Hvala lijepo poštovani predsjedniče. Iako mi je upitno koliko ovo ima smisla s obzirom na i odaziv zastupnika mislim da moram progovoriti ponovno o Centru Vinko Bek, Centar za odgoj i obrazovanje za slijepe i slabovidne osobe.
Ima li još? Ima. Kolega Damir Kajin.
Pitanje koje bi se ticalo udruge umirovljenika Royal. Ljudi su plaćali njihove firme, otkupljivali od tog osiguravajućeg društva određene iznose, za njihove mirovine …
Što je to osiguranje? Kolega Damir, to je osiguranje?
Osiguranje da.
Kolega Petar Baranović.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Tražim stanku u ime kluba zbog situacije u trgovačkom društvu INA.
INA, problematika INA-e. Hoćemo onda u 9,10? Hvala lijepa. U 9,10 počinjemo. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,10 SATI]] Poštovane kolegice i poštovani kolege zastupnici, istekla je stanka na traženje klubova zastupnika na teme koje su tražili zastupnici. Molim poštovanog zastupnika Mladena Novaka da iznese stajališta kluba ORaH vezano za Dom Vinko Bek.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažene malobrojne kolegice i kolege. Iako ne sumnjam u dobru namjeru ovakve ajmo reći nove organizacije rada Hrvatskog sabora, mislim da slika ove sabornice dočarava ozbiljnost i naših kolega zastupnika, ali moram priznati i da dovodi u pitanje ovakvu odluku. Na kraju krajeva, zastupnicima nitko ne može zabranit da i u toku dana traže ponovo stanku pa će ovo ispast promašeni, možda dobar pokušaj ali ipak promašeni. Što se tiče teme zbog koje sam tražio stanku je Centar za odgoj i obrazovanje Vinko Bek, Centar za slijepe i slabovidne osobe, moram ponovit ovu priču koju smo čuli prije par dana. Odluka o preseljenju ravnateljice je donesena 31. kolovoza, znači svega par dana prije početka školske godine. Čisto za one koji ne znaju, a većina vjerujem da ne zna da tamo nisu samo smještene slijepe i slabovidne osobe nego su te osobe još i osobe s autizmom i intelektualnim teškoćama. Toj djeci i tim osobama svaka promjena ambijenta, svaka promjena atmosfere, svaka promjena objekta stvara izuzetno velike probleme, unosi nemir i dodatno otežava i njihov život, ali i ljudi koji njima pomažu. Čuli smo od ministrice izjavu, za obnovu zgrade potrebno je 20 milijuna kuna. Ja bih volio znati temeljem čega je ona došla do te brojke. Istovremeno je konstatirala da je vrijednost zgrade 14 milijuna kuna. Prilično paušalne ocjene, ali mislim da odgovor na pitanje odakle ta priča leži u tome u izjavi ravnateljice, a ravnateljica je izjavila riječ je o atraktivnoj lokaciji. Ja mislim da je bit svega što je ta atraktivna lokacija zapela nekome za oko i odlučio je doći do te lokacije. Geotehnička ispitivanja su provođena dvije godine da se utvrdi u kakvom stanju je zgrada u Nazorovoj. Nalaz, pazite dvije godine, to je upitno onda i kakvi su to stručnjaci. Nalaz je dostavljen prije 6 mjeseci, a odluka o iseljenju tri dana prije početka školske godine. Postoji dokumentacija koju je ravnateljica slala u ministarstvo i ne bi vjerovali ministarstvo zagubilo dokumentaciju u veljači 2013. Lani je u taj objekat odnosno uređenje dvorišta i igrališta uloženo 250 000 kuna. Navodno je klizište razlog zbog čega se ne ulaže, razmatra da li uopće ima smisla ulagat u rekonstrukciju zgrade. Ali klizište je navodno lani sanirano i to sanirano od strane grada. Da podsjetim, u nekim drugim raspravama smo imali i spominjali izvješće Državne revizije. Pa izvješće Državne revizije kaže da ovo Ministarstvo socijalne politike i mladih ima za 2013. i 2014. godinu neutrošenih 70 milijuna kuna, što znači da ovaj problem se mogao davno riješit, a za problem se zna 10 godina. 10 godina, a prije par dana se donosi takva odluka. I na kraju moram reći mišljenje pravobraniteljice, da alternativni prostor apsolutno ne odgovara potrebama, nije siguran za te osobe, za tu djecu i da pod hitno se mora naći neko drugo rješenje. Postavljam pitanje sebi, postavljam pitanje vama postavljam pitanje i hrvatskoj javnosti, da li je ova odluka namjerno tempirana u vrijeme pred raspuštanje Hrvatskog sabora i u vrijeme izbora kad praktički nitko neće moći reagirat, svi će se bavit s nečim drugim, a netko će doći do izuzetno atraktivnog prostora pri čemu će najranjiviji ostat nezaštićeni. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Poštovani zastupnik Damir Kajin, Royal osiguranje tema.
Poštovani predsjedniče, gospodo zastupnici. Evo pred nekoliko dana dobio sam jedan mail koji doslovce glasi, najprije ću ga pročitati: Javljam se u ime udruge prevarenih i obespravljenih Royal umirovljenika tj. dokupljene mirovine. Naš problem vam je poznat, svojevremeno ste već pokretali ta pitanja u Saboru što nas je posebno veselilo. Mandat ove Vlade ističe, o svemu se raspravlja osim o našem problemu, pa vas molimo za pomoć. Bili smo slobodni sastaviti i pitanje za premijera kako bismo ga mi pitali. I to pitanje je koje su oni sastavili otprilike glasilo jedan zastupnik je usvojio u ime Vlade obećao Zakon o preuzimanju isplate dokupljenih mirovina kojim bi se trebao recimo zaštititi njihov interes. Međutim, taj zakon je na sedamdesetom mjestu i struka i javnost sad govore da je problem rješiv, da se, kada bi se recimo pojedina ministarstva pobrinula za to rješenje. E sada si čovjek postavlja pitanje da li će ovaj zakon doći na dnevni red. Društvo Royal čini mi se nad društvom Royal pokrenut je u međuvremenu stečaj. Pitanje je da li rješenja uopće za Royal mirovinsko osiguranje ima. Sve je znači danas na sudu. Ministarstvo gospodarstva se trebalo uključiti u taj problem. Riječ je o 3860 osoba koji će ostati bez doživotne otpremnine. Trebao se uključiti i DUDI, međutim eto otvoren je stečaj. Znači, 3860 osoba možemo reći da će ostati bez doživotne skrbi. Riječ je mahom o zaposlenicima kojima je dokupljen staž, koji su radili u državnim tvrtkama, odnosno tvrtkama lokalne samouprave na primjer istarskom Vodovodu ili luci Rijeci i da ne nabrajam sve dalje. Što nam je činiti? Da li je moguće znači kroz stečaj ili kroz taj stečajni postupak spasiti barem nešto i spasiti one dodatke na mirovine tim ljudima. Ponavljam riječ o 3860 pojedinaca. Ovako gledano sa današnje perspektive izgleda da su ti ljudi prevareni. Otišli su mnogi u prijevremenu mirovinu nadajući se da uživati pod navodnicima uživati u tih 400, 500, 600 kuna nadoknade, što im je trebala biti kompenzacija za manju mirovinu, međutim eto što se dešava. Ljudi su zbunjeni, oni osjećaju se još jedanput ću reći prevarenim i pitanje je da li im je uopće moguće pomoći. Obećano im je na žalost nije obećanje ispunjeno. Royal mirovinsko osiguranje citiram sada od 1990. razvijao je izvorno hrvatski model dokupa mirovine po kojem su se mahom državne tvrtke ili institucije rješavale viška zaposlenih tako da bi novac za otpremninu isplaćivale Royalu koji je zatim umirovljenicima mjesečno isplaćivao otpremninu. Znači ovdje spominju podatak od 250 takvih tvrtki koje je do sad koristilo tu mogućnost, jer im je cijeli iznos otpremnine bio priznat kao porezni trošak. Oni su u proljeće prošle godine, tako je zatražili pomoć od države jer više nisu mogli u ugovorenom roku isplaćivati dokupljeni dio mirovine, a uprava je izjavljivala da su spremni vlasništvo i upravljanje Royalom prepustiti državi radi zaštite instituta dokupa staža i korisnika otpremnine. Zaštitu 3860 umirovljenika zatražilo je od Vlade i 5 sindikalnih središnjica koje su upozorile da model doživotne otpremnine nadilazi važnost same tvrtke i samog vlasnika. Međutim eto, imamo situaciju koju imamo i pitanje je da li se tim ljudima na neki način danas nakon što je pokrenut stečajni postupak uopće može više pomoći.
Hvala lijepa poštovani kolega Kajin. Poštovani zastupnik Petar Baranović u ime Kluba reformista.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, štovane dame i gospodo u ime Kluba reformista, DC-a i Novog vala ne samo reformista. U sjeni ove drame koja se zadnjih dana događala u Hrvatskoj sa ovim nesretnim ljudima u kojoj usput da konstatiram ipak nismo izgubili obraz, bogu hvala, pa ni savjest kao zemlja. Događa se drama sa našim ljudima i to u tvrtci, poduzeću za koje nitko ne bi pomislio da može postati tako stresan i traumatičan prostor, nekad perjanica hrvatskog gospodarstva valjda najtragičnija priča hrvatske privatizacije poduzeća INA. Na ovo javljanje u ime kluba možda i zadnje u ovom sazivu najvjerojatnije odlučio sam se temeljem obaveze kao saborski zastupnik da udovoljim zahtjevima građana. Mi zastupnici jako puno smo na cesti, pa onda poslije određenog broja godina nas više poznaju ljudi na INA-inim benzinskim crpkama nego susjedi. Ovih dana nekoliko zaustavljanja, apela, molbi zaposlenika INA-e zastupniče neka netko progovori, nek' se netko obrati hrvatskoj javnosti, sprema nam se tragedija. O čemu se radi. Nakon što se sa INA-om desilo sve što se desilo pa bi nam trebao taj privatizacijski slučaj bit primjer šta ne treba da nam se više nikad desi. Ovih dana nemir među tim ljudima zbog najave da će sve pumpe ići u određenu vrstu franšize, zbog najave i zahtjeva da potpišu nove ugovore sa znatno nižim primanjima zbog potpuno jasnih najava da više neće biti zaposlenici INA-e sa nekakvim pravima koja su do sad bila u hrvatskim okvirima korektna, nego da zapravo dolaze na vjetrometinu jednaku u kojoj jesu danas i na kojoj jesu danas i na kojoj jesu danas uglavnom radnici u trgovini u Hrvatskoj. INA-u smo privatizirali i to je zajednički, ja bih rekao korektno rečeno, grijeh hrvatske politike na način koji je rezultirao gašenjem prerade nafte u Hrvatskoj gotovo, gotovo u cijelosti prestankom proizvodnje bitumena, enormnim uvozima dizela s mediteranskog tržišta, gubicima radnih mjesta već dosad tisuća radnih mjesta. Preostalo je relikvijum relikvijarum mreža benzinskih pumpi sa još uvijek onim natpisom na koji smo nekad bili ponosni – INA, još nekoliko tisuća radnika koji strepe za svoje sutra. Ljudi su na temelju dosad ostvarivanih prihoda koji su bili korektni za hrvatske prilike, ne zadnjih godina pretjerani ali korektni, planirali svoje živote, preuzimali određena opterećenja i kreditna, dio njih je sigurno i u onoj populaciji koju smo nekidan rješavali ovdje u Hrvatskom saboru. I postavlja se otvoreno pitanje nađu li se pod batinom onih koji su neprijateljski preuzeli INA-u, odgovorno to tvrdim, uz svu neodgovornost hrvatske politike, odgovorno to tvrdim, što će se desiti s tim ljudima? Tisuće obitelji su na brisanom prostoru. Kao saborski zastupnik apeliram na Vladu RH koja još uvijek kontrolira značajan udio u vlasništvu da ambicioznije i jasnije krene u zaštitu vlasničkih prava i nacionalnih interesa vezanih uz poduzeće INA, da se jasno očituje da tim ljudima pošalje poruku u kojoj mjeri kao građani ove zemlje mogu očekivati zaštitu od hrvatske politike i institucija hrvatske vlasti. Hvala na pažnji.
Hvala i vama poštovani kolega. Evo iscrpili smo listu klubova zastupnika koji su htjeli govoriti na različite teme sa saborske govornice. Ali i radi nas u Hrvatskom saboru i radi hrvatske javnosti moram ono što smo se dogovorili ponoviti. Dakle, ovo je službeni početak plenarnog zasjedanja Sabora, 9,00 sati. Ovo je sve zabilježeno normalno i dostupno je hrvatskoj javnosti i ostat će u arhivima Hrvatskog sabora. Sve drugo nije u djelokrugu pojedinca u Hrvatskom saboru pa makar bio i predsjednik Hrvatskog sabora. Svaki saborski zastupnik odlučuje o svojim prioritetima i svojoj zainteresiranosti. Da li je osiguranje Royal moguće riješiti izvan sustava arbitrarno? To ja ne znam, ali postavljeno je pitanje, itd. Dakle, držat ćemo se onoga što smo dogovorili a to ne priječi nijednog zastupnika, dapače obvezuje ga i mene, da sve što radimo, radimo u skladu sa Poslovnikom Hrvatskog sabora i da odlučujemo u skladu sa Ustavom, zakonima i Poslovnikom Hrvatskog sabora. Jedino to mogu reći. A sada ćemo nastaviti po utvrđenom dnevnom redu. Sada je na dnevnom redu - Prijedlog Odluke o donošenju Prostornog plana Parka prirode Biokovo; Predlagateljica ove odluke je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog odluke ste primili. Kod donošenja ove odluke primjenjuju se odredbe Poslovnika Hrvatskog sabora koje se odnose na drugo čitanje zakona. To su članci 194. do 202. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo, Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Izvješća ovih radnih tijela Hrvatskog sabora primili ste na ovoj sjednici. Želi li predstavnica predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovana ministrica graditeljstva, prostornog uređenja Anka Mrak Taritaš. Izvolite ministrice.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Pred nama je Odluka o donošenju Prostornog plana Parka prirode Biokovo. Možda da iskoristim ovu priliku i da nas sve zajedno podsjetim ovo je od 2012. 7 prostorni plan područja posebnih obilježja koji predstavljamo u ovom Domu i gdje saborski zastupnici će imati priliku izglasati ga i donijeti ga. Dakle da podsjetim, mi smo u ovom sazivu uspjeli donijeti dva prostorna plana nacionalnih parkova, to je Sjeverni Velebit i Plitvička jezera, i od parkova prirode ovo je peti prostorni plan. Dakle, nakon što smo uspjeli donijeti prostorni plan Vranskog jezera, zatim Telaščice, Žumberka, Medvednice pred nama je evo peti prostorni plan Parka prirode Biokovo. Ovo govorim iz razloga što je dobro znati u kontekstu kada se govori o prostornim planovima, kad se govori o procedurama, kad se govori o javnim raspravama, kad se govori o postupku donošenja onda se uvijek govori da je to sporo, komplicirano, dugotrajno. Ja mislim da nema nijedne općine ni grada, dakle nijedne jedinice lokalne samouprave ili regionalne koja se ne bi ponosila da uspije u svom mandatu donijeti sedam prostornih planova, a evo nama je tu pred vama sedmi Prostorni plan Parka prirode Biokovo. Riječ je o parku prirode koji je takvim proglašen '81. godine, '83. godine je donesen prostorni plan koji je bio na snazi do '94. godine. Dakle, od '94. godine do evo 2015. godine prostor Biokova nije pokriven prostornim planom što govori o tome da je nemoguće izdavati, odnosno vrlo teško gotovo nemoguće izdavati odgovarajuće dozvole i aplicirati vezano uz odgovarajuće fondove EU pogotovo kad je riječ o zaštićenim dijelovima prirode. Prostorni plan Parka prirode Biokovo proglašenjem je definiran da je obuhvat 19 550 hektara. Kada su detaljno utvrđivane granice snimkom i kroz analizu Zavoda za zaštitu prirode sada je obuhvat 19 330 hektara i on obuhvaća područje dvaju gradova, Makarske i Vrgorca, te sedam općina – Brela, Zadvarje, Šestanovac, Zagvozd, Podgora, Tučepi i Baška Voda. Najveća površina otprilike 30% površine parka je u obuhvatu općine Zagovozd. Ja moram iskoristiti ovu priliku i možda reći moje nekakve impresije kao prostornog planera ali apsolutno i ko građana Biokovo je jedna vrlo, je planina koja govori o toj jednoj dramatičnoj situaciji između mora i visine koja se diže i svim onima koji se kupaju na makarskom primorju se čini da vrlo jednostavno i lagano savladiva. Imate prilike svake godine čuti da tome nije tako. Dakle da posjetitelji koji su kao kupači na području Makarske rivijere kreću u osvajanje Biokova već poznato u japankama i da zapravo svaki puta gorske službe spašavanja su u situaciji da nekog moraju spasiti. On izgleda vrlo sagledivo i vrlo jednostavno je doći do vrha, ali tome apsolutno nije tako. S tim što onaj dio Parka prirode Biokovo koji je u zaleđu je puno pitomiji, puno prihvatljiviji i ovim prostornim planom ne samo da se sagledava ovaj dio koji je uz morski, koji je dakle vrlo interesantan, nego se sagledavaju i mogućnosti i tog zaobalja. Naime, tamo negdje 60.tih godina prošlog stoljeća kada je prošla Jadranska magistrala onda se je na tom području desio jedan proces gdje su ljudi sa svojih naselja u kojim su živjeli a koji su bili pod obroncima Biokova spustili se na more, more je postala atrakcija, bavili su se turizmom i taj dio je bio zaboravljen. Zaboravljen je bio taj dio da se godinama živjelo od onog što je Biokovo omogućavalo. Dakle Biokovo je omogućavalo i razvoj poljoprivrede koja je sad tamo apsolutno zapuštena ali postoji jedna djelatnost koja se je i razvijala, a to je da se iz onih dubokih jama koje su bile u Biokovu vadio led, taj led se koristio u periodu kad nije bilo struje i nije bilo frižidera za održavanje hrane. I dan danas postoje te duboke jame koje imaju led, a sve to je zaboravljeno u jednom drugom načinu življenja. Ovaj prostorni plan govori još o nečemu što treba zaista voditi računa, govori o tome da Biokovu vrate neke stare vrijednosti, da se na Biokovo ponovno vrati klasična poljoprivreda kao što je bilo, da se vrati stočarstvo ali i da se aktivira taj zaobalni dio Bikova jer mi cijelo vrijeme Biokovo promatramo i gledamo sa ove strane koja je strana od mora. Kad je riječ o parkovima prirode, odnosno o parkovima posebnih obilježja, nacionalnim parkovima i parkovima prirode uvijek postoji gruba podjela, to je zona uže, dakle zone temeljne zaštite odnosno stroge zaštite, zatim zona umjerene zaštite i zona koja omogućuje korištenje. Kad je riječ o Biokovu 18% prostora površine parka obuhvaća ta zona stroge zaštite, 78, 86% je zona usmjerene zaštite i zona korištenja je otprilike 3% površine parka. Tome je tako već kad se vidi da je jedna velika, velika površina parka. Dakle, ovim prostornim planom se omogućuje aktiviranje niza gospodarskih djelatnosti kao što sam već rekla riječ je o poljoprivredi, riječ je o stočarstvu, no međutim ovaj prostorni plan omogućuje u ovih 3% i sve druge djelatnosti, dakle omogućuje i rekreaciju, i obrtništvo, i seoski turizam i dakle ne samo i stanovanje nego i gospodarstvo. Kod nas je uvriježeno i tome smo na putu da probamo postići da tome nije tako, kad neko zemljište ima na prostoru parka prirode ili nacionalnog parka onda su naši građani u dosta slučajeva spremni reći i govore o tome mi se nalazimo u rezervatu, mi ništa ne možemo, mi smo u podređenom položaju u odnosu na druge građane RH. Donošenje ovih planova, dakle ovo je 7 plan koji je od 2012.pred Saborom govori o tome da tome nije tako. Dakle, ovaj prostorni plan daje jasne elemente, elemente po kojim će se kuće koje se nalaze na području Parka prirode Biokovo a nelegalne su a ovim su detektirane i nalaze se kao takve označene moći legalizirati kao i što se mogu legalizirati i kuće drugih naših građana na području RH. Ovim prostornim planom se jasno definiraju uvjeti pod kojim se mogu graditi objekti namijenjeni za stanovanje, objekti koji su namijenjeni za određene vrste gospodarskih djelatnosti, pri tom prvenstveno mislim na turizam. Ono što sam uvodno pokušala reći je slijedeće, dakle tamo 60.tih godina prošlog stoljeća se je spuštalo s obronaka Biokova na more i koristila obalna linija, a sad je proces drugačiji. Sve više se gradi u zaobalju, sve više se gradi i sa druge strane Biokova iz jednostavnog razloga što se turizam razvio u jednom drugom smjeru. Kad dođete na prvi ili drugi plato Biokova i kad pogledate dolje onda vidite tu obalnu liniju koja je dosta izgrađena, ali i vidite ta naselja u kojim su tih 60.tih godina ljudi otišli na obalnu liniju, da se vraćaju, da su to nove kuće, da su to rekonstruirane kuće, da su to kuće s bazenima i da su to kuće apsolutno postaju poželjne i za razvoj turizma. Kad je riječ nekakvim drugim elementima koji su definirani ovim prostornim planom, tada je važno za reći slijedeće, a to je da ima otprilike oko 1000 različitih pastirskih stanova koji se ovim planom, se dozvoljavaju i dati su detaljni uvjeti za njihovu rekonstrukciju. Dakle oni se jednako tako mogu rekonstruirati, mogu se koristiti ne samo za klasično stanovanje nego se mogu koristiti i u turističke svrhe. I ono što je na Biokovu svaki put, odnosno kad sam govorila o prostornim planovima područja posebnih obilježja naglašavana je bila infrastruktura. E na Biokovu ta infrastruktura apsolutno ima veliki značaj i ima veliku ulogu. Veliki značaj i veliku ulogu ima iz slijedećeg razloga. Kad idete s autom i pokušavate doći do vrha Biokova to je jedno dosta ovako traumatično iskustvo. Ovim prostornim planom je omogućeno slijedeće a to je već na samom ulazu s morske strane prostor koji je namijenjen za parkiranje i onda je predviđeno da se do određenih nivoa obilaska Biokova može doći vozilima koji će biti organizirani što apsolutno daje s jedne strane sigurnost svih onih posjetitelja koji dolaze na Biokovo, ali s druge strane ono što je značaj da je i mogućnost da i Biokovo ostane zaštićeno jer bilo kakav građevinski zahvat koji bi bio na tim cestama bi apsolutno doveo do velikih problema u smislu zaštite prirode. Ovim prostornim planom jednako tako omogućujemo i otvaranje nekoliko ulaza sa strane zaobalja dakle sa druge strane Biokova. Jednako tako je važno sljedeće žičara koja je već bila dugi niz godina je o njoj bilo govora, žičara koja ide s morske strane od Makarske je ovim prostornim planom planirana, da je ona bila kojom prilikom da je prostorni plan bio pred desetak ili više godina donesen i ona bila izgrađena sigurno bi se nekoliko puno manje dešavalo ovih situacija gdje ljude koji se odluče u osvajanje Biokova u neprimjerenoj odjeći i obući u ljetnim mjesecima spasilo. Pri tome evo čovjek koji je prošle godine, za njim je bilo veliko traganje,riječ je o Poljaku još uvijek tijelo nije nađeno tako da postoje različite teorije, od teorija zavjere do toga da možda zaista se još negdje na Biokovu on nalazi. Ovim prostornim planom se planira trasa za istraživanje i žičare sa strane zaleđa iz jednostavnog razloga što treba prvo i osnovno vidjeti kapacitete i sve ostalo. Dakle tema za istraživanje nakon što se istraži nije nikakav problem da to bude i definirano prostornim planom. Kada je riječ o ovom prostornom planu ovaj prostorni plan zaista njegovim donošenjem će se omogućiti niz aktivnosti koje su spremne i o kojima je riječ da bi se mogle aktivirati odmah. Prvenstveno je riječ o rješavanju ulaza sa strane mora odnosno sa strane kopna na način da se što hitnije može napraviti to parkiralište i da se pojednostavi odnosno bude siguran i jednostavan dolazak do samog vrha. Kada je riječ o građevinskim područjima tada je u javnoj raspravi bila velika diskusija o građevinskim područjima,kolika su, da li ih treba smanjiti, što se tu dešava, sva građevinska područja iz važećih prostornih planova uređenja općina i gradova su ovim prostornim planom preuzeti u svojim granicama kao takvim. No međutim napravljen je jedan pomak dalje, niz tih prostornih planova uređenja općina i gradova u odnosu na ta građevinska područja imali su obvezu donošenja urbanističkog plana uređenja. Donošenje urbanističkog plana uređenja se dešava u situacijama kada nismo baš do kraja sigurni što treba planirati pa onda to dajemo za neki drugi korak ili zaključimo da treba još jedanput to proučavati. Mi smo dosta detaljno proučili ta građevinska područja, dosta detaljno proučili sve provedbene odredbe koje su u sada važećim prostornim planovima uređenja općina i gradova i ovim prostornim planom je omogućeno direktno izdavanje građevinskih dozvola. U tim građevinskim područjima sa jasno definiranim uvjetima ne od same veličine parcele, od koeficijenta izgrađenosti, dakle ovim donošenjem prostornog plana se omogućuje aktiviranje i tih građevinskih područja. Kada je riječ o svim drugim elementima koji su definirani ovim prostornim planom kroz provedbene odredbe vidi se da su dosta detaljno definirani. Mi se ovdje nismo odlučili propisati obvezu niti jednog jedinog urbanističkog plana uređenja državnog značaja što zakon omogućuje iz jednostavnog razloga što je zaključak da u građevinskim područjima imamo sasvim dovoljno elemenata da možemo izdavati dozvole i možemo propisati propozicije, a za neke ključne stvari su već i provedeni urbanistički natječaji ili će se provesti, dakle ono što bi eventualno moglo izazvati nekakav prijepor ili nekakvu diskusiju. Park prirode Biokovo nakon 25 godina je prostorni plan je pred ovim uvaženim Domom,mogućnost da se o tome odlučuje. On je izuzetno važan za gospodarski i daljnji razvoj tog kraja na način da se aktivira zaleđe, a da se ta obalna linija u najmanjoj mogućoj mjeri dalje crpi. Dosta je veliki prijepor izazivala diskusija o granicama Parka prirode Biokovo. Mi kada smo bili u javnoj raspravi tada je dio javne rasprave se odnosio na to. Kao što znate temeljem Zakona o zaštiti prirode da granicu parka prirode utvrđuje nadležno tijelo odnosno utvrđuje Sabor, a točne granice u digitalnom obliku nama daje zavod za zaštitu prirode što je u ovom slučaju i učinio. I ja mogu reći da prijepor o granicama Parka prirode Bikovo se radi između dvije struke između geografa i geologa. Geografi Biokovo gledaju u geografskom kontekstu i gledaju što to geografski znači, a geolozi to gledaju u jednom drugom kontekstu u odnosu na planine u odnosu na geološku građu, tako kada slušate geografe onda su oni sa tim granicama apsolutno su im prihvatljive, ali kada slušate geologe oni bi vrlo rado da se te granice prošire i da u određenim dijelovima ide i do mora jer ono što su nam iza pokazale da u pojedinim uvjetima u Makarskom primorju tamo gdje ide pitka voda odnosno gdje je voda koja nije slana da je to voda koja ponire iz Biokova i tu izvire. Meni je izuzetno što je prilika da i sedmi prostorni plan imamo mogućnost prezentirati pred ovim uvaženim Domom i da pokažemo da se prostorni planovi mogu donesti u sasvim prihvatljivim uvjetima provesti javna rasprava i sve ostalo, da kada imate dobre stručne podloge da je onda to znatno jednostavnije, da u svemu tome samo morate biti uporni, a onda kada ste uporni možete zaista pred ovim Domom pokazati sedam prostornih planova. I da su prostorni planovi kada je riječ o područjima posebnih obilježja da ne treba više biti zaista te grube riječi o tome da ljudi tamo žive u rezervatima nego čak štoviše da življenje tamo može imati prednost i kvalitetnim prostornim planom može se dati uvjeti za razvoj i takovih dijelova Lijepe naše. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovana ministrice. Na vaše izlaganje imamo nekoliko replika. Prva replika poštovani zastupnik Goran Beus Richembergh.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospođo ministrice, i na početku i sada na kraju rekli ste jednu iznimno važnu stvar. Naime, u područjima s posebnim obilježjima neovisno o tome radilo se o nacionalnim parkovima, parkovima prirode ili nekim drugim zonama mnogi naši sugrađani osjećaju tegobu svog života uz mnoga ograničenja i to traje desetljećima. Čini im se kao da su zapravo prokleti što žive na tim prostorima a trebalo bi biti obrnuto. Dakle život u takvim zonama mora biti blagoslov. Oni imaju on što mnogi drugi nemaju i zato je vrlo važno prostornim planom ovako kako ste vi postavili priču oko Parka prirode Biokovo pružiti takve mogućnosti da se pod naravno najstrožim mogućim uvjetima zaštite prirode odnosno okoliša omogući tim ljudima da žive, omogući da stvaraju, omogući da budu komplementarne sa svojim okruženjem. Mi imamo situaciju osobito kada je riječ o onome što kažete zaobalju u ovom konkretnom slučaju Zabiokovlju strašan proces depopulacije. Na tom području, posebice ovome koji obuhvaća sam prostorni plan imamo čitav niz zaselaka koji su potpuno ispražnjeni gdje više nitko ne živi gdje na sreću se ljudi vraćaju obnavljati kuće ali samo za povremeno korištenje. Kada bismo dakle uprli sada sve snage i sve ove jedinice lokalne samouprave, ova dva grada i općine o kojima se radi uz potporu države taj zapušteni brdsko-planinski, rekao bih područje od posebne skrbi mora biti za državu, to bi mogao biti sjajan prostor u kojemu bi se stvarala dodana vrijednost. Jer litoracija turističke ponude u Makarskom primorju je kritična. Ona se, dakle sav se turizam u Makarskom primorju događa u stotinu metara od obale, to je nešto što infrastruktura ne smije više izdržavati i ne može. U tome smislu nam je jako važno da se i okolne jedinice lokalne samouprave osobito one izvan granica parka uključe u stvaranje dodane vrijednosti.
Hvala lijepa. Nova replika poštovani zastupnik Ante Babić.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Pa poštovana ministrice kada ste u svom uvodnom izlaganju govorili o prostornom planu Parka prirode Biokovo. Rekli ste da je temeljni dokument za izradu prostornog plana stručna podloga zaštite prirode. Upravo na tu stručnu podlogu zaštite prirode 5 općina i grad Vrgorac su vam dali veliki broj primjedaba od kojih niti jedna nije usvojena. Pa me zanima da kažete još jednom pred javnošću tko može mijenjati granicu parka prirode, kako je moguće da na prostornom planu nema imena oni koji su mijenjali granicu parka prirode, već stoji samo Državni zavod za zaštitu prirode i niti jedna kažem primjedba općine i gradova nije usvojena. Kada ste govorili o stradavanjima ljudi na planini Biokovo, morate znati da je najveći broj stradalih sa područja koje obuhvaća područje općine Baška voda a upravo tu niste dopustili ulaz u Park prirode Biokovo odnosno sve ono što je moguće kao informaciju dati turistima. Hvala.
Odgovor na repliku poštovana ministrica Anka Mrak Taritaš.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče, dakle nezadovoljstvo građana kada smo mi u javnoj raspravi uglavnom se odnosi na granice parka prirode. To smo imali prilike već proći u nekoliko slučajeva i u nekoliko prostornih planova. Ovdje je jednako tako, ja ponavljam, granice parka prirode su utvrđene '81. godine. Granice parka prirode utvrđuje Hrvatski sabor. Hrvatski sabor ga utvrđuje '81. kada je utvrđivalo, nije utvrđivalo na podlogama nego je utvrđivalo opisno. Opisno su one bile prenesene od '81. godine na ovamo. U bivši prostorni plan Makarske kada je Makarska u svom prostornom planu imala ova naselja o kojima vi govorite osim ovih koje su bile u zaobalju. Jednako tako je, granice parka prirode su se nalazile i nalaze se u prostornom planu Splitsko-dalmatinske županije a mi smo radili na stručnoj podlozi koju temeljem Zakona o zaštiti prirode radi nadležna uprava za zaštitu prirode koja tada je iz granica parka prirode koji su u narodnim novinama objavljeni i definirani opisno, u ovim svim slučajevima je ona precrtavana ručno a sada je precrtavana u digitalnom obliku i cijeli obuhvat parka prirode je otprilike 30 hektara manji nego što je bio u času kada su granice utvrđene. Novo utvrđivanje granica znači proći postupak, proći pred Hrvatskim saborom jednako tako usvajanje i tek onda ići dalje u prostorni plan. To imamo mi priliku vidjeti prostorni plan koji je jednako tako bio pred ovim uvaženim Domom. On je bio 2005. godine, riječ je o Medvednici, spreman za donošenje no međutim tada se otišlo u postupak utvrđenja granica parka prirode i 2014. smo ga donijeli nakon 9 godina. Ali zašto su teme uopće granice parka prirode? Teme su iz ovog razloga što je rekao uvaženi zastupnik prije vas a to je da ljudi kada se nalaze u parku prirode imaju osjećaj da su oni, ja ću malo grubo reći ali da su oni u nekakvim podređenim položajima, da se oni ne nalaze u parku prirode, da bi im bilo jednostavnije doći do dozvola. Ovaj prostorni plan govori o tome da tome nije tako. Granica parka prirode može ići linijom da možda i pojasnim, linijom jedne ulice. I sada će se desiti sljedeće da oni koji se nalaze u parku prirode će moći dobiti svoju dozvolu a oni koji se nalaze izvan parka prirode neće moći dobiti svoju dozvolu jer im nije donesen urbanistički plan uređenja koji je u obvezi jedinica lokalne samouprave. Tako da je ovaj prostorni plan dao jasne uvjete i kriterije za izdavanje dozvola i to što se netko nalazi u parku prirode nakon donošenja prostornog plana će moći dobiti svoju dozvolu. I tema granice je uvijek tema zašto ja jesam, neću moći dobiti dugo donošenje planova. A ja mislim da smo mi ovim svojim poslom postigli to da pokažemo da kada je riječ o parkovima prirode i nacionalnim parkovima nije dugo donošenje planova.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Branko Bačić ima repliku.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovana gospođo ministrice, svakako da treba pozdraviti sve aktivnosti koje ministarstvo radi na donošenju ovog prostornog plana. Prostorni plan se i donosi između ostaloga da zaštiti prirodna i kulturna dobra zbog kojeg je određeno područje i proglašeno, u ovom slučaju, parkom prirode. Ali on je potreban i da bude u suglasju sa interesima lokalnog stanovništva kojega u prvom redu artikuliraju jedinice lokalne samouprave. Činjenica je ono što nije dobro u ovom planu, a to je da od 9 jedinica lokalne samouprave njih 6 se ne slaže sa ovakvim tekstom odnosno Prijedlogom prostornog plana Parka prirode Biokovo i to imaju dvije velike primjedbe. Jedna primjedba ide prema stručnoj podlozi za zaštitu prirode, a druga primjedba ide na granice samoga parka. Naime, slažem se s vama da zakonom utvrđene su granice Parka prirode Biokovo, to nije sporno, no što je sporno da je nakon toga doneseno veliki broj prostorno-planskih dokumenata, prostornih planova kako bivše općine Imotski, Vrgorac, Makarska, kasnije Splitsko-dalmatinske županije, jedinica lokalne samouprave, kada su granice u tim prostornim planovima u bitnome odstupaju od granica Parka prirode Biokovo kojega mi danas utvrđujemo prostornim planom. Zato držim da je trebalo onda u tom smislu ili je bila greška kad su se donosile granice prostornih planova jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave ili smo sada ovim prijedlogom plana trebali paralelno ići u izmjenu zakona kojim je utvrđena granica Parka prirode i uvažiti doista opravdane primjedbe jedinica lokalne samouprave koje govore o određenim naseljima koja su sada unutar granica plana, a prema njihovim prostorno-planskim dokumentima nisu unutar tih granica. Zato držim da je trebalo sačekati, riješiti prethodno pitanje pa tek onda ići u donošenje plana.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovana ministrica Anka Mrak Taritaš.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče, i vi kao i ja dobro znamo da je prostorni plan kad je riječ o područjima posebnih obilježja nadređen prostorni plan … uređenja općina i gradova i donošenjem ovog plana primjenjivat će se ono. U tim dijelovima se neće primjenjivati prostorni planovi uređenja općina i gradova. Zaista su jedinice lokalne samouprave koje se nalaze na tom teritoriju, ja sam pročitala u novinama da imaju problem, ali nakon javne rasprave, nakon toga što su dobili obavijest koje su primjedbe prihvaćene da je problem granica. Da bi to mogli utvrditi i vidjeti o čemu je riječ, mi im zajedno sa svojim suradnicima prije jedno 2 tjedna smo odradili jedan veliki sastanak gdje smo pozvali sve općine i gradove, svih 7 jedinica lokalne samouprave i na tom sastanku ja sam htjela doznati koje su to ključne stvari, odnosno koje su to njihove primjedbe iz kojih razloga im ne bi bio prihvatljivo donošenje prostornog plana i na tom sastanku smo diskutirali jedino o granicama. Dakle nismo diskutirali primjedbama jer su tada dobili saznanje da kad temeljem zakona kad mi primjedbu prihvatimo mi ne šaljemo obavijest, kad primjedbu ne prihvatimo šaljemo obavijest. Tako da je netko tko je, bile su 2-3 jedinice koje su jako inzistirale na svojim primjedbama da bi se ispostavilo da su te sve primjedbe ugrađene i tad su mogli vidjeti da se one nalaze u prostornom planu. Dakle diskusija je bila jedino o granicama. Ali ja još jedanput ponavljam, granica je problem kad nemate prostornog plana i onda oni koji se nalaze unutar parka prirode imaju osjećaj da oni ne mogu doći do svojih dozvola. Kad imate prostorni plan onda granica više nije problem iz jednostavnog razloga što i građevinska područja koja se nalaze u području parka prirode mogu najnormalnije doći do svojih dozvola, čak štoviše u nekim slučajevima smo se i tamo složili, jednostavnije sada nego da nisu u parku prirode jer bi trebali čekati još urbanistički plan uređenja. Prostorni plan, samo jednu rečenicu, nije nešto što je uklesano u kamenu i što se ne može mijenjati. Kad se krene postupak izmjena granica, ako se zaključi da se one trebaju mijenjati promijenit će se u skladu s tim i ovaj prostorni plan.
Hvala lijepa poštovana ministrice. Da li izvjestitelji odbora Hrvatskog sabora, radnih tijela žele iznijeti svoja izvješća? ne. Otvaram raspravu. Idemo u raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub zastupnika ORaH-a u Hrvatskom saboru i poštovana zastupnica Mirela Holy. Izvolite kolegice.
Hvala vam poštovani predsjedniče Sabora. Poštovane kolegice i kolege, poštovana ministrice. Na samom početku izlaganja o Prijedlogu odluke o donošenju prostornog plana Parka prirode Biokovo u ime kluba ORaH-a postavit ću pitanje. Zašto uopće imamo zaštićena područja prirode poput nacionalnih parkova i parkova prirode? Imamo li ih zbog razvoja turizma, gospodarskog razvoja općenito ili ih imamo prvenstveno zbog zaštite određenih prirodnih i krajobraznih vrijednosti i obilježja tih područja, a tek potom zbog turizma i razvoja gospodarstva? Nacionalni parkovi i parkovi prirode iznimno su važni za održivi razvoj neke države, a to su posebno područja koja država štiti instrumentima Zakona o zaštiti prirode, a održivost podrazumijeva ravnotežu između tri stupa na kojima počiva koncept održivog razvoja, a to su zaštita prirode i okoliša, gospodarski razvoj te poštivanje društvene pravde. Održivost nije lako postići, no ukoliko ne možemo održivo upravljati zaštićenim područjima postavlja se pitanje možemo li uopće postići održivi razvoj. Stoga smatram da je ključno pitanje kada razmatramo ovaj prijedlog odluke o donošenju Prostornog plana Parka prirode Biokovo osiguravali ovaj dokument, dugoročni razvoj, održivi razvoj ovog područja. U klubu ORaH-a smatramo da ne osigurava i stoga nećemo podržati donošenje ovog dokumenta. Ovaj dokument ima i neke pozitivne elemente, primjerice to što ne dozvoljava postavljanje novih telekomunikacijskih odašiljača na području parka. Pozitivno je i to što promišlja rješavanje problematike gospodarenja i pročišćavanja otpadnih voda biološkim metodama, no nije pozitivan raskorak između stvarnog stanja i izuzetno velikih apetita usmjerenih prema zaposjedanju prostora građevinskim objektima koje teško možemo opravdati realnom i održivom dinamikom razvoja parka, posebice u turističkom smislu. I nitko ne odgovara na pitanje tko će ovako megalomanski osmišljenu u prvom redu turističku infrastrukturu financirati i učiniti ekonomski održivom i je li doista Parku prirode Biokovo potreban toliki broj zona posjetiteljske infrastrukture, a te su zone ustvari izdvojena građevinska područja izvan naselja. U tekstualnom dijelu plana se određuje da su te zone planom određene prostorne cjeline i izvan građevinskog područja, naselja unutar kojih se mogu planirati posjetiteljsko-informacijski centri i informacijski centri odnosno info točke namijenjeni posjećivanju parka, a tih je zona predviđeno 10. U ovom trenutku ih je ako nisam pogrešno čitala plan dvije, glavni ulaz i ravna Vlaška. Još je nekoliko ruševina no ostalo se planira tek građevinski zaposjednuti. Predlagatelj u dokumentu pojašnjava da se posjetiteljsko-informacijski centri nalaze unutar zona posjetiteljske infrastrukture i predstavljaju građevine u funkciji posjećivanja i upravljanja parkom. Posjetiteljsko-informacijski centar smješten uz glavni ulaz u park planira se sa sljedećim sadržajima: dvorana za prezentaciju i edukaciju s izložbenim prostorom, informacijski punkt, suvenirnica, postaja službe čuvara prirode javne ustanove parka, prostor za pohranu spasilačke opreme i prostor za povremeni boravak članova Službe spašavanje, te s pomoćnim radnim, skladišnim i sanitarnim prostorima, parkiralištem, odmorištem, edukacijom na otvorenom i zgradom ugostiteljske usluge za okrjepu. Manji posjetiteljsko-informacijski centri nalaze se uz sekundarne ulaze u park. To su Saranač, Gornja Brela, Zagvozd, Milići i u zoni posjetiteljske infrastrukture Podglogovik staza i Štrbina, Vošac. Sadržajno mogu biti slični posjetiteljsko-informacijskom centru smještenom uz glavni ulaz, ali uz s manjom površinom i veličine. No ne definira se koliko manje površine i koliko manje veličine. I čemu tolika infrastruktura? Tko će je održavati i s kojim novcem? Nije li glavna funkcija parka zaštita biološke i krajobrazne raznolikosti i to temeljem Nacionalne strategije i Akcijskog plana zaštite krajobrazne i biološke raznolikosti koje se na žalost do sada realizirao u nekih 10% predviđenih mjera. Mnogi su prigovarali na žičaru, pa čak i razvili teoriju da se ovaj plan i donosi samo kako bi se omogućila realizacija žičare. Je li žičari mjesto u parku prirode? Smatramo da nije problem u žičari ukoliko je ona na adekvatan način uklopljena u prostor i krajobraz parka, na način da ne ugrožava temeljnu krajobraznu vrijednost parka ukoliko se … [[Govornica se ne razumije.]] obnovljivim izvorima energije, te izgrađena od okolišno prihvatljivih materijala. No jesu li ovim planom zadovoljeni svi nabrojani preduvjeti? Bojimo se da nisu. Nije sporna žičara, sporan je način na koji se planira realizirati ta žičara. U ime kluba ORAH-a želim naglasiti da je iznimno važno da parkovi imaju svoj prostorni plan kao temeljni dokument dugoročnog održivog razvoja. To se podjednako odnosi na Nacionalni park Plitvička jezera i na prostorni plan Parka prirode Biokovo. No ni malo nije svejedno kako će ti prostorni planovi izgledati, u kojem pravcu će se usmjeravati budući razvoj ovih područja. Bez obzira na neke pozitivne elemente ovog plana, a to je između ostalog i opredijeljenost prema tzv. tradicionalnim poljoprivrednim praksama iako bi po našem stavu bilo daleko adekvatnije koristiti termin održive poljoprivredne prakse kako se pod tradicionalne poljoprivredne prakse ne bi podvuklo konvencionalno ratarstvo i farmsko stočarstvo, jer je pašnjačko stočarstvo iznimno važna metoda očuvanja bioraznolikosti pašnjačkih zajednica. Neosporna je činjenica da provedba ovog prostornog plana ipak neće dovesti do održivog razvoja parka, da je prijedlog ovog plana megalomanski i kao da stremi razvoju masovnog turizma u ovom jedinstvenom parku što je u direktnoj suprotnosti sa idejom održivog razvoja parka. Smatramo da bi ovaj dokument trebalo vratiti na doradu, te posvetiti daleko veću važnost primjedbama stručnjaka koji su prije desetak i više godina radili stručne podloge za izradu prostornog plana ovog zaštićenog područja, a koji nisu bili konzultirani prilikom izrade konačnog prijedloga ovog dokumenta. Njihova su imena korištena kako bi se dobio alibi s područja prirodoslovne struke što nije dobra praksa. Radi se o doktorici znanosti Mariji Editi Šolić i doktoru znanosti Nikoli Tvrtkoviću. U klubu ORAH-a bojimo se da će ovako koncipiran plan imati i direktne reperkusije u smislu neprovedbe Direktive o staništima, odnosno NATURA-e 2000 a to podrazumijeva i plaćanje financijskih penala. Ponovno podsjećam da sve te obaveze nećemo moći provesti bez snažnog financijskog instrumenta za provedbu politike zaštite prirode, a u Hrvatskoj se u ovom sustavu okreće na godišnjoj razini oko pola milijarde kuna. Na žalost taj novac trošimo nenamjenski. Rješenje postoji i zove se nacionalna parkovna agencija od koje je ova Vlada na žalost odustala i tako nastavila lošu politiku prethodnih HDZ-ovih Vlada. Podsjećam izrada ovog plana počela je još 1996. godina kada joj se pristupilo na stručan način, te su angažirani stručnjaci iz određenih područja za izradu pojedinih podloga. S vremenom je zbog organizacijskih promjena na više razina cjelokupna izrada zaustavljena, te je na kraju promijenila smjer i uplovila u političke interesne vode, pa se razišla od struke i zaštite prirode zaštićenog prostora parka prirode. Konačno zoniranje prostora je provedeno ne poštujući potrebnu interdisciplinarnost koja bi garantirala očuvanje temeljnih vrijednosti Parka prirode Biokovo. Nakon čitavog niza godina odjednom je tijekom 2014. godine cijela procedura snažno politički pogurana i dobila je vjetar u leđa pod motom bolje ikakav nego nikakav plan. Na taj način je ciljano i smišljeno u isti ugrađena nepovratna devastacija područja i prirode kroz provedbene odredbe za utvrđivanje posjetiteljskih zona diktiranih od strane pojedinih interesnih skupina i jedinica lokalne samouprave. Struka kako ona biološka kao i sama zaštita prirode je stavljena u drugi plan, jer je bila samo smetnja tzv. investicijskom zamahu na Biokovu. Mjere zaštite prirode područja kao dijela nacionalne, ekološke mreže, a koje je izradio Državni zavod za zaštitu prirode nisu predviđale promjene namjene, odnosno korištenje prostora osim na primjer razvoja stočarstva koji bi održavao tradicionalne travnjake, odnosno njihovu biološku raznolikost. Isti zavod je na kraju bez sumnje pod pritiskom politike amenovao prijedlog prostornog plana u kojem već i ulazni podaci o flori i fauni nisu bili ažurirani od 1996. godine, a njihov sažeti prikaz u planu očito nije izradila stručna osoba. Ministarstvo zaštite okoliša i prirode također je dalo suglasnost na ovakav površan i oprečan dokument koji može imati trajne negativne posljedice na prirodne vrijednosti Parka prirode Biokovo. Mnogi sadržaji iz plana poput žičare, sportsko rekreacijskih zona, ugostiteljsko-turističke zone zahtijevali su stratešku procjenu utjecaja na okoliš. No, ovakvim planom procedura je ignorirana i omogućava se provedba tih zahvata bez potrebnih, detaljnih analiza koje bi nepristrano ocijenile moguće utjecaja na krajolik i prirodnu baštinu te opravdanost njihove izvedbe. Nadalje, pojedine stručne sastavnice plana a osobito one najvažnije s područja zaštite prirode potpuno su površne i nedostatne čemu idu u prilog i primjedbe na prijedlog prostornog plana upućene izrađivaču i nositelju izrade u tijeku javne rasprave od strane dr.sc. Nikole Tvrtkovića iz Instituta "Planina i more", dr.sc. Marije Edite Šolić koji su bili jedni od izrađivača stručnih podloga za plan na početku njegove izrade, a poslije u cijelom daljnjem postupku izrade potpuno su zaobiđeni kao što je zaobiđeno sudjelovanje i angažman stručnjaka iz područja bioloških znanosti u izrađivačkom timu plana. Sada ću iznijeti neke od primjedbi dr. Šolić i dr. Tvrtkovića. Dr. Šolić smatra da su fundamentalne prirodne specifičnosti već odavno nalagale višu kategoriju zaštite od kategorije parka prirode te proglašenjem Nacionalnog parka Biokovo došlo do saborske procedure ali nažalost ne i do izglasavanja u Saboru. Zaključci nekoliko znanstvenih skupova održanih u periodu od 1979. do 1999. godine ukazivali su da treba Biokovo proglasiti nacionalnim parkom i uspostaviti trajni monitoring na već postojećim temeljima te Biokovo uvrstiti na listu svjetske prirodne baštine. Dr. Šolić naglašava da je u prijedlogu Prostornog plana Parka prirode Biokovo uočen nedostatak osnovnih prirodnih sastavnica i podloga, konfuzna i nepotpuna interpretacija literaturnih podataka, navode se nepovezani izvadci pojedinih literaturnih podataka i podloga, zaobiđeni su važeći postojeći stručni i znanstveni rezultati objavljeni u znanstvenoj i stručnoj literaturi, neadekvatno rezoniranje spram prirodnih specifičnosti Biokova te se ovakvom predloženom zonacijom uveliko utječe na rušenje temeljnih vrijednosti prirode Biokova. Ignorirane su prirodne osobitosti i značajke područja na kojima su predviđeni zahvati koji su neposredna prijetnja specifičnim biokovskim taksonima, njihovim mikro populacijama i staništu te će njihovom provedbom u prostoru isti biti nepovratno izgubljeni. Klimatski podaci dani su samo na osnovi mjerenja za Makarsku i Imotski i to za razdoblje od 1952. do 1989. Nisu uzeti u obzir najnoviji podaci kao i sveukupni podaci sa klimatoloških i kišomjernih stanica okolnih područja koja utječe na klimu i mikroklimu Biokova a za što postoje dugogodišnji podaci i objavljeni radovi. Na Biokovu su veoma izraženi i drugi vjetrovi, ne samo bura i jugo kako se spominje u planu, magla i oblaci se uopće ne spominju. U prikazu flore podaci su ispremiješani. Ne prati se slijed ni po porodicama ni po abecednom prikazu taksona. Neki biljni taksoni se navode po dva puta. Navode se neke vrste koje nisu potvrđene i one koje su nestale jer im je uništeno stanište. Stručna podloga za floru i vegetaciju, floristička i fitocenološka sastavnica područja Parka prirode Biokovo i kontaktna zona parka izrađena za potrebe izrade Prostornog plana Parka prirode Biokovo dostavljena je Županijskom zavodu za prostorno uređenje 2001. godine. Otada je objavljeno više radova koji su suvremenim citogenetskim tehnikama i metodama rasvijetlili znatan broj biokovskih taksona što je potvrdilo njihovu biokovsku samosvojnost i specifičnost, a koji nisu uvršteni. Uopće se ne navode neke biljne zajednice koje Biokovu daju specifičnost, kao ni one koje su još uvijek poznate samo za Biokovo i kontaktne zone Parka prirode Biokovo. Zone stroge zaštite su minorne. Iz zone stroge zaštite izostavljena su staništa i poznata nalazišta te stvarni … [[Govornica se ne razumije.]] biljnih zajednica koje su navedene u florističkoj i fitocenološkoj sastavnici područja parka prirode i kontaktnih zona parka izrađenih 2001. godine za potrebe izrade prostornog plana. Ovim planom u potpunosti su izostavljene prirodne specifičnosti kontaktne zone parka kao npr. na sjevernoj kontaktnoj zoni parka … [[Govornica se ne razumije.]] Zone posjetiteljske infrastrukture koje se navode u planu su obuhvatom i obimom u konfliktu sa potrebom zaštite i očuvanja specifičnosti flore i vegetacije tog područja na kojem su planirane stoga dr. Šolić smatra da ovim prijedlogom prostornog plana nije utvrđen adekvatan omjer zaštite i korištenja područja već je korištenje planirano na štetu prirodnih vrijednosti i specifičnosti Parka prirode Biokovo. A provedbom ovakvog plana trajno mogu biti narušene i izgubljene vrijednosti koje su bile presudne za njegovo proglašenje te za potencijalno višu kategoriju njegove zaštite. I dr. Tvrtković upozorava da podaci o fauni nisu posljednjih 14 godina ažurirani, njihova interpretacija je upitna, prijedlog zonacije se značajno razlikuje od onog što je predlagao, a nigdje nije našao obrazloženje tih promjena. Podaci o fauni su u najmanju ruku prema njegovom mišljenju šlampavom sažeti i očito nisu imali utjecaja na sadržaj prijedloga plana iako se radi o zaštićenom području prirode. Iz sastava stručnog tima vidljivo je da u samoj izradi plana nije sudjelovao nijedan prirodoslovac, a koji bi eventualno mogao utjecati na smjer pripreme i sadržaj prijedloga te se konzultirati sa specijalistima za pojedine ugrožene svojte i staništa. Stoga zaključuje da je njegovo ime u planu zloupotrijebljeno kako bi se formalno zadovoljio uvjet da u izradi plana trebaju sudjelovati stručnjaci raznih profila te se na taj način zavarava one koji su kasnije davali stručne ocjene dijela plana vezano uz zaštitu prirode. Upozorava na izostanak podataka o pretpostavljenom utjecaju planiranih zahvata u prostor kao ni o procjeni utjecaja očito planiranog većeg broja posjetitelja. Nije izrađena niti SWAT analiza koja bi mogla biti informativna da se ocijeni način razmišljanja stručnog tima koji je predložio prostorni plan. Slijedom svega prethodno rečenog klub ORaH-a neće podržati donošenje ovog dokumenta. Hvala vam najljepša.
