Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci! Prosim, da se umirite. Pričenjam 27. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: gospod Anton Anderlič, gospod Roberto Battelli in gospod Franc Pukšič. Na sejo sem vabil predsednika Vlade Republike Slovenije gospoda Janeza Janšo k 1. točki, predstavnike Vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda, predstavnika Državnega sveta Republike Slovenije k 7. točki in predstavnika Sodnega sveta k 14. točki dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 27. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 13. aprila 2007. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točke z dnevnega reda nisem prejel. Zato prehajamo na predlog za širitev dnevnega reda. Zboru predlagam, da razširi dnevni red z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o državnem tožilstvu, nujni postopek. Predlog za širitev ste prejeli 20. aprila 2007. Želi besedo predstavnik Vlade kot predlagateljice zakona? [[Ne.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] Potem prosim poslanke in poslance, da preverite delovanje svoje glasovalne naprave. Rumena lučka na desni strani. Hvala za preverbo. Zato prehajamo na odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda z obravnavo navedenega predloga zakona. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 53, proti 3. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet in s tem razširjen dnevni red. Zbor bo predlog zakona kot 7a. točko dnevnega reda obravnaval v sredo, 25. aprila 2007, po končanih glasovanjih. Sedaj zboru predlagam, da razširi dnevni red z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstvenem varstvu rastlin, nujni postopek. Predlog za širitev ste prejeli 20. aprila 2007. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda za obravnavo navedenega predloga zakona. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 53, proti 2. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet in s tem razširjen dnevni red. Zbor bo predlog zakona kot 7b. točko dnevnega reda obravnaval v sredo, 25. aprila 2007 po končanih glasovanjih. Sedaj prehajamo na določitev dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem ter s sprejetimi dopolnitvami. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 59, proti 2. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je dnevni red sprejet. S tem prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15. uri z obravnavo 1. točke dnevnega reda - to je z vprašanji poslank in poslancev.
Prosim poslanca gospoda Štebeta, da ne moti seje in ne deli plakatov po dvorani. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 28 poslank in poslancev. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. člena Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo predsednik Vlade odgovarjal v sredo, 25. aprila 2007, ob 15. uri. Na neodgovorjena poslanska vprašanja, postavljena na 24. in 25. seji zbora, bi moral danes odgovarjati tudi minister za finance. Ker pa je minister upravičeno odsoten, bo na vprašanja odgovoril na naslednji seji. Minister za notranje zadeve in minister za šolstvo in šport bosta odgovorila na vprašanji, ki sta ju poslanca postavila na 26. seji zbora. Poslanec gospod Aleš Gulič je ministru za kulturo dr. Vasku Simonitiju prijavil poslansko vprašanje, ki ne sodi v njegovo pristojnost, zato ga ministru nisem posredoval, in to v skladu z 240. členom Poslovnika Državnega zbora. Poslanci, ki so prijavili po dve vprašanji, bodo drugo vprašanje postavili, ko bodo vsi prijavljeni poslanci postavili po eno vprašanje. Poslanci imajo za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade in minister odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja in prosim poslanke in poslance, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministri: minister za promet mag. Janez Božič, minister za finance dr. Andrej Bajuk, minister za gospodarstvo mag. Andrej Vizjak, minister za zunanje zadeve dr. Dimitrij Rupel. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morata predsednik Vlade ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katera v poslovniškem roku še ni bilo odgovorjeno. Na 26. seji Državnega zbora sta poslanca gospod Anton Kokalj in poslanka mag. Majda Potrata postavila poslanski vprašanji ministru za notranje zadeve gospodu Dragutinu Mateju in ministru za šolstvo in šport dr. Milanu Zveru. Ker ministra na seji nista bila prisotna, sta poslanka in poslanec zahtevala ustni odgovor na naslednji seji zbora, zato bom najprej dal besedo ministroma, da odgovorita na vprašanje. Še prej pa je gospod Zagorac dvignil roko, verjetno iz želje po proceduralnem predlogu.
Pravilno ste ugotovili, spoštovani gospod predsedujoči. Imam proceduralni predlog. Dobro se zavedam, da je minister za finance gospod Andrej Bajuk zelo zaseden človek v tej državi. Verjamem v njegovo dobrohotnost, in sicer da je resnično vsak ponedeljek, sedaj že štiri mesece, nenehno zaseden in ne more odgovarjati na poslanska vprašanja. Če sem malo zloben - ali namerno ali pa nenamerno zaseden. Ampak dejstvo je, da sam na svoje poslansko vprašanje pričakujem odgovor, ampak ne samo jaz kot poslanec, tudi tistih 2500 ljudi, ki pričakujejo njegov odgovor in ki so se resnično srečali s tem problemom. Zato, spoštovani gospod predsedujoči, kolikor mi je znano, mogoče napačno, pa boste sedaj vi opravičili še enkrat gospoda Bajuka, je gospod Bajuk v sredo v naši državi, se pravi v Sloveniji. In glede na to, da bo na poslanska vprašanja v sredo odgovarjal tudi premier gospod Janez Janša, predlagam, da minister Bajuk, glede na to, da je tako zelo zaseden, da v ponedeljkih verjetno ne more, to naredi v sredo, ker nas je, recimo, nekaj poslancev - tudi kolega Srečko Prijatelj, recimo - ki že nekaj časa čakamo na njegove zelo zanimive odgovore. Hvala lepa.
Hvala. Glede na to, da je proceduralni predlog, da gospod minister Bajuk odgovarja v sredo na vprašanje, dajem predlog na glasovanje - oziroma oprostite, o predlogu bomo glasovali jutri v času glasovanj. Sedaj bo minister za notranje zadeve gospod Dagutin Mate odgovoril na vprašanje gospoda Antona Kokalja glede poteka ažuriranja vpisa slovenskih državljanov, živečih v zamejstvu in po svetu, v evidenco volilne pravice. Prosim. Ja, ga ni, se opravičujem. Zato bo minister za šolstvo in šport dr. Milan Zver odgovoril na vprašanje mag. Majde Potrata glede ureditve statusa svetovalnih centrov za otroke, mladostnike in starše ter posvetovalnic za učence in starše. Izvolite, gospod.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa poslanka, hvala tudi vam za vprašanje. Ustanovitelji svetovalnih centrov v Ljubljani, Mariboru, Novem mestu in pa Kopru so lokalne skupnosti. Te so tudi financer le-teh, v Ljubljani pa je sofinancer tudi Zavod za zdravstveno zavarovanje, ki krije predvsem zdravstvene storitve tega zavoda. V centrih opravljajo zaposleni storitev svetovanja otrokom, mladostnikom in staršem, v Ljubljani pa tudi zdravstvene storitve, diagnostiko, svetovanje, terapijo na področju klinične psihologije, defektologije, psihiatrije. Zakon o financiranju vzgoje in izobraževanja v 81. členu določa, kaj je dolžna financirati država iz državnega proračuna, v 82. členu pa, kaj je dolžna financirati lokalna skupnost. V 28. členu isti zakon tudi določa javne zavode, ki so lahko zaradi svoje dejavnosti predmet financiranja iz proračuna - ta nabor ne zajema omenjenih svetovalnih zavodov, ki imajo status, kot smo že rekli, ustanov, ki delujejo v okviru lokalnih skupnosti. V vseh šolah pa deluje, v skladu s 84. členom, z normativi določena svetovalna služba, ki opravlja nekatere naloge, ki jih opravljajo ti zavodi v teh štirih lokalnih skupnostih. Te naloge opravljajo različni profili: psihologi, socialni pedagogi, socialni delavci; šole pa slepim, slabovidnim, gluhim, naglušnim, gibalno oviranim učencev ter učencem z učnimi primanjkljaji in drugimi primanjkljaji na čustvenem in vedenjskem področju nudijo v skladu z odločbo o usmeritvi tudi pomoč defektologa, socialnega pedagoga, psihologa in podobno. Torej ob vseh zgoraj omenjenih možnostih je moč sklepati, da imajo šole in njihovi učenci zadostno strokovno pomoč za učence s težavami. Ob tem pa je seveda potrebno povedati, da se šole kljub naštetemu zelo pogosto obračajo tudi na omenjene svetovalne centre in z njimi dobro sodelujejo na tem področju. Problem, kam umestiti te zavode, je znan, seveda je razlog v glavnem finančne narave, vendar zaenkrat na Ministrstvu za šolstvo ne predvidevamo privzetja oziroma financiranja dejavnosti teh zavodov. Rešitve so lahko različne: ali ostanejo tako, kot so - na ravni lokalne skupnosti. Morda bi teoretično lahko tudi država prevzela te dejavnosti, vendar se bi bilo tu potrebno dogovoriti z lokalnimi skupnostmi in seveda rešiti še nekatera druga sistemska vprašanja, ki se porajajo ob sprejetju teh dejavnosti. Morda se v perspektivi odpira kakšna možnost, ko bomo imeli pokrajinsko zakonodajo, da tudi te entitete prevzamejo naloge ali pa te zavode. Zaenkrat je tako, da na ministrstvu ne razmišljamo o financiranju teh zavodov in da bodo lokalne skupnosti, ki so ustanoviteljice teh zavodov, te dejavnosti financirale še naprej. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospa Potrata.
Hvala za odgovor, gospod minister. Glede na to, da je danes mednarodni dan knjige in da vse prireditve potekajo pod geslom "Podari knjigo", vam bom, gospod minister, zato da ne bom kršila postopkov v Državnem zboru, kasneje izročila svoj knjižni dar, to pa je Razvezani jezik, jezikovni priročnik za šolo in vsakdanjo rabo, ki je najlepši učbenik. Dodatna sporočila tega knjižnega dara boste znali sami razbrati iz vseh najinih dosedanjih polemik, pa še kakšnih dodatnih, ki se bodo razvile. Ampak zdaj dovolite, da vas vendar vprašam v nadaljevanju še v zvezi z odgovorom, ki ste mi ga dali. Predstavniki centrov, o katerih je govora v mojem vprašanju, so na vas naslovili pisno pobudo. Glede na to, da se napovedujejo obsežne spremembe Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, bi pa vendar kazalo razmisliti, kako to dejavnost umestiti, glede na to, da smo usmerjeni v iskanje tistih priložnosti, ki bi odpirale svetovalne poti za slehernega mladega človeka, da se nam ne bi na teh šolskih poteh, kadar ni najbolj uspešen, izgubil. In ker ste sami tudi nakazali, da se vendar ukvarjamo tudi z regionalno strukturo, bi vas prosila, da bi razmislili o teh možnostih, glede na to, da ste predvideli ustanovitev velikih centrov, ne vem česa še vsega, tudi drugih obšolskih dejavnosti. To pa je vendar dejavnost, ki se lahko izkazuje z uspešnostjo in bi pozvala k vnovičnemu premisleku. Hvala.
Hvala. Želite, gospod minister, odgovoriti? Izvolite.
Res je, tudi novela Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja predvideva centre, o katerih ste govorili. In tudi tu se kaže ena izmed možnosti, da bi te zavode, ki imajo očitno težave s svojim statusom oziroma financiranjem, uspeli ohraniti pri življenju, še zlasti zaradi tega, ker je potreba po delu, ki ga opravljajo, vse večja. Vendar ta hip ne morem ničesar obljubiti. Status vsakega od teh zavodov je posebno vprašanje in predmet posebnega dogovora med državo, recimo, in pa konkretno lokalno skupnostjo. Generalna rešitev ni možna ta hip, tudi zaradi tega ne, ker imamo kar štiri zavode, dokaj različne med seboj, in štiri različne ustanovitelje. Torej ni to nacionalni problem, ki bi ga lahko rešili kar z neko pravno normo ali celo zakonom, ampak predmet pogovora konkretno nas, pa ne samo nas, s konkretno občino. Hvala lepa.
Hvala. Medtem se nam je pridružil minister za notranje zadeve, gospod Mate. Sedaj bo on odgovoril na vprašanje gospoda Antona Kokalja glede poteka ažuriranja vpisa slovenskih državljanov, živečih v zamejstvu in po svetu, v evidenco volilne pravice. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz bi se opravičil za to majhno zamudo. Glede vprašanja, ki mi je bilo zadnjič zastavljeno in nanj na žalost nisem mogel odgovoriti zaradi službene poti v tujini, lahko povem, da je od nadaljnje uveljavitve zakona, se pravi 2.12.2006, bilo v volilni imenik v Sloveniji vpisanih 12.444 slovenskih državljanov brez stalnega prebivališča v Republiki Sloveniji. Z usmeritvami in navodili, ki so bila dana s strani ministrstva upravnim enotam in tudi na samem ministrstvu, imamo stanje na dan 4.4.2007 takšno, da smo uspeli vpisati v volilne imenike 44.048 slovenskih državljanov, ki nimajo stalnega prebivališča v Republiki Sloveniji. Tako smo v štirih mesecih uspeli vpisati v volilni imenik 31.604 slovenskih državljanov. Matični register smo - nadalje seveda to obravnavamo kot prioriteto, da se vnaša, delamo vse potrebno in pri tem imamo tudi občasno določene težave. Če govorimo o osebah, ki jih je še treba vnesti v ta register, gre za številko 24.000 slovenskih državljanov, od tega jih je bilo 17.593 podanih na poseben seznam, ki je bil poslan upravnim enotam z navodili, kako naj ravnajo, kako naj vnesejo podatke, in dobili so rok 30.6., ko morajo to delo opraviti. Podatke za preostalih približno 7.000 oseb pa je potrebno pred pošiljanjem na upravno enoto še dodatno analizirati, prečistiti in jih potem prav tako dati upravnim enotam, da se vpišejo. Če lahko povem, da smo na različne načine se lotili izpolnjevanja teh obveznosti, ki so v zvezi s tem, poslužili smo se tudi diplomatsko-konzularnih predstavništev, v tujini smo preko društev slovenskih, preko medijev tako slovenskih kot tudi tujih pozivali naše državljane, ki živijo na tem območju, da uredijo vse tisto, kar je potrebno, predvsem da nam dajo spremenjene osebne podatke oziroma stalno prebivališče, ki ga imajo. Pri tem smo bili delno uspešni, ne povsod, hkrati pa imajo konzularna predstavništva preko zunanjega ministrstva navodilo, da vsakega državljana Republike Slovenije, ki se zaradi kakršnegakoli opravila zglasi na veleposlaništvo, prijazno opozorijo tudi, da bi zaradi potreb volilnega imenika bilo zelo v redu, če bi nam sporočali kakršnekoli spremembe svojega prebivališča v tej državi, tako da bi lahko potem spremembe sproti vnašali in ne bi prihajalo do tega, da nimamo pravega naslova, ko pošiljamo pošto in vse ostale zadeve, ki so potrebne. Tako mislim, da je Ministrstvo za notranje zadeve se tega dela v skladu z zakonom lotilo resno, in računamo, da bomo v doglednem času vnesli vse tisto, kar je potrebno v volilne imenike. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod.
Hvala lepa najprej za to informacijo, ki je bila precej izčrpna. Moram reči, da sem presenečen pozitivno, ker ko se je zakon sprejemal, sem sam komentiral, da bo ta rok verjetno kratek, glede na to, da je specifika tega dela, po moji presoji, precej zapletena in - tudi način pridobivanja podatkov iz tretjega odstavka 1. člena zakona - napotena po dveh poteh. Predvsem ta zadnji del, kako se pridobiva podatke o državljanih, ki nimajo stalnega prebivališča v Republiki Sloveniji, se mi ne zdi tako enostaven. Glede na številke, ki ste jih navedli, pa se mi vseeno postavlja vprašanje: Ali bo mogoče v skladu z 2. členom zakona, ki govori o šestih mesecih izvedbe tega vpisa po uveljavitvi tega zakona, dejansko izpeljati večino tega dela? V nasprotnem primeru predlagam, da ministrstvo predlaga kakšno spremembo, da bi to dejansko tudi omogočili. Mislim, da bi se na ta način normaliziralo stanje v zvezi s Slovenci po svetu, ki imajo državljanstvo v Republiki Sloveniji, pa živijo izven naših meja. Vsekakor pa, kot sem že rekel, ta številka me je pozitivno presenetila, glede na to, da vem, da te zadeve niso tako enostavne, ker pač nekateri državljani spremenjenih podatkov o stalnih bivališčih in drugih podatkov verjetno niso ažurno oddajali na ustrezne naslove v Ministrstvo za notranje zadeve.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Jaz sem že povedal, da predvidevamo, da bi to konca šestega meseca lahko večino tega dela naredili. Upam, da bomo tudi za teh 7.000 slovenskih državljanov, za katere še nimamo popolnoma vse pripravljeno, tako kot je potrebno, lahko uredili v naslednjih dneh in potem uredili tudi za njih. Večina dela bo pa narejenega. Kot sem rekel, vnesenih je čez 31.000 oseb, za 17.000 je že dano ustrezno navodilo na upravno enoto, kako se naj zadeva izpelje, s točno določenim rokom do kdaj to morajo narediti. Tako glede na intenzivnost dela in pristop, ki je bil na upravnih enotah pri delavcih, ki to delajo, v tem času pokazan, nimam nobenega posebnega dvoma, da ne bi tega izpeljali v tem roku, ki jim je bil zastavljen. Za tiste osebe, za katerega pa še zbiramo določene podatke, pa tudi upam, da bomo v najkrajšem možnem času naredili. Če naloga ne bo v šestih mesecih 100% izpeljana, bo pa relativno majhen procent tistega, kar bomo poskušali rešiti v najkrajšem možnem času. Hvala.
Hvala. Sedaj prehajamo na prvi krog vprašanj poslank in poslancev. Gospa Darja Lavtižar Bebler bo postavila poslansko vprašanje ministru za pravosodje, dr. Šturmu. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Tokrat se vam še posebej zahvaljujem za to, da ste mi dali besedo. Namreč, kot veste, smo kar 1/3 poslancev iz opozicije izključenih iz normalnega dela delovnih teles Državnega zbora in zaradi tega moram to vprašanje gospodu ministru dr. Šturmu postaviti tukaj, kajti v Odboru za notranjo politiko in pravosodje mi to namreč ni omogočeno. In s tem, ko se vam posebej zahvaljujem za to priložnost, pa ni to posredi, da sem hotela povedati, da niste tudi vi soodgovorni za to, da je 1/3 poslancev v tem državnem zboru onemogočeno normalno delo. Torej, gospod minister dr. Šturm, 13. aprila je bil na spletni strani Vlade objavljen Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o predlaganju kandidatov iz Republike Slovenije za sodnike mednarodnih sodišč. Glede na to, da v dokumentu navajate, da je bil zakon predhodno v javni razpravi, da so bile upoštevane pripombe in da je medresorsko usklajen, seveda sedaj logično sprašujem: Kateri so konkretni razlogi, da ste Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o predlaganju kandidatov iz Republike Slovenije za sodnike mednarodnih sodišč umaknili iz vladnega postopka? In: Ali to pomeni, da nameravate v vladni postopek predložiti predlog zakona s spremenjeno vsebino? Sprašujem pa vas tudi: Ali boste v novem predlogu zakona odstopili od koncepta, ki ga sicer dosledno uveljavljate tudi v drugih vaših zakonskih predlogih z resorja, za katerega ste kot minister odgovorni, da namreč poskušate krepiti izvršno oblast napram sodni veji oblasti in oslabiti položaj sodstva in sodnikov glede njihove samostojnosti in neodvisnosti? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala za zastavljeno vprašanje, spoštovana gospa poslanka. Preden odgovorim, pa bi najprej rad opravičil, ker vam pri odgovoru kažem hrbet. Tako se je zgodilo v zvezi s temi premestitvami in z novim sedežnim redom v Državnem zboru, da sva se znašla v čisto drugem položaju. Vse doslej sva si zrla iz oči v oči, ko sem odgovarjal na vaša poslanska vprašanje, sedaj to, žal, ni več mogoče. Ko ste vprašanje zastavili, sem se zasukal in sem gledal proti vam, sedaj pa se bojim, da to ni več mogoče, ker ne vem, kako bi se potem odzval mikrofon. Zato bom pač moral, žal, odgovarjati v tem položaju, tako kot je, in prosim, da to v naprej sprejmete z razumevanjem na znanje. Vprašali ste za razloge, zakaj smo umaknili predlog zakona o noveli, ki bi drugače uredila predlaganje kandidatov iz Republike Slovenije za sodnike mednarodnih sodišč. Postopek še ni bil predložen nobenemu vladnemu odboru. Šlo je za usklajevanje vladnega gradiva in umiki v tej fazi niso redka zadeva. Glavni razlog za to je bilo pa to, ker se je stroka intenzivno odzvala na predlagane spremembe in sklenili smo, da je vredno prisluhniti stroki, da ne kaže hiteti. Prav tako smo se želeli izogniti občutkom, da so predlagane morebitne spremembe naperjene "ad personam", h konkretnemu nosilcu te državne funkcije. Ta očitek smo hoteli ovreči, zato sem se odločil, da zakon umaknem iz procedure. Tudi vam ne morem povedati, ali bo še vložen v proceduro. Prav gotovo je sedaj na potezi ustavnopravna stroka, ki naj zadevo temeljito razišče in naj tudi poišče pravi odgovor na vprašanje, ki ga je zastavilo Ustavno sodišče. Ustavno sodišče je namreč v nedavni odločbi, ki je bila izdana 23. marca 2006, reklo, da je lahko vprašljivo, ali je, upoštevaje določbe ustave o pristojnosti predsednika republike, z zakoni dopustno določati nove pristojnosti predsednika republike. Odgovor na to vprašanje naj najprej poišče ustavnopravna stroka. Če bo odgovor tudi tak, da bo pripomogel k hitrejšemu odvijanju postopkov, bo pa rezultat toliko boljši. Hvala lepa.
Hvala. Izvolite, gospa Bebler.
Hvala lepa za besedo še enkrat, gospod predsednik. Torej, dvorana je okrogla, gospod minister, in mislim, prepričana sem, da mi ne kažete hrbta, ampak če prav vidim, vidim vaš profil in je čisto v redu. Sicer pa me zelo veseli, da ste zdajle tako poudarili, da boste pa v tem primeru posebej skrbno poslušali stroko, kaj bo povedala o rešitvah, ki naj bi jih ta zakon vseboval. Namreč, do zdaj ste tudi predlagali kakšne rešitve, kjer se je stroka ravno tako zelo živo odzvala, pa vendar ste s svojimi predlogi silili naprej in ste tudi v tem parlamentu dosegli potrditve svojih predlogov. Recimo, vemo, kakšne težave ste imeli, ko ste pristali na to, da naj bi se plače sodnikov določale v okviru sistema, ki velja za javne uslužbence. Potem, brez poslušanja stroke ste predlagali spremembe ustave, ki naj uveljavile začasni sodniški mandat. Potem, okrepili ste pristojnosti ministra za pravosodje pri imenovanju predsednikov sodišč, zato smo še zdaj brez predsednika na sodišču, ki je največje v tej državi. Storili ste še nekaj drugih ukrepov, ki gredo vsi dosledno v smeri vse večjega podrejanja sodstva izvršni oblasti in prevzemanja vse večjega vpliva pri kadrovanju v sodstvu. Ali menite, denimo, kot nekdanji ustavni sodnik, da je naša zaskrbljenost - torej zaskrbljenost večine poslancev iz opozicije - neutemeljena in da naši argumenti ne držijo? In če ne držijo, potem bi prosila za vaše mnenje: Zakaj ne? Hvala.
Hvala. Izvolite, gospod minister.
Hvala tudi za to dodatno vprašanje. Te vaše navedbe, ki ste jih omenili, so neutemeljene, zato ker ste uporabili neke primere, o katerih je treba povedati naslednje. Glede imenovanja sodnikov je doslej sodišče v celoti pritrdilo odločitvi ministra za pravosodje. Res, da je eden od kandidatov za predsednika sodišč sprožil cel niz sodnih postopkov, več kot 12, in na ta način tudi demonstriral, kako je mogoče sodne postopke zavlačevati, vendar je bil neuspešen v vseh teh postopkih. Na koncu so vsa sodišča dala prav predlogu ministra za pravosodje. Zato pač ta vaš očitek zavračam in povem samo to, da se nikakor ni treba bati, da bi bila delitev oblasti in s tem neodvisnost sodišč v Sloveniji ogrožena, kajti nobena od rešitev, ki smo jih predlagali, ni v neskladju z rešitvami, ki so na splošno uveljavljene v Evropski uniji, v državah članicah Evropske unije, za katere pa velja, da imajo v svetovnem merilu najvišji nivo spoštovanja človekovih pravic, neodvisnosti sodstva in zagotavljanja delitve oblasti.
Hvala. Gospod Ljubo Germič bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje gospodu Bručanu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Gospod minister Bručan, ostali ministri, kolegice in kolegi! Slovenska javnost je zgrožena nad vedno novimi in novimi zapleti z operacijskimi mizami. Znano je, da ste v dolgotrajnem postopku, gospod minister dr. Bručan, storili vse, da bi lahko nabavili operacijske mize ponudnika Maquet, čeprav so bile za več kot 200 milijonov dražje kot mize drugega proizvajalca Triumf. Na koncu pa ste se odločili za mize Sordino, ki so bile za 20 milijonov cenejše kot mize Triumf, vendar pa sodijo v nižji kakovostni razred. Že takrat so vas poznavalci in strokovnjaki opozarjali, da gre za proizvajalca, čigar mize celo v matični državi Italiji ne uporablja nobena večja zdravstvena ustanova, in da obstaja velika verjetnost, da ne bodo prenesle velikih obremenitev, ki jih prinaša zahtevna kirurgija. Vendar pa nihče ni pričakoval, da se bo to zgodilo tako kmalu. Mize, za katere je dobavitelj prejel plačilo v vrednosti dveh avtomobilov visokega cenovnega razreda za vsako, se kvarijo tako pogosto in v tako visokem odstotku, da so bile doslej deležne popravil in servisov pravzaprav vse, ki so bile v uporabi. Dobavitelj je celo ponudil, da bo zamenjal mize na Onkološkem inštitutu, ki pa doslej sploh še niso bile v uporabi, pri čemer ni jasno, kaj z zamenjavo novih delov z novimi modeli sploh lahko postori. Da bi bila katastrofa še večja, pa je ministrstvo ob prepričanju, da bo kupilo mize Maquet, kupilo za Onkološki inštitut tudi dezinfekcijsko komoro za mize istega proizvajalca, čeprav je bilo opozorjeno, da je komora prilagojena samo njegovim mizam, zavrnilo pa je komoro domačega proizvajalca, čeprav je prilagojena različnim tipom operacijskih miz. Zato vas, gospod minister dr. Bručan, sprašujem: Koliko operacijskih miz je v uporabi po posameznih bolnišnicah in koliko operacijskih miz, ki so v uporabi, se je doslej pokvarilo v bolnišnicah, ki so prejele mize Sordino iz zadnje nabave operacijskih miz? Kako pogosto so potrebni servisi pri uporabi delujočih miz? Zakaj zaradi nesprejemljivo visokega odstotka okvar operacijskih miz Ministrstvo za zdravje ne zavrne celotne pošiljke in zahteva vračilo denarja od dobaviteljev? Ali katera izmed bolnišnic, ki je prejela operacijske mize Sordino, namerava izvesti nabavo miz Maquet in s tem zamenjavo že dostavljenih miz Sordino? Po sporočilih medijev ste naročili predelavo nove dezinfekcijske komore na Onkološkem inštitutu, torej, podpisali ste pogodbo z Medico Inženiringom za 20.000 evrov. Pri tem vas sprašujem: Zakaj ste dopustili tako neusklajene dobave in zakaj nedopustno omogočate nesmotrno uporabo davkoplačevalskega denarja? [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Končno: Ali je Ministrstvo za zdravje poskušalo ugotoviti, kakšne so cene miz Sordino na mednarodnem trgu v primerjavi s cenami miz Maqut in Triumf?
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Lep pozdrav, gospod predsednik. Hvala lepa za to vprašanje glede operacijskih miz. Moram reči, da bo odgovor lahko verjetno kar točen in krajši. Operacijske mize proizvajalca Sordino so bile dobavljene v skladu z določili Zakona o javnih naročilih in podzakonskih aktov, kar je ne nazadnje ugotovila tudi Državna revizijska komisija. Navedene operacijske mize so v celoti odgovarjale vsem tehničnim in tudi kakovostnim zahtevam razpisne dokumentacije, ki so jo pripravljali strokovnjaki s tega področja in tudi kirurgi in drugo medicinsko osebje, ki ima vsakodnevno opravka s takšno in podobno medicinsko opremo. Tekom postopka oddaje javnega naročila Ministrstvo za zdravje ni prejelo nobenega opozorila o ustreznosti operacijskih miz določenega proizvajalca, saj se vse do odločitve naročnika niti ni vedelo, katera medicinska oprema bo izbrana kot najugodnejša po tehnični in tudi cenovni plati. Tako ta opozorila so seveda prihajala kasneje, ko je bil postopek že izpeljan in ko je bil po zakonodajnem postopku, po vseh zakonih in pravilnikih sprejeta pač firma, ki je potem mize tudi dobavila. Da gre za nižji kakovostni razred, verjetno ne bo držalo. Uporabljajo se tudi v drugih državah po Evropi in s te strani ni zadržkov, da teh miz, še posebej zato, ker so bile te mize nabavljene v skladu z vso razpisno dokumentacijo, ne bi nabavili. Nasprotno, Ministrstvo za zdravje je bilo celo dolžno, celo dolžno te mize, glede na razpisni postopek, nabaviti. Vprašali ste, zakaj ne zavržemo teh miz in nekako ne skušamo zahtevati tudi denarja nazaj. Tu je odgovor pravzaprav že v tem, da so bile pač operacijske mize v skladu z Zakonom o javnih naročilih tudi nabavljene. Druga stvar, kar se tiče Ministrstva za zdravje in mojega odgovora, pa je, da je Ministrstvo za zdravje po določilih Zakona o javnih naročili, v postopku s pogajanji, že naročilo dejansko predelavo dekontaminacijske komore na Onkološke inštitutu, tako da se bodo lahko v tej komori lahko dezinficirale tudi operacijske mize proizvajalca Sordino. Tu pa moram poudariti neko zelo pomembno dejstvo ali podrobnost, ki vam je mogoče ušla, da je bila takšna komora dobavljena za Onkološki inštitut v mesecu novembru 2004, ko je prejšnje ministrstvo tako komoro nabavilo verjetno v prepričanju, da bodo izbrane mize Maquet. Torej ni to ministrstvo opravilo dodelavo ali izdelavo te dekontaminacijske komore, ampak je bilo to opravljeno že v času prejšnjega ministra. Mi moramo tu pač popraviti napako, ki se je zgodila prej, in to je, glede na izbor, po zakonu sedaj tudi nujno popraviti. Je res, da je tista komora takrat imela takšne karakteristike, da so v njej lahko dezinficirali le operacijske mize proizvajalca Maqet, ampak s tem, hvala bogu, to ministrstvo nima nobenega opravka. Še enkrat ponavljam: mi smo tu morali popravili napako, ki se je zgodila v preteklosti. Kar se tiče okvar miz po bolnišnicah, nabavljenih miz Sordino po bolnišnicah v Sloveniji, lahko rečem, da s strani Maribora in Murske Sobote zaenkrat nismo dobili nobenih pisnih ali ustnih zahtev po zamenjavi oziroma eventualnih napakah v teh bolnišnicah, da pa so se napake dejansko zaenkrat ugotovile samo v Bolnišnici Novo mesto. In glede na to, da je proizvajalec ugotovil, da je napaka v hidravličnem sistemu prisotna, se je odločil za zamenjavo. To ne bo pomenilo nobenih stroškov niti za ministrstvo niti za davkoplačevalce, niti ne bo problem za paciente, ker se bodo te zamenjave zgodile v času, ki ne bo oteževal operacijskih posegov v prihodnje oziroma v tistem času, ko bo potrebno te mize zamenjati. Na Onkološkem inštitutu zaenkrat mize še niso bile montirane, kljub temu se je proizvajalec odločil za to zamenjavo - to je seveda njegova stvar -, še posebej, če vemo, da to ne pomeni nobenega finančnega problema za ministrstvo in za davkoplačevalce.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora. Izvolite, gospod Germič.
