranem odtekanju napačna in da gre z Ministrstva za zunanje zadeve za kontrolirano posredovanje podatkov v javnost tujim diplomacijam ali mogoče celo tujim obveščevalnim službam, kar pa je škandal, izdaja ali celo kriminal. Minister se je na moje vprašanje tudi izognil odgovoru okrog washingtonske depeše. Takrat je bil minister Žbogar v Washingtonu in ko je nastajala ta depeša, je bil na dopustu, in na to depešo ni pritisnil ustrezne oznake. Skupaj s piscem depeše gospodom Drobničem pa sta danes nagrajena, prvi je minister, drugi je veleposlanik v Berlinu. Za Slovenijo je pa nastala po objavi te depeše velikanska škoda. Spomnimo se samo, kaj se je dogajalo v Beogradu, ogrožena so bila življenja, ogroženi so bili nacionalni interesi Republike Slovenije tako v Srbiji kot na Kosovu in drugod. Ko je minister za zunanje zadeve gospod Žbogar včeraj govoril, da so se izboljšali standardi varovanja podatkov, smo lahko domala hkrati lahko izvedeli, da je Vlada dala soglasje za imenovanje dveh veleposlanikov. Preden so prišli veleposlaniki do parlamenta in do hearinga in preden je predsednik Vlade podpisal njihovo imenovanje, je javnost o tem že bila obveščena. Na Ministrstvu za zunanje zadeve enostavno ne tesni. Minister je včeraj tudi potrdil svojemu sodelavcu gospodu Balažicu, ki pravi, da so podatki o arbitražnem sporazumu oziroma dokument arbitražnega sporazuma je prišel v javnost iz Državnega zbora. Zato bi bilo dobro, da se o tem pogovorimo, ali držijo teze gospoda Balažic in gospoda ministra Žbogarja ali pa gre zgolj za neko kleveto oziroma govorjenje na pamet. Prepričan sem, kolegi poslanci, da boste razpravo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za 30, proti 47. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni bil sprejet. V skladu s predlogom poslanca Srečka Prijatelja bo zbor odločil o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o dogovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Milana Pogačnika na poslansko vprašanje Srečka Prijatelja v zvezi s prodajo kmetijskih zemljišč. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SNS, Srečko Prijatelj. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Do sprejetja zakona o zadrugah tujci niso imeli možnosti kupovati kmetijskih zemljišč. Kljub temu, da je Državni svet podal veto, ste v Državnem zboru ponovno potrdili Zakon o kmetijskih zadrugah. S tem ste omogočili skupini petih tujcev, da ustanovijo kmetijsko zadrugo. Seveda ti imajo prednost pri nakupu kmetijskih zemljišč tudi na Skladu kmetijskih zemljišč. Danes se dogajajo čudne stvari, da poceni nakup zemljišča se kar vrsti in zadruge rastejo kot gobe po dežju. Italijani namenjajo nepovratna sredstva oziroma nične obrestne mere za najem kreditov za nakup teh zemljišč zgolj do meje, tam nekje do Postojne. Se pravi, 6 milijonska populacija kupuje rapalsko mejo. In to, kar je gospod predsednik Zmago Jelinčič govoril prej, da bo Pahorjeva vlada podarila Hrvaški velik del slovenskega ozemlja, tisto, kar bo ostalo, nameravate tudi odprodati poceni. Kmetijsko zemljišče je tam nekje od pol evra pa do tri evre po kvadratnem metru. Take so cene. Kaj se dogaja sedaj na tem področju intenzivno, ni treba posebej poudarjati? Minister mi ni odgovoril kakšni bodo ukrepi za preprečitev tega. Razumemo v Slovenski nacionalni stranki, da ne moremo biti evropsko diskriminatorni, ampak pozitivno recipročnost bi pa morali uvesti. Kolikor zemlje kupijo Italijani pri nas, toliko bi moralo biti dovoljeno, da se nakupi tudi v Italiji. In neka kvota, ne vem, par hektarja bi morala biti zgornja meja, potem pa bi morali ustaviti prodajo. Isto bi moralo veljati tudi za drugi sosedni državi. In to bi bila prava zaščita nacionalnih interesov. Ker se to ni zgodilo, ker nismo dobili pravega odgovora, ker je gospod minister za kmetijstvo vse priznal, kar je bilo navedeno z naše strani, ukrepa pa ni hotel nakazati, niti ga ne misli izpeljati, zahtevamo, da ste nacionalno zavedni in da podprete predlog po razširjeni razpravi [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Da enkrat za vselej povemo, kaj dela ta slovenska vlada. Tisto, kar ne bodo podarili, bodo poceni prodali. In to je v sramoto slovenskemu narodu. In če so že lačni Slovenke in Slovenci, prav gotovo tega ne bodo pozabili. Bose in nage boste še prodali. Sramota za to vlad, in to si kar zapišete za uho, kajti ne verjamem, da boste danes ta predlog podprli. Resnice preprosto nočete slišati v Državnem zboru. To je vzrok, da tudi ta predlog ne bo podprt. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu. Zmago Jelinčič Plemeniti, prosim v svojem imenu.
Hvala lepa, gospod predsednik. Dejstvo je, da je Italija navkljub temu, da je Slovenija vstopila v Evropsko unijo, ni umaknila svoje zaščitne zakonodaje o prodaji mejnih teritorijev ob nekdanji zaprti slovensko-italijanski meji. Še vedno Slovenci iz notranjščine ne moremo kupovati tega ozemlja. Ampak mi na naši strani pa smo pripravljeni Lahom prodati karkoli se jim zazdi. Jaz mislim, da slovenska vlada dela grozljive napake. Jaz mislim, ne da dela napake, da ji je čisto vseeno, kaj se dogaja s slovenskim ozemljem. Ljubljanska politika je tako ali tako vedno prodajala obrobne pokrajine. Prodala je Koroško, že prej je prodala dele Primorske, prodala je Istro, prodaja na Štajerskem, prodaja Madžarom, na vse konce in kraje pokleka in si baše kakšne majhne zaslužke v žep. Vsaj odprimo debato o tej stvari in vprašajmo ministra, zakaj ne naredi Vlada tega, kar bi že zdavnaj morala, da bi zaščitila slovenski nacionalni teritorij. Jaz razumem, da je Vladi vseeno, ampak madona, čez tri leta mislim, da vas bomo lovili naokrog.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 46. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Franca Pukšiča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: "Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra brez resorja, odgovornega za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, dr. Henrika Gjerkeša na poslansko vprašanje Franca Pukšiča v zvezi z uspešnim črpanjem evropskih sredstev s pomočjo tako imenovanega 5. javnega razpisa za obdobje 2009-2013. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 46. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Jožefa Jerovška bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Milana Pogačnika na poslansko vprašanje Jožefa Jerovška v zvezi s problematiko položaja kmeta ob izrednem padcu cen kmetijskih pridelkov. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Kolegice poslanke in kolegi poslanci, tisti, ki prihajate iz slovenskih pokrajin, iz različnih delov Slovenije, gotovo veste, kako drastično se je poslabšal dohodkovni položaj slovenskega kmeta. Kako drastično so se znižale cene pridelkov, tudi za 100% v primerjavi s prejšnjim letom. Hkrati pa se za potrošnike niso znižale cene v trgovinah in se je povečala cena repromateriala. Odgovor gospoda ministra je bil podcenjujoč do slovenskega kmeta, nerazumevajoč in je pokazal, da slovenska Vlada na slovenskega kmeta ne računa. Da ji je vseeno, če kmetije propadajo. In kmetije zapirajo proizvodnjo, ker tako enostavno ne gre več. Mnoge bodo odšle na boben in tujci bodo še lažje kupovali slovensko zemljo. Iz odgovora gospoda ministra je očitno, da podpira veletrgovce in predelovalce hrane, ki izžemajo kmete in potrošnike. Vem, da so naši trgovci še septembra, oktobra in novembra uvažali lanska jabolka iz hladilnic iz Madžarske in Poljske, ki so zdravju škodljiva. Pri nas pa so s tem znižali za 100% ceno jabolk, prvovrstnih namiznih jabolk. Podobna je situacija pri mleku, govedu, pšenici. Zdi se, kot da slovenska Vlada zavestno uničuje slovenskega kmeta in lastno proizvodnjo. Vsi pa vemo, da poselitev lahko izvaja samo trden kmet, ki bo vlagal v novo proizvodnjo. Gospe in gospodje, letos smo izgubili vsa vlaganja v novo proizvodnjo in s tem zopet dali prednost tujim proizvajalcem, kajti izgubili smo pomemben korak v razvoju kmetijstva. Še enkrat pravim, slovenski kmet je bil tudi branik slovenstva in slovenskih meja vedno in povsod in slovenska vlada ne stori ničesar. Podpira takšno stanje. Stanje pa je dramatično, kmetje bijejo plat zvona in upravičeno so kritični in upravičeno opozarjajo. Prosim, da podprete debato o tem, kaj se dogaja in kakšno politiko Vlada vodi na tem področju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 46. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Marijana Bezjaka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarstvu, dr. Mateja Lahovnika na poslansko vprašanje Marijana Bezjaka v zvezi z reševanjem gospodarskih in socialnih težav. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 47. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Proceduralno? Gospod Petek.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz sem včeraj zahteval obravnavo o odgovoru ministra Lahovnika na moje poslansko vprašanje. In to je povsem jasno tudi iz magnetograma. Ne vem, zakaj ste na to pozabili, zavestno ali ne.
Glede po informacijah, ki sem jih dobil, da je predsedujoči, ki je vodil tedaj sejo, je ugotovil, da to proceduralno vprašanje ni bilo zahtevano. Tako tega ne morem uvrstiti na dnevni red. Proceduralno gospod Tanko.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Tokrat je opozorilo pravočasno. Predlagam, da za 10 minut prekinete sejo, preverite, kaj je bilo pri tem vprašanju in potem nadaljujemo, ko se bo ta zadeva razčistila. Mislim, da to ni nobena težava za predsedujočega.