Hvala i vama poštovana kolegice. Imamo nekoliko replika. Idemo po redu. Poštovani zastupnik Goran Beus Richembergh.
Poštovana kolegice Holy žao mi je što smo svjedočili danas ovakvome vašemu govoru jer je on prepun špekulacija i … [[Govornik se ne razumije.]] osobito u onome dijelu koji se tiče revitalizacije dijela prostora na koji se ovaj prostorni plan odnosi. Imam dojam da mi s Gornjeg grada i Tuškanca ne vidimo život. Ako ovako zamišljate standarde po kojima bi trebalo razvijati održivi razvoj onda razvoja nikakvoga nigdje biti neće. Ja vučem korijene iz toga područja, moja majka je rođena u Zavojanima i ja vrlo dobro znam kakvo je to područje, koje su njegove karakteristike i kako smo ubili život u tom prostoru u posljednjih 50 godina. Da, moguće je pronaći čitav niz zamjerki na pogotovo u ovom zadnjem djelu gdje ste citirali nekoliko stručnjaka, ali jednako tako ne smije se, ne može se, bilo bi strašno štetno zaobići interese ljudi koji tamo žive. Hoćemo li ih prokleti, hoćemo li ih natjerati da se isele, o kakvom pregrađivanju i izgradnji masovnoj govorite? Dakle sve što je definirano ovim prostornim planom u ukupnoj površini potpuno je minorno za razliku od onoga što vi kažete da je zona stroge zaštite minorna, a ona obuhvaća ni manje ni više nego 17$% ukupnog prostora parka prirode. Kad se tome još prida viša zona zaštite koja iznosi dakle sveukupno još osamdesetak posto i da je moguće događanje bilo kakvo u prostoru uključujući i izgradnju infrastrukture samo na 3% ove površine onda stvarno je u nesrazmjeru niz vaših ocjena prema stvarnome stanju ovoga plana.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Mirela Holy.
Poštovani kolega jer vi sebe uopće slušate šta govorite? Vi govorite o 70% zaštićene zone, pa jer vi znate o čemu mi govorimo ovdje? Mi govorimo o prostornom planu parka prirode. Park prirode je sam po sebi zaštićeno područje. Dakle, apsolutno je ovo što ste rekli vezano uz zoniranje potpuno mislim apsurdno. Govorimo o 3% izgrađenosti područja, to nije malo za prostorni park, to nije malo za prostorni park. O čemu mi govorimo? Govorimo o 10 posjetiteljskih zona koji imaju građevinska područja uključena u sebi. Dakle, dajte malo razmislite uopće o čemu govorimo. Ja sam ovdje citirala stručnjake koji su radili stručne podloge za ovaj park i koja mišljenja uopće nisu bila uvažena u konačnom izgledu prostornog plana. Pa zar to ne govori dovoljno? Državni zavod je također za zaštitu prirode bio prvo negativno ocijenio prijedlog a kasnije pod političkim pritiskom promijenio mišljenje. Ajde demantirajte te podatke, demantirajte to. Uopće nije nikakav problem i nemojte se molim vas pozivati na održivi razvoj jer je vaša stranka pokazala svojim radom u ovoj Vladi koliko drži do održivog razvoja. Zato i gurate vjerojatno i istraživanje i eksploataciju nafte u Jadranu, i termoelektranu Plomin C i da ne govorim o drugim prekrasnim održivim projektima koje vaša stranka zagovara.
Hvala lijepa. Nova replika, poštovani zastupnik Ante Babić.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče. Kolegice Holy, rekli ste da je vidljivo da je stručna podloga nije stručno odrađena i onda ste govorili o znanstvenim analizama časne sestre, doktorice Edite Šolić. A koliko je to nestručno odrađeno ja ću vam pokazati na jednom primjeru ekološke mreže Natura 2000.koja ne prati granice parka prirode pa se tako dogodilo recimo da je na području općine Zagvozd to proširenje područja ekološke mreže obuhvaća 50% središnjeg naselja samog Zagvozd, zatim 4 kilometra autoceste A1 čvor Zagvozd sa HAC-ovim centrom za održavanjem te poslovnu zonu Zagvozd i postojeću tvornicu Biokovka. Što je apsurdno jer ovo prošireno područje uopće nije područje očuvanja značajne vrste i staničnih tipova i time ste zapravo bili u pravu kada ste govorili u svom izlaganju. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Srđan Gjurković replika.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče. Poštovana kolegice, vi na kraju svoje rasprave kažete izgubljene vrijednosti sa eventualno donošenjem ovoga plana, propuštamo priliku za dobivanje viših vrijednosti, više zaštite itd. Pa koje više zaštite? Mi u ovom trenutku nemamo nikakvu zaštitu tako reći. Mi nemamo uopće ništa tamo da bi se moglo realizirati i život i raditi prava zaštita. Ono što je uobičajeno moram priznati citiranje najčešće onih osoba, naravno ne sumnjam u njihovu struku čije primjedbe i mišljenja nisu usvojena i onda se oni postavljaju iznad svih drugih unutar struke jer oni su ti koji ispravno definiraju i naravno vi ih na ovaj način citirate. Ovo nije prvi put da određene osobe koje nisu bile prihvaćene u svojim razmišljanjima da se definiraju kao one koje su najispravnije a sve ono što je struke odradila, što je procedura bila zadana da se napravi u biti ispada da oni kvalitetno ne rade. Prema tome procedure apsolutno sve su poštivane, rokovi su vrlo poštivani da bi se zaista svako mogao očitovati, da bi se dobro moglo raspravljati o prijedlogu Parka prirode Biokovo i sad samo u jednoj situaciji di 5 do 12 odjednom netko je protiv jer njegova mišljenja nisu po tom pitanju uvažena.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Mirela Holy.
Pa možemo se osvrnuti i na to koliko je došlo primjedbi na sami plan, baš pokušavam sad to pronaći u samom tekstu dokumenta pa ćete onda vidjeti koliko su bila jako uvažavana mišljenja tijekom javne rasprave. Evo ga došla sam do toga, dakle u tijeku javne rasprave o prijedlogu plana zaprimljeno je ukupno 64 podnesaka u kojima je evidentirano 220 mišljenja, prijedloga i primjedbi od čega je njih 72 prihvaćeno, 56 djelomično prihvaćeno a 92 nije prihvaćeno. Dakle možete vidjeti da je najveći broj nije prihvaćeno. Pa onda se postavlja pitanje da li je onda jako uvažavano poštovani kolega mišljenje struke, a sigurno se tijekom javne rasprave o ovom dokumentu javljao jako veliki broj ljudi koji jesu prirodoslovne struke i kojima je stalo do toga da se ovakvim područjima prirode održivo upravlja. Dakle, nemojmo ono koristiti metodu … pa onda oni argumenti koji nam odgovaraju ćemo ih uzeti u obzir, a oni argumenti koji nam ne odgovaraju njih nećemo uzeti u obzir. Naravno da se prirodoslovna struka trebala konzultirati prilikom izrade ovakvog dokumenta.
Hvala lijepa. I 4.zadnja replika, poštovani zastupnik Ivica Mandić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvažena kolegice Holy. Pa jedan od najboljih načina zaštite prostora je sigurno donošenje prostornih planova. I umjesto da kao osoba koja je glavna odrednica u politici zaštiti okoliša i stavljanje okoliša u funkciju, vi ovdje ste a priori protiv. Prva riječ vam je bila da vi ovo ne podržavate. Po meni je ovo najbolji način zaštite i ovaj prostorni plan je donesen nakon procedure i nakon stručnih podloga i nakon mišljenja struke. Ovdje se ne radi samo o jednoj struci, ovdje se radi o komplementarnoj znanosti, komplementarnoj struci koja ovaj prostor treba staviti u funkciju da on dalje bude zaštićen i da dalje bude u funkciji ljudi koji stanuju na tom prostoru. Itekako se vodilo računa da se prostor koji će se naseliti s ljudima i koji će dovesti u funkciju bude itekako zaštićen. Ono što je također možda dobro kada radimo ovakve planove da se možda ugledamo i na susjedne države koje su razvijenije i koje možda više vode brigu o prostoru nego mi, konkretno Republika Austrija, njihov nacionalni park koji je po statusu zaštite prostora na punoj više razini nego ovo. Pogledajte koje su aktivnosti u tome parku, na koji način ga oni štete i kako oni gospodare. Da je to već vidio i Franjo Josip prije nekih 150 godina je radio cestu da bi taj prostor približio i još bolje ga zaštitio. I po mom sudu nije najbolji način zaštite prirode ne činiti ništa, najbolji način zaštite prirode upravo je da stavimo prostorne planove i da stavimo u zakonske okvire ono što se može i što se ne može. Hvala.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Mirela Holy.
Hvala lijepa. Pa bojim se kolega da niste baš dobro i pažljivo slušali moju raspravu jer da jeste onda biste mogli utvrditi da je prilično nelogično da se jedina dva prirodoslovca koja se spominju kao izrađivači plana ograđuju od onoga što piše u tom planu. A radi se o prostornom planu parka prirode, dakle o zaštićenom području. I naravno da se radi o prostoru čija je temeljna vrijednost određene prirodne karakteristike i krajobrazne karakteristike tog prostora. Održivi razvoj ne znači samo i isključivo razvoj gospodarstva ili razvoj turizma ili određenih gospodarskih praksi. On podrazumijeva jednako uravnoteženu zaštitu prirode odnosno zaštitu okoliša u tom prostoru, poticanje određenih gospodarskih praksi ali ne da one dominiraju na tim i da ugrožavaju temeljni fenomen zbog kojeg je neki prostor proglašen zaštićenim područjem i naravno da se poštivanju određene društvene vrijednosti odnosno društvena pravda u tom području. To podrazumijeva održivi razvoj. Ako već govorite o iskustvima drugih država, zašto niste spomenuli o kojem austrijskom parku radi. … [[Upadica se ne razumije.]] Aha. Dobro. Ja bih vam mogla govoriti o različitim iskustvima različitih država i na koji način se upravlja dobro različitim zaštićenim područjima, a nažalost hrvatske vlade kako ova tako i one prethodne nisu imale baš puno želje i volje da se unaprijedi područje upravljanja zaštićenim područjima pa se i dalje zaštićena područja ona prihodovno jača poput Nacionalnog parka Krka i Nacionalnog parka Plitvička jezera, koriste kako bi služili kao produžene šerifovske ruke političkih moćnika. I tamo se novac lijepo fino izvlači, koristi se za različite namjene koje nemaju apsolutno nikakve, ali nikakve veze sa zaštićenim područjima. Pa se tako financiraju različiti košarkaški klubovi i slične stvari.
Hvala lijepa kolegice Mirela. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na radu je Klub zastupnika HNS-a i poštovani zastupnik Srđan Gjurković.
Hvala lijepa. Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana ministrice, ravnateljice, kolegice i kolege. Klub HNS-a podržat će ovaj prijedlog zakona. 21 godinu Park prirode Biokovo nema nikakav dokument koji bi omogućio legalan i planski razvoj, održivi razvoj, socijalni, gospodarski, ekološki. Zahvaljujem ministrici graditeljstva i prostornog uređenja što se među sedam prostornih planova zaštićenih područja koja su napravili u svom mandatu našao i ovaj. Biokovo je osim posebnog prirodnog rezervata jedan od najvrednijih resursa koje ima Dalmacija, Makarsko primorje i Zagora. Usvajanjem ovog prostornog plana omogućit će se legalizacija objekata, rekonstrukcija tisuću pastirskih stanova, privest kraju istraživanje zone za žičaru, riješiti turističke površine te ostvariti mogućnost širenja kapaciteta turističkih u zaleđu. Sve što se u ovom trenutku od turizma i ugostiteljstva događalo na Biokovu je van kontrole, van reda i ispod razine koje zaslužuje park prirode. Nakon svih godina nereda, javnih rasprava redovnih zakonskih procedura prije nekoliko tjedana pet do dvanaest, pojavio se i glas protiv. Nije to neobično kada smo mi Dalmatinci u pitanju, ali i kada su i izbori u blizini. Zbog toga je ministrica održala radni sastanak s načelnicima i gradonačelnicima okolnih općina i gradova, njih 9, na kojoj sam osobno prisustvovao i dala odgovore na sve posljednje nejasnoće koje su imali. Radilo se prije svega o nepoznavanju detalja. Jedini prigovor na kraju zbog kojeg su pojedinci sugerirali odustajanje od plana bile su granice parka prirode. Granice koje su u potpunosti prepisane iz prostornog plana Splitsko-dalmatinske županije što im je i pročelnik županijskog ureda fino i objasnio i postoje kao što je i u uvodu rečeno od 1981. tj. 1983. Dakle kada želiš biti protiv onda su argumenti očito nebitni. Da se u raspravi ne bismo bavili granicama koje su bile predmet stručnih tijela, studija i davnih odluka a ne ničije želje i politike te mogu biti u budućnosti promijenjene na način da se ne ugrožava razvoj tog područja molim da se konstruktivno usmjerimo na sadržaj zakona i prednosti koje on donosi. Nikome u niti jednom dijelu nije smanjena građevinska parcela samo su postavljeni uvjeti za gradnju. Dozvole će se moći dobivati bez urbanističkog plana uređenja odnosno UP-a čime se općinama štede značajni iznosi i vrijeme, predviđa se i dva nova ulaza u park prirode. Potpuno je pogrešna percepcija da je zaštićenim područjima život stao i da njega u biti treba zaustaviti. Ponavljam ovim prostornim planom planira se kako na prostoru Biokova dalje živjeti, raditi, graditi, legalizirati, održavati, stavljati u funkciju pastirske stanove a granica je tu najmanje sporna. Ako želite aplicirati za bilo koja sredstva bilo kojih fondova, izgraditi cestu, vodospremu, bilo što što ne možete ako nemate dozvolu a dozvolu bez plana ne možete imati. Tako je već 21 godinu. Složiti ćemo se da svi, da je to bilo dovoljno dugo, da je to bilo previše i da je zato ovaj prostorni plan, neću reći u zadnji čas došao, došao je u pravo vrijeme da možemo gledati prema naprijed. I da, podržati ćemo ovaj plan, kažem još jednom, jer on između ostalog, preduvjeti za izgradnju žičare Makarska-Štrbina. Više od pola stoljeća ta je žičara bajka za Makarane. Danas je to realan projekt a ovaj plan je najvažniji preduvjet i za njegovu realizaciju. Da sam ja za žičaru i ne vjerujem da u Saboru sjedi itko tko je protiv njene izgradnje. Podržimo ovu stvar zajedno, omogućimo život ali i red na Biokovu. Ako nakon svega netko misli da postoji neki nedostatak otklonimo ga u hodu bez da zaustavljamo razvoj. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani kolega. Repliku ima poštovani zastupnik Ante Babić.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Rekli ste gospodine Gjurkoviću da je Biokovo jedno od najvrednijih resursa kojeg imamo na tome području. Ja ne vjerujem da jedinice lokalne samouprave koje su s tog područja pa i grad Vrgorac, Brela, Baška voda, Tučepi i Zagvozd ne znaju što žele i ne vjerujem da je to zbog samih izbora jer prostorni plan se donosi za sljedećih 10 godina. Primjedbe koje su oni dali a rekli ste da ste vi bili na tome sastanku, mi smo ih dobili u pisanom obliku jesu razumne primjedbe i sigurno je da one koče određeni razvoj njihovih područja. Primjerice recimo u Baškoj vodi naselje Topići vam se jednostavno podijelilo znači kao samo naselje. Kada ste spomenuli žičaru u Makarskoj, naravno da nitko nije protiv žičare u Makarskoj ali znate da prvu studiju, stručnu podlogu za žičaru je napravila općina Zagvozd, ona se danas u tom prostornom planu uopće ne spominje i ako je nije moguća njena izgradnja. Sigurno je da ljudi iz tog područja jako dobro znaju što im smeta na terenu, što im onemogućava razvoj na tom terenu kako s južne strane Biokova ali tako i sa sjeverne strane Biokova. A govorili smo i čuli smo jutros da se radi o jednom skoro depopulariziranom kraju od samih Gornjih Brela pa preko Zagvozda dalje prema Vrgorcu. I u tom smislu ono što su govorili sami čelnici jedinica lokalne samouprave istina je da su dvije stvari na koje su oni upozoravali i to osporavaju to je granica parka istočna podloga. I zašto ne ako je ona temelj za izradu prostornog plana Parka prirode Biokovo.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Srđan Gjurković.
Hvala lijepo predsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani kolega ni geolozi ni geografi se ne mogu dogovoriti oko granica parka prirode ponekad. Mi imamo dokument koji je rađen temeljem županijskog plana a vi znate da su sve općine i gradove morali uskladiti sa županijskim planom. Znači to su činjenice. Imamo granice iz '81., opisno '83. topografske. Da li je problem kada se donese Plan prirode Biokovo ići u izmjene i mijenjati određene granice, dopunjavati. Je, ali šta ćemo mi sada dopunjavati, kako ćemo razvoj osigurati? Kako ćemo i ovu žičaru koju spominjete a ona se može realno istraživati u ovom trenutku jer ovaj dio žičare koji ide iz Makarske, on ne samo da je istražen, postoje fizibiliti studije, postoji već procedura koja je krenula prema Agenciji za investicije … [[Govornik se ne razumije.]] po pitanju i strateške investicije. Naravno u prvom redu treba donijeti prostorni plan. Dakle, puno koraka je napravljeno i osigurano da ovaj prostorni plan može o svim elementima se donijeti, da se osigura taj famozni razvoj o kojem pričamo a vi stalno govorite nije dobro ovo, nije dobro ono. Pa nije dobro da ga nema. U trenutku kada nešto se donese on se može dopuniti. U trenutku kojeg imamo sada taj nered u biti realno koji tamo postoji i koji taj nered u biti koči razvoj i želje i namjere i interese koje postoje, pa dajte osigurajmo. Nakon toga mijenjajte, ni prvi ni zadnji koji će se mijenjat, ni kao zakon, ni kao Zakon o parku prirode i bilo koji zakon, ali nemojmo zakočit da se ne donese ništa. Imam osjećaj da neki žele da se to ne donese. Je li to iz dišpeta, je li to iz izbora, ali to nije dobro i to je jedna od poruka koju moramo jasno reći. Ovo donosi razvoj i prostor da idemo naprijed. Ne donesemo li plan ništa nismo napravili.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Goran Beus Richembergh, replika.
Kolega Gjurkoviću, rekli ste nekoliko zanimljivih stvari koje bih htio s vama komentirati. Prije svega da se održivi razvoj i njegov koncept temelji na tri stupa, na ekološkom, ekonomskom i socijalnom. I zanimljivo je da kritičari koji kreću i pokušavaju podapeti nogu donošenju ovako važnog prostornoga plana stalno zapravo potenciraju dominaciju jednoga od tih triju stupova, a ne ravnotežu. Što smo do sada imali? To je druga stvar koju ste rekli, dakle uvodi se red u prostoru. Sada smo imali potpuni nered i nikakvu zaštitu. Imali smo situaciju da se u park prirode uopće ne može ući, dakle da njegovi prirodni ulazi budu zatvoreni ili da se ilegalno zapravo koristi. Imali smo situaciju da se po Biokovu može potpuno nekontrolirano ići bez ikakve opreme, bez ikakve zaštite i bez ikakvog monitoringa i imali smo i ljudske žrtve. Imali smo situaciju da nešto što mora biti blagoslov je bilo prokletstvo za mnoge ljude. Treba otići u Raščane pa živjeti tamo. Lako je živjeti u gradu Zagrebu, u centru grada ili držati i docirati sa Gornjega grada. Otiđite u zaseoke koji su nekada brojali po 150 ljudi, pogledajte koliko sada ima djece u osnovnim školama u Zavojanima, u Dragljanima, u Kozici. Gotovo nitko. Tamo života nema. I zato je važno da se konačno napravi korak naprijed koji će omogućiti da ljudi koji su ostali, a njih je jako malo, stvarno ostanu tamo gdje su rođeni, da im ne presiječete vezu sa zavičajem, da im ne siječete korijen sa zemljom na kojoj su narasli. Pa hoćemo li to shvatit? Za koga radimo, za ljude ili za kamen? Kamen imamo, zarastao je u draču, zarastao je u šušanj. Je li to budućnost, je li to budućnost toga kraja.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Srđan Gjurković.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče. Poštovani kolega, spomenuo sam u raspravi da sam bio prisutan na radnom sastanku na kojem je ministrica razgovarala sa predstavnicima odnosno načelnicima i zamjenicima načelnika i gradonačelnika općina i gradova koji dotiče i obuhvaća Park prirode Biokovo, osim jednom načelnika koji u biti manipulira sa … grupom. Svi oni su vrlo dobro razumjeli i prihvatili sve argumente i potpuno im je bilo jasno šta njima ovo donosi i potpuno im je jasno da eventualno određene primjedbe i primjedbi će uvijek biti, one su i normalne, samo one nisu dominantne, da ovaj prostorni plan njima svima osiguravamo razvoj, a posebno svakoj općini i gradu pojednostavljuje ne donošenje određenih … u onome dijelu koji obuhvaća park prirode, omogućava im direktno razvoj u onom trenutku nakon šta u Narodnim novinama u biti izađe ovaj zakon i otvara im prostor, ono što je ključno, o čemu nitko nije nažalost pričao, a to je zajedničkom pristupu da zajedno tih 9 općina i gradova raspravljaju o razvoju parka prirode, da zajedno raspravljaju na koji način će koristeći i … i druge načine povlačiti sredstva da bi osigurali parku prirode i građanima njihovih općina i gradova razvoj. Nitko o tome nije govorio, nitko nije govorio mi smo susjedi, mi moramo zajedno raditi zajedničke projekte. Ovaj plan nam može i ovaj plan nam osigurava razvoj. Ajmo skupa radit određene projekte jer svjesni smo koliko je potreba da se ulaže u Park prirode Biokovo. To je ono što je ključno i treba izaći ključno iz ovoga zakona, da zajedno svi sjednu i raspravljaju o razvoju, a ne o granici je l to na parceli mojoj ili vašoj i to je ona poruka koju ovaj zakon u biti donosi. Idemo skupa, izvolite gospodo, sjedite i razvoj radite.
Hvala lijepa. Klub HDZ-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Ante Babić.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana ministrice sa suradnicom, kolegice i kolege. Kao što je već rečeno, Biokovo je 1981. godine proglašeno parkom prirode Zakonom o proglašenju planine Biokovo. Zakonom o proglašenju planine Biokovo parkom prirode opisana je granica parka. Zakonom o proglašenju nisu grafički utvrđene granice parka. Dvije godine nakon proglašenja Biokova parkom prirode godine '83. izrađen je i donesen prostorni plan parka prirode i spomen područje Biokovo. Izrađivač je tada bio Arhitektonski fakultet u Zagrebu, ali taj plan je bio na snazi do '94. godine. Tada ga novi Zakon o prostornom uređenju stavlja izvan snage iz razloga što nije imao propisane i objavljene odredbe za provođenje. Dobro je da se plan nakon 21 godinu praznine donosi i dobro je da se unutar parka odnosno unutar naseljenih smještaja u parku omogući gradnja, izdavanje građevinskih i lokacijskih dozvola, legalizacija objekata koji nisu u suprotnosti sa zaštitom prirodnih vrijednosti i potakne se razvoj turizma izgradnjom odgovarajuće posjetiteljske infrastrukture. No u prijedlogu ove odluke jesu planirana tri nova ulaza u park. Osim dosadašnjeg jednog planirano je 10 novih izdvojenih zona za posjetitelje s odgovarajućom građevinskom i komunalnom infrastrukturom. Ovaj plan definira i građevinska područja unutar parka za naselja koja se nalaze u parku s visokim stupnjem detaljnosti gdje nema potrebe donošenja detaljnih planova o čemu je i ministrica govorila, gdje korisnici prostora zapravo mogu ići odmah na izdavanje građevinskih i lokacijskih dozvola bez prethodne izrade manjeg urbanističkog plana. Planom su evidentirani i po prvi put svi pastirski stočarski stanovi i mjere za njihovu rekonstrukciju i sanaciju i popisana su sva kulturna dobra od arheoloških lokaliteta, povijesnih građevina i slično. Zavod za prostorno uređenje Splitsko-dalmatinske županije, koncepcijski plan je dobro sagledao prostor i donio značajna prostorno-planska rješenja. Ovo je za sad zapravo jedini prostorni plan koliko ja znam na području Republike Hrvatske koji ima prikazana građevinska područja u naselju u mjerilu 1:5000, a građevinska područja su napravljena na novim vektoriziranim digitalnim kartama. I ja sam za svoju općinu radio takav prostorni plan, pa znam da je moguće izdavanje e-dozvola. Naravno ovdje se postavlja pitanje zašto su to i jedinice lokalne samouprave i što one zamjeraju ovom prostornom planu i zašto su dali toliko veliki broj primjedaba koje nisu usvojene i silno se usprotivile njegovu donošenju. Prateći javnu raspravu i primjedbe s javne rasprave gotovo sve primjedbe se svode na dva značajna problema i propusta u izradi i donošenju, a one su granice parka i stručna podloga zaštite prirode izrađene od Državnog zavoda za zaštitu prirode. Važnost plana iz '83. godine iz današnje perspektive gledanja je što je imao grafički određene granice parka. Te granice je kasnije i nakon prestanka važenja prostornog plana Parka prirode i spomen područja Biokovo Uprava za zaštitu prirode pri Ministarstvu kulture, a kasnije pri Ministarstvu zaštite okoliša i prirode koristila kao službene. Te granice su u prostornom planu Splitsko-dalmatinske županije, a koristila ih je i javna ustanova Park prirode Biokovo od osnivanja do danas. Izuzetak su stvarno bile ovo što je rekao kolega Gjurković općine Makarska i Baška Voda. Međutim, Državni zavod za zaštitu prirode je nadležno stručno tijelo prema Zakonu o zaštiti prirode koji izrađuje stručne podloge za prostorne planove područja posebnih obilježja, znači za nacionalne parkove i parkove prirode, izrađuje stručnu podlogu zaštite prirode za prostorni plan Parka prirode Biokovo 2012. godine. Ta stručna podloga u prvom redu sadržava i grafički prikaz granica parka i od tada zapravo nastaju svi problemi. Državni zavod za zaštitu prirode ne uvažava granice parka iz plana iz '83. godine niti granice parka iz prostornog plana Splitsko-dalmatinske županije. On uzima za pravo da sam tumači i iscrtava granice parka prema opisu iz Zakona o proglašenju '81. godine što mu Zakon o zaštiti prirode zapravo ne dozvoljava. Zakon o zaštiti prirode članak 126. kaže da je grafički dio kartografski prikaz zaštićenog područja u analognom i digitalnom obliku sastavni dio akta o proglašavanju. Ovdje to zapravo nije slučaj. Akt o proglašenju je donesen, kod Biokova se provodi jedan inverzan, odnosno obrnuti postupak zašto nema uporišta u zakonu umjesto da se prihvate granice plana iz '83. kao jedine važeće. Od članka 14. do 18. Zakona o zaštiti prirode propisani su stručni poslovi i zaštite prirode koje Državni zavod za zaštitu prirode kao stručno tijelo obavlja za Republiku Hrvatsku. Ni jednim člankom, ni jednim stavkom, alinejom nije navedeno da je Državni zavod za zaštitu prirode nadležan za tumačenje opisa granica parka, niti da te granice on može mijenjati. Znademo da to radi zakon, odnosno ovaj Hrvatski sabor. Stručna podloga Državnog zavoda za zaštitu prirode je prema članku 124. sastavni dio prijedloga akta o proglašenju nekog područja koji se predlaže za zaštitu, a u tom slučaju prema članku 125. Zakona o zaštiti prirode izvještava se javnost i provodi javna rasprava. Ovo je jako bitno. Ovdje kod Biokova to nije bio slučaj, nije provedena javna rasprava. Državni zavod je bez, za zaštitu prirode je, bez prethodnog postupka kroz stručnu podlogu utvrdio i promijenio dijelom granice parka. Dakle, granice, ova granica je promijenjena suprotno zakonu. Sami izrađivač stručne podloge zaštite prirode su uviđavajući svoju veliku pogrešku napravili izmjenu stručne podloge 2013. godine i utvrdili novu granicu na području Zagvozda u odnosu na onu utvrđenu 2012. godine, znači godinu prije. Te podatke ima i Državni zavod za zaštitu prirode i predlagatelj i one su neosporive. Na moje zastupničko čitanje o promjeni granica parka u siječnju 2013. godine ministar Zmailović je odgovorio da se granica ne mijenja, nego se usklađuje na odgovarajuće topografske podloge i digitalizira. Od tada ne treba biti veliki stručnjak da bi se vizualno, a pogotovo preklopom ovih granica zaključilo da je granica koja je sada u Nacrtu konačnog prijedloga plana izrađena od Državnog zavoda za zaštitu prirode neusklađena sa granicom plana iz '83. godine i to zorno pokazuje i ova karta koju imam ispred sebe. Gotovo u 30% njenoj ukupnoj dužini odstupanja su od općine Zagvozd, u Bastu, u Topićima, naselju Čikeš u općini Šestanovac, granica kod naselja Žlib i Makar u gradu Makarskoj, promjene granica kod Kotišine i slično. Koliko je Državni zavod za zaštitu prirode stručno tijelo najbolje pokazuje njihovo samovoljno tumačenje granice na području općine Zagvozd gdje granica parka prema opisu iz Zakona o proglašenju ide po staroj trasi tzv. napoleonove ceste, a Državni zavod za zaštitu prirode je iscrtavao po sadašnjoj novoj trasi državne ceste broj 60 koja je u trenutku proglašenja parka i donošenja zakona nije niti postojala, izgrađena je zapravo poslije, a radi se o odstupanjima granice gotovo u dužini od 3 km. Kruna njihovog novog utvrđivanja granice je Botanički vrt Kotišina, spomenik parkovne arhitekture naveden je u tekstualnom dijelu plana. On samo jednim dijelom ulazi unutar, a drugim je dijelom izvan parka prirode. Je li to moguće? Pazite, botanički vrt izvan Prostornog plana Parka prirode Biokovo. Zamislite koja je to stručnost. Stručna podloga utvrđuje područje ekološke mreže NATURA 2000 što sam i govorio, odnosno odgovorio kolegici Holy u kojoj je vidljivo recimo da kroz područje ekološke mreže NATURA 2000 je proširena granica za otprilike 1,5 km i to na području općine Zagvozd i zahvaća središte mjesta Zagvozd kao i dio čvora autoceste u Zagvozdu odnosno HAC-ovog spremišta u samom Zagvozdu što je zapravo apsurdno jer ovo prošireno područje uopće nije područje očuvanja značajno za vrste i stanišne tipove. Nesporno je granica parka mijenjana, što se vidi na ovoj karti. To su nepobitne činjenice temeljene na grafičkim prilozima ovog nacrta konačnog prijedloga Prostornog plana Parka prirode Biokovo. A sad nešto zapravo o toj stručnoj podlozi zaštite prirode koje je izrađivač Državnog zavoda za zaštitu prirode. Nesporno je, a tako i propisuje Zakon o zaštiti prirode, da stručne poslove zaštite prirode za RH obavlja Državni zavod za zaštitu prirode. Sporno je kako i na koji način je izrađena stručna podloga. Primjedbe na javnoj raspravi, poglavito jedinica lokalne samouprave upućuju na jednostran i neargumentiran pristup u određivanju zona zaštite unutar parka, utvrđene su tri zone zaštite. Sporni su po primjedbi vatrogasne zajednice vatrogasni putovi od 1,6 metara u slučaju požara. Svjesno ćemo uništiti park prirode i nećemo omogućiti njegovu zaštitu zbog gašenja požara. Naselje Topići u Baškoj Vodi koje je u prostorno-planskoj dokumentaciji bilo izvan granica zaštićenog područja da bi se novim nacrtom našao unutar parka prirode. Nadalje, u općini Baška Voda je izgubljeno 300 hektara obradivog poljoprivrednog zemljišta a u ograničavajućim odredbama maslinici u parku prirode se ne smiju obrađivati. Znači, čupati trava, paliti korov ili rezati grane. Zamislite koliko je ta stručna podloga bila nestručna da je recimo prije tri godine bilo napisano da na svetom Juri se zabranjuje vezivanje ribarskih brodica na visini od 1762 metra. U općini Tučepi 800 tisuća kvadratnih metara oduzeto je općini i pripojeno parku prirode na što su građani Tučepa ogorčeni, a k tome kroz taj dio srećom nije glavno izvorište prolazi i njihov sustav cjevovoda. Državni zavod za zaštitu prirode nije uzeo u obzir da je nakon proglašenja planine Biokovo parkom prirode obuhvata 19 550 hektara izrađeno više prostorno-planskih dokumenata županijske ali i lokalnih razina u općinama o kojima sam govorio od Brela, Baške Vode i drugih i koji se primjenjuju duži niz godina. Botanički vrt Kotišina rekao sam koji je nezakonito dan na upravljanje trgovačkom društvu isključen je iz područja prirode Biokova. Sporno je što je stručna podloga odredila zone zaštite bez unaprijed utvrđenih kriterija. Stručna podloga ne nudi obrazloženje da bi se vidjelo temeljem kojih zakonskih propisa se utvrđuje zonacija unutar parka. To ima i ovaj prostorni plan ali nema stručnu podlogu zaštite prirode. Nema podzakonskog akta koji propisuje kriterije za zonaciju unutar parka te bi stručna podloga trebala u tom slučaju imati oblik znanstvenog pristupa i rada što ovdje opisno i sadržajno nije slučaj. Nadalje, ne zna se tko su izrađivači stručne podloge, o tome sam govorio samo piše da je to za Državni zavod za zaštitu prirode Matija Franković. Stručna podloga zaštite prirode je u odnosu na onu iz 2012. godine naknadno 2 puta mijenjana. Izrađena je 2012. godine i mijenjana 2013. godine i ponovno nadopunjena 2014. godine, a sve bez javne rasprave. Analogno tome postavlja se zapravo pitanje zašto se temeljem članka 125. Zakona o zaštiti prirode nije provela javna rasprava o istoj u kojoj bi sudjelovao izrađivač plana. Rubnim dijelovima sjeverne strane parka obuhvaćeno je 10-ak naselja općine Zagvozd. Stručna podloga je tako omogućila izgradnju samo jedne žičare iz Makarske, zahtjevi općine Baška Voda, Zagvozd i grada Vrgorca nisu uvaženi već su navedeni samo kao koridor u istraživanju. S tim rekao sam da Zagvozd jedini ima stručnu podlogu za izgradnju žičare. Naravno da nismo protiv izgradnje žičare u gradu Makarskoj. Nadalje, nije objašnjeno kako su određene zone posjećivanja bez navođenja kriterija već se mogu tumačiti isključivo kao subjektivni pristup izrađivača stručne podloge. 30% Parka prirode Biokovo nalazi se na području općine Zagvozd, a tamo je dopušteno samo 0,6 hektara odnosno 0,03 hektara dok je to u Makarskoj odnosno Podgori 6,5 odnosno 18,5 hektara. Klub zastupnika HDZ-a svjestan je činjenice i potrebe donošenja Prostornog plana Parka prirode Biokovo i apelira na zakonodavca da uvaži primjedbe jedinica lokalne samouprave koji su bili isključeni iz bilo kakvog uvida stručne podloge Državnog zavoda za zaštitu prirode te omogući javni uvid u stručnu podlogu koja je protuzakonito mijenjana 2 odnosno 3 puta što nije u skladu sa zakonom jer kao što sam i rekao granice parkova prirode može mijenjati samo Hrvatski sabor. Predlažem da se donošenje prostornog plana povuče iz procedure i provede ponovna javna rasprava u prijedlogu plana kako bi se ispravilo krivo utvrđena granica. Da se istovremeno izmijeni stručna podloga zaštite prirode. S druge strane postavlja se pitanje kome se zapravo ova Vlada inati? Puna su joj usta decentralizacije s jedne strane, barem predsjedniku Vlade, a ne uvažavaju se ozbiljne primjedbe jedinica lokalne samouprave na ovom području koje obuhvaća Prostorni plan Parka prirode Biokovo. I ova Vlada zapravo ne razumije načelo supsidijarnosti da se zapravo problem rješava ondje gdje je nastao kod ovih 6 općina odnosno gradova Vrgorca i Makarske a ne politički upravljanom saborskom većinom koja će bez obzira na naše primjedbe ovakva odluka o donošenju Prostornog plana Parka prirode Biokovo neće pomoći već onemogućiti razvoj biokovskog i zabiokovskog kraja. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Srđan Gjurković ima repliku na vaše izlaganje.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega kruna vaše rasprave 220 hektara nije usklađeno s općinama i gradovima i zato nemojmo donijeti i regulirati i pomoći donošenju Zakona o parku prirode Biokovo koji obuhvaća više od 19 500 hektara. Znači za 220 hektara sve bacimo u vodu, zaustavimo razvoj, život, red itd. I onda ću vas još jednu stvar podsjetiti, pročelnik županijskog ureda na sastanku gdje su bili načelnici i gradonačelnici jasno je rekao da su granice usklađene sa županijskim planom, a ja ću vas sad podsjetit Županijska skupština Splitsko-dalmatinske županije većina je iz vaše stranke i niko nikad ta pitanja postavlja nije nego sada odjednom zaustavimo jel to nisu uredili granice. Ja moram priznati iskreno ne razumijem osim određenog političkog inata da se uspije donijeti nešto što je bitno, što je razvojno, što i sami potvrđujete želja da se to zaustavi, da život krene naprijed da održivi razvoj, ekologija, socijalni i gospodarski aspekt koji napokon stavljamo u jedan red, u jedan okvir koji imamo već i sa drugim parkovima prirode i nacionalnim parkovima da to provedemo. Ja zaista kolega ne mogu razumjeti osim političke namjere da se nešto stopira šta je dobro. Nažalost to je postalo s vaše strne uobičajeno.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ante Babić.
Da, što je s naše strane postalo uobičajeno, vi niste pratili moju raspravu do kraj, a da jeste vidjeli biste, odnosno čuli biste da sam na početku zapravo pohvalio donošenje prostornog plana svakako i samog izrađivača, ali ono na šta sam se osvrnuo jest stručna podloga koja je temelj za izradu prostornog plana nije bila na javnom uvidu. Pa ne možete zaboga vi bolje znati od onih koji žive na tome području što je njima potrebno i što im služi za održivi razvoj s jedne strane, a s druge strane što im služi za gospodarski razvoj. Pa valjda načelnik općine Zagvozd i njegovo općinsko vijeće znaju što je njima potrebno i na koji način su zapravo dali primjedbe na ovaj prostorni plan. Pa zbog čega ako donosimo taj prostorni plan, a donosimo ga valjda o zaštiti građana RH i ljudi koji žive na tome području zato sam na kraju rekao da vi ne razumijete načelo supsidijarnosti i da se problem rješava zapravo ondje gdje je nastao. Ja razumijem ministricu ovdje koja je branila prijedlog ove odluke. To je meni potpuno jasno, ali ne razumijem da se ne uvažavaju činjenice svih tih čelnika jedinica lokalne samouprave koji nisu velike. I predložio sam u samom kraju da se donošenje prostornog plana Parka prirode Biokovo povuće iz procedure u toliko da se provede ponovno javna rasprava ili uvid u tu stručnu podlogu što nije nikakav problem. Možda bi odgodio za jedna ili dva mjeseca ali riješio bi puno problema i vjerujte mi sve jedinice lokalne samouprave bi bile zadovoljne. Ja znam kod donošenja prostornih planova, i sam sam ga radio da nije moguće udovoljiti svima i svim zahtjevima. Meni je to potpuno jasno, ali tu ima niz nelogičnosti koji se mogu uz dobru volju i volju ove Kukuriku koalicije ili velike većine u Hrvatskom saboru ispraviti na zadovoljstvo svih a to biste vi trebali razumjeti.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Branko Bačić replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Babić, s pravom ste detektirali najvažnije probleme i dubioze ovog prostornog plana koje se u prvom redu odnose na stručnu podlogu zaštite prirode. Rekli se i kronologiju donošenja prostornog plana, odnosno najprije Zakona o proglašenju Biokova parkom prirode, nakon toga prostornog plana i onda jasno proceduru koja je dovela do izrade ovog prostornog plana. Ja bih vas podsjetio da je vrlo brzo nakon što je Sabor, tadašnji Sabor RH donio Zakon o proglašenju Biokova parkom prirode da je ubrzo nakon toga čini mi se godinu ili dvije skupština općine Makarska donijela tada prostorni plan općine Makarska. Dakle isti oni ljudi koji su inicirali tada u Saboru donošenje Zakona o proglašenju Biokova parkom prirode su vrlo brzo nakon toga u svojoj skupštini općine dolje u Makarskoj donijeli prostorni plan. E sad, zar nije čudno da oni koji su inicirali donošenje plana da bi bili u zabludi i donijeli bi krive granice svoga prostornog plana skupštine, općine Makarska koje su upravo one koje ima danas zagovaramo da su trebale biti definirane kao granice parka prirode Biokovo. Dakle, u isto vrijeme kad se donosio zakon donosio se jedan prostorni dokument u Makarskoj koji je podrazumijevao granice prostornog plana onakvim kako danas zagovaraju općine koje ste maloprije spomenuli, a koje su tada bile u sastavu skupštine općine Makarska. Prema tome, u tom djelu se slažem s vama da je kao prethodno pitanje donošenja ovog prostornog plana u Hrvatskome saboru trebalo definirati sa jedinicama lokalne samouprave njihove prostorne planove za koje su dobili potvrdu od Županijskog zavoda za prostorno uređenje, suglasnost hoću reći i od nadležnog ministarstva pa se s pravom postavlja pitanje zašto danas dolazi do takve razlike.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ante Babić.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Bačić, u pravu ste zapravo koliko se pratila ova rasprava vidljivo je da je stručna podloga mijenjana tri puta 2012., 2013.pa naknadnom izmjenom 2014.godine. I dobro je da ste spomenuli da je donošenjem odluke o prostornom planu općine Makarska i službenog glasnika 85.godine upravo navedene granice ispravno su se prikazale u kartografskim prikazima spomenutog ovog prostornog planskog dokumenta. A 30 godina nakon toga ove se granice nezakonito mijenjaju i bolje reće one se ne zakonito tumače što pretpostavlja činjenicu da je na toj zajedničkoj sjednici tada u bivšoj državi i vijeća udruženog rada i vijeća mjesnih zajednica bivše općine Makarska održanoj 1.kolovoza 1985.godine a na kojoj je zapravo donijeta odluka o parku, o prostornom parku općine Makarska sjedili ste ljudi kažete i među kojima niti jedan zapravo nije znao protumačiti to i štititi zakon iz 1981.godine. Ja u to jednostavno ne mogu povjerovati jer to su bili ljudi iz toga kraja i vrlo su dobro znali kada su donosili tu odluku što donose i na temelju čega donose. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Jasen Mesić ima repliku.
uvaženi kolega u vašoj ste raspravi dali kompletan jedan dobar pregleda čitavog razvoja događaja oko donošenja. … [[Upadica se ne razumije.]] Dakle jedan dobar pregled u tom smislu. Žao mi je da neki ne razumiju, evo nema ih sada ni u sabornici vjerojatno snimaju nekakve nastavke spotova za YouTube, za svoju stranicu na YouTube gdje izvode određene na određeni način evo referiraju se i na prirodu i na društvo koje nas okružuje, znat će predsjednik Sabora o čemu ja govorim kada govorimo o današnjem društvu, o današnjoj prirodi dal smo napredovali, dali nismo napredovali, što smo to kao društvo postižemo u ovim suvremenim vremenima pa evo možda je to na neki način i za neke doseg. Ali za nas u HDZ-u ali i ovo što ste vi kolega istaknuli je varijanta da stvarno učinimo dodatni napor i provedemo javnu raspravu. To je nešto što je čak i politički pametno, ako baš hoćete jel to na neki način onome tko predlaže i prostorni plan i ovaj Zakon u Hrvatskom saboru o prostornom planu može samo koristiti i na neki način dovesti do boljeg rješenja. Mislim da je to puno, puno uputnije, puno smislenije i puno pametnije jer se stvarno ovdje radi o nečemu što bi trebala biti kao što to kažu francuski strukturalisti, struktura dugog trajanja, jer prirodna baština zasigurno takva i je. U tom smislu ovaj vaš prijedlog koji ste iznijeli u ime kluba u smislu pokretanja dodatne javne rasprave samo može koristiti svakome pa i ono kojima je već ovaj prostorni plan uredu jer će dobiti i novu vrijednost kroz javnu raspravu.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ante Babić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Mesiću zapravo žao mi je ako su neke kolege ono što ste vi primijetili uvjerili da se ovo radi da su primjedbe čelnika jedinice lokalne samouprave vezane zbog ovog predizbornog vremena, to je za njih životno pitanje na tome području. Činjenica je da se oni ne bave snimanjem spotova na YouTube ali ih ovo živo zanima i ovaj prostorni plan se ne radi od jučer ili prije mjesec dana već gotovo tri godine i to svakako treba pozdraviti. Ali način na koji se raspravlja i jeli se nekome u ovome trenutku pogoduje ili ne ja ne želim o tome govoriti. Želim vjerovati da se pogoduje svim stanovnicima toga kraja i svjestan sam da ovaj prostorni plan Parka prirode Biokovo kao što je rekla i ministrica, rješava mnoga pitanja. Iako je ministrica rekla da se granice parka mogu mijenjati i u nekim budućim vladama, ali tada gubimo puno vremena i ne govorimo o jednom mogućem gospodarskom razvoju što bi sigurno kočilo i taj gospodarski razvoj. A o brizi stanovnika toga kraja ilustrira jedna činjenica kod otvorenja jednog vrlo važnog infrastrukturnog objekta tunela kroz Biokovo, tada nažalost nitko nije nazočio iz Vlade. To zapravo govori koliko ova Vlada pruža i daje brige za to stanovništvo toga kraja, pogotovo našega Zabiokovlja, pa mislim i u ove četiri godine ove Vlade nisu pokazali veliku brigu i nisu se iskazali u pomoći tome kraju podržavajući njihove projekte. Hvala.
Hvala i vama poštovani kolega Babić. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je klub HDSSB-a i poštovani zastupnik Dražen Đurović.
Hvala. Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo ministrice, poštovane zastupnice i zastupnici. Pa donošenje prostornih planova kojima se uređuju odnosi u prostoru zasigurno je uvijek dobra vijest. Dobra vijest je i kada se donosi za parkove prirode, posebno za one parkove gdje toga nije bilo i gdje je postojao kako kažu nered u prostoru. Moram se upitati s obzirom da sam na neki način i obiteljski i vezan za taj prostor i da sam čitavo djetinjstvo preko ljeta odlazio u taj prostor Podbiokovlja, kada je riječ o vraćanju života to me dosta zanimljivo asociralo na koji način će prostorni plan vratiti život, posebno u Podbiokovlje. Nisam siguran da će se to uopće na bilo koji način dogoditi. Možda će dovesti nešto reda iako mislim da nekakvog velikog nereda tamo ni nema jel nema tko praktički više u tom prostoru činiti nered. Ono nekoliko stotina ljudi starije životne dobi koje je još ostalo uopće živjeti na tom prostoru jedva manje-više sami sebi pomažu, a ne da mogu činiti bilo kakav poseban nered, nešto graditi,mijenjati i slično. Dapače, začuđujuće zapravo kada se sjetim vremena od prije 30, 35 godina kada sam bio klinac na prostoru Općine Župa koja dijelom spada u ovaj zahvat, danas su gotovo svi zaseoci prazni, eventualno imaju jednog, dva, tri stanovnika. A prije tih 30, 35 godina tamo je još uvijek bilo jako puno ljudi u svakom od tih zaselaka, dakle to je relativno jedan kratak vremenski period. Šuma se spustila i stotinama i stotinama metara, putevi su zarasli, parcele mala polja koja su obrađivana su zarasla, kuće su napuštene, prostor nije on devastiran djelovanjem čovjeka već gotovo pa je vraćen prirodi. I osim autoceste koja je prošla sa sjeverne strane Biokova, osim tunela koji je napravljen ljudi tamo ima jako malo a život osim u nekoliko praktički malih točkica nestaje. Ne znam zbog toga mislim da donošenje ovog prostornog plana uopće nema veze ni sa redom ni sa neredom, niti sa uspostavom ikakvog reda u odnosu na nered. Da li će pomoći revitalizaciji tog prostora nisam siguran. Priroda se praktički i sama pobrinula za sebe. Tamo gdje nema čovjeka priroda vrlo brzo zavladava i savladava sve ono što je čovjek stvorio. I to je priroda manje-više učinila na čitavom tom prostoru i bez djelovanja čovjeka. Pobrinuti će se ona i bez nas i bez naših planova. No ono s čime bih se složio sa prethodnikom to je da zaista, to nije prostor koji je, posebno financijski atraktivan. Dakle tu parcele u pravilu ne vrijede, ne u pravilu nego ne vrijede i nitko ih neće platiti 100 eura po kvadratu. Dakle mislim da nitko ovdje, pa ni čelnici jedinica lokalne samouprave, lagovi i ljudi koji su pokušavali sa top prostora odaslati poruke da bi trebalo neke izmjene učiniti u ovom prostornom planu prije nego što bude donesen mislim da nitko od njih nije skrivao nekakve velike financijske interese ili želju da ne znam što kapitalizira. Ali nema ni smisla ne pokušati zapravo provesti tu javnu raspravu i ne prihvatiti ono što su oni ili barem razmotriti i vidjeti što se tu može od toga prihvatiti. Na tom cijelom prostoru bilo je prisutno ono što je prisutno u praktički u čitavoj Zagori da su stotine i stotine hektara zemlje koja se je gruntovno vodila u državnom vlasništvu de facto više od 100 ili 150 godina katastarski posjedovali i obrađivali generacijama ljudi koji su živjeli na tom prostoru. Dobar dio tih ljudi koji je danas izumro te su čestice vrlo male, dijelom su razbijene i Hrvatska država je masovno provela rekao bih zapravo eksproprijaciju ili sustavno vraćanje svih tih čestica … gotovo pa podržavljenje stotina i stotina hektara zapravo tih čestica nazad u državnom vlasništvu, najčešće u vlasništvu Hrvatskih šuma. Oni koji su još ostali tamo živjeti ili njihovi nasljednici uopće nemaju, mogu povesti postupak no najčešće cijena tog postupka je znatno veća od bilo kakve vrijednosti po svake od pojedinih tih čestica koje su relativno male, razbacane, dakle osim plaćanja elaborata, geodete i troškova naravno i sutroškova postupka sudskog. U pravilu uvijek su ti troškovi znatno veći od vrijednosti, od vrijednosti te zemlje. I zapravo, dakle s jedne strane dobar dio tog prostora podržavljen, s druge strane je priroda sebi uzela nazad ono što je čovjek uspio, dakle uspostavljajući nekakvu entropiju, održavajući taj prostor praktički vratiti. I treća stvar je pitanje uopće ekonomske dugoročnih mogućnosti preživljavanja ljudi na tom prostoru podbiokovlja. Iskreno da li će turizam i sve ono što se uz njega veže biti mogući model uopće održivog razvoja života, vraćanje ljudi ili dolaska nekih drugih ljudi na taj prostor pa putem i ovoga kao ovoga što je park prirode ne znam. Ali znam da to do sada u desetljećima koja su prethodila nije bilo i mislim da neće imati značajnijeg utjecaja na živote ljudi ni u desetljećima koja dolaze. Jedino ono što zapravo može vratiti život na taj prostor to će biti radna mjesta a ne žičare, ne ptice i ne šetnje po planini. To je moje osobno mišljenje. Dakle realna radna mjesta, stvaranje, proizvodnja. I da se vratim. Svaki prostorni plan je dobar, svako uređenje prostora je dobro, bolje od onoga kada to nije bilo. Ali one primjedbe koje je imala lokalna zajednica barem dobar dio njih, mislim da je trebalo naći načina i pokušati ih usvojiti a posebno na onaj dio koji se odnosi zapravo na unošenje naselja u obuhvat parka prirode što prema njihovim navodima prije nije bio slučaj, što će zapravo zasigurno u cijelosti onemogućiti čak i povratak ljudi u ta danas i dobrim dijelom prazna naselja a kamoli dolazak nekih novih.