Hvala lepa, gospod minister, za odgovore. Seveda bi bil po dveh letih in pol vašega vodenja tega ministrstva že čas, da ne želite samo z opozorili in s tem, kaj je bilo storjeno prej, popravljati tega, kar ste zagrešili vi. Jaz bi vas seveda opozoril, da je bil ogrožen revizijski postopek za nabavo dezinfekcijske komore, katerega ste pa pravzaprav vi preprečili s tem, da ste pozivali tistega, ki je zahtevek vložil, da naj od njega odstopi. Drugo, kar bi želel poudariti, je, da skrbi, da ne odgovarjate natančno, na kakšen način so v uporabi operacijske mize v vseh bolnišnicah, kjer so bile dobavljene, kajti ta podatek je izredno pomemben pri tem, ko ocenjujete, ali prihaja tudi do napak in okvar. Seveda vas ne skrbi dejstvo, da bo dobavitelj zamenjal že novopostavljene mize, ki sploh niso v uporabi, in jih bo zamenjal z nečim, kar je novo, z novim, pri čemer ni garancije za to, da bo novo boljše od obstoječega novega. Pri tem, gospod minister, ne morem biti zadovoljen z vašim odgovorom na tisti točki, ko ste velikokrat poudarjali, da je bilo potrebno izpeljati postopek nabave operacijskih miz po hitrem postopku. Zato je bilo treba spreminjati tudi zakonodajo in pri čemer ste se sklicevali na življenjsko ogroženost bolnikov na Onkološkem inštitutu; da pa so danes te mize sicer tam, ampak da te mize še niso v uporabi. Zato je, gospod minister, z mojega vidika seveda nedopustno, da bolniki ne sprejemajo oskrbe in storitev, ki jih potrebujejo in si jih zaslužijo. Ob tem me potem zanima: Kaj je z ogroženostjo in z življenji teh bolnikov in kdaj boste tudi vi prevzeli, gospod minister dr. Bručan, odgovornost za nastalo situacijo? Hvala lepa.
Hvala. Izvolite.
Hvala lepa tudi za to dodatno vprašanje. Moram reči, da sem tukaj glede starih postopkov odgovarjal samo na vaš očitek, ki je letel na mene in sem moral odgovoriti, tako da bo javnosti znano, kje je krivda za tako nabavo dekontaminacijske komode na Onkološkem inštitutu. Torej mi ne morete očitati, da se dogovarjam ali izgovarjam za kakšne postopke v preteklosti. Na vsak način, šlo je za dobavo v tistem času. Postopek je bil narejen, je bil takrat izpeljan v času, ko so že bile volitve mimo in ko je dejansko zelo težko danes opravičevati tak podpis take dekontaminacijske komore v mesecu novembru 2004. Ampak to govorim samo zaradi tega, ker ste mi očitali, da smo mi tako komoro pripravili za Maquetove mize. To seveda ni res in za to obstajajo tudi vsi možni podatki. Kar se tiče samih operacijskih miz in nabave teh operacijskih miz v tem obdobju - saj drugega ne morem povedati, kot da smo se držali zakonodaje in da so bile te mize take, ki so zadostovale vsem zahtevam razpisne dokumentacije. Istočasno smo ves čas želeli zaščititi oziroma ugoditi tistim zahtevam, ki naj bi pripeljale do čim hitrejše in čim boljše realizacije nekaterih postopkov pri operativnih posegih, in smo se zaradi tega odločili za tak način nabave operacijskih miz. Ko so bile nabavljene mize Maquet, so tisti, ki danes očitajo nabavo Sordino, govorili, da smo takrat nabavili predrage in predobre mize. Praktično iz istih krogov so prihajali ti očitki. Še enkrat povem, takrat je šlo za napako, ki jo je ugotovila Državna revizijska komisija, tehnične narave in ni šlo za napako vsebinske narave. Vendar je bil zaradi tega potreben ponoven postopek. Danes smo izbrali mize, ki zahtevajo vsem - oziroma je ministrstvo izbralo vse mize, ki zadostujejo zahtevam razpisne dokumentacije. V kolikor pri taki nabavi pride do napake, mora dobavitelj glede na pogodbo, ki smo jo z njim tudi sklenili, te napake odpraviti in to se sedaj dogaja. Ne gre, še enkrat ponavljam, v nobeno škodo zavarovancev in ne tudi davkoplačevalcev. Vse te zamenjave bo pač firma opravila v skladu s pogodbo brez finančnih doplačil.
Gospod Germič, imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa. Seveda bi želel na podlagi drugega odstavka 246. člena predlagati, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru gospoda ministra na navedena vprašanja, ki sem mu jih zastavil. To utemeljujem predvsem iz naslednjega: kljub temu da je zgodba o operacijskih mizah pravzaprav stalnica v vašem mandatu in smo lahko na eni strani spremljali vaše izjave, da si Slovenci zaslužimo najboljše operacijske mize, seveda, opozorila, ki so bila takrat v javnosti in tudi v tej sobi postavljena pred vas, da kupujete za 200 milijonov držaje mize - takrat ste vztrajali pri odločitvi. Ko ste ponovili postopek, ste se odločili za druge mize, o katerih bi lahko odločili že v predhodnem postopku, seveda pa tega niste želeli narediti. Danes imamo znanega dobavitelja in imamo znane mize. Žal pa so problemi s temi mizami še vedno prisotne. Nimate podatkov o tem, kako je z uporabo teh miz v posameznih bolnišnicah. Imate podatke, da je kar nekaj problemov v posameznih bolnišnicah, da pa vas ne skrbi dejstvo, in se sklicujete pravzaprav na to, da je v pogodbi zapisano, da bodo mize, ki ne bodo delovale, popravljene, servisirane in tudi zamenjane, ne skrbi vas torej dejstvo, da mize, ki stojijo v Onkološkem inštitutu, dobavitelj skoraj v celoti zamenjuje - torej nove z novimi. Torej, ne skrbi vas dejstvo, da v primeru, da bo prišlo do uporabe teh miz v celoti, da je lahko v primeru, ko bo prihajalo do velike obremenitve zaradi intenzivnega dela na teh operacijskih mizah, da bo lahko takrat izpostavljeno in ogroženo zdravje tistih, ki bi jim te operacijske mize morale najbolj služiti - torej kirurgom, ki jih bodo uporabljali, seveda v zadovoljstvo vseh pacientov, da bodo dobili najboljše možne storitve. Zato, gospod minister, da odgovorimo na vsa ta vprašanja, da razblinimo kakršenkoli dvom o tem, da bi lahko v kasnejšem obdobju prihajalo do okvar teh miz in do nezadovoljstva pacientov zato, ker ne bodo dobivali ustreznih zdravstvenih storitev, opravimo razpravo o vašem odgovoru in odpravimo vse dileme, ki bi pri tem lahko nastale. Hvala lepa.
Hvala. Žal, gospod minister, vam ne morem dati besede, da bi odgovorili na te očitke, kar ve tudi gospod Germič. O predlogu poslanca gospoda Germiča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za zdravje na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v sredo, 25. aprila 2007, v okviru glasovanj. Gospod mag. Tomaž Štebe bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor, gospodu Podobniku. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Prav lep pozdrav! Gospod minister, zdaj sva prišla do poslanskega vprašanja. Vprašanje bom nekoliko skrajšal oziroma konkretiziral, glede na to, da vidim, da je z današnjim dnem objavljena Uredba o mejnih vrednostih svetlobnega onesnaževanja med gradivi, ki so v pripravi za sprejem na Vladi. Tako vam takoj uvodoma čestitam za to dejstvo, da ste po desetih letih prvi minister, ki ste se odločili za to, da uredbo z današnjim datumom, na dan poslanskega vprašanja - upam, da to ni bil razlog, da ste se za to odločili -, da pride do obravnave te uredbe na Vladi. Pred 10 leti nekako je pa gospod Bevk poskušal podobno in bil neuspešen. Seveda pa je problem sedaj ta uredba, kakršna pravzaprav je. Moram povedati, da ko sem jo preletel, sem ugotovil, da v tistem najbolj problematiziranem delu, kjer naj bi ne osvetljevali neposredno iz svetilk, ki osvetljujejo nočno nebo nad vodoravnico, da se tukaj še vedno predvidevata dve izjemi, ki pa ju težko z logiko in s tehničnim razumevanjem človek razume. Namreč, če je problem razpršena svetloba, sedanje stanje v urbaniziranih območjih ali na javnih cestah in javnih površinah, potem ne razumem, zakaj ne bi svetlobnega toka določili, da se svetlobni tok ne sme usmerjati nad vodoravnico, to se pravi, v nočno nebo. S tem, če usmerite svetlobi tok na površine, ki jih osvetljujete, samo povečate učinkovitost teh svetilk. Prehodno obdobje desetih let pa omogoča vsem lastnikom, ki osvetljujejo javne površine, da zamenjajo v desetih letih te svetilke v skladu s to uredbo, kajti drugi del uredbe in tretji del uredbe se nanaša na manjšo porabo energije za javno razsvetljavo oziroma osvetljevanje javnih površin in tudi ureja razsvetljevanje reklamnih tabel. Problematično v tej uredbi - in zato gospod minister predlagam, da razmislite o določilih v 4. členu, preden bi zadeva dejansko bila obravnavna na seji Vlade. Hvala lepa za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec Štebe, z veseljem vam odgovarjam na vaše vprašanje. Kot ste že sami povedali, 8. maja 1997 bo deset let, kar je poslanec Samo Bevk prvič postavil poslansko vprašanje oziroma pozval Vlado, naj pripravi uredbo o mejnih vrednosti svetlobnega onesnaževanja okolja, in zdaj se zgodi, če se lahko malo pošalim, ta nenavadnost, da ob dejstvu, da bo ta uredba sprejeta, poslanec Bevk ne sprašuje, ampak se je oglasil mag. Štebe, ki ni v celoti zadovoljen z eno od rešitev v tej uredbi. To je sedaj problem. Moram vam povedati, da ni bilo enostavno priti do usklajenih rešitev. Vam zagotavljam, da je bilo v tem času, čeprav v vašem pisnem odgovoru pravite, da je tako rekoč ves čas nad vsebino te uredbe bdela ena oseba, kar je v principu res, bilo ja pa resnično zelo veliko tudi strokovnih in drugih srečanj na to temo. Na koncu je ta uredba vendarle v nekem smislu kompromis - jaz to priznavam. Še podatek, ki je tudi v tej uredbi zapisan, upam, da boste poslanci lahko prišli do njega, je objavljena na internetni strani; torej za obdobje 2005-2006 se ja za javno razsvetljavo v Sloveniji porabilo okoli 70 kilovatnih ur na prebivalca. Potem ko smo šli pogledat, ali je ta podatek glede tarifnega odjema elektrike za namene javne razsvetljave zanesljiv, pa smo ugotovili, da niso prav vsi porabniki te elektrike tudi upravljavci javne razsvetljave zunanjih odprtih površin, in naša ocena je, da se za pravo razsvetljavo zunanjih nepokritih cestnih in drugih javnih površin na letni ravni v Sloveniji porabi od 60 do 65 kilovatnih ur na prebivalca. Za povprečje v Evropski uniji, pa vemo, da je to med 50 in 52 kilovatnih ur na prebivalca, torej smo nad povprečjem Evropske unije. V zvezi z vašim vprašanjem, ki je vezano na morda enega ključnih členov te uredbe, to je 4. člen, ki govori o osvetljevanju z okolju prijaznimi svetilkami, pa dovolite, da pojasnim. Za razsvetljavo, ki je vir svetlobe po tej uredbi, se lahko uporabljajo svetilke, ki ne sevajo nad vodoravnico, izjemo - in o tej izjemi vi sprašujete - predstavlja razsvetljava javnih površin, pri čemer svetilke ne smejo presegati 2,5% svetlobnega toka, ki seva navzgor. In še druga izjema je, to so svetilke za razsvetljavo javnih površin ulic na območju strnjene pozidave, kjer je ta meja 15%, ampak seveda samo pod določenimi pogoji jakosti svetilke oziroma kjer gre za javno površino, namenjeno pešcem, kolesarjem ali pa počasnemu prometu vozil s hitrostjo, ki ne presega 30 kilometrov na uro. In še ena izjema je tam, kjer je javna površina ulic obdana z vseh strani s stavbami ali največ z ene strani z območjem površinske vode ali zelene javne površine naselja. Še enkrat lahko proučimo to rešitev, torej naša ambicija pa je bila, da bi do roka, torej da bi morda že v tem tednu Vlada to uredbo sprejela. O tej rešitvi je bilo veliko usklajevanja - zagotavljam. In lahko naredimo še en napor in še enkrat pogledamo to rešitev, ki govori o izjemah. Kar zadeva zunanje oglaševanje, bi rad povedal, da se ciljne vrednosti porabe električno energije glede na leto 2006 ne povečujejo več. Tukaj uveljavljamo bistveno bolj stroge določila sevanja svetlobnega toka nad vodoravnico. In na podlagi izvajanja določb iz predloga uredbe bi se po naši oceni do leta 2010 ustavilo naraščanje porabe elektrike za javno razsvetljavo. Prav tako pa smo v operativni program zmanjševanja emisij toplogrednih plinov od leta 2012, ki smo ga sprejeli lansko leto kot enega od ukrepov za zmanjševanje emisij toplogrednih plinov, določili tudi večjo energetsko učinkovitost rabe električne energije v gospodinjstvih in storitvenih dejavnostih in ker se zavedamo, da je eden od potencialov tudi v javni razsvetljavi, je po naši oceni skupni dosegljivi potencial celotnega prihranka električne energije v obdobju 2008 - 2012 ocenjen na 408 gigavatnih ur letno, kar pa že vpliva na zmanjševanje emisij toplogrednih plinov za, mislim, da 350 kiloton CO2 letno. To je že nek prihranek, ki nam tudi tukaj daje argumente za našo usmeritev. Še to bi rad povedal, da smo se seveda usklajevali, tudi z društvom [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], ki strokovno in sicer bedi nad tem vprašanjem. V celoti seveda niso z našo uredbo zadovoljni. Moj predlog je, da gre v sprejem in če se bo pokazalo, da smo bili pri kakšnih odrešitvah nedosledni, da jo Vlada v naslednjem obdobju tudi dopolni.
Hvala. Želite dopolnitev. Izvolite.
Hvala lepa. Poglejte, če se vozila gibljejo počasi, ali če so svetilke pod 150 vatov, ali če je manj kot tri lukse osvetljenosti - zakaj se v teh primerih dovoljuje osvetljevanje nočnega neba? Zakaj? Ni nobene prave logike. Ali pa, če so osvetljene javne površine, lokalne in državne ceste in pločniki, se pa dovoljuje 2,5 procenta. Tu res ne vidim nobene logike niti tehničnega argumenta. Poleg tega, gospod minister, je pa tukaj notri v določilih pod poglavjem "Administrativna bremena" neverjetno veliko za postoriti občinam oziroma upravljavcem javnih razsvetljav glede dokazovanja, kakšne spremembe so bile uvedene oziroma kakšna je javna razsvetljava. Zakaj se - poleg tega, da bo treba te dokumente producirati, bo treba to, kar bo tam napisano, tudi preveriti. To je ogromno, mislim, delo, za katerega ni nujno, da bo privedlo do rezultata. Zakaj se po projektih, ki so bili osnova za izvedbo teh razsvetljav, ne pogleda v karakteristike posameznih svetil in se jih glede na to, kako so montirana, preveri. Pač, če se izvede določena preverka. Tako, da je treba ta administrativna bremena v teh zadevah v treh letih po roku, ki je dan v zakonu, pripraviti za vse javne razsvetljave v Sloveniji in predložiti te dokumentacije, za vse nove projekte pa presojo vplivov na okolja glede razsvetljave. Navsezadnje, če bi bila uredba brez svetenja navzgor, po domače povedano, potem kakšnih posebnih presoj, razen energetske učinkovitosti javne razsvetljave, ne bi bilo treba. Hvala lepa za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Samo na kratko. Vendar ta uredba ni tako enostaven dokument, ne nazadnje govori tudi o razsvetljavi fasad in kulturnih spomenikov. Govori o izjemah pri razsvetljavi kulturnega spomenika. Zelo detajlen člen je. Potem govori o razsvetljavi objektov za oglaševanje, govori o razsvetljavi športnih igrišč, govori o razsvetljavi gradbišč, potem govori o prepovedi in nato govori o omejitvi osvetljave varovanih prostorov in nato, kot ste rekli, ima posebno poglavje glede načrtovanja gradnje in obnove razsvetljave. Detajlno govori seveda o monitoringu in nato na koncu tudi o nadzoru, prekrških in o prehodnem obdobju. Postopnost je zelo pomembna. Tukaj smo pokazali neko racionalnost pri tej uredbi. Nekatera prehodna obdobja so relativno dolga. Na ta način ne bomo dodatno obremenili tistih občin, ki so morda v zadnjih letih šle v obnovo svetil na tem področju, saj je znano, člen, ki je tudi zelo napaden, to je 26. člen, ki pravi, da je obstoječo razsvetljavo cest in javnih površin potrebno prilagoditi določbam te uredbe najpozneje do leta 2016. Torej, skoraj 10 let je časa, da se to prilagodi. Za nove investicije pa seveda stopi v veljavo - tudi tukaj je pohodno obdobje, ki govori o prehodnih določbah za izdajo okoljevarstvenih dovoljenj in prostorsko načrtovanje. To pa stopi v veljavo po 1. januarju 2008. Torej, glede administrativnih obremenitev - točno, bilo je kar veliko govora tudi z našimi kolegi v vladi, ki imajo to področje kot njihovo posebno področje, in smo bili relativno restriktivno razumljeni, da ne bi uvajali novih postopkov. Je pa le pomembno, da imamo tudi člen, ki govori o inšpekcijskem nadzorstvu, in seveda, s to uredbo že zelo obremenjenim inšpektorjem, ki so pristojni za varstvo okolja, dodajamo še eno nalogo, inšpekcijski nadzor nad izvajanjem določbe te uredbe. To je nova naloga, ki so jo dobili. S tem sem vam na kratko odgovoril. Glede vašega vprašanja, ki je vezano na 4. člen te uredbe in o teh izjemah, pa vam lahko zagotovim, da bom skupaj s kolegi, ki so delovali na tej uredbi, še enkrat dal pogledati argumentacijo za izjeme v tretjem odstavku. Na kratko sem jih v prvem delu odgovora že povzel. Hvala lepa.
Hvala. Gospod dr. Marko Pavliha bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje ter ministru za finance, ki trenutno ni prisoten. Izvolite, gospod Pavliha.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani ministrski zbor, cenjene kolegice in kolegi! Decembra 2005 sem predsednika Vlade opozoril s poslanskim vprašanjem na nevarnost opeharjenja več kot milijona zavarovank in zavarovancev, na problem Vzajemne. In moram reči, da je vprašanje povzročilo kar nekaj pozitivnih premikov, tako v vladi kot tudi v parlamentu. V parlamentu smo med drugim sprejeli avtentično razlago četrtega odstavka 62. člena Zakona o zavarovalništvu in sprejeli tudi novelo zakona o zdravstvenem zavarovanju in zdravstvenem varstvu, kar je preprečilo tedanjo namero Vzajemne, da se preoblikuje v delniško družbo. Hkrati smo vladi naročili, da v roku enega leta natančneje do 12. aprila 2007, pripravi poseben zakon, ki bo urejal morebitno statusno preoblikovanje Vzajemne. Ker v marcu tega zakona še ni bilo, sem ministru postavil pisno poslansko vprašanje, kje je ta predpis. No, 12. aprila, ko je potekel rok, smo se pa tudi z zaskrbljenostjo odzvali v poslanski skupini Socialnih demokratov in ponovno opozorili na nevarnost, da želi Vzajemna pri stranskih vratih doseči takšen cilj, kot ga je želela že pred letom in pol. Na to opozarja stroka, na to je opozarjalo tudi Vseslovensko združenje malih delničarjev. Zakon je menda sedaj pripravljen. Dobili smo ga neuradno, v neformalni obliki. Jaz moram reči, da je na prvi pogled sicer dober, ampak o tem bo debata tekla kasneje. Mene pa vseeno zanima, gospod minister: Kaj je botrovalo tej zamudi? Kaj je botrovalo, ne samo, da zakon ni bil pripravljen v roku, ampak da ni bil pripravljen tako rekoč nekaj mesecev po tem, ko smo začasno uspeli v parlamentu rešiti problem hipnega in neargumentiranega, nestrokovno podkovanega preoblikovanja v delniško družbo. Hkrati me seveda tudi zanima: Ali vlada pripravlja kakšne druge ukrepe ali morda strategijo dolgoročne zaščite javnega interesa na področju dopolnilnih zdravstvenih zavarovanj? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa poslancu za vprašanje, ki je namenjeno tudi ministru za finance, mogoče, čeprav je Ministrstvo za zdravje nekako pripravljavec tega zakona, je mogoče bolj namenjeno tudi Ministrstvu za finance, ampak danes bom jaz odgovoril pripravil usklajeno tudi z ministrom za finance, torej v imenu obeh ministrstev. Vlada oziroma Ministrstvo za zdravje je pripravilo Zakon o pogojih za statusno preoblikovanje Vzajemne do konca marca 2007 in je zakon potem šel v tem času zdaj na usklajevanje in je praktično tik pred tem, da ga bo Vlada tudi sprejela. Tu gre pravzaprav dejansko za nekajdnevni zamik, gre za instrukcijski rok, ki nima, vsaj po trditvi pravnikov, kakšnih posebnih posledic. Je pa res, da bi ta zakon moral, bi bilo dobro, če bi bil sprejet že prej, vendar je vsebina tega zakona dejansko tako težka, da ga je ob tem, da so ga pisali najbolj znani strokovnjaki s področja prava, uspelo nekako pripraviti do konca marca 2007. Tako bo Državni zbor Republike Slovenije lahko obravnaval predlagani zakon na svojem majskem zasedanju. Zdaj, pri pripravi tega zakona smo izhajali na Ministrstvu za zdravje iz naslednjih dejstev: predvsem, da je bila Vzajemna ustanovljena z zakonom, ki je določil pogoje za ustanovitev posebne zavarovalnice v obliki družbe za vzajemno zavarovanje, na katero je ustanovitelj Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije prenesel ves zavarovani portfelj prostovoljnega zdravstvenega zavarovanja. Da je bila ta zavarovalnica ustanovljena izključno za namene medgeneracijske vzajemnosti in je bila na ta način s tem zakonom s strani ustanovitelja omogočena kontinuiteta zavarovalnih pogodb prostovoljnega zdravstvenega zavarovanja za doplačila za več kot milijon sto tisoč zavarovancev. Da so bila sredstva in postopki izvedeni izključno zaradi koristi zavarovancev, da bi vzajemna družba poslovala stroškovno ceneje, premije ne bi vsebovale dobičkov lastnikov zavarovalnih družb in je bilo izrecno v Zakonu o zdravstvenem zavarovanju, podtočka i, izpostavljeno varstvo pravic zavarovancev, ki so bili člani Vzajemne na dan 31.8.2005, zagotovitev enakih pravic zavarovancem, ki na isti dan niso imeli teh članskih pravic, ter varstvo pravic ustanoviteljev Vzajemne, to je Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Vendar bi tu moral posebej poudariti nekaj rešitev, ki jih Predlog zakona o statusnem preoblikovanju Vzajemne rešuje. Gre za transparentno ureditev možnosti statusno-pravnega preoblikovanja Vzajemne z določitvijo kriterijev, pogojev in postopkov preoblikovanja ter pravice ustanovitelja in upravičencev v primeru takšnega preoblikovanja. Zdaj, upoštevajoč javni interes pri vzpostavitvi in ohranitvi prostovoljnega zdravstvenega zavarovanja po načelu vzajemnosti ni mogoče dovoliti nevzajemnosti družbe brez soglasja večine upravičencev pri preoblikovanju ali delitvi. Zato zakon tudi predvideva višji kvorum oziroma višjo večino ter posebej določen postopek sklica skupščine za sprejetje sklepov o preoblikovanju. Dodaten pogoj za morebitni začetek postopkov preoblikovanja je vračilo vseh rezervacij za starost in matematičnih rezervacij, ki jih je Vzajemna dolžna vrniti v tem primeru zavarovancem do 31.8.2007. Pri morebitni izvedeni delitvi Vzajemna ne bi prenehala, temveč deluje naprej s portfeljem zavarovancev, ki soglasja za prenos pogodb niso podali, seveda pod pogojem, da Agencija za zavarovalni nadzor po proučitvi delitvenega načrta ugotovi, da bo nadaljnje poslovanje v Vzajemni po delitvi sploh možno. Zdaj Ministrstvo za zdravje na osnovi vseh podatkov ugotavlja, da je vzajemnost v Evropi prevladujoča oblika izvajanja zdravstvenih zavarovanj in s tem zagotovljena zdravstvena varnost prebivalcev. V evropskih državah je več kot 5.000 vzajemnih zavarovalnic z ogromnim kapitalom oziroma sredstvi, s katerimi razpolagajo. In ob upoštevanju, da je Vzajemna edina zavarovalnica v Republiki Sloveniji, organizirana v obliki družbe za vzajemno zavarovanje, bi bilo kakršnokoli preoblikovanje Vzajemne, ki bi odpravilo vzajemnostni značaj organiziranosti družbe, v nasprotju z javnim interesom. To je mogoče, tako preoblikovanje, a le ob tem zakonskem in postopkovno določenem visokem konsenzu vseh članov Vzajemne. Glede napovedanega združevanja Vzajemne z zavarovalniško družbo AdriaticSlovenica pa je Ministrstvo za zdravje že večkrat izrazilo stališče, da pred sprejetjem predlaganega zakona za takšno ravnanje ni pravne podlage. Znano pa je, da sta obe skupščini, tako Vzajemne kot AdriaticSlovenice, preklicani.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, dr. Pavliha.
Hvala lepa za odgovor, gospod minister, za katerega bi želel, da ga samo v treh delih dopolnite. Kot prvo me zanima: Ali res držijo govorice, da Vlada v tišini pripravlja teren za pripojitev Vzajemne k Triglavovi zdravstveni zavarovalnici? Kot drugo me zanima: Ali je res pri pripravi zakona sodelovala odvetniška družba, ki zastopa zavarovalnico Triglav? Kajti, če to drži in če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, potem je to tako, kot da bi, recimo, največja vladna stranka pripravljala program politične kampanje za največjo opozicijsko stranko. In tretje, kar me zanima, je: Ali je res, da je Vlada nedavno prejela oster opomin glede vodenja postopkov Vzajemne? Tako se govori, jaz samo preverjam vprašanja, ki mi jih postavljajo volivke in volivci. Hvala lepa.
Hvala. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za dodatna vprašanja, ki nekako gredo v drugo smer od tistega, kar je bilo uvodoma rečeno ali pa postavljeno vprašanje. Kar se tiče pripojitve k Triglavu, o tem jaz ne vem ničesar. To je odgovor, mislim, da drugega tudi nimam kaj odgovarjati. In s tem, seveda, kar se tiče odvetniške družbe, ki naj bi pripravljala ali pa pregledovala zakon o preoblikovanju Vzajemne, pa je v prvotnem predlogu dejansko bilo neko ime, ki ga zdaj niti ne znam ponoviti, ki je v zvezi s Triglavom, vendar je bilo, takoj ko je bilo to ugotovljeno, da ima povezavo s Triglavom, tudi izločeno iz postopka tako, da nima nobene povezave s samo pripravo zakona. Vlada oziroma država je dobila opomin od Evropske unije v nasprotni smeri, ne proti Vzajemni ampak v zvezi z nekaterimi točkami, s členi v Zakonu o zdravstvenem varstvu in zdravstvenemu zavarovanju, ki smo ga lansko leto sprejeli, na katere pa se da v celoti odgovoriti tako, da gre v bistvu za to, da je potrebno razložiti neko specifično situacijo glede dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja v Sloveniji. Takega načina dopolnilnega zavarovanja ali sploh zdravstvenega zavarovanja, kar še v Sloveniji obstaja, nima nobena druga evropska država. In mislim, da v perspektivi bo dejansko v Sloveniji potrebno sistem zdravstvenega zavarovanja spremeniti v evropskem smislu. Zaenkrat za to ni nobene možnosti, pa tudi tako hude realne notranje potrebe, saj je sistem zavarovanja razmeroma stabilen in odkar se je država odločila, da povrne tistih 28 milijard izgube, ki je nastala v prejšnjem obdobju, ni prišlo več do dodatnih izgub, saj je zavarovalnica, vsaj glede obveznega zavarovanja, kar zelo stabilna in lahko rečem, da ves čas širimo na podlagi sredstev, ki jih za to imamo na razpolago, tudi seveda različne programe in s tem tudi skrajšujemo čakalne dobe, kot se je to zgodilo v zadnjih dveh leti. Na ta opomin Evropske unije oziroma Komisije pripravljamo odgovor in na podlagi teh možnosti - mislimi teh odgovor - je mogoče te očitke, ki so s strani Evropske komisije prišli, ampak predvsem v smislu nekaterih pogojev, ki jih mi tu postavljamo Vzajemni za preoblikovanje v delniško družbo. Tu so glavni očitki in to bomo lahko z lahkoto zavrnili, ko bomo razložili celoten sistem zdravstvenega zavarovanja v Sloveniji in potrebe, da Vzajemna, da to dopolnilno zavarovanje v takšni obliki v Sloveniji ostaja tudi v prihodnje. Ampak na ta način je to možno urediti, deloma pa bi lahko te očitke spremenili ali pa uredili tudi po sprejemu Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, točka K, ki bo kmalu na sporedu ali pa programu tega parlamenta.