Poslovnik Državnega zbora uporablja predsedujoči. Predsedujoči je tako ocenil in to tudi javno povedal. Za nazaj ne bomo spreminjali ugotovitve predsedujočega in razveljavljali teh ugotovitev, ki jih je tedaj sprejel z ugotovitvijo, da proceduralno vprašanje ni bilo zahtevno. Zato tega predloga ne bom upošteval. Prosim, gospod Kontič, proceduralno.
Hvala lepa, gospod predsednik. Včeraj smo bili priča dokaj nenavadni situaciji. Gospod Petek je postavil vprašanje, dobil odgovor, se zahvalil, postavil dopolnilno vprašanje oziroma prosil za dopolnilni odgovor, dobil odgovor, se zahvalil, povedal, da je z odgovorom zadovoljen in predlagal obravnavo. Se pravi, nelogičen vrstni red dogodkov včeraj. Ampak to seveda ne pomeni nič drugega kot to, da je predelujoči ugotovil, da glede na to, da je zadovoljen z odgovorom, razume, da ne zahteva obravnave na naslednji seji o odgovoru ministra. Se pravi, odgovor predsedujočega oziroma zaključek je bil v tej smeri. Jaz mislim, da bi bilo treba včeraj opozoriti na to proceduralno, gospod Petek je bil v dvorani, ko je predsedujoči to povedal, je bilo prisotno zgolj zmajevanje z glavo, proceduralnega predloga pa ni bilo, da bi se odločitev spremenila. Ampak zdaj ne vem, te prakse sicer nismo imeli verjetno pa ne bi bilo velike težave, če bi ugotovili, da je gospod Petek zahteval obravnavo, čeprav je to lahko rahlo v neskladju s Poslovnikom Državnega zbora in bi o tem Državni zbor odločal.
Jaz tedaj v dvorani prisoten nisem bil, zato ne vem točnega poteka dogodkov. Jaz prekinjam sejo za deset minut in bom potem odločil, ali bom dopustil proceduralno vprašanje tudi gospodu Miru Petku.
Spoštovane kolegice in kolegi. Nadaljujemo prekinjeno sejo. Po pregledu magnetograma sem ugotovil, da je gospod poslanec Petek zahteval, podal predlog za razpravo, zato bomo odločali o naslednjem predlogu sklepa: V skladu s predlogom poslanca Mira Petka bo zbor odločil o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarstvo dr. Mateja Lahovnika na poslansko vprašanje Mira Petka v zvezi z reševanjem gospodarskih in socialnih težav. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Miro Petek.
Hvala lepa. Meni je res žal, da je zelo nenavadno, da sem se jaz ministru zahvalim, da sem bil zadovoljen z odgovorom. Ne vem, kaj je tu tako nenavadnega v tej dvorani. Smo navajeni bolj na barbarsko retoriko. Jaz sem bil zadovoljen, ker sem se z ministrom strinjal v bistvenih točkah, v bistvenih odgovorih, ki jih je on tukaj podal. Najprej glede Preventa. Ta zaposluje na Koroškem več kot tisoč ljudi in glede lastninjenja Preventa sva se z ministrom povsem strinjala. Šlo je za nespodobno lastninjenje, za brezobziren pohlep, ki je danes pripeljal do tega, da je podjetje pred velikim zlomom. Soglašala sva tudi na splošno, da je mnogo kje v Sloveniji zaradi roparske privatizacije prišlo do velikih kriz in razkolov v podjetjih. In mnogi lastniki danes s tem nagrabljenim premoženjem enostavno ne znajo gospodariti. Veselila me je tudi izjava ministra Lahovnika, ki je rekel, da država ne bo reševala tajkunov in lastnikov kapitala sumljivega slovesa, temveč da bo reševala delovna mesta. Tudi zaradi tega sem se mu zahvalil za odgovor. Res pa je, da minister ni komentiral napovedanega velikega dosežka predsednika Vlade Boruta Pahorja, ki je napovedal za prihodnje leto 120.000 nezaposlenih. Temu odgovoru se je izognil in tega dosežka gospoda Pahorja se na Koroškem ne veselimo, ker v času njegove Vlade se je brezposelnost v nekaterih občinah Koroške regije povečala od 50 do 60%. Z ministrom sva tudi soglašala, da mora biti Vlada pripravljena, če bo Sloveniji sledil še kakšen zlom kakšne od regij. Iz Bele krajine je Vlada že dobila na mizo predlog zakona po vzoru interventnega zakona o reševanju Pomurja. Koroška je v precej podobnem položaju. Seveda pa ni bilo včeraj rečeno s strani ministra, po kakšnem receptu bomo reševali vse ostale regije, ki bi se lahko znašle v hudih težavah. Zatorej mislim, da bi kolegi poslanci lahko to razpravo vendarle v dobro vseh nas in ljudi, katere zastopam tukaj v parlamentu, tudi podprli.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 51 poslank in poslance, za 18, proti 32. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da predlog ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Petra Verliča bo zbor odločil o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o dogovoru ministra za promet, dr. Patricka Vlačiča na poslansko vprašanje dr. Petra Verliča v zvezi z železniško infrastrukturo. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine SDS, dr. Peter Verlič, prosim.
Hvala lepa. Ministru za promet sem zastavil vprašanje, ali držijo informacije, da se Italija počasi izogiba petemu koridorju, ki bi potekal od Trsta preko Slovenije proti Budimpešti in je del šestega prednostnega projekta, ki ga financira tudi Evropska komisija in gre za ključni železniški projekt in dolgoletno prioriteto v povezavi tudi Luke Koper z ostalimi celinskim delom Evrope. V prejšnji vladi je bil ta dogovor med Italijo in Slovenijo po težkih pogajanjih dogovorjen, ob prisotnosti tudi evropskega koordinatorja, torej ob prisotnosti evropske komisije in odgovor ministra za promet včeraj je bil, odgovor njegov je bil, da te navedbe držijo. Te navedbe Republike Italije držijo. Niso še uradne, ampak jih je državni sekretar, italijanski državni sekretar na medministrskem srečanju na Brdu v Sloveniji povedal slovenski strani. Torej pričakujemo lahko, da bo počasi Italija od tega odstopila, ker je to tudi v interesu, da se železniška povezava čim prej preusmeri mimo Slovenije po italijanski strani, preko Trbiža in se naveže na novo smer ki jo seveda Avstrijci pospešeno gradijo med Trbižem, Gradcem in Dunajem, s povezavo z novim železniškim predorom. En mesec in pol že ima pravzaprav slovenske vlada to informacijo, mi smo jo včeraj izvedeli tukaj v Državnem zboru. Spoštovane kolegice in kolegi poslanci! Mislim, da to vprašanje presega delitev na naše, vaše, ampak posega v tisto, kar je za Slovenijo ključno. Že arbitražni sporazum nam lahko zapre prost prehod pristanišča Koper in ladij v Koper, sedaj bomo izgubili še peti železniški koridor. Kaj nam torej ostane? Opravimo razpravo o tem v Državnem zboru.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti 42. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Franca Pukšiča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance dr. Franca Križaniča na poslansko vprašanje Franca Pukšiča v zvezi z obveznim popustom na novo zgrajene stanovanjske enote. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 20, proti 46. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Ivana Grilla bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Boruta Miklavčiča na poslansko vprašanje Ivana Grilla v zvezi z javnim pooblastilom zbornici fizioterapevtov Slovenije. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, Ivan Grill.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Spoštovane kolegice, kolegi! Izvajanje fizioterapevtske dejavnosti je v Sloveniji eno izmed pomembnejših področjih, pa je žal neurejeno, kajti nimamo institucije, ki bi imela nadzor nad tem, da bi lahko podeljevala licence in pa ne nazadnje tudi skrbela za izobraževanje. Da je do tega prišlo, je v največji meri razlog moč iskati v tem, da je Zbornica fizioterapevtov, ki jo vodi gospa Kresal, v času podeljevanja teh javnih pooblastil komisiji predložila zavajajoče in lažne podatke in tako veliko sivih las povzročala kar trem ministrom. In minister, ki je sedaj v tem trenutku tudi na Ministrstvu za zdravje, se je, kljub temu da so bili zelo verodostojni podatki, da so bili ti podatki zavajajoči, odločil, da je ta pooblastila podelil Zbornici fizioterapevtov. V tok teh dogodkov in tudi na podlagi številnih pritožb, predvsem s strani Društva fizioterapevtov pa tudi strokovne javnosti, se je v to vključila tudi informacijska pooblaščenka, ki je ugotovila, da so bile številne nepravilnosti in je na podlagi tega tudi podala kazenske ovadbe tako proti ministrstvom, kot tudi proti nekaterim drugim odgovornim osebam. Verjetno, da je moč iskati razlog v tem tudi odločitve Zbornice fizioterapevtov, ki jo vodi gospa Kresal, da se je odločila, da ta pooblastila sedaj vrne. To je sedaj tisti razlog, da je to področje zopet neurejeno in nihče ne nadzira tega področja, nihče ne more podeljevati licenc, nihče ne more tudi skrbeti za izobraževanje. Tudi sam gospod minister se je strinjal, da je bilo veliko težav že pri iskanju rešitev za to zapleteno situacijo, in na podlagi vseh teh dogodkov bo treba sedaj zopet izvesti nek razpis, da se bo poiskalo ustrezno in tudi strokovno, kompetentno institucijo, ki bo izvajala lahko tudi ta javna pooblastila. V izogib takšnim zapletom, ki jim bomo lahko zopet priča v Sloveniji, bi bilo zelo koristno, predvsem pa v pomoč Ministrstvu za zdravje in samemu ministru, da se o vseh teh nepravilnostih, o vseh teh dogodkih, ki so se zgodili na podlagi izvajanja teh pooblastil, da se tukaj opravi splošna razprava, da se tukaj predstavijo vsi dokumenti in da se na podlagi tega olajša delo komisiji in tudi ministrstvu, da bo podelilo ta javna pooblastila instituciji, ki bo strokovno in tudi kompetentno lahko izvajala to svojo odgovorno nalogo. Upam, da boste seveda ta predlog podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 22, proti 43. Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke mag. Julijane Bizjak Mlakar bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji odpravlja razpravo o odgovoru ministra za zdravje Boruta Miklavčiča na poslansko vprašanje mag. Julijane Bizjak Mlakar v zvezi z opravljenimi analizami in pridobljenim soglasjem prebivalcev za ključne usmeritve. Obrazložitev glasu v svojem imenu Julijana Bizjak Mlakar, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani zbor. Zakon o zdravstveni dejavnosti je bistveni del načrtovane reforme zdravstva. Javnosti oziroma socialnim partnerjem je bil predlog zakona posredovan za decembrski sestanek Ekonomsko-socialnega sveta. Iz včerajšnjega odgovora ministra za zdravje na moje poslansko vprašanje pa je razbrati, da so predlogi zakona nastali, brez da bi bila narejena kakšna analiza posledic predlogov, da predlogi ne izhajajo iz nobene sprejete nacionalne strategije in da za predloge ni bilo pridobljeno soglasje javnosti. To ni dobro. Dostop do potrebnih zdravstvenih storitev je pomemben vsakemu prebivalcu te države. To pravico, ki jo večina razvitih držav šteje med človekove pravice, smo v Sloveniji v zadnjih dvajsetih letih že dodobra okrnili najrevnejšim in manj premožnim. Ker se je popuščalo kapitalu in lobijem ter se zdravstvo privatiziralo in komercializiralo, je to postalo kaotično, dražje, manj kakovostno in ljudem manj dostopno. Kljub temu vedenju Predlog zakona o zdravstveni dejavnosti omogoča nadaljevanje privatizacije in komercializacije zdravstva. Zdravstvo vrača organizacijsko v 30. leta prejšnjega stoletja, preden so bili ustanovljeni zdravstveni domovi. Kot vemo, večina ljudi zakonov ne bere. Ko je že prepozno, se ljudje običajno zavedo, da so spet izgubili pomemben del zdravstvene in socialne varnosti - in izgubljajo jo že leta. Sedaj naj bi izgubili še javne zdravstvene domove in bolnišnice, ki bi lahko postopno prešli v zasebne roke. Zato je treba ljudi seznaniti s pravo vsebino predloga zakona in njegovimi posledicami za zdravstveno varnost ljudi. To je treba storiti sedaj, ko je pet minut pred dvanajsto, za spremembe temeljnih usmeritev zakona. Skratka, lahko bi še naštevali slabosti tega zakona. Zato, spoštovani zbor, je potrebna razprava o ključnih usmeritvah [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu, Ivan Grill.