Hvala lijepa poštovani kolega. Imamo 3 replike. Poštovani zastupnik Srđan Gjurković prvu.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče. Poštovani kolega, mislim kad vi kažete da vi ne vjerujete u dugoročno preživljavanje ljudi na tom području, pa nije ovo Amazona mislim. Tamo se otvara prostor za život, postojala su građevinska područja koja obuhvaća park prirode u tih 9 općina i gradova. U ovom trenutku oni mogu ostvarivat novi razvoj, novi život, novo zapošljavanje sa donošenjem ovog prostornog plana. Moći će se gradit i radit infrastruktura i šta vi osporavate, samo šetnja pa to nije razvoj, kako nije razvoj. Privlačenje i sigurnost turista, novo je zapošljavanje jer tamo će se moći gradit i radit određena infrastruktura kontrolirano u zaštićenom području. Dakle toliko elemenata, otvaranje tih pastirskih zaselaka koji u biti su sada umrtvljeni, otvaranje tog dijela sa stočarstvom, dijelom sa poljoprivredom, organizirano, zato postoje zakoni, zato postoje parkovi prirode da bi zaštitili, da bi otvorili razvoj, da bi taj socijalni, ekološki, gospodarski uskladili. Načelnici općina i gradova na radnom sastanku sa ministricom osim jednoga koji je rekao da on i tako se uvijek buni i da je on uvijek protiv, su jasno shvatili o čemu se radi i direktno svaka općina je dobila odgovor na svoje upite i jasno im je ukazano, onaj prostor koji oni nisu mogli koristit, a sada ga kvalitetno mogu za razvoj koristit. Prema tome, korištenje onog … je bila samo jedna manipulacija.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dražen Đurović.
Hvala. Pa kolega, ja da tamo ne odlazim cijeli svoj život otkad sam se rodio do dana današnjega još bi i povjerovao ovako iz daljine na ove lijepe riječi koje ste vi uputili o Imotskom, a posebno o tom dijelu Zabiokovlja, no nažalost tome tako nije slučaj. Park je prirode to već desetljećima, a život neumitno odumire jer nitko tamo nije živio od parka prirode, živjeli su od poljoprivrede, živjeli su od stočarstva i živjeli su od nekog rada u tvrtkama koje su sve na prostoru Imotskog propale tijekom neslavne privatizacije, a i vinarija se prodaje već desetljećima, samo ne znam u koliko, 20 javnih dražbi nitko neće kupiti. Koliko je ljudi na bilo koji način prihodovalo, živjelo sa, od ili uz Park prirode Biokovo? Možda jedino oni koji su radili gore na onom tornju, na HTV-u.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Stjepan Milinković ima repliku.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa kolega Đurović, slušajući vašu raspravu zapelo mi je za uho ono gotovo nostalgično prisjećanje onih dana kada ste u mladosti tamo boravili i sigurno čovjek u toj dobi to na poseban način doživljava i sigurno da sadašnji trenutak kad vidi ta opustjela sela i taj kraj sigurno izaziva posebne emocije. I ja želim to povezati isto tako sa onim ostalim dijelom Lijepe naše. I vi prolazite i ja vidim nažalost svakodnevno i svakim danom sve veće propadanje tog hrvatskog sela, gotovo je uništeno mogu jasno reći, nema onoga života koje je tipično za selo, da ne govorim o onim domaćim životinjama na koje smo navikli. Puno puta sam o tome govorio i vi naravno u ovom Visokom domu i to je silno zabrinjavajuće i tužno. I sad ako se netko od nas ajmo reći koji u toj lokalnoj samoupravi nastoji unaprijediti kvalitetu življenja na tom području, pomoći tim ljudima prije svega da se očuva da mogu živjet, da naša djeca isto idu u dječji vrtić, da mogu normalno dolaziti i prometovati. To se nekako smatra nekim čudnim postupkom, ja to uopće ne mogu razumjeti. Pa ako nema živog sela, ako nema života u tom selu nema života uopće. Pa molim vas lijepo, to je opustjelo, tu neka ni onog ravnomjernog razvoja o kome se puno govori. Nema uopće one kvalitete življenja koja može biti naravno u jednom suživotu i gradova i sela. To je onaj život koji želimo i koji žele svi ljudi, naravno i mi koji živimo u tim ruralnim područjima. Hvala lijepo.
Oda selu. Odgovor na repliku, poštovani Dražen Đurović.
Da, u prilog vašoj tezi mogu još samo spomenuti da su ti ljudi toliko rekao bi ekološki osviješteni da su vam čak u Šestanovcu proveli referendum i zabranili sami sebi kamenolome. Dakle toliko se brinu o prirodi da nisu htjeli otvarati ni radna mjesta iz kamenoloma dok se gradila autocesta. Na neki način to je naše rekao bih i prokletstvo u nekim, dakle ni tamo gdje možemo nešto stvoriti, neka radna mjesta i to sami sebi ponekad zatvaramo vrata i u mnogim stvarima ja tako prepoznajem da se ponašamo, htjeli bi biti veći Švicarci od Švicaraca, Japanci od Japanaca, Nizozemci od Nizozemaca, umjesto samo da budemo svoji i pokušavamo tražiti nekakav svoj hrvatski održivi put u budućnost i za Hrvatsku državu i za hrvatski narod.
Nova replika, poštovani zastupnik Ante Babić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Đuroviću, onako nostalgično ste zapravo govorili da ste prije 35 godina bili u tim područjima i zapravo vidjeli koliko je taj zabiokovski kraj jedan surovi kraj, istina. On jest surov kraj, ali kraj koji ima svoju dušu i on je recimo za mene oaza mira. Ja dolazim iz tog kraja, tu živim, znam kroz što sve prolaze ti ljudi, na koji način, ali uvjeren sam i da će taj dio Hrvatske zapravo bez obzira na jednu demografsku opustjelost zatvorenoj školi ići k svome razvoju tom kraju. I taj kraj treba biti zapravo i interes Hrvatske države pogotovo što je taj kraj dijelom i uz granicu Republike Hrvatske, pa to je i od značaja Hrvatskoj i uz prave, pametne projekte, održive projekte i taj kraj se može revitalizirati. Ja znam da će to ići teško, ali sam optimist i uvjeren sam da će se to dogoditi. Zato i ljudi, građani s toga područja zapravo žele državu ne kao maćehu već kao majku koja će ih zapravo suportirati u svim onim projektima za koji se oni natječu u Republici Hrvatskoj pod istim onim uvjetima kojima je to omogućeno i onima koji su u urbanijim sredinama bez ikakve prednosti pred njima. Na žalost oni na to čekaju već četiri godine i šteta je što mnogi od tih projekata zapravo nisu prošli, nisu zaživjeli što bi sigurno i siguran sam pomoglo tome kraju.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dražen Đurović.
Hvala. Pa ja osobno uopće ne dijelim vaš optimizam. Naravno vi optimisti morate biti po difoltu jer to je vaša izborna jedinica u kojoj obnašate vlast već puno godina, pa dijelom snosite i objektivnu odgovornost za stanje i u tom prostoru i u tim svim mjestima i selima ako hoćete. Nema baš niti jednog pokazatelja koji bi govorio da se išta dobro pozitivno u bilo kojem pogledu na tom prostoru Zabiokovlja događa. Na žalost i duboko sam uvjeren da ovaj prostorni plan na kraju koji još dodatno limitira i otežava čak i gradnju na sve širem obuhvatu parka prirode, umjesto da se traži načina da se stimulira mogućnost doseljavanja, mogućnost gradnje, mogućnost življenja oni još represivno nastupaju na prošireni opseg parka prirode kao da je tamo nekakva navala za gradnju ne znam čega. Tako da iskreno nemam uopće previše nekakvih simpatija. A ove bajke o žičarama, mislim to. Grad Zagreb ne može sagraditi desetljećima žičaru, grad Zagreb koji ima 800 milijuna eura godišnjeg proračuna, a gradit će se žičara od Makarske do Sv. Jure, pa od Sv. Jure do Zagvozda. Najbolje još od Zagvozda do Splita pa će se svi prevažat žičarama u krug. Mislim da toga neće bit tako skoro.
Hvala lijepa. Iscrpili smo listu replika i odgovora na repliku. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je klub Socijaldemokratske partije Hrvatske i poštovani zastupnik Damir Rilje.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana ministrice sa suradnicom, kolegice i kolege. Pa evo i ja ću se malo osvrnuti na ovaj prijedlog odluke o donošenju plana. Dakle, ali moramo poći prije svega od onog da bi se morali ponašati inače u životu i ja vjerujem da smo svi više-manje toga svjesni, da nitko ne može kad su nacionalna prirodna bogatstva u pitanju pa tako i Park prirode Biokovo i svi drugi nacionalni parkovi ne bi se trebali ponašati po onoj bog nam je dao, a vrag nam ne da. I to kad je ulaganje u park ali i očuvanje parka, kako ga ulaganje ne bi pretvorilo zapravo u nešto što ne bi trebao biti. Dakle, Park prirode Biokovo jedan je od 11 parkova prirode u Republici Hrvatskoj i evo da se ponovim kao i svi prethodnici obuhvaća istoimeni planinski masiv Biokovo. Parkom prirode proglašen je '81. godine, 1981. s površinom 195,5 km2. Park se administrativno nalazi u Splitsko-dalmatinskoj županiji. Obuhvaćaju ga općine rekli smo već Brela, Baška Voda, Tučepi, Podgora, Zagvozd, Zadvarje, Šestanovac, te gradovi Vrgorac i Makarska. Najviši park Sveti Jure s 1762 m nadmorske visine, ujedno je i najviši vrh planine Biokovo te treći najveći vrh u Hrvatskoj. U sastavu parka nalazi se Botanički vrt Kotišina koji je utemeljio doktor fra Jure Radić, te zidine Velikog Kaštela. Da, on je iskočio. Biokovo se ističe izraženim krškim reljefom. Na tom se području nalazi veliki broj špilja, jama, te ponikava, škrapa i kamenica. Neka od glavnih obilježja Parka prirode Biokovo su jama Amfora od 780 m dubine, te najdublja jama na Biokovu jama Mokre noge -842, dakle dubine 842 m i mnoge endemične biljke životinjske vrste, te značajna paleontološka nalazišta. Uz prekrasne krajobraze i vidikovce u parku se nalaze i geomorfološki rezervati i posebni rezervati šumske vegetacijske bukve i jele, te autohtone šume crnog dalmatinskog bora. Za zaštitu i održavanje parka 1998. godine osnovana je javna ustanova Park prirode Biokovo i godišnje planinu posjeti približno oko 50000 turista. Pred nama se nalazi, dakle danas evo prijedlog odluke o donošenju Prostornog plana Parka prirode Biokovo kojim se predlaže donošenje dokumenta prostornog uređenja državne razine, prostornog Plana parka prirode Biokovo. Plan donosi Hrvatski sabor. Nositelj izrade Ministarstvo graditeljstva i prostornog uređenja, koordinator izrade Hrvatski zavod za prostorni razvoj, stručni izrađivač je javna ustanova Zavod za prostorno uređenje Splitsko-dalmatinske županije. Plan obuhvaća područje parka koje prema aktu o proglašenju iznosi 19550 ha … [[Govornik se ne razumije.]] digitalnom snimkom i tumačenjem granica površine iznosi 19330 ha. Teritorijalno se sveobuhvat parka proteže na kao što sam već rekao na području 7 općina i 2 grada. Najveća površina parka od 30,7% u obuhvatu je općine Zagvozd. Kako sam već naveo zbog svojih karakteristika i posebnosti Biokovo je zaštićeno u kategoriji parka prirode '81. godine. Zakonom je proglašen parkom prirode. Uloga parka naglašava se planom kroz zaštitu i očuvanje njegovih temeljnih obilježja i prirodnih vrijednosti o kojima sam maločas nešto govorio, očuvanje tradicionalnog načina poljoprivrede i korištenja, očuvanje tradicionalne tipologije naselja i zaustavljanje depopulacijskog trenda uz poboljšanje uvjeta života. Razgraničenje prostora parka izvršeno je podjelom na područje za razvoj i uređenje prostora naselja te područje za razvoj i uređenje prostora izvan naselja. Prema zonama zaštite prirode kako je ovdje već rečeno prostor se dijeli na zonu strogu zaštite koja obuhvaća 18,11% površine parka, zonu usmjerene zaštite koja obuhvaća … [[Govornik se ne razumije.]] površine parka i zonu korištenja koja obuhvaća 3,03% površine parka. Unutar parka moguće je obavljanje i gospodarskih aktivnosti, dakle poljoprivreda prvenstveno, tradicionalno stočarstvo, ratarstvo, povrtlarstvo, vinogradarstvo, trgovina, obrtništvo, turizam seoski i eko, sportski i tradicijski lov, rekreacija dakle planinarenje, alpinizam, biciklizam, slobodno penjanje, letenje i druge vrste obrtničkih i proizvodnih djelatnosti koje se mogu uklopiti i koje su prirođene parku prirode. Važno je napomenuti kako je riječ o odluci radi čijeg su ne donošenja Prostornog plana Parka prirode Biokovo već godinama na čekanju bili brojni razvojni projekti. A važno je napomenuti da je izrada plana započeta još davne 1996. godine. Usvajanjem Prostornog plana Parka prirode Biokovo također se stvaraju preduvjeti za realizaciju jednog od najvećih infrastrukturnih projekata grada Makarske. Izgradnja zapravo grada Makarske, teško to grad Makarska može podnijeti, mogli bi prije reći investicija grada Makarske ali zapravo RH, izgradnja žičare Makarska-Biokovo naravno pretpostavljam da bi unutar takve jedne investicije bile uključeni i strukturni fondovi. Mislim da nije potrebno posebno naglašavati važnost tog projekta, ne samo za makarski nego i hrvatski turizam. Planirana izgradnja dvokabinske žičare Makarska-Vošac, žičara bi imala dužinu trase oko 2700 metara i visinsku razliku od 1200 metara i naravno planirani kapacitet se predviđa za prijevoz oko 150 tisuća posjetitelja godišnje. No, naravno njih treba dovesti gore. Da bi ih doveli moramo revitalizirati i moralo bi se revitalizirati područje cijelog parka prirode a za to je naravno potrebno da se donese i temeljni dokument da bi se to moglo raditi. Usvajanje plana preduvjet je za daljnje korake, raspisivanje natječaja za izradu studije utjecaja na okoliš, izradu idejnog projekta čime se ostvaruju pretpostavke za dobivanje lokacijskih dozvola. Usvajanje plana je osnova temeljem koje se može zatražiti da se žičara Makarska-Biokovo proglasi projektom od strateške važnosti za RH, a što je preduvjet za buduće ishođenje potrebne dokumentacije. No, nije žičara jedini investicijski potencijal ovog prirodnog dragulja parka prirode. Kao što moj prethodnik reče važna su i odgovarajuća radna mjesta koja su moguća na tom području. Svakako da će se stvoriti uvjeti za obnavljanje derutnih i oštećenih sadržaja kako bi se isti doveli u funkciju, dakle ceste, šumski putevi, vidikovci, planinarski domovi i slično. Naravno da je važno očuvati prirodu i temelj postojanja Parka prirode Biokovo što znači da svi zahvati ne mogu poremetiti njegovu ravnotežu i njegovu bit. Održana je javna rasprava kao što smo mogli vidjeti i pročitati iz priloženog materijala i javno izlaganje održano u sklopu javne rasprave o prijedlogu Prostornog plana Parka prirode Biokovo kad se provodila 2. ožujka 2015. do 31. ožujka 2015. Javna izlaganja održali su predstavnici Hrvatskog zavoda za prostorni razvoj, koordinator izrade plana u ime nositelja izrade Ministarstva graditeljstva i prostornog uređenja, javne ustanove Parka prirode Biokovo i Zavoda za prostorno uređenje Splitsko-dalmatinske županije. U tijeku javne rasprave o prijedlogu plana zaprimljena su 64 podneska u kojima je evidentirano 220 mišljenja kako reče ministrica od čega su neke prihvaćene, njih 72, 57 djelomično i 92 primjedbe nisu. Važno je napomenuti da postoje primjedbe na prijedlog Odluke o donošenju Prostornog plana Parka prirode Biokovo koji su dostavili evo odgovarajuće jedinice lokalne samouprave ova grupa … čini mi se da se zove i njezine članice kao izrađivači stručnih podloga iz 2001. godine. Navedene jedinice lokalne samouprave navode da su u predloženom prostornom planu proizvoljno tumačene izmijenjene granice Parka prirode Biokovo na područjima Baška Voda, Brela, Tučepi i Zagvozd, a da nove granice parka prirode značajno odstupaju od granica definiranih dokumentima prostornog uređenja županijske i lokalnih razina. Postoji tvrdnja da su biološke i geološke vrijednosti temeljem stručne podloge zaštite prirode dobro prepoznate i zaštićene, ali da s obzirom na raspoložive kapacitete javne ustanove Parka prirode Biokovo ostaje sporna efikasna provedba prostornog plana. To se naročito odnosi na definirane preduvjete za realizaciju investicija i izrade dodatnih stručnih podloga za prometni sustav i sanacije. Ipak činjenica je da pored navedenih osporavanja donošenje ovog plana kao nadležnog ostalim planovima nižeg ranga predstavlja zamašnjak razvoja prirode Biokovo jer isti konačno omogućava daljnje aktivnosti razvoja investicija za cijelo područje obuhvata, ali posredno i za područje kojemu gravitira. Bez plana to jednostavno nije moguće. Omogućava također apliciranje u svim tim investicijama na strukturne fondove. Predloženim odredbama za provođenje plana Parka prirode Biokovo detaljno su predviđeni ciljevi uređivanja prostora, organizacija i razgraničenje prostora parka prema namjeni, razmještaj funkcija od važnosti za upravljanje područjem parka, postupanjem sa sustavom javne i ostale infrastrukture, postupanjem sa kulturnim i prirodnim vrijednostima na području parka, poduzimanjem mjera za zaštitu prirode i okoliša, kulturnih dobara i drugih vrijednosti područja parka. Određuju se uvjeti gradnje na području parka, na područjima naselja kao i izvornim područjima izvan područja naselja u gabaritima koji su zatečeni i koji se nalaze u parku. Određuju se mjere provedbe plana, određuju se mjere za sprečavanje nepovoljnih utjecaja na prirodu i okoliš te mjere za zaštitu od elementarnih nepogoda. Važno je napomenuti na kraju da se predloženim odredbama za provođenje Prostornog plana Parka prirode Biokovo osiguravaju uvjeti za zaštitu i ravnomjeran razvoj područja obuhvata parka. Time se može osigurati i time bi se trebalo osigurati njegova namjena i mogu omogućiti efikasnost razvoja parka ali i šireg područja u sklopu jedinica lokalne samouprave i cijele županije te se omogućiti jednostavnija realizacija investicijskih projekata, razvoj gospodarstva osobito poduzetništva i turizma, a nadam se i u sklopu mogućeg sitnog gospodarstva poput malog stočarstva i odgovarajuće, ratarstva. O turizmu neću niti govorit. Povećanje radnih mjesta, dakle jednostavnija realizacija investicijskih projekata, razvoj gospodarstva osobito poduzetništva i turizma. To bi trebalo pridonijeti razvoju pripadajućih gradova i općina ali i RH u cjelini osobito na tom području zapravo je logična potpora prostornom planu koji omogućuje stavljanje u funkciju uz istodobno očuvanje prirodnih i kulturnih vrijednosti kojima obiluje Park prirode Biokovo. I na kraju klub SDP-a podržava donošenje ove odluke. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prijavio se poštovani Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo ministrice, gospođo ravnateljice. Pa gospodin Babić je u ime kluba HDZ-a iznio stav HDZ-a po pitanju donošenja Prostornog plana Parka prirode Biokovo. Ja sam već tijekom replika rekao nekoliko svojih, iznio nekoliko svojih misli. Činjenica da je nužno i dobro donijeti prostorni plan kako bi se zaštitila prirodna i kulturna bogatstva i dobra na prostoru koji je zaštićen s jedne strane, s druge strane da se omogući gospodarski razvoj tog istog prostora. Koliko sam u pripremi, ne samo današnje rasprave, nego već i na odboru utvrdio primjedbe koje idu prema prostornom planu nisu toliko usmjerene niti na izrađivača plana dakle niti na Zavod za prostorno uređenje Splitsko-dalmatinske županije niti na Hrvatski zavod za prostorni razvoj koji je bio koordinator izrađivača plana nego temeljne primjedbe koje su u ovom postupku navedene po meni i opravdane, bile su prema stručnoj podlozi zaštite prirode koja je izrađena bez dovoljnog sudjelovanja zainteresirane javnosti u provom redu jedinica lokalne samouprave. Stoga i ne čudi, a za mene je to alarmantno da od 9 jedinica lokalne samouprave na kojima, preko čijeg se prostora proteže park prirode njih 6 se protive donošenju ovakvog prostornog plana. Tih 6 jedinica lokalne samouprave čine 70% obuhvata ovog prostornog plana pa su time njihove primjedbe još i veće. Dakle temeljna primjedba kao što sam rekao odnosi se na samu stručnu podlogu. S jedne strane na utvrđivanje, na granice koje su definirane stručnom podlogom a s druge strane i od doktora znanosti koji je gospođa Holy u svom izlaganju navela koje su u pravo i na Odboru za zaštitu okoliša i prirode dostavile sve primjedbe kojima se praktično i ograđuju od stručne podloge koja je bila podloga za izradu Prostornog plana Parka prirode Biokovo. S druge strane, držim da je prije u postupku prethodne rasprave koje je temeljena i na stručnoj podlozi zaštite prirode već tada, dakle 2013.godine bolje rečeno ta je prethodna rasprava provedena u vrijeme kad nisu bila konstituirana općinska i gradska vijeća jer je to bilo u vrijeme lokalnih izbora 2013.godine pa je onda samim time i ta stručna rasprava na određen način bila zakinuta, koja se odvijala u okviru prethodne rasprave. U tom trenutku kada su jedinice lokalne samouprave iskazale svoje neslaganje sa granicama obuhvata prostornog plana trebalo je zastati i definirati zajedno sa županijom Splitsko-dalmatinskom, zajedno sa Zavodom za prostorno uređenje Splitsko-dalmatinske županije, zajedno sa ministarstvom i sa jedinicama lokale samouprave i učiniti ne dvojbenim granice parka prirode koje je ovaj plan obuhvatio. Tim više je to trebalo napraviti zbog toga što su njihove primjedbe koje su u tom postupku iznesene, a odnosile su se na granice temeljili su se na prostornim planovima tih istih jedinica lokalne samouprave koje je pa i Županijski zavod za prostorno uređenje svakako trebao potvrditi u postupku donošenje prostornih planova tih jedinica lokalne samouprave kako općina tako i dva grada Makarske i Vrgorca. Ako su njihovi prostorni planovi doneseni i u njima je evidentirana granica samoga parka koja se ne slaže sa ovom granicom jasno da je to bio dovoljan signal već tada 2013. godine u prethodnoj raspravi da se to pitanje riješi na zadovoljstvo jednih i drugih. Jel koliko god je ovaj projekt i ovaj plan važan za očuvanje prirode on je isto tako važan i za gospodarski razvoj ovog prostora na kojega se danas mnogi govornici upravo pozivaju kada tvrde da se taj sami plan treba donijeti jer je on pretpostavka razvoju ovog rekao bih djela Hrvatske koji jasno nije u dovoljnoj mjeri razvijen kao što je … ili jedinice od Zagvozda … Grada Vrgorca, Šestanovca itd. itd. Prema tome, doista ako nam je to bilo i važno a važno je da se omogući kroz donošenje prostornog plana gospodarski razvoj tih jedinica lokalne samouprave onda nam je valjda isto tako dovoljno važno da saslušamo njihove primjedbe upravo tih jedinica lokalne samouprave čiji razvoj mi ovdje u Hrvatskom saboru zazivamo da njihove zahtjeve, njihove primjedbe, njihove prijedloge i uvažimo u tijeku donošenje prostornog plana. Naime, nije točno, to sam negdje već čuo čini mi se tijekom rasprave, da su zakasnili sa svojim primjedbama i i ja ovdje imam primjedbe jedinica lokalne samouprave i neke od njih su čak i u prethodnoj raspravi iznijeli svoje prijedloge, neke jedinice lokalne samouprave su tijekom rasprave koja je provedena ove godine, prema tome dobili su i odgovore na kraju krajeva na te svoje primjedbe pa prema tome ne bi dobili odgovore da nisu te svoje opravdane primjedbe i naveli. Dakle da zaključim u dijelu koji se odnosi na granice, kada se usporede prostorno planski dokumenti koji su temeljni dokumenti za razvoj jedinice lokalne samouprave čak i važniji dokumenti nego ovaj prostorni plan jer obuhvaćaju i onaj dio jedinice lokalne samouprave koji nije u okviru parka prirode i kada se usporedi granice koje proizlaze iz ovog prostorno planskog dokumenta onda utvrđujemo njihovo neslaganje, a s kojim se u prvom redu ne slažu te iste jedinice lokalne samouprave. Prema tome, to je bilo vrlo važno što je trebalo riješiti da onda ovdje u Saboru aklamacijom jasno usvojimo ovaj prostorni plan kao što su usvojeni brojni prostorni planovi područja posebnih obilježja u posljednje 3,5, 4 godine ove Vlade kada smo mi ovdje u klubu HDZ-a apsolutno lišeni što nema niti potrebe bilo kakve stranačkih razloga ili politikantstva uvijek podržavali donošenje prostornih planova područja posebnih obilježja odnosno parkova prirode ili nacionalnih parkova. S druge strane ovo je bila jedna primjedba koja je važna, a odnosi se na granice, ali s druge strane ono što je također bitno, bitno je da su izrađivači stručne podloge i to dr.sc. Marija Edita Šolić i dr.sc. Nikola Tvrtković su se u svom dopisu koji su dostavili svim odborima, predsjedniku Sabora, ministarstvima itd. ogradili od ovakvog plana jer oni koji su sudjelovali u izradi stručne podloge njihove primjedbe nisu uvažene i stoga se oni u potpunosti ograđuju od posljednje verzije ovog dokumenta odnosno od ovakvog prostornog plana Parka prirode Biokova u cjelini. Dakle dvije vrlo važne stvari koje su definirale temeljni dokumenat na temelju kojeg se izrađuje prostorni plan, a to je stručna podloga zaštite prirode trpi brojne dubioze i koje se odnose na granice, a koje se odnose i na sami sustav zaštite tog parka prirode. Pa stoga ja osobno predlažem mislim da je to dobar prijedlog kluba HDZ-a da se zastane sa donošenjem prostorno plana, da se provede javna rasprava koja nije provedena za stručnu podlogu zaštite prirode, da se izvrši vještačenje, da se na bilo koji način provjeri, prekontrolira granica ovog prostornog plana u usporedbi s granicama i prostornim planova jedinice lokalne samouprave to učini nespornim, nedvojbenim i tek onda jasno rasprave sve ove primjedbe koje su se odnosile na stručnu podlogu zaštite prirode i tek onda jasno izradi prostorni plan koji je u tom smislu čini mi se što se prostorno planerskog dijela tiče izrađen dobro, sjajno i ja u tom smislu podržavam i ovo što je napravio i Županijski zavod za prostorno uređenje zajedno u koordinaciji sa Hrvatskim zavodom za prostorni razvoj. Hvala.
Imamo dvije replike. Prvo poštovani Ante Babić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Bačiću spomenuli ste, a to govorimo u raspravi cijeli dan da su dva bitna segmenta kod ove odluke vezane za prostornog plana Parka prirode Biokovo, to su granice parka i stručna podloga koju je radio Državni zavod za zaštitu prirode i to nažalost cijeli dan sluša poštovana ministrica Mrak Taritaš koja za ovo uopćenije kriva i sami izrađivači prostornog prava. Mi nemamo niti jedinice lokalne samouprave imaju primjedbe na same izrađivače i na sugestije poštovane ministrice već imaju upravo primjedbe na ova dva segmenta. A za njih su zaduženi Ministarstvo zaštite prirode i okoliša i ministar Mihael Zmajlović i Državni zavod za zaštitu prirode odnosno Matija Franković koji ako pogledate ovdje … centru originale ovog prostornog plana vidjet ćete da nema osoba koje su navedene za izmjenu granica parka prirode. Dakle mi možemo sumnjati i imamo pravo sumnjati u njihovu stručnost. Činjenica je da Državni zavod za zaštitu prirode dva odnosno tri puta mijenjao granice parka prirode, to je činjenica, to su neoborive činjenice, a on to nikako po zakonu nije smio jer granice parka prirode jedino može mijenjati Hrvatski sabor. Hvala.
Odgovor na repliku Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Babić pa to mi cijelo jutro ako tako mogu reći tvrdimo da nemamo, ja sam to u svom izlaganju rekao, mi nemamo primjedbe na prostorno planski aspekt ovog plana. Držimo da on kako je zamišljen će doprinijeti gospodarskom razvoju Zabiokovlja odnosno čitavog prostora nad kojim se prožete park prirode. Temeljna primjedba jedinice lokalne samouprave, ja gospođo ministrice ne znam zbog čega niste uvažili kroz donošenje prostornog plana dvije važne primjedbe na koje se i jedinice lokalne samouprave referiraju, a to je dio koji se odnosi na granice koje u današnje vrijeme s tehnologijom kojom posjedujemo, usporedbom sa zakonom iz '81.godine, usporedbom sa prostorno planskim dokumentima svih jedinica lokalne samouprave nije teško identificirati i vratiti natrag i s jedne strane uvažiti stavove jedinice lokalne samouprave. Čini mi se da je to bolje uvažiti sada nego ih onako lakonski proći preko toga i reći da prostorni plan se može mijenjati, može se mijenjati granice u nekoj drugoj proceduri, a vi jako dobro znate da nije to jednostavna procedura nego da tu proceduru koju smo imali namjeru ili ako želimo izići u susret mijenjati nakon što se plan donese, bile bolje da smo to odmah to napravili u početku sada i da se kao prethodno pitanje riješi dubioza oko granica. Slažem se kolega Babić s vama dakle da je ovdje temeljna primjedba upućena Državnom zavodu za zaštitu prirode, odnosno Ministarstvu zaštite okoliša. Uostalom vi ste, vi ste kao saborski zastupnik 2013. godine čini mi se u siječnju uputili zastupničko pitanje ministru Zmajloviću, upozoravate ga na ovaj problem, tražite da se definiraju granice, da se to riješi kao prethodno pitanje. Vama je tada odgovoreno kako vam je odgovoreno ali očito da nije bilo dovoljno sluha da se uvaže, u ministarstvu da se uvaže … [[Govornik se ne razumije.]] jedinica lokalne samouprave.
Zahvaljujem. Druga replika, Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Bačić vi ste u vašoj raspravi dosta govorili o jedinicama lokalne samouprave i naravno i važnosti lokalne samouprave pa to, to je, mislim da je to izuzetno i važno naglasiti a to je i u skladu sa Poveljom Europske unije, ove naše obitelji. Ali posebno je sigurno važan razvoj te lokalne samouprave. E ali sada kada dolazimo do toga pitanja onda tu ako krenemo u toj realizaciji tu odmah dolazimo do toga da se nama vežu ruke. Pa da li je potrebno spominjati one izmjene zakona glede poreza na dohodak koliko su umanjena sredstva. Mi u županiji iz koje ja dolazim mi imamo primjedbu naravno na onu eksploataciju ugljikovodika i one naknade, one famozne rente koja nam je prepolovljena, više nego prepolovljena i sigurno da nas to ometa u svakodnevnom funkcioniranju. Ali ima još jedan problem koji je tu važno naglasiti a to je prometna infrastruktura. Pa recimo jasno da je ŽUC-evima su sredstva prepolovljena. Više nego prepolovljena, na trećinu. Pa kako će sada netko u razvoj ulagati i doći ako mu je infrastruktura prometna, ugrožava se sigurnost prometovanja, normalnog života na tom terenu. A da ne govorimo o poljoprivredi u kojoj sam grlo istrošio ovdje u ovom Visokom domu. Pa gdje će se bolja poljoprivreda nego na selima i u tim područjima razvijati a selo je jednostavno uništeno, znamo zašto i kako. Evo, to su stvari koje treba danas reći vrlo jasno i glasno. Hvala.
Odgovor na repliku Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolega Milinkoviću, s vama se slažem da je u brojnim zakonima koje smo donosili u Hrvatskom saboru, protiv kojih smo mi bili u klubu Hrvatske demokratske zajednice izvršena je snažna centralizacija poslova koji su bili u nadležnosti jedinice lokalne samouprave pa i u dijelu koji se odnosi na prostorno uređenje i gradnju. O tome smo govorili kada smo donosili Zakon o prostornom uređenju i gradnji. Ne samo da je izvršena snažna centralizacija poslova, nego izvršena je centralizacija prihoda, to ste i vi sami rekli. Krajem prošle godine smo u velikoj mjeri osiromašili jedinice lokalne samouprave na način da Izmjenu zakona o porezu na dohodak i Zakon o financiranju jedinica lokalne samouprave velika sredstva, preko gotovo 2 milijarde kuna je uzeto jedinicama lokalne samouprave i na taj način je praktično Vlada rasteretila građane na određeni način poreza na dohodak na uštrb jedinica lokalne samouprave. Kada ste već spomenuli ugljikovodike u dijelu koji se odnosi na smanjenje rente a što je vrlo važno za jedinicu lokalne samouprave iz koje vi dolazite. Ja bih vas podsjetio da smo mi ovdje u Saboru govorili koliko je tek bilo nepoštivanje stavova jedinica lokalne i područne samouprave kada se govorilo o ugljikovodicima samo na drugom dijelu Hrvatske i to u prvom redu na istraživanju i eksploataciji ugljikovodika u Jadranu. Kada su se raspisali natječaji za istraživanje i eksploataciju ugljikovodika na prostoru koji čini sastavni dio jedinica lokalne samouprave iako to nije bilo evidentirano niti u njihovim prostornim planovima niti u prostornim planovima županija u Republici Hrvatskoj. Već smo protivno prostornim planovima jedinice lokalne samouprave i područne samouprave raspisivali natječaj na njihovom prostoru o čemu smo napravili interpelaciju ovdje u Hrvatskome saboru.
Pojedinačna rasprava poštovani Goran Beus-Richembergh.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo ministrice, kolegice i kolege. Tko god prati ovu raspravu zapravo može shvatiti koliko je ona i neposredno i posredno važna kada se govori o budućnosti i pravcima razvoja Hrvatske kao takve. Hrvatska, jedna od rijetkih zemalja koja ima iznimno velike površine pod neposrednom zaštitom neovisno o tome da li se radilo o parkovima prirode, nacionalnim parkovima ili drugim oblicima zaštite krajobraza. To nije i nikada ne smije biti niti postati teret ili prokletstvo. Upravo suprotno, živjeli smo i živjeti ćemo stoljećima u suglasju i u korespondenciji, u suživotu sa takvim uvjetima i smatramo ih i moramo ih smatrati i ne smijemo to narušiti kao vlastiti blagoslov. Kada govorimo o području kojega obuhvaća Park prirode Biokovo, onda ne smijemo zanemariti da je on sastavni dio jedne prirodne cjeline koja se proteže od Cetine do Neretve. I da je kada promatrate taj prostor zapravo to područje koje zauzima središnji i najveći prostor toga teritorija. Ako govorimo o tome gdje ljudi žive, kako žive, čime se bave, od čega žive i koja im je mogućnost Park prirode Biokovo, nažalost jedna je velika bijela mrlja u kojoj se ne događa mnogo života. Stjecaj okolnosti htio je da se radi o jednom iznimno zanimljivom području u prirodnom smislu i ono što se danas događa u demografskom smislu možda je najgore u usporedbi sa posljednjih 250 godina. Mislim da demografska slika toga područja osobito Zabiokovlja nikada nije bila gora još od Požarevačkoga mira 1718. kada su utvrđene granice koje i danas važe i danas se odnose na razgraničenje Hrvatske i Bosne i Hercegovine. Ratovi koji su prošli tim područjem, osobito Drugi svjetski rat, ostavili su pustoš. Na tom području Makarske rivijere ili Makarskoga primorja i Zabiokovlja svaka druga kuća bila je zavijena u crno. No nije to prva pošast 20. stoljeća, prva je bila ona koja je potjerala mnoge ljude u Australiju, Novi Zeland, Ameriku, od filoksere do neimaštine, pa sve do belgijskih rudnika itd. Međutim, taj se kraj od razaranja u Drugom svjetskom ratu nikada nije oporavio. I dan danas kao … prsti stoje zidine kuća u kojima se živjelo, koje su spaljene i koje nikada nisu obnovljene. To područje između ostaloga krasi još jedna negativna karakteristika, a to je da nije katastarski i gruntovno sređeno još rekao bih od vremena Austrougarske. Sve generacije koje su se rađale i umirale od početka 20. stoljeća pa do danas usmenom predajom su preuzimale posjede, u mnogim slučajevima bez ikakvoga upisa ni u katastre ni u zemljišne knjige. Tome je naravno pogodovala i depopulizacija. Industrijalizacija koja je '60.-ih i '70.-ih godina odvela mnoge ljude u veće gradove, u ovom konkretnom slučaju osobito u Split, Makarsku, Zagreb, Ploče, ostavila je bolan trag. Nekada i ja se kao kolega Đurović sjećam toga vremena jer sam i ja provodio dio svoga ljeta u tome kraju. To je bio kraj u kojemu je još uvijek živjelo zamjetno mnogo ljudi, u kojemu su škole postojale ne samo kao područne nego i kao središnje, pune djece. Danas nema gotovo nijedne. I kad gledate zadružne i društvene domove, školske zgrade, sve to zjapi prazno i poluurušeno, života nema. A onda stjecajem okolnosti '60.-ih godina događa se razvoj u primorskome dijelu, u onome dijelu kojega smo kasnije nazvali kolokvijalno pa i marketinški makarskom rivijerom gdje su najbolje prošli oni koji su imali naravno zemljište uz more, iako ono dotada nije bilo osobito cijenjeno. I dogodio se jedan razvojni bum koji se zapravo stisnuo u stotinu metara od linije mora. Mnoga sela, danas ih prepoznajemo kao tzv. gornja, Gornji Tučepi, Gornja Brela, brojni zaseoci potpuno su opustjeli. Ljudi su se spustili u nekadašnje male luke, a ti zaseoci zarasli su u drač. To se jednako događalo i s druge strane Biokova. Uvjeti pod kojima su mogli ljudi živjeti bili su toliko teški, a kasnije i otežani definiranjem granica parka prirode da su se i oni spuštali i odlazili daleko. Najgore što se može dogoditi je da park prirode kao zaštićena cjelina uopće ne korespondira s potrebama života kraja u kojemu se nalazi i veliki je izazov i ogromna zadaća ali i umjetnost, harmonizirati ova tri stupa koncepta održivog razvoja: ekološki, gospodarski i socijalni. I valja tu biti fer, ovaj prostorni plan nastoji donijeti ravnotežu. On neće vratiti ljude tako lako i neće u velikim brojkama, ali omogućit će onima koji imaju želju na svojoj djedovini obnoviti staru kamenu kuću, oko nje urediti okućnicu, nastaviti se baviti nečim što je autohtono i što je posve originalno i kvalitetno, a sjećamo se vremena kad je tamo bilo razvijeno i ovčarstvo i kozarstvo i govedarstvo i pčelarstvo, proizvodnja meda, vina, rakija, smokava, svega. Da ne govorim o južnome dijelu gdje su mnogi maslinici zarasli u draču i postali šume i nažalost tek požari nam otkrivaju lazine, doce i serpentine gdje su se nekad nalazili. Dakle 3% područja koje ovdje spominjemo od 19 000 hektara jest područje na kojemu je omogućena gradnja, ali na koji način? Revitalizacijom onog što je već bilo nekad davno sagrađeno ili unošenjem nekih novih, ali u prostornom smislu minornih infrastrukturnih objekata koji bi trebali biti mamac da se obnovi dio života. I s druge strane, zaštita okoliša, zaštita biljnih i životinjskih vrsta ima dodatni smisao ako je ona prezentirana, ako o njoj učimo, ako postoje oni elementi infrastrukture koji će gore dovesti i dijete i odrasloga i pokazati čemu je to svoj život posvetio fra Jure Radić. Zato logiku, zaustavimo ovaj postupak, vratimo ga na nulu, vratimo ga na početak, ponovimo javne rasprave, nije dobar. Jer ako i kolege iz HDZ-a priznaju da on donosi čitav niz novih rješenja kojima će se riješiti čitav niz otvorenih pitanja jer nisu bila riješena desetljećima i stvarale su samo zapravo kočnicu i životu. Dakle ako se to događa onda je to ogroman korak naprijed. Nova administracija ili osvježena administracija, neovisno o tome tko će biti na vlasti, može kasnije korak-dva ili tri napraviti da se neke stvari koje su ostale sporne i definiraju i promijene. Ako su granice sporne, samo granice, ministrica je objasnila da one u ovom konkretnom slučaju ne znače mnogo jer se zapravo režim u onom dijelu gdje se zadire u naselja podiže na višu razinu nego što je sada definiran postojećim prostornim planovima tih jedinica lokalne samouprave. Tu ću završiti jer mi ističe i vrijeme, ali pozivam kolegice i kolege, učinimo taj napor. Donesimo ovaj prostorni plan. On je iznimno važan za 9 općina, gradova toga područja, za cijelu zonu od Cetine do Neretve, za sve one ljudi koji tamo žive i koji su od tamo porijeklom, jer hvala Bogu sad bilježimo da i neki ljudi možda stariji, a među njima i mlađi žele otići u taj kraj, žele revitalizirati svoju djedovinu i žele ponovno iz drače oteti svoje kuće u kojima su rođeni ili u kojima su rasli.
Zahvaljujem. Izlaganjem replikom ustaje poštovani Ante Babić.
Hvala lijepa potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Beus-Richembergh jasan mi je taj socijalni aspekt o kojem vi govorite i lijepo ste govorili o tom dijelu. Očito poznajete dobro naše Zabiokovlje. Ali ste onda rekli definiranjem granica tada i '83. godine veliki dio iz gornjih sela se spuštao na more ukoliko se ne varam, a to se i sada čini. Znači, odstupanje granice sa prostornim planom Splitsko-dalmatinske županije u ovom slučaju je 30%. A uvidom u Nacrt prijedloga odluke o donošenju prostornog plana Parka prirode Biokovo kojeg je Vlada usvojila na sjednici 23. srpnja ove godine zapravo je evidentno odstupanje recimo na području općine koju ste vi spomenuli, općine Tučepi u gotovo za više od 800000 metara kvadratnih u korist parka, a to se obrazlagalo zapravo jednom digitalnom snimkom i tumačenjem akta o proglašenju što zapravo nije točno. Šteta je recimo i o onome kad ste govorili o zaštićenim vrstama bilo biljnim ili životinjskim što ovaj Prijedlog prostornog plana Parka prirode Biokovo recimo iz Gornjih Brela nije udovoljio prijedlozima općine Brela da se ono što je već postojeće stanje, a to je ulaz u Park prirode Biokovo iz Gornjih Brela zapravo briše i ne postoji više. Hvala.
Na repliku odgovara poštovani Goran Beus Richembergh.
Kolega Babiću, ja sam siguran da će vam ministrica u svom završnom obraćanju odgovoriti na čitav niz pitanja i prijedloga. No međutim, kad već problematizirate pitanje ulaza u park prirode čudo jedno kako se nitko živ nije bunio niti protivio činjenici da do sada Zabiokovlje nije imalo uopće ulaza. Jedan koji je bio potpuno nefunkcionalan jer nije bio blizak najvažnijim prometnicama. Naravno da nema čarobnog štapića. Ni tunel kroz Turiju, ni tunel kroz Biokovo, ni izgradnja autoceste A1 nisu bitno vratili život u taj kraj, ali su otvorili nadu i u nekoliko slučajeva pokazali da se može. I taj proces nije jednostavan, on neće trajati pet godina, on će trajati desetljećima. Ali danas se u taj kraj može doći tako jednostavno, tako brzo. Jednog dana kada bude građen tunel prema Drveniku to će biti zona u kojoj će biti zapravo na neki način i privilegija imati nekretninu, odnosno stanovati, definitivno. Možda mi to nećemo doživjeti, ali oni koji dolaze iza nas sigurno hoće i pitat će nas jesmo li nastavili logiku generacija koje su zaboravile taj kraj i kojima depopulacija i zapuštanje Zabiokovlja nije značila ništa jer su se pokondirili, pa im je lakše bilo živjeti u velikim gradovima, a za djedovinu ih nije bilo briga. Ili smo zapravo okrenuli novi list i okrenuli paradigmu i rekli nećemo sjeći korijene ljudima, omogućit ćemo im da žive tamo odakle su i nikli. Jer toga se barem ja govorim u ime ili barem mogu reći da govorim ono što su osjećaji Vrgočana, Vrgočani nikada nisu stidjeli. Hvala.
Završne minute ove rasprave pripadaju ministrici graditeljstva i prostornog uređenja poštovanoj Anki Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Dakle, kroz raspravu, što pojedinačnu, što klubova raspravljalo se u principu o tri teme. Jedna tema je bila održivi razvoj, druga tema su bile granice i treća tema je bilo potrebe donošenja plana da ili ne. Negdje na trećoj godini Arhitektonskog fakulteta predmet kojeg dobivate je prostorno planiranje i profesor je na prvom satu rekao da je prostorno planiranje međusobno usklađenje svih korisnika u prostoru i da kad to postignete ste postigli dobar posao. Apsolutno to postići je nemoguće, ali hajdemo postići, napraviti dobar posao. I ja sam ono što sam uvjerena, uvjerena da smo ovim planom napravili dobar posao. Održivi razvoj. Održivog razvoja nema bez čovjeka. Tamo gdje nemamo čovjeka nemamo ni održivog razvoja. Hrvatska je zemlja koja ima 40% svog teritorija zaštićenog kroz 8 nacionalnih parkova, 11 parkova prirode i NATURA-u 2000. Kad uzmete podatke koji su satelitski snimane 5,6% teritorija Hrvatske je izgrađeno pod objektima, dakle i pod određenom infrastrukturom. Tu vam ulaze i ceste i željeznice. Kada ih čitamo ovaj prostorni plan, u tom prostornom planu čiji je obuhvat 19330 ha, u tom prostornom planu 18,11% je prostor stroge zaštite. Dakle, prostor koji je pod strogom zaštitom gdje se iščitavaju temeljni fenomeni ovog parka prirode, a 3% je planirano kao građevinsko područje, s tim što su građevinska područja preuzeta iz postojećih i važećih prostornih planova. Jedino što je dodatno planirano su planirane zone posjetiteljske infrastrukture o kojima je jednako tako tu bilo riječ. Pa ako imate pred sobom samo pogledajte članak 117., gdje kaže, oprostite članak 116. gdje kaže da je zona posjetiteljske infrastrukture Donja gora Podgora planirana na području saniranog odlagališta otpada. Dakle i tu smo vodili računa da zone posjetiteljske infrastrukture budu planirane samo tamo gdje je prostor devastiran ili gdje je to već učinjeno. Kad se referiramo na ovih 3% koje je definirano kao građevinsko područje i kad uzmete da tu ima i zelenila, da je izgrađenost parcela negdje oko 0,3% otprilike 0,9% tog cijelog područja bi moglo biti izgrađeno pod objektima kad bi krenuli raditi sad. Što je zapravo apsolutno zanemarivo u cijelom prostoru. Ali daje život prostoru jer bez ljudi nema života ni na prostoru Parka prirode Biokovo. Druga tema o kojoj je bila cijelo vrijeme rasprava su bile granice. '81. godine su utvrđene granice. Te su granice utvrđene opisno i rečeno je da je površina Parka prirode Biokovo 19 550 hektara. Tada su te granice crtane rukom u prostorni plan koji je rađen '83. U nekoliko navrata su te granice crtane pa su ucrtane i u Prostorni plan Splitsko-dalmatinske županije. Isti izrađivač je izrađivač Prostornog plana Splitsko-dalmatinske županije, izrađivač ovog prostornog plana, a to je Županijski zavod Splitsko-dalmatinske županije i po zakonu je njegova zadaća da daje svoje mišljenje na sve prostorne planove uređenja općina i gradova da su u skladu sa Prostornim planom Splitsko-dalmatinske županije. Dakle, u nekoliko navrata u javnoj raspravi su bili niz dokumenata u kojima su bile granice Parka prirode Biokovo, gdje su one bile ucrtavane i na različiti način prikazivane. Činjenica je prvi put sada digitalno, to je činjenica. Zato i jest 220 hektara park prirode manji. Nijedanput se u javnoj raspravi nije o tome raspravljalo. I vidi čuda, dolazimo do 2015., nakon niz prethodnih rasprava izrađivač koji je već izrađivao sve ove planove, izrađivač koji se već bavio s tim je u javnoj raspravi kroz prethodne rasprave i kroz javne rasprave i više nije problem što u planu je ili nije nego jedanput postaje problem granica. Mene je zanimalo zašto je to problem? Otišla sam tamo, obavila sastanak i zapravo problem je očito negdje drugdje, a ne u problemu granica. Problem se nalazi, ja mogu djelomično stručno objasniti, sa sljedećeg aspekta. Kad se radi o Prostornom planu područja posebnih obilježja ili nacionalnom parku ili parku prirode tada stanovnici žarko žele da njihova parcela ni slučajno ne bude u granicama parka prirode jer oni to iščitavaju na sljedeći način: država će mi uzeti zemlju, ta zemlja više neće biti moja, ja tamo neću moći ništa graditi, ja ću biti građanin lošiji od onog sveg drugog. Tome jednostavno nije tako! Ako je pred ovim uvaženim Domom 7. prostorni plan područja posebnih obilježja dakle svi stanovnici koji imaju zemljište, koji imaju svoju nekretninu, koji imaju parcelu koja je namijenjena za gradnju i koja se nalazi u okviru tih, ovo 7. prostorni plan, mogu dobiti svoju žele li lokacijsku ili građevinsku odnosno mogu dobiti svoju građevinsku dozvolu. Ja ponavljam još jedanput ovdje imamo slučaj da kad granica ide po sredini ulice oni koji se nalaze u parku prirode ako ovaj prostorni plan ovaj uvaženi Dom usvoji će moći dobiti svoju građevinsku dozvolu, a ovaj koji je s druge strane koji nije u parku prirode je neće moći dobiti dok se ne donese urbanistički plan uređenja. Ja to razumijem, razumijem taj strah kod ljudi dajte me izvucite van izvan granica parka prirode, neću moći dobiti, to dugo traje i kad će to Sabor donijeti. Nema nijednog argumenta za to. Ljudi i naši građani koji se nalaze u okviru Parka prirode Biokovo, koji se nalaze na prostorima namijenjenim za gradnju na temelju ovog prostornog plana mogu dobiti, mogu legalizirati svoju nekretninu, mogu dobiti novu dozvolu i mogu otprilike i tisuću pastirskih stanova dobiti, ona može dobiti rekonstrukciju. I tu se vraćamo u smisao svega ovog posla što radimo. Smisao ovog posla je prostorno planiranje, da prostorni planovi budu brzi, da odgovaraju vremenu, da odgovaraju činjenicama koje su u prostoru i da omogućuju održivi razvoj i da omogućuju da ljudi tamo grade, da ljudi tamo svoju nekretninu stavljaju u funkciju. Pred vama je točno takav plan. A granice, kad se krene raspravljati o granicama ja sam dva put sudjelovala u postupku rasprave o granicama. Jedanput je bio Nacionalni park Krka gdje uvijek imate sukobljene ja bih rekla dvije osnovne strane, imate sukobljene stanovnike koji bi jako da izađu iz parka jer misle da im je to otežavajuća okolnost. Ja ne mislim tako, ja mislim da je to prednost. Jednako tako mislim da Hrvatska ima komparativnu prednost što je svega 5,6% izgrađena i da trebamo težiti kvalitetno izgrađenom prostoru i prostorima koji omogućuju novi gospodarski razvoj, a ne samo zauzimanje prostora za gradnju a da i sami ne znamo zašto. A s druge strane imate one koji se bave zaštitom i koji bi htjeli da u parku prirode s aspekta bude što više toga još u parku prirode da bi se moglo dalje analizirati sve ostalo. Prostorni plan parka prirode nije bauk. To je prostorni plan kao i bilo koji drugi. On govori o našem odnosu prema prostoru, osjetljivosti prema prostoru ali tamo gdje nema ljudi nema ni daljnjeg razvoja. Tamo gdje odlaze ljudi nema razvoja. Ja možda samo za kraj mi smo na našoj web stranici ministarstva između ostalog imamo objavljene sve karte 15. veljače '68. Nemamo samo za dio Međimurja i mislim da je Lastovo jer nismo uspjeli ih dobiti iz Beograda. Ja vrlo rado gledam te karte jer te karte govore to što je u Hrvatskoj napravljeno u 50-ak godina. Pa kad idete vidjeti ovaj dio onda vidite pojedinačne objekte uz obalnu liniju, a vidite još i ova sela, dakle obronke, koji imaju ljude. A zašto su tamo ljudi? To se vidi prema obradivim površinama koje su tu. Tu je bila i rasprava vezano uz Slavoniju, pogledajte i cijelu Slavoniju i pogledajte kako je ona izgledala '68. a kako izgleda danas. '68. je bilo obradivo, a danas su šume preuzele tu obradivu površinu. Da se vratim na Biokovo. Biokovo ovim prostornim planom ima mogućnost daljnjeg razvitka, a rasprava o granicama Parka prirode Biokovo je vrlo neobično da se otvorila 2015., a granice su takve od '81. Ali od '81. nisu mogle biti u digitalnom obliku, a tome danas tako je. A ovakvih rasprava u budućnosti o granicama o nezadovoljstvu utvrđenim granicama neće vjerojatno biti pred ovim uvaženim domom jer apsolutnim radom ISPO informacijskog sustava prostornog uređenja sve granice će biti prikazane i u digitalnom obliku, moći će se u bilo kojem času vidjeti, a ako će biti rasprava onda će biti oni koji su nezadovoljni utvrđenim granicama a ne načinom na koji je granica utvrđena. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imao dvije replike. Prvo poštovani Dujomir Marasović. Izvolite.