Hvala. Gospod Rudolf Moge bo postavil poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo dr. Zupanu. Izvolite.
Gospod predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister dr. Zupan, kolegice in kolegi, prav lep pozdrav. Natanko pred enim letom, aprila 2006, je Državni zbor izglasoval Zakon o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Univerze na Primorskem iz naslova kreditov, najetih za sofinanciranje razširitve in posodobitve prostorskih pogojev. Univerza na Primorskem je ob sprejemanju zakona predstavila načrtovane prostorske projekte, Državni zbor pa je odločitev o izboru le-teh prepustil Univerzi na Primorskem. S to odločitvijo oziroma s sprejemom Zakona o poroštvu je Univerza na Primorskem lahko nadaljevala z že načetimi naložbami, ki bi jih zaradi izpada 330 milijonov SIT sredstev na račun rebalansa državnega proračuna v letu 2005 morala zaustaviti. Upravni odbor Univerze na Primorskem, v katerem ima ministrstvo tudi tri člane, je v nadaljevanju sprejel sklep, da se del tega kredita nameni za dokončanje projekta Armerija in Foresterija, ki je zaradi zahtevnosti naložbe terjal dodatna sredstva. Kljub temu do današnjega dne Univerza na Primorskem ni prejela formalnega soglasja Ministrstva za finance za začetek postopka zadolževanje in tudi ne soglasja ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo za koriščenje kredita. Zato obstaja velika nevarnost, da Univerza na Primorskem ne bo mogla pridobiti niti črpati kredita iz naslova poroštva v letih 2007 in v letih 2008. Spoštovani gospod minister dr. Zupan! Sprašujem vas: Zakaj še vedno niste dali soglasje za koriščenje kredita, ki bo omogočilo dokončanje projekta Armerija in Foresterija Univerze na Primorskem? In s tem: Zakaj zavirate normalen razvoj najmlajše Univerze na Primorskem? Ob tem velja ta rek ljudski, "kdor hitro da, dvakrat da".
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Gospod predsedujoči, najlepša hvala. Spoštovani gospod poslanec, gospod Moge! Najlepša hvala za vprašanje. Pravzaprav je odgovor sorazmeroma zelo enostaven. Odgovor je, zato ne dajem soglasja na koriščenje kredita, ker nimam zakonite osnove, nimam ustreznih sklepov in ni soglasja Ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo k temu. Zakaj pa je tako, je seveda drugo vprašanje. Dejstvo je, da če gremo po vrsti, je edino zakonito soglasje, ki ga ima naše ministrstvo na mizi, sklep upravnega odbora, da je investicijski načrt za Armerijo in Foresterijo bil spremenjen s prvotnih 986 milijonov SIT, ali če govorim v evrih, da bomo vse skupaj imeli - 4,11 milijona evrov je bilo spremenjenih na milijardo 140 tisoč milijonov SIT ali na 4,75 milijonov evrov. To je bilo narejeno zaradi tega, ker je investicijski načrt predlagal večjo kvadraturo. Torej osnovne kvadrature, ki je bila prijavljena v dipu, z 2853 kvadratnih metrov, se je uporabna površina spremenila na 3352 kvadratnih metrov, kar je približno 17% več od načrtovanega. Zaradi tega se je, razumljivo, investicija podražila za 15,6% v sredstvih. Na to je ministrstvo dalo soglasje in ta cena je bila 1 milijarda, ponavljam, 1 milijarda 140 tisoč ali 4 milijone 775. V letu 2005 in 2006, ko se je to nadaljevalo, pa se je izkazalo, da je ta investicija ob isti kvadraturi narasla na milijardo 900 tisoč ali na 7,94 milijonov evrov, kar je za 67% prekoračilo osnovno investicijo. Če neka zadeva ob isti površini prekorači investicijo za 67% sredstev, potem je povsem jasno, da se je treba vprašati, zakaj. In ko smo to vprašali, ko smo ugotovili zadeve, ko smo pogledali kompletno dokumentacijo, ki jo imam tukaj - če želite, si jo lahko ogledate -, smo ugotovili, da je bilo dodanih preko 25 aneksov. Vsi vemo, da je treba za vsak aneks, ki presega 10 milijonov tolarjev, imeti soglasje tudi za investicijo, za vsak tolar, ki je večja od tiste, ki je bila odobrena, in nobena od teh ni bila odobrena preko vsote milijarda 100 - torej nimam za to nobene zakonske osnove, da bi podpisal soglasje - se je izkazalo, da so bile zadeve vodene povsem nestrokovno. Namreč, dejstvo je, da so potem, ko se je to razčiščevalo, bili razni izgovori; od tega, da so se zaradi povečanja kvadrature povečali tudi stroški opreme, da je bilo treba dati še 100 milijonov za komunalno ureditev, da so se podražila arheološka izkopavanja, da se je podražilo, ko je bilo treba določene zgodovinske stvari prenarediti. S tem vsem se strinjamo, vendar je za vsako takšno zadevo treba izpeljati normalnem postopek, v katerem sodeluje ne nazadnje od investitorja tudi tisti, ki financira in mora za to dati soglasje. Tega sodelovanja ni bilo, vse je bilo izvedeno: prvič, brez naše vednosti in drugič brez našega soglasja. Celo več, na Ministrstvu za finance je bila brez našega soglasja, torej brez soglasja Ministrstva za visoko šolstvo, ki je opredeljeno v Zakonu o proračunu, da mora dati naše ministrstvo soglasje, brez tega soglasja je bilo na Ministrstvu za finance podana prošnja za odobritev kredita. Na tak način se v pravni državi ne posluje; in zelo preprost odgovor, zato nisem mogel dati tega, ker nimamo za to osnove. Na drugo vprašanje pa odgovorim zelo preprosto: mi smo ravno zaradi tega ločili investicijo Turistico od tega, da sedaj investicija Turistica lepo in nemoteno teče in jo financiramo v skladu z našimi pravili in ni pri tem nobene težave. Hočem reči, da ne zaviramo, ampak samo branimo vse ostale fakultete, ki so na Univerzi na Primorskem. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, gospod Moge.
Gospod minister, hvala lepa. Vidim, da svojo vlogo dobro opravljate in seveda če naletite na nepravilnosti, morate kot minister ustrezno ukrepati. To vam tudi zakonodaja nalaga, ampak vse od oktobra 2006 terjate od univerze nove in nove dokumente, s katerimi naj bi univerza dokazala transparentnost vodenja te investicije, ter ji očitate, da je sklepala posamezne pogodbe brez soglasja ministrstva. Trije predstavniki, gospod minister, vlade v upravnem odboru so bili ves čas seznanjeni z načrtovanimi stroški te investicije, saj je nazadnje začelo ministrstvo in potrdilo natečajno rešitev, ki se je v obsegu gradnje razlikovala od prvotnega identifikacijskega dokumenta. Ob opisani skrajno natančni analizi ene od investicije Univerze na Primorskem pa preseneča dejstvo, gospod minister, da vas kot ministra za visoko šolstvo ni zanimal in niste potrebovali indifikacijskega dokumenta, ne investicijskega programa, ne soglasja upravnega odbora univerze ali kakršnegakoli drugega dokumenta, ki bi dokazoval, da je ista univerza upravičena obnavljati servitski samostan za potrebe svoje fakultete za menedžment, in ji dodeli v proračunu 2008 za to gradnjo 2 milijona evrov. Ali je državni sekretar na ministrstvu, ki je do nedavnega zasedal mesto prodekana te iste fakultete in na njej še vedno uči, zadostno jamstvo za vas za transparentnost tega postopka? Če je to res, je to učbeniški primer korupcije. Torej, dopolnilno vprašanje: V čem je razlika med postopkoma, da je bilo pri drugi investiciji Univerze na Primorskem tako lahko priti do investicijskih sredstev, pri prvem so pa "potili križev pot"?
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Drugo vprašanje ni bilo posredovano in je popolnoma drugačno, kot je bilo navedeno, in zato vam preprosto ne morem dati odgovora. Če bi to napisali, bi vam dal natančen odgovor. Mi vodimo vse investicije popolnoma enako in to, da je bil nekdo na neki univerzi nima s tem, jaz mislim, nobene zveze. Jaz sem bil tudi predhodno na Kemijskem inštitutu, pa zaradi tega Kemijski inštitut na uživa kakšnih hudih bonitet. Mislim, da imate prav, če bi to bilo, je to napačno. Mislim, da se vse - in to zagotavljamo -, investicije in pa vse prošnje obravnavajo enako. Kar pa se tiče zahtevanja prisotnosti naših članov na upravnem odboru, in tu je ena od težav, in potem ko bi imel gospod Gaber dodatno vprašanje o avtonomiji univerz, je ravno to eno ključnih vprašanj: kako se dela z državnim denarjem. In to, mislim, je ključno za vso našo državo, da je ravnanje ljudi, ki so odgovorni za delo in upravljanje z državnim denarjem, to je ključni indikator. Naše ministrstvo je na upravnih odborih Univerze v Mariboru, Univerze na Primorskem, pa tudi Univerze v Mariboru vedno in ves čas zahtevalo vso dokumentacijo in teh dokumentov pač ni dobilo. Mi od takrat zahtevamo sklepe, mi zahtevamo - ne račune, mi zahtevamo sklepe tistih organov, ki so to potrdili, da bomo vedeli, na katerem organu univerze je bilo to sklenjeno. Mi preprosto ne moremo opravičiti nekega dokumenta, za katerega ne vemo, kdo ga je odobril. In to je tisto, kar zahtevamo. Jasno, to zahtevamo ves čas in bomo zahtevali tudi naprej. Ko se bodo te stvari razčistile, je popolnoma jasno, da bo treba to plačati. Treba se je pa zavedati, da bo pa s tem dejansko prizadeto funkcioniranje vseh ostalih fakultet, ker bo s tem porabljena velika večina kredita, ki je seveda na voljo, vendar pa še ni uporabljen, ravno zaradi tega, ker želimo stvarem priti do dna.
Hvala. Gospod Moge, imate proceduralno? Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Želel bi, da se opravi razprava o odgovoru ministra v skladu z drugim odstavkom 246. člena, ki ga vsi poznamo na pamet. Rad bi pa rekel naslednje. Univerza na Primorskem je ena najmlajših univerz, treba ji je pomagati, saj zagotovo ima neke otroške bolezni in jo je treba z večjo mero kot katerokoli drugo spremljati in tudi kanalizirati sredstva na transparenten in pošten način. Po informacijah, ki jih imam - gospod minister, ne mi zameriti, ko vi odgovarjate, nizate misli kot idrijska čipka, z ene stvari skočite kar na drug vzorec, na tretjega, na četrtega, in jaz si zagotovo nisem mogel ustvariti nekega kompletnega odgovora. Zdi se mi pa, da je ta problematika tako pereča, glede na vpis, ki ga ima ta univerza, glede na pomen te univerze, da bi bilo dobro, da se s tem vprašanjem, glede na dopise, ki smo jih dobili v Državni zbor, in jaz jih imam za eno malo mapico, pogovorimo na seji Državnega zbora in da nam vi to bolj transparentno prikažete oziroma da mi pridemo glede vašega odgovora toliko na čisto, da si lahko eni in drugi nalijemo čistega vina. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca, gospoda Mogeta, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v sredo, 25. aprila 2007, v okviru glasovanj. Sedaj bo gospa Cveta Zalokar Oražem postavila poslansko vprašanje ministru za zdravje. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani ministri, spoštovani minister dr. Bručan! Pred dnevi ste v proceduro sprejemanja v Državni zbor vložili paket zakonov s področja zdravstva. Vendar žal med njimi še vedno ni dveh zakonov, zakona o duševnem zdravju, ki ste ga sicer pred dnevi ponovno napovedali, in zakona o varstvu bolnikovih pravic, o katerem pa že kar nekaj časa niste spregovorili. Po mojem mnenju in po mnenju Združenja Zares pa je to najpomembnejši zakon, ki ga množica slovenskih bolnikov nestrpno pričakuje že več let. Da ga boste sprejeli v šestih mesecih, ste nam napovedali že ob začetku vašega mandata leta 2004. Kasneje ste ga dali tudi v javno obravnavo. Neke verzije so bile objavljene na vaši spletni strani in ta obravnava je bila v mesecu juniju 2006 končana, kolikor sem jo lahko spremljala. Od takrat pa se ni zgodilo ničesar. Pravzaprav se je nekaj zgodilo, in sicer to, da ste preprečili sprejem omenjenega zakona, ki sem ga skupaj s skupino poslank in poslancev vložila v proceduro lani junija. Državni zbor je namreč 3. novembra 2006 sprejel sklep, da zakon, ki smo ga predložili poslanci, ni primeren za nadaljnjo obravnavo, saj so poslanke in poslanci z večino glasov sprejeli vašo razlago, da je vaš predlog zakona že v medresorskem usklajevanju in ga boste vi in vaša vlada v najkrajšem času predložili Državnemu zboru. Od takrat je minilo že skoraj novih šest mesecev, zakona pa še vedno ni na vidiku, niti ni napovedan. Stanje na področju bolnikovih pravic pa ostaja neurejeno, bolniki nimajo možnosti uveljavljanja svojih pravic, so slabo seznanjeni s svojimi pravicami in večinoma nemočni, kadar se jim godijo krivice. Njihove pravice se zaradi pogostih sprememb zakonodaje in predpisov spreminjajo, zato potrebujejo pomoč tudi pri uveljavljanju teh svojih pritožbenih poti. Bolniki pričakujejo od nas - poslank in poslancev, da bomo prisluhnili njihovim težavam, imenovali varuha v vsaki regiji, ki bo samostojen, prodoren in neodvisen varuh, človek, na katerega se bodo obračali v stiski in ob zdravstvenih problemih. Zato vas, gospod minister, sprašujem: Ali boste, in kdaj točno boste, vendarle v proceduro dali zakon o varovanju bolnikovih pravic? Zakaj omenjeni problematiki, ki zadeva bolnike, ne namenite ustrezne pozornosti? Časa je vse manj in manj, tudi Vlada napoveduje, da bo delo v prihodnjih mesecih, ko bomo predsedovali Evropski uniji ob koncu vašega mandata, precej zastalo in v tem vidim veliko nevarnost.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za to vprašanje. V zvezi z zakonom o bolnikovih pravicah in deloma tudi zakonom o duševnem zdravju delo ne bo nič zastalo na Vladi, to lahko že zdaj povem. Delo se bo nadaljevalo, res pa je, da bo dela še več v zvezi s predsedovanjem Evropski uniji, ampak to samo ob zaključku tega vašega vprašanja. Res pa je tudi, kot pravite, da zakon o pravicah bolnikov - pacientovih pravicah je treba pravilno govoriti, tako se bo zakon imenoval -, je že od začetka oktobra 2004 dalje v medresorskem usklajevanju in ker ta zakon obravnava in strokovno usklajuje zelo zahtevna medicinska, etična in tudi pravna vprašanja pacientovih pravic in tudi postopkov njihovega uresničevanja oziroma uveljavljanja ter mednarodnih primerjav in rešitev, je ta postopek še nekoliko daljši, kot bi ga bili lahko pričakovali. Jaz mislim, da je tudi to odgovor na tisto, kar je bilo izglasovano v parlamentu novembra lani. Dejansko gre za tako resen zakon, da ga je potrebno v celoti dodelati, preden ga predlagamo parlamentu v obravnavo. Zato je bil tudi takrat tisti predlog, ki je bil takrat predlagan z vaše strani, v parlamentu zavrnjen. Dejansko je šlo za predlog zakona, ki je bil praktično identičen z nekim predlogom nekaj let nazaj. Lahko vam povem, da je jutri, se pravi jutri je torek, zadnje usklajevanje na nivoju Ministrstva za pravosodje in Ministrstva za zdravje glede tega zakona o pacientovih pravicah. Zakon pa bo po teh tehničnih popravkih predložen v obravnavo na Vlado predvidoma do 15.05.2007 in nato v Državni zbor. Res je, priznam, da so se postopki usklajevanj nekoliko podaljšali, ampak cilj je samo en - zagotovitev boljših materialnopravnih določb in vsebin zakona, predvsem pa zaradi varstva pravic pacientov. Mislim, da je to eden zelo pomembnih zakonov, ki je tudi kvaliteten. Zakon pomeni hkrati veliko novost in napredek v vsebini pravic pacientov, njihovega varstva in urejenosti reševanja pritožb, predvsem pa podlago za dvig kulture in tudi medčloveških odnosov med zdravstvenimi strokovnjaki in pacienti. Zakon, kakršen je pripravljen za proceduro, predlog zakona, je eden najmodernejših zakonov v Evropi, vsaj po razgovorih, ki sem jih nekako imel tudi z nekaterimi kolegi, z ministri za zdravje drugih držav Evropske unije. Ne bi razlagal sedaj, kaj vse ta zakon obravnava, razdeljen pa je na tri dele, in sicer v splošnih določbah zakon s temeljnimi opredelitvami vsebine zakona, njegovega namena in temeljnih načel in definicij uporabljenih pojmov uporabniku zakona v groben predstavi najprej njegovo vsebino ter služi predvsem kot interpretacijsko izhodišče za razumevanje določb zakona. Drugi skop potem določa in predstavlja materialnopravni del, kjer je v katalogu pacientovih pravic za vsako posamezno pravico določena vsebina razmerij med pacientom in zdravstvenimi delavci, torej pravice in obveznosti udeležencev v sistemu zdravstvenega varstva. Za vsako posamezno pravico je določena vsebina skupaj z vsebino morebitnih modalitet, posebnosti, izjem. In v tretjem sklopu določb, ki predstavlja procesnopravni del, so določena postopkovna opravila oziroma način uveljavljanja pacientovih pravic, kadar so te kršene. Poleg zgoraj naštetih delov zakon vsebuje še določbe o nadzoru, kaznovalne določbe ter prehodne in končne določbe. Moram tukaj povedati, da je bilo največ, zelo veliko diskusije o instituciji varuha bolnikovih pravic. S prejšnjim varuhom človekovih pravic smo bili v kar pogostem kontaktu, vendar je z njegove strani takrat v njegovem obdobju, njegovem mandatu nekako bila ta možnost potisnjena v ozadje. Mislim, da se tudi z naše strani bolj nagibamo, ker tudi v predlogu zakon tako piše, da naj bi se v prihodnje bolnikove pravice obravnavale na regionalnem principu v okviru zagovornikov bolnikovih pravic. Na ta način bi verjetno prešli lažje do obravnave kršitev pacientovih pravic, tisto, kar pa je še najbolj pomembno v vsem zakonu, pa je to, da zakon obravnava dvostopenjsko že na osnovnem nivoju, na nivoju zavodov, marsikateri problem, saj vemo, da je na ta način možno rešiti približno, vsaj po mojih izkušnjah, vsaj 95% vseh težav, ki nastanejo v odnosu pacient - zdravnik ali drug zdravstveni delavec.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa še enkrat za besedo in seveda tudi hvala lepa za odgovor. Jaz upam, gospod minister, da sem vas tokrat zadnjič pozvala k temu zakonu. Velikokrat smo o tem govorili, velikokrat smo vas na nek način prosili, da bi vendar te stvari pospešili. Predvsem pa seveda ste se na nek način tudi sami zapletli, ker ste vedno prezgodaj obljubljali. Upam, da tokrat datum, ki sem si ga zapisala, 15. maj, resnično drži. Ne samo jaz, ampak tudi številni slovenski bolniki in vsi, ki nas opozarjajo na številne probleme s tega področja, kjer pravzaprav po tem zakonu vsi samo kličejo. Če navedem samo nekaj konkretnih primerov, potem je jasno, kako zelo tega varuha ali karkoli, bomo že imeli, potrebujemo. Jaz tudi podpiram vašo varianto z regijskimi varuhi, tudi njihovo izjemno neodvisno vlogo, ki jim jo je treba dati v načinu funkcioniranja in načinu financiranja, in upam, da ima zakon takšne zasnove. Kajti, vzemite si v roke tudi poročilo edine varuhinje bolnikovih pravic, ki v tem trenutku obstaja, to je gospe Magde Žezlina, ki jo je ustanovila samoiniciativno Mestna občina Maribor in ki deluje na tem področju, kjer se kaže velik porast zadev. Začela je delati leta 2002 in imela takrat 406 zadev, medtem ko je imela v lanskem letu kar 844 zadev, skupaj v teh letih prek 3300 zadev, kar pomeni, kako velik je ta problem. In ne nazadnje, morda tudi do protesta onkoloških bolnikov ne bi prišlo, če bi ta društva imela tudi kakšne druge poti in bolniki, rakavi bolniki, vendar žal očitno teh poti doslej v naši državi ni bilo. Zato je absolutno nujno in jaz resnično upam, da ta datum drži; moram pa napovedati, da v kolikor se do 15. maja ne bo nič zgodilo, bom to neprestano ponavljala, dokler tega zakona ne bo.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Zdaj, če bi to neprestano ponavljanje res pomenilo hitrejše sprejetje tega zakona, bom zelo vesel tega, ampak upam, da ne bo potrebno, ker smo dejansko dosegli vsa tista soglasja s posameznimi ministrstvi, ki so potrebna za sprejetje tega zakona. Jaz moram reči, da prej nisem odgovoril o zakonu o duševnem zdravju. Oba zakona se delata res desetletje in ta zakon o duševnem zdravju je zelo podoben pri pripravi temu zakonu o bolnikovih pravicah. Včasih se sploh sprašujemo, če ne bi bilo dobro ta zakon o duševnem zdravju, ki ima malo nesrečen naslov še iz preteklega obdobja, pa smo ga nadaljevali, ker se nam ni zdelo možno ga tako na hitro spreminjati, da bi ta zakon celo vključili v zakon o bolnikovih pravicah, zaradi tega, ker ta zakon o duševnem zdravju praktično govori samo o pravicah duševnih bolnikov, ampak zaenkrat sta zakona ločena in sta bila v takšni obliki tudi obravnavana. Tehnično bi ta spojitev pripeljala do bistvenih problemov tudi za sprejetje samega zakona o bolnikovih pravicah. Mislim, da so bolnikove pravice tudi že zdaj zagotovljene v marsikateri zakonodaji in tudi celo v zakoniku, ampak na vsak način pravice bolnikov so zagotovljene, pritožbeni postopek pa je tisti, ki je nedorečen in ki ga ta zakon, ki ga bomo sedaj dali v obravnavo, tudi dejansko - ta postopek pa je tudi popolnoma jasno definiran in zaščiti pacienta ali bolnika v prihodnje pred nekaterimi nepotrebnimi zapleti, ki so se v zadnjem času, v zadnjih desetletji na teh področju dogajali. Toliko. Sam se bom zelo potrudil, kot sem se do sedaj, da bi ta zakon čim prej prišel v obravnavo v parlamentu, dejansko pa gre za tako težko etično problematiko, ki zahteva resne premisleke pri nekaterih rešitvah. Zaradi tega je prišlo do nekaj daljšega zamika pri pripravi samega zakona, bo pa zato, jaz sem prepričan, boljši.
Hvala. Gospod Sašo Peče, glede na to, da ministra za gospodarstvo ni, ali boste kljub temu postavili vprašanje? Izvolite.
Spoštovani prisotni. Moje vprašanje ni direktno vezano na odgovor gospoda Vizjaka. Pričakoval bi odgovor kateregakoli od ministrstev, ki mu ni nerodno biti minister v okviru slovenske vlade. Če dovolite, da izpostavim zlato ribico. Zlata ribica velja za tisto žival, katere spomin traja dlje kot tri sekunde oziroma manj kot tri sekunde in z gotovostjo lahko rečem, da "je zlata ribica" pa ne zaradi treh želja - gospod Janez Janša. Gospod Janez Janša je eden izmed tistih opozicijskih politikov, ki je koncem prejšnjega mandata na velik rompompom ustvarjal podobe Slovenije v obliki korupcije, klientelizma in pranja denarja. Zato vse prisotne ministre, posebej gospoda Vizjaka, ki žal danes ni tu, sprašujem: Kdo je Damjan Koletnik? Kdo je kadrovnik v okviru Vlade Republike Slovenije? Kdo je tisti, gospodje, ki sestavljate Vlado Republike Slovenije, ki kadruje v vašem imenu? Kdo je tisti, ki pere denar? Kdo je tisti, ki ustvarja klientelizem in korupcijo v okviru naše države? Gospodje in gospe, verjetno sami veste, da izgovor o javnih razpisih v okviru podjetij, ki niso direktno povezana z lastništvom v okviru Republike Slovenije, so pa povezana v okviru posrednih podjetij - govorim o Dravskih elektrarnah in povezanih podjetjih v okviru Holdinga Slovenskih elektrarn - kdo kadruje in kdo seveda sklepa tiste posle, katere je vaš predsednik, poudarjam vaš predsednik, predsednik Vlade gospod Janez Janša, pred časom označeval za klientelizem in korupcijo? Iz tega naslova lahko z gotovostjo rečem, da imenovanje takšnega človeka, ki na ta način dela z nejavnimi razpisi, obrača milijarde in milijone evrov med prijatelji, med prijateljskimi povezavami v okviru stranke SDS, v vašem imenu, gospodje in gospe slovenske vlade, ki ga vi imenujete. Moje vprašanje je zelo enostavno - tokrat, ker gospoda Vizjaka ni - kako se počutite? Kako se počutite, da nekdo tovrstno imenovanje opravlja namesto vas in vi predstavljate izključno glasovalni stroj? Jaz verjamem, da vsak izmed vas ministrov mi bo znal povedati vaše počutje, predvsem tisti ministri, ki dejansko sodelujete pri dvigu rok in veste, o kom govorim. Enostavno sramota je za našo državo, da tovrstne institucije, in ni edina, kot so Dravske elektrarne, vodijo ljudje, ki razpise, in seveda dodeljujejo pravice iz naslova razpisov, opredeljujejo in rešujejo na način izključno strankarske pripadnosti. Vprašajte se, kako ste prišli na oblast. Na oblast ste prišli izključno skozi kritiko prejšnjega sistema o obstoju klientelizma in [[...]] [[Izključen mikrofon.]]
Hvala. Na vaše vprašanje, ki se glasi, zakaj je prišlo do neupravičene podražitve električne energije in kakšno je poslovanje ter vizija dela Dravskih elektrarn Maribor, bo minister za gospodarstvo pisno odgovoril v roku enega meseca. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Ne, ker je bilo vprašanje zaključeno. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Prebral sem vaše pisno vprašanje, ki je bilo naslovljeno, in to vprašanje sem samo ponovil. Naslednji bo [[....]] [[Oglašanje iz klopi.]] gospod Martin Mikolič [[.....]]Imate proceduralni predlog? Gospod Peče, če boste to poslovniško možnost zlorabili, vam bom takoj odvzel besedo. Izvolite.
Hvala lepa. Glede na odsotnost naslovnika vprašanja bi uporabil 247. člen, in sicer da se vprašanje uvrsti na naslednjo sejo Državnega zbora oziroma na njega pisno odgovori naslovljeni minister. Hvala.
Hvala. Se upošteva. Gospod Martin Mikolič bo postavil poslansko vprašanje ministru za kulturo.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Lepo pozdravljeni! Spoštovani minister, kolegice in kolegi! V preteklem letu je bil dopolnjen zakon o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva ter arhivih. Na podlagi 91. člena Uredbe o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva, ki se nanaša na evidenco javnih simbolov, grbov, zastav, pečatov, žigov in štampiljk na ravni države, je bila v Arhivu Republike Slovenije ustanovljena posebna strokovna komisija, ki naj bi po 91. členu evidentirala in v obliki registra dokumentirala v istem členu citirano javno simboliko. V Arhivu Republike Slovenije je bila navedena komisija imenovana že pred meseci, vendar pa po mojih podatkih še ni začela delovati. Glede na to, da je Republika Slovenija polnopravna članica EU, da si Republika Slovenija zelo prizadeva za prepoznavnost svoje istovetnosti v Evropi in v svetu, da Republika Slovenija področja istovetnostne simbolike nima primerno urejenega ter da bo Republika Slovenija z novim letom predsedovala EU, kjer naj bi bila tudi na področju istovetnostne simbolike, kamor sodijo predvsem grbi in zastave, če ne že vzor v urejenosti tega področja na njen vsaj primerljiva ostalim srednjeevropskim kulturam, vas spoštovani minister sprašujem: Kaj je potrebno storiti oziroma kaj boste storili, da se bo Uredba o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva na področju, za katerega vas sprašujem, izvajala tako, kot je bila zastavljena? Kajti, kot sem seznanjen, zadeve tečejo zelo počasi. Se zahvaljujem za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Hvala lepa za vprašanje, gospod poslanec Mikolič. Arhiv Republike Slovenije je na podlagi zakona o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva pristojen torej tudi za vodenje registra javnih simbolov, grbov, zastav, pečatov, žigov in štampiljk. Direktor Arhiva Republike Slovenije dr. Matevž Končir je 14. februarja 20907 izdal sklep o imenovanju komisije za obravnavo zahtev za vpis v register javnih simbolov. Komisija je bila torej imenovana za pet let in prvi sestanek je bil predviden že marca 2007 in na tem sestanku naj bi komisija oblikovala smernice in način delovanja komisije, vendar je bil sestanek zaradi bolezni predsednika odložen in prestavljen v mesec april. Ker je predsednik komisije še vedno odsoten zaradi bolezni, je 18. aprila prvi sestanek sklical njegov namestnik in na tem sestanku so enostavno odločili, da se bodo srečali šele 16. maja v Arhivu Republike Slovenije in obravnavali naloge, ki sledijo iz zakona. Najprej naj bi oblikovali smernice in način delovanja komisije. Obravnavani naj bi bili tudi različni predlogi za delo komisije, torej s strani tudi posameznikov, in oblikovana naj bi bila tudi priporočila lokalnim skupnostim glede vpisovanja v register javnih simbolov, grbov, sestav, pečatov, žigov in štampiljk. Predvidevajo v zvezi s temi priporočili tudi javno obravnavo, vendar kot sem že rekel, komisija, ki je bila imenovana 14. februarja, do danes še ni začela delovati, predvsem zaradi predsednika komisije, ki je bolezensko odsoten in je tudi ključna oseba pravzaprav za kompetentno delovanje te komisije. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Milan M. Cvikl [[...]]Želite dodatno? Izvolite.