Hvala lepa. Spoštovana poslanka govori sicer v svojem imenu, ampak lahko vam zagotovim, da bo Slovenska demokratska stranka kot vedno dober predlog tudi sedaj podprla. [[Smeh v dvorani.]] Hvala lepa za nasmeh. Poglejte, tudi sami ocenjujemo, da je o tako pomembnem zakonu potrebna splošna razprava, ki se je bomo tudi aktivno udeležili, če bo koalicija ta vaš predlog tudi podprla. Me pa ob tem preseneča dejstvo, da smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ravno na to temo vložili zahtevo, da se opravi javna predstavitev mnenj, kjer bi vsa strokovna javnost lahko o teh zadevah kvalitetno razpravljala, pa ste ravno na predlog koalicije to umaknili z dnevnega reda seje Odbora za zdravstvo. Zato me sedaj preseneča ta vaša sprememba ali dvoličnost, da ste se odpovedali razpravi, ki bi bila širša, bolj strokovna, bolj kvalitetna, sedaj pa želite, da se ta razprava opravi samo v okviru poslancev. Tudi to je bolje kot nič, zato bomo to z veseljem podprli. Ta zakon je, kot sem omenil, izredno pomemben. Tu je veliko nesoglasij med stroko, pacienti in javnostjo, zato je prav, da se o teh zadevah na široko razpravlja. Kot sem povedal, sam bom z veseljem ta predlog podprl in tudi Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Upam pa, da bo tudi koalicija dala vam podporo. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu, Andrej Magajna.
Spoštovani! Glasoval bom za obravnavo vprašanja zdravstvene reforme na seji Državnega zbora. Tudi zato, ker bi predloge sprememb sploh težko označili za reformo. Pri snovanju volilnih programov smo napovedovali prenovo. Želeli smo preprečiti slabosti, ki imajo dolgo zgodovino in niso le zadeva prejšnjega mandata. Mnogi so verjeli, da bo moderna paradigma javno-zasebno partnerstvo obrodila lepe rezultate, ko so se prej pokazale slabosti. V zdravstvu smo dobili novega bolnika, ki se mu reče javno-zasebno partnerstvo. Sam nimam nič proti zdravnikom zasebnikom. Kot večina drugih so tudi ti odgovorni, ljudje s posluhom za bližnjega, uresničevali Hipokratove zaprisege. Probleme v modelu, ki vzpostavlja navzkrižje interesov, zato smo tudi zapisali preprečili bomo mešanje in prekrivanje javnega in zasebnega. Kaj smo želeli preprečiti? Stanje, v katerem ne vemo, kdo pije in kdo plača, kdo zdravi in kdo računa. Poleg vprašanja obsega koncesionarstva ni preseženih še vrsto drugih vprašanj. Licenciranje in nadzor, pristojnosti zdravstvene zbornice, podjemne pogodbe in obseg nadurnega dela in ne nazadnje vpeljevanje inovacij po delu upravljanja, lastnost koncepta upravljanja iz gospodarskih družb v javne zavode. Ne delajmo eksperimentov, in to na plečih pacientov. Tu nismo zaradi raznoraznih lobijev, ampak zaradi javnega interesa. Spoštovani poslanci, omogočite razpravo v Državnem zboru. Zdravje je zadeva, ki presega blokovsko polarizacijo. Vsi se bomo srečali v čakalnici - prej ali slej. Preprečimo, da bodo nekateri preskakovali vrste na račun teh, ki nimajo zdravja, pa tudi ne denarja.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, mag. Franc Žnidaršič. Prosim.
Lepa hvala! No, pri zadnji verziji zakona, ki je v razpravi, lahko temu rečemo, sem opazil, da je usmerjen mimo tistega, kar smo se dogovorili v koalicijski pogodbi. In da na nekaterih temeljnih premisah rešitev ne sledi dogovoru. Zaradi tega je prav, da se o tem pogovorimo, še preden bo zakon vložen, in najdemo rešitve oziroma opozorimo na tisto, kar je treba spremeniti, da bomo zakon lahko podprli. Tako mislim, da ta razprava ne more škodovati, zakon mora nositi v sebi zagotavljanje javnega interesa in možnost ljudi, da uresničijo svoje pravice na področju te dejavnosti, ne glede na njihov materialni položaj in sposobnost plačati. Ni dolgo tega, ko smo lahko prebrali v medijih, da je najnevarnejša zadeva, če bi spravili zdravstveno dejavnost na trg. Povečevanje obsega zasebnega dela v javnem zdravstvu pa pomeni prav to, da ne govorimo, da ta hip rešitve nekako omogočajo razprodajo lastnine, ki je bila zgrajena s samoprispevki na področju gradnje zdravstvenih domov, bolnišnic in tako naprej, in popolno privatizacijo osnovnega zdravstva in zdravstvenih domov. Mislim, da je to slabo. Bilo bi bolje, da bi obrnili zadevo - da bi tistim zdravstvenim domovom, ki so izgubili možnost, da v celoti pokrijejo obseg dela, ki je bil včasih tam zagotovljen, vrnili to možnost tako, da bi vzeli nekaj koncesij in postavili spet zdravstveni dom tako, da bi opravljal svoje poslanstvo v celoti. Pri tem mislim na dispanzersko metodo dela v [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]dispanzerjih, mislim na preventivo in tako dalje. To razpravo bom podrl. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu Jaka Presečnik, prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Torej, sam bom podprl razpravo, ki jo zahteva kolegica Bizjak Mlakar. Že zadnjič sem bil na ustreznem odboru presenečen, da je bil zavrnjen predlog javne predstavitve, javne obravnave Zakona o zdravstveni dejavnosti, ker menim in se pridružujem mnenju, da bi tam bil širši prostor in širši krog udeležencev, torej mnogo ljudi iz posameznih institucij, iz strokovnih institucij, ki bi razpravljali o problematiki zdravstvenega varstva in o organiziranosti zdravstva v Republiki Sloveniji. Kot rečeno, če tiste razprave ni, pa bo enkrat, bog ve kdaj, pa kljub temu da sem zelo skeptičen glede rezultatov teh javnih predstavitev v Državnem zboru, glede na to, da po navadi vlada oziroma ustrezno ministrstvo popolnoma nič ne upošteva zaključkov iz predstavitve oziroma posameznih razpravljavcev - ne samo političnih, predvsem strokovnih - bom podprl razpravo v Državnem zboru, ker menim, da je potrebna. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 34. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam da sklep ni bil sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 25.A TOČKO DNEVNEGA REDA... Proceduralno. Prosim, gospod Kontič.
Hvala lepa. Predlagam, da Državni zbor odloči, skladno s prvim odstavkom 65. člena Poslovnika, o spremembi vrstnega reda obravnave točk dnevnega reda seje. Predlagam, da se 2. točka dnevnega reda, to je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku, namesto v petek 18. 12. obravnava v sredo 16. 12. Hkrati predlagam, da se točki 22. in 23., zaradi tega, ker prestavljamo to obravnavo na sredo, s srede prestavijo na petek. To je skladno s prvim odstavkom 65. člena Poslovnika Državnega zbora.