Štovani gospodine dopredsjedniče Sabora, štovana gospođo ministrice pozorno sam slušao vaše izlaganje i ovo oko granica sve je to u okviru Hrvatske što se mene tiče može proći. Biokovo će se proglasiti, to je već nacionalni park, pa vi to želite potvrditi. Ali gospođo ministrice i rekli ste da ste napravili dobar posao, ovim niste napravili dobar posao, a znate zašto? Nigdje niste spomenuli niti nam objasnili kako mislite zaštiti, obilježit sve one jame u kojima su partizani bacili tisuće nevinih ljudi. Tamo su obilježeni u tim vašim parkovima partizanski putovi gdje su partizani igrali briškule i jeli kokoši i donosili smrtne presude za niz ljudi i to ne vojnika, samo nevinih civila, jer taj partizanski biokovski odred nije nikakve borbe vodio nego je samo služio kao teroristička jedna organizacija za dovođenje ljudi iz okolnih mjesta i za bacanje njih u jame. Molim vas da mi kažete ne može biti to samo nacionalni park a da se ne spomenu te jame, ne može to biti da se one ne obilježe, ne možemo dopustiti da ne znamo gdje su naši dragi i pokojnici. Otac od našeg bivšeg splitsko-dalmatinskog dožupana i predsjednika Hajduka tražio ga je 10 godina ne znam u kojoj jami. Da li će biti dopušteno istraživanje tih jama, da li ćemo tu raditi kapelice ili da li ćemo smjeti raditi crkve i kapelice ili dizat križeve nad tim jamama? Ne možemo zatvarati oči pred tom činjenicom. I molim vas lijepo da ovo uvažite i da u ovaj prijedlog zakona ili usvojite ili da vratite natrag zakon na doradu.
Na repliku odgovara ministrica Anka Mrak Taritaš.
Hvala lijepo. Riječ je o parku prirode, nije riječ o nacionalnom parku. I način na koji se nešto obilježava naravno da nije u resoru ovog ministarstva nego u resoru nekog drugog ministarstva. Mi smo činjenice preuzeli i oni se nalaze u ovom prostornom planu. I jednako tako je apsolutno moguće daljnje istraživanje, čak štoviše ovaj prostorni plan kaže da se treba dalje istražiti. A dobar posao smo napravili iz jednostavnog razloga, ovdje smo u nekoliko navrata spomenuli taj sastanak sa načelnicima i sa gradonačelnicima, na sastanku je bio i jedan gospodin koji je sjedio sa strane i on je rekao dal on može nešto pitati, naravno da može, on je rekao da on ima zemljište u naselju Tomići koje je ovdje već nekoliko puta spominjao, i pitao je da li ovim prostornim planom ja mogu na svojoj parceli dobiti dozvolu i mogu legalizirati kuću koja je na susjednoj parceli ili to neće biti moguće i ja ću ostati bez zemljišta? Odgovor je jasan, njegovo zemljište je njegovo zemljište, njega parcela njegova parcela a ovaj prostorni plan mu to omogućuje. I zato smo napravili dobar posao.
Druga replika poštovani Ante Babić.
Poštovana ministrice, nekoliko puta smo danas rekli, a i sad ću ponoviti da što se tiče samog izrađivača prostornog plana pa i vas kao ministrice i ministarstva mi nemao ozbiljnih primjedaba, dapače podržavamo to. Ukazivali smo na nešto što je u nadležnosti ministra Zmajlovića, odnosno Državnog zavoda za zaštitu prirode i gospodina Frankovića. Rekli ste da za održivi razvoj, nema održivog razvoja bez čovjeka i da su tada granice iscrtavane rukom a da se naknadnim uvidom, odnosno preklapanjem karata vidjelo da to nije bilo ispravno kao i prostorni plan Splitsko-dalmatinske županije koji je imao istog izrađivača. Tako ste rekli ukoliko se ne varam. Ja sam, pripremajući se za ovu raspravu, ja sam pitao izrađivača prostornog plana jesu li oni ukazivali na promjene granica državnom zavodu? Oni su mi jasno rekli da jesu. Znači neosporna je činjenica da su granice parka prirode mijenjane, a time je i prekršen zakon jer se one ne mogu mijenjati bez Hrvatskog sabora jer se radi o parku prirode. I vi ste toga svjesni. Ja razumijem da je uloženo jako puno truda i isto tako kao načelnik općine razumijem da se ne može udovoljiti svim primjedbama i zahtjevima na prostorni plan i toga sam svjestan, ali mislim da ljudi, jedinice lokalne samouprave koje su davale te primjedbe oni žive na tome terenu, oni će od toga imati manje ili više koristi. I da je trebalo možda malo više senzibiliteta da se i ovaj dio koji je bio vezan za utvrđivanje granice parka prirode dogovori još sa jedinicama lokalne samouprave i da se napravi još jedan uvid. Mislim da ne bi puno koštalo i da država ne bi puno izgubila, a zapravo bi svi bili zadovoljni.
Na repliku odgovara ministrica Anka Mrak Taritaš.
Uvaženi zastupniče, da dosta je vremena i energije potrošeno na utvrđivanje odnosno na definiranje granica parka prirode, ali ja opet ponavljam one su 81.godine utvrđene opisno. 83.godine su iscrtane na kartama koje su bile na …, pa onda i ozalitu i koje su jednako tako tu doživjele neke promjene i one su sada utvrđene u stručnoj podlozi i kao takve, na takvima smo radili Prostorni plan Parka prirode Biokovo. Što nije nepoznata činjenica na području Parka prirode Biokovo iz jednostavnog razloga što tamo još uvijek nisu definirane ni granice između pojedinih općina. Pa imamo slučaj da dvije općine koje sad spore granice nemaju međusobno utvrđenu granicu i mi smo imali tad mogućnost slijedeću da ne donesemo niti jedan prostorni plan i da kažemo nema prostornog plana jer riječ je o … gdje ministarstvo daje suglasnost, nema ni jednog ni drugog prostornog plana dok ne utvrdite granicu, a kad utvrdite granicu onda ćemo vam dodati suglasnost. Dakle negdje 2004.je bila u pitanju, sad je 2015.još uvijek nisu definirali granicu i apsolutno je stručni zaključak nas svih bio da su ovo granice koje su nam dali dao Zavod za zaštitu prirode oni stoje iza njih temeljem svog Zakona o zaštiti prirode i da na tome dalje dovršimo prostorni plan Parka prirode Biokovo jer je ocjena i procjena da je taj prostor zaslužio imati prostorni plan i elemente za daljnji razvoj.
Zahvaljujem ministrici Mrak Taritaš, zahvaljujem svima koji su sudjelovali u raspravi. Zaključujem raspravu. Glasat ćemo kada se steknu uvjeti.
Prijedlog odluke o donošenju prostornog plana Parka prirode Biokovo. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog odluke i molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat? Utvrđujem većinom glasova je, 80 glasova za, 28 suzdržanih, 4 glasa protiv donesena je Odluka o donošenju prostornog plana Parka prirode Biokovo u tekstu kako ju je predložila Vlada RH.
Prelazimo na iduću točku dnevnoga reda: - Konačni prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 909. Predlagateljica je Vlada RH. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Igor Rađenović zamjenik ministra financija. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovane dame i gospodo zastupnici. Evo dozvolite da u svom vjerujem kratkom i sažetom uvodnom izlaganju u dva dijela kažem nešto o prvo sustavu stambene štednje u Hrvatskoj, a onda i o samom prijedlogu izmjena i dopuna ovoga zakona. Važeći Zakon o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje donesen je stupio je na snagu '98., donesen je još u ne znam tadašnjem sazivu Sabora, ne znam koji je bio 3., 4.po redu i imao je jedan niz izmjena, desetak izmjena kroz sve ove godine do današnjih dana. dakle njime su propisani uvjeti stambene štednje i stambenih kredita, uvjeti, mjerila i postupak davanja i korištenje državne poticajne štednje za rješavanje stambenih potreba građana, te pripadajuće kaznene odredbe. Svaki put predlagatelj ispred Vlade i predsjednici klubova rekli su otprilike slične rečenice, točne rečenice da je stambena štednja predstavlja jedan od povoljnijih oblika štednje obzirom da stambenih štediša po isteku minimalnog isteka štednje stječe pravo na povoljniji stambeni kredit uz fiksnu kamatnu stopu za cijelo vrijeme trajanja kredita. Stambeni krediti mogu se prema prijedlogu zakona odobravati za kupnju stana ili obiteljske kuće, za izgradnju stana i obiteljske kuće, rekonstrukciju, adaptaciju, popravak te opremanje stana ili kuće, te rekonstrukciju, kupnju građevinske čestice bez ili djelomično izgrađenom građevinom, komunalno uređenje građevinske čestice i otplatu stambenog kredita uzetog kod kreditne institucije, dakle prilično širok dijapazon mogućnosti za koje možete dobiti povoljan stambeni kredit ukoliko štedite dakako u stambenim štedionicama određeno vrijeme. Ali to nije sve, kao što kažu u onim reklamama, uz kažem stambenu štednju samom pravu da uzmete kredit stambeni štediša ostvaruje pravo na državnu poticajnu štednju kojom mu se uvećava njegov štedni ulog i to je ono što je dodatni motivator našim građanima da se odluče za isto. Državna poticaji se odobravaju stambenom štediši iz državnog proračuna, a na osnovi dokumentiranih podataka o prikupljenoj stambenoj štednji u prethodnoj kalendarskoj godini. Stambeni štediša na svoj iznos raspoložive stambene štednje u godini u kojoj se isplaćuje DPS maksimalno do pet tisuća kuna može se … dakle postotak od pet tisuća kuna. Sve ove godine je to bio maksimum u propisanom iznosu. Stambene štediše mogu štediti u više stambenih štedionica, no državni poticaj mogu ostvariti samo u jednoj štedionici. Dakako da je sustav umrežen i da se tu ne može dogoditi ništa drugačije od toga, a ukoliko stambeni štediša otkaže svoju stambenu štednju u roku kraćem od pet godina od početka stambene štednje, državni poticaj će se zajedno sa pripadajućom kamatom vratiti u državni proračun. Zadnji u tom uvodnom dijelu i općenito u stambenoj štednji, podsjećam vas da u Hrvatskoj trenutno djeluje pet stambenih štedionica sa različitim tržišnim udjelom i uspjehom. Radi se ukoliko ovo nije reklama o Prvoj stambenoj štedionici, Raiffeisen stambenoj štedionici, Wüstenrot stambenoj štedionici, PBZ i HPB stambenoj štedionici. I sada dozvolite da u drugom dijelu kažem što smo to izmijenili u ovom prijedlogu koji je danas pred vama. Praktički potvrđujemo već donesenu uredbu o izmjeni Zakona o stambenoj štednji i državnom poticaju stambene štednje, budući da uredba koja je Vlada RH donijela krajem 2014.godine, a bila je potvrđena i na raspravi u ovome Saboru ističe godinu dana od ovlasti da te uredbe imaju zakonsku snagu, pa smo stoga sa te strane morali, htjeli, željeli uputiti i zakonski prijedlog. Sjetit ćete se da smo još i prije ljeta uputili prijedlog u dva pitanja, no međutim kako se ubrzala ova dinamika oko završetka Sabora da bi poslovnički sve bilo uredu onda smo taj prijedlog povukli pa poslali istovjetan prijedlog u jednom čitanju za one koje je možda zbunilo o čemu se radi, tako da su matični odbori o ovoj točci dnevnog reda praktički raspravili prije ljetne stanke. Što se mijenja ovim prijedlogom? Mijenja se članak 21. Zakona o stambenoj štednji i poticanju stambene štednje, konkretnije, uvodi se formula temeljem koje se računa varijabilni depres ili iznos DPS-a, a koji se temelji na prosječnim kamatnim stopama na određene depozite građana uz korektivni faktor koji predstavlja prilagodbu na dužu ročnost odnosno vrednuje se tečaj dužeg roka stambene štednje na pet godina onoga od pet godina. Prema prijedlogu ovoga zakona Vlada RH će do 31.listopada uzeti te dvije varijable u obzir te odrediti iznos tj. postotak DPS-a za sljedeću godinu. Formula je relativno jednostavna, evo mladi su nam ovdje, postotak DPS-a je KP+FS pri čemu je KP-prosječna kamatna stopa, a FS-faktor stabilizacije kamatne stope. Imate detaljno u materijalima, mislio sam uvodno i pročitati to, ali osjećam da nema neke prevelike potrebe za tim. Zato bih završio ovo svoje uvodno izlaganje sa informacijom koju također vi dakako znate ali nije loše je ponoviti i zbog javnosti. Za 2015. prema toj novoj formuli koja dakle živi na osnovu uredbe koju je Vlada donijela, sada ju oživljavamo i zakonom, za ovu godinu VPS će iznositi maksimalno za pod točno 4,9% ili maksimalno 245 kuna po svakoj onoj optimalnoj štednji dakle od maksimalno 5 tisuća kuna. I sredstva za tu odluku su osigurana u državnom proračunu. S obzirom na broj stambenih partija, dakle stambene štednje predviđena sredstva u proračunu za ovu godinu su 50-ak milijuna kuna. S obzirom na varijable dakle koje ulaze u ovu formulu, kao što rekoh prosječna kamatna stopa te faktor stabilizacije kamatne stope i način na koji se ona uračunava računamo za 2016. osigurali smo ista sredstva iako je procjena iz svega ovoga da će ta sredstva pojedinačno možda biti koju kunu niža ali s obzirom da očekujemo i tržišno porast samih ugovora stambene štednje procjenjujemo da će i sredstva osigurana u proračunu biti dovoljna za sljedeću godinu. Evo toliko uvodno, hvala vam lijepa na vašoj pažnji.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike. Prvo poštovani Branko Hrg.
Hvala lijepa. Pa dobro poštovani potpredsjedniče i zamjeniče ministra, nije možda ni replika nego samo još jedna mala molbica jedna za još jedno malo konkretnije pojašnjenje. Naime, 2013. godine znači je smanjen ovaj udio sa 15 na 10%, sada ste na kraju rekli neke brojke koje će ustvari biti, koje će biti vrijednosti tog poticaja. Ja bih vas upitao da li ste radili simulacije, konkretne simulacije što će se događati u odnosima postojećih sada korisnika poticaja stambene štednje u odnosu na ono što će biti po ovoj formuli koju običan građanin realno gledajući ne može nikako iščitati, ne može znati što se tamo događa. Pa evo ja bih molio jedno malo dodatno pojašnjenje, na usporednim podacima, znači nekog primjera sada, po sadašnjem zakonu i na primjeru znači što će biti po ovoj formuli koju ste vi predložili.
Na repliku odgovara zamjenik Rađenović.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa rekao sam uvodno dakle sustav stambene štednje živio je 15-ak godina u Republici Hrvatskoj i onda smo imali i raspravu u ovom Saboru 10-ak puta, sve te izmjene i dopune su donošenje u ovom Saboru od poticaja od 15% pa se spušta na 10, ne znam vi se bolje sjećate oko svega toga. Imali smo jednu godinu kada smo ukinuli, dakle poticaje na stambenu štednju a onda kažem sljedeće godine praktički vratili ovu formulu. Situacija je bila slična otprilike kao sa bankama. Naime što je problem Hrvatske stambene štednje i stambenih štedionica bio? Bio je problem taj i još uvijek jest da dobar dio stambene štednje, a o tome ste i vi ovdje razgovarali ne završava u konačnici i zato sam svjesno nabrojao za što se sve mogu uzeti krediti ukoliko štedite u stambenim štedionicama. Vrlo često kako u kojoj stambenoj štedionici pa čak i onoj koju su osnovale neke velike banke pa onda preusmjeravale u komercijalne kredite svojih banaka pa čak i one u švicarcima ali da se sada previše ne raširim pa neke stambene štedionice i nisu ostvarile neki uspjeh. Što želim reći? Želim reći da se u dobrom dijelu stambena štednja koristila kao dodatan oblik štednje koji nije ispunjavao ovu svoju svrhu a da bude koristan za samo gospodarstvo u konačnici već su ljudi koji su naprosto imali višak sredstava uz državna poticajna sredstva ostvarivali ekstra profite kroz ostvarene kamate bez poreza na kamate i sve drugo tadašnja Vlada je u svakom slučaju to ocijenila nepravednim i sam Sabor i tražili smo od samih banaka suradnju za jednom kvalitetnijom formulom. Ta formula je sada pred nama, ta formula je usuglašena, biva donesena uredbom, obrazložena uredbom u ovom Saboru i ona ostaje takva kakva je. Znači formula je relativno komplicirana ali Vlada uvijek kada komunicira a mora do 31. listopada reći koliki je to iznos iskomunicirala je. Za ovu godinu je to 245 kuna, rekoh uvodno po mojoj procjeni a osnova su, procjena Hrvatske narodne banke biti će koju kunu niža a u svakom slučaju do 31. listopada će to Vlada precizno objaviti. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika Nezavisnih ljevičara govoriti će poštovani Slavko Linić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, zamjeniče ministra sa kolegicom, kolegice i kolege. Jedan mali zakon na kojem se vidi što je 4.-godišnja politika aktualne vlasti. Stambena politika je jedna od osnova socijalne politike. I ako ćemo zaista prepoznati socijalnu notu neke Vlade onda ćemo dati ocjenu kako se ponašala u dijelu poticanja i stambene izgradnje a s druge strane i rješavanje stambenih problema građana koji financijski teško da si mogu sami osigurati stan kao ja bih rekao kvalitetu života u svakoj zemlji. I ovaj dokument govori o socijali Vlade Republike Hrvatske i o njenoj stambenoj politici. Ovaj dokument je donesen '98. godine i zakon počiva na '98. godini. Dovoljno je napomenuti da čini mi se u ranim godinama iznosi iz državnog proračuna su se kretali iznad 500 do 600 milijuna u državnom proračunu. A sada vidimo da u idućoj godini vjerojatno je manje od 50 milijuna. Prema tome, nema stambene izgradnje i niski su poticaji stambene izgradnje. '98. godine počelo se otvarati financijsko tržište za financiranje potreba građana pa samim time i stambene izgradnje. I možda tada je taj model i imao svrhu jer smo smatrali da vlasništvo nad stanom je nešto što u hrvatskoj tradiciji je važno i htjeli smo građanima riješiti vlasništvo nad stanom i zato smo krenuli sa raznim vidovima. Sve ono što se naknadno događalo, a to su kreditni robovi, neovisno da li su kunski ili euro krediti, a sada vidimo i ogromne probleme sa švicarskim kreditima, da ovaj model nije privukao građane, već su svi krenuli što prije i što hitnije u zaduženja i danas imamo preko 320 000 građana blokiranih koji nisu uopće u mogućnosti otplaćivati svoje obveze. Najveći dio toga proizlazi iz stambenih kredita. Prema tome, da li je ovaj model bio dobar, nije, jer očito građani nisu htjeli štedit, nisu mogli štedit nego su pod ja bih rekao ponudama banke ubrzano krenuli u nerealna zaduženja za što nose krivicu banke jer su građani što prije htjeli steći vlasništvo. Znači u Republici Hrvatskoj ocijenili smo da građanima možemo govoriti da mogu biti vlasnici stana i onda smo pojačali kreditni sektor, nećemo govoriti o poticajima građevinarima za ulaganja u stambenu štednju pa onda s obzirom na enormnu potražnju imali smo i dvostruko veće cijene m2 nego što je to bilo uobičajeno i sad se polako ta vrijednost opet spušta. Znači politika, riješit ćemo problem građana Hrvatske sa vlasništvom dala nam je rezultat. Ogroman broj siromaha, ogroman broj neriješenih potraživanja banaka prema građanima, niti ne znamo kako ćemo riješiti njihov problem. Zašto, jer su sad dugovi daleko daleko veći nego vrijednost imovine koju su kupili sa tim kreditima. Sve smo to znali 2011. godine. Da li je trebalo proći i naći drugi model, da. I očito je da socijalna politika ne počiva na vlasništvu, ne počiva socijalna politika počiva na gradnji stanova za potrebe građana koji si ne mogu osigurati vlasništvo nad imovinom. Ali mi još uvijek govorimo građanima možete biti vlasnici i umjesto da novac guramo u stambenu izgradnju za dodjelu građanima da bi mogli kroz najam živjeti normalno, kulturno, da bi taj najam bio socijalna politika vlasti, ne, mi i nadalje guramo u ovakve programe. Prema tome, 2015. godine sa ogromnim brojem dužnika, građana dužnika sa nemogućom situacijom jer neće moći riješit te dugove, mi još uvijek nismo promijenili stambenu politiku kao okosnicu socijalne politike svake države. Nismo. Prema tome, jednom je vrijeme da zaista poručimo da nismo u mogućnosti osigurati vlasništvo nad stanovima, ali da stambenu politiku možemo riješiti gradnjom stanova, poticati naše graditeljstvo da gradi stanove primjerene socijalnim stanovima i da najamninama koje će građani moći plaćati osiguramo njihovu osnovnu životnu potrebu. Nažalost evo, 2015. je, mi još uvijek nismo poslali takve poruke. U Vladi smo o tome razmišljali, to je bio razlog da je 2013. odlučeno ne da ukinemo zakon jer su veliki prijepori bili nego da ne osiguramo potporu iz državnog proračuna. Nakon toga Vlada je opet se vratila, uredbom omogućila ponovo poticanje. Dapače, svaka analiza stambenih štedionica vidjet ćete da najvećim dijelom je to potpora za štednju, da nažalost najveći dio te štednje ne ide ni u kupovinu zemljišta, ni obnovu kuća, ni rekonstrukciju kuća, ni održavanje kuća i stanova, a najmanje ne ide u kupnju. Znači mi podupiremo štednju. Onda bismo se morali pitat da l je potrebno podupirat štednju, da l je potrebno podupirat. Imali smo takmičenje banka koje su dizale kamate da bi privukli štednju građana pa je to bila dosta nenormalno visoka cijena ili kamata za štednju građana jer jednostavno banke su htjele povući što više štednje da imaju kvalitetniju aktivu. Da li je potrebno, pa vidimo da nema više plasmana ni prema građanima da nema plasmana niti prema gospodarstvu, da li nam je onda potrebno poticat štednju. Pa ćete dobit odgovor da je pitanje da li treba i da li 50 milijuna kuna u proračunu koji bilježi ogromne deficite i ogroman broj zahtjeva korisnika koji su možda prioritetniji nego ovo što ovdje imamo, onda možemo zaključiti da je pitanje da li je svrsishodno trošenje ovih sredstava. Nedvosmisleno da onog trenutka kad Vlada definira što je to poticajna socijalna politika vezano za stanogradnju i korištenje stana, ta danas sutra bi se moglo naći i rješenje za poticanje štednje, ali u ovom trenutku vjerojatno ne. Tko je taj tko bi trebao poticati izgradnju stanova za potrebe građana. Evidentno da su to jedinice lokalne samouprave i da sva filozofija potpore mora ići kroz socijalnu politiku jedinica lokalne samouprave. Da li si oni to mogu priuštiti? Možda dva, tri veća grada u Republici Hrvatskoj, ostali ne jer nemamo ni kvalitetnu raspodjelu poreza na dohodak, jer je i to itekako važna komponenta da osiguramo namjenska sredstva da bi općine i gradove mogle zaista kvalitetno imati socijalnu politiku i da riješe pitanje stanovanja građana. Prema tome, zakon koji samo donosimo jer imamo uredbu ali i zakon koji puno govori koliko nam je slaba socijalna politika i da u biti socijalne politike nemamo. Jer da imamo imali bi kvalitetno riješeno temeljno pitanje socijalne politike, a to je pitanje stanovanja. Ovaj zakon to ne rješava.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvo poštovani Dražen Đurović.
Hvala. Da, vi ste zapravo sustavno iznijeli one teze koje ste zastupali koliko sam shvatio, koliko se sjećam i kad ste bili ministar. I moram priznati u temeljnim postavkama, nisam ih nikada zaista mogao dovoljno dobro razumjeti i nisam se ni tad slagao sa vama kad ste bili ministar, a ne slažem se ni sad, jer isto spadam pa valjda i generacijski po nekom modelu življenja u one koji vrlo teško mogu razumjeti taj model i taj model življenja u najmu i tu ideju o razduživanju putem rješavanja nekretnine ili oslobađanja nekretninskog fonda koji bi oslobodio gospodarstvo. Tako da nije mi to ostalo nikad jasno ni sada i sjećam se kako ste se vi zapravo zalagali da se uopće ovaj oblik jednostavno tih štedionica na neki način riješi i da se zapravo usmjeri i u ovom pravcu kako ste i sad govorili. Ali složio bih se s vama da zapravo ovo sada je samo nastavak istog tog modela koji je bio glede stambenih štedionica, samo što je sad taj DPS smanjen sa 1250 koliko je nekad iznosio, 750 pa sad na tih nekih 200 i nešto kuna. A ono što su zapravo možda i mogli, to je zapravo na neki način vezan zapravo taj DPS i njegovu isplatu na realizaciju kredita iz stambene štednje što zapravo opet nije slučaj i što je možda šteta, što se zapravo konačno ipak taj DPS nije vezan na realizaciju kredita kakav god on bio. I na kraju krajeva, puno je naših građana možda ne u Zagrebu, ali u nekim mjestima gdje su puno jeftinije nekretnine ipak moglo rješavati i rješavalo svoje stambene probleme upravo putem stambene štednje ako nisu riješili stambeni problem, a riješili su neku nadogradnju, rekonstrukciju, kupovinu namještaja, kupovinu nekih još stvari vezano za stanovanje kroz te manje kredite koji su zapravo mogući putem stambenih štedionica.
Na repliku odgovara poštovani Slavko Linić.
Socijalna politika se vodi prema većem broju građana i znači ona mora zahvatiti veći broj građana. Valjda ćemo priznati da u RH radnici nemaju dovoljno sredstava da bi iz svojih prihoda mogli biti vlasnici stanova. To nemaju ni dobar dio umirovljenika koji već imaju nekakve i štednje itd. Prema tome, glavnina građana Hrvatske ne mogu biti vlasnici. I ako ćemo govoriti o socijalnoj politici tada se moralo naći rješenje kako osigurati stanovanje kao temeljni problem socijale svakog građanina. I taj dio možemo riješiti samo kroz najam, valjda smo toga svjesni da nismo tako bogati. To je pod broj jedan. Ako to nismo riješili svaki drugi oblik je rasipanje novaca. A drugo, ovo što i vi velite, uočili smo nelogičnosti zloupotrebe, možemo čak i to reći, a to znači da su mnogi DPS koristili za uvećanje kamate na svoju štednju i nakon toga nikad nisu realizirali nikakva ulaganja u bilo koji vid održavanje stana ili kuće ili nabavku stana ili kuće. I to je znači samo značilo ako zaista i želimo … [[Govornik se ne razumije.]] iako ja smatram da je to rasipanje sredstava ako nismo riješili glavnini građana Hrvatske njihov problem stanovanja, onda je ono što je važno reći da su ta sredstva namjenski u većem iznosu trebale ići samo onima koji ulaže u stanovanje, a ne na štednju. To su bile uvijek prepirke i svađe, jer iznos od 256 kuna nije bog zna kakav iznos, [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] a da smo išli na, izvinjavam se.
Druga replika, poštovani Zlatko Tušak.
Hvala potpredsjedniče. Pa kolega Linić, ja se ne bih potpuno sa vama složio prvenstveno u onoj tezi kada govorite da bi isključivo trebalo biti stanovi za najam, a ne za vlasništvo. Mislimo da to trebamo ostaviti svakom pojedincu, građanu da on prema svojim sposobnosti odlučuje. Druga stvar je model, model o kojem mi pričamo niti je model ovaj razrađen, niti je. Mi imamo problem danas vezano za kredite zato što su to bili vrlo nepovoljni krediti, zato što su to bili krediti sa deviznom klauzulom, zato što su to bili krediti koji su na neki način opteretili građane koji više sa svojim primanjima kada su ulazili u kreditne aranžmane bili su kreditno sposobni. Ali na kraju su im rate porasle, a njihove plaće su ostale iste. I to imamo danas problem. Da li u ovom modelu o kojem vi zagovarate i kojeg pričate, taj model bi trebalo itekako razraditi. Ali mi opet moramo govoriti onda o vlasnicima koji će davati stanove u najam. Pod kojim iznosima će ti ljudi živjeti u tom najmu? Da li onda netko ako ne stekne svoju imovinu i nema svoju imovinu u kojoj će stajati bit će isključivo u najmu pa onda više neće moći ni plaćati taj najam i sutra biti na ulici sa svojom obitelji. To je itekako, uvažavam onaj dio socijalne komponente o kojoj vi govorite, ali o modelu se ne može ovako paušalno davati ocjene.
Odgovor na repliku, poštovani Slavko Linić.
Kad govorimo o modelu onda se bavimo brojkama. Prosječna plaća u RH je nešto više od 5500. Kad imate plaću prosječnu u RH 5500 kuna niste u stanju osigurati ni najmanje iznose za rate kredita, ni najmanje. Osim toga, moramo znati kad uspoređujemo Hrvatsku sa Europom da stambenog kredita u kunama ispod 5%, 5,5% nema. I uvijek ćete imati nažalost državni rizik od 2,5 do 3% u toj kamati. Zadužiti građanina na 25 godina sa 5,5% kamata to znači da glavnina građana Hrvatske neće moći vraćati kredite. Toliko o brojkama o kojima se može itekako ozbiljno razmisliti. Postoji i ono drugo, a to je rekao sam da je socijalna politika i pogotovo stambena politika i stanovanje osnovna briga jedinica lokalne samouprave. Prema tome, ako ćemo govoriti o stanovima koje će graditi i najmove koji trebaju biti primjereni plaći građana Hrvatske onda je to politika gradova i općina. I oni mogu biti itekako ozbiljni da paze na kvadratni metar i cijenu kvadratnog metra u izgradnji ali sutra i u socijalnoj politici kvalitetnog najma, kvalitetnog dugoročnog najma po prihvatljivim cijenama za prosječne plaće u RH. To se zove socijalna politika. Moram reći da ne govorim paušalno, bio sam 10 godina gradonačelnik Rijeke i gradio takve stanove. U njima se živi sa ugovorom od 10 do 20 godina i uz pristojne cijene.
Nova replika, poštovani Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Linić gospodin Đurović mi je praktički iznio misli koje sam ja imao namjeru reći. Naime, točno je da ste vi čitavo vrijeme i kao ministar pa evo i sada u raspravi zastupate identičan stav o stambenoj štednji i Zakonu o stambenoj štednji i državnom poticaju stambene štednje. I iznosite razloge koji vi mislite da su opravdani. Ja se u velikom dijelu s time ne slažem. Ja sam i onda kada smo mijenjali u dva navrata ovaj zakon tvrdio da je Zakon o stambenoj štednji i državnom poticaju polučio sjajne rezultate s jedne strane. S druge strane da je doista omogućio najpovoljnije stambene kredite u RH. S druge strane povrat anuiteta na te kredite kad su stambene štedionice u pitanju je kudikamo bolji nego kod banaka. Banke su upravo znajući da je ovaj kredit povoljniji, a htjeli su plasirati sredstva po višim kamatama tamo 2005. i 2006. godine komplicirale na određeni način proceduru koja jest malo kompliciranija u ovom zakonu nego pri običnom kreditu i usmjeravale svoje klijente na njihove kredite. Zato je u tom trenutku počeo padati intenzitet davanja stambenih kredita kroz stambene štedionice, a ne zbog toga što to nisu najpovoljniji krediti s jedne strane. I s druge strane ja mislim da ti krediti ako se nenamjenski koriste da treba zakonskim mjerama spriječiti nenamjensko korištenje kredita, a ne da nam to bude razlog da od stambene štednje odustajemo. Ja držim da se to može riješiti. Tim više što ovaj kredit ne mora biti namjenski za kupnju stana, on ide ka dogradnji, nadogradnji, opremanju stana itd., itd. Tako da ovakav projekt kredita kroz stambenu štednju koji ide prema građanima je itekako polučio uspjeh i ja ne bih od njega odustajao, dapače, čini mi se da je dobra mjera koja je ovim zakonom bila predviđena.
Na repliku odgovara poštovani Slavko Linić.
Ako se vraćamo u 1998. 600 milijuna kuna ili 500 milijuna koliko je bilo u državnom proračunu očito je da je značajni broj i korišten i štedjelo se i da je imao svojih određenih rezultata. Mi govorimo o 2015. godini, kad vidimo da nema više značajnih ulaganja u stanovanje, a pogotovo ne kroz stambene štedionice. To su činjenice. Sad, netko voli na bazi osjećaja govoriti netko na bazi činjenica. 50 milijuna je osigurano u državnom proračunu, da li je to svrsishodno, da li je to kvalitetno za rješavanje osnovnog socijalnog pitanja građana stanovanje i da li je to poticajno za graditeljstvo koje treba graditi stanove? Odgovor je ne. 50 milijuna kuna netko veli nije puno. Ja smatram da ovako 50 po 50 po 50 sve su to ne svrsishodno utrošena sredstva. I pokušavam reći što smatram da je kvalitetniji model za rješavanje osnovnog socijalnog problema građana Hrvatske. Isto tako, ne treba nadzor, najgori su nadzori ovo, ono, ne ide. Odgovor je nuđeno je 2013. kad uložiš u stan evo ti poticaj, ali veći poticaj. Ne, ne želi se. Što to znači? Pa nije svrha graditi stan ili održavati stan, svrha je dobiti novce na štednju. Prema tome, samo jednim izmjenama isplata kod korištenja sredstava i to daleko većih. Sve se to moglo riješiti ako već želimo jer nije ni to loše, daleko od toga, dobro je, nek netko bude i vlasnik ali to nije više socijalno pitanje.
Posljednja replika, poštovani Željko Šemper.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Šuker možda se samo djelomično slažem s vašom raspravom, ali u većini vaše rasprave mislim da niste u pravu. Ja sam u mirovini dosta dugo i dosta dugo imam staža pa znam koji su problemi umirovljenika i poznato je svima da su umirovljenici prije svega, i Hrvatska je poznata po tome da su svaki htjeli izgraditi svoju kuću, a kuću su gradili cijeli radni vijek. Nisu bili kao što je danas da neko bude hrabar i digne 100 tisuća franak i odjedanput ima stan ili nekakvu kućicu, nego su to malo uštedili pa su nešto napravili, prostoriju po prostoriju. A srž ove stambene štednje, ja vjerujem da su neki štedjeli a nisu digli kredit i to je sasvim legalno po tom zakonu, ali srž ove i bit ove stambene štednje je da trojica štede da jedan uzme kredit. Jer svi članovi koji štede ne mogu uzeti kredit jer takvih sredstava puno nema. Ovo je idealna štednja, otprilike 5 godina se štedi, ima se oko 30 tisuća kuna i lijepo se u te kućice koju su umirovljenici napravili uvede plinsko grijanje, možda se promijeni krovište jer je već red ili se napravi fasada koja je danas moderna i potrebna. Zbog toga mislim da ova stambena štednja je dobra i godinama je bila dobra, nije dobro što se državna poticajna sredstva smanjuju svake godine ali još uvijek je isplativija nego krediti i oročenje u bankama. Hvala.
Zahvaljujem. Za raspravu se u ime kluba nezavisnih zastupnika prijavio Damir Kajin. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani zamjeniče sa suradnicom, cijenjeni kolegice i kolege, svaka pojava, svaki zakon, sve ima svoj lice i naličje tako i Zakon o stambenoj štednji i državnom poticaju stambene štednje ima i svoje i lice i naličje, ima svojih i pozitivnih i negativnih strana što se pokazalo i u praksi. Nije sporno da je ovaj zakon kroz godine primjene mnogima pripomogao riješiti svoj temeljni problem, problem stanovanja i dizanjem stambenih kredita uz povoljniju kamatnu stopu. Ali ako nešto treba mijenjati, onda treba znati zbog čega se to mijenja, a najprije treba znati što se želi postići. Mi smo, ovo je 10 izmjena ovog zakona i samo potvrđuje i ta 10 da lutamo u traženju što želimo postići jer svaka izmjena je bila samo izmjena smanjenja izdvajanja odnosno visine državnih poticajnih sredstava za stambenu štednju. Ako je isti model, a u startu bilo 25% državnih poticajnih sredstava a danas 4,6% onda to nešto za sebe govori. Ne može biti dobar model koji je zamišljen sa 25% a istodobno da je doba model koji je zamišljen sa 4,6% a da ništa se ne mijenja drugo. Znači da nije problem samo u visini izdvajanja sredstava nego je problem suštinski. Ako je suštinski onda treba temeljito izanalizirati postojeće stanje, to usporediti i simulirati sa postavljenim ciljevima i odrediti model zakonski koji će rezultirati onime što se očekuje. Uredba se nije smjela donositi na ovakav jedan važan zakon. Ne može se uredbom bez imalo analize samo smanjiti izdvajanje državnog poticaja i postigli smo rezultat. Trebalo je, nije sporno da je trebalo zakon mijenjati, ali trebalo je suštinski ga mijenjati a po najviše u pogledu primjene. Nedopustivo je da 18 godina gledam, mislim od 98., 18 godina gledamo da se zakonom omogućuje da koristi državna poticajna sredstva i onaj tko nije zakonom predviđen i da nema nikakvih sankcija i da nitko nije prekršio zakon. Ne znam kako možemo pogledati u oči hrvatskoj javnosti sa takvim zakonom. Mnogi su iskoristili ta sredstava kao kamatu na štednju, ali postavlja se temeljno pitanje, kolega Linić je postavio je li ovo socijalni zakon ili nije? Trebao bi biti socijalni, da uz što nižu kamatnu stopu onih koji imaju problem rješavanja stambenog problema ili dogradnje, izgradnje, adaptacije ili kupnje novog stana da im bude dostupan kredit što povoljniji. Ali mi ne znamo do danas koliko je iskorišteno u tu svrhu a koliko je iskorišteno u onu drugu svrhu da je to bilo samo kao kamata na štednju, nekima i 25%. Nema uopće takve analize a kamoli pomisli da to treba mijenjati. Što je rezultirao ovaj zakon pozitivno to treba poboljšavati, što je rezultirao negativnim treba otklanjati. Mi ne činimo ni jedno ni drugo. Kaže se ovdje u obrazloženju ocjena stanja da je u cilju, ova izmjena u cilju razvoja stambene štednje. Postavlja se opredjeljenje da je cilj ovog zakona općenito stambena štednja. To ne bi smio nikako biti cilj, trebala bi biti stambena štednja za ostvarivanje povoljnih stambenih kredita. Cilj su povoljni stambeni krediti a ne samo stambena štednja, pa zato i ostaje ono što nismo riješili a trebalo je riješiti, onemogućiti onima koji odnosno poticaj isplatiti onog trenutka kad je netko ugovorio kreditni odnos za kupnju stana ili adaptaciju ili nadogradnju. U tom slučaju samo isplaćivati poticajna sredstava i kad se napravi priprema za slijedeću godinu, toliko i toliko kredita, toliko ugovora, toliki je ukupni iznos, onda se izračuna koliko treba poticaja i te poticaje dati. I nadalje se kaže da je ova izmjena po uzoru na praksu nekih država zemalja EU. Sve što smo do sada pisali i sve što smo 9 puta do sada mijenjali sve je po uzoru nekih zemalja EU pa i ovo po uzoru. Pa kako može biti sve po uzoru? A mnoge te zemlje po čijem je uzoru pisan ovaj prijedlog zakona imaju kod komercijalnih banaka upola manju kamatnu stopu na stambene kredite nego što mi imamo kod stambenih štedionica i onda kažemo da je to po uzoru tih zemalja. Nešto se računica ne poklapa. Socijalna politika da i cilj je socijalnu politiku provoditi, ali nije socijalna politika povećanje kamate na štednju. Kamata na štednju odnosno stimuliranje kamate na štednju poticaji kamate na štednju ne može biti socijalna politika. I zato imali smo vremena proteklih godina eliminirati,ovo nije prvi put da govorim na ovakav način i ne znam zašto nekomu odgovara da i dalje koriste oni kojima nije namijenjen smisao zakona. Kaže se da je ovo izmjena zbog jačanja povjerenja u sustav stambene štednje. Zar to nije bilo i do sada namjena? Kakve veze ima smanjenje izdvajanja sa jačanjem povjerenja u štednji, ali pokazat će se koliko se prepisuje, a da nitko ne čita što piše u jednom prijedlogu zakona. Kaže se, razvoj sustava stambene štednje ima pozitivan učinak na pokretanje građevinske industrije, pa imali smo razvijen svih godina pa smo vidjeli koliko je građevinska industrija pala. Ali mi samo uporno prepisujemo. Ima čak ovo mi je žao što moram govoriti na ovakve da netko ne zna u zakonodavnim tijelima i onima koji prolaze sva tijela ovaj zakon, da ne zna što je svršeni glagol. Kaže se "da će Vlada RH na prijedlog ministarstva do 31.listopada propisati postotak DPS-a za stambenu štednju prikupljenu u sljedećoj godini". Prikupljeno je svršeni glagol, može se samo za štednju koja će se prikupiti u sljedećoj godini. Ali ovo uporno moram govoriti jer toliko je strano i nije sukladno u hrvatskom jeziku da je to strašno čitati. Jednostavno kada čovjek pažljivije čita jeza ga hvata. Primjerice, razlozi za donošenja zakona po hitnom postupku o prijedlogu zakona raspravljamo, a zakon izglasavamo i donosimo. A znate što piše ovdje? Da mi raspravljamo i donosimo nacrt prijedloga zakona. dva puta u jednoj rečenici se ponavlja, "sukladno članku 204. Poslovnika Hrvatskog sabora predlaže se donošenje ovoga nacrta prijedloga". Po Poslovniku Hrvatskog sabora ne može se uopće Hrvatski sabor raspravljati o nacrtu prijedloga. I opet ponavlja ponovo "cilj donošenja nacrta prijedloga". Pa nema cilja donošenja nacrta prijedloga, a samo dvije rečenice obrazloženja i takve jedne čovjeku dođe da prestane čitati i da nema volje raspravljati o ovakvim, da onaj tko čita osnovne stvari ne zna. Stambeno kreditiranje, dugoročna mjera i kada se nešto postavlja dugoročno onda mora tu biti nepromjenjivo, neki temeljni čimbenici moraju biti nepromjenjivi. Postavljano dugoročno, a 10 puta mijenjamo, a 10 puta mijenjamo svaki put smanjujemo, čak jedne godine nismo ni izdvajali. Što je to odlučilo da za isti model izdvajamo 25%, izdvajamo 15%, ne izdvajamo nikako ili sada izdvajamo po nekoj formuli, a onu u model ne diramo nikako? Modela kao da nema, a model je taj koji ima. Kad bismo mi ugovorili i donijeli rješenje na način da kada netko štedi u stambenoj štedionici ima pravo i na stambeni kredit uz subvencioniranu kamatu, prilikom zaključenja ugovora da se zna koliku subvenciju će taj dobiti, unaprijed taj mora znati. Kako je moguće sada stimulirati štednju u stambenim štedionicama kada onaj koji štedi i koji bi sutra potencijalni bio korisnik kredita ne zna uopće s kojim poticajnim sredstvima će raspolagati. Hoće li ih uopće biti te godine? možda i neće. Dakle ono osnovno mora se dugoročno postaviti, a to bi se postavilo kada bi se reklo 2% kamate će subvencionirati državni proračun, kamata ukupno ne smije biti veća od 3,5%, onda bi se znalo reda, onda bi se znalo. A zamislite, mi sa zakonom subvencioniramo kamatu na štednu, a bez zakona subvencioniramo kamatu kod HNB-a za sve djelatnike jer njima HNB plaća 3% iznad 3% kamatne stope kod svih komercijalnih banaka svu kamatnu stopu iznad 3% plaća HNB. Nema zakona uopće o tome, bez ikakve zakonske podloge. A ovdje bez zakonske podloge se kamata na štednju isplaćuje, a onda dođe godina kada se ne uplati nikako kod onih koji podižu kredit stambeni i kojima bi trebalo uz što povoljnije kamatne stope omogućiti zbrinjavanje stambeno i rješavanje stambenog problema. Očito imamo problem veliki u ovom … Kako je moguće u komercijalnim bankama u susjednoj državi imamo povoljnije kamatne stope na stambene kredite nego što imaju ovi korisnici kredita koji su ukupno zaduženi mislim 5 milijardi i 900 milijuna kuna preko stambenih štedionica, kako je to moguće. Moguće je jer su supstancu onu poticajnu pojeli i oni koji nisu koristili stambene kredite. I zatvaramo oči nad tim a ne rješavamo ono najvažnije. Pa cilj bi trebao biti minimiziranje kamatne stope, to treba biti cilj zakona minimiziranje kamatne stope na stambene kredite a ne maksimaliziranje kamate na štednju a to se jedino može pomoći, jedino može riješiti ako ćemo ugovarati i isplaćivati državne poticaje samo onima koji imaju zaključene ugovore. A država će se obvezati zakonom da će u takvom slučaju isplatiti toliko i toliko a stambene štedionice da su obvezne dostaviti rekapitulaciju i pregled svih ugovora koje imaju i kompletne štednje. Kolega Linić je ovdje naglasio i malo čini mi se problem nenaplativosti kredita korisnika stambenih kredita gledajući izvješća službena. Kolega Linić, mi ne trebamo biti uopće zabrinuti ali to službeno izvješće ne odgovara stvarnom stanju. Nismo jedanput svjedoci da služben izvješća ne odgovaraju stvarnom stanju. Pa do prije nekoliko godina mi nismo imali nenaplativih kredita uopće u komercijalnim bankama. Sjećate se ovdje rasprava kada sam upozoravao da to nije točno. Danas imamo 56 milijardi klasificiranih, nenaplativih ili djelomično nenaplativih kredita odobrenih koje su odobrile komercijalne banke. A danas imamo da je 99%, znači od 5 milijarda i 900 milijuna kuna odobrenih kredita stambenih štedionica, čak 5 milijarda 800 i čini mi se 20 milijuna kredita potpuno naplativih. Volio bih da vrijeme … [[Govornik se ne razumije.]] pokaže da nije tako ali sam siguran da nije tako. Jer mnogi su došli u poteškoće i pokazati će vrijeme kao ne rijetko, nažalost da sam bio u pravu i zbog svega navedenog klub Hrvatske demokratske zajednice ne podržava uopće izmjene na ovakav način a kamoli donošenje ovakvog prijedloga zakona. Hvala lijepa.
Željko Šemper, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa kolega Marić, vi opet zaobilazite šta je bit te štednje. Vi ste rekli da su cilj stambeni krediti a ne samo štednja. A ja vas pitam otkuda bi se ti krediti i davali ako nema sredstava. Pa ne mogu biti 1000 članova i svih 1000 članova stambene štedionice dignuti kredit. Od čega? Pa mora biti neki fond. 3000 štedi i 1000 ih može dignuti kredit. Isto tako tko je ulagao? Nije bilo povoljno. Kamate su bile 3%. U isto vrijeme u bankama su bile i od 6 do 7% kamate. Pa zbog toga su ta državna poticajna sredstva da se sakupi jedan određeni broj štediša i da sakupe jedan fond iz kojega bi se to kreditiralo. I naravno ti krediti su bili daleko povoljniji nego stambeni u bankama gdje su ovdje bili fiksna kamata nego u odnosu gdje je kamata rasla kada se banka sjeti. Hvala.
Goran Marić, odgovor na repliku.
Kolega Šemper, ne mogu raspravljati na ovakav način jer jednostavno ne mogu parirati ovakvom načinu razmišljanja. Preduvjet za povoljne stambene kredite je štednja, ne može biti cilj štednja nego preduvjet da se ostvari cilj. Ali je pretvoren zakon velikim dijelom u cilj da se samo stimulira štednja kako bi i oni koji ne dižu kredite podigli veliku kamatnu stopu na štednju. Hoćete li sad da vam nešto i osobno kažem. Vjerovao sam velikim dijelom u ovakav zakon kada se '98. donosio. Moja djeca bilo je godinu dana jednom, drugi se nije bio ni rodio. Čim je drugi se rodio uplatio sam jer sam htio na takav način, vjerovao sam u takav način i uplatio i za jednog i za drugog i za sebe i za suprugu uplaćivao nekoliko godina. I kada sam vidio da to ne funkcionira, znate šta se dogodilo? Nisam ja ni znao, isplatili su i meni kamate na štednju. Ali ja se protivim tome i prekinuo sam, nisam htio više to jer to nije normalno, nije logično, to je protuprirodno da državnim se poticajima isplaćuje kamata nekome tko ne želi dignuti kredit i vi to sada opravdavate. Ja stvarno vas ne razumijem. Ali piše se jedna rasprava, jedna replika više i vama.