Ministru se zahvaljujem za podan odgovor. Edino pripomnil bi, da nekako pričakujem ali pa pričakujemo vsi skupaj, da bo ta komisija, ki ima določene naloge zapisane tudi v uredbi, to tudi dejansko izvajala. Da se ne bi zgodilo tako, da kot marsikatera komisija, ki je bila v preteklosti imenovana, pač določene naloge ni izvajala ali pa se je časovno to vse skupaj predolgo vleklo. Glede na to, da tudi to področje sam kar dobro poznam, bi bilo prav, da to v Sloveniji končno uredimo. V interesu države Slovenije kot tudi v interesu lokalnih skupnosti in pričakujem, spoštovani minister, da bo res delo steklo. Hval še enkrat.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Samo lahko se strinjam s predlogom gospoda poslanca in bom skušal tudi sam enostavno navezati tesnejši stik in jih opozoriti na to, da bo komisija potem po 16. maju seveda hitreje in tekoče delala. Verjamem pa, da bo komisija - imam tudi sestavo pred seboj - dovolj kompetentno in odgovorno opravljala svoje delo. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Milan M. Cvikl bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje ter ministru za finance. Izvolite.
Državljanke in državljani, poslanke in poslanci, gospod prisotni minister in gospod odsotni minister. Pri javni porabi je pravilo številka 1, da se denar troši skladno s prakso dobrega gospodarja. Pri sklepanju pogodb je potrebno zanemariti prijateljske vezi ali politične pritiske interesnih skupin ali celo pritiske nadrejenih. Denar se naj porabi za namen, določen v Državnem zboru. Hkrati se naj javni denar uporablja tako skrbno, kot se skrbno obdavčuje državljane in podjetja. Praksa kaže na nasprotno. Vlada ne deluje skrbno, ne deluje protikoruptivno, četudi je bilo o tem veliko besed. Pravite, pravili ste, da naj bi po vaši zmagi bilo vse drugače, klientelizma naj ne bi bilo več. Obljubljali ste, da ne bo več korupcije, a iz svojih vrst ste morali ali še boste morali odstraniti marsikoga, ki ga "srbijo prsti". A ni jasno, od kje bodo ljudje izstopali, iz članstva v organizacij SDS, Nove Slovenije ali nadzornih svetov delniških družb. O nalogah davčne uprave je težko govoriti, ker se je gospod Bajuk že spet opravičil, a ne morem mimo dejstva, da se okoli direktorja, gospoda Simiča, in podjetij, ki so v njegovi lasti "vedno bolj kadi". Gospod Simič je v zadnjem času večkrat poskušal prepričati javnost, da ni nič narobe, če je hkrati direktor DURS-a in lastnik svetovalnih podjetij na področju davčnega svetovanja. To misli gospod Bajuk in verjetno tudi vi, gospod Bručan. Nič spornega se vam ne zdi, da se najprej svetuje, kasneje pa taisti nadzoruje. Nič spornega ni, če se določenih ovadb ne spiše in ne sproži ustreznih postopkov, še zlasti, če so ovadbe naperjene proti delovanju podjetij in drugim organizacijam, katerim se tudi svetuje. Direktorja DURS-a se podpira, ko se odpušča davčne inšpektorje, ki na to opozarjajo. Vse to kaže, da imamo pomanjkanje nadzora nad ustrezno rabo javnih sredstev in zato več klientelizma. Gospod minister Bručan in seveda odsotni gospod minister Bajuk: Ali sta prepričana, da delovanje na področju porabe javnega denarja [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], predvsem na področju investicij v zdravstvu, zagotavlja smotrno, transparentno rabo javnega denarja? In: Ali ste prepričani, da vaš nadzor nad porabo denarja preprečuje potencialne zlorabe? Prosim za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Hvala lepa za vprašanje. Na vse to bom težko v imenu ministra Bajuka tudi odgovoril, ampak tisto, kar se tiče zdravstvenega dela, pa z veseljem. Proračunska postavka 875, proračunski sklad po zakonu, in sicer javne zdravstvene zavode, v katerega se stekajo sredstva amortizacije in pa tudi drugi zunajproračunski viri ter do konca proračunskega leta neizplačana sredstva za investicije, je eden od dveh proračunskih postavk ali pa virov za financiranje investicij v bolnišnično zdravstvo. Drugi vir za te namene je druga, posebna proračunska postavka, ki se imenuje Investicije v javne zdravstvene zavode. Tako kot slednja je tudi proračunski sklad integralni del državnega proračuna in je upravljanje z njim povsem enako kot upravljanje z drugimi proračunskimi postavkami. To pomeni, da se poraba proračunskega sklada načrtuje in izvaja v skladu s postopki, ki jih določajo zakon o javnih financah, zakon o izvrševanju proračuna in zakon o investicijah v javne zdravstvene zavode, katerih ustanovitelj je Republika Slovenija, ter na njihovi podlagi izdani predpisi. Nad postopki uporabe sredstev proračunskega sklada so vzpostavljeni enaki kontrolni in nadzorni mehanizmi kot na preostalo proračunsko uporabo, zato ni ta nič manj smotrna, transparentna in v skladu s prakso dobrega gospodarjenja kot poraba drugih proračunskih virov, v najmanj enaki meri pa so preprečene tudi potencialne zlorabe. Moram reči, da po veljavnem proračunu je letošnja vrednost sredstev tega sklada 32 milijonov evrov. Do začetka tega meseca je bilo porabljenih 10 milijonov evrov za pogodbe in izplačanih 2,8 milijona evrov plačil za gradnje, blago in storitve, tako da je bilo neobremenjenih še 22 milijonov evrov za preostale tri četrtine proračunskega leta. Poraba je v sorazmerju s povečanim obsegom gradenj in nabav opreme za slovenske bolnišnice iz tega sklada bistveno intenzivnejša kot v preteklosti. Moram reči, da ko sem prišel na ministrstvo, je bilo v tem skladu kar precej denarja. Kljub temu pa moram reči, da je dobro, da je ta sklad v prejšnjem mandatu bil sploh vzpostavljen, saj v nasprotnem primeru bi ta sredstva za investicije v zdravstvu propadla oziroma bi bila prenesena nazaj v državni proračun, to pa bi pomenilo še večjo upočasnitev izgradnje nekaterih bolnišnic oziroma javnih zavodov na sekundarni ravni, in to je pozitivna vloga tega sklada. Mi smo v teh dveh letih in pol praktično sklad pripeljali do tega, da je izpraznjen in da so sredstva za to uporabljena. To smo dosegli s tem, da smo bistveno pospešili investicije v javne zavode, to pomeni predvsem na bolnišnice. Včasih pa bi ta sklad dobro hitreje izprazniti oziroma hitreje ga realizirati, je pa to včasih odvisno od celotne družbene situacije na tem področju, predvsem pa od sklepanja pogodb, ki pa so odvisne od zamudnih postopkov v javnih naročilih. To je na eni strani posledica izjemne obsežnosti in kompleksnosti ter tehnične zahtevnosti vsakega malo obsežnejšega javnega razpisa za nabavo opreme novih bolnišnic, na drugi strani pa tudi sistematičnega izrabljanja nesorazmernih pravic, ki jih imajo dejansko ali celo samo navidezni ponudniki v revizijskih postopkih javnih naročil, kar se je dogodilo tudi ob zadnjem razpisu za izgradnjo DTS, se pravi, prizidka urgentnega bloka na severnem delu Kliničnega centra. No, lahko zagotovim, kar se tiče Ministrstva za zdravje, da upravljanje s proračunskim skladom po Zakonu o investicijah v javne zdravstvene zavode, pa tudi druga koriščenja proračunskih sredstev za investicije v zdravstvu, v ničemer ne odstopa od siceršnje smotrnosti in transparentnosti porabe javnega denarja v skladu s prakso dobrega gospodarja. Prav zaradi slednjega pa je ta sklad, o katerem sem prej govoril, tudi nujno potreben, saj bi sicer v takšni in tolikšni odvisnosti od volje ponudnikov in tudi zmogljivosti izvajalcev čisti proračunski način financiranja investicij povzročil njihove vsakoletne prekinitve, kar sem že na začetku omenil, in bi se vse gradnje še upočasnile. Tako da mislim, da na vaše vprašanje, ali zagotavljam transparentnost uporabe proračunskega denarja za investicije v zdravstvo, lahko odgovorim pritrdilno.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, kolega Cvikl, izvolite, prosim.
Hvala lepa. No, upam, da vaš odgovor vendarle ni točen, ker če poraba proračunskega sklada nič ne odstopa od siceršnje porabe v tej Vladi, potem sem jaz zelo zaskrbljen. Gospod minister, bom zelo konkreten. Vi vodite gradnjo Pediatrične klinike v Ljubljani. Problem je pereč že dlje časa. Vendar podatki, informacije kažejo, da reševanje tega problema ne kaže, da bodo otroci dejansko dobili vse, kar se jim je v proračunu namenilo. Vi bi morali nad investicijo Pediatrične klinike bedeti. Še posebej bi moral nad tem bedeti tudi gospod Bajuk. Naročena je gradnja Pediatrične klinike. Kako se izvaja? Eden izmed izvajalcev, podjetje Makro 5 Investicije d.o.o. se na svojih spletnih straneh celo hvali, da je pričelo z izgradnjo elektroinstalacij v Pediatrični kliniki. Do tu vse v redu. Vendar ta izvajalec je za polaganje kablov najel posebno obliko svetovanja, podjetniškega oziroma davčnega svetovanja. Za davčno svetovanje je podjetje izbralo podjetje Partner Fin d.o.o., ki je v lasti čudežnega dečka SDS, gospodarskega svetovalca SDS, gospoda Domna Zavrla. Naloga gospoda Zavrla je bila, da za tiste, ki gradijo elektroinstalacije v Pediatrični kliniki, opravi davčno in poslovno svetovanje v višini preko četrt milijona evrov ali po domače, kar 500 delavskih plač. Ne želim vas izzivati, vendar, gospod minister, če je to oblika smotrne rabe javnega denarja, potem sem zelo zaskrbljen. Sprašujem vas: Kakšno je bilo to opravljeno davčno in poslovno svetovanje za četrt milijona evrov pri poslu Pediatrična klinika, katerega prvo plačilo je bilo opravljeno 14 dni po podpisu pogodbe? Prosim za zelo natančen odgovor in vašo potrditev, da se izvaja nadzor.
Hvala lepa. Dopolnilni odgovor, izvolite gospod minister.
Hvala lepa za to vprašanje, ki sicer ni čisto v sklopu osnovnega vprašanja. Tako natančno vprašanje, vam seveda lahko, ne da bi bil vnaprej o njem obveščen, lahko odgovorim tudi kasneje. Ampak na ta način moram odgovoriti že "apriori". Ministrstvo za zdravje ni s tem vašim čudežnim dečkom imelo nobenih kontaktov. Gre za to, da smo posel oddali po javnem razpisu in v sklopu podizvajalcev je seveda, je bil potem ta, ki je bil izbran na javnem razpisu pač sklepal pogodbe za izvajanje del, ne vem, s komerkoli je pač mislil, da je dejansko najprimernejši. Na vsak način pa Ministrstvo za zdravje s tem podpisom nima nobene druge povezave, razen, da je na javni razpis izbralo pač izvajalca instalacijskih del.
Dovolite, preden vam dam besedo, da poudarim, da je poslansko vprašanje, ki je bilo napovedano s strani mag. Milana M. Cvikla popolnoma v skladu z vprašanjem, kot ga je zastavil. Kolega Cvikl, izvolite, prosim.
Hvala lepa. Glejte, gospod minister, jaz sem vprašal seveda vas za nadzor in zato, ker seveda je nadzor nad javno porabo točka vprašanja, predlagam, da v skladu z drugim odstavkom 236. [[?]] člena opravimo javno razpravo. V tej javni razpravi, gospod minister, boste lahko odgovorili, kako zagotavljate to, da vaš izvajalec sklene pogodbo o podjetniško poslovnem davčnem svetovanju, ker je v uvodnem členu podpis pogodbe Pediatrična klinika naročnika svetovanja z Ministrstvom za zdravje bistveni in sestavni del pogodbe, pogodba podpisana 20. julija 2006, prvo plačilo izplačano 14 dni kasneje iz proračunskega denarja in seveda davčni inšpektor, ki je na to opozoril ob pregledu drugih poslov tega istega podjetja, temu davčnemu inšpektorju gospod minister za finance, ki ga tukaj ni, očitno dovolil, da se temu davčnemu inšpektorju, gospod direktor DURS-a preprosto odpove [[?]] delovno razmerje. Gospod minister za zdravje in gospod minister za finance, bi seveda morala v takšni javni razpravi, ki jo predlagam v razpravi, seveda o neustreznem odgovoru, pogledati tovrstne posle. Če se dogajajo posli, da nekdo s četrt milijona evrov naredi davčnega poslovnega svetovanja na pediatrični kliniki, vseh poslov, ki jih pa seveda izvajate v tem okviru proračunskega sklada pa je nekaj 10 milijonov evrov, potem me zelo skrbi. Zato bi predlagal, poslanke in poslanci, da ko bomo v sredo, če se ne motim, glasovali o tem, seveda mogoče dobimo že ustrezni odgovor, da gospod minister za zdravje do takrat pogleda kaj je s temi posli. In da se vpraša gospoda ministra za finance, kdo je eventualno izvedel to davčno svetovanje. Upam, da davčno svetovanje na poslu Pediatrična klinika, ki sicer ne vem kaj bi lahko bilo, ni izvedlo kakšno od podjetij gospoda Simiča, direktorja Dursa. Mi imamo že nekaj tednov v javni razpravi to vprašanje. Preganja se davčnega inšpektorja, ker je opozoril na problem. Ne preganja se pa problema. In problem je v tem, da nekdo v nasprotju z zakonom izvaja seveda zlorabe. In jaz bi prosil, gospod minister za zdravje, da skupaj s pomočjo ministra za finance, ki naj bi bdel nad proračunskim skladom, ker je to podračun državnega proračuna, pogledata zelo natančno, kdo je lahko v manj kot nekaj mesecih, v 14 dni je bil prvi posel, izvedel za preko četrt milijona poslovnega in davčnega svetovanja za polaganje električnih kablov v pediatrični kliniki. Govorimo o letu leta 2006, govorim o tej Vladi. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. O vašem predlogu bomo glasovali v skladu s Poslovnikom. Besedo pa ima, za postavitev poslanskega vprašanja, kolega Aleš Gulič. Izvolite.
Spoštovani gospod predsedujoči, cenjene kolegice, kolegi, gospodje ministri! Posebej minister za notranje zadeve, na katerega naslavljam to vprašanje. Namreč v naši državi je prometna varnost daleč pod ravnijo, kakršno smo si zadali oziroma daleč od ciljev, ki smo jih določili z Nacionalnim programom varnosti cestnega prometa tukaj v tem Državnem zboru. Škarje med tistim, kar smo si želeli in med tistim, kar se dogaja na naših cestah pa potem v bolnicah in na koncu tudi v mrtvašnicah, je vse bolj razprto. Namreč tisto kar je bila želja, se pravi letos mislim, da okrog 250 oziroma pod 200 mrtvih v cestnem prometu, je seveda daleč od tistega kar se v resnici dogaja. Pri tem seveda nima odločilne vloge zgolj policija, ampak prav gotovo pa zelo zelo pomembno. In odgovornost pri izvajanju tega programa je naloga, ki je vezana na ta organ v sestavi notranjega ministra, zato prosim gospoda ministra, da mi odgovori na dvoje vprašanj. In sicer: Koliko represivnih ukrepov, predlogov za uvedbo postopka v prekršku, je policija izrekla v naslednjih letih, v letih 2004, 2005 in 2006, se pravi v času te Vlade? In drugo vprašanje: Kakšne bodo usmeritve v policiji in kakšni bodo ukrepi policije, da se bo ta trend vendarle obrnil, se pravi, da bomo šli na tisto kar nacionalni program varnosti cestnega prometa na nek način zahteva in nas obvezuje? Hvala lepa za ta dva odgovora. Potem bomo pa še videli.
Hvala tudi vam. Prosim ministra za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Hvala lepa tudi za to vprašanje. Najprej, leta 2004 je ta vlada, v bistvu mesec dni pokrivala to področje. Moram pa reči, da, če se dotaknem najprej prejšnjega Nacionalnega programa o varnosti v cestnem prometu in programu, da sem bil zelo presenečen ko sem gledal analize, kako se je realiziral načrt, ki je bil sprejet v tem Državnem zboru in na žalost se je pokazalo to, da je samo ena od inštitucij program, ki je bil predviden, izvedla skoraj v celoti, pa še ta ne čisto v celoti, ampak skoraj v celoti. Ostali vpleteni in predvideni za delovanje v preteklem petletnem obdobju niso opravili svojega dela v takšnem obsegu, nekateri skoraj nič. Če govorimo o sami statistiki moramo povedati, da je policija izrekla v letu 2004 natančno 609.365 kazni glede cestnoprometnih prekrškov, tako mandatnih kazni, kot tudi predlogov sodniku za prekrške. Da je nov Zakon o varnosti cestnega prometa omogočil, da policija izvaja tudi druge ukrepe, ne samo kaznovalne, v smislu direktne kazni, ampak tudi opozorila. In tako je policija v letu 2005 izrekla 418.614 takšnih ukrepov, v lanskem letu pa 460.598 kršitev, ki so bili kaznovani z globo ali obdolžilnim predlogom sodišču. Treba je povedati tudi to, da je policija s 1. januarjem 2005 dobila dodatne naloge. Postala je prekrškovni organ. Dobila je sila zapletene procedure, kako izvajati to področje in v lanskem letu smo z dopolnitvami zakona uspeli spremeniti ta del zakona tako, da sedaj lahko policisti odločajo po hitrem postopku, kar je bistveno izboljšalo, zmanjšalo administrativno obremenitev policistov, hkrati pa smo s tem dosegli to, da so tisti, ki naredijo najhujše prekrške na cesti kaznovani takoj in je učinek hitrejši. Moram reči tudi to, da so se policisti v zadnjih dveh letih usmerjali pretežno v kaznovanje tistih prekrškov, ki so najpogostejši vzrok prometnih nesreč. Se pravi, hitrost in pa vinjenost voznikov. Po naši statistiki je bilo nekaj več kot 65% vseh kazni, ki so bile izrečene, bilo izrečenih zaradi prevelike hitrosti ali zaradi vinjenosti voznikov ali kombinacije obeh dejavnikov. V naslednjem obdobju se misli policija vključevati v vse načrte, ki so predvideni v nacionalnem programu za večjo varnost. Tudi policija je tisti organ, ki je izvedla skoraj čisto vse aktivnosti, ki so bile v preteklem petletnem obdobju predvidene. Moram reči, da se v policiji in ministrstvu zavedamo kako velika odgovornost je na policistih in ministrstvu, da naredi vse kar je potrebno na tem področju. Ni samo prisotnost policistov tisto, kar je naše delo, je seveda delo v zvezi z avtošolami, z nadzorom le-teh in s programi avtošol, načinom dela izpitov in tako dalje. Vendar je treba jasno povedati, da ni policija edina, ki lahko zmanjša to kar se dogaja na naših cestah. Moram pa reči, da je policija v letošnjem letu že začela z nekaterimi akcijami, nekatere izvaja popolnoma sama, nekatere izvaja v sodelovanju z drugimi ministrstvi ali nekaterimi drugimi inštitucijami in mislim, da delo in vpletenost, predvsem pri delu v zvezi z motorji, z enoslednimi vozili kot se jim uradno reče, se je zelo dobro vključila Zveza motorističnih klubov, Motoristični aktivisti Slovenije, Avtomoto zveza in vsi ostali. Hkrati pa seveda so policisti povečali svojo prisotnost na cestah, tudi med vikendi tako, da imamo v zadnjem času bistveno povečano število patrulj, ki delujejo na cestah in seveda s takšnimi aktivnostmi mislimo nadaljevati tako, da bi, kar se tiče policije izpeljali vse tisto, kar je bilo zastavljeno in zadano. Hvala.
Hvala lepa tudi vam za odgovor. Kolega Aleš Gulič, dopolnilno vprašanje. Izvolite.
Seveda dopolnilno vprašanje. Ne toliko zaradi tega, ker ne bi bil zadovoljen z odgovorom, ampak ker je pač ta tematika tako zapletena in seveda tudi obširna, da je dobro, da se še kaj sliši o tem. Rekli ste, v letu 2004 ta Vlada pač ni imela bistvenega vpliva. Seveda, tudi leto 2004 ni problematično. V letu 2004, če pogledamo, je ta zadeva, ki je vezana na Nacionalno resolucijo o varnosti v cestnem prometu še pravzaprav zelo blizu zadanih želja. Tole, med mojim desnim in levim kazalcem, naj bi bila črta, ki bi pokazala kako naj se to zmanjšuje, v resnici pa vidimo, da se škarje razpirajo. Leta 2010 naj bi bilo samo 136 mrtvih, seveda danes oziroma v lanskem letu, ko naj bi jih bilo pod 200 se pravi, mislim, da 195, jih je bilo 272, medtem ko je bilo v letu 2004 razlike samo za 5% - namesto 245 je bilo 249 mrtvih na naših cestah tako, da zadeve so se poslabšale v zadnjih dveh letih. Se pravi, ta zadeva se je razprla namesto, da bi ostajala bližje temu, kar si želimo. Tudi letošnji podatki o številu mrtvih, poškodovanih udeležencev v cestnem prometu potrjujejo to trditev. Zdaj govorite pa seveda o akcijah. Jaz moram povedati, da nekatere akcije so dobrodošle - predvsem te, ki izobražujejo in seveda so v povezavi s civilno družbo. Ne vem, rekli ste z Moto zvezo Slovenije, z MUS-om to je druga unija ali pa z MAKSi-jem, prav gotovo tisto, ampak to je za motoriste, za avtomobiliste seveda pa takšnih zadev ni. Edina stvar, ki se je dala opaziti v zadnjem času so neka zapuščena policijska vozila ob cesti. Jaz moram reči, da sem mislil klicati, da so pustili avto tam, potem so mi povedali, da je to nova oblika preventive, pa to je neumnost, saj temu se ja ljudi smejijo in niti [[...]] [[izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Ministra prosim za dopolnilni odgovor. Izvolite.
Hvala za to dodatno vprašanje. Glede na to, da se jaz izogibam govorjenju o tem, kaj je katera vlada naredila in ker vi tako direktno govorite nekatere podatke jih bom tudi jaz, pa ne v zvezi s to tabelo. Recimo to, da Ministrstvo za promet v prejšnjem mandatu ni naredilo nič glede tega kar je bilo v nacionalnem programu in vsi vemo kako veliko breme leži na Ministrstvu za promet, niti ene aktivnosti niso izvedli, ki bi jo morali, lahko bi naštevali tudi v drugih ministrstvih kaj niso naredili pa bi morali. Hkrati bi morali ta procent zmanjšanja števila mrtvih na cestah bistveno zmanjšati tudi v letu 2004, pa temu ni bilo tako. Ves čas se ni sledil tisti tempo, ki je bil predviden. Sedaj smo v situaciji, ko ni prišlo do bistvenega zmanjšanja, ni prišlo tudi do bistvenega povečanja mrtvih na naših cestah, nikakor pa ne moremo biti zadovoljni s to sliko, nikakor ne moremo biti z njo zadovoljni in če bi gledali okrog pristopov, ki jih uporabljajo tuje policije pri zmanjševanju prometnih nesreč na cestah, bi lahko opazili, da zahodno-evropske države najbližje nam, recimo Avstrija uporablja iste principe in taktike, pusti vozilo ob cesti in s tem umirja promet, postavi celo več, policista iz papirja, ki je na določenih mestih postavljen in to deluje, zdaj, če na vas to ne deluje jaz ne morem pomagati. Ampak, to so principi, ki so uveljavljeni v članicah Evropske unije in jih bomo uporabljali tudi mi, s tem lahko dosežemo določene rezultate in umirjamo promet. Jasno je pa, da je stanje, ki smo ga imeli leta 2004, kjer je bil kaznovan vsak drugi voznik, več kot vsak drugi voznik v Sloveniji, čudno, da se poslužujemo izključno in samo represivnih ukrepov, to kar se je posluževala prejšnja Vlada, izključno represivnih ukrepov, vse drugo je bilo pet let popolnoma zanemarjeno. Sedaj smo pristopili k temu, da kombiniramo, da kaznujemo najstrožje tiste prekrške, ki so najbolj pogosti vzroki nesreč in najtežje kršitve, da pri ostalih prekrških policisti izvajajo opozorila in zato je prišlo do zmanjšanja števila kaznovanih oseb, pri tem pa ni prišlo bo bistvenega zmanjšanja varnosti na cestah in gospod Gulič, vi točno veste zakaj sem govoril o motoristih. Imeli smo izredno milo zimo in v takšnih pogojih se motoristi pojavijo veliko prej na cestah kot se običajno v hudi zimi in pogoji za vožnjo v takšnih razmerah so ekstremno težki za motoriste, predvsem zaradi megle, ki se pojavlja ob jutranjih urah in ki povzroči, da cestišče ni takšno, kot ga nekdo pričakuje in zato smo bili v letošnjem letu posebej usmerjeni v motoriste, ker smo v lanskem [[...]] [[izklop mikrofona.]] [[..]]
Najlepša hvala za vaš odgovor. Naslednja postavlja poslansko vprašanje mag. Majda Potrata. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod minister, spoštovani poslanki in poslanci. Evropsko leto enakih možnosti za vse je priložnost za temeljitejši razmislek o uresničevanju načela enake obravnave tudi v Sloveniji. Ne nazadnje je Slovenija dobila od Evropske komisije uradni opomin o prenosu direktive, povezane z izvajanjem načela enakega obravnavanja oseb, ne glede na raso in narodnost povezano ravno z zakonodajo, ki zadeva zaposlovanje. Tudi zadnje poročilo, tretje poročilo Evropske komisije proti rasizmu in nestrpnosti v nekaterih delih omenja, da situacija v Sloveniji z načelom enake obravnave ni takšna, da bi smeli biti z njo zadovoljni. V 62. priporočilu namreč lahko beremo, da kljub očitnemu nizkemu številu posameznih primerov rasne diskriminacije v zaposlovanju, pa je vendarle mogoče zaznati nekatere podatke o tem, da gre za neuravnovešenost med ljudmi različnega etničnega porekla, kar bi zahtevalo nadaljnjo preiskavo. Končuje pa se, da je bilo opaženo, da pripadniki etničnih manjšinskih skupin le redko dosežejo vodilne položaje v državni upravi ali na določenih področjih zasebnega sektorja. Prav zato, ker sem dobila v roke tudi informacijo o primeru diskriminacije zaradi etničnega ozadja sem se odločila, gospod minister, zastaviti vam vprašanje, ki je povezano z javno upravo, še zlasti pa z državno upravo, ker če gre res za etnično diskriminacijo, ki naj bi bila v državni upravi sistemska, načelna in kolektivna, se je z njo verjetno treba spopasti. Zato vas sprašujem: Ali obstajajo kakršnikoli podatki o primerih diskriminatornega ravnanja pri zaposlovanju? Kako se uresničujejo postopki ugotavljanja takšnih kršitev, kakšne so pristojnosti posameznih organov pri tem in kakšne pritožbene poti se odpirajo? Vse to seveda v povezavi s primeri diskriminatornega ravnanja pri zaposlovanju, napredovanju na delovnem mestu, možnostih za izobraževanje, ugotavljanju uspešnosti ali celo o psihičnem nasilju na delovnem mestu, ki ga poznamo tudi pod izrazom mobing. Hvala za odgovor.
Hvala lepa tudi vam. Gospoda ministra prosim za odgovor. Izvolite.
Hvala za vprašanje. Seveda se zavedamo pomena zagotavljanja enakih možnosti zaposlenih v javni upravi, ne glede na osebne okoliščine in v zvezi s tem je bila izvedena že cela vrsta aktivnosti na več področjih. Najprej na normativni ravni, spomnili se boste, da smo v letu 2005 predlagali in Državni zbor je sprejel spremembe zakona o javnih uslužbencih, ki uvajajo nov 15.a člen, ki izrecno prepoveduje vsakršno nadlegovanje, pri čemer je to definirano kot fizično, verbalno ali neverbalno ravnanje ali vedenje javnega uslužbenca, ki temelji na katerikoli osebni okoliščini in ustvarja zastrašujoče, sovražno, ponižujoče, sramotilno ali žaljivo delovno okolje za osebo ter žali njeno dostojanstvo. Drugi niz ukrepov se izvaja na področju inšpekcijskega nadzora. Bom povedal tudi nekaj konkretnih podatkov o teh nadzorih. Tretjič. V javni upravi imamo zagotovljeno možnost, ki je v zasebnem sektorju ni. To je možnost pritožbe posameznega javnega uslužbenca na odločitev v zvezi s pravico iz delovnega razmerja ali pa tudi na kršitev teh pravic z molkom ali s pasivnim ravnanjem, torej z neravnanjem. Komisija za pritožbe, ki deluje pri Vladi, je obravnavala številne primere takšnih kršitev ali domnevnih kršitev. In četrto področje, področje usposabljanja javnih uslužbencev na temo mobinga. Najprej so bili vsi vodje kadrovskih služb organov državne uprave v obliki posebnega usposabljanja že seznanjeni s pojavnimi oblikami in vsebinami mobinga. Poleg tega smo pravkar vključi poseben modul mobing, psihično nasilje na delovnem mestu kot sestavni del posebnega programa usposabljanja za najvišje vodilne javne uslužbence. Pripravljamo pa tudi vključitev tega modula v pripravljajoči prenovljeni splošni katalog usposabljanj za javno upravo. Prav tako pa so šli skozi javna, skozi tovrstno usposabljanje tudi vsi trije naši inšpektorji za sistem javnih uslužbencev, toliko jih namreč imamo. Kar se tiče konkretnih primerov. Doslej smo prejeli v letu 2006 - 8 prijav domnevnega kršenja načela prepovedi diskriminacije na delovnem mestu. V letu 2007 pa 13 prijav. Izvedenih je bilo skupaj 13 pregledov in doslej v nobenem primeru ni bilo ugotovljeno ali ni bilo dokazano, da bi prišlo do takšnega, torej nezakonitega, nepravilnega ravnanja, ki bi temeljil na neki osebni okoliščini prijavitelja. Na komisiji za pritožbe je bilo v letu 2006 obravnavanih 8 pritožb. V glavnem je šlo za primere neizbire na razpisano delovno mesto ali pri uveljavljanju pravic iz delovnega razmerja. Tudi v teh primerih ni bila ugotovljena diskriminacija. Sedaj problem v takšnih primerih je seveda, da je izjemno težko ugotoviti in dokazati, da je bila neka odločitev sprejeta na podlagi osebne okoliščine. Je pa mogoče preprečevati in sankcionirati taka ravnanja, če gre za nezakonita, če gre za kršitev neke pravice, recimo premalo izplačano plačo ali če se uslužbencu ne omogoča, da normalno opravlja delo na svojem delovnem mestu itn., v tem primeru se da dokaj enostavno ugotoviti dejansko stanje, ugotoviti kršitev in jo odpraviti. Kadar gre pa za neko ravnanje, ki je sicer zakonito, recimo odločanje o napredovanju, ocena delovne uspešnosti, pa se uslužbenec pritožuje, češ da je dobil recimo slabšo oceno delovne uspešnosti zaradi neke svoje osebne okoliščine, pa je to izjemno težko dokazati, še posebej pri tistih odločitvah, kjer merila niso popolnoma in 100% objektivizirana. To je problem recimo izbirnih postopkov, kjer je praktično nemogoče 100% objektivizirati izbirna merila, ker če bi jih 100% objektivizirali, bi lahko prišli do absurdnih situacij. Sicer pa na tem področju intenzivno sodelujemo z Uradom za enake možnosti, z Ministrstvom za delo in z inšpekcijo za delo pri Ministrstvu za delo. Z navedeno problematiko se ukvarjajo štiri inštitucije: Inšpekcija za sistem javnih uslužbencev, Komisija za pritožbe, Inšpektorat za delo in Urad za enake možnosti.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje. Mag. Potrata, izvolite.