Hvala. Te predloge upoštevamo v okviru enega predloga sprememb in je v skladu s 65. odstavkom, 1. člen. Ta predlog bo sprejet, če temu ne bo nasprotovala tretjina navzočih poslancev. Prehajamo na odločanje. Glasujemo o proceduralnem predlogu Bojana Kontiča. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslance, za 47, proti 22. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 22.]] Ugotavljam, da je ta predlog sprejet. In tako bo Državni zbor spremenil vrstni red obravnave točk. Prehajamo torej na 25.A TOČKO DNEVNEGA REDA - NA PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ODNOSIH REPUBLIKE SLOVENIJE S SLOVENCI ZUNAJ NJENIH MEJA, skrajšani postopek. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Predlog zakona je na 9. seji 2. 10. 2009 obravnaval matični Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje. Po končani razpravi predloga zakona ni sprejel, zato je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Besedo ima Samo Bevk v imenu Poslanske skupine SD. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Predlog novele zakona sicer uvaja zgolj manjše spremembe in sicer na področju trajanja mandata Sveta Vlade Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in Sveta Vlade Republike Slovenije za Slovence po svetu. Natančno navaja državne organe, ki imajo nalogo izvajanja repatriacije, uvaja popravke pri določitvi upravičencev za izplačevanje priznavalnin tistim, ki so sodelovali pri poučevanju slovenskega jezika [[...]]
Prosim, mir v dvorani in prisluhnite govorcu!
[[...]]ter poudarja pomembnost 21. člena predloga zakona, ki se nanaša na vpisovanje Slovencev v zamejstvu in po svetu v javne visokošolske zavode v Republiki Sloveniji. Na predstavitvi zakona je pristojni minister prof. dr. Boštjan Žekš poudaril, da gre za manj pomembne spremembe obstoječega zakona. Poslanska skupina Socialnih demokratov zakon podpira. Na seji zainteresiranega delovnega telesa, to je na Komisiji za odnose s Slovenci v zamejstvu in po svetu, je bil zakon tudi soglasno sprejet. Zapletlo se je na seji matičnega delovnega telesa, to je na Odboru za notranjo politiko, ko členi zakona niso bili sprejeti. Takrat je bil rezultat glasovanja 6 za novelo zakona in 6 proti noveli zakona. Zakaj je do tega prišlo, čeprav ima v matičnem delovnem telesu koalicija večino, ki je predlagateljica tega zakona. Prišlo je do trenutne odsotnosti nekaterih poslancev in predsednik delovnega telesa je pač to izkoristil za odločanje. Kajti zaradi opravkov, kot se reče, kamor gre še cesar po navadi peš, je manjkalo nekaj poslancev koalicije. S tem je bilo s strani predsednika matičnega odbora ugotovljeno, da je obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja na matičnem delovnem telesu končana. To problematiko se je potem, pa ne samo s tem zakonom, ampak tudi še z nekaterimi drugimi ukvarjala tudi Komisija za poslovnik, ki je sprejela razlago drugega odstavka 61. člena Poslovnika Državnega zbora in tako za primer, ko je sprejet nek zakon tako rekoč brez členov, omogoča tudi predstavitev poslanskih skupin v zvezi s takim zakonom. Naj ponovim Poslanska skupina Socialnih demokratov bo zakon oziroma novelo zakona o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja, ko ga bo Vlada ponovno pripeljala v Državni zbor, podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miro Petek v imenu Poslanske skupine SDS.
Hvala lepa. S proceduralnim predlogom 5 minut odmora bi lahko vse rešili. V Poslanski skupini SDS smo razočarani, da koalicija zaradi neresnega pristopa k spremembam in dopolnitvam Zakona o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj meja ovira učinkovito delo Urada za Slovence v zamejstvu in po svetu, ki ga v tem mandatu vodi njihov minister. Ta zakon je namreč končal svojo pot že na matičnem delovnem telesu. V parlamentarno proceduro bomo gotovo dobili nov predlog zakona, z enako vsebino in najbrž bo na koncu tudi sprejet. Zato je neodgovorno, da se bomo v Državnem zboru še enkrat ukvarjali z isto zakonsko vsebino, na sejah bodo poleg poslancev in strokovnega osebja parlamenta sedeli še minister in predstavniki urada, ki bi se lahko v tem času ukvarjali z drugimi zadevami. Treba pa je tudi dodati, da je delovanje urada na določenih področjih zaradi nesprejetja novele tega zakona manj učinkovito. Negativne posledice so predvsem na področju sprememb in dopolnitev financiranja s strani urada. Kot vemo, je bil pred nedavnim objavljen razpis, prijavitelji pa morajo svojo redno dejavnost oziroma projekte prijaviti do 23. decembra letošnjega leta. Novela zakona je glede na obstoječe stanje in potrebe širila ta krog upravičencev. Pravico do prijave na razpis bi poleg organizacij civilne družbe imele tudi druge osebe, vendar sedaj za širitev kroga prijavljenih ni pravne podlage. Koalicija je na seji Odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje vendarle zmogla toliko glasovalne moči, da je zavrnila amandma Poslanske skupine SDS, ki v predlog zakona vrača obstoječo dikcijo, ki jo je predlagana novela rušila. Predlagatelj se je namreč odločil, da v noveli zakona iz 78. člena, ki govori o tem, kdo podaja predloge upravičenosti posameznih oseb do repatriacije, briše slovenske katoliške misije in misije drugih verskih skupnosti. V Poslanski skupini SDS smo ta nameravani izbris skušali z amandmajem popraviti, vendar amandma ni bil sprejet. Sam minister Žekš pa je v razpravi povedal, da Slovenija po svetu nima drugih misij kot rimskokatoliške misije, ki opravljajo izjemno delo za obstoj in razvoj slovenskega jezika, kulture in narodne identitete. Zakonsko dikcijo slovenske rimskokatoliške misije skušajo sedaj skriti v dikcijo nepridobitnih oseb zasebnega prava oziroma njihovih pravnih oseb v tujini. Zaradi slednjega pa je vendarle dobro, da je ta zakon po zaslugi koalicije padel že na obravnavi na matičnem delovnem telesu. Vlada in koalicija bosta imeli v teh božičnih dneh dovolj časa za temeljit premislek tudi o pomenu slovenskih rimskokatoliških misij med Slovenci po svetu. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Gvido Kres.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! V zvezi s tem predlogom zakona moram najprej povedati, da smo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke razočarani nad razpravo, ki se je odvijala na Odboru za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje. Namesto razprave o vsebini in namesto dobronamernih predlogov so šle pripombe v popolnoma ideološko smer, kar se nam v zvezi s tem zakonom res ne zdi primerno. Menimo, da je predlog zakona sicer prinašal določene pozitivne spremembe in potrebno nadgradnjo že obstoječega zakona. Ni šlo za kakšne bistvene spremembe in kot je na seji odbora povedal minister dr. Žekš, bi bilo v bližnji prihodnosti res treba pripraviti sistemske spremembe in dopolnitve zakona, ki bodo temeljile na širši javni razpravi med Slovenci v Sloveniji, v zamejstvu in po svetu. Konec koncev pa nam drugega tudi ne preostane, saj je bil postopek o tej noveli zakona na odboru zaključen. Glede na to, da je na tem področju precej problemov in nedorečenih zadev, pa v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke predlagam pristojnemu ministru, da se s sodelavci kar takoj lotijo priprave sistemskih sprememb in dopolnitev Zakona o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja in seveda pričakujemo, da bo novela čim prej vložena v zakonodajni postopek. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil mag. Vasja Klavora.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice, kolegi! Danes smo bili že večkrat obveščeni, da na delovnem telesu členi zakona niso bili sprejeti in hkrati niso bili zavrnjeni. Zato se danes seznanjamo s sklepom, da je zakonodajni postopek končan. Glede na to, da predlog zakona nima členov, ki bi bili sprejeti, nam tudi v naši poslanski skupini ne ostane drugega, kot da se tudi mi seznanimo s to ugotovitvijo. Sicer pa v naši poslanski skupini menimo, da sam predlog zakona ni bil slab in bi ga podprli. Zato pričakujemo, da bo Vlada pripravila in vložila nov predlog, saj je predlog novelacije prinašal le nujno potrebne in enostavne popravke, ki so trenutno nujni. Za bolj temeljito prenovo veljavnega zakona pa je po naši oceni pametno morda nekoliko počakati, saj zakon velja šele dobre tri leta in se še niso pokazale vse slabosti veljavnega zakona. Ob pripravi korenitih sprememb bi veljalo razmisliti o oblikovanju delovne skupine, tudi iz vrst Slovencev, živečih zunaj meja Republike Slovenije, ki bi pripravila konkretne predloge sprememb in seveda sodelovala tudi s pristojnim ministrstvom. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo stališče predstavil gospod Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik za besedo. Odnosi Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja so katastrofalni. Ta zakon, če bi bil seveda sprejet v proceduro, bi marsikaj omilil in tudi pomagal Slovencem, ki živijo zunaj vsaj toliko, kolikor smo mi lahko videli, kar po mojem že na kršitvah, ki zaslužijo obravnavo na kakšnem evropskem svetu ali pa tudi s strani evropskih poslancev bi morali biti zaradi eklatantnih kršitev človekovih pravic obsojeni vsaj v evropskem parlamentu. Če bi seveda poglavitne rešitve predloga zakona bile sprejete, bi imel predlog zakona okvirni mandat v dveh vladnih posvetovalnih telesih Svetu za Slovence v zamejstvu in Svetu za Slovence po svetu. Točka, ki nam je posebej všeč in nam je všečna, bi urad, če bi bil ta zakon sprejet, prevzel tudi financiranje izvajanja izobraževanja slovenskega jezika. Vemo, da se to sedaj ne dogaja, marsikje sosednje države ne spoštujejo podpisanih sporazumov in tudi tisto, kar je s sporazumom in zakonom o manjšinah dogovorjeno, ni izplačano. Priča smo bili, da se je gospod Pahor pogajal z gospodom Berlusconijem, ali bo dal tisti ubogi milijon evrov za Slovence, živeče v Italiji. In odšel je, seveda Berlusconi v Rim s figo v žepu. Nedavno smo bili s Komisijo za zamejce in Slovence po svetu na skupnem sestanku z madžarsko delegacijo parlamentarcev na madžarski strani in videli smo katastrofalne razmere Slovencev, ki živijo na Madžarskem. Edina osnovna šola, ki je, ki naj bi bila slovenska, ni slovenska. Bi prosil, predsedujoči, če lahko umirite te svoje poslance. Vsaj toliko spoštovanja, če lahko poslušate. Edina slovenska šola, ki ni slovenska, je stara več kot 50 let in je opremljena z izrabljeno, obrabljeno opremo iz slovenskih šol. Samo ena učiteljica je, ki zna slovensko na tej šoli. Naša manjšina prejema 600.000 evrov na Madžarskem, medtem ko za madžarsko manjšino na Slovenskem damo mi iz proračuna 20 milijonov 800 tisoč evrov. V Sloveniji ima madžarska manjšina 34 novinarjev, ki delajo na RTV Ljubljana na regionalnem programu za madžarsko manjšino, imajo svoj časopis, imajo 350 tiskanih knjig na leto, imajo strokovnjaka, ki njim svetuje pri uporabi madžarskega jezika, in imajo dvojezično urejeno področje. Na Madžarskem slovenski učitelji živijo brez plač, njihovo administrativno-tehnično stanje oziroma pogoji za delo so nikakršni in lahko se soočamo s tem, da je slovenska beseda redkost. Odgovor, zakaj se ne spoštuje 17 let star podpisan dogovor, ki je bil podpisan s strani slovenske vlade na pobudo Madžarske - v odgovor smo dobili, da je romsko vprašanje na Madžarskem preveliko in madžarska vlada ne more zagotoviti vseh potrebnih pogojev za delo Slovencev. Priznali so to na tak način. Ko govorimo o Avstriji; ne spoštuje se 7. člen državne pogodbe. V Italiji je zakon, ki naj bi ščitil manjšino, zgolj črka na papirju. S tem, ko bi lahko odprli problematiko in spremenili Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja, zavračamo možnost in zopet Slovencem obračamo hrbet in si dajemo upanja, da bomo mogoče dobili sistemsko spremembo, ko bo to minister odločil, da je čas, in kadar bo za to primerno obdobje. Torej konec recesije etc., etc., etc., kar bo prineslo možnost, da se bo Vlada spomnila na Slovence. Ko je naš premier šel v Budimpešto, se niti sestal ni Slovenci! Rokoval se je z madžarskim kolegom in tam sta bila polna lepih besed. Stanje, ki smo ga videli mi, pa je žalostno. Nekateri smo bili razočarani nad tem, kar smo videli. Veleposlanica ne dela drugega, kot da hodi po sprejemih s svojim možem, ki jo pridno vozi okoli [[...]]