Zlatko Tušak, replika.
Kolega Marić, prvenstveno podržavam onaj dio kada ste govorili vezano za stambene kredite i vezano za visinu kamata jer koliko su one imale kamatu toliko ne znam da je i u jednoj zemlji u okruženju u Europskoj uniji je visina bila na stambene kredite. Ali i na nešto drugo se želi posebno osvrnuti a ono na šta ste ukazali na problem u obrazloženju samog zakona gdje predlagač zakona nije našao ni za shodno da tekst prilagodi. U nekoliko navrata u tekstu piše nacrt prijedloga zakona a mi imamo zakon po hitnom postupku. I suština je na problem koji ste ukazivali počev od donošenja uredbe prošle godine koji je identičan sa predloženim zakonom a stavljen je u proceduru zakon u normalnu proceduru kroz 2 čitanja da ide i onda ne donošenje i ne stavljanje na raspravu samog ovog zakona. I jasno poslije ove ljetne stanke mi smo se našli sada u situaciji da je taj prijedlog u redovnoj proceduri povučen i stavljen je po hitnom postupku da bi mi praktično pokrili sada uredbu Vlade Republike Hrvatske a predlagač si nije našao za shodno ni praktično da ispravi određene greške u samom tekstu što je stvarno neozbiljno kada se radi o jednom ovako ozbiljnom zakonu.
Goran Marić, odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Kolega Tušak, vidim da ste dobro shvatili moju namjeru rasprave, ali i pokazali i potvrdili da se površno pristupa jednom ovakvom osjetljivom problemu. Površno pristupa u prijedlogu izmjene zakona, površno pristupa u samom pisanju zakona i da lutamo, non-stop lutamo. U čemu je problem da se konačno jedanput kaže onaj tko ima štednju u stambenoj štedionici sukladno godinama koje štede i količini koju ima dobit će državni poticaj onog momenta kad bude ugovor sklopio o kreditu. I takav štediša bi morao imati maksimalnu kamatnu stopu od 2,5 do 3% i takvima treba država subvencionirati do tog iznosa. Ako je kredit stambeni 5,5% preko stambene štedionice onda stambene štedionice ne ostvaruju svoju zadaću nikako i onda to nije socijalna mjera. Ma koja socijalna mjera da netko otplaćuje kredit uz 5,5% kamatu. To je samo u Hrvatskoj prirodno. Pa profiti svih proizvodnih poduzeća su od 1,5 do 2%. Ma od čega će netko vraćati 5% kamatnu stopu, od koje plaće, od kojeg zaposlenja, a onda još dopustiti da poticajna sredstva idu tamo gdje ne bi smjela ići. Koliko se milijuna kuna u 18 godina, a to bi moglo biti ako je nekada i 500-600 milijuna, znači 6-7-8 milijardi kuna, koliko je od toga isplaćeno kroz kamatu onima koji nikada nisu digli kredit. Evo priznao sam i meni početnih godina ali ne prihvaćam to. Da sam znao, ja sam to tek kasnije saznao, da sam znao ja bi vratio. Tome ne pripada, to je tuđe. To je namijenjeno nekomu tko će dignuti stambeni kredit. Hvala.
Hvala. Još ćemo čuti klub SDP-a i kolegicu Ivanu Posavec Krivec.
Hvala gospođo potpredsjednice. Uvaženi zamjeniče ministra sa suradnicom. Odmah na samome početku reći ću da će klub SDP-a podržati donošenje Zakona o izmjenama Zakona o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje. Za nas u klubu SDP-a ovo je pozitivan primjer i smatramo da postojanje državnih poticaja na stambenu štednju i sam Zakon o stambenoj štednji jesu opravdani što je dokazano i nizom pokazatelja unazad ovih godina od 1998. godine kada je sam zakon na snazi. U cilju razvoja stambene štednje u Republici Hrvatskoj predlagateljica ovim zakonom uvodi varijabilni postotak državnih poticajnih sredstava po uzoru na praksu nekih država članica Europske unije koje imaju višegodišnje pozitivno iskustvo promjenjivog postotka poticanja na stambenu štednju. Važeći Zakon o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje uistinu je stupio na snagu 1. siječnja 1998. godine u daleko drugačijim okolnostima nego su one unazad zadnjih 6 godina. Mijenjao se propisima i uvjetima u svim ovim godinama do sada. Uvjeti, mjerila i postupak davanja i korištenja državnih poticajnih sredstava propisana su jošte davne 1998. godine i uz njih propisane su i druge odredbe samoga zakona. Nadalje, treba reći uopće što je to stambena štednja i što ona danas predstavlja u Republici Hrvatskoj. Stambena štednja je ne samo u našoj zemlji već i u svim zemljama poseban oblik namjenske štednje uz državna poticajna sredstva. Ona je često prisutna i uz atraktivne kamatne stope. Nakon isteka stambene štednje uz redovitu uplatu korisnici stječu pravo i na povoljniji stambeni kredit i kao što su kolege do sada i rekle, sa uobičajenom fiksnom kamatnom stopom i sa niskim otplatnim ratama. U Hrvatskoj posluje nekoliko stambenih štedionica u kojima velik broj građana Republike Hrvatske ima otvorene stambene štednje. Do konca 2013. godine bilo je riječi ovdje od gotovo 800 000 takvih ugovora sa različitim štedionicama. Kod stambene štednje u Republici Hrvatskoj moguće je istekom roka stambene štednje od 5 godina uloge podignuti bez ograničenja i slobodno raspolagati uplaćenim sredstvima uvećanim za kamatu i državna poticajna sredstva. Već danas u ovoj raspravi ovdje u Sabornici postavljalo se upitnike nad to koliko je to ispravno, odnosno koja je svrha i cilj stambene štednje u Republici Hrvatskoj. Po nekakvoj tradiciji koja je ovdje naglašena uistinu je svrha da se građanima Republike Hrvatske omogući povoljnija štednja, da se omogući povoljnije kreditiranje i stjecanje novih nekretnina, najčešće prve nekretnine. I zato nije čudno da je i moguće slobodno raspolagati uplaćenim sredstvima uvećanim za kamatu i državna poticajna sredstva jer često se događa da u hrvatskim obiteljima ljudi žive zajedno u domaćinstvima koja čini više generacija. Najčešće u Republici Hrvatskoj obitelji žive u obiteljskim kućama u kojima se često dogradnjom ili nekim novim uređenjem stambenog prostora stvaraju nove stambene jedinice za mlađe članove obitelji. U tim slučajevima dovoljno je i da ukućani zajednički štede kroz mogućnost stambene štedionice, da zajednički na hrpu stave ostvarenu dobit i novac i da zapravo pomognu mlađim članovima svoje obitelji, da unutar već postojeće stambene jedinice stvore novi Domovinskog rata. Tada se ne postavlja pitanje da li je potreban novi kredit za zaduženje, možda je ponekad upravo i taj gotovinski novac koji je kroz 5 godina ušteđen i uvećan za kamate i državna poticajna sredstva dovoljan za dogradnju, izmjenu stolarije ili nešto treće što je toj obitelji potrebno da se skući. Jedno od glavnih obilježja proizvoda stambene štednje je njena dostupnost. Upravo o toj dostupnosti govorimo kada kažemo da stambenu štednju mogu ugovarati svi državljani Republike Hrvatske, ali to su mogle i mogu činiti gradovi i općine. Za obitelj je važno da i maloljetnici mogu imati ugovore o stambenoj štednji te ostvarivati državna poticajna sredstva. U punom iznosu državnih poticajnih sredstava dobiva se ili ostvaruje se iznosom od 5000 kuna na godišnjoj razini. Osim kupovine kao što sam rekla stambenog prostora kredit stambene štedionice može se koristiti i za izgradnju, adaptaciju, opremanje stambenog objekta. U Republici Hrvatskoj zaživio je i pojam tzv. obiteljske štednje kao posebnog proizvoda za iskorištavanje maksimalnih državnih poticajnih sredstava u kojoj štede svi članovi obitelji. Od uvođenja same stambene štednje '98. godine do ovog današnjeg zakonskog prijedloga visina državnih poticajnih sredstava je određena kao fiksan postotak čiji je iznos do sada smanjivan nekoliko puta. Uvođenjem stambene štednje od 1. siječnja '98. državna poticajna sredstva iznosila su već ovdje često spominjanih 25% od iznosa raspoložive stambene štednje što je u tom slučaju značilo da se je na 5000 ušteđenih kuna u godinu dana dobivalo 1250 kuna dodatnih poticajnih, državnih poticajnih sredstava i sigurna sam da se svi zajedno sjećamo tog perioda i da smo svi skupa tada otvarali i police stambene štednje. Naravno da se je izmjenom Zakona o stambenoj štednji koja se događala u periodu od '98. pa do danas nekoliko puta i smanjivao postotak državnih poticajnih sredstava i to prvenstveno sa 25 na 15%, pa 2013. sa 15 na 10%, 2014. na stambenu štednju nije bilo poticaja, a od 1. siječnja do 31.12.2014. kao što naglašavam ne isplaćuju se iz državnog proračuna RH. Ovaj prijedlog zakona u SDP-u, odnosno u klubu Socijaldemokratske partije Hrvatske smatramo pozitivnim, smatramo ga dobrim prijedlogom i vidimo i pozitivnu stranu onoga što ovdje predlagateljica Vlade Republike Hrvatske predlaže. Uistinu u tom varijabilnom poticaju na stambenu štednju koja možemo slobodno reći predstavlja vjerojatno najznačajniju reformu samog sustava od 1998. godine do danas. Očituju se pozitivni učinci za sve dionike. Postoje i dostupni su Republici Hrvatskoj razni pokazatelji analize koje su provele sve zainteresirane strane. Postoji čak i jedna analiza iz kolovoza 2013. godine, analiza sustava poticanja stambene štednje u Hrvatskoj koju je izradio Institut za javne financije koji kazuju koje su to mogućnosti, koje su prednosti i koje su dobre strane poticajne štednje i državnih poticaja. Samim time sigurno je za naglasiti da je riječ u svakom slučaju o stvaranju stabilnog zakonodavnog okvira, da samim time se razvija i sustav stambene štednje, a da sveukupno u konačnici treba biti oplođeno i pozitivnim učinkom na bruto društveni proizvod i javne prihode. Odnosno jasno je da se događa veći povrat sredstava u državni proračun u odnosu na isplaćene poticaje. Tako je upravo iz ove analize rečeno da na jednu kunu iz državnog proračuna u isti vraćamo čak dvije kune. Sustav stambene štednje se dugoročno stabilizira i optimizira čime se stvara povjerenje kod štediša. Mi smo motivirani kao štediše da doprinosimo kroz poticajnu štednju, jer na taj način stvaramo nove izvore sredstava za stambene štedionice. I upravo ova analiza već spomenuta analiza iz kolovoza 2013. godine naglašava primjere drugih zemalja i kaže, citiram: "Kako je postojanje štediša koji ne koriste kredit po isteku stambene štednje nužan preduvjet funkcioniranja sustava u modelu državno-poticajne stambene štednje može se ugraditi i fleksibilna komponenta poticaja koja bi služila nagrađivanju štediša." Dakle, nema smisla stambena štednja ukoliko bi znači ona u suštini gubi smisao ukoliko bi baš iz svake police stambene štednje proizašao jedna kredit. Ovdje je i bio cilj da se niz stambenih štednji uveže i da zapravo na taj način stambeni krediti budu što povoljniji, što dostupniji i zasigurno je i tu jedna od socijalnih komponenti bila prisutna. Od početka rada kroz ovaj sustav stambene štednje prošlo je gotovo 800000 građana, a u 2013. godini do 2013. godine ukupan iznos isplaćenih državno poticajnih sredstava iznosio je cirka 2 milijarde kuna. U 2013. godini od 800 tisuća stambenih štediša zahtjev za isplatu državno poticajnih sredstava podnijelo je njih 370 tisuća što je uistinu jedan respektabilan broj štediša u RH koji ispunjavaju svoje obveze prema stambenoj štedionici. I jasno je da je to proizvod koji je u interesu hrvatskih građana, da je to proizvod koji je usklađen sa potrebama tržišta i da je to u svakom slučaju proizvod koji može osigurati jednu stabilnost za stjecanje povoljnijeg kredita, prvenstveno stambenog kredita odnosno kredita kojim će se unaprijediti stanovanje u RH. Ne nužno kupiti nova nekretnina već urediti postojeća, nadograditi ili riješiti stambeno pitanje. Stoga je nama u klubu SDP-a iznimno važno naglasiti da razvoj sustava stambene štednje ima pozitivan učinak i na pokretanje svih drugih segmenata, ekonomskih segmenata u RH da istovremeno poticanjem ne samo štednje već i poticanjem potrošnje se ostvaruju pozitivni pomaci. Nadamo se da će i poticaji koji se stječu kroz odluke ovoga zakona biti moguće i vezani sa novim poticajima koji se primjenjuju u graditeljstvu i građevinarstvu za energetsku učinkovitost. I vjerujemo da će korist za građane RH na taj način biti višestruka. Stoga u klubu SDP-a podržavamo prijedlog Vlade Republike Hrvatske i podržavamo ovaj zakon.
Hvala lijepa. Nastavit ćemo u 15,00 sati. Prvi na redu kolega Zlatko Tušak. Nastavljamo s raspravom. U ime kluba zastupnika ORaH-a kolega Zlatko Tušak.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora, zamjenika ministra nema i nikog iz ministarstva, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Zakon o stambenoj štednji i državnim poticajima za stambenu štednju je zakon koji se tiče dosta velikog broja ljudi jer prema nekim podacima sam vidio da oko 550 tisuća ima onih koji štede u stambenoj štedionici i koriste državna poticajna sredstva. Ali ono što sam htio na početku reći a žao mi je što nema zamjenika ministra ovdje ova izmjena zakona je upućena u hitnu proceduru, a zakon je maltene isti kao što je i uredba koju je Vlada Republike Hrvatske donijela i to 17.12. mislim prošle godine. Ne, pardon izvinjavam se, 23.12.2014. godine, a 17.12. je bila upućena valjda, ne znam točno. Ali ono što sam htio reći da se radilo praktično o nekoliko dana kako je završio sa radom Sabor prije stanke i neovisno o tome Vlada je iskoristila onu svoju ovlast da uredbom donese izmjene ovog zakona i nakon toga je ovaj zakon pušten u redovnu proceduru 2.07. na 18. sjednici Hrvatskog sabora. Nakon stanke ovaj prijedlog je povučen i sada je u hitnu proceduru upućen sam zakon. Zašto to govorim? Govorim prvenstveno i zbog onoga što je kazano da u samom zakonu postoje određene greške u prijedlogu zakona ali i o tom dijelu kad govorimo o poticajnim sredstvima jer ovo što su i prethodnici govorili od početnih 25% koliko je bilo poticajnih sredstava na ta sredstva ona su nakon određenih vremena, mislim da je tamo 2005. godine smanjene na 15% i iznosile su 750 kuna, pa su 2013. godine se to smanjilo na 10% da u prošloj godini praktično tih sredstava i nije bilo. I jasno sa time da su i iznosi vezano za poticajna sredstva smanjivani tako da je u 2012. godine negdje oko 200 milijuna kuna isplaćeno tih sredstava, za 2013. godinu isplaćeno je 119 milijuna kuna, a dok u 2014. godini nije bilo ništa. Po ovome prijedlogu u idućoj godini za 2015. godinu trebalo bi isplatiti se negdje oko 50 milijuna kuna ili maksimalno 245 kuna do onog maksimalnog iznosa od 5000 kuna na koje se daju i poticajna sredstva. Zašto to govorim? Zato što imamo kompletno jedan stalni slijed da se smanjuju poticajna sredstva i praktično na ovakav način iako su u jednom dijelu analitičari koji su pratili ovaj dio poticajnih sredstava koja se isplaćuju za rješavanje stambenih pitanja došli do određenog zaključka da na jednu kunu isplaćenih poticajnih sredstava vraća se 2,5 kune u proračun. Jasno to je kroz ovaj vid stimuliranja što adaptacija stambenih prostora, što izgradnja, nadogradnja ili praktično rješavanje određenih pitanja. Zato i ovaj dio kad govorimo o smanjivanju poticajnih sredstava koji ima svoj na neki način slijed a i ova formula o kojoj ću malo kasnije reći ima takav slijed da sve manja i manja sredstva se daju onima koji štede vezano za ili poboljšanje svog stambenog pitanja ili eventualno kupnju stana ili gradnju. Formula, prvenstveno me zanima kada govorimo o deviznim depozitima ili kako je to izraženo u formuli prosječni depoziti na štednju građana. Postavljam si jednostavno pitanje zašto devizni depoziti, zašto nisu kunski depoziti? Valjda u Hrvatskoj postoji valuta kuna. Zašto devizni? Jasno zato što su devizni manji. I zato što je došlo i do značajnog pada deviznih kamata i takav slijed će biti i nadalje, to znači i manja sredstva. Prvenstveno cijelo vrijeme smo govorili kad govorimo i o švicarcima i o deviznoj klauzuli itd., ali ono što smo puno puta govorili da jednostavno u Hrvatskoj bi morali se orijentirati barem u onom djelu zakona gdje to ništa ne ograničuje i ne tiče se određenih pitanja da u tom djelu i koristimo mogućnost da to ne bude vezano uz deviznu klauzulu zato ni ne vidim razloga da u ovoj formuli koja praktično određuje poticajna sredstava uzima se mjesečna kamatna stopa za nove devizne depozite stanovništva koje su oročene u razdoblju od jedne do dvije godine. I jasno iza toga dodaje se tome i faktor stabilizacije i onda dođemo do postotka za izračun poticajnih sredstava koji prema ovoj formuli za ovu godinu je 4,9 jel su kamatne stope bile 3,07, a faktor stabilizacije 1,85. Ako to sad pokušamo prevesti na određene kamate koje su pale onda je jasno da za iduću godinu a tu će odluku temeljem ovog zakona do 31.10. morati donesti Vlada. Jasno da će i taj dio postotka biti znatno manje, znači neće više biti ni 245 kuna nego će biti znatno manje. Zašto to govorim? Zato što u okruženju oko Hrvatske i dosta zemalja koje, a jako puno zemalja koristi taj dio poticajnih sredstava i one su znatno veće nego ovdje kod nas. Mi smo malte ne i ukinuli jednu godinu i bilo je tada pitanje uopće da li će i opstati te stambene štedionice jel je praktično bilo ako nema ni poticaja da neće biti ni interesovanja i da one jednostavno neće moći opstati. Za usporedbu ako uzmemo da u Slovačkoj negdje poticaji iznose 65 eura, u Češkoj 100 eura, Mađarsko 280 eura, Njemačka ima i Austrija znatno veće iznose, dobro Njemačka ima malo drugačiji model ali i puno veći iznos vezano za poticajna sredstva. I jednostavno ovaj trend smanjivanja poticajnih sredstava mislim da nije dobar put pogotovo ako uzmemo da negdje ja sam pokušao izračunati da će ova kamatna izračun pasti sa 3,07% na 2,4%, to je znači za 0,6% i što daje jasno signal unutar toga da će biti i znatno manja sredstva. I zato prvenstveno mislim da ovaj zakon ne ide u pravcu koji bi trebao poticati stambenu štednju i koji bi trebao kroz poticajna sredstva i omogućiti da dođe ili do poboljšanja stanovanja ili do osiguranja stambenog prostora je i jedno ovakvo rješenje koje daje na neki način nešto dajemo, ali svake godine sve manje i manje. I mislim da zbog toga i ovo određeno rješenje koje je u formuli je dosta komplicirana, mislim da nije dobro iako je zamjenik ministra rekao da tako slično obračun je i u nekim drugim zemljama. Ja mislim da se mi ne trebamo bazirati barem kada je u pitanju naša neka rješenja da onda o tome moramo voditi računa i preslikati ih na naše uvjete u Hrvatskoj jel i određene računice i one su drugačije u nekim zemljama gdje su potpuno stabilniji uvjeti, gdje su kamatne stope na određene kredite znatno manje nego kod nas. I to je razlog da ovakav ovaj zakon klub OraH-a neće podržati, bit ćemo suzdržani i nećemo biti protiv takvog zakona jel prvenstveno mislim da i ovo što će dobiti štediša je poticajna sredstva nešto je ali da to rješenje nije dobro u samom zakonu i da će se morati vrlo brzo tražiti neko novo rješenje u interesu onih koji štede i koji eventualno na takav način žele i poboljšati ili svoje uvjete, ili eventualno koristiti sredstava za kupnju stanova, kuće ili nekih drugih stvari koje se tiču stambenog pitanja. A jasno da uz kvalitetno rješavanje i poticanje rješavanja stambenih pitanja je i pitanje graditeljstva koje u tom slučaju ima svoju perspektivu i koji temeljem toga ako i određena sredstva su adekvatno i upotrjebljena u smislu rješavanja stambenog pitanja potiču da ta grana djelatnosti i raste i da se poboljša. I jasno evo to su razlozi što ne možemo glasati ovako za ovaj zakon, ali nećemo biti ni protiv njega, bit ćemo suzdržani. Hvala.
Nadica Jelaš replika.
Poštovana potpredsjednice, kolega Tušak istaknuli ste kao jednu od najvećih manjkavosti ovoga zakona i činjenicu da se državna poticajna sredstva konstantno smanjuju, međutim i uz tako smanjeni državni poticaj ja vas uvjeravam da će stambena štednja i dalje ostati atraktivnija od obične štednje u bankama. Dakle, upravo ovih dana kada smo raspravljali o kreditima vezanim u švicarski franak iskristalizirale su se sve prednosti stambene štednje koje se prije svega očituju u fiksnoj kamati uz koju se odobravaju krediti. Dakle vjerujem da ćemo se složiti da bi stambeni krediti obzirom da se odobravaju upravo na duge rokove vremenske 20, 25, 30 godina da bi trebali biti odobravani uz fiksnu kamatnu stopu, nikako uz varijabilnu. Dakle uz tu činjenicu da se do sada stambena štednja zbog te fiksne kamate na kredite potvrdila kao ona sa nizom prednosti, ja vjerujem da će se prednosti stambene štednje još više vidjeti u budućnosti kada počne rasti cijena novca uslijed rasta referentnih kamatnih stopa prije svega EURIBOR-a jasno je da bi to moglo odnosno da će ako se takva situacija dogodi, a ona je izvjesna rasti otplatne kvote i zato je dobro imati jednu alternativnu varijantu u odnosu na kredite poslovnih banaka, a upravo mislim da je su stambene štedionice sa svojom stambenom štednjom i kreditima odobrenima temeljem stambene štednje jedna takva dobra varijanta odnosno jedna takva dobra alternativa.
Zlatko Tušak odgovor na repliku.
Hvala potpredsjednice. Da, kolegice Jelaš ja se u svakom slučaju slažem s vama kada je u pitanju fiksna kamatna stopa još pogotovo da to nema deviznu klauzulu da je kunska, da bi onda u svakom slučaju to bilo itekako dobro kada je u pitanju rješavanje stambenih pitanja. Da li će i dalje ostati atraktivna ova štednja? Je, ostat će jer ljudi ipak nešto više dobe, ali mislim da u tom dijelu treba napraviti određeni pomak. Mislim da je kolega Marić o tome govorio jel sadašnja mogućnost vezano za poticajna sredstva nakon pet godina ljudi mogu dignuti i ne moraju uopće koristiti u ovu svrhu za šta je. mislim da je bitno pitanje ostvariti svrhu i cilj prema poticajima za stambeno zbrinjavanje ili rješavanje stambenog pitanja i dati veću mogućnost da ti poticaji budu veći. Onda će od toga imati korist i država i društvo, a imat će i pojedinci, jasno imat će i banke kroz vid kredita i kamata ali ne na način da zarađuju i da deru građane.
U ime Kluba zastupnika HSU-a kolega Željko Šemper.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Poštovani zamjeniče, kolegice i kolege. Prošle godine 17.prosinca Vlada RH donijela je uredbu o izmjeni Zakona o stambenoj štednji i državnim poticajima te štednje. Kako je uredba donesena na temelju zakonske ovlasti prestaje vrijediti istekom roka od godinu dana, ona se mora potvrditi izmjenom Zakona o stambenoj štednji. Zakon o stambenoj štednji u primjeni je od 1.siječnja 1998.godine kojim su propisani uvjeti stambene štednje i stambenih kredita, kao i uvjeti, mjerila i postupak davanja i korištenja državnih poticaja za rješavanje stambenih potreba građana odnosno manjih građevinskih zahvata u stanu ili na kući. Sve do 2005.bila je to vrlo popularna i isplativa štednja iako su kamate u bankama na oročenje bile i dvostruko veće. Na godišnji ulog od pet tisuća kuna uz kamatu od 3% korisnik je dobivao i državna poticajna sredstva od 25% ili u početku 1.250 kuna, koja su smanjena 2005. na 750 kuna, a 2013. na 500 kuna. Za prošlu 2014.godinu ta sredstva se ne isplaćuju što je definitivno srušilo interes za stambenu štednju i gotovo ugasilo stambene štedionice, a možda se ovom izmjenom ipak vraća u život. Za sve te nepopularne poteze i smanjenje državnih poticajnih sredstava argument je bio da je to špekulativna štednja i da mali broj štediša diže stambeni kredit. Još jednom kao i prošle godine ponavljam bit stambene tzv. obiteljske štednje, a to je da troje štedi, jedan može dobiti kredit. To je osnovni preduvjet koji neke kolege ne prihvaćaju. Sada ovom izmjenom uvodimo varijabilni postotak kako se kaže po ugledu na prasku drugih država članica EU. Sigurno je da visina tog postotka i sredstava neće biti previše atraktivna, ali će biti bolja varijanta od izmjene Zakona iz prošle godine gdje korisnici neće dobiti ni kune državnih poticajnih sredstava. Budućnost će pokazati hoće li ova izmjena dovesti do pada ili rasta stambene štednje. Nepovoljna je i odluka da se eventualno uplaćena sredstva veća od pet tisuća kuna što je moguće u jednoj godini ne prenose na sljedeću godinu. Prema ovom prijedlogu Vlada RH će na prijedlog ministarstva do 31.listopada tekuće godine propisati koji je to postotak tih sredstava za stambenu štednju, prikupljanjem u sljedećoj kalendarskoj godini. Nova formula postotka državno poticajnih sredstava je dosta komplicirana, nije tako jednostavna kao što se i do sada znalo, a ni transparentna za običnog štedišu pa je to posao za Ministarstvo financija. Bitno je da će štediša znati na vrijeme postotak odnosno iznos tih sredstava za pojedinu ili sljedeću godinu. S obzirom na to da je ova izmjena ipak u cilju poboljšanja uvjeta štednje i opstanka stambenih štedionica i njihovih zaposlenika kao i dobivanje sredstava za korisnike što je isplativije od štednje u bankama, HSU će je podržati. Hvala.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Dražen Đurović.
Hvala. Gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, gospodine zamjeniče ministra, poštovane zastupnice i zastupnici. Da ne ponavljam sve što je prije rečeno i da se ne vraćam u povijesni pregled kako je to teklo sa stambenim štedionicama, činjenica je u ovom trenutku da je na redu samo potvrđivanje uredbe Vlade RH koja je na snazi od kraja prošle godine i nema tu nekog manevarskog prostora da se tu išta mijenja. Dopustite mi da podsjetim vas i zamjenika ministra i samog sebe na, da vas zapravo upoznam sa jednim dijelom svoga viđenja oko te problematike. Naime, Ministarstvo financija koje se bavi sa puno stvari i zaista ima puno poslova imalo je i u mandatu ove Vlade i u mandatu prethodnih Vlada, susretali su se sa tom temom stambenih štedionica. Bili smo suočeni sa primjerima prakse iz nekih država središnje Europe koje su imale vrlo uspješnu tradiciju stambenih štedionica, stambeno-štednih zadruga, kreditnih zadruga, općenito tih sustava koji su akumulirali dosta velike udjele zapravo u zaduživanju stanovništva upravo za rješavanje striktno stambenih problema. Kada su dolazile stambene štedionice i kada je taj Zakon o stambenim štedionicama donesen tada je upravo, upravo su se spominjali primjeri iz Austrije i sustava koji tamo postoji kako će upravo te stambene štedionice omogućiti hrvatskim građanima da dođu, da štede i da dođu po povoljnijim uvjetima do svog stana. To se zaista nije dogodilo. Što se dogodilo? Dakle nekoliko velikih najvećih bankarskih sustava koji posluju u Republici Hrvatskoj oformilo je te stambene štedionice. Mene te stambene štedionice na neki način i danas još više zapravo asociraju i na neki način su ostale kao oni pomoćni brendovi, onih glavnih brendova koji zapravo popunjavaju dodatno tržišne niše tamo gdje njihove banke ne pokrivaju. Dakle imamo sličnu situaciju u telekomunikacijama gdje je HT uspostavio bon bon ili gdje je VIP uspostavio onaj njihov tomato i zapravo to je jedan dodatni brand, jedna dodatna tržišna niša sa malo drugačijim uvjetima koji odnese još jedan dio, zapravo zatvori još jedan dio prostora. E tako su i te banke zapravo, matične banke, preko tih stambenih štedionica još malo pokrpale i zatvorile neke niše koje su eventualno im ostale tako da im manje-više ništa ne utekne na tržištu. Ono što se nije dogodilo i sjećamo se otpočetka da su stambena štednja i stambene štedionice krenule naopako u samom startu upravo s time što se reklamirala štednja sa visokim postotkom ostvarivih kamata. I to je bila dakle otpočetka, otpočetka je to bila ona ideja i ono što se reklamiralo. Ministarstvo financija su reagirala ili u različitim godinama, posebno u mandatu ove Vlade, kasnije kada se vidjelo da to zaista nema smisla i da se gubi zapravo ona bit a konačno da se zapravo radi o posrednom prilijevanju dijela novca izravno iz državnog proračuna na te štedionice a onda na štednje građana. Mislim gotovo na isti način se to svodi kao da nekome tko štedi s nekom kamatom još dodatno uplatiš neku subvenciju, državnu, sa smanjivanjem iznosa te naknade odnosno DPS-a koji je kao što je rečeno smanjen sa početnih 1250 na 750, 500, da bi danas bio nešto manje od 250 kuna. Bez pokušaja da se pokuša riješiti strukturni problem i da se usmjeri cijela ideja prema kreditiranju stanovništva. Kreditiranje stanovništva načelno nije ni u interesu matica, matica banaka, opstanak štedionica je jer pokrivaju kažem tih nekoliko posto ukupnog tržišta i zapravo zatvaraju interese tih njihovih sustava. Sjećamo se kada je prethodni ministar Linić krenuo sa kampanjom da će potpuno obustaviti taj DPS i tada su te stambene štedionice izišle sa različitim analizama, platile su one, one koje su napravile analize, o tome kako oni stvaraju velike profite državnom proračunu, kako se multipliciraju učinci i slično. Mislim da većina nas, ja osobno smatram da to nije previše držalo vodu. No kako to obično bude onaj tko te plati u pravilu napišeš na način da njegove pozicije tu negdje obraniš. No s druge strane ja se isto nisam slagao sa time da te štedionice treba dovesti u situaciju da više ne posluju. Ali da se vratim na ono što sam htio reći. Zapravo mislim u više mandata to je jedna manja problematika ali relativno složena i Ministarstvo financija nije zapravo, ja barem sam takav dojam stekao u ni jednom mandatu zapravo ili barem nekako skupno napravilo ili pokušalo zaista ući u strukturu tog problema i pokušati dovesti tržišne sudionike u situaciju da te stambene štedionice postanu ozbiljnije okrenute prema stambenom kreditiranju. To se nije dogodilo. Kažem primarno to nije interes ni stambenih štedionica. Njihov je interes da posluju i da zatvaraju tržišne … [[Govornik se ne razumije.]] Ali interes Hrvatske države bi trebao biti da hrvatski građani štede i da uz neku ušteđevinu dolaze u situaciju da pod povoljnijim uvjetima nego kod komercijalnih banaka mogu kupovati nekretninu. I tu mislim da sigurno postoji prostora, ne sada u ovom čitanju ali u sljedećem mandatu da se zapravo razmisli kako poziciju tih stambenih štedionica još malo zaokrenuti. Nije samo pitanje, jest pitanje sigurno da se državni poticaj koji bi onda u tom slučaju trebao biti veći veže za realizaciju kredita. Vidimo da su i oni sami u situaciji kada se već krenulo komešanje, krenulo se kreditima za međufinanciranje kojima su probali zapravo ponovo povećati masu novca u opticaju i na neki način opravdati to svoje postojanje. Njihovi krediti jesu povoljniji bili i ostali u pravilu nego što su krediti kod komercijalnih banaka posebno zato što su imali, ugovaraju fiksne kamatne stope za cijelo razdoblje otplate kredita te su kamatne stope u prosjeku niže nego od komercijalnih banaka. Neke stambene štedionice koliko, ako ne griješim, jedna je davala i kredite u kunama. Prema tome ta priča ima smisla. Uvijek je bio problem naravno kod njih otpočetka što je trebalo dosta novaca uštedjeti pa 40% da bi 60% dobio kredit. Naši ljudi dižu kredit za nekretninu onda kad su se … neki stan, a ne štede godinama zato da bi onda gledali što će kupiti. Prema tome, tu jesu bile u prednosti komercijalne banke, ali kažem ti krediti za međufinanciranje su na neki način otvorili mogućnost da zapravo i stambene štedionice konkuriraju praktički ad hoc odnosno odmah, a ne nakon nekoliko godina sa kreditom. Tako da mislim da ovo sada treba podržat, a da bi trebao netko tko bude u prilici, možda to budete i vi u sljedećem mandatu ili netko drugi, ako budete tu u klupi ili mi, tko već bude, zapravo razmišljat kako te stambene štedionice zaista dovest u tržišnu poziciju da one mogu značajnije i više konkurirati na prostoru tog stambenog kreditiranja, a ne da budu danas kao što jesu u pravilu samo ispostave i one zapravo ustanove koje za te svoje sustave pokrivaju jednu ovako tržišnu nišu, a država to sve zajedno još subvencionira. Ne bih se složio s onima koji su govorili da je to nešto amoralno ili nedopustivo kad je netko realizirao stambenu štednju, uzeo DPS, nije realizirao kredit. To nije bilo amoralno, to nije bilo protuzakonito, to je bilo potpuno legalno i legitimno. Dapače, ustanove su to reklamirale ali s druge strane bih se složio da je to bilo kontraproduktivno sa pozicija državnog proračuna nije imalo nikakvog smisla, nije ispunjavalo ciljeve zašto su … stambene štedionice i da svakako treba tražit način da se stvari pokušaju tu okrenut, da one ostanu, da možda bude još koja, da im se poveća tržišni udio, a da se tu zapravo traži prostor da se hrvatskim građanima stambeno kreditiranje. Hvala.
I prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolega Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Gospodine zamjeniče ministra. Pa za raspravu sam se javio iz dvije stvari. Prva je što je nažalost ova Vlada uvela jednu praksu koja je prije bila pa skoro nezabilježena da je u vremenu kad ne zasjeda Hrvatski sabor donošeno strašno puno uredbi sa zakonskom snagom i možda kod ove uredbe nije dobro što prvo ona se donesla praktički na prvoj sjednici poslije zasjedanja Sabora i druga stvar, što je u ovih proteklih 9 mjeseci nismo razmotrili i kao zakonski prijedlog prihvatili. U kontekstu toga i treba reći da ovim zakonom stvaramo obveze za proračun 2016., ne za proračun 2015. A što se tiče samog zakona i poticajne stambene štednje mislim da tu trebamo razgraničiti ovih proteklih 17 godina na nekoliko perioda jer slušajući rasprave bez namjere da bilo koga povrijedim ili kažem nešto ružno, mislim da je tu nažalost strašno puno nerazumijevanja kako je projekt nastao, kad je projekat praktički izgubio nekakvu snagu i sad se nalazimo u nekakvom trećem vremenu da naprosto Vlada mora odgovoriti činjeničnom stanju u ovom trenutku u kojem se Hrvatska nalazi. Dakle '98. godine svi kao da smo zaboravili, tada je kredit praktički bio nedostupan i hrvatskim građanima i hrvatskim poduzećima. Kamatne stope su bile po 18, 19, 20%. Ako hoćete, to je praktički bila i prva godina nakon mirne reintegracije i zadnjeg okupiranog područja u Republici Hrvatskoj, dakle ako ste htjeli potaknuti gospodarstvo morali ste nešto i netko je predložio ideju o poticajno-stambenoj štednji i stambenim štedionicama i to je sigurno imalo efekta u prvim godinama. Međutim tamo 2001., 2002. je krenuo projekat POS-a, a isto tako tada već počinje vrijeme, za tada smo mislili da je vrijeme povijesno niskih kamatnih stopa iako sad vidimo kakve su sad kamatne stope onda je sad to povijesno vrijeme niskih kamatnih stopa. Kad cijela ta priča što se tiče POS-a i stambenih štedionica je narasla do neslućenih razina jer mislim da se tih godina ja mislim isplaćivalo negdje preko 600-700 milijuna za godišnje poticaje iz državnog proračuna. Tada je proračun bio 80-ak milijuna i morate priznat da je to bilo strahovito opterećenje, to je k'o da danas isplaćujete negdje milijardu 100, milijardu 200 milijuna. Dakle s jedne strane se imali financiranje stanova koji su se gradili preko POS-a, s druge strane ste imali nešto što je bilo strahovito opterećenje za proračun i iskreno govoreći u tom trenutku mnogi su uplaćivali u stambenu štednju isključivo da dobiju visoku kamatnu stopu koju nisu mogli dobit ni u jednoj banci. I najveći problem prije izmjene zakona 2005. kad smo smanjili poticajne mjere sa 25 na 15% je bilo kako prisilit one koji sudjeluju u toj stambenoj štednji, koji dobivaju poticajne kamate da moraju taj kredit iskoristit na određen način. Međutim i do dan danas to nije iskorišteno i onda se dogodila 2011. i 2012., kako mi volimo reći da sve ono prije nas ništa ne valja, sve to treba ukinuti, netko je pokušao ukinut, međutim ključno pitanje s kojim su se bavili svi ministri financija tamo negdje od 2002., 2003. godine, a to je Zakon o osiguranim štednim ulozima. Jer svi da je došlo do naprasnog prekida subvencioniranja poticajne stambene štednje ili stambenih štedionica one bi se mnoge našle u problemu, a osobito kad je počela gospodarska kriza i kad je ta gospodarska kriza, ako je ijednu gospodarsku granu pogodila onda je pogodila graditeljstvo. Onda bi se dogodilo da praktički sve stambene štedionica bi propale i svi njihovi štedni ulozi bi pali na teret DAB-a, praktički pali bi na teret države i država mora obeštetit svoje građane. Tada je to bilo do 50 000 eura. Dakle to su činjenice o kojima nitko ne govori. Možda gospodine zamjeniče, možda bi bilo dobro da ste ovdje podastrli niz podataka iz Ministarstva financija koje imate onda bi vjerojatno ljudi o tome drugačije razgovarali. Zašto? Jer danas kad govorimo o tome onda možemo govoriti i pro i kontra, možemo reći da je dobro, možemo reći da je loše. Kad netko kaže da oni uplate u državni proračun, najveći dio te stambene izgradnje bi se dogodio i bez stambenih štedionica, najveći dio. Jer tada je bila ekspanzija graditeljstva, stanovi su se gradili, kupovali, svi su dijelili kredite, o mnogim kreditima smo na žalost raspravljali i prošli tjedan u ovom Visokom domu. Mnogi su na tom gospodarskom uzletu i zadužili se daleko iznad svojih mogućnosti računajući da će biti tako i tako. I sad dakle imamo situaciju sa stambenim štedionicama gdje je Vlada 2014. u prosincu sagledavajući situaciju išla na nekakvo kompromisno rješenje, hajmo zakrpit rupe da stambene štedionice ne propadnu, pa da ne moramo pokrivati, ne moramo plaćati štedne uloge hrvatskih građana. To je istina i to je činjenica i mislim da od te činjenice u ovom Visokom domu ne trebamo bježati. Zašto? Zato što u svim fazama u ovih proteklih 17 godina te stambene štedionice su imale i svoj pozitivni udio, a isto tako imale su negativne stvari koje je možda trebalo prevenirati sa nekim drugim stvarima. Međutim, kad imate i politički pritisak i kad imate financijski pritisak da bi nešto moglo propasti i koštati vas nekoliko puta više, onda si obično čovjek povlači dva koraka natrag i traži nekakvo kompromisno rješenje, a kompromisno rješenje je upravo ovo. Jer bez obzira na izmjenu kamatne stope, gledajte kolegice. Realno gledajući da je ostalo i onih 25% i kad bi koristili ovu formulu, onda bi praktički u ovom trenutku trošak države bio duplo manji. Zašto? Zato što su u međuvremenu pale kamatne stope, tako da smo ostavili sve na istome. To više ne bi bilo 650, 700 milijuna to bi bilo negdje oko 300 milijuna. Ali s obzirom da se sad ide na prosječnu kamatnu stopu, a u prosjeku imate onih kojima je bankama u ovom trenutku itekako interesantno financirati po najnižim kamatnim stopama, a najviša kamatna stopa više nije luksuz da si netko može dozvoliti pa je nabijati do plafona, onda dolazite do nekakve, nekog iznosa koji je proračunom prihvatljiv. To je šezdesetak, pedeset ili šezdeset milijuna. Pitanje je za godinu ili dvije kad krene gospodarska ekspanzija u snažnijem dijelu, a ona ne može krenuti bez oporavka graditeljstva koliki će taj iznos biti. I to su stvari o kojima smo mi danas trebali trezveno razgovarati ako već praktički na zadnjem ili predzadnjem danu svog za sjedanja govorim o nečem što se provlači u proteklih 17 godina. Jer kažem '98. godine je to bila super ideja. To je bio praktički jedina mogućnost mladim ljudima da dođu u poziciju da uopće dobiju nekakav stambeni kredit i da pod povoljnijim uvjetima dođu do stana. Jer kažem, tada je kamatna stopa za pojedina poduzeća bila i 17, 18%. Hrvatska država se tada nije mogla zadužiti, to su činjenice. I možda o tim činjenicama trebamo nešto više reći, jer ja znam da je ovo tehnički zakon ovakav kakav je. Ali Vlada će sljedeće godine druga morati ići sa jednom i s tim ću završiti sa jednom detaljnom ocjenom i procjenom šta sa stambenim štedionicama i u kom smjeru će to ići. Jer ponavljam mi jedan projekat, a to je projekat POS-a itekako financiramo iz proračuna jedinice lokalne samouprave i državnog proračuna. Dakle, nije ovo samo tehnička točka. Ja se iskreno nadam da u budućnosti uredbe će se smanjiti na minimalan broj i da ćemo uspjeti u Poslovnik ugraditi da je Vlada dužna čim počne Sabor zasjedati uputiti zakonske prijedloge, tako da se te uredbe pretoče u zakon i da o određenim financijskim stvarima i isto o tome da li se saborski zastupnici s tim slažu ili ne slažu mogu raspraviti na parlamentarnoj sjednici. Hvala lijepo.
Završno izlaganje, zamjenik ministra financija Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa evo slušajući pažljivo vašu raspravu zahvaljujem se svima na raspravi i mogu ovako uvodno reći da se sa većim ili manjim dijelovima rasprave svakog od vas mogu složiti. Bilo je tu stavova i za ovaj prijedlog i protiv ovog prijedloga i suzdržan za ovaj prijedlog ako se ne varam. A kao što reče gospodin Šuker na kraju radi se praktički o tehničkom prijedlogu, jer prijedlog već živi, dakle kroz uredbe Vlade od prošle godine. Svi naši štediše i sva javnost zainteresirana zna kako se računa taj poticaj. Taj poticaj će u sljedećoj godini biti isplaćen prema ovoj formuli. Dakle, isplaćuje se godinu kasnije. Ova odluka, imali ste lapsus, će se odnositi na sedamnaestu ne na šesnaestu godinu ali razumjeli smo se dakako oko toga. Da, ne treba ovu točku gledati izolirano i kada je ovako kratko tehnička izmjena i dopuna samo jednog članka zakona stambeno poticajna stanogradnja puno je širi pojam i samo na kažem ovom zakonu o kojem je deset puta raspravljano obično se ta rasprava raširila. Vjerujem da će druga vlada, sljedeća Vlada, druga Vlada Zorana Milanovića kada pred vas donosi ovaj zakon donositi jedan paket koji će dakako obuhvaćati i sve one druge poticajne mjere i od onoga od gospođe Mrak Taritaš i od svih drugih resora koji su zainteresirani oko same točke. No da se vratim samom zakonu. Moram se formalno ispričati zbog, kolega Marić je to dosta teatralno u ime kluba HDZ-a rekao o ovoj pogrešci koja nam se potkrala da je ostao nacrt. Dakle, rekli smo da smo mi ovaj zakon predlagali još u četvrtom, petom mjesecu prošle godine, da je on prošao saborsku proceduru, do plenarne sjednice nije stigao pa nam se eto potkrala greška da nam je ostala rječica nacrt tamo gdje je trebao biti prijedlog zakona. A ako svo zlo s tim, evo ja sam sjedio do nedavno u ovim vašim klupama, bilo je i puno većih i tip felera i pogrešaka, pa smo sve to zajedno preživjeli. Bitno je da nije u tekstu zakona. On se mora ispraviti ako nam je u nekom obrazloženju to promaklo. Evo zbog toga se moram sa te strane ispričati, ali ne držim da je to tako strašno. Bilo je prigovora zašto štednja, zašto samo štednja, zašto ne ulaganje, da li tu ima špekulativne štednje? Da, te smo rasprave vodili svih ovih sada već 17 godina. Jer činjenica jest i mislim da je kolega Šemper dobro rekao da se jedna baza mora stvoriti i da ne mogu svi dizati kredite ukoliko ih sve dižu onda nemate bazu i onda naprosto tu osnovu stambene štedionice ne moraju imati. Moraju imati i protek vremena i količine onih koji dakle samo štede i to je vjerojatno jedan od razloga, zapravo ne vjerojatno nego sigurno, što su ti poticaji na početku bili veći da se stvori šira baza, a da se onda poslije poticaji smanjuju i guraju ka optimalnima. Istina je da gro onih koji su i imali u kritičkim govorima špekulativnu štednju, ne znam sad točan podatak evo tražio sam ali otišla mi je kolegica s papirima ali mislim da 80 ili 85% štediša, možda čak i veći broj, obnavlja svoju stambenu štednju. Prema tome, činjenica jest da se zapravo sam program pokazuje dobrim i da im te kamate koje ajde recimo pod navodnicima "zarade" olakšavaju isplate tj. uplate u sljedećem ciklusu od 5 godina. Tako da mi je žao da je kolega Marić prestao štedjeti, nadam se da drugi štediše neće ukoliko nemaju potrebu za stambenom štednjom, neka slobodno štede i duži niz godina i na svoje članove obitelji jer je ovo procjenjujemo ipak dobar proizvod. Istina je da smo i mi željeli da se dakle i te 2013. kada je prvi put donesen zakon i 2014. da smo od stambenih štedionica slično kao i kod banaka kada smo tražili rješenje za švicarac željeli da se na neki način više motiviraju, znatno više motiviraju pa i jedino motiviraju oni koji te kredite i uzimaju, ne samo za kupnju već i za sve ove druge korake oko adaptacije itd., nabrojao sam to uvodno. A istina je da su stambene štedionice i HUP, HGK i sve njihove udruge bile protiv jer su rekli to je nemoguće. Mi želimo baš ovo, želimo poticaje nemojte nas sprečavati u našoj tržišnoj utakmici itd., itd. Natuknuo sam i u svojoj uvodnoj raspravi da ima velike razlike, i tu je bilo kritičnih tonova. Ima velike razlike u poslovanju tih 5 štedionica i kroz godine, ali i vidi se one koje zaista rade kvalitetnije. Nemojte me tjerati da tu neke napadam, a neke branim, ali svi oni koji prate mogu iščitati koje su to imale banke samo krinke i popunjavali tržišne niše, ako je to baš nužno kao što je lijepo rekao kolega Đurović, a koje su zaista imale onu plemenitu svrhu stambene štednje i koje su taj proizvod nudili hrvatskim građanima i to sa priličnim uspjehom. Njihov udio, njihov market share kako se to lijepo hrvatski kaže najbolje govori o tome koliko su u svemu tome bile uspješne. Da, s jedne strane je bio taj krajnji stav da ne treba poticati ništa, a ako se baš mora poticati onda da se potiču samo oni koji imaju kredite. S druge strane je bio stav da su stambene štedionice nešto najbolje na svijetu i da imaju ogroman multiplikacijski faktor na gospodarstvo, spominjano je 2,5, ima nekih studija sa 4 itd. Naravno da su to bile pomalo i nategnute teze, ne bih ja ponavljao, gospodin Đurović je, evo već ga drugi put spominjem, također dobro rekao. Onaj tko plaća studiju ima neki mali utjecaj na to kako će ona na kraju izgledati pa sa te strane vjerojatno i tu ima određenih argumenata za i protiv. Ali je istina da model živi i to smo se pozvali u nekim europskim zemljama, ali da je on zaista raznorazan. Raznorazan je u Njemačkoj i Austriji gdje živi desecima godina, raznorazan je u nekim istočnoeuropskim zemljama. Nemaju sve zemlje model stambene štednje i on naprosto mora pronaći svoj put. Netko nas je kritizirao a zašto rješenja iz Europe? Da, neka dobra rješenja koja vidimo smo prenijeli pa je formula to dobro rješenje ide polako ka svom kraju. Neka lošija koja smo vidjeli nismo mogli ugraditi u taj zakon. Ali u krajnjoj liniji, da, tražimo neki put koji će prilagoditi potrebe našoj stvarnoj situaciji na našem tržištu. Opet se vraćam na prvu rečenicu, ne može samo jedan zakon riješiti ono što jest stambena politika, socijalna politika, otišao je kolega Linić on je na početku govorio nešto o tome. Hrvatska je tu zaista u specifičnoj situaciji i od socijalističkog naslijeđa i od velikog broja nekretnina u vlasništvu građana i od nemogućnosti građana da ikako drukčije akumuliraju svoj kapital u socijalistička vremena nego da ga ugrađuju u zidanje, u betone itd. I danas imamo jako puno nekorištenih nekretnina pa onda imamo i veliki otpor i jedina zemlja koja nema porez na nekretnine ali da ne otvaram tu temu. Ono što sam želio reći je da imamo svojih specifičnosti i zato moramo na neki način izgraditi specifičan model. Stoga smo se odlučili za taj neki srednji model, model koji daje sa ovom formulom daje određenu stabilnost, koji dakle prati trendove kamata na tržištu i koji kao što reče kolegica Jelaš sada je možda nešto niži na sreću za naše građane, za našu državu u pogledu zaduživanja u ovom koraku kada kamate narastu, kada … [[Govornik se ne razumije.]] narastu ona će malo će i taj poticaj narasti ali naprosto je on najpravedniji da tako kažem jer kamata nije administrativno određena već ona zaista prati tržišne trendove. I sa te strane omogućuje i na neki način i tržišnu utakmicu i da te stambene štedionice zapravo na tržišnoj utakmici među samima sobom pa i u utrci sa komercijalnim bankama ali ne kao skriveni igrači, to je ono što ćemo mi pokušati nadam se uz vašu pomoć i ne poticati tj. suzbijati da ne budu stambene štedionice skriveni igrači svojih velikih banaka i da budu samo na tržištu zato da popune neke rupe i da odrađuju neke stvari. Željeli bi da zaista stambena štednja u onom svom efikasnom modelu kažem na modelu onih koji su bolji zaživi i da imamo onoliko subjekata koji sa te strane mogu biti korisni i mogu biti dobri. Stoga ovaj model, dolazim kraju ove završne riječi, podvlači održivost sustava stambene štednje, uzima u obzir i iskustvo ova koja imamo godinu dana oko ovog varijabilnog sustava ali i iskustvo nekih europskih zemalja i ugrađuje ga kažem sada i zakonski u hrvatske propise. Ostaje taj motiv da su građani motivirani na dugoročniju štednju, a štednja je puno toga dobroga, i to na 5 godina. I u pravilu te uplate i jesu na 5 godina i obnavljaju se, govorio sam o tome. Da stambena štedionica, i ostaje to dakako ovdje, da ima tu prednost da je fiksna kamatna stopa za kredite. Dakle, planiranje jest takvo kakvo je za sve naredne godine. I istina je da stambena štednja koja onda potiče svu legalnu kupnju nekretnina i adaptaciju i sve ono drugo što omogućuje da naravno ima pozitivan utjecaj ukoliko pomogne razvoju i građevinske industrije, i malog poduzetništva te ne najmanje važno suzbijanje sive ekonomije. I zato nam je značajan osobito kad govorimo oko ovih adaptacija. Zato smo nekad početkom 2000.uvodili poticaje pa su isto od lijeve Vlade uvodili fiskalizacije, ali da opet ne krenem puno toga znači u ovoj zemlji da se uspostavi ravnopravna tržišna utakmica na način da sivu ekonomiju suzbijate. To nije antipoduzetničko ponašanje, to je suzbijanje sive ekonomije, suzbijanje nelegalne konkurencije i to je pomoć i potrebita pomoći i ono što je standard na europskom tržištu barem na njegovom najvećem djelu upravo to da ukoliko imaš ravnopravnu utakmicu da onda možeš i razvijati svoju izvrsnost. I na kraju, ne najmanje važno, formula je komplicirana, teško iščitavajuća, ja sam čak odustao uvodno da vam obrazlažem šta znače ova KP i FS, ali je na kraju Vladu koja ju donosi na temelju podataka iz Hrvatske narodne banke naravno da ju onda pretvori u stvarne brojke pa je ona za ovu godinu 245 kuna, tako da vi štediše pa ako ne razumiju kako formula izgleda, kao što primjerice ja ne zna kako se televizijski signal prenosim ali sa guštom znam šta je HD slika, što je obična slika. Tako i naši građani će dakako razumjeti i oni koji će se odlučiti potaknuti na stambenu štednju što im to nosi u slijedećoj godini. 245 kuna za ovu godinu na optimalan iznos od 5000 kuna ili 4,9%, za slijedeću godinu kao što rekoh uvodno da ne čaram vjerojatno će to biti tu negdje, možda koju kunu ili desetak kuna niže s obzirom na trendove na tržištu. Ali u svakom slučaju znat ćemo to … pa zato to govorim. U svakom slučaju ćemo to obznaniti hrvatskoj javnosti u ovom jednostavnijem obliku pa će se točno znati koliko iznosi taj optimalni poticaj. Evo nadam se da nisam previše odužio, gotovo 12 minuta. Imate još zakona. Hvala lijepa svima koji su dali svoj doprinos a i svima vama koji će podržati ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona. Hvala.