Hvala, gospod minister. Jaz ne trdim, da na normativni ravni, pa tudi izvedbeni ni bilo že kaj storjenega, ampak dejstvo je, da verjetno posamični primeri le razkrivajo, tisti ki so znani in prijavljeni, posamični primeri vendarle razkrivajo, da takrat, kadar se posameznik znotraj sistema po utečenih in sprejetih potek skuša dokopati do boljše obravnave, vendarle ni vedno razumljen. Zadnji primer, s katerim smo se na Komisiji za peticije, človekove pravice in enake možnosti soočali je bil, recimo, že take vrste, da znotraj sistema ni bilo nič ugotovljeno. Ko je pa nekdo posegel zunaj sistema pa je ugotovil, da je šlo za neustrezno ravnanje. Ampak tisto, kar bi jaz rada posebej poudarila in vas vprašala je to, da verjetno to ni zadnji opomin Evropske komisije, ki smo ga dobili v zvezi z načelom enake obravnave, se nekateri še napovedujejo. Tudi spremembe zakona so napovedane. Ampak prav zaradi teh izkušenj, kako težko je znotraj sistema dokazovati tako zelo občutljivo stvar, ki je marsikdaj zelo subjektivni presoji prepuščena, je dobro, če je tisti organ, ki presoja, neodvisen. In ker imamo nek inštitut, ki se mu reče zagovornica ali zagovornik načela enake obravnave, bi bilo v spremembah zakona pričakovati, da bi ta inštitucija bila v resnici popolnoma neodvisna. Zato predlagane rešitve, da bi to opravljal uradnik ali uradnica po moje ni ustrezna. Zanima me: Ali se tu obeta kakšna sprememba? Hvala.
Hvala tudi vam. Dopolnilni odgovor, izvolite.
Spremembe zakona o enakih možnosti, delovno sem citiral naslov, vem, da je nekoliko daljši, je vlada pred kratkim obravnavala in v tem kontekstu smo opravili tudi to diskusijo, ali potrebujemo v Sloveniji še eno posebno inštitucijo, ki bi bila vezana in odgovorna izključno Državnemu zboru za to področje enakih možnosti. Naša ocena je bila, da bi takšna rešitev skorajda pomenila že inflacijo tovrstnih organov. Poleg tistih, ki jih predvideva že Ustava imamo še Državno revizijsko komisijo, imamo Komisijo za preprečevanje korupcije, imamo informacijskega pooblaščenca oziroma informacijsko pooblaščenko in ocenili smo, da bi bila čisto "sui generis" inštitucija s takšnimi pooblastili in seveda z določenim številom zaposlenih in z vsem kar sodi zraven, neracionalna rešitev. Menimo, da je prav, da ostane ta inštitut zagovornice oziroma zagovornika enakih možnosti v Uradu za enake možnosti, da se osebi, ki to delo opravlja zagotovi dejansko visoka stopnja samostojnosti pri tem delu, da te osebe tudi ni mogoče s tega mesta, s te pozicije prestaviti na neko drugo mesto, ji ali mu odvzeti tega mandata razen, če pride do kakšnih kršitev. Torej je tudi v uslužbenskem sistemu ta nosilec te pozicije, teh nalog zelo, zelo zaščiten. In po zatrjevanju, po zagotovilih Urada za enake možnosti je to rešitev, s katero se strinja tudi Evropska komisija. Strinjam se z vami v tem, da gre za izjemno občutljivo področje, za področje, kjer je verjetno veliko, zelo obsežna siva cona primerov, ko recimo zaposleni zatrjujejo, da gre za mobing ali diskriminacijo, pa je to izjemno težko dokazati - bodisi da gre ali da ne gre za to. Obstajajo tudi primeri, prepričan sem, ko zaposleni kot mobing tretirajo ali označujejo menedžerske ukrepe za doseganje kvalitetnejšega delovanja, za doseganje večje učinkovitosti, za doseganje boljšega rezultata. Tudi v tem primeru se včasih tisti, ki niso pripravljeni delati več in kvalitetnejše skrivajo za domnevnim mobbingom. Je pa izjemno težko oceniti kolikšen odstotek primerov bi lahko razvrstili v eno kategorijo in kolikšen odstotek primerov v drugo kategorijo. Kot rečeno, z vsemi temi inštitucijami se trudimo, da bi to zagotovili. Za konkreten primer pa ne vem tako, da bi me seveda zanimal in ga z veseljem tudi preučimo in vidimo za kaj točno gre.
Hvala lepa. Naslednji bo poslansko vprašanje zastavil poslanec Boštjan Zagorac. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči, spoštovani prisotni. Nedavni obisk Vlade Republike Slovenije v Podravju, severo-vzhodni Sloveniji; jaz upam minister, da se bo to imenovalo Štajerska regija tako, kot je želja večine nas; je pokazal, da je ta regija še vedno bolj na začelju po razvoju, če gledamo na 12 statističnih regij, v kolikor sem si pravilno zapomnil propagandni spot Vlade, ki se je vrtel v Hotelu Habakuk, je bila na sedmem mestu. In vsaka investicija v to regijo je seveda lahko dobrodošla v kolikor je pravilna, učinkovita, v kolikor daje tisto, kar se pač od nje pričakuje. Bom špekuliral. Poslansko vprašanje bi bilo namenjeno mogoče tudi širše, ne samo vam, vi ste samo eden izmed tistih akterjev, ki je bil na prvem sestanku s podjetjem, ki je pripravljeno investirati oziroma naj bi bilo pripravljeno investirati v severovzhodno Slovenijo in sicer višina te investicije naj bi bila nekje okrog milijardo evrov in naj bi v prvem trenutku zaposlilo 2200 ljudi. Znamo si predstavljati kaj to pomeni za takšno regijo, kot je severo-vzhodna Slovenija. Ne vem, zakaj so mi službe Državnega zbora hotele preprečiti to poslansko vprašanje, ker milijarda evrov naj ne bi bila vseslovenska zadeva, ampak zgolj samo lokalna zadeva. Ne vem, pri taki investiciji se mi zdi, da je to več kot samo slovenska zadeva. Rad bi apeliral na Vlado in tudi pričakujem vaš odgovor v tej smeri, da Vlada takšne investicije v severovzhodno Slovenijo podpira. Kajti zdi se mi, tako kot je že moj poslanski kolega Sašo Peče povedal, da si je Vlada izbrala ta del naše države za nek svoj "offshore", ki je nedotakljiv, kamor razen Vlade ne more nihče. Na mestu je bilo vprašanje, kdo je Damjan Koletnik, kdo so ljudje, ki kadrujejo za Vlado. Jaz lahko nadaljujem pa rečem, kdo so tisti ljudje, ki si v občini Šentilj lastijo pravice po kadrovanju, po razvoju. Kdo so tisti ljudje v občini Šentilj, ki si dovolijo, da pod okriljem humanitarne akcije delajo shode Slovenske demokratske stranke. In takih "offshoreov" vsi tisti, ki tu predstavljamo severovzhodno Slovenijo, si ne smemo dovoliti. In vi ste, minister, tisti, ki ste zadolženi za lokalno samoupravo, in upam, da boste takšno početje preprečili v bodoče. Nekateri ljudje tam dobivajo takšne kredite, ki bi jih bili veseli vsi tu noter, zato da lahko krojijo svoj osebnostni razvoj in pa razvoj posamezne politične opcije, ki je na Vladi, v konkretnem primeru Slovenske demokratske stranke. In če spustimo investicijo, takšno investicijo, kot se napoveduje, v to regijo zaradi nekih interesov te Vlade, se mi zdi, da se bo ljudem, ki tam živijo, vključno z mano, zgodila velika krivica in katastrofa. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Besedo ima minister. Izvolite.
Hvala za besedo. Hvala tudi za vprašanje. Zdaj seveda z vidika avtonomije lokalne samouprave mi ne moremo posegati v odločitve posameznih občin, ker bi to bilo popolnoma v nasprotju s tem, kar želimo doseči, in te so seveda vsekakor avtonomne. Kar pa zadeva konkretno gospodarski razvoj, ker očitno v tej smeri gre to vprašanje, pa moram povedati, da je ravno v okviru izvedbe gospodarskega središča Oreh, ki je eden večjih gospodarskih projektov oziroma osrednji gospodarski projekt te regije, bil obisk s strani enega izmed potencialnih investitorjev. In na podlagi povabila lokalnih skupnosti, ki jih je ta investitor obiskal, smo se tega udeležili tudi v imenu Vlade in predstavili možnosti podpore tovrstnim investicijam, seveda v tem smislu, ko se pogovarjamo o resnih naložbah. Kar zadeva te številke, ki ste jih navedli, bi težko komentiral, ker v tistem delu, ko sem bil sam prisoten na teh razgovorih, številke niso šle v tem okviru. Da pa je resna pripravljenost podpore tovrstnim investicijam, je pa verjetno že sama sestava delegacije, ki je na nek način predstavljala Vlado v teh razgovorih, tista, ki lahko temu pritrjuje. Namreč, če lahko temu tako rečem, da je delegacijo vodil minister za gospodarstvo, ki je verjetno za tovrstne investicije na državnem nivoju tudi najbolj pristojno skupaj s službo, ki pravzaprav skrbi za promocijo tujih investicij. Tudi sam sem bil udeležen v tej delegaciji, predvsem z vidika, da smo predstavili možnosti sofinanciranja tovrstnih investicij z vidika kohezijskih sredstev, torej sredstev kohezijske in strukturne politike. Prav tako je bila v tej delegaciji prisotna državna sekretarka Službe za razvoj, ki pravzaprav koordinira to investicijo. Bil je tudi, če se prav spomnim, direktor Direktorata z ministrstva za delo, ker gre se za nova delovna mesta, gre se za usposabljanja in bilo je še nekaj drugih pristojnih posameznih služb, mislim da tudi s strani okolja in prostora, ker je potrebno ustrezno zagotavljati lokacije za tovrstne investicije. Mi smo v teh razgovorih, na povabilo, kot sem že omenil, lokalne skupnosti in po mojem vedenju so si ogledali kar nekaj potencialnih lokacij, predstavili možnosti podpore tovrstnim investicijam in vsekakor pripravljena stvar sigurno je. V tem primeru, ko govorimo o resnih investicijah. Sedaj, po mojem vedenju, aktivnosti potekajo na relaciji z lokalnimi skupnostmi. Je pa res, tam je tudi bilo povedano, potencialnemu investitorju, da je potrebno narediti naslednji korak naprej, torej konkretno res predstaviti investicijo, povedati kaj investicija prinaša in tudi povedati kakšne so možnosti podpore tovrstnih investicij. In v kolikor seveda investicija je taka, kot si jo lahko želimo, tako v Podravju kot tudi v drugih v tem trenutku statistično razvojnih regij, zato je še vedno ime Podravje, mimogrede. Je pa res, da je Podravje na Štajerskem, vendar je še nekaj drugih statistično razvojnih regij tudi na območju Štajerske. In podobno kot v vseh drugih okoljih, sem prepričan, da je tovrstnim investicijam v primeru, da so resne, sigurno ta Vlada naklonjena. Nenazadnje v tej smeri seveda gredo tudi projekti skozi, na eni strani Resolucijo o nacionalnih strateških projektih - sem že omenil konkretno projekt Oreh, ki je mrežno postavljen - to pomeni, da so posamezne investicije kot podprojekti, znotraj večjih občin in na drugi strani tudi podporno okolje, ki gre recimo tudi lokalnim skupnostim. Tako, da lahko tudi na svoji strani lažje podprejo te investicije recimo skozi sistem neposrednih pobud ki smo ga tudi bistveno okrepili. Hvala lepa.
Hvala lepa. In kolega Zagorac. Preden vam dam besedo, dovolite, da izpostavim, da se strinjam z vami, da so težnje po preprečevanju zastavljanja pisnega in pa ustnega poslanskega vprašanja s strani administrativnih sodelavcev popolnoma neumestne in verjamem, da se to v prihodnje ne bo zgodilo ne vam ne nobenemu drugemu izmed poslank in poslancev. Sedaj pa želite dopolnilno vprašanje. Izvolite.
Hvala za besedo. In še tu, inštitut dopolnilnega vprašanja bi izkoristil v smeri po tem, da se opravi, glede na to, da se z severovzhodno Slovenijo ukvarja že toliko vlad, širša razprava o tem, kakšni so razvojni potenciali, kdo so ljudje, ki vplivajo na to, da se v severovzhodni Sloveniji nekaj zgodi, razširjena razprava. Tudi zaradi tega, ker verjamem, spoštovani gospod minister, vi ki ste mi danes odgovarjali edini, da ste svoje delo opravili korektno. Vi ste tisti, ki usklajujete med seboj lokalne skupnosti, čeprav moram pa tukaj pritrditi, iz vseh teh lokalnih skupnosti prihajajo župani, ki so predstavniki vladnih strank, pa so zelo apatično gledali na to investicijo, niso vedeli, kam bi se obrnili, ampak verjamem, da ste jih vi spravili na pravo pot. Da bi pa dobil besedo še tisti, ki je za to odgovoren, se pravi, gospod Vizjak, predlagam razširjeno razpravo, kajti občutek imam, tudi na strani Magne, kolikor se spomnim, na tem sestanku oziroma kot sem obveščen, je bil prisoten eden izmed lobistov, ki je mogoče vladni lobist, in bi se znalo zgoditi, da bi taka investicija zelo hitro, bi rekel, tako kot vse stvari v severovzhodni Sloveniji šla svojo pot oziroma nekam drugam in ne tja, kamor, verjamem, da je namen investitorja, da bi naj šla. Kajti kot sem že dejal, v severovzhodni Sloveniji se dogajajo čudne stvari oziroma ta Vlada počne čudne stvari, potencira čudne ljudi na neprava mesta, in to vsekakor ni prav in pravilno za razvoj mariborske, štajerske regije. Hvala.
Hvala tudi vam. Izvolite, minister.
Hvala za besedo še enkrat. Če smem samo še dva stavka. Kar zadeva sicer razširjeno razpravo, na nek način tudi poteka v vseh statistično-razvojnih regijah skozi pripravo regionalnih razvojnih programov tudi na izvedbeni ravni. Je pa seveda res, da so tam tudi lokalna okolja tista, od katerih je v veliki meri odvisno, kako so pri teh stvareh aktivna. Sicer pa moram reči, da sem prepričan, da Vlada vodi enakomerno politiko na vseh področjih. Ne nazadnje so gospodarska središča, ki jih je 9, če prav vem, razporejena enakomerno po celotnem območju Slovenije. Torej, praktično bodo bodoče pokrajine dobile vsaj eno izmed teh. Kar pa zadeva ostala sredstva, se pa tudi z vidika, recimo, naše službe te neposredne spodbude enakomerno porazdeljujejo, tudi v skladu, recimo, z indeksom razvojne ogroženosti. Tako da v tem smislu sledimo tudi temu, da se več sredstev namenja tistim statističnim razvojnim regijam, ki imajo več tovrstnih razvojnih problemov. In jaz samo upam in verjamem, da bodo skozi konkretne projekte stvari tekle v tej smeri, da bo tudi v tem delu lahko proces razvoja bistveno hitreje tekel. Posebna pozornost je dana tudi privabljanju tujih investicij. Je pa seveda res, da je tudi pri tem delu treba iskati in najti tiste prave tuje investicije, ki res prinašajo dodano vrednost, tudi tehnološki razvoj in vse tisto, kar Sloveniji želimo.
Hvala lepa. Kolega Zagorac, izvolite.
Hvala. Kot sem že dejal, bi proceduralno zahteval vseeno razširjeno razpravo. Mislim, da je fer in korektno, glede na to, da v tem primeru pa se mi resnično zdi, da tako Vlada Republike Slovenije kot poslanci v tem Državnem zboru zastopamo isti cilj, se pravi, gre za razvoj neke regije oziroma lahko pomagamo neki regiji, da se še dodatno razvije. In prav je, se mi zdi, da v tem primeru dobi besedo tudi minister Vizjak, ki ga danes ni tukaj, prav je, da dobi besedo tudi ministrica Cotmanova, in nam vsem skupaj povesta, kaj bi takšna investicija, če se bo zgodila, pomenila za takšno regijo. Prav je, da o tem spregovorimo, prav je, da smo o tem seznanjeni, prav je, da o tem vedo tudi ljudje. Razen, če Vlada, tako kot v večini primerov, ko gre za severovzhodno Slovenijo, nima nekih svojih interesov, svojih želja. Hvala.
Hvala. O vašem predlogu bomo glasovali v skladu z določbami Poslovnika Državnega zbora. Besedo pa dajem poslancu Marjanu Drofeniku. Izvolite prosim.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, spoštovani gospod minister Podobnik, ostali ministrski zbor, poslanke in poslanci. Vprašanje je sledeče: Katere ukrepe na področju reševanja stanovanjske problematike, predvsem mladih družin v Sloveniji, je ministrstvo že sprejelo in predvsem katere ukrepe in rešitve načrtuje v prihodnje? Da to vprašanje nekoliko utemeljim, in sicer: v Sloveniji se že več let srečujemo s pojavom podaljšane mladosti. Ta je na eni strani posledica predolgo trajajočega študija in z njim povezanih ugodnosti študentskega statusa in posledica težav s prvo zaposlitvijo. Na drugi strani pa se mladi pogosto ne osamosvojijo tudi zaradi cenovno nedostopnih stanovanj na trgu in iz tega razloga je reševanje stanovanjske problematike izjemnega pomena, saj je z zagotovitvijo lastnega stanovanja nedvomno povezana tudi odločitev za lastno družino. Rodnost pa je, v okviru družine seveda, kot je splošno znano, ena ključnih težav Slovenije in ob enem glavna grožnja za ekonomsko in socialno stabilnost v državi. Katere ukrepe načrtuje ministrstvo, gospod minister, za bolj učinkovito reševanje te problematike, še posebej ko gre za mlade družine? Ali obstajajo predlogi rešitev, ki bodo za razliko od mnogih dosedanjih zares in dejansko učinkoviti? Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Minister prosim za odgovor.
Hvala lepa gospodu poslancu Drofeniku za vprašanje, ki je vezano na stanovanjsko problematiko. Jaz se strinjam z vami, da je reševanje te problematike izjemnega pomena. Kot ste rekli, tudi vaša ocena, da je pojav podaljšanja mladosti, katere posledica je prav predolgo trajajoči študij in tudi težava s prvo zaposlitvijo, potem združena s cenovno nedostopnimi stanovanji, morda eden od razlogov, lahko tudi pomembnejših razlogov kdaj in na kakšen način se mladi odločijo za lastno družino. Zato vam bom poskušal odgovoriti na vaše vprašanje, torej s katerimi rešitvami ocenjujemo, v okviru Vlade oziroma Ministrstva za okolje in prostor, da bomo z učinkovitimi načini te trende zaustavili. Moj odgovor je vezan tudi na vsebino sprememb zakona, ki bodo v nekaj dneh, tednih obravnavani tudi v Državnem zboru, to je sprememba zakona o nacionalni stanovanjski varčevalni shemi in subvencijam mladim družinam za prvo reševanje stanovanjskega vprašanja. Prav ta naziv ima, torej za prvo reševanje stanovanjskega vprašanja. Naš osnovni motiv za spremembo zakona je bil prav v tem, da povečamo spodbude za lastno reševanje stanovanjskih vprašanj mladih družin, smo pa uvedli tudi pomembno novost, to pa je podpoglavje subvencioniranja najema. Je pa namenjeno lažjemu reševanju stanovanjskih vprašanj tistih mladih družin, katerih vsaj eden od roditeljev je že uspešno končal ali višješolski, visokošolski, magistrski ali pa doktorski študij. S katerimi rešitvami torej predvidevamo, da bomo dejansko učinkoviti? Sprememba zakona definira mlado družino kot življenjsko skupnost obeh ali enega starša z vsaj enim otrokom, ki še ni šoloobvezen, to se pravi, da okoli mladih družin zajemamo tudi enoroditeljske družine. Drugič, določili bomo višji dohodkovni prag za pridobitev subvencij v taki višini kot velja za pridobitev neprofitnega stanovanja v najem, zato se bo po našem prepričanju večje število mladih družin lahko prijavilo. Tretjič, mi bomo z zakonom tudi mejo za pridobitev subvencije progresivno vezali na število otrok. Prav tako pa tudi velikost stanovanja, ki se šteje za primerno reševanje stanovanjskega vprašanja, bomo povezali s številom družinskih članov. In četrtič, in zelo pomembno, razširili bomo namen, za katerega so družine upravičene do subvencije, poleg nakupa ali gradnje, kar je bilo do sedaj, bomo uvedli tudi možnost namena rekonstrukcij ali pa spremembo namembnosti, to do sedaj ni bilo subvencionirano, je pa potrebno povedati, da je tudi za ta poseg potrebno gradbeno dovoljene. Če omenim skupne prostore, podstrešja in tako naprej. Višina subvencije, ki bo pa pripadla mladi družini na družinskega člana, pa bomo jo določili na Vladi s sklepom, ni torej sestavni del samega zakona. Kot že rečeno, novo podpoglavje, ki ga uvajamo, pa je tako imenovano subvencioniranje najema. Namenjeno je mladi družini, jaz bi kar poimenoval študentski družini, ki si po koncu študija vsaj enega od staršev rešuje stanovanjsko vprašanje, s tem, da gre v najem stanovanja na trgu. To pomeni, da bomo v tem občutljivem trenutku, ko ima študentska družina, ki praviloma še nima zaposlitve, pa tudi nima dovolj prihrankov in s tem možnost, da bi šel v nakup ali pa gradnjo stanovanj, ji bomo omogočili, da bo lažje plačevala tržno najemnino, to bo veljalo za dve leti. Smo pa omejili čas študija do največ 28 leta starosti ali pa 30 let, če bo šlo za doktorski študij. Poleg teh ukrepov, pa seveda še vedno kot minister trdno verjamem v delo Stanovanjskega sklada Republike Slovenije. Jaz sem trdno prepričan, da Slovenija potrebuje neprofitna najemna stanovanja in tukaj je kot seveda ključni igralec na slovenskem stanovanjskem trgu stanovanjski sklad, to svojo vlogo pa dobro dopolnjuje v razpisih, torej v pogodbenih razmerjih, ko skupaj gradi neprofitna najemna stanovanja s slovenskimi občinami. Upam, da bodo ti že dosedanji ukrepi in nekateri novi, ki jih uvajamo v spremembi zakona resnično tudi dejansko učinkoviti, za kar me v vašem vprašanju, gospod poslanec tudi sprašujete. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima poslanec Miran Potrč. Izvolite, prosim.
Dober dan, spoštovani gospod minister Podobnik. Na 8. redni seji Državnega zbora julija 2005 sem vas spraševal o možnostih reševanja problematike družin, ki živijo v hišniških stanovanjih. V tistem času ste namreč na ministrstvu sprejeli poglobljeno študijo iniciativnega odbora hišnikov, v kateri so vas seznanili s težkimi položajem, v katerem so se znašli po denacionalizaciji ter predlagali nekaj možnih rešitev. Obljubili ste, da boste problematiko skrbno preučili in v kratkem času Vladi predlagali novelo zakona, pred tem pa na razgovor povabili predstavnike hišnikov. Nedavno smo v sredstvih javnega obveščanja lahko spremljali ponoven apel skupine ljudi, ki živijo v hišniških stanovanjih, da bi se pri njihovem problemu in reševanju njihovega položaja le kaj premaknilo. Po podatkih vašega ministrstva naj bi bilo nekaj 100 takšnih družin, njihov skupni imenovalec pa sta zlasti negotovost in strah pred izgubo stanovanjske pravice zase in za svoje otroke. Razočarani so, da jim ministrstvo v tem času ni odgovorilo ali jim je sploh pripravljeno na kakršenkoli način pomagati in če, kako in v kakšnem času. Spoštovani gospod minister, sam sem mnenja, da molk ministrstva ni primeren in da bi bilo prav tej skupini državljanov naliti čistega vina. Nenazadnje takšno ravnanje vašega ministrstva ni v duhu etičnega kodeksa, ki ste ga pred nastopom na funkcijo ministra osebno podpisali. Zato vas sprašujem: Kakšni so vaši izsledki več kot 20-mesečnih proučevanj predloga sprememb in dopolnitev stanovanjskega zakona, ki vam ga je v juniju 2005 posredoval odbor hišnikov in ali lahko odbor hišnikov in prizadeti v doglednem času pričakujejo kakršenkoli predlog ministrstva, ki bi šel v prid reševanja problemov te kategorije ljudi in če ne, ali jim boste to vsaj jasno in nedvoumno povedali? Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospod minister, prosim.
Hvala lepa. Hvala na vprašanju gospodu poslancu Potrču. Najprej bi vam rad povedal, da mi je poznana stiska ljudi, ki živijo v teh hišniških stanovanjih, še posebej glede negotovosti, ki je vezana na trenutek, ko bodo ali šli v pokoj ali pa bi morda izgubili neko delovno mesto in šli na neko drugo delovno mesto, kajti veljavni stanovanjski zakon jih v tem primeru postavlja pred določeno situacijo za katero se morajo sami odločiti. Rad bi vam povedal, da v teh 20-ih mesecih nismo držali križem rok. Poleg ostalega smo tudi detajlno pogledali kakšno je dejansko število teh stanovanj v Republiki Sloveniji. Mislim, da smo v sodelovanju z upravniki večjih stanovanjskih kompleksov pa tudi po podatkih odbora hišnikov Ljubljana-Maribor-Škofja Loka o članstvu registriranih najemnikov nekdanjih hišniških stanovanj prišil do dokaj točnega podatka, torej po naši oceni je v Republiki Sloveniji okrog 250 takšnih stanovanj. Moram vam tudi povedati, da v tem času ni prišlo do odločitve, da bi spreminjali veljavni stanovanjski zakon. Toda, v letošnjem letu - do poletja - sem dolžan, da za Vlado pripravim spremembo stanovanjskega zakona. V okviru priprave te spremembe, bom vsekakor moral odgovoriti tudi na ta vprašanja. Ko sem šel skozi odgovor, ki sem vam ga dal na vaše poslansko vprašanje, pravzaprav glede same formalne podlage za moj odgovor, se sprememba ni zgodila. Dejstvo je, da gre pri hišniških stanovanjih, po zakonodaji, ki velja zadnjih 16, 17 let od leta 1991 naprej, za pravico do uporabe. Za ta stanovanja se ni pridobila stanovanjska pravica, kajti, hišniško stanovanje se je po vsebini na podlagi zakona vedno obravnavamo kot službeno stanovanje, ki je vezano na čas opravljanja hišniških del. Prav tako pa je zakon to opredelil kot solastnino solastnikov ene ali več stanovanjskih hiš in je v prehodne določbe umestil določbo po kateri so uporabniki hišniških stanovanj, ki ne opravljajo več hišniških funkcij, kot sem že omenil, dolžni izprazniti hišniško stanovanje v roku enega leta, ne da bi jim pripadali kakršnikoli prostori, če se z lastniki hiše ne dogovorijo drugače. Tukaj je bil zakon do njih, lahko rečeva, celo krivičen. Zakon je tudi določal kdaj se mora hišnik izseliti iz hišniškega stanovanja, zaradi upokojitve ali pa zaradi razlogov, ki niso nastali po njegovi krivdi. V tem primeru pa mora najem primernega stanovanja priskrbeti občina. Zakon, ki smo ga sprejeli pred štirimi oziroma petimi leti - leta 2003 - pa umešča hišniška stanovanja med skupne prostore hiše, med tem ko nobenih drugih določb ta zakon na to temo nima. Večina hišnikov, ki so bivali v hišniških stanovanjih v letu 1991, še vedno biva v teh stanovanjih. Je že nekaj primerov, ko so bile sprožene tožbe za njihovo izselitev. Res pa je, da so še posebej obremenjeni z visoko tržno najemnino, za katero je formalna podlaga v veljavni stanovanjski zakonodaji. Moram tudi povedati, da sem v pisnem odgovoru na ugotovitve varuha človekovih pravic na to temo v preteklem letu oziroma letu in pol, pravzaprav povzel veljavne ugotovitve zakona in na podoben način odgovoril kot sem odgovoril vam na poslansko vprašanje izpred 20 mesecev in kot vam odgovarjam danes. Kakšno možnost torej imamo? Ena bi bila pot tako imenovane nadomestne privatizacije, ampak predpogoje zanjo je sprememba 173. člena Stanovanjskega zakona. Kajti reševanje po anologiji le-te, da bi jo izkoristila na podoben način kot tisti tako imenovani denacionaliziranci - stanovalci v tem zakonu, po pravnih interpretacijah ne bi šlo. In ko smo naredili izračun, v tem času smo natančno izračunali, kaj pomeni to v finančnem smislu. Na podlagi veljavne ocene števila stanovanj, ki je bilo narejeno lansko leto, bi krepko preseglo 2 milijardi slovenskih tolarjev. To bi bil strošek. Iskreno vam povem, da v okviru veljavnega proračuna, za katerega sem sam odgovoren na področju, ki ga pokrivam, tega denarja trenutno ne vidim. Vsekakor pa bom ponovno proučil, tudi v okviru sprememb zakona, možnost, da bi se drugače vodila [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]najemnina v teh stanovanjih. Torej, da bi se te stanovalce vendarle delno razbremenilo pri plačevanju zelo drage profitne najemnine. Podlaga zanjo pa je v veljavnem Stanovanjskem zakonu. Vsekakor vas bom tudi seznanil [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod minister, vaš čas je potekel. Dopolnilno vprašanje, kolega Potrč, izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister, tudi tokrat, kot zadnjič, ste prijazni v odgovoru. Samo, vsaj hišnike, če ne mene, ki sprašujem, mnogo bolj zanimajo dejanja kot razlage, kaj je vsebina zakona, ki jo vi gotovo dobro poznate, ter kje in kaj bi bilo treba spremeniti, da bi se problemi rešili. Jaz pričakujem, da boste v opredelitvah, kaj in kako narediti, v naslednjih dveh mesecih res imeli jasna stališča. Povedati, kaj vse je možno, in hkrati povedati, da to pravzaprav ni možno, ker enkrat je treba zakon spremeniti, kar je jasno. Za večino stvari je treba zakon spremeniti. Enkrat reči, da ni denarja v proračunu, ampak tega denarja ni v proračunu že od leta 1992, ko je bil Stanovanjski zakon sprejet, ker se ta problem iz leta v leto, na ta ali drug način ponavlja in obnavlja, seveda, morda bi bil pa, če bo odločitev letos sprejeta, lahko v proračunu za leto 2008. Govoriti o visokih najemninah, ki so zanj resnično breme, vendar hkrati ne največje, ker največja je negotovost glede stanovanja. Gospod minister, hvaležen bom, če lahko že danes daste konkretnejši odgovor. Če ne, danes je bilo že rečeno, verjamem, da bosta res v tistih dveh oziroma treh mesecih, se pravi do 15. julija, pa veste, da Državni zbor do spomladi funkcionira, res imeli konkretno pripravljen predlog in da boste pred tem o tem predlogu z njimi razpravljali in pojasnili možnosti ter iskali določene rešitve. Hvala.