Gospod Prijatelj, hvala lepa.
[[...]]in uživa v diplomatskih sprejemih. Sramota za Slovenijo.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za poslovnik dne 9. decembra 2009 razglašam, da je s predstavitvijo stališč poslanskih skupin Državni zbor ugotovil, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 25.B TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DOHODNINI, redni postopek. Predlog zakona je v obravnavo Državnemuzboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom. Predlog zakona je na 11. seji 28. 10. 2009 obravnaval matični Odbor za finance in monetarno politiko. Ker po končani razpravi odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Zato v skladu z razlago poslovnika prehajam na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima v imenu SDS gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo in vsem prav lep pozdrav. Paket ukrepov, ki ga je v zakonodajni postopek vložila Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, je bila letos edina strategija za zajezitev, ublažitev in izhod iz krize, ki je bila vložena v Državnem zboru. Svežnji ukrepov, ki jih je predlagala Vlada, so bili pa tisti, ki so sprostili oziroma omogočili prosti pad oziroma strmoglavljenje gospodarske rasti in med državami z evrom je Slovenija doživela prav največji padec gospodarske rasti. Žal ta predlog, ta paket ukrepov, ki ga je vložila v zakonodajni postopek 28. aprila Slovenska demokratska stranka, ni dobil podpore. Vse ostalo, kar je vložila Vlada, vključno z rebalansi proračunov in s proračuni, pa je bilo koncipirano na nerealnih in napačnih makroekonomskih predpostavkah in zato tudi vsi ti ukrepi, ki jih je domnevno predlagala Vlada, tudi niso mogli zagrabiti oziroma učinkovati. Eden izmed ukrepov, ki smo ga večkrat predlagali za izhod oziroma pomoč v gospodarstvu, je tudi novela zakona o dohodnini. Prvič smo to novelo predlagali že 19. decembra lani in v tej noveli smo predlagali zvišanje praga za obračun normiranih odhodkov za s.p.-je s 40 tisoč na 100 tisoč evrov in to tudi za s.p.-je, ki so imeli poleg sebe še enega zaposlenega. Žal Vlada tega predloga ni podprla in koalicija je tudi v Državnem zboru glasovala proti. Potem smo ta dodelan predlog ponovili tudi v sklopu, kot sem že prej omenil, protikriznih ukrepov in poleg te obstoječe rešitve, ki je bila zavrnjena, smo dodali še dopolnitev tega zakona, kjer smo predlagali še povišanje olajšave za raziskave in razvoj. Žal tudi ta predlog zakona na glasovanju ni dobil podpore, Vlada je bila proti, koalicija prav tako. Meseca avgusta smo zakon ponovno vložili, dodelali smo, poleg povišanja osnove za obračun normiranih stroškov in olajšav za raziskave in razvoj, še povišanje stopnje za obračun normiranih odhodkov, in sicer s 25 na 40%. Zanimivo pa je, da je ta zakon na glasovanju v Državnem zboru dobil podporo. Plenarna seja, splošna razprava in glasovanje so potem tudi omogočili, da smo ta zakon lahko dali v obdelavo matičnemu delovnemu telesu, na katerem pa je koalicija podrla odločitev Državnega zbora. In danes imamo tu rešitev in zakon z rešitvijo, ki je drugačna, kot je bila sprejeta na plenarni seji Državnega zbora. Takšne rešitve, takšne odločitve so možne - žal - samo v tej koaliciji. Nikoli prej se ni zgodilo, da bi Državni zbor na plenarni seji, na splošni razpravi zakon izglasoval z glasovi koalicije, potem pa bi ga ta ista koalicija v nadaljevanju postopka, ko bi ga bilo treba samo še dodelati, podrla. Žal tudi Vlada predloga zakona ni podprla, se pravi, tudi ni prisluhnila vsem opozorilom, vsem pripombam, vsem željam Obrtno-podjetniške zbornice, kajti ta zakon je pravzaprav napisan tudi po njihovih zahtevah. Ker pač zakon ne more v nadaljnji postopek, tudi ne bo izpeljane tako imenovane debirokratizacije in nekaj tisoč davčnih zavezancev se ne more nadejati poenostavitev pri svojem poslovanju. Na tak način, ko Vlada spi, ko nič ne predlaga oziroma se sonči pod žarometi, koalicija v Državnem zboru pa vztrajno zavrača vse pozitivne predloge [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Slovenske demokratske stranke in tudi drugih opozicijskih poslanskih skupin, še dolgo ne bo moč pričakovati ustreznih, času primernih in gospodarstvu potrebnih ukrepov. Nam je pravzaprav žal, da ta predlog zakona ni dobil na delovnem telesu možnosti, da bi ga dodelali in nekaj tisočem malih podjetnikov omogočili boljše, primernejše delovanje v teh težkih časih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil mag. Radovan Žerjav. [[Ne boste.]] Hvala. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Matjaž Zanoškar.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kolegice in kolegi! Dovolite, da predstavim stališče DeSUS glede Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini. Kar zadeva rešitve predlagane novele je Poslanska skupina DeSUS že v okviru splošne razprave tega predloga povedala svoje stališče, in sicer, da teh rešitev, ki se nanašajo na ugotavljanje davčne osnove od dohodka iz dejavnosti ter na metodo poenostavljenega načina ugotavljanja davčne osnove oziroma na metodo pavšalne obdavčitve za uporabo normativnih stroškov, poslanci DeSUS ne podpiramo. Predlog zakona je bil sicer na 9. seji Državnega zbora sprejet s 34 glasovi za in 28 glasovi proti, zato se je zakonodajni postopek nadaljeval na seji matičnega delovnega telesa. Tu so bile sprejete odločitve, ki niso ravno praksa, stalnica v okviru sprejemanja zakonodajnih aktov, in sicer, nobeden izmed predlaganih členov ni bil sprejet, tako da prvotno predlagane rešitve sedaj rezultirajo zgolj naslov predloga, brez enega samega člena. To pomeni, da gre za odstopanje od poslovniških določil urejanja zakonodajnega postopka, saj predlog zakona v vsebinskem smislu ne obstaja več. Poslanci DeSUS se strinjamo z ugotovitvami Zakonodajno-pravne službe ter poslovniške komisije. V takšnih primerih pa menimo, da je popolnoma korektno in prav, da se ugotovi neprimernost predlaganega zakona ter da se s tem zakonodajni postopek tega akta konča. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Bogdan Barovič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Resnica je, da je to eden od mnogih aktov, predlogov zakonov, ki jih je opozicija ponudila za reševanje problemov. Ker drugače ni moč več razlagati, zakaj vse te stvari zavračate, se je enkrat treba sprijazniti na nivoju družine. Družina je država. Če ne delaš, nimaš denarja in lahko prideš do njega tako, da vzameš posojilo, dve ali tri, če ga sploh dobiš. Če pa že ga dobiš, ga ne moreš odplačevati, ti zmanjka denarja za odplačevanje. Druga varianta je, da prodaš, če imaš slučajno vikend, pa garažo, pa avto in potem nimaš več nič. Edina resnica, ki je možna, je, da začneš delati, da iščeš delo kjerkoli, kakršnokoli, skromno živiš, da začneš rasti nazaj. Enako je z našo državo. V tem letu in dveh mesecih, točno vemo, da ima ta država toliko posojil, na veliko žalost, da več jih niti ne bi smela jemati, kaj šele dobiti. Mogoče je še kaj prostora pri prodaji državnega premoženja, ampak tudi tega bo enkrat zmanjkalo. Država lahko proračun oblikuje samo iz določenih vrst prihodkov, jasno, največ iz prihodkov od davka na dohodek. Davek na dohodek bo rastel, če bo dohodek v tej državi rastel. Dohodek v tej državi bo rastel, če bodo ljudje delali. Ljudje pa bodo dobili delo in zagnali ponovni gospodarski vzpon samo in zgolj - pa poslušajte vendarle neke, doktorje znanosti iz ekonomije, saj niso zastonj doktorji znanosti - samo in zgolj s fiskalno politiko. Druge rešitve v tem trenutku ni. Z davčno politiko. Je pač treba požreti in reči OK, ta trenutek ne bo v državni proračun priteklo toliko denarja, kot ga mi pričakujemo. Ne govoriti sedaj, da je proračun oškodovan, če se sprejme ta in podobni zakoni, ob tem da se ne zavedamo, da bo ta proračun oškodovan ravno zaradi tega, ker takšen in mnogi temu podobnih zakonov niso bili sprejeti, ki bi z nižjo davčno stopnjo privabile investitorje, omogočile, da bi imeli delavci boljše plače, da bi bili izdelki cenejši, ki bi se prodajali ven ali pa doma, in bi prihajal denar in bi se obogatilo in bi se delalo več in bi bilo več denarja, več dohodkov, ki bi prišlo v to blagajno. Ti zakoni to predlagajo, ta in mnogo drugih, ki smo jih obravnavali in za katere je Slovenska nacionalna stranka vedno glasovala za. Ne, nočete tega slišati, da edino z delom bomo ustvarili dohodek in edino z davkom na dohodek bo proračun začel izgubljati na minusu! In ne vem, kako si upate v Državnem zboru vsi, tudi verjamem, da imate življenjske izkušnje, da tega ne veste, da je bolj pomembno, da ne bi oškodovali državno blagajno, ker je že tako oškodovana. Lepo vas prosim! Oškodovana bo še toliko bolj ravno zaradi tega in takšnih zakonov, ki jih niste hoteli sprejeti. Lepo ali pa grdo, to bo vidno letos ob novem letu, drugo leto še bolj, zapomnite si leto 2011, ko bomo res morali prodati še zadnjo garažo in zadnje avtomobile. Zapomnite si to! In leta 2012 bomo mogoče te zakone vlekli ven in rekli: "Prav ste imeli." Mi smo proti negativnemu sklepu. Proti! Morali bi začeti z enim od takšnih zakono - nekaj izgubili in veliko pridobili. Na žalost, očitno nočete tega.