Ali niste završili imate repliku. Kolega Zlatko Tušak.
Hvala potpredsjednice. Pa zamjeniče ministar ja se u jednom djelu ne bi sa vama složio kad ste rekli ono da je čisto tehnički ovaj dio izmjene zakona. Prvenstveno reći ću zašto. Na kraju ste pokušali u jednom djelu i objasniti a tiče se ove formule, a prema toj formuli podaci već bi se trebali itekako znati, vi bi već danas trebali ste na ovu sjednicu doći s određenim podacima i ovdje nama reći što su to poticajna sredstva koja će se isplaćivati 2017.godine a važit će u 2016.godini. Onda bi možda i drugačije razgovarali oko samog zakona. Zato smatram da on nije tehnički, pogotovo nije zbog toga jel Vlada mora odluku donesti do 31.listopada a to znači za skoro mjesec dana mi ćemo točno i znati koliko će biti poticajna sredstva neovisno o tome kakva je formula za izračun. Evo to je na neki način i moja primjedba. Zakon nije tehnički, on bi bio tehnički samo za onaj period kada se tiče ove godine i kada mi znademo podatke oko donošenja zakona, ali primjena ovog zakona će biti za poticajna sredstva koja će se isplaćivati 2017.godine prema njemu. A mi te podatke danas nismo čuli ovdje.
Odgovor na repliku zamjenik ministra Igor Rađenović.
Hvala lijepa. Pa čisto zbog razjašnjenja. Da, ja sam dvaput rekao nemam taj podatak, evo jednostavno ga nemam, nemam ni ovlast da ga izračunam, ali dvaput sam rekao neslužbeno a i svi vi, pa i vi gospodine Tušak koji ste iščitali ovu formulu vidite da će to otprilike biti u tome oblike. Naravno da kao što rekoh ovisimo o podacima koje će izdati Hrvatska narodna banka i da će Vlada objaviti tu svoju odluku. Pa možda nije ni primjereno da zamjenik ministra koji je neki njegov izračun. Na kraju kada dobijemo te izračune objavit ćemo ih. Ja sam kao što rekoh, neslužbeno rekao da će to biti tu negdje, pa to i je glavni predmet i benefit ovoga zakona da kamate budu, da pardon poticaju budu tu negdje, da budu ono stvarno, da i održavaju neki tržišni položaj koji će se tada događati. Jasno je da se kamate u ovih 6, zapravo ovih godinu dana od protekle godine nisu posebno mijenjale i jasno je da će sa te strane ta brojka biti bliža, vrlo blizu ovoj koja je objavljena za 2016.godinu. Dakle poticaji za 2014.koji će biti isplaćeni u 2015., a ovo govorimo tek o zakonu o 2016.za poticaje koji će biti isplaćeni u 2017. Čisto da znamo sa te strane za one koji uplate kažem u toj godini onda će se tek ova isplaćivati u 2017.i to nadam se likvidnošću proračuna, nekad se čak kasnilo i više od godinu dana ili barem djelom, sada to ide nešto brže, nadam se biti isplaćena i u prvoj polovici 2017.godine. Hvala lijepa.
Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo u petak.
Konačni prijedlog zakona o izmjeni zakona o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 909. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona i molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 84 glasa za, 2 glasa suzdržanih i 23 glasa protiv donesen zakon P.Z. br. 909 u tekstu kako ga je predložila Vlada RH.
Prelazimo na: - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora o supergaranciji između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj vezano za projekt financiranja hrvatskog izvoza uz garanciju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.BR.901. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvu i Odbor za financije i državni proračun. Izvješće ste primili na sjednici. A zamjenik ministra financija Igor Rađenović će obrazložiti prijedlog.
Zahvaljujem lijepo gospođo potpredsjednice. Nadam se da ću ovaj put izbjeći prigovor da na tehnički način obrazlažem ovaj zakon jer ne vidim drugog načina nego da obrazložim upravo na taj način. Dakle radi se o Zakonu o potvrđivanju ugovora o supergaranciji između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj IBRD-a vezano za projekt Financiranja hrvatskog izvoza uz garanciju. Dakle radi se o jednom procesu koji traje dobrih dvije godine i koji mjesec. Naime, HBOR je u suradnji sa Međunarodnom bankom za obnovu i razvoj ispitala mogućnost realizacije komercijalnog zaduženja HBOR-a uz djelomičnu garanciju IBRD-a i odbor direktora izvršnih direktora Svjetske banke odobrio je takvu jednu djelomičnu kreditnu garanciju i to u iznosu do 200 milijuna eura još 2013.godine. Temeljem toga HBOR je prikupio i analizirao nekoliko ponuda, ocijenio je najpovoljniju ponudu, ponudu Citibank iz Londona te je 5.ožujka protekle godine 2014.donio odluku kojom se prihvaća ponuda spomenute banke uz djelomičnu garanciju Međunarodne banke za obnovu i razvoj. Nadzorni odbor 3.listopada 2014.ovlastio je upravu za daljnje radnje i sa tim ciljem je 7.studenog potpisan ugovor prošle godine govorim između HBOR-a i Citibanke. Ove godine u 2015.godini HBOR je potpisao ugovor ispričavam se ovo je tek bila potpisana dokumentacija o dodjeli mandata. Naime, u tim međunarodnim ugovorima to ide dosta sporo osobito ovako kada vam međunarodna banka traži još i supergaranciju države. Pa je tako ugovor potpisan 28.svibnja, a ugovor o supergaranciji koji je pred vama 1.lipnja ove godine i za to molimo da se potvrdi ovaj zakon. Tim ugovorom RH daje jamstvo IBRD-u uz djelomičnu garanciju na ugovor o kreditu između HBOR-a i Citibanka, ugovorom o projektu koji je potpisan između IBRD-a i HBOR-a reguliraju se uvjeti pod kojima će HBOR plasirati sredstva poslovnim bankama i krajnjim korisnicima kao i obveze koje HBOR mora prenijeti na isto. Ugovorom o projektu utvrđeno je da se sredstva kredita mogu koristiti za projekte poduzeća u većinskom privatnom vlasništvu koja ostvaruju prihode od izvoza uz maksimalan iznos kredita pojedinačnom krajnjem korisniku od 10 milijuna eura, dok se kamatna stopa za krajnje korisnike mora utvrditi na tržišnoj osnovi. Dakle 50 milijuna eura, 7 godina je taj kredit. Uzimajući u obzir sve popratne troškove i referentne kamatne stopa na dan izrade ove promemorije te kamate ukupan trošak zaduženja HBOR-a iznosio bi 3,22% godišnje. Vjerujemo da će to pomoći i da će HBOR uspjeti plasirati ovaj značajan iznos kredita 50 milijuna na kraju. Ali kažem da će uz ove uvjete koji su postavljeni od strane IBRD-a i Svjetske banke da će to biti i realizirano. Hvala vam lijepa.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne žele. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Ivan Šuker.
Hvala lijepa. Gospođo potpredsjednice, gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Evo na kraju mandata jedan zakon koji u ovakvom obliku Hrvatski sabor nikad nije raspravljao. Ovo je prvi puta da Hrvatski sabor donosi odluku o supergaranciji. Dakle mi ovdje na određeni način dajemo za pravo onima koji HBOR guraju u javni dug RH. Iskreno govoreći meni ovdje fali jedan podatak, a to je znajući po kojoj kamatnoj stopi za programske da tako kažem kredite i kredite po nekakvom planu i programu dobiva HBOR od europskih institucionalnih banaka onda mi je ovdje pomalo čudna priča. HBOR se zadužuje kod Citibanke, grace period iako se to ovdje u ovom zakonu malo drugačije naziva, tri godine, a Svjetska banka je zapravo Međunarodna banka za obnovu i razvoj, to je financijski dio Svjetske banke dala garanciju za dio četvrte godine, za petu, šestu i sedmu godinu za glavnicu, a jamstvo za kamate je dao HBOR. Dakle to je ukratko rečeno što ovaj ugovor predviđa. Zato kažem nije mi jasno zašto ugovor o supergaranciji kada je ovo klasično jamstvo RH na rizik koji ima Svjetska banka. Dakle po ničem se tu ne razlikuje, jedino se razlikuje što je HBOR dobio dva jamstva. Dobio je jamstvo prema kreditoru prema Citibank je dobio od Međunarodne banke za obnovu i razvoj, a ta Međunarodna banka za obnovu i razvoj da osigura sebe traži jamstvo, nije bilo dovoljno nekakav kreditni rejting HBOR-a nego traži jamstvo od RH. I s obzirom da se radi o iznosu od 50 milijuna eura, kredite koje dobiva HBOR od institucionalnih banaka su puno veći, kamatna stopa je niža. Meni iskreno govoreći nije jasno iz dva razloga zašto se išlo na ovaj kredit, bez obzira što je on tehnički ovakav kakav je on sugerira dvije stvari, jedna je da je HBOR ovisan o državi i druga stvar rejting agencijama koje se vole igrati sa zemljama kao što je Hrvatska pa nam malo, malo spuste kreditni rejting da bi nam netko mogao plasirati skuplje sredstva daje praktički za pravo da HBOR ima isti kreditni rejting kao i RH. Dakle, da ne dužim više s obzirom da sam se javio jedini za raspravu, prvi puta Hrvatski sabor donosi Zakon o supergaranciji, nikad se to do sada nije dogodilo. Nije mi jasno zašto na ovakav način jer mislim da je HBOR s obzirom na svoju poziciju na svoj kredibilitet, na postotak rizičnih plasmana, na izloženost prema nekim poduzećima dakle prema svim onim bankarskim mjerama ako ga bilo koja banka mjeri može dobiti kredit bez ikakvih problema po tržišnim uvjetima. Možda se nekom u ovom trenutku učinilo zgodno zato što je to garancija Svjetske banke, ali mi ako nismo dobili nešto nižu kamatnu stopu zato što je Svjetska banka bila uključena unutra uopće nam nije jasno zašto smo njih morali uzimati kao posrednika ako Citibanka po toj kamatnoj stopi nije htjela dati kredit HBOR-u onda je država mogla dati jamstvo i mogli smo riješiti taj problem, a ne ići na ovakvu nekakvu kombinaciju supergarancije itd. Kažem ja gospodine zamjeniče ne pamtim da je ovako nešto potpisano između Republike Hrvatske i bilo koje banke. Ali kažem, to je praktički već sve potpisano, sve dogovoreno, mi donosimo odluku o tome, ali čisto istine radi da se znaju neke stvari. Jer ja i dalje tvrdim da HBOR dobro radi. Jer kada pogledate mi smo 500 milijuna smanjili, 500 i još nešto milijuna smanjili odluku o temeljnom kapitalu koliko je ove godine iz državnog proračuna trebalo uplatiti u HBOR a ovdje govorimo o kreditu od 50 milijuna eura. To je dakle 370 i još nešto milijuna, to je 200 milijuna manje od toga koliko se trebalo uplatiti u temeljni kapital HBOR-a. Ali kažem, nekada treba pročitati ove materijale pa si čovjek stvarno postavlja pitanja zašto se neke stvari rade. Hvala lijepo.
Završno izlaganje zamjenika ministra Igor Rađenović.
Hvala gospođo potpredsjedniče. Pa evo ova pitanja koja je postavio ovako javno gospodin Šuker sam manje-više i ja postavio svojim kolegama kada sam dobio ovu točku dnevnog reda koja je praktički onda pripremljena bila za Vladu. Imao sam tu sreću da ministar Lalovac bude odsutan, mislim da je bio tu u Saboru pa sam je imao na Vladi pa i evo u … [[Govornik se ne razumije.]] ovdje pa ću samo evo ponoviti, reći po prvi put ovdje a ponoviti ono što su meni rekli, ali me čudi, gospodine zastupniče Šuker da vam to nisu rekli na nadzornom odboru, vama kao dugogodišnjem članu nadzornoga odbora HBOR-a da nisu razgovarali. Aha, na toj sjednici niste bili, pa bio je neki zapisnik. Ali sada evo zapisnika radi da ja kažem da je ovo dakle prva takva transakcija EBRD-a sa kvazidržavnim subjektom, to je u ovom slučaju HBOR i takvo zaduženje predstavlja inovativni pristup zaduženjima na tržištu budući u sebi sadrži garanciju od 80 EBRD-a za 80% iznosa ukupnih obveza dužnika. Sama struktura zaduženja, zato vas nisam htio time gnjaviti, kažem meni je ova … [[Govornik se ne razumije.]] vrlo kompleksna stoga je tijekom pregovaranja uvjeta zaduženja obavljen niz konferencijski razgovora i sastanaka sa bankama itd.. Budući da je likvidnost, zašto nismo povukli ove dvije godine? Budući da je likvidnost HBOR-a bila vrlo visoka 50 milijuna nije tako … [[Govornik se ne razumije.]] nije bilo potrebno za novim zduženjima, bilo je oportunije zato kasnimo dvije godine kao što rekoh, pričekati sa zaduženjem HBOR-a. A kako se država ne bi opteretila dodatnim troškovima upravo ovo što je govorio gospodin Šuker. Osim toga otpočetka mandata o zaduženju HBOR-a, trošak zaduženja se u nekoliko navrata smanjuje iz razloga što su banke i želja da dobiju posao organizatora upravo ovakvog novoga modela snižavale svoje marže a i padale su referentne stope na tržištu. Tako da se u tom svom razdoblju efektivni trošak HBOR-a zaduženja smanjio za više od 1% godišnje. Zašto dakle koje su pozitivne strane? Realizacija ove transakcije dakle omogućila je HBOR-u prisutnost na tržištu kapitala i održavanje odnosa sa investitorima, diversifikaciju što je svakom dobar izvor financiranja odnosno smanjenje koncentracije izvora financiranja HBOR-a. Zaključenje ove transakcije trebao bi jačati HBOR na međunarodnom tržištu kapitala a budući da je ovo prva transakcija EBRD-a sa kvazidržavnim subjektom mogao bi postati i ogledna transakcija ili lijepo rečeno hrvatski bench mark za zaduženja sličnih institucija HBOR-a što bi pozitivno utjecalo procjenjuju dakle stručnjaci iz HBOR-a i Ministarstva financija na reputaciju HBOR-a i Republike Hrvatske te otvorilo put i drugim državnim subjektima da dakle otvori povoljnija zaduženja u budućnosti. I to su razlozi, ima još nekoliko da vas previše ne davim zbog čega je ovaj ugovor ovdje pred vama zbog čega sa zakašnjenjem od 2 godine i zbog čega molimo da Sabor da suglasnost na ovaj ugovor o super garanciji. Hvala lijepa.
Ivan Šuker, replika.
Gospodine zamjeniče ministra, za razliku od vas, ja u bilo kakvom svom javnom nastupu i bilo gdje a tu su bili svjedoci vaše kolege iz kluba u njemačkom Bundestagu kada smo bili se trudimo objasniti da HBOR po ničemu ne spada u javni dug Republike Hrvatske. I moja rasprava je išla u tom smjeru. A vaša zlurada primjedba o tome, onda ste mogli to reći kolegici Zgrebec da smo zajedno bili na nadzornom odboru, ne vidim smisla. Ali ja vam samo ponavljam, ako nekome država daje jamstvo onda oni koji vam hoće splesti noge će jedva dočekati da to kaže da to pripada tu. Ja ću ovdje javno reći niti Hrvatske autoceste, niti HBOR po izračunima koji koriste ESA metodologija ne spadaju u ovo što se guraju. Zašto? Zato što Hrvatske autoceste u ovom trenutku imaju preko 50% … [[Govornik se ne razumije.]] prihoda. A HBOR je banka koja funkcionira na identičan način kao i njemački KFV i ako Nijemcima KFV ne uračunavaju u javni dug onda se ne može ni Hrvatskoj HBOR. A ako mi idemo davati jamstvo za nešto koje se moglo odigrati na drugačiji način, ako me već povlačite za jezik onda ću vam reći do kraja onda dajemo za pravo onima koji HBOR guraju u javni dug Republike Hrvatske. Jer da nije tako onda mu država ne treba davati jamstvo. Dakle ja sam govorio u tom kontekstu bez namjere da prozivam bilo koga na ovaj ili na onaj način. Zašto? Zato što se ovdje vrlo često politički volimo prepucavati oko visine javnog duga. Ali isto tako bez obzira kojoj političkoj opciji pripadamo ne smijemo dozvoliti da nam neke stvari guraju tamo gdje istovremeno to ne rade kod sebe. Ako ostale članice Europske unije za svoje razvojne, investicione banke koje su … [[Govornik se ne razumije.]] na državu nisu sastavni dio njihovog javnog duga onda to ne može biti niti HBOR u Hrvatskoj. Dakle moja rasprava je išla u tom kontekstu zato što to govorim već i dok sam bio ministar i govorim sve ove godine kao oporbeni saborski zastupnik iz razloga što mislim da je to u interesu Republike Hrvatske.
Odgovor na repliku Igor Rađenović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa ne znam zašto ste gospodine zastupniče Šuker shvatili da je moja primjedba zlurada, naprosto mi je bila pomalo nejasna s obzirom da znam koliko dugo ste bili na mjestu ministra financija i znam da obnašate odgovorno posao u samom nadzornom odboru HBOR-a pa da su vam ti podaci bili nepoznati. No mene često i kritiziraju jer zapravo previše hvalim tu iz ovih klupa pa uvijek kažem kako ste vi dobar zastupnik i da razumijete materiju i da ste marljivi pa onda ne znam zašto ste tu, to zluradu izvukli, a dobro i vama je pobjegla kao što je i meni možda nenamjerno pobjegla. Ja se uvijek trudim naći ono najbolje. Ovo se sa vama ja slažem oko HBOR-a i govorim ja to u svojim javnim nastupima, ali ovo nije točka gdje se to odlučuje. Vi dobro znate, mi ovdje možemo govoriti pa ću ja ponoviti da također mislim: a) da Hrvatska inače mora imati tretman kao i sve druge zemlje, b) da je nacionalni interes i želja i važnost da HBOR ne bude u svakom slučaju da ne bude predmet javnog duga i statističkog obuhvata, ali to nažalost nećemo odlučiti vi ni ja, barem nećemo odlučiti na ovim pozicijama kao što jesmo nego u puno složenijim razgovorima, pregovorima kroz EUROSTAT i kroz odnos Europske komisije itd. Da, da ne ostane zabuna da bi jedna politička opcija kad smo već ušli u … bila za to da se javni dug pumpa i da HBOR ulazi ovdje, a druga ne, tome nije tako, oko toga se definitivno slažemo. Ali da treba bolje i učinkovitije i samim HBOR-om, a i to smo govorili, upravljati i da HBOR mora ispunjavati upravo tu svoju razvojnu funkciju na poticanju hrvatskog gospodarstva. Oko toga ćemo se isto vjerojatno složiti. Hvala vam lijepo.
Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo naknadno.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o supergaranciji između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj vezano za projekt financiranja hrvatskog izvoza uz garanciju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 901. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 85 glasova za i jednim glasom suzdržanim i 26 glasova protiv donesen zakon P.Z. br. 901. u tekstu kako je predložila Vlada RH.
Raspravit ćemo - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o tržištu kapitala, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 913 Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici, a također će nam zamjenik ministra financija Igor Rađenović obrazložiti prijedlog.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Hvala na danoj riječi. Dozvolite da vam nekoliko rečenica uvodno kažem i o prijedlogu ovoga zakona, dakle Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o tržištu kapitala koji je primarno ovdje pred vama radi daljnjeg usklađenja Hrvatskog regulatornog okvira za tržište kapitala sa pravnom stečevinom Europske unije i europskim standardima, usklađenjem sa direktivama, u ovom slučaju 50 iz 2013. Znate da su direktive na tom području vrlo česte, znate da se radi o dosta kompliciranoj materiji, ako neki zakon ima 600 ili 700 članaka onda znate da je on dosta kompliciran. Ovdje se, nadam se da zbog toga neću biti kritiziran, ipak radi o nešto manjim izmjenama uz ispriku da dolaze ovako po hitnoj proceduri. Nisam ni ja sretan, ali budući da je rok za usklađenje 26.11. ove godine onda smo se odlučili da ipak ovaj zakon pošaljemo pred vas u hitnoj proceduri. Koji su to razlozi bili za donošenje direktive, odnosno svrha i ciljevi koja se željela postići implementacijom u nacionalna zakonodavstva? Primarno pojednostavljenje obveza tj. rasterećenje izdavatelja čiji su vrijednosni papiri uvršteni na uređeno tržište, dakle na burze, a kako bi uređena tržišta postala atraktivnija malim i srednjim izdavateljima koja prikupljaju sredstva u Europskoj uniji, ali uz zadržavanje iste razine zaštite ulagatelja. Znači da se tržište što je moguće približi malima i srednjima kako to često vežemo te dvije skupine poduzetnika. Druga temeljna misija same direktive ako to nije pretenciozno reći, bila je unapređenje učinkovitosti režima transparentnost izvještavanja izdavatelja, a čiji su vrijednosni papiri uvršteni na takvo uređeno burzovno tržište, osobito u dijelu objave korporativnog vlasništva, objave o promjenama u glasačkim pravima. I treća skupina je dakle jačanje ovlasti sankcioniranja i objavljivanja odluka o izrečenim mjerama i sankcijama koje ovaj zakon dakle se ugrađuje i u hrvatski Zakon o tržištu kapitala. Nešto konkretnije oko samih izmjena. Do sada je postojala obveza oko financijskog izvještavanja izdavatelja dionica na tromjesečnoj razini, ta obveza ostaje, ostaje za sva 4 tromjesečja, no međutim produljuje se rok i to je ono gdje se ide u korak ka malim i srednjim budućim izdavateljima, da se rok za 4. tromjesečje sa dosadašnjih 45 dana pomiče na 2 mjeseca jer se po dosadašnjoj praksi pokazao prihvatljivijim za izdavatelje u kojoj su sudjelovali dakle mali i srednji. Rok dostupnosti ostaje na 5 godina dakle objavljenih tromjesečnih izvještaja, ali se pomiče za 4. tromjesečje. Što se tiče glasačkih prava koja je druga značajnija izmjena u ovome zakonu je definicija financijskih instrumenata koje se uzimaju u obzir kod izračunavanja glasačkih prava, a koja pripadaju pojedinoj fizičkoj osobi ili pravnom subjektu, prošire na sve instrumente koji imaju sličan gospodarski učinak kao vlasništvo dionica ili pravo na stjecanje dionica te se isti uključuju u izračun glasačkih prava o izdavatelju koji pripadaju nekoj fizičkoj ili pravnoj osobi, a kako bi ulagatelji bili upoznati sa strukturom korporativnog vlasništva. Dakle, doprinos transparentnosti samog izvještavanja o glasačkim pravima. Te treća skupina promjena kao što rekoh jačanje ovlasti sankcioniranja i objava odluka, dakle davanje agenciji pravo i obvezu da objavljuje odluke o obustavi glasačkih prava. Dakle jačaju se ovlasti sankcioniranja, postrožuju administrativne mjere i sankcije u slučaju utvrđenih kršenja kako bi bilo odvraćajuće od eventualnih kršenja propisa. Propisuju se okolnosti koje je potrebno uzeti u obzir koje odlučivanje koja će se poduzeti. U najkraćim crtama razdvajaju se oni koji dakle i trguju na uređenim tržištima, ali onda manji od težih prekršaja … da vam previše ne govorim oko ovih birokratskih stvari. Rekao sam oko objave same agencije koje se daje i pravo, zapravo obveza da objavljuje svoja rješenja i ono zadnje, možda i ne najmanje važno da se odredbe ovoga zakona, nadam se da tu postupamo pravilno, kaznene odredbe tj. prekršajne odredbe usklađuju sa Prekršajnim zakonom koji je u proceduri Hrvatskoga sabora pa se nadam da tu nećemo nešto pogriješiti ako one nisu usklađene sa novim zakonom. Ali mislim da se izglasava isti dan i da stupa isti dan pa onda neće oko toga nadam se biti problema. Naprosto smo anticipirali odredbe Prekršajnog zakona koji je također tu u proceduri. Zaključno, dakle predložene mjere i dopune ovoga Zakona o tržištu kapitala utjecati će na pojednostavljenje pojedinih obveza izdavatelja vrijednosnih papira uvrštenih na uređeno tržište sa ciljem olakšavanja primarno malim i srednjim izdavateljima prikupljanje potrebnih financijskih sredstava, dakle za njihovo financiranje, a putem tržišta kapitala. Osiguranje visoke zaštite, dakle usprkos ovom većem broju sudionika u najmanju ruku jednaka zaštita za sve ulagatelje. Unapređenje razina transparentnosti u vezi korporativnog vlasništva, te kao što rekoh i jačanje sankcioniranja a samo u cilju upravo ove jačanje transparentnosti i sigurnosti zaštite ulagača i svih sudionika na tržištu kapitala. Evo toliko uvodno, hvala vam lijepa na vašoj pažnji.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Nadica Jelaš.
Hvala poštovana potpredsjednice i poštovani zamjeniče ministra, poštovane kolegice i kolege. Ovaj zakonski prijedlog predstavlja kao što smo čuli uvodno od zamjenika ministra usklađenje sa odredbama europske direktive 50 iz 2013. godine, s tim da se ovo usklađenje, odnosno harmonizacija mora provesti do 26. studenog ove godine i to je zapravo onaj primarni razlog hitnosti donošenja ovoga zakona. Intencija zakona je uređenje dvaju područja tržišta kapitala. Prvo područje je financijskog izvještavanja izdavatelja vrijednosnih papira uvrštenih za trgovanje na uređenom tržištu, odnosno na burzi. I drugo je područje administrativnih mjera i sankcija. Kad je riječ o financijskom izvještavanju najvažnije su sljedeće promjene. Za izdavatelje dionica sa sjedištem u Republici Hrvatskoj ostaje i dalje obveza izrade i objave tromjesečnog izvještaja za prvo, drugo i treće tromjesečje u roku od mjesec dana od proteka tromjesečja za koje se izvještaj izrađuje. Rok za izradu i objavu tromjesečnog izvještaja za četvrto tromjesečje produžava se sa sadašnjih 45 dana na 2 mjeseca, odnosno na 60 dana, a rok za izradu i objavu polugodišnjeg izvještaja produžava se sadašnja 2 mjeseca na 3 mjeseca. Ova produženja zapravo rokova su dobro došla, jer će smanjiti pritisak na izdavaoce dionica. Kad je u pitanju dostupnost izvještaja javnosti za tromjesečne izvještaje rok ostaje nepromijenjen, dakle 5 godina dok se za polugodišnji i godišnji izvještaj rok produžava s postojećih 5 na 10 godina. I ovo je također dobro došla promjena jer će olakšati uključivanje malih i srednje velikih poduzetnika na tržište kapitala, odnosno olakšat će im pribavljanje kapitala. Sve ovo o čemu sam govorila su zahtjevi koji se odnose na izdavanje dionica sa sjedištem u Republici Hrvatskoj. Međutim, svi oni zahtjevi, svi zapravo ovi zahtjevi o kojima sam govorila na odgovarajući se način primjenjuju i na izdavatelje dionica sa sjedištem izvan Republike Hrvatske. Dakle, oni tromjesečni izvještaji ili umjesto njih izjave poslovodstva moraju objavljivati u skladu sa nacionalnim propisima zemlje u kojoj imaju sjedište. Daljnje promjene u prijedlogu zakona odnose se na pojačavanje obveze izvještavanja o promjenama u glasačkim pravima, s tim da se u ovom prijedlogu dodatno uređuje postojeća mjera obustave glasačkih prava. Dakle, mjeru obustave glasačkih prava izriče i provodi HANFA kao nadležni regulator tržišta kapitala i to u slučajevima težih oblika kršenja odredbi vezanih uz obavještavanje o promjenama u glasačkim pravima. Recimo takav teži slučaj bio bi neizvještavanje HANFA-e o prelasku propisanog praga glasačkih prava zbog činjenice da se pokušava prikriti identitet stvarnog vlasništva. Prijedlogom zakona dopunjavaju se prekršajne odredbe kojima se nastoji osigurati poštivanje svih propisanih obveza, odnosno kazniti nedopušteno ponašanje. Štoviše, HANFA-u se obvezuje da na svojim internetskim stranicama javno objavljuje sve izrečene sankcije ili druge mjere protiv pojedinih izdavatelja vrijednosnih papira, odnosno dionica. U izvršavanju nadzornih ovlasti HANFA-u se obvezuje na suradnju sa nadležnim tijelima drugih država članica EU, a sve sa ciljem osiguranja uvjeta da poduzete sankcije i mjere ostvare učinak odvraćanja od nezakonitog postupanja izdavatelja vrijednosnih papira. HANFA vodi službeni registar propisanih informacija vezano za funkcioniranje europske elektroničke pristupne točke zajedno sa usklađenim elektroničkim formatom za izvješćivanje radi uključivanja u mrežu nacionalnih mehanizama pohrane i objave propisanih informacija. Zaključno da kažem što se zapravo želi postići predloženim zakonskim odredbama. Dakle, svrha izmjena ovoga zakona je zaštita integriteta hrvatskog tržišta kapitala, dakle to je primarni zadatak, ali isto tako i osiguranje transparentnosti poslovanja izdavatelja vrijednosnih papira koja je itekako interesantna i važna potencijalnim investitorima u Hrvatskoj. Dakle, sve informacije vezane uz izdavatelje vrijednosnih papira i njihove jamce moraju biti jasne, moraju biti razumljive kako bi rizik ulaganja bio što niži, jer upravo je taj rizik glavni uzročnik suženog obujma investiranja u Hrvatskoj. Klub SDP-a podržava ovaj zakonski prijedlog. Hvala.
Dražen Đurović, replika.
Hvala. Zaintrigiralo me ovo vaše o otkrivanju identiteta stvarnih vlasnika, pa ako mi možete pomoći tko su stvarni vlasnici Večernjeg lista, Jutarnjeg lista, Nove TV i RTL-a ako možda znate. Ja ne znam, pa bih volio od vas saznati ako znate ili ako možete dobiti relevantnu informaciju o tome, s obzirom da imamo tako transparentan sustav, sustav vlasništva u Republici Hrvatskoj a govorim o najvećim medijima u Republici Hrvatskoj.
Kolega Ivan Šuker u ime Kluba zastupnika HDZ-a.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospodine zamjeniče ministra nadam se da ćemo se nas dvojica sad složiti da je ovo tehnički zakon koji regulira prije svega odnos izdavatelja i ulagatelja. Kako jednima s jedne strane olakšava život sa dužim rokovima za podnošenje određenih izvješća tako ih s druge strane tjera na transparentnija izvješća iz razloga da oni koji žele uložiti novce u te vrijednosne papire imaju jasniju i bolju sliku i dugoročniju sliku. Ono što je vrlo bitno, a to je dodatno se uređuje mogućnost dakle obustave glasačkih prava a to je ako u pravo vrijeme i transparentno budu prijavljene određene transakcije kojim se mijenjaju glasačka prava i praktički kojim se mijenja mogućnost donošenja odluke. Dakle, meni je jedino žao što hrvatsko tržište kapitala je takvo da nažalost ove odredbe će se vrlo slabo i vrlo malo primjenjivati. Ono što je najveća tragedija iskreno govoreći ne vidim koja bi to sljedeća kompanija u Hrvatskoj se izlistala na Zagrebačkoj burzi da bude značajnije trgovanje. Međutim, možda je evo prilika da vidimo u prošlim nekim vremenima kad su se hrvatske tvrtke listale na Burzi u Londonu i kad su se prodavale njihove dionice na Burzi u Londonu, dakle kad su ulagatelji iz cijelog svijeta imali priliku kupiti te dionice da onda malo ipak gledamo drugačije na ta vremena nego kao što obično gledamo. Iskreno govorim, nadam se da ću za vrijeme svog života vidjeti da je ta jedna tvrtka izlistana na njujorškoj burzi, jedna kompanija je bila blizu toga međutim nažalost otišla je u nekom krivom tijeku. I vama i sebi kolegice i kolege jedno pitanje, Hrvatskoj je danas definitivno Zagrebačka burza pa možda će se neki naći pogođeni i neće im se svidjeti ovo s obzirom na broj trgovanja premala i nažalost to trgovanje u Hrvatskoj je zamrlo ali u nekim godinama kad je to trgovanje mala Hrvatska je imala čak dvije burze, imala je varaždinsku i zagrebačku. I sjećam se koliko je napora trebalo da se dogovore da se te burze spoje jer naprosto nije bilo smisla da budu dvije. Ali one su očigledno u nekim vremenima poslužile svrsi. Dakle, da završim i da više ne odugovlačim jer ovo je klasično usklađivanje sa direktivama EU po kojima mora funkcionirati i hrvatsko tržište kapitala. I ono što je najbitnije po kojem mora postupati i HANFA. I sad samo na kraju da završim i na ovo pitanje što je kolega Đurović postavio u svojoj replici, jedno od ključnih pitanja za državu je da li ima instrumente da na vrijeme dobije spoznaju o tome tko je kupio ili tko je prodao koliko dionica? Jer kad govorimo o raznoraznim socijalnim naknadama, o nekim pravima itd. danas postoji mogućnost da stjecanje kapitala je daleko šire nego što je to nekada bilo. I zato je između ostaloga OIB uveden tako da svaka transakcija što se tiče vrijednosnih papira da je ustrojen registar u Ministarstvu financija koji nije ustrojen bi bilo automatski evidentirano i mogle bi se neke stvari vidjeti. Ali nažalost neke tvrtke još uvijek ne kotiraju na burzi upravo zbog toga što vjerojatno onima koji su stvarni vlasnici ne paše da se vidi koji su ti vlasnici. Hvala lijepo.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Dražen Đurović.
E hvala gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, gospodine zamjeniče ministra, poštovane zastupnice i zastupnici. Složio bih se s prethodnicima da ove izmjene i dopune Zakona o tržištu kapitala koje su u postupku zapravo uz postupak usklađivanja nema nekih velikih dvojbi oko njih i da su one prihvatljive. Dakle, da su manje-više tehničke prirode. Ono što je zapravo ovdje vrijedno mislim da je ipak vrijedno progovoriti o hrvatskom tržištu kapitala i o stanju u kojem se ono nalazi jer to je dio zapravo hrvatskog gospodarstva u nekim fazama i upravo hrvatsko tržište kapitala bilo jedan prilični generator procesa. Posebno sjećamo se onih godina prije početka recesije što se događalo na hrvatskom tržištu kapitala. Danas je CROBEX oko 1700, bio je na nekoliko stotina postotnih poena čak i niže prethodnih godina. Stagnira na 1700. Prema izvješću Zagrebačke burze ukupan promet u prvom polugodištu ove godine na Zagrebačkoj burzi bio je 1,7 milijardi kuna. Znači to je nešto preko 220 ili 230 milijuna eura. Promet čak i u prvom polugodištu ove godine, dakle gdje bilježimo rast BDP-a, promet je 20% manji nego što je bio u prvom polugodištu prošle godine ukupan promet na Zagrebačkoj burzi. Sve dionice nakon što su oštro pale prije nekoliko godina stoje na tim vrlo niskim vrijednostima i vrlo malo i gotovo ništa se ne događa i zapravo postavlja se pitanje, što je i kolega Šuker postavio, što će uopće biti sa tom Zagrebačkom burzom u godinama koje dolaze? A onim izlistanjima na Londonskoj burzi mislim dvije tvrtke koje su bile izlistane to je tada bilo, ali tog više neće biti. Ne očekujem to tako skoro. Dakle, mislim da ovo što se događa zapravo na hrvatskom tržištu kapitala koje je potpuno mrtvo, a govorimo o znatnom rastu hrvatske industrije i hrvatskog gospodarstva a tržište kapitala je mrtvo a rastu depoziti govori zapravo i o određenim strukturnim problemima koje ima hrvatsko gospodarstvo i hrvatski kapital gdje mislim da bi hrvatska država trebala pokušati naći načine posredno zapravo da se uključi u to i da to tržište kapitala na neki način oživi. Za neke od vrijednosnica određenih hrvatskih tvrtki koji bilježe rast već godinama, dakle tvrtke bilježe rast a njihove dionice stoje već dugi niz godina na jednakim ili čak nižim vrijednostima nego što su imale prije nekoliko godina. To je gotovo pa čudan proces koji se događa sa dionicama nekih tvrtki. Tu ne znam na koji način, ali mislim da postoji određen prostor da se o tome razmišlja što zapravo činiti jer ne može gospodarstvo rast, ne može BDP rast, a tržište vrijednosnih papira zapravo umirat kao što se sada događa. Hvala.
Ivan Šuker replika.
Pa kolega Đurović, jedna državna tvrtka ima nominalnu vrijednost dionica toliko i toliko, nakon prodaje javne vrijednost dionica je skočila oho, ho međutim vrlo je interesantno kad se vršila dokapitalizacija da se vršila po nominalnoj vrijednosti koliko je u knjigama iako je onaj koji je dokapitalizirao platio po vrijednosti po kojoj je izvršena ova transakcija prije. Ali zato kažem da je nažalost u Hrvatskoj neće biti značajnih izlistanja na burzi u narednom periodu, a dok netko ne ponudi svoje vrijednosne papire i na takav način na ustvari najtransparentniji i najbolji način dođe do novca, doduše mijenja se onda i vlasnička struktura, dotad ne možemo govoriti o nekom značajnijem gospodarskom bumu u RH. Jer privatni kapital ili snažnije državne investicije, a evidentno je da snažnijih državnih investicija nema onda jedino privatni kapital može značajnije potaknuti nešto, ali s obzirom da vi u ovom trenutku nemate praktični je jedne tvrtke koja se može izlistati na Zagrebačkoj burzi, izdat nekoliko desetaka milijuna eura i na takav način doći do svježeg kapitala koji će investirati u nešto, najbolje govori da svi ovi makroekonomski pokazatelji na žalost počivaju na okruženju a ne na realnom financijskom rastu i upumpavanju novaca u hrvatsko gospodarstvo od strane onih koji imaju novac. Jer najzdraviji rad gospodarstva i najbolji rast gospodarstva kad je to privatni kapital. I onda država nema rizika. Jel ako država investira u nešto, zaduži se i kad taj projekt propadne onda je država izgubila dva puta. Ali ako je privatni investitor to je njegov rizik. I država tu može imati eventualno nekakve sporadične rizike.
Dražen Đurović odgovor na repliku.
Da slažem se sa vama, htio sam reći da u situaciji kad su ulagatelji na burzi jako obeshrabreni, zapravo onim ispuhivanjem onog ogromnog balona koji je bio prije recesije. Stalne izmjene poreza na dohodak, poreza na dobit, cijelog tog poreznog okruženja zapravo neće ih ohrabriti da ponovno krenu u nešto većem brojem ponovno sudjelovati na burzi. Mislim većina dionica ima tu još dosta hrvatskih tvrtki koje nisu loše, koje su relativno dobre ali za koje više nitko ne pokazuje nikakav interes i koji jednostavno stoje na dnu. U tom djelu stvaranja nekakvog stabilnijeg okružja u kojem se neće svakih nekoliko mjeseci najavljivati nove izmjene, novi porezi na kamate, novi porezi na ovo, novi nameti na ono. Mislim da bi se moglo pretpostavljam i dogoditi da ljudi zapravo oni koji imaju novac krenu malo više sudjelovati u radu te burze. Ovako vidimo da što iz vlasti, a što iz oporbe koja tendira biti vlast stalno dolaze najave da će se nešto novo mijenjati, i da će se neki novi uvjeti preslagivati a da ne govorimo i o porezu na nekretnine koji još, najave kojega su zapravo izazvale ozbiljnu štetu i na tržištu kapitala.
Završno u ime predlagateljice Igor Rađenović zamjenik ministra financija.
Hvala vam lijepa gospođo potpredsjednice. Pa evo zahvaljujem svima bez obzira na prigovor prilikom zadnje diskusije. Zahvaljujem svim klubovima podržat će i ovaj zakon, ali dobar dio zakona koji je predlagalo ovo ministarstvo prošao je kroz ovaj Sabor i mislim da smo uspjeli nadvladati one ponekad i političke rasprave iako se radi zapravo o važnoj dijapazonu tema koje pokriva ovo ministarstvo ali smo ipak uspjeli doći do ovih, u dobrom djelu rasprava do čak i jednoglasnih, ali i vrlo često i do gotovo jednoglasnih zaključaka što ja mislim da je dobro, pa tako i kod ovoga zakona. Slažem se sa svima onima koji su govorili da je tržište kapitala važno i na neki način pokretač i hrvatske ekonomije, kao što su to i banke, evo ja stalno u tu digresiju o bankama, valjda je to neki PTSP sindrom od ovog švicarca itd. i banke su potrebne i bez banaka i učinkovitih banaka i stabilnog bankarskog sustava nema dobrog gospodarskog sustava, pa tako i tržišta kapitala. Ali i tu je okrupnjavanje i svjetska kriza dala dovela do određenih pomicanja. Zagrebačka burza se ujedinila jedna sa varaždinskom i još … Ali Zagrebačka burza ovih dana je kupila Ljubljansku burzu. Jest da je to bila, jest da je Ljubljanska burza mala burza, da je zamrla, da je podataka ako se na varam kolega Šuker ni nije javno objavljen, mislim da je oko 11 milijuna, od Bečke burze koja je bila vlasnik Ljubljanske burze. Prema tome i Zagrebačka burza se regionalno širi i ona jest jedna od najjačih na tržištu jugoistočne Europe. E sad, zašto je tržište jugoistočne Europe tako slabo, zašto je daleko puno dalje nego od onih tržišta od kojih bi mi željeli to je sad već jedna sasvim druga tema. U svakom slučaju na zajedničkom europskom tržištu i ovaj zakon i implementacija ovog zakona vjerojatno će pomoći da se ipak i Zagrebačka burza pozicionira kvalitetnije. I nadam se da mi, mi smo nešto manji dioničar u toj burzi ne odlučujemo da ćemo sa te strane pomoći da i ona zaživi i da sa te strane bude poticaj gospodarstva hrvatskome ono što svi zajedno želimo. Evo budući je ovo zadnji zakon iz portfelja Ministarstva financija i ja kao vaš bivši kolega zlorabim ovu govornicu da vam se svima zahvalim za dobru suradnju u ovome mandatu da, evo ako sam kome šta krivo rekao, nije to bilo namjerno, tj. kak mi u Zagrebu kažemo najte kaj zamjeriti. I evo čuli smo tako i iz druge strane, ako se nije čulo na mikrofon, zapamtili smo. Hvala lijepa svima i nadam se da se svi skupa vidimo u nekom drugom mandatu a u svakom slučaju u životu. Hvala vam lijepa.
Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasati ćemo u petak.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o tržištu kapitala, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 913. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona i molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 107 za, 2 glasa suzdržanih i 2 glasa protiv donesen zakon P.Z.E. br. 913. u tekstu kako je predložila Vlada Republike Hrvatske.
- Konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o članarinama u turističkim zajednicama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. BR.. 905; Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske, prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za turizam. Izvješća ste primili na sjednici. Žele li izvjestitelji uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Kolega Slavko Linić i Damir Kajin nisu prisutni pa njihovi klubovi gube pravo rasprave po ovoj točci. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolegica Branka Juričev-Martinčev.
Hvala poštovana potpredsjednice, kolegice i kolege. Pa evo nismo imali uvod, ovim Prijedlogom zakona o izmjenama Zakona o članarinama u turističkim zajednicama radi se samo o izmjenama koje se odnose na smanjenje članarine koja se plaća turističkim zajednicama i to za 15%. Polazeći od Nacionalnog programa reformi a sukladno Odluci o smanjenju parafiskalnih nameta gospodarstvo se tako planira rasteretiti za nešto više od 32 milijuna kuna samo u 2016. godini. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava sva rasterećenja gospodarstva i sva rasterećenja naših građana. No, međutim, dobro bi bilo da i gospodarstvenicima i građanima da je stalno ovo predizborno vrijeme jer vrlo brzo prođe to, dođe ono postizborno pa imamo vrijeme kada zaboravimo na rasterećenja i gospodarstvenika i građana pa onda dignemo i PDV na vrtoglavih 25%. Smanjenje turističke članarine zvuči jako dobro i puno bolje nego što će to stvarno biti. Bilo bi dobro ipak da se nije tako površno pristupilo donošenju ovog zakona po hitnom postupku. Posebno bi trebalo znati gdje su do sada utrošena ta 32 milijuna kuna, koji su to rashodi koje više nećemo imati ili ih više nećemo moći imati, od kojih ćemo projekata turistička zajednica odustati. Kako se sredstva od članarina dijele na način da turistička zajednica grada ili općine dobije 65% ili u onim najtežim slučajevima 85%, županijska turistička zajednica 10%, Hrvatska turistička zajednica 25% sredstava jasno je da većinu tih sredstava neće dobiti upravo turističke zajednice grada ili općine koji su najveći pokretači i nositelji turističkog razvoja toga kraja. Od 2008. se naplaćuje turistička članarina i taj prihod svake godine raste. U Republici Hrvatskoj je osim Hrvatske turističke zajednice osnovano 296 turističkih zajednica od kojih 21 na razini županije i grada Zagreba, 114 na razini gradova, 135 na razini općine, 15 na razini mjesta, 10 turističkih zajednica područja te jedna otočna turistička zajednica otoka Krka. Turističke članarine u financijskoj strukturi svake od njih ima drugačiji značaj. Ima onih turističkih zajednica koje od ukupnih prihoda čak 96% dobivaju od članarina. To je npr. Zagrebačka ili pak one turističke zajednice koje od tog istog prihoda imaju svega 14%, npr. istarska. Svima nama uz obalu je daleko lakše jer kod nas puno veći je prihod upravo od boravišne pristojbe. Ovim izmjenama će kontinentalnim turističkim zajednicama biti puno teže i gotovo nemoguće raditi. Pitanje je da li će zbog smanjenja prihoda od članarina turistička zajednica trebati smanjiti broj i posjete sajmovima na kojima se promoviraju. Možda će taj iznos značiti da treba smanjiti broj zaposlenih pa ćemo imati nove otkaze i još veći broj nezaposlenih, možda pak neće više biti moguće organizirati određenu manifestaciju koja dovodi gosta u tom periodu ili pak onoga koji se zatekne i privlači da dođe ponovno u to doma i preporuči nas nekim drugima. Puno bi bilo bitnije vidjeti učinkovitost trošenja sredstava od turističkih članarina. Nadalje, turističke zajednice ne dobivaju podatke od porezne uprave na način propisan zakonom te se ne vode evidencije o broju članova turističke zajednice, potraživanjima za članarine, niti o mjerama poduzetim za naplatu članarine. Turističke zajednice nemaju podatke tijekom godine o ukupnom broju obveznika zaduženjima i naplati. Postojeći sustav praćenja i naplate turističke članarine nije učinkovit. Pa bi bilo dobro da se na tom dijelu poradi. Jer turističke zajednice dobijaju npr. u 2015.godini popis zaduženja turističkih članarina za 2013.godinu, čak i Državni ured za reviziju je predložio da turističke zajednice zatraže od Porezne uprave dostavljanje evidencije o obračunu i naplati članarine u skladu s odredbama zakona. Turističke zajednice na lokalnoj razini pa i tamo gdje postoje skromna financijska sredstva za njihovo funkcioniranje trebaju i mogu biti nositelji turističkog razvoja,ali svakim novim izmjenama, a posebno ovim zadnjim koje je predlagalo nedavno ministarstvo ponovno je dobijalo nova zaduženja i nove obaveze. Kako će biti moguće da se svi ti zadaci kvalitetno obavljaju uz manje sredstava? I tu je prisutna ponovno decentralizacija obveza uz smanjenje prihoda. A ne treba zaboraviti ni do sada već na uvjete rada u turističkim zajednicama kada je teško istovremeno biti i računovođa i pravnik i prevoditelj i nosač promotivnog materijala, a i čistač prostora turističke zajednice. Hrvatski turizam danas predstavlja temelj današnje gospodarskog trenutna i osnovni je nositelj trenutno izuzetno teške financijske stabilnosti zemlje, a ujedno predstavlja jedan od najznačajnijih resursa budućeg gospodarskog razvoja. Stoga treba unaprijediti postojeće stanje, treba prepoznati nedovoljno iskorištene resurse, njih kreirati u turistički proizvod i kvalitetno ih prezentirati na tržištima. treba poticati kreativnost, inovacije, povezati plavo i zeleno, umrežavati interese, razvijati partnerstvo. Ne treba zaboraviti da nam je 92% hrvatskog područja ruralno. Zato kontinentalne turističke zajednice zaslužuju posebnu brigu, a ovim izmjenama će one biti najviše pogođene. Klub HDZ-a podržava brojne novine koje se donose i rasterećuju gospodarstvo međutim trebalo je sada točno reći tko će i na koji način namiriti taj manjak prihoda u turističke članarine ili koje do sada svoje zadaće turističke zajednice neće moći ili što bi bilo najrealnije propisati koje neće više trebati odraditi. Hvala.
Tonka Ivčević, replika.
Poštovana potpredsjednice. Kolegice Branka Juričev-Matinčev, vi ste rekli da se ove izmjene zakona donose kao jedan od načina predizborne kampanje i da turističku članarinu iz toga razloga smanjujemo. Ja bih vas podsjetila da ova Vlada od početka svog mandata ukinula ili smanjila 58 parafiskalnih nameta od čega najveći dio u prvoj godini svoga mandata. Isto tako ste se zabrinuli za rad i poslovanje turističkih zajednica dijelom Hrvatske koje ostaju bez djela prihoda. Ja bi vas u tom slučaju podsjetila da je provedeno izvješće o savjetovanju sa zainteresiranom javnošću od 8.6.do 26.6.2015.godine i da pri tom nijedna turistička zajednica osim evo ispravljam se, Turističke zajednice Kvarnera nije dala primjedbu na izmjene i dopune ovog zakona što znači da ni one same ne smatraju da će ovo ugroziti njihovo poslovanje.
Branka Juričev-Martinčev odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Pa evo ja bih voljela da smo se u gospodarstvo i građane kleli i u prvoj godini vašeg mandata. Znamo u ovom i prošlom tjednu koje smo sve zakone imali od švicaraca do ne znam koga i sada imamo i ovu članarinu, a u prvoj godini znamo da smo povećali PDV od 23 na 25% to se nije išlo jedan po jedan posto. Kada se govori o zainteresiranoj javnosti isto tako se jako dobro da se u 7.mjesecu išlo sa predlaganjem tri nova zakona i odustalo se od toga jer je velika pompa bila i teren je jako negativno reagirao na sva tri zakona. Ovo je samo izmjena pola od jednoga.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Tonka Ivčević.