Hvala tudi vam. Dopolnilni odgovor, izvolite, gospod minister.
Vsekakor bom to storil. Rad bi povedal, da so bili moji sodelavci oziroma sodelavke Stanovanjskega sektorja v pisni in siceršnji komunikaciji s tem združenjem. Res pa je, da jim je bilo direktno povedano, da gre za ključno vsebinsko, konceptualno vprašanje veljavnega zakona. Gre za službena stanovanja - nimajo stanovanjske pravice. Če naredimo to izjemo v tem primeru, se bo morda potem pojavil prejudic še za katero drugih skupin ljudi, ki so prav tako živeli v tako imenovanih službenih stanovanjih. Bistvo službenega stanovanja je, da ga pač koristiš za čas službe in da nisi neposredno vezan na drugi veljavni zakon, ki je tudi omogočil privatizacijo le-tega. Očitno je to dilema, ki je stara že vrsto let in ni nova. Ne nazadnje imamo tudi druge skupine poklicev, ki pa prav tako niso dobile pravice do uveljavitve po stanovanjskem zakonu, da bi lahko šli v to privatizacijo. To vprašanje je resno vprašanje, jaz ne bom bežal od njega, ampak sprememba zakona ima v tem primeru tudi finančne posledice. Če bi se pokazalo, da bi bile take, da bi jih lahko v nekaj letih premostili, in če bo tak dogovor v okviru Vlade, jaz takemu predlogu ne bom nasprotoval. Sem bil pa tudi obveščen, da občine ne bi pristale na rešitev, da bi to razliko med relativno visoko - kot sva rekla, za nekatere visoko profitno najemnino -, da bi razliko pokrile občine, tako da tudi tukaj moram dodatno zagotoviti proračunski denar, če bi vsaj to možnost začasno našli. Tako v obeh primerih sem poleg vsebinske rešitve zavezan tudi, da najdem finančni vir, in ne bo enostavno, vsekakor pa se bomo potrudili, da bi našli vsaj delno rešitev, da bi to stisko oziroma, kot ste sami rekli, tudi negotovost za prihodnost teh družin rešili. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji postavlja poslansko vprašanje dr. Mitja Slavinec. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister! Generacije učencev in dijakov iz leta v leto padajo in ta trend se bo nadaljeval in tudi letos, saj smo bili priča temu. To je že dolgo časa znano dejstvo, da bo posledično dijakov in potem tudi študentov zmeraj manj in manj, zaradi tega je toliko pomembneje, da pri snovanju naše politike šolstva to dejstvo upoštevamo, se ga zavedamo in imamo pripravljene ustrezne odgovore na to. Zato vas v luči tega, spoštovani gospod minister, prosim za pojasnila glede pripravljenih reform, ki jih nameravate v bližnji prihodnosti izpeljati na področju slovenskega šolstva; še posebej s poudarkom na opredelitvi vašega odnosa do javnega šolstva, do zagotovitve ustreznega statusa učiteljev in predvsem reševanje morebitnih kadrovskih presežkov zaradi upadanja generacij učencev in dijakov po eni strani in dodatnega pritiska, ki ga lahko iz naslova zasebnih šol pričakujemo glede na predvidene spremembe. Težko je namreč razumeti in težko je ne biti zaskrbljen, kaj se bo dogajalo ob tako ali tako manjšem vpisu in še po odlivu učencev in dijakov, ki ga lahko pričakujemo, v zasebne šole z našim javnim šolstvom. In prav zaradi tega me zanima: Ali v predvidenih spremembah upoštevate omejene številčne trende učencev in dijakov? In: Kako boste zagotovili kakovostno javno šolo? Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Minister Zver, izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec, hvala tudi vam za vprašanje. Če ga prav rezimiram, vas zanima moj odnos do javnega šolstva, vprašanje statusa učiteljev in kadrovski presežki v kontekstu vseh predvidenih sprememb oziroma reforme. Res je, tudi če ne bi imela Slovenija tako hudih demografskih problemov, kot ste jih sami dobro povzeli, bi reforma bila smiselna in potrebna že zaradi nekaterih procesov, ki se dogajajo v šolskem prostoru in nasploh v družbi. Ne nazadnje tudi lizbonska strategija govori, da morajo praktično vsi evropski nacionalni šolski sistemi sprejeti nekatere reforme in tu Slovenija pač ni nobena izjema. Jaz sem že večkrat povedal, da sem zagovornik javne mreže javnega šolstva, vendar obenem ne smem biti nasprotnik zasebnega šolstva. To je trend, ki je v svetu nekaj običajnega, in to normo, ta standard smo postavili tudi v času prve temeljite reforme v 90-ih letih, ko je izšla bela knjiga, ki opredeljuje, recimo, tudi zasebno šolstvo kot obogatitev šolskega prostora. V tem smislu tudi razumemo razvoj ali pa nekatere predvidene spremembe, ki bodo odstranile neke ključne ovire pri razvoju zasebnega šolstva. Že po tej beli knjigi mora država ustvarjati pogoje za razvoj tudi tega segmenta, ne samo javnega šolstva. Danes Ministrstvo za šolstvo pokriva ne samo formalni šolski sistem, to pomeni ne samo javno mrežo ampak tudi zasebno, plus tega pa še vrsto neformalnih oblik izobraževanja in tudi priložnostih, tako da govorimo o konceptu vseživljenjskega izobraževanja in je njegova pristojnost praktično bistveno širša, kot bi lahko sklepali na prvi pogled. Zagotovo pa skrb za javno mrežo ni edina skrb pristojnega ministrstva, čeprav ji namenja največ pozornosti. Status učiteljev se določa z mnogimi dejavnosti, od kolektivne pogodbe do zakonskega normativnega okolja, ki določa učiteljev status. Na ta status je vezano ali pa so povezani s tem statusom še nekateri drugi derivatni pojmi, kot so ugled, respekt, ki ga ta poklic uživa v javnosti. Dejstvo je, da je ta hip socialno-ekonomski položaj učitelja ugodno rešen, solidno urejen, tako da večjih težav pri realizaciji tega, in tudi pri izplačilih seveda, ni, vse od leta 2005 naprej ne. Nekateri drugi elementi njegove avtoritete v družbi pa so seveda povezani tudi z njegovo vlogo v samem pedagoškem procesu. Lahko rečemo, da smo v okviru procesa deregulacije in avtonomije šolskega prostora učitelju povečali njegovo vlogo in pomen. Jaz sem prepričan, da mu sistemsko okolje daje nek ustrezen status, je pa res, da je v postmoderni družbi z različnimi oblikami avtoritet križ, ne samo z učiteljevo tudi nekateri drugi poklici, ki so bili v klasični industrijski družbi ali pa v klasični moderni visoko rangirani in respektirani, v sodobni družbi izgubljajo to vlogo in pomen. To, kar se je dalo storiti na sistemski ravni, smo storili in jaz sem prepričan, da s tega ekonomskega, socialnega vidika dobro skrbimo za ugoden status učitelja. V kolikšni meri lahko ti zadnji trendi, o katerih ste govorili, vplivajo na položaj in na presežke, niti ni stvar šolske politike [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]kot take. Dejstvo je, da imajo ravnatelji že po Zakonu o delovnih razmerjih, ki kot splošen predpis ureja splošne razloge za ugotavljanje ali pa za uveljavljanje postopkov za ugotavljanje presežnih delavcev, kakor tudi ZOFI, ki zelo natančno govori o razlogih, da se ugotavljajo presežki delavcev, da je več ali manj postopek jasen, da so ga uredili v zakonu, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]preden sem jaz nastopil to nalogo, in tukaj šolski sistem mora ravnati v skladu s predpisi. Več ali manj ima večino nalog na tem področju ravnatelj skupaj s svetom in sindikatom [[....]]
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje. Izvolite.
Hvala lepa. Torej, glede statusa ne delim popolnoma vašega mnenja, mogoče ekonomski status je urejen, vsekakor pa to ni edini element statusa učitelja. Status učitelja prav gotovo ni povsem ustrezen. Nasprotno! Pogosto so učitelji celo ogroženi, včasih celo fizično ogroženi, in tudi to in njihov pogled je del statusa učitelja. Ampak pustimo sedaj to, ker je to bolj sistemske narave. Zanimajo me kadrovski presežki. Kaj konkretno bomo tukaj naredili? Ali bodo učitelji, tisti, ki pač ne bodo več v šolah potrebni, odpuščeni ali nameravate morda znižati število učencev v razredu, in na ta način prispevati k dvigu kakovosti javnega šolstva, ali imate kakšne tretje rešitve? To me zanima še toliko bolj, saj lahko pričakujemo, da bo ta možnost zasebnih šol v bistvu obvoznica za vzpostavitev katoliških šol. Glejte, vi po eni strani sedaj s tem, da boste 100% financirali vse šole, po drugi strani pa seveda iz naslova tega potem prepovedujete, tako saj piše v teh gradivih, šolnine, hkrati pa ne daste za investicije zasebnim šolam, nujno postavljate nekega patrona - nekega, ki bo imel interes to šolstvo še naprej financirati. In prav zaradi tega, tako ste ne nazadnje tudi sami rekli, da tega verjetno ne bo veliko, saj tudi v najboljših katoliških časih v Sloveniji zasebnih šol ni bilo veliko. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Iz naslova tega potem res lahko pričakujemo, da bo to v bistvu obvoznica za vzpostavitev katoliških šol, po drugi strani bo pa toliko več učiteljev ostalo brez dela. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo. Torej, danes sta dva glavna razloga za presežke delavcev. Eden je zlasti na področju srednjega šolstva ukinjanje programov, če pač ni interesa, se pač programi ukinjajo, in tukaj lahko nastane razlog za ugotavljanje presežkov. Drugi pa je seveda slaba demografska slika oziroma letos je v šolskih klopeh približno 1600 otrok manj, kot jih je bilo lansko leto. To pomeni nekaj šol in seveda to za seboj potegne tolikšno in tolikšno število učiteljev, ki nimajo dela. Torej, to je objektivni razlog in postopki za to so zakonsko določeni in so bili že, preden sem jaz prišel na to delovno mesto. To, kar kanimo spremeniti v zakonu, to je enak sistem financiranja, 100% financirano zasebno šolstvo, uvedli v prvi polovici 90. let. In ta koncept zasebnega šolstva ostaja naprej. Z ZOFI-jem leta 1996 so potem uvedli 85% financiranje. Od takrat naprej imamo praktično dva sistema financiranja za isto stvar, kar je nesmiselno. Zaradi tega smo uvedli ali pa predlagamo enoten sistem financiranja, tudi zaradi tega, da bi lahko bila ta šola vsem enako dostopna, da ne bi bilo potrebno plačevati visokih šolnin. To je tisti ključni razlog, zaradi česar smo se odločili za tak način financiranja. Torej, demografska slika je tista, ki nam dela viške ta hip. To je glavni razlog, nekoliko manj ukinjanje programov, zlasti tistih, ki jih trg ne sprejema. Za to, recimo, nosim kot minister samo deloma odgovoren z vsemi ostalimi Slovenci ta hip. Tisto, kar bi si jaz želel je, da je brezposelnih ali teh viškov, ugotovljenih viškov, čim manj. Lahko se pohvalimo, da smo uspeli konsolidirati finančno šolsko blagajno. Da smo najprej konsolidirali tisto veliko luknjo, ki je nastala ob koncu leta 2004, v naslednji ali sedanji finančni perspektivi do 2013 pa smo zagotovili 177 milijonov evrov dodatnega svežega denarja za šolski sistem. Prepričan sem, da bo del tega denarja šel tudi za prestrukturiranje učiteljev. Pa še to bi rad poudaril, ta denar bo šel za različne programe na področju vzgoje in izobraževanja in je največji svež denar, ki je prišel v šolski prostor. In tudi sicer v zadnjih dveh, treh letih glede na delež GDP-ja Slovenija [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]močno presega standarde, ki si jih je postavila v preteklih letih. Tako da, kar se tega tiče, status in pa materialni pogoji dela v šolstvu niso slabi. Še nikoli [[...]] [[izklop mikrofona]] [[...]]
Hvala lepa, minister. Nadaljujemo s postavljanjem vprašanj. Besedo ima poslanec Davorin Terčon. Izvolite, prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Moje poslansko vprašanje naslavljam na ministra za okolje in prostor. Kot je slovenski javnosti znano, je pred časom, pred kratkim časom, Vlada pristopila, na nek način dala soglasje k dokumentu, ki pomeni začetek postopkov za gradnjo naftovoda iz romunske Konstance do Trsta. V imenu Vlade Republike Slovenije je to, mislim, da pismo o nameri, ta dokument podpisal minister za gospodarstvo gospod Vizjak. Vlada podpis tega dokumenta opravičuje z neobvezujočo naravo dokumenta in upoštevanjem vseh okoljevarstvenih zahtev pri projektiranju, gradnji in obratovanju naftovoda. Ta sporazum so sicer podpisale poleg Slovenije še Hrvaška, Srbija in Italija in Romunija. Naftovod v velikem delu čez slovensko ozemlje, ki bo potekal v približno v 35 kilometrih, zajema tudi območje matičnega klasičnega Krasa. Gre za izredno občutljivo območje, kjer je narava izredno občutljiva in zelo specifična in tudi bogata z naravovarstvenega vidika, tla pa propustna in občutljiva. Spoštovani gospod minister, sprašujem vas: Kako boste zagotovili oziroma kako boste umestili predvideni naftovod v prostor, ob upoštevanju dejstva, da smo v preteklosti na Krasu imeli že vrsto projektov, katerim so se postavljale raznorazne ovire, ki so bili z okoljevarstvenega vidika bistveno bistveno manj vprašljivi, čeprav so predstavljali za Kras določeno razvojno perspektivo? Naj omenim probleme s postavitvijo golf igrišča, probleme s tako imenovano pisto formule 1, da ne govorim o tem, da ni bilo mogoče postaviti nobene vetrnice za pridobivanje električne energije. Ta projekt oziroma ta objekt je z naravovarstvenega vidika bistveno bolj kompleksen, bistveno bolj zahteven. Zato se resno sprašujem: Kako ga je sploh možno umestiti v kraški prostor?
Hvala lepa, kolega Terčon. Minister, prosim za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani poslanec Terčon. Na vaše konkretno vprašanje, kako bomo zagotovili, da se bo ta zelo občutljiv prostor Krasa upošteval pri eventualni umestiti tega infrastrukturnega objekta vanj - samo na en način, in sicer na ta način, da se bodo upoštevali zelo strogi evropski, s tem pa tudi v celoti slovenski okoljski standardi, ki jih uvaja za to potrebna zakonodaja. Kot minister se zavedam izjemne občutljivosti področja, ki ga pokriva Kras, zavedam se njegove velike ranljivosti, kot ste rekli sami, pestre narave in tudi kulturne dediščine, pa tudi zgodovinskih dejstev. Eno od teh je tudi ta, da se ga je do sedaj praviloma obvarovalo pred večjimi projekti, saj sta se ga nekako dotaknila samo cestna in železniška povezava, drugih večjih pa ni bilo. Kot ste sami že v vašem vprašanju nekako nakazali, pa poudarjam, da je bilo soglasje Vlade Republike Slovenije k temu dokumentu mišljeno kot klasičen akt politične volje za reševanje problemov, povezanih z oskrbo EU in širše regije z ogljikovodiki, med katere spada tudi nafta oziroma naftni derivati. Sam podpis tega dokumenta še ne pomeni začetek postopkov gradnje naftovoda iz romunske Konstance do Trsta ter potem na prej v smeri Genove. Vlada, še posebej pa sam, kot minister, bom vztrajal na stališču, da noben tovrstni dokument ne zavezuje vlad oziroma držav k realizaciji takšnega projekta. To je potrdila tudi Evropska komisija -, dokler ni pripravljen za vse sprejemljiv dokument, ki bo seveda izrazil, kot sem že prej rekel, zelo zahtevne kriterije okoljske zakonodaje. Ta sestavina, ta del je tudi pomemben segment podpisane deklaracije in razumljivo je, samo ob takih pogojih je bila potem tudi Evropska komisija podpisnica tega pisma o nameri. Če bi sicer podpisala, bi požrla zelo občutljivo stališče Evropske unije, da okoljska dimenzija nikoli ne sme biti za ceno nekega razvojnega ali pa energetskega projekta. Zato bomo kot resor izjemno skrbno pretehtali pobudo, državni prostorski načrt, če jo bomo prejeli in se potem seveda v okviru veljavne zakonodaje tudi zavzeli, da bo razprava javna, da bo javna razgrnitev, upoštevali bomo nov zakon o prostorskem načrtovanju, izvedli bomo celovito presojo vplivov na okolje, s ključno presojo sprejemljivosti za varovana območja po zakonu o varstvu okolja. Če sem formalist, kot minister oziroma ministrstvo oziroma naši organi pobude za umeščanje tega projekta v prostor še nismo prejeli, zato tudi še ni sprejeta odločitev o začetku postopkov. V kolikor pa se bo ta postopek začel, pa bomo pri tem še posebno pozornost namenili prav ranljivosti kraškega vodonosnika, od katerega je odvisna tudi oskrba z vodo slovenskega Krasa in slovenske Istre, če omenim vsaj en pomemben element te širše ocene. Hvala.
Hvala tudi vam. Dopolnilno vprašanje, kolega Terčon. Izvolite.
Hvala, gospod minister za odgovor. Moram reči, da ste tako precej pomirjajoče povedali, odgovorili na moje vprašanje, pa vendar; izkušnja nas uči, da pri tovrstnih zadevah moramo biti tudi realisti. Jaz mislim, da je ta usoda tega naftovoda povezana tudi z energetsko žejo, ki jo bo v bodoče imela Evropa, z močjo ali premočjo interesa, ki bo skupen evropski nad slovenskim. Kaj hočem povedati? Težko si predstavljam, da če bodo vse ostale države in volja Evropske unije tako politična kot siceršnja, gospodarska, da ne namenjam naprej, bila dovolj trdna, težko verjamem, da bo Slovenija preprečila izvedbo tega naftovoda, ki je dolg mislim, da preko 1000 kilometrov in da na teh 30 kilometrih pač bo težko zaustaviti. In seveda tukaj se mi postavlja osnovno vprašanje. Jaz sem prej povedal nekaj projektov, ki so v primerjavi s tem popolnoma minorni. In jaz ne bi rad, da bi prišli v situacijo, ko bomo bili pred tem, da bomo prisiljeni to umestiti v prostor. Naj opozorim tudi na to, da so zelo žive pobude, da bi celotno območje matičnega [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]klasičnega Krasa, Krasa z veliko začetnico, v svoji raznolikosti in bogatosti, vpisali v Unescov seznam svetovne dediščine. Ker so pred očmi realni pritiski, katerih smo lahko deležni v prihodnje, ne bi hotel, da pridemo v situacijo, ko bo to nuja in dejstvo za izvedbo. Ker potem bo ostal zelo grenak priokus [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], da projektov nismo mogli izvesti, tega pa smo morali nekako, kar pa pomeni, da stroka ni več.
Hvala lepa. Minister, izvolite prosim.
Hvala lepa. Sam menim, da ni razlogov, da bi vnaprej napovedovali, da bomo tukaj deležni grenkih priokusov oziroma da bo nas postopek prisilil, da bomo sam postopek zaključili tako, da bo naftovod umeščen v prostor. Ta prisiljenost, o kateri govorite, je absolutno vezana na postopke, postopki so relativno zapleteni, predvsem pa vključujejo tudi javno razgrnitev. In tukaj je ta princip Aarhuške konvencije tisti, ki bo zelo pomemben z vidika lokalne skupnosti, okoljevarstvenih organizacij in vseh. Imate prav, energetska žeja Evropske unije je realnost, tukaj mora biti tudi Slovenija realist in mislim, da smo realisti tudi mi, ampak poti, kako tej žeji zadostiti, pa je več. In če se bo v okviru veljavnih postopkov za umeščanje tega naftnega koridorja pokazalo, da preko tega čudovitega področja Krasa ne gre, pač ne bo šlo. Dovolite mi, da citiram tudi iz strategije prostorskega razvoja Slovenije, kjer točno piše, kako se bo določalo naftovodne koridorje: "Naftovodne koridorje preko Slovenije se načrtuje, kadar ti v duhu vzdržnega prostorskega razvoja zagotavljajo javne koristi na področju prostorskega razvoja." Že ta formulacija je zanimiva. "Za potrebe vključevanja Slovenije v evropske energetske integracije", ta bi pa lahko bila - "se pripravijo študije prostorskega umeščanja naftovodov, katerih koridorji so predvideni preko ozemlja Slovenije." In sledi še en stavek. "Pri tem se preveri funkcionalno-tehnološke vidike," - moderna znanost in tehnologija marsikaj zna - "prostorsko prilagojenost urbanemu razvoju in skladnost s prostorskimi pogoji." Zadnja dva sta zelo pomembna. Jaz sem prepričan, da bomo pri tem upoštevali vso veljavno zakonodajo.
Hvala lepa. K besedi vabim poslanca Srečka Prijatelja. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovane kolegice, ministri, kolegi! Sam bi želel vprašati ministra za gospodarstvo - ki ga danes ni in bi želel tudi na naslednji seji ustni odgovor -, in sicer gre za italijanske radijske in televizijske postaje, ki že dlje časa, več kot desetletje, delajo mirno na vseh mednarodnih frekvencah, ki posegajo globoko v naše teritorialno ozemlje. In Slovenija je toliko bolj prizadeta zaradi nižinske lege in zaradi obmorske lege in tako lahko glede zakonito dodeljenih frekvenc ugotovimo, da Italija načrtno krši tovrstne zadeve, ker v svoji zakonodaji tega nima opredeljenega, je pa podpisnica številnih mednarodnih sporazumov, ki jih ne spoštuje. Slike so tako polne črt in motenj in to zlasti za komercialne postaje predstavlja velik problem, ker gledanost upada in s tem tudi možnost za preživetje na področju oglaševanja. Kot že rečeno, glede na eklatantno kršenje pravil uporabe frekvenc je potrebno, da slovenska vlada reši ta problem na način, kot je v mednarodnem diplomatskem jeziku edino možen. Torej, da se na nivoju dveh vlad protestno bodisi izda diplomatska nota ali pa se na nivoju dveh ministrov ali dveh predstavnikov vlad doseže dogovor, ki bo to prakso ustavil. Glede na pereč problem je to treba rešiti čim prej. Kajti, če tega ne bomo storili, se bo dogajalo tudi to, kar se nam dogaja, Slovencem, preko nacionalne televizije še vedno lahko gledamo na regionalni televiziji Koper, ki jo plačujemo vsi, samo italijanski program, brez podnapisov v slovenščini. Zato Vlado Republike Slovenije oziroma ministra sprašujem: Kdaj in kaj bo naredil v tej smeri? Kako bodo sledili ukrepi: ali bo Slovenija sprožila odškodninske tožbe in ali bomo tovrstno problematiko reševali tudi znotraj meja Evropske unije, ker imajo tudi sosednje države enak problem? In ne nazadnje: goriški oddajnik, ki je zgrajen z našimi sredstvi - Italija ne omogoča prenosa signala. Tam pa veljajo seveda dogovori.
Hvala lepa. Naslednji bo poslansko vprašanje postavil kolega Samo Bevk. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Delavci v kulturi že vrsto let opozarjajo na velika nesorazmerja v plačah med zaposlenimi v družbenih dejavnostih. V kulturi se iz državnega proračuna zagotavljajo plače za okrog 2.500 zaposlenih. Posebej izrazito je zaostajanje v primerjavi z zaposlenimi v šolstvu. Tako knjižničar v šolski knjižnici dobi več kot 400 evrov višjo neto plačo kot zaposleni na enakem delovnem mestu, z enako izobrazbo v kulturnem zavodu. Slovensko muzejsko društvo je s peticijo opozorilo na to nerešeno vprašanje, kot mi je znano, pa se tej pobudi pridružujejo tudi ostali zaposleni v kulturi. Na peticijo so odgovorili z Ministrstva za kulturo, kjer se zavedajo tega problema, obenem pa povedo, da so skupaj z reprezentativnimi sindikati, ustvarjalci in strokovnim osebjem na področju kulture dosegli, da je Vlada Republike Slovenije v svojem pogajalskem predlogu za plačno uvrstitev orientacijskih delovnih mest predvidela relativno najvišji popravek navzgor prav za področje kulture, in sicer na raven plač v šolstvu. Delavci v kulturnih ustanovah so prepričani, da so že vse od leta 2002 v neenakopravnem položaju pri uvrščanju v plačne razrede ter da kljub nekaterim popravkom ostajajo na repu plačne razpredelnice. Ker se bo plačno nesorazmerje na podlagi Zakona o sistemu plač v javnem sektorju pričelo šele odpravljati, vas sprašujem, spoštovani gospod minister dr. Virant: Kdaj se bo ta postopek dejansko začel izvajati? In: Kakšna usoda čaka zaposlene v kulturnih ustanovah? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim za odgovor.
Hvala za zelo aktualno vprašanje. Proces odpravljanja plačnih nesorazmerij ali uvajanja novega plačnega sistem v javnem sektorju se je začel leta 2002, s sprejemom Zakona o sistemu plač v javnem sektorju, ki predvideva, da se za večji del zaposlenih v javnem sektorju plače uredijo s kolektivno pogodbo za javni sektor, v kateri se uvrsti v plačne razrede tako imenovana orientacijska ali tipična delovna mesta, vsa ostala delovna mesta pa skozi kolektivne pogodbe dejavnosti in poklicev. Ključ do vstopa v nov plačni sistem in odprave plačnih nesorazmerij je seveda sklenitev in implementacija KPJS, torej kolektivne pogodbe za javni sektor. Pogajanja tečejo peto leto, prepričan sem, da velika večina zaposlenih v javnem sektorju komaj čaka in da so že nestrpni in nezadovoljni s tem, da pogajanja tečejo že toliko časa in to nezadovoljstvo z njimi deli tudi Vlada. Vendar je za sklenitev kolektivne pogodbe potreben konsenz, potrebni so podpisi sindikatov javnega sektorja na eni strani in podpisi Vlade na drugi strani. V zadnjem letu smo naredili velike premike pri zbliževanju vladnih in sindikalnih stališč. Z večino sindikatov v javnem sektorju v okviru njihove pogajalske skupine smo tako blizu, da ocenjujemo, da bi lahko že v maju parafirali ali celo podpisali kolektivno pogodbo za javni sektor. Se je pa ena skupina sindikatov v javnem sektorju, organizirana v Konfederaciji - kot verjetno veste, Konfederacija sindikatov javnega sektorja od tega nekoliko - ali bom rekel je postavila višje zahteve po prepričanju Vlade, zahteve, ki jim ni mogoče ugoditi. Vlada je zainteresirana, da se kolektivna pogodba podpiše čim prej zato, da tisti, ki so doslej v plačah zaostajali, dobijo tisto, kar jim pripada, in mednje nedvomno sodijo tudi zaposleni v kulturi. Če samo ponazorim, po vladnem predlogu, ki je v veliki meri usklajen s sindikati se, recimo, plače povišujejo v naslednjih odstotkih: bibliotekar 12%, dramski igralec 12%, dramaturg 16%, solist v simfoničnem orkestru 32%, dramski prvak 12% in tako naprej. Dejansko je kultura tista panoga, tista dejavnost v javnem sektorju, ki je v preteklosti najbolj zaostala in zato v novem sistemu tudi največ dobiva. Koncept usklajevanja plačnih nesorazmerij je zastavljen tako, da se vsi zaposleni v javnem sektorju, vključno z nami, z vsemi, ki tukaj sedimo ali stojimo, odpovedujemo enemu delu redne letne eskalacije v plači in se to zbira v tako imenovanem skladu za odpravo nesorazmerij, iz katerega bodo največ prejele prav te dejavnosti, ki so v preteklosti najbolj zaostale. En del tega denarja pa bo prispeval še zraven državni proračun v odvisnosti od gospodarske rasti oziroma realne rasti produktivnosti. Računamo na razum na sindikalni strani. Dogodek današnjega dne, to je napoved policijske stavke, je korak ravno v nasprotno smer, korak v smer, ki otežuje, zelo otežuje sklenitev nove kolektivne pogodbe za javni sektor, vendar jaz sem že večkrat rekel, Vlada tukaj ne bo prisluhnila argumentom moči, ampak se zavzema za moč argumentov in za razumen kompromis in odgovor med sindikati in Vlado. Za veljavnost kolektivne pogodbe za javni sektor teoretično potrebujemo večino sindikatov javnega sektorja. Sam sem pa tudi že večkrat rekel, da želimo širšo koalicijo sindikatov, da se torej ne bomo zadovoljili zgolj s to skupino, recimo 18 sindikatov, ki predstavljajo večino v sindikalni pogajalski skupini, ampak želimo podpis pod kolektivno pogodbo tudi s strani enega, morda dveh, vsaj sindikatov, zbranih v Konfederaciji. Če je pa le mogoče, pa s strani vseh sindikatov javnega sektorja. To bi bilo pa optimalno. In še čisto konkreten odgovor na koncu. Po našem načrtu bi v nov plačni sistem vstopili s 1. januarjem prihodnje leto, če maja sklenemo kolektivno pogodbo za javni sektor, bi bilo to mogoče. In z januarsko plačo, torej s plačo za januar 2008, bi bila že odpravljena 1/3 nesorazmerja med sedanjo plačo in ciljnim stanjem, ciljno plačo. To, kar sem prej [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]predstavil.