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine LDS bo predstavil mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Povedati moram za javnost, da v tej točki ni sklepa, kajti pred nami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, vendar ker zakon nima členov je to prazen zakon, zakon brez vsebine. Razprava o vsebini zakona pa ni mogoča, ker tudi vsebine ni, zato tudi glasovanja ne bo, ker tudi zakona brez členov ni moč sprejeti. Zato v luči teh dejstev v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije ugotavljamo, da je zakonodajni postopek pri omenjenem zakonu končan. Kljub temu pa je treba zaradi razjasnitve situacije povedati nekatere stvari, kajti ugotavljamo, da nove makroekonomske napovedi zagotovo poslabšujejo javnofinančno sliko za leto 2009. Bistveno se znižujejo prihodki, glede na prvi rebalans proračuna, in sicer za kakšnih 863 milijonov evrov, od tega največ iz naslova DDV za 400 milijonov evrov, iz naslova dohodnine dodatnih 62 milijonov evrov, davka od dohodkov pravnih oseb pa s 310 milijonov evrov. Zaradi drugačnega, slabšega gibanja zaposlenosti in plač pa je manj tudi prispevkov v pokojninsko in zdravstveno blagajno, kar pomeni še dodaten transfer iz državnega proračuna v ZPIZ in višji primanjkljaj zdravstvene blagajne. Vse to so posledice nekega stanja, na eni strani gospodarske krize, na drugi strani pa tudi slabih in nepremišljenih ukrepov, ki smo jih sprejeli v mandatu prej. Predlog pomeni tudi znižanje javnofinančnih prihodkov, kajti prišlo bi do znižanja davčne osnove pri zavezancih, ki po veljavni ureditvi ugotavljajo davčno osnovo z upoštevanjem tako imenovanih normiranih stroškov. Poleg tega bi se ob spremenjenih pogojih za vstop v sistem normiranih odhodkov in upoštevanju, da se zavezanci z večjim obsegom poslovanja obnašajo racionalno, zato za vstop v sistem po novih pogojih odločajo predvsem zavezanci, ki bi na ta način plačevali manj davka. V času gospodarske krize je pri odločanju in sprejemanju posameznih ukrepov, še posebej treba nameniti pozornost usklajenosti vseh ukrepov, ki se sprejemajo v okviru boja proti krizi, učinkovitosti posameznega ukrepa, predvsem pa vseskozi dajati poudarek javnofinančni vzdržnosti. Vlada je do sedaj že sprejela vrsto ukrepov, namenjenih za reševanje gospodarske krize. In zagotovo bo v tem okviru proučila in ocenila tudi možnost za sprejetje določenih ukrepov v okviru sprememb na področju obdavčevanja dohodkov fizičnih oseb, ki jih v letošnjem letu pripravlja na tem področju. Z vidika samega namena je ob upoštevanju značilnosti veljavnega sistema oziroma pavšalnega določanja davčne osnove zagotovo vprašljiva učinkovitost, predvsem pa smiselnost predlaganih rešitev; kajti, da sistem ne izgubi svojega namena, to je le administrativna poenostavitev, je pri določanju pogojev za vstop v sistem normiranih odhodkov in višine normiranih odhodkov potrebna predvsem zmernost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Bogdan Čepič.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Težko je dati stališče poslanske skupine o zakonu, ki ga ni, o zakonu, ki je brez členov, brez vsebine in pravzaprav ne vemo, o čeme bi razpravljali in rekli. Takšen je proceduralni postopek. Lahko pa rečemo nekaj besed o zakonu podobne vsebine ali pa iste vsebine, ki je že bil v Državnem zboru nekajkrat zavrnjen, predvsem zaradi tega, ker ni pomenil konsistentne oblike ali pa konsistentne politike reševanja te krize. Pomenil je samo parcialno mogoče reševanje, zagotovo pa ni bil sestavni del ukrepov, ki jih je predlagala ta vlada, ki dela načrtno na način, da bo to gospodarstvo in to državo pripeljala uspešno iz te krize. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za poslovnik z dne 9. decembra 2009 ugotavljam, da je na podlagi predstavitve zakonodajni postopek o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 25.C TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O VARSTVENEM DODATKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jakobom Presečnikom. Predlog zakona je na 11. seji 26. novembra 2009 obravnaval matični Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Po končani razpravi o členih predloga zakona odbor nobenega od členov ni sprejel, zato je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. V skladu s stališčem poslovniške komisije dajem zdaj predstavnikom poslanskih skupin možnost predstavitve stališč. V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, gospod Jakob Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Kot ste že rekel, gospod podpredsednik, ta zakon, žal, nima členov več, nima pa jih zato, ker ste jih z glasovanjem na odboru dobesedno izničili in zato se je morala sestati tudi poslovniška komisija, da je razjasnila problem. Ampak v paket ukrepov na področju reševanja socialnih problemov zagotovo sodijo tudi predlagane spremembe zakona o varstvenem dodatku. Žal, kot rečeno, na čuden način predlog ni dobil podpore na odboru. V tem zakonu o varstvenem dodatku dopolnjujemo 4. člen z novim tretjim odstavkom, da bi s tem omogočili prejemanje varstvenega dodatka tudi kmetom, ki so bili zavarovani za ožji obseg pravic, in predvsem tistim zavarovanim po prejšnjem zakonu o starostnem zavarovanju kmetov iz leta 1979, katerih pokojnine znašajo 187 evrov oziroma 227,60 evra. Cilj zakona je torej izenačiti pravice uživalcev najnižjih kmečkih pokojnin, ki so vse življenje delali na kmetijah in plačevali zavarovanje do varstvenega dodatka - torej je cilj izenačitev z ostalimi prejemniki v skladu z veljavnim sistemom v naši državi, ki zaradi vgrajenih načel solidarnosti in vzajemnosti zagotavlja najnižjo pokojnino. Predvideli smo odmero dodatkov v višini 60%, kot je predvideno za tiste, ki imajo najmanj 15 let delovne dobe, torej se s tem upošteva, da so plačevali manjše prispevke. Ne moremo pa se strinjati z mnenjem Vlade v delu, ko trdi, da bi s priznanjem varstvenega dodatka tudi za kmete, zavarovane po prejšnjem zakonu in za ožji obseg pravic, prišlo do diskriminacije v razmerju do drugih zavarovancev. Pri nas namreč pokojninski sistem ni čisto zavarovalniški iz različnih razlogov, ni v celoti odvisen od plačanih prispevkov, naš sistem temelji v največji meri na solidarnosti. Moram ob koncu poudariti, da se oglašajo že nekaj časa mnogi zavarovanci oziroma mnogi upokojenci, ki razlagajo svoj problem v zvezi s tem. Na zadnje mi je poslala pismo razočarana gospa iz okolice Šmarje pri Jelšah, ki je 28 let plačevala kmečko zavarovanje in prejema teh borih 127 evrov mesečno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Dovolite mi, da predstavim stališče Slovenske nacionalne stranke in vam povem, koliko je ta vlada socialna. Cilj zakona, če naj bi bili izbrisani vsi členi, je bil izenačiti pravice uživalcev kmečkih pokojnin za vse enako. Glavni namen zakona je bil zagotoviti boljši materialni in socialni položaj kmečkih zavarovancev. Zakaj je to nujno? Zaradi tega, ker je analiza Zveze upokojencev pokazala, da kar 489 upokojencev, kmečkih zavarovancev, prejema manjšo pokojnino kot 100 evrov. 