Poštovana potpredsjednice, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Evo sada imamo i predstavnika Ministarstva turizma pa ga ja pozdravljam ovom prigodom. Klub SDP-a svakako će podržati Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o članarinama u turističkim zajednicama, budući da se radi o smanjenju još jednog parafiskalnog nameta, a sve u skladu s odlukom o smanjenju parafiskalnih nameta u 2015.godini koju je Vlada donijela na svojoj sjednici u travnju 2015.godine. Navedenom odlukom u prilogu jedan naveden je popis parafiskalnih nameta s utvrđenom vrijednosti smanjenja u 2005.godini, na tom popisu je i članarina turističkim zajednicama koja se smanjuje za 15%. Ovom izmjenom zakona upravo je to napravljeno. Na ovaj način će se gospodarstvo u 2006.godini rasteretiti za cca 32,3 milijuna kuna. U lipnju je provedeno i savjetovanje sa zainteresiranom javnošću i pristigle su samo dvije primjedbe od čega je jedna prihvaćena, a to je da se omogući plaćanje turističke članarine u kvartalnim razdobljima. Ovo nam govori da javnost pozdravlja ovu mjeru, a da turističke zajednice čija je ova članarina osnovni prihod nemaju ništa protiv i da to u konačnici neće ugroziti njihovo poslovanje. Da podsjetim što je Vlada sve učinila na području ukidanja i smanjenja parafiskalnih nameta od početka mandata. 2013.godine osnovana je podskupina za analizu i preispitivanje registra neporeznih prihoda čiji je osnovni zadatak bio ustrojavanje i ažuriranje registra neporeznih prihoda. U listopadu 2014.uspostavljena je informatička podrška registru. Od početka 2013.do sredine 2015.godine Vlada je ukinula ili smanjila neporezna davanja u ukupnom neto iznosu od 449,7 milijuna kuna na godišnjoj razini što je učinak smanjenja ili ukidanja 58 neporeznih davanja. U 2015. godini jedno od prioritetnih područja ekonomske politike Vlade je smanjenje upravo ovih neporeznih davanja te su u Nacionalnom programu reformi postavljeni ciljevi za minimalno smanjenje parafiskalnih nameta u 2015. i 2016. godini za 0,1% BDP-a te Vlada u travnju ove godine donosi odluku o smanjenju parafiskalnih nameta u 2015. godini s ciljevima smanjenja u 2016. godini i osnivanju Povjerenstva za praćenje provedbe za smanjenje parafiskalnih nameta. Uspostavljen je i Registar neporeznih davanja koja opterećuju poslovanje poduzetnika te su razmotrene mogućnosti za njihovo smanjenje ili ukidanje na način da se ne dovede u pitanje temeljno funkcioniranje središnje države, jedinica lokalne i regionalne samouprave te drugih korisnika ovih prihoda. Prikupljeni su podaci za čak 161 različito neporezno davanje i taj broj u registru još uvijek nije konačan. U registru nisu uključeni nameti koji opterećuju isključivo građane te također u registru nisu davanja koja su propisana Općim poreznim zakonom i Zakonom o doprinosima. Ukupni iznos javnih prihoda u 2014. godini od neporeznih davanja iznosio je čak 8,413 milijardi kuna od čega 6,413 se odnosi samo na 20 najvećih neporeznih davanja. Najveća neporezna davanja koja plaćaju poduzetnici su između ostalih i članarina turističkih zajednicama koje mi evo ovom prigodom ovim izmjenama Zakona želimo smanjiti za 15%. Zato klub SDP-a svakako podržava ove izmjene zakona jer će to značiti kako smo rekli već u konačnici rasterećenje gospodarstva. U idućem razdoblju povjerenstvo mora definirati preporuke, izračunati učinak racionalizacije za najmanje evo ovih 20 najvećih neporeznih davanja koji opterećuju poduzetnike i to za najmanje 330 milijuna kuna na godišnjoj razini. Ja se nadam da će ova Vlada to uspjeti i zahvaljujem na pažnji.
Branka Juričev-Martinčev, replika.
Hvala lijepo. Pa kolegice Ivčević, s ponosom kažete kako je na ovaj nacrt prijedloga zakona koji je bio javno objavljen bilo svega dvije primjedbe. Jel mislite da je primjereno da Ministarstvo turizma novi zakon koji se odnosi na turističke zajednice, članarine i turizam objavljuje 8.6. i to bude do 26.6. u jeku turističke sezone kad znamo da u turističkim uredima se treba baviti gostima, a ne novim propisima. I kao što sam rekla da je jako teško raditi u uredima turističke zajednice kad je ista osoba i prevoditelj i nosač propagandnog materijala i onaj djelatnik koji daje informacije, a uz to u to isto vrijeme pratiti propise. mislim da je to dovoljni dokaz koliko se ljudi moglo javiti s obzirom na termin objave.
Tonka Ivčević, odgovor na repliku.
Evo kolegice Branka Juričev-Martinčev, ove izmjene zakona odnose se samo na 4 članka i da su predstavnici ljudi koji rade u turističkim zajednicama imali ikakve primjedbe nije bio problem pročitati dvije stranice izmjene i dopune Zakona o turističkim članarinama. Međutim, isto tako moram se složit s vama da nije primjereno da cijeli paket turističkih zakona je Ministarstvo turizma plasiralo upravo u tom razdoblju, međutim evo turističke zajednice su se ipak angažirale, dale su svoje primjedbe i Ministarstvo turizma je tu napravilo jednu mudru odluku, da te zakone na jedan način povuče iz procedure, da ih još jednom dobro razmotri kako bi nam ponudio dobre i kvalitetne prijedloge upravo utemeljene na primjedbama zainteresirane javnosti. Zato evo pozdravljam da je Ministarstvo turizma to prepoznalo i u tom smjeru napravilo korake. Isto tako moram pozdravit i pohvalit Ministarstvo turizma da nije odustalo od cjelokupnog paketa, da su ove izmjene i dopune Zakona o turističkim članarinama danas došle u saborsku proceduru, da ćemo ih mi zasigurno prihvatit i da će u konačnici gospodarstvo biti oslobođeno za 32,3 milijuna kuna.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Dražen Đurović.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, predstavnici predlagatelja, poštovane zastupnice i zastupnici. Sigurno je da i u ovoj temi zapravo ima nekoliko različitih aspekata koji su prisutni i koji međusobno dijelom se superponiraju, a dijelom se međusobno ne isključuju. Dakle jedna je stvar smanjenje parafiskalnih nameta kao određena politika, a druga je stvar funkcioniranje turističkih zajednica u Republici Hrvatskoj. Kad je riječ o smanjenju parafiskalnih nameta i pritiska na poduzetnike ja sam uvijek bio i ostao za to da se smanjuje taj pritisak u svim oblicima, ne samo prema poduzetnicima nego i prema građanima, što se nažalost nije događalo u mandatu ove Vlade. Drugi je aspekt funkcioniranje turističkih zajednica. Dakle turističke zajednice koje djeluju na području primorja, Istre, Dalmacije, Kvarnera i turističke zajednice s kontinenta međusobno dijele, osim što se nalaze na prostoru iste države dijele sasvim različite teme, dileme i financijske probleme. I sama činjenica uopće da su na ovaj način kategorizirani a onda zapravo razdijeljeni je potpuno ih dovela u nemoguć položaj. U gradu Požegi u kojem ja živim koji ima 30-ak tisuća stanovnika prihod, godišnji prihod od boravišne pristojbe je 30-ak tisuća stanovnika. U gradu te iste veličine u Dalmaciji prihod je od boravišne pristojbe otprilike 30-ak milijuna kuna. Naravno da turistička zajednica takvom istom gradiću koja prihoduje onda toliki iznos od boravišne pristojbe nema velikog problema i lako će kompenzirati rast ili smanjenje članarine u turističkoj zajednici. A ova koja ostvaruje 30-ak tisuća kuna od boravišne pristojbe zapravo i ono malo, a ukupan prihod joj se svodi tipa 100 tisuća kuna ili 80 tisuća kuna iz čega treba provoditi manifestacije tijekom cijele godine vrlo će teško kompenzirati ovakvo smanjenje prihoda koji će dobiti. S druge pak strane da li je sama se uopće ta struktura, sama ta, svi oni koji su obveznici plaćanja toga, da li je to pravedno, da li je to pošteno, ima li to u mnogim slučajevima smisla, vjerojatno i nema i vjerojatno bi se to dalo i na neke druge načine uopće urediti kao što nema ni smisla što postolari ili isti ti ljudi koji se bave ugostiteljstvom plaćaju naknadu za OKFŠ kvartalno bez obzira što … [[Govornik se ne razumije.]] i dalje obračunavaju i plaćaju. Ne znam što sve ne plaćaju. Ili porez na tvrtku zato što postoji, ili porez na sjedište zato što sjedište postoji. Naravno da mora ako postoji tvrtka biti i sjedište tvrtke. Ne može tvrtka postojati u zraku. Ali čim ima sjedište plaća i porez. Dakle hoću reći, smanjenje za 15% ovog parafiskalnog nameta sigurno će pogoditi sve turističke zajednice na području kontinenta a posebno turističke zajednice na području Slavonije gdje lokalna samouprava, gdje i ovako i onako dakle da ponovno ne ponavljam sve, manje-više sve je poznato kakvo je stanje pa se onda još došlo one izmjene poreza na dohodak koje su smanjile prihode u milijunskim iznosima, dakle u iznosima koji se mjere u 5 do 10% izvornih prihoda proračuna pa sada dolazi ovo, dolazi ono. Hoću reći, država je ovdje ako je već htjela smanjiti parafiskalne namete onda je trebala i preuzeti obvezu da kompenzira pad tog parafiskalnog nameta, odnosno gubitak koji će imati turističke zajednice posebno kontinentalne. S druge pak strane, ja ne znam da li ikome tu nije jasno jer ostaje nejasno da se ne mogu svi staviti u potpuno istu ravan i dijeliti prema broju stanovnika. To se naprosto ne može. Ne može se na isti taj način pristupati pitanju turizma na Jadranu i kontinentalnog turizma i samo ih podijeliti po kategorijama s obzirom na to gdje koliko koga ima. Pa podijelimo po prihodima, pa podijelimo po fiskalnom kapacitetu svake jedinice lokalne samouprave ako ništa drugo a ne po broju stanovnika. Pa kada kategoriziramo prema fiskalnom kapacitetu te jedinice i odredimo im neke koeficijente onda ćemo dobiti i puno pravednije omjere. Dakle ako želimo kao država pokušati ujednačiti. Na ovaj način, na ovaj način mi zapravo praktički ne samo u Požegi, tako i u Đakovu, tako i u Belišću, tako i u Belom Manastiru, tako je i svugdje, manifestacije se organiziraju i provode sa proračunom od jednu, dvije, tri, pet tisuća kuna. To su gotovo pa siromašne, sirotinjski događaji. Prema tome pokušajmo Hrvatsku gledati malo pravednije i pokušajmo razmišljati o tome kako se može na pravedniji način uređivati odnose u hrvatskom društvu. Naravno da neće imati problem općine u Dalmaciji ni gradovi sa smanjenjem ovog prihoda. On im i tako nije predstavljao nikakav značajan udio i kada se to smanji za 15% bilo ne bilo. Ali je država trebala na neki način ovdje, iako je vrlo teško s obzirom da je model već definiran naći načina da pomogne jednostavno kontinentalnim turističkim zajednicama na kontinentu. Kada je riječ o tome zašto netko nije podnio primjedbe, brojne su primjedbe i pritužbe iz cijelog niza općina i gradova iz Slavonije no nažalost očito su ti ljudi i relativno mnogi od njih slabo rade svoj posao. I misle da im nije posao da prate što se objavljuje i da reagiraju na izmjene i dopune zakona jer se, to zaista jest problem. Žao mi je zbog toga. A onda se poslije žale, misle da oni nisu zakonodavci, da oni uopće nisu pozvani sudjelovati u tome što je potpuno krivo ali je tako pa se onda nama žale poslije zašto se to dogodilo. A kada se objavi javna rasprava onda gledaš u nebo. Naravno da je bilo najviše primjedbi oko tih boravišnih pristojbi, tu su se ovi iz Dalmacije tada javili, ovi naši jadni šute i u ratu su šutjeli a di neće sada. Prema tome, predlaže zakonodavcu da ako se ovo već radi da se razmišlja da se što prije odredi zapravo fiskalni pritisak u odnosu na fiskalni kapacitet kako u Ministarstvu poljoprivrede, tako i drugdje da se razmišlja o decentralizaciji a ne da se razmišlja o centralizaciji prihoda a o decentralizaciji obveza a da se korisnici kategoriziraju prema broju stanovnika iako su im fiskalni kapaciteti potpuno različiti. To nema nikakvog smisla, to samo dovodi do daljnjeg rastakanja Hrvatske i do daljnjeg rasta neujednačenosti koja je sve veća na različitim dijelovima Republike Hrvatske. I Ministarstvo turizma bi također trebalo voditi brigu o tome. U ovom mandatu Ministarstvo turizma nije se posebno iskazalo, vidjet ćemo kako će biti sa sljedećim ministarstvom. Hvala.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, Tomislav Klarić.
Pa evo kolega Đuroviću, jednostavno sam digao repliku iz razloga jer se ovdje permanentno postavlja uvijek jedan te isti problem da se u ovako nešto ulazi, a da se sagledava čitava država. Ne sagledavaju se problemi i specifičnosti pojedinih područja. Takav slučaj smo imali sa onim skidanjem statusa brdsko-planinski i nekakvom indeksacijom gdje smo opet onda mijenjali zakon da bi ipak kad se uvidjela greška i shvatilo sve ono što smo mi govorili, da bi se na neki način vratilo, a vratilo se opet krivo. Na isti način se ovdje sad događa s tim upravo nije problem u velikim turističkim zajednicama, u velikim gradovima, općinama, turističkim područjima koji imaju dostatan izvor sredstava da bi održavali taj hladni pogon upravo turističkog ureda. Prvotna varijanta ovakvog zakona je bilo pak i skidanje dijela sredstava i usmjeravanje centralizacija u Hrvatskoj turističkoj zajednici što je još gore rješenje od ovog rješenja koji su nam ponudili. Dakle, idemo u nešto a ne gledamo specifičnog svakog svog. Naravno da je Slavonija specifična sama po sebi, da je nekakav Gorski kotar specifičan sam sebi, Dalmacija, Primorje i da svaki taj kraj treba sagledavati na drugačiji način. Ovako odrezati nešto 15% skidamo, pa se vi onda na terenu dalje češite. Ali je činjenica da sve ove uspjehe u turističkoj sezoni koji su polučeni ove godine uz lijepo vrijeme i sve to skupa, da su upravo odradili to ljudi na terenu, dakle u gradovima, općinama, u tim malim turističkim zajednicama koje su kompletnu pripremu i svih manifestacija i drugih događanja odradili praktički sami bez neke velike pomoći i suporta ovdje iz Zagreba. Evo samo zato sam se javio za repliku, jer je bespredmetno razgovarati na ovakav način. Skidamo svima 15%, pa onda nekome skidaš 15% što je puno, ali malo. Uvijek govorim ono Zagrebu skinut 2 milijuna kuna gdje nije toliko velik problem, koliko u nekoj maloj turističkoj zajednici ne znam negdje u Slavoniji ili u Gorskom kotaru skinuti 200000 kuna ili 100000 kuna njegovog izvornog prihoda jer u tom slučaju on je praktički u problemu i ovisan je onda u proračunu jedinica lokalne samouprave na kome području se nalazi. Dakle, raspravljati u ovom trenutku na kraju mandata donošenjem nekakvog zakona ili pod krinkom skidanja nekakvih parafiskalnih nameta i poticanjem gospodarstva mislim da je bespredmetno.
Hvala. Odgovor, kolega Đurović izvolite.
Pa da, pa potpuno se slažem sa vama. Ako su htjeli pomoći poduzetnicima više bi im pomogli da su im smanjili cijenu struje ili da svaki obrtnik ne mora plaćati industrijsku struju i vodu nego što će mu za 15% skinuti jedan dio prihoda koji zapravo ostvaruje lokalna samouprava. I kažem, ovo linearno pozicioniranje turističkih zajednica, kontinentalnih i ovih koje se nalaze na Jadranu, mislim zaista nema nikakvog smisla. To uvijek ide i mora ići na štetu kontinentalnog turizma i na štetu zelene Hrvatske. Prema tome, pa idemo tražiti neke druge načine da se to malo posloži, a ne da uvijek ide samo na štetu. Pa kako ćete vi staviti u ravan ne znam jedan Umag ili Vrsar ne znam sa Pleternicom ili Kutjevom, a tu su si negdje po broju stanovnika? Pa ovaj ostvaruje desetke milijuna kuna od boravišne pristojbe godišnje, a ostvaruje nekoliko tisuća kuna godišnje od boravišne pristojbe, mislim. I o čemu mi onda govorimo i podijelimo njima svima koeficijente na jednake razmjere i dobro, mi smo posao obavili. Na taj način se Hrvatska samo još dodatno razdvaja na bogatiju i na siromašniju.
Sljedeća replika, Marija Ilić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Zastupniče Đurović, ovo nije neka klasična replika, nego bih htjela samo dati doprinos u dobrom dijelu vašeg izlaganja. Naravno da se slažem jer isto dolazim iz onog područja kojeg i vi samo malo istočnije. No, prijedlog zakona predviđa da se kako ste i rekli od 2016. godine 1. siječnja svim obveznicima plaćanja turističke članarine smanji za 15% i u svim kategorijama i u svim razredima i da je to rasterećenje negdje za 33 milijuna kuna. Naravno to ne bi trebalo biti upitno, međutim postavljamo pitanje a gdje je tu kontinentalni turizam onih malih općina, malih gradova i malih turističkih zajednica. Jer u jednom dijelu ovdje se kaže da je to mjera definitivno rasterećenje čitavog niza osnovnih subjekacija, ali kaže isto tako i upozorenje svima onima koji su ovisni o članarini. Dakle, oni moraju pronaći modalitete po kojima će kompenzirati ovo što više neće prihodovati. Koliko će njih moći kompenzirati, posebno ove koje sam naglasila mala mjesta, male turističke zajednice. Kaže, preporučuju da se apliciraju na EU fondove. Međutim, mala mjesta ona koja bi eventualno zaintrigirali turiste ona sigurno neće moći to odraditi za velike turističke centre [[Upadica Batinić: Hvala.]] dole na Jadranu. Sigurno će to biti u prilici, ali mala nikada. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor kolega Đurović, izvolite.
Da, pa slažem se sa vama. Potpuno je jasno, ne mogu oni aplicirati za svoje plaće iz EU fondova, a dakle oni nemaju ni za plaće, nemaju ni za redovan rad. Jedinice lokalne samouprave imaju vrlo niske fiskalne kapacitete i na što će oni aplicirati, oko čega. Mislim to je. Dakle, vidjeli smo čak i ona podjela na NUTS regije je išla na štetu Slavonije kad je Hrvatska podijeljena samo u dvije NUTS 2 regije. Jednostavno nije bilo i nema dovoljno sluha ukupno za taj kontinentalni turizam, to nije nova priča, to se stalno ponavlja. Ako ništa drugo ovdje čim bi vidjeli sliku fiskalnih kapaciteta jedinica lokalne samouprave … [[Govornik se ne razumije.]] koje postoje te turističke zajednice posebno one A i B skupine onda bi bila slika potpuno jasno zapravo kakvi nesrazmjeri, enormni nesrazmjeri postoje ovdje i koliki su proračuni recimo tih turističkih zajednica između kažem opet neke općine u Slavoniji i općine s istim takvim brojem stanovnika u Dalmaciji. I s druge pak strane to će pomoći. No, ostaje opet isti način obračuna, malo manji iznos svima onima koji to moraju obračunavati. Dakle, tu se njima ništa puno neće promijeniti a biti će štete poprilične zapravo upravo u onim sredinama koje bi se trebale razvijati. No, to se već događalo kažem tijekom mandata ove Vlade da se na neki način nisu dovoljno pažnje obraćali što će se događati sa općinama i gradovima, da su samo bili fokusirani na državni proračun i na one ciljeve koji su definirani na razini države.
Hvala. U ime kluba HNS-a Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine zamjeniče ministra, gospodine pomoćniče dobrodošli u Hrvatski sabor. Kolegice i kolege pred nama je kratak prijedlog zakona, radi se o izmjenama postojećeg propisa kojim su regulirane članarine u turističkim zajednicama. Da, točno je radi se o jednom linearnom smanjenju od 15% u svim kategorijama i ukupan iznos u korelaciji s onih 8 milijardi parafiskalnog tereta nije Bog zna što, nešto manje od 33 milijuna kuna procijenjen je iznos. I ovdje u ovom slučaju kao što vidite mnogi diskutanti ne polaze od onoga tko to plaća nego kome se daje. A logika razgovora o parafiskalnom nametu je tko to plaća. Naime, što su turističke članarine? Turistička članarina je davanje propisano zakonom. Kome? Ne samo onima koji se bave turizmom i ugostiteljstvom i na taj način opterećuju javnu infrastrukturu posredno nego i svima onima koji su u registru upisali svoju djelatnost kao turizam, ugostiteljstvo i svima onima koji se bave komplementarnim djelatnostima. A zapravo nemaju nikakve veze s turizmom i ugostiteljstvom. Jer među njima su i mnoge tvrtke koje su tu registraciju izvršile samo zbog toga da bi možda jednog dana se bavile i time. I one plaćaju tu turističku članarinu. U mome gradu najveći obveznik plaćanja turističke članarine je autokuća. Donedavno, ne znam kako je sad jer je promijenjeno sjedište, druga tvrtka najveći platiša je bilo trgovačko poduzeće. Ovo je za njih vrlo važno pitanje. Da, otvara se i pitanje paralelno s tim koliko toga gube, koliko dobivaju, da li itko išta dobiva odnosno koliko gube lokalne zajednice? Ali shvaćate li da smo time otvorili jednu iznimno važnu temu, a to je održivost postojećeg sustava jedinica lokalne samouprave? A to je ipso facto priča o održivosti sustava turističkih zajednica. Dakle, da li mi doista vjerujemo da svako mjesto koje ima nominalno turističku zajednicu doista ima turistički proizvod? Pa dajte konačno da se pogledamo u ogledalo i da vidimo koja je uopće struktura troškova malih turističkih zajednica. Uzmimo kontinent, krenimo od ključnog podatka da 96% ukupnog turističkog prometa generiraju županije uz Primorje u Hrvatskoj. Dakle, primorske županije. 4% ukupnog turističkog prometa u cijeloj državi otpada na sve ostale kontinentalne od čega pola čini Grad Zagreb. Dakle, sve ostale, samo 2%. Zar vi doista mislite da turizam organizira i razvija turistička zajednica? Ako tako mislite onda imate potpuno krivi pristup uopće pojmu razvoja turizma. Nije zadaća turističke zajednice da stvara turistički proizvod nego da ga promovira. Eventualno da svima onima koji imaju potencijale za stvaranje turističkoga proizvoda daje kvalitetne inpute o tome što tržište traži, što se može brendirati, na koji način treba komunicirati s kupcem, odnosno gostom s turistom. Nije zadaća turističke zajednice da kreira novi turistički proizvod. Pa ako hoćete nije zadaća turističke zajednice niti da kreira turističke manifestacije. Kad biste pogledali strukturu turističkih manifestacija iza kojih stoji sustav turističkih zajednica onda biste našli godišnjice dobrovoljnih vatrogasnih društava, gradske smotre folklora i ostale zabave zatvorenog tipa. Gradska smotra folklora nije ništa drugo nego natjecateljski događaj kojim se organizira da bi se između ostaloga ocijenila lokalna kulturno-umjetnička društva i plasirala na županijsku smotru. Odvijaju se u zatvorenom krugu jer to gledaju oni koji su došli na te smotre. Turističke zajednice redovito sufinanciraju troškove takvih manifestacija. To nije manifestacija otvorenog tipa. Turistička manifestacija je ona koja se oslanja na turistički proizvod, na turističku atrakciju i koja dovodi goste. Hoćemo li shvatiti konačno da mala zajednica ne može biti turistička destinacija nego dio turističke destinacije. Da ona ne može biti jaka za brend i da ona mora korespondirati sa širim brendom. Nitko nikada neće doći iz SAD-a u Pleternicu zbog toga što postoji tamo turistička zajednica, nitko nigdje neće doći zbog toga što negdje postoji hotel. Postoji 5 hotela na svijetu koji su turistička atrakcija zbog kojih se dolazi u određenu destinaciju. Svi ostali su samo isključivo turistička infrastruktura, ono što privlači gosta je neponovljivost i atrakcija. Kreatori turističkog proizvoda, dakle nisu turističke zajednice one su asistenti, pomagači, savjetnici, konzultanti i prije svega promotori to je njihova zadaća. Najveći gubitnik pojedinačno gledano po ovome zakonu je Turistička zajednica Grada Zagreba jer ona ima najveći prihod od ovih sredstava pa je i 15% najveće pojedinačno. Čini mi se da se radi čak o 7 milijuna kuna, 9. Dakle gotovo 1/3 svih ovih sredstava. A Turistička zajednica Grada Zagreba u posljednje vrijeme koordinirajući napore svih turističkih aktera u gradu je napravila najveći pomak i najkvalitetnije iskorake u promociji glavnoga grada i povezala one koji su kreirali nove turističke proizvode. To je zadaća turističke zajednice. I vratimo se dakle onoj ključnoj priči, a to je održivost sustava. Morat ćemo se prije ili poslije suočiti s činjenicom da postojeći sustav nije funkcionalan i da on ima pogrešno raspodijeljene uloge. Dobro je da je Ministarstvo turizma odustalo od toga da se ide ovoga ljeta i ove jeseni u reorganizaciju sustava turističkih zajednica, ali nije dobro što to nije napravila prošle ili pretprošle godine da se cijela stvar raspravi na vrijeme i da se što prije implementira. Niko nikada ni jednoj jedinici lokalne samouprave ne može zabraniti osnivanje turističkog i informativnog ureda ili centra, čak štoviše za tako nešto mogu se dobiti sredstava iz europskih fondova. Kvalitetno ispričana priča može proći, ali turistička zajednica nešto je drugo i od tud zapravo kreće oslonjena na koncept DMO i DMS-a zapravo nova shema o kojoj ćemo prije ili poslije morati razgovarati. O tome da li ima smisla da jedan otok ima 4 turističke zajednice ili jednu? O tome da li ima smisla da područje na kojemu živi manje od 5 tisuća stanovnika ima 2 turističke zajednice? A možda treba 4 turistička informativan centra, ali ne treba 2 turističke zajednice. Dakle doći ćemo u situaciju vjerojatno već u slijedećem mandatu da dobro promotrimo kako smo uredili taj sustav, da li je on potrošen, kad je uspostavljen on je imao svoje zašto ali je vrijeme pokazalo da naprosto i trendovi i turistički razvoj Hrvatske traži novi okvir i traži ozbiljniji pristup promociji. I da moramo napustiti model po kojemu je turistička zajednica u jednom djelu slučajeva paralelni sustav preko kojega čelnici lokalne samouprave dijele novce. Jako bi bilo zgodno napraviti analizu, uzeti recimo ad hoc stotinu turističkih zajednica i napraviti analizu kome su sve donirale novce za koju vrstu aktivnosti i tko se sve javlja i tko sve dobiva novce. Zar stvarno mislite da stota obljetnica nekog dobrovoljnog vatrogasnog društva treba biti financirana iz sredstava turističke zajednice? Pa iza toga treba stati lokalna samouprava ako ima sredstava, ali turistička zajednica ne jer to nije turistička atrakcija. Otvaranje i stvaranje muzeja vatrogastva to je drugi par rukava, to je turistička atrakcija koja se recimo oslanja na 125 ili 150 godina nečije vatrogasne tradicije to da. Dakle, morat ćemo drugačije početi promišljati i morat ćemo konačno shvatiti da postoje neki drugi izvori a ne samo parafiskalni nameti iz kojih možemo financirati aktivnosti sustava. Bilo bi zanimljivo vidjeti koliko je turističkih zajednica županijskih prije svega recimo to tako, one su kapacitirane ili turističkih zajednica velikih gradova, koliko su osmislili projekata koji su išli prema fondovima EU? Ja mislim da bi se jako neugodno iznenadili a ta priča je već nekoliko godina stara, dakle nije ona počela 1.srpnja 2013. Predpristupni fondovi su također bili otvoreni za dobar dio aktivnosti. Kad vidite u što su sve ulagale nove zemlje članice tzv. u zadnjih 10 godina što se tiče razvoja turističke informativne infrastrukture, pogledajte što je Slovenija napravila? Slovenija je u tom smislu iskoristila sredstava da otvara omladinske informativne centre u kojima su i hosteli i kompletna turistička informativna usluga pod jednim krovom i zato je dobila velike novce. Jesmo li mi otvorili i jedan jedini? Je li ijedna turistička zajednica županije posegnula za projektima takve vrste? Nije. Nadalje, moramo biti svjesni dakle da je uloga kreatora turističkih atrakcija zapravo u budućnosti okrenuta agencijama. One su te koje govore turističkim akterima što je proizvod koji prolazi na tržištu i kako upakirati ono što imamo u sirovom obliku da bi postalo turistička atrakcija. Ne turističke zajednice. To su profesionalni sustavi odmaknuti od države koji neće biti pritisnuti niti voljom lokalne samouprave niti njihovih čelnika niti nekim partikularnim interesima nego voljom tržišta. Htjeli mi to ili ne turizam funkcionira samo tamo gdje ima tržišta. Tamo gdje ga nema, tamo gdje on ne sluša potrebe tržišta tamo ga ima u tragovima i nije posve značajan. Ponovit ću dakle potpuno spreman za replike koje su prijavljene da će klub HNS-a liberalnih demokrata podržati ovaj prijedlog zakona, ali poziva sve aktere u turizmu osobito u sustavu turističkih zajednica da promišljaju alternativne mogućnosti financiranja i da shvate da sredstva iz turističke članarine nisu budućnost za financiranje bilo kojih aktivnosti i da će se one vremenom i dalje smanjivati. I dozvolite da na kraju samo iskoristim ovu priliku da kao predsjednik Odbora za turizam vas obavijestim ono što ste i dobili na klupe, da je Odbor za turizam Hrvatskog sabora jednoglasno podržao prijedlog ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Prelazimo na replike. Tomislav Klarić. Izvolite.
Kolega Beus vi ste tu toliko toga rekli da mi je premalo stvarno dvije minute, a bilo bi možda dvadeset premalo za demantirati sve ono što ste rekli. Ono što me najviše pogodilo pa čak možda uvrijedilo mene, ali vjerujte i na stotine djelatnika turističkih zajednica i na stotine čelnika jedinice lokalne samouprave jer ste tu rekli da oni doniraju nekakve novce prema nekakvim svojim nahođenjem ili … Postavili ste na početku svog govora tko plaća turističku članarinu, a ništa od toga nema. Tko plaća komunalnu naknadu, komunalni doprinos, pa si možda postaviti pitanje što mi od toga imamo? A tko gradi cestu, a tko održava cestu po kojoj će netko doći? Pa tako i turističke zajednice. Kolega Đurović i ja smo spomenuli probleme, a vi ste se onda dotaknuli Pleternice. Moj grad koji je među 10 najrazvijenijih prema … bio u RH zapravo 65 milijuna kuna nije turistički grad, ali ima turističku zajednicu. I ukupan prihod od svih tih koje ste vi govorili je nekih 250, 260 tisuća kuna. A posao turističke zajednice u biti on samo održava hladni pogon, … turističke agencije. Odakle prihodi tom djelatniku turističke nekakve agencije u Pleternici kada ste već Pleternicu spomenuli ili u nekakvom gradiću, općini ili, tko organizira ovo što ste rekli dobrovoljna vatrogasna društva, smotre folklora ili nešto tako? Može vatrogasno društvo, može općina, grad, ali opet općina ili grad ili vatrogasno društvo mora imati tog jednog čovjeka koji će to organizirati i koji na neki način treba imati plaću za sebe. Rekli ste da turističke zajednice ne stvaraju proizvod, da manifestacije nisu proizvod. Ne znam što bi ti ugostitelji, koliko gostiju bi imali da nema manifestacija, da nema koncerata da nema plakata, pozivnica i svega onog ostalog što dolazi. Mislim da vrijeđate ljude, pogotovo čelnike jedinica lokalne samouprave kad govorite da dijele sredstva šakom i kapom.
Hvala. Odgovor kolega Beus. Izvolite.
Poštovani kolega Klariću ja govorim iz prve ruke i iz svoga vlastitog iskustva, dakle nikoga nisam uvrijedio jer sam govorio između ostalog s iskustvom predsjednika turističke zajednice svoga grada koji nema nota bene nijednoga hotela. Ima mnoštvo prenoćišta. Ono što sam ja zatekao kao predsjednik turističke zajednice u što su se sve ulagala sredstva, od knjiga koje s turizmom veze nikakve nemaju pa do vatrogasnih zabava, pa ako hoćete i političkih skupova je skandalozno. I ja mogu tvrditi iz prve ruke da takvih slučajeva ima još. Ne kažem da su svi takvi, ali ako mene pitate jedna od najgorih rješenja koje smo do sada uglavili u Zakon o sustavu turističkih zajednica je da je čelnik jedinice lokalne samouprave predsjednik turističkog vijeća. Time smo zapravo potpuno sljubili lokalnu politiku i turističku zajednicu gdje se u turističkim zajednicama donose odluke koje su krajnje nekompetentne koje vrijeđaju zdravi razum turističkih djelatnika i profesionalaca. Vi možete o sebi kao o gradonačelniku misliti što god hoćete, ali o turizmu manje znadete od onih koji od turizma žive. Sadašnji sustav je potpuno marginalizirao struku i uveo na velika vrata politiku i zato se nadam da će novi prijedlog to anulirati. Žao mi je što ga nismo lani raspravili i uveli, ali ovo stanje je neodrživo. Zna se da predsjednici turističkih vijeća, a to su gradonačelnici, načelnici imaju ključnu riječ u odluci o tome tko će biti voditelj turističkih ureda, dakle direktori turističkih uredba. Prema tome, oni su ti koji kreiraju i financijsku politiku turističkih zajednica. Htjeli mi to ili ne morat ćemo to priznati prije ili poslije i to je ono što je ovaj cijeli sustav zakočilo, okamenilo i pretvorilo ga u nekakve produžene ruke lokalne politike.
Hvala. Dražen Đurović, replika. Izvolite.
Mislim gurnuli ste me u situaciju u kojoj nisam htio biti, a to je da branim političke oponente u Pleternici koji su koliko ja znam u turističkoj zajednici zaposlili volontera koji radi bez plaće nekoliko sati, upravo da bi smanjili trošak za tog jednog jedinog čovjeka koji radi u turističkom uredu. Ima takvih primjera još. Naravno ima i primjera gdje su zaista neke male općine koji nemaju proizvod i nemaju kapacitet pozapošljavali jednog ili dvoje ili mali gradići i gdje se tu ne radi ni o turističkom proizvodu, ni o turističkoj potrebi nego se radi tako. O različitim interakcijama koje su prisutne svugdje kod nas, nažalost tome je pridonijelo i ovo vrijeme nesretno u kojem se generirao veliki gubitak radnih mjesta pa onda mnogi u politici od razine općine do razine javnih poduzeća misle kada već nema proizvodnih radnih mjesta da oni postanu kreatori novih radnih mjesta, pa se svjedoci smo toga. Nažalost to se događalo svugdje od zadnje općine pa do HEP-a ili nekih agencija koje su osnivane. Ono što je meni također zazvučalo u ovome što ste vi govorili, to je kada ste se okomili na smotru folklora. Pa mislim da nije dobro nitko od nas ne treba biti, ima nas različitih i pustite ljude da žive na način kako oni smatraju da je dobro i da se vesele onome što njih veseli. Nitko od nas ne može biti mjerilo stvari sam po sebi. Dakle ja imam neke kriterije i meni se nešto više sviđa, nešto manje i veliki je događaj smotra folklora za neko selo. Veliki je događaj ako hoćete 100-godišnjica nekog vatrogasnog društva. Pa dovedite 100 Korejaca pa ćete vidjet hoće li im to biti vrlo zanimljiv turistički događaj, ali ih nitko ne dovodi.
Hvala. Odgovor, kolega Beus izvolite.
Kolega Đurović, u prvom dijelu ste potvrdili praktički sve ono što sam ja rekao. Dakle zakonom je definirano koliko turistička zajednica smije potrošiti za hladni pogon i platiti. Oni koji nemaju para naravno da ne mogu zaposliti nikoga pa se onda postavlja pitanje uopće održivosti takvoga sustava. Dakle ako nema nikakvih prihoda kako možete zaposliti nekoga? Jedino ako netko to subvencionira. Taj netko mora biti netko komu je to u interesu. Ako postoje jaki turistički akteri oni će mu financirati plaću. A što se tiče ovih smotri folklora, dakle ne bih htio griješit dušu ali čini mi se da samo dvije u Hrvatskoj imaju kapacitet vrhunskih turističkih manifestacija, to su Vinkovačke jeseni i Đakovački vezovi. Sve ostalo moramo priznati ima regionalni ili lokalni karakter. Da, smotra folklora je vrlo važna u bilo kojem mjestu, ona govori o tradiciji, o izvornosti, o vlastitome korijenu, ali ona nema nikakve veze s turizmom. I nije zadaća turističke zajednice da organizira zabavu za lokalno stanovništvo, to nije turizam. Dakle kada turistička zajednice Velike Gorice nešto organizira što će privući goste iz Zagreba onda je to turizam, ali ako zabavlja Goričane onda nije, pa taman ih se okupilo 5000. To nema veze s turizmom, to je pitanje kvalitete društvenog života grada i za to su odgovorni i mnogi drugi, ne samo turističke zajednice, ali nije njihova uloga da zabavljaju ljude u vlastitome mjestu nego da stvaraju komunikacijske kanale, da ono što već postoji u tom mjestu ako ima ikakve elemente koji će bit privlačni drugima dakle da kroz te komunikacijske kanale dovodi goste sa strane. Slažem se, ako je smotra folklora u bilo kojem mjestu atraktivna Korejcima onda će, budite sigurni, prepoznati turistička agencija i na tome zaraditi, ali dok god to nije tako mi joj možemo samo tepati kao našoj lokalnoj vlastitoj, dobroj, lijepo, ali to nema veze s turizmom. Nemojmo u turizam trpati baš sve. Hvala.
Hvala. Branka Juričev-Martinčev replika, izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolega Richembergh, zaista ste puno toga prošli, puno toga rekli, ima nekih stvari sa kojima bi se složila, a nešto bih vas i ispravila ili pak nadopunila. Kad je u pitanju članarina rekli ste da će najviše gubiti Grad Zagreb. Neće, sigurno će najviše gubiti Zagrebačka županija jer ona u ukupnim prihodima od članarina participira sa čak 96%, znači Zagrebačka županija 96% svojih prihoda ima od članarina. Nadalje, spomenuli ste da autokuća u vašem gradu je ta od koje turistička zajednica vašeg grada najviše prihoduje i da će ona najviše dobiti u ovom slučaju. Ja bih još dodala nešto što je najbolje u ovom zakonu, naime zna se da članovi skupštine se biraju i imaju pravo participirati u odlukama turističke zajednice ovisno o tome koliko se od te evo konkretno autokuće i uprihoduje. Znači manje će biti turističke članarine, manje će biti ovlasti odnosno manji brojevi članova skupštine u toj turističkoj zajednici što je jako dobro. Zaista se događa da zato što neki iz nekih drugih djelatnosti koje nemaju tako puno veze s ugostiteljstvom i turizmom plaćaju velike turističke članarine koja je iznad iznosa boravišne pristojbe tako da iznajmljivač, da ne kažem i manja hotelska kuća bude manje zastupljena u skupštini, a kasnije i u turističkom vijeću. Još jedna crtica, vratila bih se ja na one vaše vatrogasne manifestacije ili folklorne večeri. Kad je u pitanju vatrogasna manifestacija pa kad u jedan grad dođe 300 vatrogasaca na 3 dana i vatrogasac je gost i on će platiti i smještaj i platit će boravišnu pristojbu. Zato ja ne bih baš isključila turističku zajednicu i nekakvo njihovo participiranje ili sufinanciranje kad su u pitanju takve manifestacije koje dovode veći broj ljudi u određenom trenutku u određeno mjesto.
Hvala.
Ili folklorna večer ili ribarska večer koja je u lipnju ili srpnju.
Odgovor, kolega Beus izvolite.
Kolegice Martinčev, ja ću krenuti od ovoga zadnjega. Naravno kad u turističkom mjestu u kojemu borave gosti organizirate bilo šta kao javnu manifestaciju to služi za njihovu zabavu. Naravno da smotra vatrogasaca koja okuplja 300 vatrogasaca iz cijele države jest manifestacija koju treba podržati upravo zbog ovoga jer će oni tamo biti dva ili tri dana, ali ne lokalna, ne proslava 50 godina nekog DVD-a. Dakle to je razlika, shvaćajmo razlike. Što se tiče Zagrebačke županije, ja znam ljude koji rade u Turističkoj zajednici Zagrebačke županije i nemam jedne riječi prigovora. Ali znate na koga imam prigovor? Na Zagrebačku županiju, na župana. Dakle Zagrebačka županija koja ima Bogom danu poziciju, ima blagoslov blizine najvećega tržišta internoga u Hrvatskoj, a to je Zagreb, nikada nije ozbiljno shvatila svoje turističke kapacitete. Pa kako je moguće da imate jedan Samobor, Plešivicu, jaskansko cijelo područje, kako je moguće da imate zelinsko vinogorje i da to nije pretvoreno u turistički brend? Pa to samo znači da lokalnoj politici uopće nije stalo do toga. Pa to ne mogu raditi ljudi koji sjede u Turističkoj zajednici Zagrebačke županije koja je nota bene u izbjeglištvu u Gradu Zagrebu kao i sve institucije Zagrebačke županije. To je jedina koja nema sjedište na svom teritoriju nego u egzilu. Pa kako će brinuti o vlastitoj županiji kad su na teritoriju druge županije? Zamislite da vaše sve službe prebace u Split, dobili bi mlade. Dakle kad Zagrebačka županija odluči što su prioriteti njenoga razvoja, da ne želi prljavu industriju nego želi zelenu ekološku proizvodnju i želi razvoj turizma onda će se dogoditi potpuno obrnuta situacija da će imati veće prihode od boravišne pristojbe, a manje prihode od turističke članarine. Hvala.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Ivan Šuker, izvolite.
Hvala lijepa. Pa obično kad se nešto osniva onda se definira i kako će se financirati i što će raditi, pa tako i turističke zajednice. I uvijek je bilo onaj tko plaća njemu je puno, onaj tko prima njemu je malo. Međutim, ključno pitanje je da li onaj koji je osnovan radi svoj posao? Ja ću vam navesti jedan primjer, ali prije toga ću napraviti jedan mali uvod. Dakle, koji je stvarni smisao turističkih zajednica vidjeli ste tu iz rasprava kolega da svatko ima nekakav različit pristup, ali sve se to ipak može svesti na jedan zajednički nazivnik, pa tako smo vidjeli da su financirani spotovi, da su financirani slogani, financiraju se razno razne manifestacije i štošta sve to da bi se Hrvatska prikazala u čim ljepšem svjetlu i da bi privukla goste. Pa tako Turistička zajednica između ostalog raspiše i natječaj za određena sredstva za propagiranje hrvatske i hrvatskog turizma i raspiše nekakve kriterije. Ja sam vjerujte mi kao i nekadašnji ministar i potpredsjednik Vlade i gradonačelnik i šta sve nisam bio i zastupnik mislio da su ti kriteriji osnovna stvar za dobivanje nekakvih sredstava. Međutim, prije mjesec i pol dana ta moja suluda razmišljanja su pala u vodu. Shvatio sam da ovisno tko je na čelu neke institucije da je to osnovni kriterij. Jer gledajte, odbojka na pijesku u Istri je toliko značajan turistički događaj ne želeći vrijeđati kolege sportaše da bez problema mogu dobiti milijun kuna. U Zagrebu se održava najveća sportska manifestacija ove godine u Hrvatskoj, a zajedno sa još 4 države najveća sportska manifestacija ove godine u Europi to je europsko košarkaško prvenstvo ili EUROBASKET kako smo ga popularno zvali, kako je njegov službeni naziv. I Hrvatski košarkaški savez je uz pomoć Vlade Republike Hrvatske, tu želim pošten i to reći na kraju krajeva, to sam opisao i u svom uvodnom slovu, onoj brošuri koja je štampana i koju su dobili svi sudionici pomogla, dala nekakvih 14, 15 milijuna za kotizaciju. I da nije bilo toga vjerojatno Hrvatska i Zagreb ne bi dobili organizaciju tog europskog prvenstva. Između ostaloga Hrvatski košarkaški savez se natjecao i za sredstva Hrvatske turističke zajednice. I obećano im je da će s tim programom proći, jer kako nećete proći s programom koji će uživo gledati minimum 70000 ljudi, a nekoliko milijuna ljudi će to gledati na televiziji, tim više što u trenutku a o tome ću reći kasnije odvijao se još jedan događaj koji je bio možda značajniji od svega toga skupa. Dakle, Hrvatski košarkaški savez je sve to napravio. Međutim, u međuvremenu se dogodilo nešto, na čelo Hrvatskog košarkaškog saveza je došao drugi čovjek. I najedanput to je postao razlog da Europsko prvenstvo u košarci nije više manifestacija koja je turistički interesantna Republici Hrvatskoj. I mi ne pismeno, jer nitko se ne usudi to potpisati, ali usmenim kanalima dobivamo da mi te novce nećemo dobiti. Sticajem okolnosti ja sam postao predsjednik Hrvatskog košarkaškog saveza, iako moram zahvaliti nekim ministrima iz Vlade koji su davali punu potporu i smatrali da je to manifestacija koja zaslužuje. U međuvremenu smo mi sa predsjednikom FIBA-e uspjeli dogovoriti da centralno otvaranje EUROBASKET-a ne bude ni u Francuskoj, ni u Berlinu, ni u Rigi, nego da to bude u Zagrebu na Jelačić placu, sjajan termin, pola 9 navečer, direktan televizijski prijenos. To između ostaloga ide i na web stranice FIBA-e. Dakle, puno će to vidjeti. Sad gledajte, Hrvatska turistička zajednica procjenjuje da to nije manifestacija koja ima turistički interes. To je na tragu ovoga što je moju sugrađanin i kolega Beus govorio. Dakle, nešto što će posjetiti 70000 ljudi, znali smo s obzirom da igra u našoj skupini susjedna Slovenija, da će na 5 slovenskih utakmica doći najmanje 20-tak tisuća ljudi, da slovenska televizija za razliku od hrvatske prenosi sve utakmice. Hrvatska je prenosila samo utakmice Hrvatske košarkaške reprezentacije, da će tu doći 1000 Nizozemaca, da će doći nekoliko stotina Grka, da će doći 1000, dvije Makedonaca i sve to nije dovoljno Hrvatskoj turističkoj zajednici i ministru turizma gospodinu Lorencinu koji se hvali silnim turističkim rezultatima, da turistička zajednica bude ne sponzor nego partner, partner FIBA-e u organizaciji EUROBASKET-a u Zagrebu. Ponavljam partner. Jedno je sponzor, a drugo je bit partner, jer kad ste partner onda imate pravo da vam se reklama vrti uz teren. Dakle, toliko o tome kako se troše sredstva. Ja moram reći da mi je bilo drago kad su na utakmice dolazili i kolege zastupnici i ministri i predsjednik Vlade Hrvatske i Slovenije i predsjednica države. Na kraju krajeva to je značajna sportska manifestacija. Ali sam ljudski bio silno pogođen kad novci nisu u Hrvatski košarkaški savez došli samo zbog toga što sam ja predsjednik. Došlo je čovjeku da napiše u tom trenutku ostavku, ne zbog toga što su neki izmišljali zbog sukoba interesa jer u Zakonu o sprječavanju sukoba interesa jasno piše, nego čisto zbog tog ljudskog momenta. Jer dok sam bio ministar nikada se nisam rukovodio takvim stvarima kad su bile stvari od općeg interesa. Na žalost, naša košarkaška reprezentacija nije postigla rezultat. Isto tako se moglo dogoditi da je reprezentacija ušla među 4 najbolje, moglo se dogoditi da je ta reprezentacija ušla u finale i da je osigurala nastup na Olimpijskim igrama. Pa sad mi recite da Turistička zajednica kao partner toga prvenstva i te reprezentacije ne bi imala sjajnu reklamu koja vrijedi 10 puta više od tih 2 milijuna kuna. E kolegice i kolege to je hrvatska istina, hrvatska istina o kojoj se novci daju za lokalne priredbe. Kažem ispričavam se kolegicama i kolegama sportašima koji igraju odbojku na pijesku, ali ako odbojka na pijesku u Istri može dobiti milijun kuna, onda EUROBASKET u Zagrebu u kojem igraju igrači s područja cijele Hrvatske igra nacionalna selekcija kažem koju je gledalo skoro 80 tisuća ljudi uživo i nekoliko milijuna ovako ne može dobiti novce onda to možete preslikati na 1001 slučaj u RH. Jer ne može se govoriti da se u Zagrebu nije osjećao duh košarke. Pa onaj tko se trebao pobrinuti da se u Zagrebu osjeća duh košarke su upravo ti koji promoviraju turizam u Zagrebu. Dakle, mi smo taj duh košarke pokušali dati u dvorani, kroz sport, kroz taj sportski duh, a neki drugi su se trebali pobrinuti za to, neki drugi su trebali zainteresirati neke turiste u Gradu Zagrebu da dođu u sportsku dvoranu i da ih bude još više na tim utakmicama. Na kraju krajeva kako se to radi su pokazali Francuzi na završnom turniru. Tamo nitko ne pita zašto je netko u stadion koji se u jednom trenutku pretvara u sportsku dvoranu uložio toliko i toliko stotina milijuna eura. Ali oni znaju da su imali EUROBASKET, da sljedeće godine imaju mislim 7 utakmica Europskog prvenstva u nogometu i da je to za njih prvorazredni gospodarski turistički događaj. Što nažalost u Hrvatskoj nije bilo. Jer da je turistička zajednica rekla da je to turistička manifestacija koja vrijedi onda bi vjerojatno i neki gospodarstvenici našli za shodno da budu sponzori Hrvatske košarkaške reprezentacije jer bi tu vidjeli prije svega poslovni interes. Dakle, ovo sve skupa nisam govorio da kukam nego o tome kako se novci hrvatskih gospodarstvenika i hrvatskih građana razbacuju bez kriterija. Jer ja i svi oni koji imaju vikendice plaćam uredno boravišnu pristojbu i komunalne naknade i sve druge pristojbe i nikad se ne žalimo na to. Ali mislim da za one koji su pronijeli slavu Hrvatske države kad se ona osnivala, u ime pokojnog Dražena koji je pred UN-om molio da se prizna Hrvatska država Hrvatska turistička zajednica ovo nije smjela napraviti. Naprosto na to niste imali pravo, na to vam nitko nije dao pravo, nisu vam na to dali niti vaši birači koji su vas izabrali i koji su glasali za vas jer i oni su navijali za košarkašku reprezentaciju i to je njihova reprezentacija. I moram ponoviti sram može biti ministra turizma, sram može biti direktora turističke zajednice za taj potez koji su napravili. Uvrijedili su ne samo hrvatske košarkaše nego sve hrvatske sportaše.
Hvala, dvije replike. Tomislav Klarić, izvolite.