Hvala lepa. Kolega Bevk. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Točno pred enim mesecem se je Slovensko muzejsko društvo na vas pisno obrnilo glede teh vprašanj, zato mislim, da bi bilo dobro, da - in tudi v naslednjih dneh, saj je mesec dni že mimo - tudi pisno odgovorite, da bodo imeli črno na belem neko zagotovilo - tudi to, kar ste sedaj povedali - in me veseli, da se bodo plače v kulturi povečale. Jasno je, da se zavzemate, da se plačni sistem v javnem sektorju čim prej uskladi, zakon pa začne čim prej izvajati, vendar bi vas ob tej priložnosti rad opozoril na uredbo o določitvi pogojev in obsega dela plače za plačilo povečanega obsega dela v javnem sektorju, ki je bila sprejeta novembra lanskega leta in za katero menim, da se mimo plačnega sistema nagrajujejo posamezni zaposleni v javni upravi. Zato vas v tem drugem delu, spoštovani gospod minister sprašujem: Komu je ta uredba namenjena? Koliko javnih uslužbencev iz tega naslova dobiva večjo plačo? Kakšni so kriteriji, so morda tudi ustrezna partijska izkaznica ali kaj podobnega? In: Iz katere proračunske postavke gredo ta povečanja? Namreč, po tej plačni uredbi se lahko plače povečajo tudi za 35%. Mislim pa, da je tudi določba, kjer lahko vlada sama določi bistveno večjo povišico, tako da nekako to ne gre skupaj. V enem delu se zavzemate za to, da bi ta plačna razmerja odpravili, po drugi strani jih pa spodbujate. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospod minister, izvolite.
Hvala za to vprašanje. Za dodelitev plačila za povečan obseg dela seveda ni potrebna nobena partijska izkaznica, kolikor mi je znano tudi v Sloveniji nimamo več komunistične partije, tudi kakšna druga strankarska izkaznica ni potrebna. Plačilo povečanega obsega dela je normalen element fleksibilnosti plačnega sistema. Namreč, ko govorimo, da želimo ustvariti urejen in pregleden plačni sistem, ne želimo reči, da želimo ustvariti tog in zbirokratiziran plačni sistem. Tudi v novem plačnem sistemu mora biti dovolj prostora za plačevanje tistih javnih uslužbencev ali skupin javnih uslužbencev, ki delajo več in bolje. To, da takšna stimulacija omogoča tudi subjektivno presojo, v skrajni konsekvenci tudi zlorabe, tega se najbrž vsi zavedamo, ampak bilo bi pa nesmiselno in neracionalno, če bi se zaradi te bojazni odpovedali nekemu sistemu, ki je dober in nujno potreben. Po novem plačnem sistemu je predvideno, da se en del plačne mase redno nameni za delovno uspešnost. Ta plačna masa v zadnjih letih znaša in verjetno bo tudi v naslednjih letih znašala komaj 2%, to je zelo nizka masa, od tu naprej pa je mogoče plačevati povečan obseg dela pod pogojem, da v posamezni osebi javnega prava oziroma pri proračunskem uporabniku ustvarimo določene plačne prihranke. Torej, če manj zaposlujemo, če ne realiziramo vseh načrtovanih zaposlitev in iz tega naslova dobimo določeno maso sredstev za plače privarčevano, jo seveda lahko razdelimo med tiste, ki so bolj obremenjeni, ki delajo več in bolje. Jaz bom vedno trdil, da to maso uporabljamo za to, da plačujemo tiste, ki delajo več in bolje. Poleg tega pa uredba omogoča, da če se pa vlada odloči, da je nek projekt nacionalnega pomena, recimo, predsedovanje Slovenije EU, pa se lahko posebna proračunska sredstva namenijo za takšen projekt. In zaenkrat imamo takšna projekta dva. Prvi je predsedovanje Slovenije EU. To je obdobje, v katerem bodo mnogi zaposleni v javni upravi izjemno obremenjeni, in najbrž se boste strinjali, da je to treba tudi ustrezno vrednotiti. Drugi takšen projekt pa je odpravljanje čakalnih vrst v zdravstvu, tretji takšen projekt, ki ga želimo realizirati, je odpravljanje sodnih zaostankov preko istega mehanizma, boljšega plačevanja tistih, ki se v ta projekt vključujejo. Na mojem ministrstvu, na našem ministrstvu za javno upravo, smo med tistimi, ki izplačujejo višji odstotek tega povečanega obsega dela, primerjalno z drugimi proračunskimi uporabniki, pa me zato ni nič sram, ampak sem ponosen - zaradi tega [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], ker imamo vedno precej manj zaposlenih, kot nam jih je vlada odmerila s kadrovskim načrtom, torej zmanjšujemo število zaposlenih, in del prihrankov namenjamo plačevanju najboljših in najuspešnejših. In še nikogar nismo [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Naslednji na seznamu je poslanec Milan Petek. Vaše poslansko vprašanje je namenjeno Ministrstvu za finance. Ministra ni tu, boste kljub temu postavili vprašanje? Izvolite, prosim.
Bom. Hvala za besedo. Torej, vprašanje sem poslal v petek, danes ga pač prebiram zaradi tega, ker nimam naslovnika tukaj, da bi z njim malo drugače kot pa samo v takem tekstu govoril. Torej, tekst je: "Iz objav v medijih ter iz vašega odgovora na vprašanje enega izmed udeležencev zaključnega srečanja Vlade Republike Slovenije z gospodarstveniki in politiki ob obisku v Mariboru je znano, da je Republika Slovenija na Evropsko komisijo naslovila prošnjo za ohranitev 8,5% stopnje DDV za gradnje, obnove in vzdrževanja stanovanjskih objektov. Zato me zanima: Ali ima Vlada informacijo o tem, v kakšni fazi je presoja prošnje Vlade v Bruslju in ali je pričakovati ugodno rešitev? Za bodoče kupce stanovanj, posebej pa za mlade in socialno šibkejše družine, je morebitno zvišanje cen stanovanj zaradi izenačitve DDV z ostalimi proizvodi eksistencialno vprašanje. Prav tako je za investitorje in graditelje stanovanj vprašanje zvišanja DDV ključno pri načrtovanju stanovanjske gradnje. Znano je, da je stanovanjska gradnja eno izmed najbolj multiplikativnih področij, zato bo dvig davka prizadel tudi mnogo industrijskih panog in ponudnikov storitev, ki sodelujejo pri gradnji in opremljanju stanovanj. Skratka, ukrepanje ali neukrepanje Vlade bo imelo vpliv na celoten trg stanovanjske gradnje, zato menim, da je Vlada dolžna pravočasno pripraviti predlog ukrepov za ublažitev posledic. Na obisku v Mariboru ste o nameravanih ukrepih Vlade spregovorili dokaj nejasno, zato vas prosim, da mi bolj natančno predstavite: Katere aktivnosti izvaja Vlada in katere ukrepe bo izvedla, da bi ublažila situacijo, če Evropska komisija ne bo ugodila slovenski zahtevi? Torej, to je bil tekst mojega vprašanja. Zaradi tega, ker me na naslednji seji v okviru poslanskih vprašanj ne bo, se odpovedujem ustnemu odgovoru ministra. Prav tako se pa odpovedujem tudi pismenemu odgovoru, saj sem po brskanju spletne strani Ministrstva za finance na današnji strani v rubriki Zadnja novica, novinarsko središče, izjave za medije ugotovil, da danes objavljajo odgovor popolnoma enako koncipiran, kot je bilo moje vprašanje, na moje vprašanje v rubriki Izjave za medije, kar pomeni, da sem dobil odgovor. Upam, da je ta odgovor nastal tudi zaradi mojega vprašanja, če ne, sem vseeno zadovoljen, da je torej Vlada pripravljena in da se pripravlja na posledice morebitne zavrnitve te naše vloge. Zato se odpovedujem vprašanju. Hvala.
Hvala vam. Gospa Breda Pečan bo zastavila poslansko vprašanje ministru za kulturo. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Vprašanje naslavljam gospodu ministru Vasku Simonitiju. In sicer bi rada povedala, da sem v preteklem tednu pozorno proučila določila Zakona o Filmskem skladu Republike Slovenije. Na spletu sem našla tudi finančni načrt in program dela Filmskega sklada za leto 2007 ter ugotovila, da sta tako zakon kot finančni načrt in program dela jasna in nedvoumna. Filmski sklad je bil leta 1994 ustanovljen, kot javni sklad z namenom, da država nanj prenese izvajanje nacionalnega kulturnega programa v delu, ki pokriva filmsko proizvodnjo in reproduktivno kinematografijo ter izvajanje filmskih festivalov in podeljevanje nagrad za področje kinematografije. Tudi v 5. členu zakona je jasno navedeno, kakšne so njegove naloge, med drugim naj bi zbiral predloge za sofinanciranje programov in projektov s področja kinematografije z javnimi razpisi, sklepal z izbranimi izvajalci programov in projektov s področja kinematografije pogodbe o sofinanciranju, skrbel za razvoj reproduktivne kinematografije kot kulturne dejavnosti, spremljal stanje kinematografske mreže ter po potrebi sprejemal in izvajal ukrepe za njen skladen razvoj ter spodbujal ponudbo in distribucijo umetniškega filma. Podrobno načrtuje tudi sam Filmski sklad v svojem programu dela za letošnje leto, kjer posebej poudarja, da je pomembno spodbujanje mednarodnih povezav zaradi širjenja filmskega tržišča in pritegnitve dodatnih virov financiranja, tako javnih in zasebnih, in da je Filmski sklad edini pravni subjekt, ki tako zagotavlja sofinanciranje filmskih in ali avdio-vizualnih akcij oziroma prireditev drugih organizatorjev festivalov in drugih prireditev, delavnic in izobraževanja in namenja v letošnjem letu akcijam drugih organizatorjev festivalov in ostalih prireditev in izobraževanja 41.729, 26 evra. Ob tem program predvideva za razdelitev teh sredstev izvedbo kontinuiranega javnega poziva z mesečnim odločanjem do porabe načrtovanih sredstev. Opozoriti je treba, da smo na koncu meseca aprila in prej navedenega kontinuiranega javnega poziva še vedno ni najti ne v Uradnem listu ali vsaj na spletni strani Filmskega sklad Republike Slovenije. Posamezni filmski festivali in druge prireditve, delavnice in izobraževanja potekajo ali bodo potekale že sedaj. Naj bom bolj konkretna, sedaj že uveljavljeni in visoko kvalitetni mednarodni filmski festival Kino Otok - Isola Cinema, se bo začel 31. maja, ker pa javnega poziva še ni, nihče ne ve, ali se bodo sploh lahko prijavili nanj, ker nihče na Skladu ne ve, kdaj bo poziv sploh objavljen. In sedaj vprašanje, spoštovani gospod minister: Kaj menite in predlagate kot minister za kulturo Republike Slovenije v primeru, da zaradi okoliščin, ki vladajo v Filmskem skladu Republike Slovenije, da sedaj največji mednarodni filmski festival v Sloveniji ostane brez državnih sredstev?
Hvala lepa. Minister, prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Hvala lepa za vprašanje gospe poslanki. Torej, Filmski sklad Republike Slovenije je javni sklad, je samostojna pravna oseba. Izvedba javnih pozivov in javnih razpisov je torej v rokah pristojnih organov Filmskega sklada, ki zanje odgovarjajo. Po informacijah, ki sem jih prejel, pa so aktivnosti v tej smeri v teku, prav tako dogovori tudi z zavodom Otok. Naj omenim, da izvajalec programa filmski festival Kino Otok Zavod za razvijanje filmske kulture Ljubljana, ki je letos uspešno sodeloval tudi na javnem razpisu za kulturni tolar Ministrstva za kulturo. Ob tem naj še enkrat povem, da so v stiku z omenjenimi predstavniki Kina Otok z gospo Nino Peče, katera je bila o vsem obveščena in je tudi zagotovljeno, da bo dobila določena sredstva. O izvajanju finančnega načrta ter programa dela Filmskega sklada za leto 2007 pa je torej v mesecu aprilu več kot preuranjeno razpravljati in delati končne zaključke. Ob tem bi rad opozoril, da je v Sloveniji vsaj 12 filmskih festivalov, v Evropi pa preko 800 in ti festivali, ki so pač vsi - se zdi - najpomembnejši, se ustanavljajo tudi v naši državi, vendar bi bilo dobro, da ko se ustanavljajo, da se v celoti predvidijo vsi stroški in učinki ter posledice, ne pa, da se zanašajo predvsem na državo. Gre namreč za to, da ni povsem samoumevno, da če so enkrat kandidati ta sredstva dobili, da jih bodo tudi drugič. Vendar, kot sem rekel, je vodstvo Kina Otok obveščeno o tem in tudi Filmski sklad in so v dogovorih, da bodo v okviru možnosti dobili tudi določena sredstva za izvedbo festivala. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Naslednji postavlja poslansko [[...]]Dopolnilno vprašanje?
Ja, bi rada še [[...]]
Izvolite, prosim.
Torej, gospod minister, jaz bi vas prosila, da ne uporabljate sarkazmov, ker ne vem,zakaj je to potrebno. Rada bi pa povedala, da ne glede na to, da je javni sklad samostojna pravna oseba, je bila ustanovljena s strani tega državnega zbora, je njeno vodstvo upravni odbor, ki ga sestavlja večina članov, ki jih imenuje Vlada, se pravi, da bi Vlada, zlasti Ministrstvo za kulturo, ki je pristojno za to področje, moralo biti na tekočem, da razpisni pogoji, javni pozivi po navadi, morda je tukaj kako drugače, veljajo na ta način, da sredstva, ki so razpisana, ne morejo biti dodeljena nekim akcijam ali nekim dejavnostim, ki so se dogodile, preden je bil razpis objavljen. In zaradi tega me skrbi, ker tukaj morate, ali pa jaz upam vsaj, da veste, da prav konkretno festival Kino Otok - Isola Cinema ima dodeljena sredstva občine Izola v več kot dvakratni višini, kot je bilo, recimo, lansko leto dodeljenih sredstev iz Filmskega sklada. Tako vas ni treba skrbeti, da računajo samo na državna sredstva. Razen tega pa je signal oziroma skrb prišla prav iz vodstva zavoda in mislim, gospod minister, da glede na to, da oba dva veva, kdo je pravzaprav duhovni oče tega festivala, žal že pokojni Silvan Furlan, ki je zagotovo del svojega žara filmofila in ustvarjalca vgradil v ta festival. Ta festival ni več dojenček in mislim, da je prav, če bi kakšno misel posvetili tudi temu. In vas sprašujem: Ali bo [[...]] [[izklop mikrofona.]] [[..]]
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Torej, ni v moji pristojnosti, da bi lahko rekel, če bom sredstva dodelil ali ne, vendar bi rad opozoril, da ne glede na to, kdo je duhovni oče, to ne pomeni, da lahko potem večno in vedno nek festival teče, odvisno je to od njegove kvalitete, jaz se v to v tem primeru ne bom spuščal. Vemo pa predvsem zelo jasno, kakšni so kriteriji za filmske festivale. Mnogi festivali v bistvu nosijo ta naziv, vendar za festival, imeti festival so povsem jasni mednarodni kriteriji kaj to pomeni, kakšne filme vrteti, ne na DVD-jih in podobnih, ampak pustimo to ob strani. Prav je, da občina financira v dvakratnem znesku, celo več, okoli 14 milijonov 800 prispeva občina, dočim je ministrstvo v lanskem letu okoli 5 milijonov, v letošnjem letu ne vem, koliko bo, to je stvar filmskega festivala. In kot sem rekel, so kriteriji in nobeno zagotovilo ni, če je nekdo enkrat dobil, da bo tudi drugič dobil. Slediti mora seveda določeni kvaliteti, in če se bo temu sledilo, bodo verjetno lahko tudi prisluhnili tam, kjer o tem odločajo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam, gospod minister. Besedo ima poslanec Borut Sajovic. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Spoštovani gospod minister, oba ministra, kolegica poslanka in poslanci! Seveda, klimatske spremembe, o katerih se danes veliko piše in govori, brez dvoma niso več neko naključje, nekaj, kar se zgodi kdaj pa kdaj. Če smo priče analizi, recimo, samo letošnjega aprila in marca, potem vidimo, da vremenske spremembe niso naključje, pač pa dejstvo, ki se mu mora tudi resna in odgovorna politika ustrezno prilagoditi. V teh mesecih kmetje širom po Sloveniji dobivajo nazaj odločbe za poplačilo škode za lansko leto, brez dvoma pa že lahko govorimo tudi o pojmu suše v kmetijstvu v letu 2007. Zato so, se mi zdi, toliko bolj aktualne vsebine, ki naj bi bile spremenjene v veljavnem Zakonu o odpravi posledic naravnih nesreč, s katerim je bila pred kratkim seznanjena tudi zainteresirana javnost. In seveda se da veliko govoriti o načinu ocenjevanja škode in o izplačilih. Jasno nam je, da je denarja za te stvari vedno premalo. Vendar, če gre za spremembe, ki naj bi bile v skladu z evropskim pravnim redom, potem je zagotovo zelo sporna in vprašljiva zamisel v okviru današnjega financiranja občin, da naj bi se sredstva za odškodnine črpala iz občinskih in pa proračunskih rezerv, ki mislim, da v nobenem delu tega ne morejo pokrivati predvsem zaradi količine namenjenega denarja. Zanima me tudi: Kakšna bodo zdaj ukrepanja Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, o vzajemni zavarovalnici za področje kmetijstva govorimo že leta. Pred časom so nas prepričevali, da je zadeva tudi že pripravljena in v predalih ministrstva. Zanima me, kako je s to vzajemno zavarovalnico in kako je z ustanovitvijo rizičnega sklada? Seveda samo ta dva mehanizma sreč, nesreč, težav s sušo in drugimi naravnimi katastrofami v kmetijstvu ne moreta preprečiti, brez dvoma pa lahko na nek način omilita in ublažita. Kot novega ministra vas prosim: Kakšen je vaš pogled za naprej? Z zgodbami preteklosti, za katere brez dvoma niste prav nič krivi ali pa sokrivi, vas ne bomo obremenjevali. Me pa zanima vaš pogled naprej: Kako se v luči prihajajočih klimatskih sprememb tega problema lotiti ter kako, kot se reče, zagrabiti bika za roge, kajti le tako bo za njega ostalo še nekaj trave in paše? Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospod minister, prosim za odgovor. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Hvala tudi vam za to pomembno vprašanje. Torej, kot ste sami ugotovili, je pripravljavec sprememb in dopolnitev zakona o odpravi posledic naravnih nesreč, Ministrstvo za okolje in prostor, s katerim v zadnjem času naše strokovne službe intenzivno sodelujejo na pripravi dopolnitev omenjenega zakona. Po informacijah, ki jih imam, je glavno odprto vprašanje postalo ravno upoštevanje določb Evropske unije glede državnih pomoči, za zavarovaljive naravne nesreče oziroma za regresiranje zavarovalnih premij in tudi dodatnih spodbud v primerjavi z nezavarovanimi kmeti. Strokovno stališče MKGP je, da se za zavarovarljive naravne nesreče ne namenja dodatne državne pomoči, ampak se le sofinancira zavarovalne premije. Seveda je to zaenkrat strokovno stališče. Poseben problem lahko nastane pri tem zakonu tudi pri uporabi vode na namakanje v obdobju suše, kar tudi poskušamo urediti. Drugače sicer na ministrstvu menimo, da je potrebno čim prej urediti in dokončno uskladiti omenjeni zakon s pravili o državnih pomočeh. Gre predvsem za to, da je potrebno v kmetijskem sektorju urediti tematiko na ta način, da bomo Evropski komisiji prijavili sheme državnih pomoči, kajti ta institucija načeloma ne priznava sistemskih zakonov, temveč zahteva posredovanje posameznih konkretnih programov pomoči. Za kmetijsko področje na ravni EU, je bilo predlagano, da je skladno s temi smernicami do državne pomoči opravičeno vsako kmetijsko gospodarstvo, ki ga prizadene naravna nesreča ali neugodni vremenski pogoji, če raven škode preseže 20% prag normalne proizvodnje na območju z omejenimi dejavniki oziroma 30% na preostalih področjih. Obvestilo o ukrepih pomoči mora biti ustrezno pripravljeno in tudi dokazano s spremljajočimi meteorološkimi podatki, za kar bo tudi potrebno verjetno dodatno ustrezno opremiti meteorološke službe. Zaradi operativnosti izvajanja določb bodočega zakona, MKGP tudi predlagam, da je to obdobje seštevanja škod 90 dni, s čimer bi se izenačil tudi čas za nekatere druge določbe v tem zakonu. Kar se tiče projekta zavarovalnice, je po mojih informacijah v osnutku pripravljen, vendar je bil s sistemom regresiranja zavarovalnih premij kot enostavnejše možnosti začasno zaustavljen, da bi se pravzaprav pokazal pravi učinek tega ukrepa. V letu 2006 je po naših podatkih MKGP regresiralo s 420. milijoni SIT 30% zavarovalne premije za nevarnost toče, viharje, spomladanske pozebe in po grobih izračunih je bil fizični obseg zavarovanih površin povečan za približno 10%, to se pravi 20 na 30%. Z uredbo o sofinanciranju zavarovalnih premij je bilo dopuščeno, da so lokalne skupnosti dodale iz svojih sredstev do skupne višine 50%, to pomeni, da so dodale 20% doplačila k zavarovalni premiji. Za leto 2007 se je odstotek regresa države povišal iz 30 na 40%, za lokalne skupnosti pa je prav tako še dopuščeno, da se financirajo za to premijo do 50%. Podatkov o tem, koliko je skupnih površin zavarovanih še nimamo. Obseg zavarovanja se je v letošnjem letu razširil tudi na živinorejo, in sicer na bolezni živali. Podrobnosti pa, kot poznate, so v sami uredbi. Vprašanje rizičnega sklada, ki je bilo tudi omenjeno, je sicer aktualno skupaj s projektom Vzajemne zavarovalnice, saj gre za neločljiva povezana dela, namenjen pa bi bil v bistvu pokrivanju škod, ki bi bile večje od zbrane zavarovalne premije. Toliko za začetek. Hvala.
Hvala tudi vam. Dopolnilno vprašanje, izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, za odgovor. Moram reči, da sem z odgovorom delno kar zadovoljen, saj gredo zadeve v pravo smer, tudi to, da povečujemo delež površin, ki se iz leta v leto zavarujejo se mi zdi, da je prava pot. Bi vam pa rad povedal nekaj praktičnih dejstev iz vsakdanjega življenja. V nesreči brez dvoma velja, da kdor hitro da, dvakrat da in zato je pri teh postopkih treba zadevo skrajšati na čim manjšo možno mero, predvsem mislim, da mora kmetijsko ministrstvo tu imeti eno od odločilnih vlog, kajti pogled obrambe ali pa ministrstva za prostor in okolje je drugačen kot pogled kmetov, ki od tega neposredno živijo in je od tega odvisno kaj bodo imeli jutri za dati v lonec. Postopke je treba racionalizirati, poenostaviti, manj birokracije. Spomnim se popisa suše za leto 2003. Takrat so tisti prijavitelji se morali zato, da so opravili formalnosti, zglasiti na občini kar trikrat, je odločno preveč. Zanima me kriterij letošnjega dodeljevanja pomoči po suši. Večkrat smo dejali, da zagovarjamo v Sloveniji, recimo, pridelavo zelenjave, sadjarstvo. V občini, iz katere prihajam, je od 41 vlog bilo zavrnjenih 11 in od teh 11 je večina ravno tistih, ki se ukvarjajo s pridelovanjem zelenjave. Mislim, da to ni v redu, kajti nekdo, ki goji solato, je bil zaradi suše prizadet ravno toliko kot sosed, ki na isti parceli pol metra preč goji krmo za živino ali kateregakoli od drugih kmetijskih pridelkov. Preseneča me, ker so bili izločeni iz tega tudi vsi planinski pašniki in agrarne skupnosti. To so vse strukture, ki so pa izredno pomembne za poseljenost podeželja in ohranjanje kulturne krajine in bistveno prispevajo k tej multifunkcionalni vlogi slovenskega kmetijstva, kar se mi zdi, da je izredno pomembno.
Hvala tudi vam. Minister ali želite odgovoriti?
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Gospod poslanec samo na kratko. Popolnoma se strinjam z vami z ugotovitvijo, da kdor hitro da dvakrat da. Tako da je, kot veste, ravno v tem času poteka pravzaprav izplačevanje nekaterih škod za preteklo obdobje. Prav tako pa ministrstvo poskuša skupaj z drugimi resorji, z biotehnično fakulteto pripraviti gradivo, ki bo za v bodoče natančno ocenilo stanje na tem področju, priporočilo posamezne ukrepe resorjem dalo tudi strokovna priporočila kmetom. Kot sami veste, bomo tudi v programu razvoja podeželja za naslednje obdobje dajali posebno prioriteto temu sektorju tudi z vidika sofinanciranja namakalnih sistemov ter protitočnih mrež. Prav tako pa bomo poskušali še naprej okrepiti tudi področje zavarovanja premij, financiranja zavarovalnih premij. Glede vaše ugotovitve o delu strokovnih komisij v preteklosti, žal podatkov nimam, lahko pa potem mogoče vam odgovorim pisno. Hvala.
Hvala. Kolega Alojz Sok bo zastavil vprašanje ministrstvu za gospodarstvo. Ministra ni tukaj. Želite vseeno? Izvolite.
Hvala lepa. Ker ministra ni, bom zelo kratek. In bom, pričakujem, da mi bo minister odgovoril na naslednji seji. Upam, da bo kaj pomagalo, najprej pa seveda naj pozdravim prisotne ministre in še poslance, kar jih je ostalo. Rad bi ministra za gospodarstvo enostavno vprašal: Ali kot minister podpira projekt proizvodnje bioetanola v opuščeni Tovarni sladkorja v Ormožu. Namreč, v postopku prestrukturiranja se je veliko govorilo o proizvodnji bioetanola, sedaj, ko bi to zadevo nekako treba realizirati, pa izgleda, da se ta projekt nekako odmika, čeprav cela Evropa govori o obnovljivih virih energije. Zadeva je v tem trenutku takšna, da je tovarna, kar se tiče proizvodnje sladkorne pese dejansko zaprta in da je Slovenija poleg redkih izjem znotraj Evropske unije edina pristala na to, da se popolnoma ukine proizvodnja sladkorne pese. V kolikor seveda ministrstvo projekt proizvodnje bioetanola v Ormožu podpira, bi želel vedeti: Kakšno je stališče ministrstva do trošarin, do višine trošarin in pa, kaj lahko kot ministrstvo pri sami uvedbi projekta postori, da bi prišlo do te realizacije? Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Kolega Slavko Gaber bo zastavil poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Izvolite.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Gospod minister, sprašujem vas, kot sem to zapisal tudi v pisnem vprašanju, ob tem, ko je v javnost prišel predlog zakona o visokem šolstvu in raziskovalno razvojni dejavnosti: Na kakšen način boste z njim okrepili avtonomijo visokega šolstva, pa tudi raziskovalnih institutov in še koliko strokovnjakov in strokovnjakinj, ki so jih predlagali iz štirih slovenskih univerz in reciva treh največjih inštitutov v tej državi je sodelovalo pri pripravi tega zakona. Zakaj vas to sprašujem? Zaradi tega, ker mi gospod minister, ni jasno kako je mogoče, da je v tem zakonu, ki naj bi imel namen predvsem omogočiti boljši pretok med raziskovalci, med raziskovalnimi inštituti in univerzami na drugi strani, tako malo vzpodbud za to, da bi do tega prihajalo, tako malo tistega kar bi vzpodbujalo močnejše, boljše sodelovanje teh dveh identitet v tej državi, oba se namreč strinjava, mislim, da ga skorajda ni v državi, ki se ne bi s tem strinjal, da bi tega pretoka, tega sodelovanja moralo biti več. Zanima me tudi: Kako je mogoče, še posebej če so sodelovali ti ljudje pri pripravi tega zakona, da je v zakonu zaslediti lepo število posegov v avtonomijo visokega šolstva, ne vem od kod ideja, da naj direktorje univerz, ki se bodo na koncu celo pogajali z Vlado o tem koliko sredstev jim bo Vlada namenila, imenuje kar Vlada? Upam, da ne bomo poslušali, da je to eden od prispevkov k večji avtonomiji visokega šolstva v tej državi. Ne razumem tudi: Kako gre skupaj ideja avtonomije s poseganjem v lastninsko pravico univerz v tej državi, kako je mogoče v tem desetletju pod geslom povečevanja avtonomije, pod geslom povečevanja učinkovitosti visokega šolstva, ukinjati finančno avtonomijo univerz, radikalno posegati v tako imenovano kosovno financiranje? Skratka gospod minister mislim, da nisem edini, ki ga čudi, da je takšen zakon zagledal luč sveta. Zanima me kdo ga je pripravil, na kakšnih strokovnih osnovah temelji?
Hvala lepa. Gospod minister, prosim za odgovor.
[[...]] [[mikrofon ni vključen, slaba slišnost]] [[...]]Hvala, spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani poslanci. Najprej hvala za [[...]]
Oprostite se lahko vklopite. Hvala.