13.180 jih ima nižjo pokojnino od 200 evrov in 24.662 jih ima nižjo pokojnino kot 300 evrov. Prag revščine, izračunan po metodi, ki jo priznava le Vlada Republike Slovenije, je 400 evrov. Ne vem, kako se da s 500 evri preživeti mesec. Kaj smo naredili s tem, ko smo črtali vse člene? Ignorantsko smo zavrnili dober predlog Slovenske ljudske stranke. Ne moremo trditi, da je v ustavi zapisano zakonsko določilo, da je Slovenija socialna država, resnično, prej ne kot da. Zdaj pa, kje bi lahko dobili ta denar, za katerega gospodje z Vlade trdijo, da ga ni? Spoštovane gospe in gospodje, 180 milijonov evrov nismo pobrali v blagajno pokojninskega in zdravstvenega zavarovanja, ker so si tudi državna podjetja dovolila ne plačati prispevkov. Za 50 milijonov evrov smo naredili oprostil, torej smo oprostili podjetja, da jim ni treba plačati tega prispevka. Če pogledamo državne uslužbence ali javno upravo, so v neenakem položaju z ostalimi aktivnimi zaposlenimi. To govorim zaradi tega, ker vsi prispevajo v to blagajno, seveda, tisti javni uslužbenci malo manj, zato ker najedajo dodano vrednost tistih, ki delajo v neposredni proizvodnji. Ampak javni uslužbenci ne morejo biti tehnološki višek, ker tega ne predvideva Zakon o delovnih razmerjih, kar še dodatno bremeni tudi manjkajoča sredstva, na katera se Vlada izgovarja, da jih ne more zagotoviti, pri tako pomembnem cilju, ki bi mu morala slediti, to pa je, da izenači pravice uživalcev vsem upravičencem do kmečke pokojnine. Če povzamem. Na eni strani imamo privilegirane sodnike, privilegirane brezposelne lenuhe, privilegirane izbrisane, ki bodo jutri kmalu postali milijonarji, in privilegirane tudi marginalne skupine, ki dobivajo več kot potrebujejo. Ali se še spomnite tiste položnice Romkinje, ki jo je kazala, koliko je prejela? 1.850 evrov. Jelke Strojan in ona še trdi, da je to zelo redno nakazilo in da je to mesečno kar zadosti za njo. Zakaj? Zakaj torej ne moremo tem kmetom, ki so pa trdno delali na slovenski zemlji, zagotoviti vsaj dostojne jeseni svojega življenja? Ali je bilo res potrebno, da ste črtali vse zakone, na tak svinjski, ignorantski način zavrnili to pravico, to prošnjo teh, ki danes nimajo niti za to, da bi v bistvu imeli za normalno košarico življenjskih stroškov. In če že ne moremo poiskati denarja v izterjavi, v teh 180 milijonov manjkajočih sredstev, ki jih nočete izterjati, potem bi vam lahko dal nasvet, da se lahko obrnete na Evropo, kajti Evropa namenja največ proračuna za razvoj in subvencije v kmetijstvu. Tam bi vam prisluhnili in verjetno bi danes tudi z manj pelinkovca v kozarcu sprejemali to vašo odločitev. S posmehom seveda, da zakon nima členov. Sramota.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Dejan Levanič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Postopek obravnavanega zakona je končan, saj vsebine v tem zakonu ni. Zakon je namreč brez členov, tako je bilo pač odločeno na odborih in zato o tem zakonu danes ne moremo odločati. In res je, Socialni demokrati smo zavrnili člene tega zakona, ker je zakon za določeno skupino ljudi lahko všečen, ni pa sprejemljiv z vidika pravičnosti in predvsem solidarnosti do tistih kmečkih zavarovancev, ki so se prostovoljno odločili za zavarovanje za poln obseg pravic in plačevali višje prispevke, in tudi do ostalih zavarovancev, ki niso kmeti in so bili zavarovani za ožji obseg pravic. Predlog zakona teh skupin namreč ne vključuje. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo do vprašanja socialnega položaja posameznih skupin zelo občutljivi in zato vsako odločitev v zvezi s tem tudi dobro pretehtamo. Želim si, da bi vsi prebivalci naše države živeli v blaginji. Žal je to v tem trenutku nekoliko težje. Omejeni smo s sredstvi v proračunu, ki jih ustvarimo in jih nato lahko delimo. Ko govorimo o pokojninah ob nujni solidarnosti ne moremo ob strani pustiti pravičnosti in zanemariti višine vplačanih prispevkov posameznika. Govorimo o vseh skupinah ljudi. Pri kmečkih zavarovalnicah že sedaj prevladuje solidarnost, ki je povezana s posebnim pomenom, ki ga ima njihovo delo za našo družbo. Nadaljnje poseganje v razmerje pravic iz pokojninskega zavarovanja pa ne more biti parcialno reševano, ker lahko poruši že tako krhko ravnovesje med solidarnostjo in pravičnostjo. In ravno zaradi tega v Poslanski skupini Socialnih demokratov predlaganih rešitev nismo in ne moremo podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Štefan Tisel bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Vsem lep pozdrav. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlog o dopolnitvi zakona o varstvenem dodatku, ki ga je vložila Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke, podpiramo oziroma smo podpirali. Robert Hrovat, poslanec Slovenske demokratske stranke, je v tem mandatu predložil zakon o spremembi zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, kjer se naj bi izenačil položaj vsem kmečkim upokojencem, hkrati pa bi se izboljšal tudi materialni položaj uživalcev nizkih pokojnin. Vlada je temu nasprotovala, ker bi se s predlagano spremembo poseglo v sistemsko ureditev pokojninskega in invalidskega zavarovanja. So pa takrat prihajali glasovi tudi iz koalicije, da so kmečke pokojnine res nizke in ne omogočajo dostojnega preživetja in je potrebno poiskati drugo obliko, da se jim materialni položaj izboljša. Zdaj je Slovenska ljudska stranka predlagala, da se kmečkim upokojencem prizna vsaj varstveni dodatek. Upravičencev s kmečko pokojnino, ki znaša 227 evrov, je bilo januarja 2009 le še 2302. Pri tem je treba poudariti, da gre za kmečke upokojence, ki so vse svoje življenje delali na kmetijah, obdelovali zemljo ter zagotavljali poceni hrano za delavsko prebivalstvo. Veliko so pripomogli k ohranitvi naravnega okolja in vzdrževali kulturno krajino. Pravzaprav so bili kmetje v povojnem času diskriminirani in niti niso imeli možnosti, da bi bili pokojninsko zavarovani. Zakon o starostnem zavarovanju kmetov je v letu 1972 prinesel vsaj malo olajšave. Šlo je za solidarnostni ukrep, seveda pa je bila kmečka pokojnina bolj bolj miloščina. Postopna se je v naslednjih letih pokojninsko zavarovanje kmetov izboljšalo. Začeli so tudi vplačevati pokojninsko blagajno, sistem zavarovanja pa se je začel izenačevati šele leta 1984 in je bil izenačen z delavskim leta 1990. Iz povedanega ugotovimo, da obstaja majhna skupina kmečkih ljudi, dobrih 2.000, ki so prestali vse povojne težave izgradnje države in vsa zapostavljanja kmečkega stanu in danes živijo v bednem socialnem položaju. Prav bi bilo, da tej skupini ljudi namenimo človeku dostojno življenje vsaj za zadnje dni življenja, ki ga nimajo veliko več pred seboj. Pokažimo solidarnost in jim namenimo vsaj varstveni dodatek, ki bo omogočil kakšen priboljšek na stare dni. Vem, da nekateri ugovarjajo, da lahko zaprosijo za socialno pomoč, če so jo potrebni. Večinoma so preponosni ali pa jim je nerodno, da živijo v revščini. Prav je, da sistemsko rešimo problem kmečkih upokojencev z varstvenim dodatkom, ki jim bo polepšal zadnje dni življenja. Zato je Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke soglašala s predlogom Slovenske ljudske stranke s prvopodpisanim Jakobom Presečnikom. Žal pa zakon na odboru ni dobil podpore iz vrst koalicije. Upam, da bo še kakšna priložnost, da se z zakonom izboljša materialno stanje kmečkim upokojencem. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s prestavitvijo stališč poslanskih skupin. Zaradi tega v skladu z razlago Komisije za poslovnik, z dne 9. decembra 2009, ugotavljam, da je Državni zbor ugotovil, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona o dopolnitvi Zakona o varstvenem dodatku v skrajšanem postopku končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 26.A TOČKO DNEVNEGA REDA, na obravnavi dveh zahtev skupin poslancev, da Državni zbor odloči o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora, da se ti dve zadevi obravnavata po skrajšanem postopku. Najprej gre za predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o urejanju statusa državljanov drugih držav naslednic, nekdanje SFRJ v Republiki Sloveniji. Uvodno obrazložitev skupine predlagateljev bo podal gospod Grims.
Spoštovani! Predlog zakona, o katerem teče beseda, se dotika ene od najbolj občutljivih tem, s katero se srečuje Državni zbor. Po eni strani se dotika usod konkretnih ljudi, torej človeških usod, po drugi strani pa se dotika temeljnih vrednot slovenske osamosvojitve, torej samih temeljev slovenske državnosti. Že to je zagotovo razlog, da se ta zakon obravnava po rednem postopku, da se z njim ne hiti. Prav zato, ker gre za izjemno občutljivo področje, je še posebej problematično, da se k reševanju te problematike v zadnjem letu dni pristopa izrazito na hitro, včasih nestrokovno ali pa, kot nekateri sklepamo, se s tem manipulira. Naj samo citiram nekaj številk, konkretnih številk in vsi dobro obvladamo to matematiko, ki jih je razglasilo to ministrstvo za notranje zadeve v zadnjih nekaj mesecih. Najprej je razglasilo, da je številka osemnajst tisoč tristo štiri za tako imenovane izbrisane, bolje bi bilo seveda prenesene, saj v resnici gre za to, napačna in da je v resnici prava številka več kot petindvajset tisoč petsto tako imenovanih izbrisanih. Potem so nas seznanili s tem, da so izdali neposredno kot uresničitev odločbe Ustavnega sodišča približno sedem tisoč petsto odločb in nato so pospremili ta predlog zakona, o katerem danes govorimo, z obrazložitvijo, da se morda dotika še nekaj preostalih sto ljudi. Zdaj pa oprostite, da opravimo eno matematično operacijo: petindvajset tisoč petsto minus sedem tisoč petsto je osemnajst tisoč, gospe in gospodje, ne pa nekaj sto. To se pravi, ali gre za nestrokovnost ali lapsus ali pa še za kaj hujšega. Toda zagotovo se s tako občutljivo temo, ki, še enkrat poudarjam, se dotika konkretnih človeških usod in temeljnih vrednot slovenske osamosvojitve zagotovo ne gre hiteti in se je lotevati na takšen način. V SDS ves čas zagotavljamo načelo, da naj se v konkretnem postopku ugotovi, ali je bila posamezniku dejansko storjena krivica, in če je bila storjena krivica, naj se popravi. Da pa tisti, ki so kalkulirali s slovensko osamosvojitvijo, nikakor, ali pa so celo Slovenijo napadli z orožjem gospe in gospodje, o tem govorimo v resnici, tudi takšni so med njimi, tisti pa iz tega seveda ne smejo vleči nikakršnih koristi. To bi bilo v nasprotju z načeli prava, v nasprotju z ustavo, v nasprotju z načeli naravnega prava, ki ga moderna pravna znanost pojmuje kot temelj celotnega pravnega sistema in svetovne ureditve. Poleg tega opozarjamo v SDS, je to v izrazitem nasprotju, očitnem nasprotju z resolucijo o normativni dejavnosti, ki jo je sprejel Državni zbor pred mesecem dni, saj ta kot enega svojih temeljev postavlja načelo transparentnosti, ki ga citiram: "sprejemanje predpisov po rednih zakonodajnih postopkih, ki omogočajo kakovostno seznanjenje ter odzive in vplive zainteresirane javnosti." To je dobesedni citat izglasovane resolucije v Državnem zboru, ki jo je predlagala ista vlada in potrdila ista koalicija, ki sedaj stoji za tem zakonom. Naš poslovnik v resnici dopušča hitre postopke in pravna praksa Državnega zbora je bila žal nekaj mandatov nazaj tudi taka, da se je zgolj za povečanje profita igralnic sprejemal nek zakon po hitrem postopku. V tem primeru se pravno govori o zlorabi procedure. In zato, da bi se izognili zlorabam procedure, da bi pokazali ustrezen odnos do ljudi, do konkretnih usod in do vrednot slovenske osamosvojitve, v SDS predlagamo, da se odloči o sklepu kolegija tako, da se ta zakon obravnava po rednem postopku. Le na ta način bo mogoče zadostiti vsem načelom, ki so zapisana v slovenski ustavi in le na ta način bo zadoščeno demokratičnemu postopku in tudi poslovniškim določilom ter resoluciji o normativni dejavnosti, ki obe zavezujeta Državni zbor.
Hvala lepa, gospod Grims. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državni zbor o odločitvi kolegija odloči brez razprave in brez obrazložitve glasu. Gospod Tanko. Kaj želite gospod Tanko?
Jaz predlagam 10 minut odmora pred glasovanjem.
Odrejam 10 minut odmora. Ob 21.21 nadaljujemo.
Nadaljujemo s sejo. Gospod Tanko, ali želite besedo? gospod Tanko ne želi besede. Prehajamo na glasovanje. Glasovali bomo o predlogu naslednjega sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o urejanju statusa državljanov drugih držav, naslednic nekdanje SFRJ v Republiki Sloveniji, EPA 735-V , se obravnava po skrajšanem postopku. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 21. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 21.]] Zakon bo obravnavan po skrajšanem postopku. Prehajamo na drugo odločitev. Skupina istih 24 poslank in poslancev je vložila zahtevo, da se ponovno odloča o odločitvi Kolegija Državnega zbora, da se Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o policiji obravnava po skrajšanem postopku. Dodatno obrazložitev v imenu predlagateljev bo imel dr. Gorenak. Izvolite.
Hvala lepa. Govorimo torej o tem oziroma predlagamo to, da se ta zakon obravnava po rednem in ne po skrajšanem postopku. Da bi me lažje razumeli, vsaj tisti, ki me bodo poslušali, naj posežem nekoliko v zgodovino in na tej osnovi povem, zakaj je obravnava tega zakona po rednem postopku potrebna. Slovenija je bila do leta 1998 edina in zadnja država znotraj tako imenovanega socialističnega bloka, ki je dobila moderen nov policijski zakon. Do leta 1998 je policija delovala po starem zakonu ali povedano poenostavljeno, policija, to je bilo Ministrstvo za notranje zadeve. Na čelu Ministrstva za notranje zadeve so se menjali v tistem času trije oziroma štirje politiki. Tudi policija je tudi v tistem času uporabljala prikrite preiskovalne ukrepe, ki so jih po takratni zakonodaji odrejali ministri, torej politiki. Šele leta 1998 se je to stanje spremenilo in policija je začela delovati kot organ v sestavi. In šele od takrat naprej je politiki na nek način omejen dostop do policijskega dela, zlasti do najbolj pomembnih in tajnih oblik policijskega dela, kot je uporaba prikritih preiskovalnih ukrepov. Za ilustracijo naj vam povem, da sem bil leta 2000 državni sekretar in na dan aretacije gospoda Šuštarja, nekdanjega državnega sekretarja, pri katerem vemo, da so bile te metode uporabljene, za to nisem vedel. Prav je, da nisem vedel. Skupaj sva sedela na Vladi. Bil sem politik. To sodi v policijo. Preidimo na današnji zakon. Kaj predvideva zakon, ki ga predlaga koalicija oziroma ministrica. Prvič, nacionalni preiskovalni urad, ki bo preiskoval najtežja kazniva dejanja s področja gospodarske, finančne, organizirane kriminalitete, korupcije in še česa. Zelo neproblematično, celo pozdravljamo, da nastaja tak urad. V nacionalnem preiskovalnem uradu bodo zaposleni izkušeni kriminalisti, delavci davčne uprave, cariniki, tudi drugi strokovnjaki, kot so strokovnjaki za pranje denarja in tako dalje. V redu, ni problematično, pozdravljamo. Nacionalni preiskovalni urad, tukaj pa se začnejo problemi tega zakona, nacionalni preiskovalni urad bo sestavni del kriminalistične policije, toda kriminalistična policija bo za njega zagotavljala izključno in samo materialno tehnično podporo. Ne bo pa ta urad, ki bo sestavni del kriminalistične policije, odgovoren direktorju kriminalistične policije. Ne boste verjeli, ne bo odgovoren niti direktorju policije. Odgovoren bo ministrici za notranje zadeve. Torej peljemo neko by-pass linijo, s pomočjo katere želimo speljati preiskovanje teh kaznivih dejanj direktno pod nadzor ministrice za notranje zadeve. Drugi absurd, ki se na tem področju pojavlja, je preprosto to, pa to malo krajše, da bo za direktorja tega urada lahko imenovan nekdo spet po nekem osebnem natečajnem postopku, ki je spet unikat, ki ga ne pozna noben drug postopek. Ne boste verjeli, njegov nadrejeni, to je direktor kriminalistične policije, pa je imenovan po običajnem postopku. Torej njemu podrejeni pa posebnem postopku, ki ga predvideva ta zakon. Ne vidimo nobenega razloga, da bi bilo tako. Naprej. Tisto, kar je še najbolj problematično in absurdno, pa je to, da bo direktor nacionalnega preiskovalnega urada sam in edini v tej državi zbiral, kaj bo ta urad preiskoval. To pomeni, nihče v tej državi, niti generalni direktor policije, niti direktor kriminalistične policije mu ne more odrediti in naložiti nalog. Ne. On sam arbitrarno odloča po predlogu zakona, kaj bo obravnaval. Vprašajmo se, ali ne bo preiskoval Ruplove metle, pozabil pa bo na čiste lopate. Odločal bo sam nadzora nad njim ni. In še zadnji problem, ki ga pri tem zakonu vidimo, je ta, da bodo tam zaposleni tako imenovani višji kriminalistični inšpektorji. Izvajali bodo policijska pooblastila. Ta policijska pooblastila so našteta v zakonu, od legitimiranja, do privedbe, pridržanja in tako dalje. Toda to bodo počeli zunanji strokovnjaki, ki nimajo nobenih policijskih znanj in jim teh znanj tudi ne bo treba pridobiti. Torej bodo delali bolj kot ne lahko politično. Jaz vas lepo prosim, da razmislite o našem predlogu, sledite našemu predlogu in glasujete tako, da bomo ta zakon s tehtnim premislekom obravnavali. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Gorenak, na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državni zbor o odločitvi kolegija odloči brez razprave in obrazložitve glasu. Zato dajem na glasovanje predlog sklepa: Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o policiji, EPA 749-V , se obravnava po skrajšanem postopku. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev. Za je glasovalo 42, proti 20. Državni zbor bo zakon obravnaval po skrajšanem postopku. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Sejo prekinjam, nadaljevali jo bomo jutri ob 9. uri. Hvala lepa in lahko noč.