Se opravičujem. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod poslanec. Vaše vprašanje, najprej kar se tiče avtonomije. Če pogledate; predvsem dve stvari sta in očitno smo se o tem kaj je avtonomija, seveda naša stališča precej razlikujejo. Mi smo izhajali predvsem iz, kar se tiče avtonomije, iz stališča Ustavnega sodišča, ki je bilo podano leta 1999 in bi bilo zelo dobro, če bi se tam natanko proučili kaj je finančna avtonomija in kako in kdo to odloča, ravno tako pa seveda primerjava zakonov evropskih držav o tem financiranju in kaj je avtonomija in kako jo na finančnem področju gledajo te države, lahko mirno naredimo primerjavo, danes v teh minutah seveda ni časa, zato pa seveda imamo to primerjavo in smo vedno na voljo s tem. Kar se tiče avtonomije in univerza je predvsem avtonomija profesorjev, raziskovalcev, tudi raziskovalnih institutov, je to avtonomija teh ljudi, ki izvajajo raziskave, pouk, prenos znanja, učenje in pa tudi opravljanje svoje univerze. In če je ta avtonomija zagarantirana, potem je univerza avtonomna. Sama avtonomnost kar tako, s katero se zelo veliko govori okrog, pa temelji prav na tem, kakšno avtonomijo imajo posamezniki. In če natanko preberete razliko v 12. členu, ki definira avtonomijo, boste potem videli, da se razlikuje predvsem prva alineja in v prvi alineji je to napisano, kar v tistem prejšnjem zakonu manjka, da je namreč avtonomija povezana z avtonomijo učiteljev. In če vam natanko preberem lahko, ta 12. člen, pa mislim, da sedajle ni časa za to, ampak kakorkoli, prva alineja 12. člena zagotavlja avtonomnost visokošolskim učiteljem in raziskovalcem, da avtonomno, neodvisno, brez omejitev in pritiskov raziskujejo, poučujejo umetniško ustvarjanje in posredujejo znanje. Tega v bivšem zakonu ni. Govorijo samo nekaj o splošni avtonomiji. In tukaj je bilo glavno torišče, kjer so bile težave ves čas, ker so si dekani, rektorji, direktorji jemali tisto, kar so imeli sami za avtonomijo, bil je pa monopol. Potem je nadalje, povečanje avtonomije je v 13. členu in v 14. členu, ko se fakultete, oddelki samostojno lahko odločijo. Nobene prisile ni in lahko sami odločajo. Torej tukaj dajemo tistim, ki resnično ustvarjajo in ki resnično raziskujejo, ki resnično učijo, avtonomijo. Kar se tiče finančne avtonomnosti, posebej poudarjam, finančna avtonomija je povezana z odgovornostjo in s transparentnostjo in če menimo, da tak način, kot je bil do sedaj, opravičuje zaupanje, ki naj bi ga imeli v te univerze, potem moram reči, da v finančnem delu je to po mojem sedanjem mnenju, ko smo predelali več [[...]], zelo zelo omajano. In dejstvo je, da finančna avtonomnost zahteva dosti dobro posredovanje, dosti dobro pogajanje, da se bo vedelo kaj in kdo plača. Dejstvo je, da mora ministrstvo, da mora država povedati kaj želi, univerze, visoke šole, raziskovalne institucije morajo povedati kaj nudijo, kakšne kapacitete imajo in kako menijo to narediti. In se o tem, kako lahko s temi kapacitetami naredijo, določene stvari naredijo in opravijo, potem se pa za to določajo sredstva. To so povsem normalni pogoji, ki jih imajo vse države v Evropi, da se natančno ve kako se določajo sredstva. Tukaj ni nobenih skrivnosti v sporazumih in to je tudi bistvo, ker so se univerze in instituti pritoževali, da so dobivali denar kar tako. In če pogledate uredbo, kot je sedaj, ko v 60, 65% daje univerzam osnovna letna sredstva, OLS, na neko številko, ki je nastala leta 2003, ki je popolnoma zunaj vsakega konteksta, v kateri ni odraza ne koliko je profesorjev ne kakšne so njihove razmere, skratka popolnoma zunaj konteksta. Na tej osnovi se še danes po tej uredbi deli. Mi smo zato v to zadevo vnesli malo več reda in to menim, da je velik doprinos k avtonomiji, ker se bo vedelo kdo je za kaj odgovoren in koliko denarja dobi s tem denarjem pa bo univerza v "lump sum" pa lahko razpolagala povsem svobodno, tudi 40-urni delavnik, ki ga predpisujemo prinese veliko k temu, ker ne bo več pehanja za čim več programov, pač pa bodo lepo razdelili in bomo s tem tudi dobili manj programov pa bomo imeli več profesorjev za tisti pouk. Torej, v tem smislu je ta zakon gotovo bistveno večji napredek k delu na tem področju.
Hvala lepa. Kolega Slavko Gaber, dopolnilno vprašanje. Izvolite.
Poglejte, gospod minister, vprašal sem vas zelo natančno, kdo je pisal ta zakon, ali so univerze pri njem sodelovale. Prosil sem vas, da mi naštejete imena ljudi, ki so pri tem bili, ki so jih te univerze predlagale in ti inštituti v tej državi. Nisem dobil odgovora, predpostavljam, da zato ne, ker ga nimate. Ampak, mi boste, upam, da sedaj uspeli odgovoriti. Naj vas opozorim na to, da ne preveč lahkotno o "lump sum budgetingu". Vaš kolega minister, ki sedi v teh prostorih sedaj, kolikor je meni znano, zelo resno dela na tem, da bo kosovno financiranje postalo del sistema tudi v srednjih šolah in če se bo izkazalo, da to lahko teče na ta način tudi v osnovnih šolah. Od nizozemskega modela naprej je finančna avtonomija v Evropi začela postajati na univerzitetnem delu sestavni del avtonomije univerzitetnega prostora. Boj univerz za to pa teče od začetka, od leta 1988 naprej za to, da je avtonomija univerz ne samo pravica do tega, da profesor govori, kar verjame, da je najbližje resnici, ampak da ima za to zagotovljena, za svoje normalno delo, zagotovljena tudi sredstva. Zato bi bilo zelo dobro, če bi se projekta lotili tako, kot se spodobi in bi v njem sodelovale vse moči, ki jih ta država ima. Upam, da bom dobil kaj odgovora na to vprašanje. Postavil sem vam namreč še tri podvprašanja, na nič nisem dobil odgovora, razen, da ste mi na veliko razlagali nekaj kar ni bilo povsem jasno okrog avtonomije univerz.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Najprej, to smo povsod pojasnili. Zakon še ni v javni razpravi. Zakon je v tistem delu, ko ga lahko dopolnjujejo profesorji, univerze, inštituti in podobno, zato lahko sodelujejo vsi profesorji, vsi raziskovalci, vsi strokovnjaki, ki so na vseh univerzah. Zakon bo v javni razpravi šele po 15. maju. To je prva stvar. Ta osnutek predloga, ker predlog bo v javni obravnavi, osnutek predloga pa je pripravila skupina dr. Jambreka, dr. Trpina in prof. Jerovška, skupaj z našo pomočjo na ministrstvu. Toliko o tem. Kar se tiče pa ostalega, mislim, da sem odgovoril. Dejstvo pa je, ponavljam, da je avtonomija uspela s transparentnostjo. In se popolnoma strinjam z vami, da mora profesor raziskovalec dobiti za tisto, kar je država menila oziroma ustanovitelj menil, da je primerno, sredstva, potem pa znotraj teh sredstev avtonomno s temi sredstvi raziskuje, poučuje, objavlja in se odloča, vendar je omejen s sredstvi. Če to ni res, mi je žal, da niste bili pri razpravi, ko je gospod Moge postavil vprašanje. Tam se je eklatantno postavilo vprašanje avtonomnosti in odgovornosti. Če nekdo ima, kot vi pravite temu, avtonomijo in razpolaga s sredstvi, ne da bi bil pri tem odgovoren, potem so seveda stvari zelo, zelo tragične lahko in so tudi lahko zelo neprijetne. In zato, da bi se temu izognili, da bi se v tem sistemu naučili delati spodobno, je pač ta zakon nastal. Žal mi je, da slovenske univerze niso med petstotimi v Evropi. Če smo, če je Slovenija trinajsta država med najboljšimi državami na svetu, ta država je trinajsta perkapita po dohodkih, ta država je v prvi skupini, najboljši skupini enajstih držav po ICT kvalifikaciji, nima pa univerze med petstotimi, potem je s tem nekaj evidentno narobe. In če je to, vemo, zelo dolg proces, in vi, gospod poslanec, ste bili dolgo časa minister v tem obdobju in v tem obdobju so univerze padle iz petsto ven, potem je s tem sistemom nekaj narobe. Kar pomeni, da moramo zadevo postaviti na drugačne temelje. Izkazalo se je, da ta sistem, ko smo, kot se temu reče, dali avtonomiji pomen nedotakljivosti, da se ta model žal ni obnesel. Toliko v mojem odgovoru.
Hvala lepa. Proceduralno? Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, želim predlagati, da ta Državni zbor o odgovoru gospoda ministra opravi razpravo. Razlogi so očitni, več jih je. Gospod minister, upam, da boste v končni pripravi zakona nekaj bolj natančni kot v tukajšnjem nastopu. "Lump sum budgeting" oziroma kosovno financiranje je na delu od leta 2004. Temu pripisovati uvrstitve ali pa neuvrstitve na lestvicah, pri čemer uporabljate samo tisto, ki je najbolj neugodna za univerze, pozabili pa ste še drugih nekaj meritev, kjer pa so te institucije bolje pozicionirane, ne vem, čemu je to v korist. Jaz vami nimam nikakršnega spora. Tisto, kar me skrbi in mislim, da lahko skrbi tudi Državni zbor je dejstvo, da namesto, da bi utrjevali avtonomijo, avtonomijo jemljemo, namesto, da bi povečevali odgovornost, tukaj se z vami strinjam, bomo povečevali priložnosti za odvisnost, ker če boste kosovno financiranje odmaknili in to počnete s konceptom zakona, potem se univerze še dolgo ne bodo navadile na odgovorno ravnanje z javnimi sredstvi. Ta sredstva pa segajo v milijarde, desetine milijard tolarjev v tej državi. Če je osnovni koncept zakona fragmentacija univerze ob tem, ko oba veda, da se na primer francoske univerze, danske univerze, norveške univerze, da tako misli tudi evropska komisija, povezujejo, ko skušajo skupaj nastopiti v širšem svetovnem prostoru, potem je koncept zakona pač zapeljan v napačno smer, če se izrazim milo. Zato vas prosim, da tudi sami podprete resen razmislek o teh vprašanjih, ker gre za več kot za to, kaj si kdo od nas misli, gre za vprašanje, kakšna bo ta država čez 20, 30 let. V sporu z univerzami ne bo prosperirala, nobena država v svetu še ni prosperirala v sporu z univerzitetnim prostorom. Tako, da predlagam, da podpremo ta predlog, jutri mislim, da bomo o tem, pojutrišnjem ali kdaj pač že glasovali in da opravimo resno razpravo. Vas pa prosim, da vključite v pripravljanje zakonodaje tiste, ki jih ta zakonodaja zadeva. Sedaj ste mi jasno povedali, nobena univerza ni sodelovala do sedaj in noben inštitut, to je, gospod minister, žalostno.
Hvala lepa. Zaključili smo s prvim krogom poslanskih vprašanj in prehajamo na drugi krog poslanskih vprašanj. Besedo ima poslanec Samo Bevk oziroma poslansko vprašanje je namenjeno ministru za gospodarstvo, ki je odsoten. Ga boste navkljub temu [[...]]Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za gospodarstvo je januarja letos na moj predlog podprl prizadevanja za ustanovitev Evropskega informacijsko raziskovalnega središča Evropske unije za živo srebro in za vpis tehniške dediščine vezane na živo srebro na Unescov seznam svetovne dediščine. V zvezi s tem je odbor priporočil Vladi Republike Slovenije, da čim prej sprejme program vzdrževanja nezalitega dela jame in monitoring po končanih zapiralnih delih v rudniku živega srebra Idrija v zapiranju, ter s tem omogoči nadaljevanje aktivnosti v zvezi z ustanovitvijo informacijsko-raziskovalnega središča in vpisom dediščine na Unescov seznam. Ob tem pa je treba povedati tudi to, da je kar nekaj težav, namreč Vlada tudi še ni sprejela operativnega programa preprečevanja posledic rudarjenja v rudniku živega srebra Idrija v zapiranju za leto 2007, čeprav je proračun za leto 2007 že zdavnaj sprejet, Vlada pa ni sprejela operativnega programa. Na ta račun se je moralo podjetje zadolžiti, najelo je premostitveni kredit, da lahko nadaljuje s programom zapiranja idrijskega rudnika, ki upam, da bo letos uspešno dokončan. Se pravi, potrebno je sprejeti na Vladi ta operativni program za leto 2007, da se bo lahko rudnik dokončno zaprl, predvsem pa mora vlada sprejeti program vzdrževanja nezalitega dela jame in monitoring po končanih zapiralnih delih v rudniku živega srebra Idrija v zapiranju za obdobje 2008 do 2012. Moje vprašanje ministru za gospodarstvu mag. Andreju Vizjaku je: Kdaj bo vlada sprejela operativni program za leto 2007? Kdaj bo sprejela program po zaprtju rudnika za obdobje 2008-2012? V skladu s poslovnikom prosim, da mi minister ustno odgovori na naslednji seji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Martin Mikolič bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor gospodu Janezu Podobniku, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Lepo pozdravljena spoštovana ministra, kolegice in kolegi! Jaz naslavljam poslansko vprašanje na ministra za okolje in prostor in tudi na ministra za zunanje zadeve. In sicer naslavljam vprašanje glede problematike čiščenja in urejanja reke Sotle, ki je tudi mejna reka med državama Slovenijo in Hrvaško. Po zakonu o vodah spada Sotla v seznam voda prvega reda, s katerimi upravlja država. Ko je leta 1991 Sotla prevzela vlogo državne meje se na njej ni izvajalo nobenih ukrepov, predvsem imam v mislih čiščenje in urejanje struge Sotle. Logično je, da je po 16 letih v strugi ogromno različnih naplavin, ki so v prvi vrsti vzrok da ob malo večjih padavinah Sotla prestopi strugo. Nujno potrebno bi bilo izvesti potrebe posege na delu Sotle, ki meji na občini Rogatec in Rogaško Slatino na slovenski strani ter občino Hum in Sutli na hrvaški strani. Poplavljanje Sotle povzroča škodo na stanovanjskih, predvsem pa na gospodarskih objektih, tako na slovenski kot tudi na hrvaški strani. Da je problem nujno potrebno urediti so me kot župana občine Rogatec obvestili tudi predstavniki gospodarstva in lokalnih skupnosti s hrvaške strani. Ker je Sotla mejna reka zadeve prav gotovo ne moremo rešiti na lokalnem nivoju, ampak na državnem oziroma meddržavnem, zaradi česar želim s problemom seznaniti ministra za zunanje zadeve. Rad bi opozoril tudi na dejstvo, da Sotla zaradi navedenih problemov na nekaterih delih zajeda levo in desno brežino ponekod pa celo spreminja strugo in ravno zaradi tega želim, da se v problematiko vključi tudi Ministrstvo za zunanje zadeve. Zaradi vseh navedenih dejstev, kot tudi zaradi ohranitve zelo dobrih medsosedskih odnosih v tem delu Slovenije bi bilo potrebno - tako s slovenske, kot s hrvaške strani izvesti ustrezne ukrepe, pa tudi zaradi tega, da ne bomo čez nekaj let iskali kje poteka meja med Slovenijo in Hrvaško na tem delu države.
Hvala lepa. Gospod Podobnik, prosim za odgovor.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec, odgovoril bom v tistem delu, ki se dotika moje odgovornosti na področju urejanja mejne reke. Rad bi tudi povedal, da je prav zaradi dejstva, da spada Sotla v seznam voda prvega reda, eden od razlogov tudi ta, da je to mejna reka in tukaj ima država na nek način še posebno odgovornost, da rešuje nekatera vprašanja. Vi ste predvsem omenjali vprašanja, ki so vezana tudi na poplavno varnost, ampak tudi na nekatere druge elemente, ki so vezani na življenje vsake reke. Veseli me vaša ugotovitev, da na tem področju veljajo dobri medsosedski odnosi, znano mi je, da vodarji tukaj med seboj tudi dobro sodelujejo, tudi sam podpiram takšno delovanje vodarski služb. Rad bi tudi povedal, da se je tukaj pomembno delo vedno opravljalo preko stalne slovensko - hrvaške komisije za vodno gospodarstvo. Načrtujemo sestanek tako komisije, kot tudi podkomisije, kajti praviloma na tem organu se je potem tudi potrjeval v plan predvidenih del. Jaz imam pred seboj samo nekaj informacij, ki so vezane na vaše vprašanje. Gre za informacijo, vam bom tudi potem predal, ker je v pisni obliki katera dela so bila v sklopu rednega vzdrževanja v letih 2006 opravljena, in tudi v prejšnjih letih, in katera dela načrtujemo za letošnje leto. Ugotovili smo, podobno kot tudi vi v vašem poslanskem vprašanju, da se na nekaterih delih reke pojavljajo kritični plavni čepi in tudi selektivno, vegetativno čiščenje desne brežine na posameznih kritičnih lokacijah struge Sotle med Dobovcem in Rogatcem, pa tudi v Diavici, to je naselje med Rogatcem in Rogaško Slatino. Ocena del v tem segmentu znaša 40 tisoč evrov, prav tako pa je že pripravljen predlog investicijskih in vzdrževalnih del za letošnje in prihodnje leto. Nekaj je odvisno tudi od dinamike samega napajanja vodnega sklada, ki ga opravljamo na našem ministrstvu, smo pa uvrstili naslednje investicije: prva - sanacija betonov ter sanacijo in modernizacijo regulacijskih objektov, pregrad Sotelskega jezera, to je ocenjeno, ker je bilo v lanskem letu še kot prva prioriteta v višini 42 milijonov tolarjev. Potem pa dve manjši investiciji Sotla v Podčetrtku, sanacija poškodb spodnjega Pečnikovega jezu in pa zgornjega Pečnikovega jezu, obe sta težki približno 20 tisoč evrov. Prav tako bi vas rad tudi informiral, da se nadaljujejo aktivnosti na projektu ojezeritve sotelskega jezera in tudi obnovitvenih del na samih objektih. Posebna študija je tudi opredelila pogoje za ponovno [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]sotelskega jezera, da se upošteva novonastale potrebe, da se ohrani osnovna namembnost, ki pa seveda, ostaja zadrževanje visokovodnega vala Sotle, s tem pa tudi povečujemo poplavno varnost nižje ležečih naselij, če še posebej omenim Podčetrtek s turističnimi objekti. Kota stalne ojezeritve pa očitno ostaja na višini 202 metra nadmorske višine. Posebna recenzijska komisija jo mora še potrditi. Več direktoratov in drugih pristojnih se je že srečalo na temo uskladitve aktivnosti na izdelavi strategije prostorskega razvoja oziroma državnega lokacijskega načrta za umestitev te turistične rabe v prostor in tudi samega projekta rekonstrukcije in ojezeritve akumulacije Vonarje. V letošnjem letu bomo pripravili strokovni del, prav tako pa bo tudi Inštitut za vode pripravil dodatne strokovne elemente, da lahko gremo v pač realizacijo. Zelo pomembno pa je tudi, da bo vodni sklad v letu 2008 omogočil, da se bo ta pomemben projekt, to tudi pomeni dodatno turistično spodbudo za naše turistično gospodarstvo, uspešno realiziral. Kot rečeno nekaj vprašanj je tudi vezanih na delo stalne slovensko-hrvaške komisije, tudi sam se bom zavzel, da se bo v letošnjem letu čim prej sestala tudi slovenski del komisije in tudi podkomisije. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Dopolnilno vprašanje, izvolite.
Jaz se ministru zahvaljujem za odgovor. Tudi sam res pričakujem odgovor na to vprašanje ministra za zunanje zadeve. Ker tako kot ste minister Podobnik omenili, vodarji dobro sodelujejo na tem delu, tukaj se popolnoma strinjam, ampak nekatere zadeve bi se mogoče lahko tudi že izvedle, oziroma bi se pripravila projektna dokumentacija in tako dalje, ampak se nekako, bi rekel, operativno potem vsi izgovarjajo, to pa govorim operativne zadeve, tudi z lokalnega nivoja, ja, saj pa na meddržavnem nivoju, na nivoju zunanjih ministrstev ni nobenega dogovora, kako se zadeve lotiti in mislim, da je to zelo pomembno vprašanje nas iz lokalnega nivoja in ne bi rad, da bi se ugotovilo, ko bo pa vse pripravljeno z vaše strani pa tudi finančno podprto vse skupaj, da se ne bo tukaj zgodil nek primer, podoben kot je recimo bilo na reki Muri, kar menim, da sploh ne sme do tega priti ravno zaradi tega, ker je interes ene in druge strani, da se ravno zaradi preprečevanja teh gospodarskih škod na eni in drugi strani zadeve uredijo. Predvsem pa tudi ta vidik, kot sem že omenil, ker tudi sam sem zadevo na terenu si ogledal, da reka res zajeda brežine in tudi v določenih delih spreminja strugo. Hvala vam za odgovor.
Hvala lepa. In k poslanskemu vprašanju vabim še zadnjega prijavljenega razpravljavca, dr. Slavka Gabra, ki bo zastavil poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport. Izvolite.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegi, gospod minister! Postavljam vam zelo preprosto vprašanje: Zanima me vaš pogled na spremembe v šolstvu, na sistemske spremembe, pravzaprav na tiste, ki jim v strokovni literaturi naravnost rečejo reforme. Zakaj me to zanima? Zaradi tega, ker takrat, ko preberem teh slabih 7 strani tez, ki so na domači strani ministrstva, vašega, ne najdem ustreznih ali pa zadovoljivih odgovorov na vprašanje, kako se spoprijeti z vprašanjem, o katerem sta danes že govorila z enim od mojih kolegov. Namreč z zelo resnim vprašanjem mreže javnih vrtcev in šol v tej državi na dolgi rok. Jaz sem slišal vaš odgovor, da je z zakonom predpisana procedura, v kakšni smeri naj poteka poskus urejanja teh vprašanj, da so tam tudi določeni subjekti tega urejanja. Vendar pa se mi zdi, da kadar razpravljamo o mreži šol in vemo, da imamo manj otrok in vemo, da si želimo obdržati Slovenijo pokrito z neko povsem določeno mrežo, težko nekdo reče, da s tem, ko povečuje sredstva za zasebne šole, pomaga tistim, ki so dolžni to področje urejati, ga lažje obvladovati. Ne trdim, da ni treba narediti česa prav na tem področju, tudi na področju urejanja zasebnih šol. Vendar pa se mi zdi, da je potrebna resna razprava o tem, kaj je prioriteta Ministrstva za šolstvo, kaj je prioriteta države na tem področju. Prav tako se mi zdi, da je zelo resno vprašanje izbirnosti v šolah. Zdi se mi, da tudi ko ugotovimo, da so kakšne težave na tem področju, ne kaže odstopati od osnovne ideje, da je izbirnost treba kvečjemu povečevati, ne pa jo zmanjševati. Podobno je zelo resno vprašanje tudi vprašanje poučevanja tujih jezikov. Ni veliko držav v Evropski uniji - tu imam pred sabo to statistiko -, ki bi drugi tuj jezik uvajale kot obveznega, še posebej ne tako nepripravljene, kot smo mi ta trenutek. Mene zanima, kako bomo dosegli čim večji izkoristek časa, ki ga imamo, za poučevanje tujega jezika, kako bomo dosegli to, da bo čim več ljudi znalo vsaj prvi tuj jezik zadosti dobro. Naštevam vprašanja, ki se meni zdijo relevantna, in verjetno se bova okrog tega strinjala. Naštevam vprašanja, ki zahtevajo zelo resno [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]strokovno razpravo. Jaz vas sprašujem: Ali ste pripravljeni skupaj s strokovno javnostjo v tej državi, tudi z drugimi političnimi opcijami pristopiti k izdelavi bele knjige, ki jo ta država potrebuje za nadaljnji razvoj [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Za odgovor prosim ministra Zvera. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Hvala za vprašanje, gospod dr. Gaber. Če začnem od zadnjega konca, zagotovo sem pripravljen in o tem že nekaj mesecev potekajo tudi priprave na Ministrstvu za šolstvo in šport, da bi izdali nek celovit dokument, celo nekaj več dokumentov, tudi v funkciji priprav na predsedovanje Evropski uniji. Tudi sam osebno vas vabim, da se priključite temu projektu, v katerem bodo sodelovali tudi pomembni svetovni in slovenski strokovnjaki, ki bodo opisali svoje videnje nadaljnjega razvoja slovenskega šolskega sistema in šolstva nasploh. Jaz tudi mislim, da je en tak razmislek potreben in nujen tudi zato, ker tudi Evropa sama nima vseh odgovorov kaj bo z razvojem lokacijskih sistemov po letu 2010. V tem desetletju je tudi Evropa razvila vrsto mehanizmov in procesov, ki praktično prispevajo h konvergentnosti, vedno večjem zbližanju nacionalnih šolskih sistemov, verjetno še nikoli ni bila tako hitra, zanimiva dinamika teh procesov kot ravno v tem desetletju, ki ga živimo. Deloma je na to vplivala tudi lizbonska strategija in zahteva, da praktično vsi evropski nacionalni sistemi pristopijo k temeljitim reformam in Slovenija je samo ena izmed njih. Res je, da to kar sedaj počnemo s tema dvema novelama ne gre za neke temeljite reforme, kot poskušajo nekateri prikazati. Glavne reforme, temeljite, ste izvedli v 90-ih letih, tudi 9-letka, bi lahko rekli, da je temeljita reforma tudi reforma poklicnega izobraževanja je bila reforma kot takšna, ki je imela neke strukturne značilnosti. Te spremembe, ki jih sedaj uvajamo lahko tudi ima kdo za reformo, dejansko pa so, po mojem mnenju, pomembna dopolnila in spremembe, ki jih zahteva čas in tudi procesi, ki se odvijajo v našem pa tudi evropskem prostoru. Težko bi se strinjal z ugotovitvijo, da nas tuji jeziki sami po sebi lahko ali pa uveljavitev drugega tujega jezika v zadnji triadi nas lahko najde nepripravljene, še posebej zaradi tega, ker je [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]otrok že uveljavilo to pravico v okviru izbirnega predmeta, tako da imamo človeške potenciale pa tudi neko svojevrstno prakso, da ta novost oziroma ta sprememba ne bi predstavljala nekega šoka za slovenski šolski sistem. Nasprotno, mi bi želeli celo več, ne le, da uvedemo drugi tuji jezik v zadnjo triado, ampak bi radi na podlagi študije, ki jo dela Zavod Republike Slovenije za šolstvo, uvedli tudi sistem zgodnjega učenja tujega jezika po integrirani metodi, kjer bi nekajkrat na teden, recimo po 20 minut, učenci pri drugih predmetih poslušali ali pa stopili v stik, živi stik s tujim jezikom in na ta način odpirali vrata vstopu tujega jezika v šolski prostor čim bolj zgodaj, kar je tudi eno od priporočil Evropske unije in tudi OECD. Mi se zavedamo, da to ne bo mogoče narediti čez noč to spremembo, ampak k temu smo dolžni pristopiti ne zaradi principov, ne zaradi zahtev Evropske unije, ne zaradi tega, ker nas čaka še drugi jezikovni indikator, ki bo meril tudi znanje drugega tujega jezika, ampak predvsem želimo vsem udeležencem zlasti v osnovni šoli vsem otrokom omogočiti ali pa jih opremiti z osnovnimi znanji ne samo enega, ampak tudi drugega tujega jezika, ki seveda ne bo podoben prvemu tujemu jeziku ne po zahtevnosti, ne po obsegu ur, ampak bo imel popolnoma drugačne pristope. Izbirnost se, kot veste, ne bo zmanjšala, ker bomo omogočili tudi, če bodo starši in učenci to zahtevali, na individualni ravni enak obseg izbirnosti. Kar pa se zasebnih šol tiče ste glavne korake na področju zasebnih šol [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] letih veliko več kot jaz. Praktično nisem storil nobenega konkretnega koraka na tem polju. To kar želimo uvesti, uvajamo praktično to, kar izhaja iz koncepta, ki ga [[...]] [[Izključen mikrofon.]]
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, izvolite kolega Gaber.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Kolega Zver jaz sem vesel, če drži to, kar smo tukaj slišali, da bo pripravljen dokument, ki bo imel zelo preproste elemente v sebi, po eni strani temeljito oceno tega, kje smo po več kot 15 letih te države, do kod smo prišli na področju edukacije, če bo imel v sebi drugi element, ki je potreben za belo knjigo, to je primerjavo z drugimi sistemi okoli, vsaj po Evropi in seveda potem bomo bistveno lažje presojali tudi predloge, ki jih imamo. Če pri tem ne bomo hiteli brez tega, da bi res imeli te kontekste razjasnjene se mi zdi, da boste naredili veliko uslugo tej državi in da bomo vsi skupaj se obnašali odgovorno. Mislim, da to kar pripravljate, to kar je tukaj zapisano, spada med reforme. Res je, reforme so bile tudi tisto kar smo mi delali v Sloveniji v 90 letih. Uporabljam pri tem Michael Fulanovo definicijo tega kaj reforma je. Okoli tega se mi zdi, da bi v Sloveniji bilo dobro, da bi preprosto in na strokovni ravni in v politiki se dogovorili, da stvari poimenujemo s pravim imenom. Takrat bomo lažje razpravljali o vseh konkretnih vprašanjih. Jaz podpiram idejo, da se, kolikor je le mogoče, fleksibilno zančne čim bolj zgodaj poučevati prvi tuj jezik. Podpiram tudi, da se krepi drug tuj jezik. Tisto edino, kar se mi zdi, da je vprašljivo, je vprašanje ali res mora biti obvezen drug tuj jezik tudi za tiste, ki že prvega komaj zmorejo in jim bomo nakopali predvsem težave. Kar pa zadeva zasebne šole, pa naj rečem samo to. Moj pogled je različen od vašega v enem delu. Jaz mislim, da odstopate od koncepta bele knjige v eni zelo pomembni točki: Kaj je tisto [[...]] [[izklop mikrofona]] [[...]]
Čas. Hvala lepa. Gospod minister, želite odgovoriti ali [[...]] Potem takem se vam najlepše zahvaljujem kot vsem ministrom, ki so odgovarjali. Hvala tudi poslankam in poslancem za udeležbo. Prekinjam, ampak ne končujemo te točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v sredo 25. aprila ob 15. uri, ko bo na štiri poslanska vprašanja poslancev opozicije in poslancev vladajoče koalicije odgovoril predsednik Vlade, gospod Janez Janša. Prekinjam 27. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Hvala lepa in srečno do takrat!