Kolega Šuker maloprije smo čuli stručnu raspravu o bespotrebnosti malih turističkih zajednica o lokalnim čelnicima koji valjda razbacuju se novcem i sve ono ostalo o čemu smo čuli i o kvaliteti Zagrebačke turističke zajednice i Hrvatske turističke zajednice. Vi ste iznijeli jednu činjenicu koja se ponavlja samo nažalost vezano u ovom dijelu koji se odnosi na turizam. Imamo svježih primjera, kolegica Martinčev je na dan kad je raspisan natječaj i objavljen u Ministarstvu gospodarstva donijela kompletnu dokumentaciju i rekli su da je zakasnila, a taj je dan objavljen natječaj. Ja sam imao taj slučaj da je Fond za energetsku učinkovitost odbio dati sredstva pod izlikom da objekt za koji se traže sredstva nismo dostavili dokaz da je objekt postojeći, a za njega smo dostavili uporabnu dozvolu iz '83., projektnu dokumentaciju i građevinsku dozvolu na kojoj piše rekonstrukcija i katastarski plan gdje se vidi da je objekt ucrtan. Tako da me ovaj dio gospodin Beus Richembergh govorim i repliciram gospodinu Šukeru pa neće čuti što mu govorim pa mi neće znati odgovoriti. Tako da u tom dijelu u potpunosti razumijem ovo što se i vama dogodilo. Dakle, kriteriji postoje ali kriteriji nisu upravo ovi o kojima smo mi razmišljali i o kojima govorimo da je nešto korisno za Hrvatsku, da je nešto promidžba Hrvatske, da će to gledati 100 milijuna ljudi nego je kriterij nešto sasvim, sasvim drugo i to nije na ponos našoj turističkoj zajednici. A ja kad govorim u svojim replikama, a vezano za ovaj predloženi zakon i smanjenju sredstava opet se vraćam na onaj dio priče da se generalno na nivou čitave države bez pravih pokazatelja odnosno kriterija po različitim područjima, i zbog toga podržavam i ovu raspravu gospodina Đurovića, ide rezati nešto 15% pa je onda to primjenjivo na svih. I one koji čak nemaju pa i ovo što je spomenuo u Pleternici gdje da bi ipak odrađivali taj dio posla taj posao odrađuje volonter.
Hvala. Odgovor, kolega Šuker. Izvolite.
Kolega Klarić ja sam rekao Hrvatski košarkaški savez nije tražio dajte nam novce, nego se natjecao na određenom natječaju iz turističke zajednice gdje im je bilo rečeno da apsolutno zadovoljavaju sve uvjete. Međutim, u trenutku kad sam ja postao predsjednik Hrvatskog košarkaškog saveza najedanput više ta manifestacija ne zadovoljava uvjete. I ja sam to rekao, poručio sam ministru, nije se htio javiti na telefon, da prva saborska rasprava kad bude da ću javno govoriti o tome i javno sam rekao na press konferenciji. To su stvari koje se ne smiju događati. Niti je to prvenstveno privatna stvar mene ili bilo koga drugog niti je Hrvatska košarkaška, rukometna, nogometna ili bilo koja druga reprezentacija neka privatna prćija. Navijači tih nacionalnih selekcija su pripadnici svih političkih stranaka i svi oni koji plaćaju tu turističku članarinu. Međutim, kad govorimo o kriterijima i kategorijama onda vas uopće ne treba čuditi što netko kaže da nekakva lokalna manifestacija nije ta koja treba dobiti novce. Međutim, radi hrvatske javnosti a to nisam stigao reći u svojoj raspravi ta turistička zajednica raspolaže sa 650 milijuna kuna. Onaj famozni slogan kome se pola svijeta smijalo, kome je pola svijeta reklo da je plagijat nečega je koštao nekakvih 11, 12 milijuna kuna. A ovo što je trebala dobiti Hrvatska košarkaška reprezentacija i da Hrvatska turistička zajednica bude partner FIBA-i i organizaciji EUROBASKET-a je 2 milijuna i 100 tisuća kuna. Dakle, 6 puta manje od onoga famoznog slogana koji ako ništa drugo je nasmijao naciju. Doduše mi smo nažalost s rezultatom ražalostili naciju ali mogli smo isto tako da je bilo možda malo više sportske sreće itekako nasmijati i razveseliti naciju.
Hvala. Mladen Marelić replika, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Šuker, nije problem naplate članarine i ove stvari, naplata je problem nama otocima i priobalju u većini slučajeva kad se je ukinula naplata nautičkog turizma u aci marinama, u lukama i to jer se naplaćuje sada odnosno već 6,7 godina se naplaćuje po luci ukrcaja a ne po luci boravka. Tako da je naša, ja govorim samo … Korčula, to izgubio oko 250 tisuća kuna gubi godišnje samo po toj osnovi. Ali bi se uvijek prihvatio i mislim da je možda ministarstvo će sigurno u slijedećem to privesti da se to riješi, poboljša sad situacija, ali mislim da bi trebalo razdvojiti lokalne čelnike od direktora da budu predsjednici turističkih zajednica jer to je njihovo opterećenje i oni te poslove shvaćaju više-manje i neozbiljno jer to netko drugi radi a tu se ipak okreću velike pare. I druga stvar značajni programi za razvoj turizma. Jer tu je veliki problem, i problem bi, ja bi zamolio ministarstvo turizma u … vrijeme da nam dade izvještaj kako su radile naše turističke zajednice koje su bile po Europi i svijetu, kako su ti direktori radili i koja je bila od njih pojedinih koristi i to. Da li su radili više za svoje firme ili više za turističku zajednicu RH? Toliko.
Hvala. Odgovor kolega Šuker. Izvolite.
Kolega ja se slažem s vama u potpunosti da su na čelu turističke zajednica, da ih biraju oni koji uplaćuju članarinu, a onda se vjerojatno ne bi dogodilo da oni ne daju novce košarkaškoj reprezentaciji. Jer ako smo zadovoljavali uvjete onda najedanput ne zadovoljavamo uvjete, možete misliti kad vam netko 15 dana prije početka sportskog događaja kaže nećete dobiti 2 milijuna kuna, a vaš nekakav proračun za taj Eurobasket je nekakvih 10, 12 milijuna kuna. I sad vam netko kaže nećete dobiti 2 milijuna, a prije toga vam kaže da ćete dobiti, a nećete dobiti ne zbog toga što to nije manifestacija koja treba dobiti novce, nego zato što je netko došao tamo na čelo te organizacije ko baš nije politički podoban. E kad bi bilo to on što vi kažete, a s čim se ja s vama u potpunosti slažem da u tim turističkim zajednicama i jedinica lokalne samouprave i države budu oni koji uplaćuju da biraju to ali da moraju poslovati po nekakvim pravilima, ne mogu oni odstupati od onoga što je i kakav je program jedinica lokalne samouprave onda tu ne bi bilo takvih problema. Ali ja se sjećam nekih vremena kada su mnogi trčali da se slikaju sa nekim sportašima, onda kad dođe nešto negativno onda jedanput ne priznaju kao da se nikad s njima nisu vidjeli i vjerojatno doma hodaju i trče, slikaju knjige, ali vrlo je interesantno da ti isti su itekako napali kad je jedna slika nastala sa fejs pa se drugi dan vratila, ali ti koji su trgali slike i koji su se slikali s nekima su to jako napali.
Hvala. Slijedeći za raspravu Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pojednostavljeno rečeno i promatrano svako smanjenje opterećenja je dobro došlo. Znači smanjiti članarine, kako to nego nazvati pozitivnim činom, ali to samo ako vrlo pojednostavljeno promatramo cijeli program. Mislim da je ovo prigoda kazati nešto općenito o Hrvatskoj turističkoj zajednici i o članarinama Hrvatske turističke zajednice. Da bi smo mogli uopće imati jednu sliku o sustavu kako funkcionira sustav, mi često ovdje u Saboru volimo kazati a i pročitati u obrazloženjima zakona kako je to većinom tako riješeno u razvijenim zemljama EU, kako je to zapravo prepisano iz neke razvijenije države. Kako ništa o Zakonu o turističkoj zajednici nije ništa prepisano niti iz jedne države takve. Volio bi znati po čijim iskustvima mi imamo turističke zajednice, volio bi znati od nekoga da usporedi je li u Austriji sustav tako funkcionira kad volimo često spominjati te susjedne razvijene zemlje i zašto je ovo domaća univerzalna umotvorina koja već godinama ne doživljava nikakav ozbiljniju promjenu, a zapravo vrijeme je kazati da je ovo umjetna tvorevina i vrijeme je kazati da ta tvorevina, ta hibridna institucija treba temeljiti i remont. Jer komu ona služi i za što služi? Oni koji je financiraju njima najmanje služi. Članovi plaćaju članarinu a ti članovi ne upravljaju skoro ničim. Postavljeno je dosta toga invertno, čak bi se usudio kazati i nakaradno. Koji je smisao postojanja Hrvatske turističke zajednice? Imamo Hrvatsku turističku zajednicu, imamo županijsku, imamo gradsku, općinsku i dobili smo u svakom selu turističku zajednicu i svi plaćaju, svaki gospodarski subjekt je dužan platiti. I napravi se lijepo tabela sa četiri kategorije u jednom smjeru, sa tri kategorije u drugom smjeru i dobijemo jedan onako kalkulator kako ko treba plaćati. Neka mi netko pokaže ovakvu strukturu plaćanja članarine u bilo kojoj zemlji EU Hrvatske turističke zajednice? I sad naravno lijepo je kad mi to sve smanjujemo, dobro je da se smanjuje, konačno da je netko porezno rasterećenje gospodarstva, ali cijelo gospodarstvo financira Hrvatsku turističku zajednicu i njene čak i samovolje ponekad, a najviše samovolju hrvatske turističke zajednice. Jeli logično da se ne nameće pitanje da je ministar predsjednik Vijeća hrvatska turističke zajednice, da je čelnika jedinice lokalne samouprave, automatizmom i zakonom predsjednik Turističkog vijeća? Plaćaju drugi, a ministar predsjednik vijeća. Pa zbog čega plaćaju? Imaju li oni koristi od toga što plaćaju? Analizom ovako pa dopustit ću čak i vrlo površno,neki gospodarski subjekti imaju indirektnu korist, npr. za vrijeme turističke sezone trgovina ima indirektnu korist. Ali kakve koristi ima prerađivač drveta od toga što on plaća članarinu turističkoj zajednici, a Hrvatska turistička zajednica bez ičijeg pitanja članova i oni koji plaćaju otvara predstavništva diljem svijeta i to su najplaćeniji namještenici, sa najskupocjenijim uredima, sa najskupljom zakupninom, troši se tuđi novac. Dakle, nameće se pitanje jeli formiranje skupština logično i jeli formiranje vijeća i predsjednika vijeća turističkih logično? Po meni nije jer na to nemaju utjecaj oni koji plaćaju. Istodobno, od boravišne pristojbe isto tako su veliki prihodi ali najveći utjecaj imaju oni koji najviše kasne ili uopće ne plaćaju tu boravišnu pristojbu. Hotelska poduzeća turističkim zajednicama najviše duguju, a oni najviše imaju koristi od turističke zajednice i najveći utjecaj imaju na turističku zajednicu, a individualni iznajmljivači ne duguju skoro ništa, nikada turističkim zajednicama, nemaju nikakve koristi od turističke zajednice i redovito plaćaju. Koja je tu logika? Ne stanuje logika u Hrvatskoj turističkoj zajednici. Zato ovu prigodu koristim reći da je nužno u tom smjeru mijenjati to pod hitno, sustavno mijenjati. Nije logično ni da Porezna uprava ubire članarinu za Hrvatsku turističku zajednicu. Zar je to logično? Porezna uprava neka se bavi naplaćivanjem svojih potraživanja, a ne tuđih. Pogrešan kriterij je u skoro svakom segmentu djelovanja Hrvatske turističke zajednice. A kada je riječ o boravišnoj pristojbi koliko je organizirana turistička zajednica, generalno na nacionalnoj razini kako je moguće da neke turističke zajednice ne naplaćuju boravišnu pristojbu u gotovini niti imaju mogućnosti, niti žele, a neke turističke zajednice naplaćuju? Zamislite turistička zajednica do turističke zajednice, kilometar udaljene, jedna prima, a druga upućuje da mora onaj koji se prijavio uredno platiti boravišnu pristojbu, ali ne može je platiti u gotovini nego mora ići čak nekada po 20km sjest u auto, platiti banci naknadu, potrošiti više nego što je boravišna pristojba. I kako Hrvatska turistička zajednica ne organizira da sve turističke zajednice djeluju jednako jer ne boravi turist u istom gradu uvijek, promijeni. Taman navikne da nešto može već dogodine ne može u drugom mjestu. Ja ne mogu stvarno shvatiti da turistička zajednica kojoj se propisuje da joj se mora uplatiti boravišna pristojba ne želi tu uplatu, a koja god gotovinski ne naplaćuje ona ne želi uplatu, ona tjera ljude da moraju ići 20km u banku, čekati u redovima po dva sata da bi uplatili uplatu, a u turističkoj zajednici nema nigdje nikoga cijeli dan, nikoga. I to organiziranost. Nema institucije u Hrvatskoj državi koja je toliko promišljena sa svojom zamisli kao što je Hrvatska turistička zajednica. Što li sve financira, u što sve novce troši, a zapravo to nije svrha i namjena postojanja Hrvatske turističke zajednice. I ovo je prigoda da se upitamo što radi Ministarstvo turizma, a što Hrvatska turistička zajednica? Jedno od tih dvoje je nepotrebno, a kako rade nepotrebno je oboje. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo dvije replike. Tomislav Klarić. Izvolite.
Kolega Mariću vi ste u svojoj raspravi u biti se dotakli ključnog problema koji je vezan za funkcioniranje turističke zajednice i kompletnog sustava turističkih zajednica na području RH. Moram priznati da je meni kada je donesen bio taj zakon moram priznati kada je donesen baš i nije bilo drago da moram postati predsjednik turističke zajednice u svome gradu, a ne vjerujem da je bilo kojem čelniku jedinice lokalne samouprave bilo to drago, ali eto zakon nas je prisilio da to moramo. I to je bilo jedno od rješenja poput ovog sada. Ide se nešto rješavati samo da riješimo pa ćemo populistički sada smanjiti tih 15% jer ćemo na taj način nekako gospodarstvu olakšati pa će platiti 15% manje. A u tom dijelu već nekakav sustav koji funkcionira ovako ili onako je to već određeni poremećaj na samome terenu. I ključno je pitanje upravo ovo što ste na kraju rekli. imamo Ministarstvo turizma i imamo Hrvatsku turističku zajednicu i čitav niz po županijama, po jedinicama lokalne samouprave. I sada se postavlja pitanje, ako je organizirano na nivou gradova, općina, županija, ako imamo Ministarstvo turizma čemu Hrvatska turistička zajednica? Da li je uopće smisao njen zbog postojanja da ubire i da radi ono što se njoj prohtje? Iz prethodnih rasprava smo i čuli neke varijante toga njihovog rada. E sada ako mijenjamo nešto u zakonu a rekli ste da se postavlja pitanje da li treba ili ne treba takav zakon. Da li je ovakvo ponašanje koje mi u zadnje vrijeme ovdje u Saboru po hitnom postupku donošenjem zakona ciljano idemo na jednu točku tog zakona kojim evo, ovim smanjimo 15%, ovim tamo dajemo, umirovljenicima, ne znam 300 kuna božićnice na kraju manada [[Upadica: Hvala kolega.]] Ovim zakonom dajemo nešto drugo pa smo onda malo dobili nekoliko glasova, u biti ništa nismo riješili smo poremetili već … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Odgovor kolega Marić, izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine Klarić, drago mi je da ste suglasni da niti je logično, niti je dobro da ste vi kao gradonačelnik istodobno i predsjednik turističkog vijeća, turističke zajednice. Imamo slučajeva da turistička zajednica, rekao je lokalne jedinice ima, veći proračun nego sama lokalna jedinica. Kako je moguće da Kvalitetno obavljate jednu i drugu dužnost. To jednostavno nije dobro. Dobro ste naglasili da Ministarstvo turizma i Hrvatska turistička zajednica se međusobno preklapaju i zapravo da se ne zna granica ni razgraničenje ni financiranja, ni obveza ni dužnosti. To su dvije paralelne institucije koje se ne nadopunjuju nego koja se, jedna drugu isključuje zapravo. Kada je riječ o smanjenju ovih naknada, članarine, pa može ono zvučati simpatično, evo smanjujemo članarine ali članarina se ne smije plaćati na ovakav način nikako. Zbog čega Hrvatska nije poželjna zemlja za investicije? Pa što na svakom koraku investitora ili onoga koji se bavi aktivnošću gospodarskom, ekonomskom aktivnošću ili nekoga tko hoće djelovati na ekonomskom području ne zna, na svakom koraku ga čeka uplata nekakve članarine s kojom on nema nikakva doticaja niti može utjecati na to, niti ima interesa za biti član nečega, tako niti plaćati članarinu. Što od toga ima koristi neki poduzetnik? Ali kada dođe ovdje pa onda mora platiti snagu za električnu energiju a nije ni počeo graditi, mora platiti i komunalnu naknadu negdje npr., mora izgraditi trafostanicu, financirati je a trafostanica nije njegova. Pa tko će u takvim, mora platiti članarinu ovdje, članarinu ondje i turističkoj zajednici koja ne zna ni smisao svog postojanja [[Upadica: Hvala.]] A ne može čak ni, vaša turistička zajednica ne može ni prijaviti ležaj za privatnog iznajmljivača, ne može ni oglasiti [[Upadica: Vrijeme.]]
Sljedeća replika Mladen Marelić. Izvolite.
Kolega Marić, malo ste pomiješali po meni. Ali župani, gradonačelnici i načelnici nije poželjno jer to nije u svrsi njihove domene rada. … [[Govornik se ne razumije.]] jedne druge poslove nego turizam. A ministarstvo turizma je ono koje se bavi turizmom i misli da je i korektno da budu i u turističkoj zajednici. Što se tiče rasterećivanja gospodarstva sve pričamo nemamo gospodarstvo, sada imamo jedan prijedlog rasterećenja, e sada smo i protiv toga. Govori rad turističkih zajednica, da jako je dobar rad turističkih zajednica i mislim koristan na terenu ako imamo dobra upravna vijeća, ako imamo dobrog direktora turističke zajednice i koja svrsishodno da organizira ono za što je i formirana. A mi koji živimo na otocima, bavimo se turizmom, familija se bavi s time, mislim da je to dosta pozitivno i korisno … [[Govornik se ne razumije.]] A pričamo o plaćanju. Možda ne znate a danas je turistička pristojba, plaćaju sa virmanima i u pošti i u kioscima i u trgovinama i u bankama a i plaćaju se negdje i u turističkim uredima. Ali se vrši plaćanje svugdje na kojima se može vršiti plaćanje. Nemojmo praviti famu e moramo poći u banku 20 kilometara. Mislim danas je omogućeno da se plaćaju na više načina i u svakoj trgovini više-manje imate naloge za plaćanje. Hvala.
Hvala odgovor kolega Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Nisam sve potpuno razumio jer je loš razglas bio ali pokušati ću na ono što sam uspio razumjeti. Vi ste zainteresirani, vi mislite da je dobro da vi kao gradonačelnik budete predsjednik općinskog, … [[Govornik se ne razumije.]] vijeće? [[Upadica: Ne.]] Onda se ispričavam, tako sam razumio pa zato. Ja mislim da nije, jer ako vi ne financirate turističku zajednicu otkuda onda pravo da vi imenujete svog direktora. O.K, kažem, tako sam čuo pa ako nije još mi je draže da ste rekli suprotno. Znači onaj tko ne financira on imenuje direktora. A koja je tu logika? Što se tiče plaćanja boravišne pristojbe, zanemarili ste možda jednu činjenicu da ima jako puno mjesta na Jadranu najviše gdje nema ni u blizini 30km ni pošte, ni banke, niti trgovine u kojoj se može platiti. … [[Upadica se ne čuje.]] Nema. I kako je moguće da recimo u jednom mjestu može se platiti boravišna pristojba u gotovini a u drugom mjestu odmah do njega ne može. To nije dobro rješenje. O tome govorim. Konkretno tamo gdje ja ljetujem ne mogu platiti boravišnu pristojbu u gotovini. I moram ići znate koliko 22km. Tako da znate. Što se tiče pristojbe i plaćanja po drugoj osnovi. Kako nije moguće da do danas nismo, da mi boravišnu pristojbu naplaćujemo samo na Jadranu a u Zagrebu ne naplaćujemo? Ako Zagrepčanin ima u jednom dijelu, sada ću vam reći, ako Zagrepčanin ima apartman na moru on je dužan se prijaviti kada dolazi dolje i platiti boravišnu pristojbu. Ali ako imate vi stan u Zagrebu ne plaća nitko boravišnu pristojbu kada dođe tu. Po kojoj logici? Pa turist se i ovdje, ako sam ja turist u svom na Jadranu onda ste vi turist i ovdje u Zagrebu. Vi ne plaćate boravišnu pristojbu, ja je plaćam. Komu je plaćam? [[Upadica: Hvala.]] Mislim da je logično da je ne platim.
Hvala. Sad bih molio zamjenika ministra turizma Daglasa Koracu završno obraćanje. Izvolite zamjeniče ministra.
Hvala lijepa. Potpredsjedniče, cijenjeni saborski zastupnici. Evo ovaj Nacrt prijedloga zakona o izmjenama Zakona o članarinama turističkim zajednicama napravljeno je sukladno Nacionalnom programu reformi, odnosno odlukom Vlade o smanjenju parafiskalnih nameta u 2015. godini i ciljevima smanjenja u 2016. godini i na popisu tih parafiskalnih nameta se nalazi i smanje članarine koje se uplaćuje turističkim zajednicama i predlaže se da se ona smanji linearno za 15%, a procjena je da će se ti prihodi turističkim zajednicama odnosno opterećenje gospodarstvenika smanjiti za oko 32,3 milijuna kuna. Bitna pretpostavka koju želim istaknuti je da se slijedom predloženih izmjena zakona očekuje da će se njegovim izmjenama stvoriti jedno bolje poslovno okruženje i da će se smanjiti administrativno opterećenje i to su troškovi poslovanja poduzeća, a turističke zajednice će i dalje kvalitetno obavljati svoj posao odnosno smanjenje tih izvornih njihovih prihoda neće značajnije utjecati na kvalitetu njihova rada nego će ih to još više potaknuti na racionalizaciju poslovanja, a što upravo u prilog tome govori i činjenica da turističke zajednice u javnoj raspravi prijedloga ovoga zakona nisu imale gotovo nikakve primjedbe na prijedlog smanjenja njihovih izvornih prihoda tako da praktički možemo govoriti da su one dale ovakvom prijedlogu zakona. Ministarstvo turizma na takav način pokušava također i utjecati na udruživanje turističkih zajednica u neke veće cjeline i također to podupiremo i programom Hrvatska 365 i kroz osnivanje PPS klubova gdje smo mi prethodne godine imali do sada 22 osnovana takva PPS kluba, a ove godine je njihov broj gotovo uduplan, danas ih imamo 40. Dakle to su PPS klubovi odnosno klubovi pred i post sezone kojima se nastoji promovirati na jedan kvalitetniji način 6 ciljanih turističkih proizvoda koje smo u strategiji naveli, a to su kultura, enogastrononomija, zdravstveni turizam, cikloturizam aktivni odmor i poslovni turizam. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o članarinama u turističkim zajednicama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 905. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 102 glasa za, 7 suzdržanih glasova i 5 glasova protiv donesen zakon P.Z. br. 905 u tekstu kako ga je predložila Vlada RH.
Nastavljamo sa - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Prekršajnog zakona, drugo čitanje, P.Z. br. 814 Zahvaljujem zamjeniku ministra i pomoćniku. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnik a koje se odnose na drugo čitanje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. S nama je zamjenica ministra pravosuđa Sandra Artuković Kunšt. Uvodno zamjenice? Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. Kao što je i rečeno, o prijedlogu izmjena i dopuna Prekršajnog zakona Sabor je raspravljao u prvom čitanju na sjednici 8. svibnja ove godine. Izmjene koje se predlažu tiču se postupanja neovisnih regulatornih agencija koje su ovlaštene regulirati odnose i vršiti nadzor u raznim područjima, od financijskih usluga, komunikacijskih usluga, energetskog sektora, prijevoza itd. Mi u ovom području preuzimamo odnosno transponiramo propise Europske unije, određene direktive i uredbe, a ti propisi postavljaju gornju granicu maksimuma novčane kazne daleko iznad naših važećih propisa odnosno našeg Prekršajnog zakona. Tako npr. Transparency direktiva iz listopada 2003. određuje da novčana kazna za pravnu osobu može dosegnuti iznos od 10 milijuna eura, za fizičku osobu kazna može iznositi 2 milijuna eura. Dakle mi ovim predloženim izmjenama i dopunama Prekršajnog zakona omogućavamo da se posebnim zakonima koji će se u vezi određenih prekršaja donositi mogu propisati novčane kazne u iznosima i na način kao što to sugeriraju direktive i uredbe Europske unije. Ovdje valja naglasiti da je Prekršajni zakon temeljni, osnovni propis koji uređuje institute i postupke u prekršajnom sudovanju odnosno prekršajnom odlučivanju, a sam činjenični opis određenog prekršajnog ponašanja određuje se u posebnim propisima. Dakle, način na koji se transponiraju odredbe direktiva i uredbi nije direktan, dakle stvara se odgovarajući pravni okvir da se posebnim zakonom transponiraju propisi Europske unije. Mi smo se pri tome sukladno našem pravosudnom sustavu opredijelili da te administrativne mjere i sankcije, a to je termin iz stečevine Europske unije i nadalje izriču od strane sudova jer ovlast sankcioniranja je imanentna sudskoj vlasti i mi kao Republika Hrvatska i još nekoliko zemalja Europske unije imamo ustanovljene prekršajne sudove koji su nadležni za izricanje ovakvih administrativnih sankcija. Nismo se opredijelili da ovlast sankcioniranja dajemo direktno neovisnim regulatornim agencijama, da one same u posebnom postupku izriču administrativne kaznene sankcije jer to nije u potpunosti u suglasju s Ustavom i načelom trodiobe vlasti. Osim prilagodbe raspona kazni mi smo dužni omogućiti i ovlaštenim tužiteljima da javno objavljuju odluke o prekršajima na svojim internetskim stranicama na način kao što traže direktive i uredbe i to smo ovim prijedlogom omogućili. Relevantni propisi Europske unije zahtijevaju da se radi pravodobnog obavještavanja javnosti na internetskim stranicama nadležnih tijela objavljuju informacije o izrečenim administrativnim mjerama ili sankcijama dakle o ovim kaznama iz prekršajnog postupka, čak i prije njihove pravomoćnosti i da se objave informacije o identitetu fizičkih ili pravnih osoba odgovornih za kršenje relevantnih propisa. I to smo dakle omogućili, zakon smo u tom smislu prilagodili stečevini Europske unije. Predloženim izmjenama stvorili smo i uvjete koji omogućavaju da se u određenim postupcima ili u određenim činjenicama posebnim zakonom propisuju i izriču zaštitne mjere u trajanju kao što to traži direktive i odredbe EU, dakle dugotrajna ili trajna zabrana određene dužnosti ili djelatnosti za prekršaje iz nadležnosti regulatornih agencija. Sada važeći Prekršajni zakon ograničava propisivanje i izricanje takve zaštitne mjere na maksimalnu duljinu trajanja od 2 godine uz uvažavanje pri tome načela razmjernosti, a relevantni propisi Europske unije dopuštaju i zahtijevaju mogućnost propisivanja i izricanja takve mjere odnosno sankcije u duljem trajanju pa sve do u određenim uvjetima trajne zabrane obavljanja djelatnosti. Recimo to je Direktiva o tržištu financijskih instrumenata. U drugu grupu spadaju izmjene i dopune Prekršajnog zakona kojima smo uveli zakonsku presumpciju okrivljenikovog odricanja od prava na podnošenje prigovora protiv prekršajnog naloga i obveznog prekršajnog naloga ako plati novčanu kaznu prije podnošenja prigovora. Predlaže se ova izmjena radi povećanja ukupne efikasnosti prekršajno-pravnog sustava. Iz istog razloga predložili smo normativne dopune koje bi omogućile postupanje ovlaštene osobe, odnosno ovlaštenog tužitelja prema počinitelju prekršaja na mjestu počinjenja prekršaja. Dakle, da se brže, lakše i uz manji trošak i sredstava i vremena na korist i prekršitelja i ovlaštene osobe procesuira takav slučaj. U treću grupu izmjena spadaju promjene koje smo učinili radi nomoteničke dorade i posebno radi usklađenja pojedinih pravnih instituta i postupaka sa Kaznenim zakonom kako bi se koherentno posložio dio koji se odnosi na kazneno i prekršajno pravo. U odnosu na prvo i drugo čitanje imamo određene razlike. Dakle u konačnom prijedlogu zakona dodali smo odredbu u članku 13. po kojoj se za pravne osobe sa javnim ovlastima koje imaju status neovisnih regulatornih agencija uvodi isključiva mjesna nadležnost jednog suda, Prekršajnog suda u Zagrebu. Cilj je da se kao i u ostalim segmentima, a mi smo to kroz racionalizaciju započeli provoditi što je više moguće specijaliziraju određeni sudovi za određene postupke i da u tom dijelu onda budu efikasniji. U katalogu zaštitnih mjera dodali smo i mjeru zabrane posjećivanja određenog mjesta ili područja što je rezultiralo novim dodatnim odredbama u članku 6. i članku 9. Ovo zato što je praksa Prekršajnih sudova pokazala potrebu i nužnost primjene ovakve mjere prema određenim počiniteljima, a ta mjera nije bila propisana posebnim zakonom. Unijeli smo i nove odredbe u člancima 19. i 20. koje se odnose na troškove prekršajnog postupka i to na troškove koji nastaju zbog uništenja predmeta prekršaja. Te troškove naravno odredili smo da snosi okrivljenik. U članku 22. dodali smo novu odredbu koja precizira osiguranje prava na branitelja pri prvom ispitivanju i u slučaju uhićenja. U članku 28. i 30. dodane su odredbe u stavcima 6. odnosno 5. radi preciziranja da se predmetna zakonska presumpcija odricanja od prava na prigovor i odustajanja od podnesenog prigovora ne odnosi na one okrivljenike koji nemaju boravište u Republici Hrvatskoj. Dozvolite samo da se kratko osvrnem i na one primjedbe koje nismo prihvatili. To su primjedbe Kluba zastupnika Hrvatskih laburista i dvije su. Tiču se dodanog stavka 4. u članku 37. a to je članak 5. konačnog prijedloga po kojem sud može izreći blažu kaznu od propisane ako se ovlašteni tužitelj i okrivljenik o tome sporazumiju. Prijedlog Kluba zastupnika Hrvatskih laburista je bio obrazložen bojaznima da se regulatorna agencija može dogovarati sa određenim prekršiteljima ili na neki drugi način arbitrarno disponirati sa ovim pravom, pa da se onda kazna prekomjerno umanjuje. Prijedlog nije prihvaćen upravo stoga što smo zadržali našu pravosudnu strukturu o kojoj sam govorila u kojoj o izricanju sankcija odlučuje sud. Tako je i propisano člankom 109e. To su ovdje dopune članka 14. Dakle, sud će odlučivati i razmatrati sporazum u obliku izjave ovlašteni tužitelj i prekršitelj predočavaju i neće ga uvažiti ako je na štetu okrivljenika, ako je nezakonit ili ako se njime ne postiže svrha kažnjavanja a to bi bilo sa preniskom kaznom. U odnosu na drugi prijedlog da se na temelju samog Prekršajnog zakona omogući izricanje mjere dugotrajne ili trajne zabrane obavljanja djelatnosti te javne objave odluka o prekršaju. Umjesto da se to čini u posebnim zakonima, jer za to treba stanovito vrijeme pojašnjavamo da se izmjena posebnih zakona ne može izbjeći i ne može se preduhitriti kako je predloženo, jer u našem sustavu prekršaja upravo posebni zakoni opisuju prekršaje, a onda i one najteže i propisuju onda i opsege kažnjavanja za te iste prekršaje. Razni uvjeti za objavu, odnosno za iznimku od objave presude su također stvar posebnih zakona i zbog pravne sigurnosti i nomotehničkih pravila ova regulacija će ostati za posebne zakone. Evo hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a, Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice ministra sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo drugo je čitanje Prekršajnog zakona kojeg klub, odmah ću na početku odnosno prijedloga Prekršajnog zakona i odmah ću na početku reći da će klub SDP-a podržati ove izmjene. Da se podsjetimo, dakle ovo je drugo čitanje. I kao što smo vidjeli gotovo svi zakoni koji su dolazili iz ovog resora, neću podcijeniti ni jedan zakon, jer svaki zakon koji se donosi je važan. Ali ovaj koji dolazi iz Ministarstva pravosuđa je utoliko važan što se odnosi gotovo u pravilu na sve građane. I tu se odvijala jedna demokratska rasprava i odmah ću reći da razlike između prvog čitanja i drugog čitanja su, do te mjere je predlagač uvažio rasprave pa i uvažio i one koje su bile kvalitetne i koje dolaze od oporbe, konkretno od HDZ-a, koji se tiču pitanja regulatornih agencija. Mislim da je to bila konstruktivna primjedba. Ono što se kroz ovaj prijedlog ocrtava da reforma pravosuđa ne da je pokrenuta nego je nitko više ne može zaustaviti. Konačno se pravosuđe stabiliziralo, tome ste vi osobno dali veliki doprinos, i Vlada u cjelini. Danas smo to imali prilike čuti. Mislim da je bilo dosta i dirljivo na samom Odboru za pravosuđe gdje je takva jednoglasna ocjena bila, ne samo kakve su bile rasprave a mislim da je to primjer kako se rasprave ubuduće u Hrvatskom saboru pogotovo u njegovim tijelima moraju voditi. Dakle, snagom argumenata a ne visokih decibela. Izgleda da ipak zorimo u tom pravcu. Dakle, koje su posljedice Prekršajnog zakona? To vidimo postepeno kroz sve zakone ali ovdje možda najzornije jer su prekršajni sudovi oni koji su brzi sudovi, a sve je i učinjeno da bi se njihova efikasnost, brzina i kvaliteta unaprijedila. Na primjer, prije imali smo naplatu od prekršajnih sudaca do 12% izrečenih kazni. Danas to ide preko 50%, blizu 60%. Mi smo imali situaciju, nažalost i dalje imamo tu mogućnost ali ona je gotovo, gotovo je više nijedan građanin ne koristi, to je tzv. supletorni zatvor. Dakle, da građanin neće da plaća. Mi smo imali vrlo bogate ljude, dobrostojeće građane koji su se rugali sustavu. Kažu mi znamo da ionako nikad to neće doći, zastara prijeti, dok se svi naplate, neću to platiti pa neka me zove u zatvor. A kad ću ja stići, velika je gužva i u zatvorima. Pa eto i na takav način željeli su izbjegavati odnosno izbjegavali su plaćanje kazne pa čak i do te mjere ako bi ih tijela i pozvala na red odlučili bi se za supletorni zatvor. Danas toga više nema. Dakle, i ovaj prijedlog zakona govori koliko je Vlada i kroz ovo ministarstvo, kroz ovaj resor uvela reda. Dakle, veća je naplata, a građani svi vozači i ljudi su jako osjetljivi na te kazne, shvaćaju dakle svoju odgovornost, ponašaju se discipliniranije i manje je prekršaja. Dakle, o čemu se sada ovdje ovako možemo reći koje su već posljedice dosadašnjih izmjena. A što se sada radi i ovim izmjenama, evo već je poštovana zamjenica uglavnom sve rekla. Želim samo govoreći u ime kluba istaknuti nekoliko važnih momenata, a to je da su građani vrlo dobro prihvatili mjeru. To je na neki način i poticajna mjera. Dakle, tko brzo daje staro je rimsko načelo … [[Govornica se ne razumije.]] Dakle tko brzo daje, dvostruko daje. Pa ako platiš odmah kaznu platit ćeš 50%, platio si je u punom iznosu. Dakle, ovdje smo nekada čuli ipak neke male možda sumnje da će to ohrabrivati građane. Međutim, upravo suprotno. Da nije u interesu državi da se koristi, da potiče ih da čine prekršaje pa da bi ona eto naplaćivala te kazne i na takav način punila proračun. Upravo suprotno. Jer svaki prekršaj, pogotovo u prometu koji ima i uvijek ima za posljedicu oštećenje tuđe imovine ili neke druge nesreće veće vrijednosti koja može čak korespondirati i sa kaznenim djelom uvijek je velika šteta za zajednicu. Prema tome prevencija, ova mjera je disciplinirala građane, povećala njihovu odgovornost što je jako značajno. Govorimo o odgovornosti institucija i moramo ovdje govoriti i o odgovornosti građana. Na takav način tko im se dodvorava, tko otklanja njihovu odgovornost znači da ih ne prizna prije svega za građane. I ovaj je prijedlog zakona i onaj ranije izmjene, a pogotovo ove idu u tom pravcu. One kao što je i rekla uvažena zamjenica mogle bi se svrstati nekako u tri kategorije. Prve se tiču onih europskih pitanja. Napomenut ću da je malo zemalja koje imaju ustrojene prekršajne sudove. Uglavnom to kod njih radi policija, vrlo malo je mogućnosti da se pruži sudska zaštita. Međutim, mi smo imali velikih problema ranije sa prekršajnim sudovima ali i sa pravosuđem u cjelini. Danas su oni ja bih rekla evo perjanica pravosuđa svojom brzinom i efikasnošću. Čak mnogi suci evo s obzirom da se ispunila ta jedna velika zadaća da nema zaostataka ili da su smanjili u najmanju moguću mjeru da oni mogu preći raditi na druge sudove a s obzirom materijom kojom se bave i širokim dijapazonom što sve zakoni reguliraju i koji predviđaju prekršajne kazne dakle mogu biti vrlo iskusni i korišteni i naći svoj posao u sudovanju općinskih sudova ili čak više razine s obzirom na ostvarene uvjete. Još bih htjela reći što se ovim prijedlogom zakona čini, a što je također jako važno, a to je efikasnost postupanja. Dosad smo imali eto tu mogućnost koju smo vidjeli dakle da treba otkloniti i takvu jednu prepreku da je čovjek, građanin imao mogućnost koji je zatečen u prekršaju, to se najčešće radi kod prometnih prekršaja da plati kaznu koja mu je na licu mjesta bila 50% umanjena, međutim on je imamo mogućnost da iako je platio da prigovara na takvo rješenje. Danas sama činjenica, dakle ovim izmjenama što je sasvim nelogično jer samo plaćanje je priznanje i to tako treba tumačiti. Na kraju krajeva pojednostavljujemo postupak, dakle dajemo mogućnost čovjeku koji zaista smatra da nije kriv da onda redovno koristi redovni postupak ili da eto iskoristi tu mogućnost 50% plaćanja punog iznosa prekršajne kazne. Druga stvar je da se prilagođujemo modernim tehnologijama. To je nekoliko puta ovdje rečeno možda upravo i kao primjer Trgovački sudovi, i Prekršajni sudovi jesu primjer dakle da papir i papirnati način poslovanja, komunikacije s građanima, plaćanje kazne, uvida u dokumente koji su stigli, u pismena koja pristižu dakle komunikacija, dakle da se ostvaruje na ovaj način. I to je nešto što ovaj zakon omogućava. Također je jako važno da se objavljuje javno one odluke, pogotovo koje donose regulatorne agencije da vidimo kakav je jedan poslovni subjekt pa bilo on poslovao kao fizička ili pravna osoba dakle koliko je firmi da tako kolokvijalno kažem upropastio i da vide njegovi partneri s kim imaju posla. Druga stvar je da se usklađuje ovaj prijedlog zakona i sa Kaznenim zakonom o kojem smo također izmjerili. I kao što znate, jedinimo možda bi trebalo ostaviti i vidjeti, o tome sam govorila kada sam govorila prvi put u raspravi o Zakonu o prekršajima, dakle s obzirom na odluku Ustavnog suda onu poznatu Maresti slučaj, dakle Ne bis imn idem gdje europski sud smatra da ni kazneno ni prekršajno sudovanje, naš je pravni predak nekada dozvoljavao da iako je vođen prekršajni postupak da je on uvijek u pravilu lakši postupak od kaznenog postupka i da se može i paralelno ili nakon toga voditi kazneni postupak. Međutim, treba onemogućiti da izigravanje vođenje kaznenog postupka jer prekršajni postupak je u pravilu brži, pa bi netko jer su u pravilu prekršajno sudovanje blaže, tu su zapriječene blaže kazne nego u kaznenom postupku, odnosno po Kaznenom zakonu i o tome bi također trebalo voditi računa da se onemogućavaju zlouporabe s jedne strane, a s druge strane da se u potpunosti i poštuje ta odluka Ustavnog suda koja je objelodanjena kroz slučaj Maresti. Evo podržavajući ovaj zakon još jedanput mogu vam se zahvaliti da je bilo zadovoljstvo, ja mislim da će mnogi to reći, raditi s vama da niste govorili o tome odnosno iz koje strane dolaze prijedlozi i da je to jedan od razloga da su prijedlozi koji su dolazili u startu kvalitetni postali na kraju još kvalitetniji. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Više nema zainteresiranih za raspravu. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Prekršajnog zakona, drugo čitanje, P.Z. br. 814. Rasprava o konačnom tekstu zakona je završena. Dajem na glasovanje konačni tekst zakona i molim glasujte. Hvala lijepa. Glasovanje je završeno. Naglašavam da je za donošenje ovog zakona potrebna većina glasova svih zastupnika u skladu sa člankom 152. Poslovnika. Utvrđujem da je većinom glasova, 108 glasova za, ništa suzdržanih, 5 glasova protiv donesen zakona P.Z. br. 814. u tekstu kako ga je predložila Vlada RH.
Nastavljam sa: - Konačnim prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o trgovačkim društvima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.BR.911. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Uvodno molim zamjenicu ministra Sandru Artuković Kunšt. Izvolite zamjenice.
Hvala vam lijepo. Predloženim prijedlogom izmjena i dopuna Zakona o trgovačkim društvima stvaraju se zakonski preduvjeti za smanjenje troškova likvidacije društva sa ograničenom odgovornošću što će se u potpunosti ostvariti i sa izmjenama propisa koji su evo iza ovoga na dnevnom redu a njima se uređuju javnobilježničke i sudske pristojbe i sudski registar. Dakle, svrha ovih izmjena je omogućiti i olakšati pravovremeni izlazak sa tržišta jer mi smo učinili određene napore da omogućimo bržu registraciju i egzistenciju subjekata na tržištu, a s druge strane postojanje većeg broja onih neaktivnih subjekata zapravo guši tržište. Razlog zbog kojeg je u određenim prigovorima bilo zapriječeno predlaganje prestanka društva odnosno likvidacije su bile tvrdnje da je taj postupak preskup. Dakle mi potičemo članove društva da ne izbjegavaju donošenje odluka o prestanku poslovanja zato što im je postupak likvidacije preskup, a time se osim raščišćavanja područja gospodarskog djelovanja smanjuje i opterećenje na sustav jer likvidacija može biti po službenoj dužnosti, može se vršiti i kroz stečajni postupak dakle kao prisilna i u oba slučaja aktivira se sudski odnosno ostali državni aparat preko one mjere koja bi bila potrebna da sam član društva podnese zahtjev za likvidaciju. Mi imamo trenutno u sudskom registru upisano oko 145 subjekata upisa i to su sva trgovačka društva i zadruge i ustanove i trgovci pojedinci, oko 115 tisuća su društva s ograničenom odgovornošću a jednostavna društva s ograničenom odgovornošću ima ih 19 tisuća. Dakle 93% upisanih su društva s ograničenom odgovornošću. Dioničkih društava imamo nešto više od tisuću. Ovim prijedlogom prije svega olakšavamo pravovremeni izlazak sa tržišta odnosno potičemo članove društva da ne izbjegavaju donošenje odluka o prestanku poslovanja zbog toga što im je postupak likvidacije preskup. Time se naravno smanjuje opterećenje na cijeli sustav. Bitna i važna novina koja će se provlačiti onda i kroz ove slijedeće zakone koji su na redu je objava oglasa. Dakle mi predlažemo napuštanje obveze objave oglasa u NN. To zamjenjujemo objavom na mrežnoj stranici sudskog registra jer nam sada postojeća tehnologija i sustav koji smo ustanovili to omogućava. Jednaka brzina ili čak veća brzina i transparentni način objave je na sudskom registru i naravno on je znatno jeftiniji i brži. Sada poduzetnici čekaju po 3 ili 4 mjeseca na objavu u NN, a na sudski registar bi se objava primila i izvršila odmah. U NN se godišnje objavi oko 45 tisuća oglasa koji se tiču sudskog registra od toga 40 tisuća oglasa objavljuje sud. Preko 2,5 tisuće oglasa se odnosi na postupke likvidacije, tisuću oglasa se odnosi na druge obavijesti koje su poduzetnici dužni prema Zakonu o trgovačkim društvima objavljivati, pozivi za glavne skupštine, obavijesti o temeljnom kapitalu i slično. Cijena oglasa u NN nije mala, znatna je i prema prijedlogu ona bi sada iznosila nula kuna za objavu na sudskom registru, ako se objavljuje po službenoj dužnosti. Ako se objavljuju obavijesti samog društva tada bi uveli trošak pristojbe koji iznosi svega 100 kuna. Osim ovih izmjena mi smo predložili određene postupovne izmjene, dakle omogućavamo da se u jednoj javnobilježničkoj ispravi sadrži sve što se tiče likvidacije, umjesto tri objave poziva vjerovnicima predlaže se jedna objava. Mi imamo otprilike 700 postupaka likvidacije godišnje u vezi s kojima se objavi oko 2,5 tisuće oglasa kao što sam rekla, troškovi objave oglasa za jednu likvidaciju iznose tisuću 600 kuna, a mi predlažemo da oni sada budu 100 kuna u odnosu na ovu pristojbu što sam rekla. Skratili smo trajanje razdoblja u kojem vjerovnici mogu prijaviti tražbine i to samo kod jednostavnih društva sa ograničenom odgovornošću to se vrijeme skraćuje sa 6 mjeseci na 2 mjeseca, za društvo sa ograničenom odgovornošću ostavili smo rok od 6 mjeseci, ali smo smanjili pozive. Sada nema više tri poziva već je samo jedan. Skratili smo i obvezno razdoblje pohrane vjerovnikovih stvari u javnom skladištu, po sadašnjim propisima to razdoblje je bilo obavezno 6 mjeseci, a sada je 4 mjeseca i za društva sa ograničenom odgovornošću i za jednostavna društva. Kod jednostavnih se skraćuje i razdoblje nakon kojeg likvidatori mogu podijeliti tu imovinu društva. Razdoblje se skraćuje sa jedne godine na 6 mjeseci tako da je ukupno kod likvidacije jednostavnih društava cijeli postupak skraćen na 250 dana maksimalno. Mi smo još u zakonu izvršili određene izmjene koje se tiču sukoba interesa, dakle poboljšali smo i pojačali postojeće odredbe o sprečavanju mogućeg sukoba interesa. Za članove uprave za koje je po dosadašnjem ocjenjivanju poslovanja u RH izostala odgovarajuća struktura pa smo ocijenjeni kao država koja nema dovoljno jasne odredbe o sprečavanju sukoba interesa u tom smislu smo nadopunili i te odredbe. Evo to je ukratko. Hvala vam.
Hvala. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba nezavisnih ljevičara Slavko Linić, nema ga, gubi pravo na raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Davor Miličević. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice ministra sa suradnicima, kolegice i kolege. Pred nama se nalazi jedna mala, kraka izmjena Zakona o trgovačkim društvima i kao što je to postala praksa opet imamo izmjenu zakona po hitnom postupku. Prije svega obrazloženje predlagateljice odnosno razlog predlagatelja kojim opravdava hitnu proceduru je jedino s čim se klub HDZ-a ne slaže jer jednostavno nije u skladu sa Poslovnikom Hrvatskog sabora koji bi u svom prijedlogu izmjena trebao onda uvesti i jednu odredbu koja bi govorila o neznatnim izmjenama i ili ne … izmjenama zakona da može ići u hitnu proceduru da se ne bi sve i svašta obrazlagalo važnim gospodarskim razlozima. Naime, izmjenama i dopunama Zakona o trgovačkim društvima iz 2012.godine izbjeglo se osnivanje trgovačkih društava u drugim državama članicama u kojima postoji zahtjev za nižom uplatom temeljnog kapitala koji bi potom djelovalo na području RH. i pružena je alternativa i omogućeno je osnivanje društva sa ograničenom odgovornošću na pojednostavljen način i s manjim temeljnim kapitalom. Tom dopunom Zakona o trgovačkim društvima u hrvatski pravni sustav uvedena je inačica društva sa ograničenom odgovornošću nazvana jednostavnim društvom sa ograničenom odgovornošću koje osim što je smanjila migracije hrvatskih poduzetnika, olakšala ulazak u poduzetnički pothvat i spriječila obavljanje neregistrirane djelatnosti. Jednostavno društvo sa ograničenom odgovornošću po svojem je obilježju društvo sa ograničenom odgovornošću i na njega se izuzev kada se izričito i zakonu nešto drugo predviđa na odgovarajući način primjenjuju odredbe koje vrijede općenito za društvo sa ograničenom odgovornošću. Najniži iznos temeljnog kapitala iznosi 10 kuna i mora biti uplaćen u cijelosti u novci, a najniži nominalni iznos poslovnog udjela može iznositi jednu kunu. Međutim, osim što je bilo neophodno olakšati ulazak u svijet poduzetništva i odgovoriti na potrebe poslovanja u EU naknadno se ukazala potrebno olakšati izlaz iz tržišta. Troškovi likvidacije društva prema propisima koji su trenutno na snazi iznose oko 7 tisuća kuna, dok bi prema predloženoj izmjeni bilo znatno smanjeno. Pored toga predloženim izmjenama predlagatelj zakona želi potaknuti članove društva da ne izbjegavaju donošenje odluka o prestanak poslovanja zbog toga što im je postupak likvidacije preskup čime se smanjuje opterećenje na cijeli sustav. Naime, odlukom o pokretanju likvidacije članovi društva koji više neće ili ne mogu obavljati gospodarsku djelatnost putem društva koji su prethodno osnovali zapravo oslobađaju sudske kapacitete jer svoju obvezu brisanja trgovačkog društva ne prebacuju na državu, tj. na državne institucije koji u suprotnom pod pretpostavkom propisanim zakonom dužna društvo ukloni sa tržišta nakon provedenog postupka stečaja ili brisanje sudskog registra po službenoj dužnosti. Predlažem izmjenom pojednostavljeni postupak likvidacije društva kapitala jer se umjesto prije objave … [[Govornik se ne razumije.]] vjerovnika propisuje jedna objava, razdoblje u kojem vjerovnici mogu prijaviti tražbinu skraćuje se sa 6 mjeseci na 2 mjeseca a razdoblje pohrane vjerovnikovih stvari u javnom skladištu skraćuje se sa 6 mjeseci na 2 mjeseca. A razdoblje nakon kojeg likvidatori mogu podijeliti imovinu društava dioničara sa godinu dana je svedena na 6 mjeseci. Nadalje, predloženim zakonom napušta se obveza objave u Narodnim novinama što se zamjenjuje objavom na mrežnoj stranici sudskog registra kao jednako brzim i transparentnim načinom objave koji je pri tome znatno jeftiniji. I za kraj, mijenjaju se odredbe Zakona o trgovačkim društvima kojima se poboljšavaju i pojačavaju postojeće odredbe sprječavanja mogućih sukoba interesa članova uprave za koje je u dosadašnjem ocjenjivanju poslovanja u Republici Hrvatskoj izostala odgovarajuća ocjena te je Republika Hrvatska ocijenjena kao država koja nema dovoljno jasne odredbe o sprječavanju sukoba interesa. I na kraju klub Hrvatske demokratske zajednice podržati će Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o trgovačkim društvima. Hvala.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika SDP-a, Draženko Pandek. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana zamjenice ministra sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege. Dakle klub SDP-a podržava Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o trgovačkim društvima. Nalazimo da je usmjeren kao i čitav ovaj set zakona koji ide s njim usmjeren na olakšavanje jednog segmenta djelovanja poduzetnika i smanjenje njihovih troškova. Kada smo imali izmjene i dopune ovog zakona u 2012. godini uveli smo dakle u hrvatski pravni sustav i jednostavno društvo sa ograničenom odgovornošću. To društvo je u biti klasično društvo sa ograničenom odgovornošću no prilagođeno je i modificirano na način da je još pogodnije za brzo ostvarenje nekog poduzetničkog pothvata. Time je značajno poboljšana rekao bih toliko spominjana poduzetnička klima o čemu govori i brojka od nekoliko desetaka tisuća otvorenih jednostavnih društava sa ograničenom odgovornošću. No s praksom se dakle ustanovila i potreba da se i zatvaranje, izlazak iz nekog poduzetničkog pothvata također dodatno olakša u proceduri i troškovima. Naime posve je legitimno rekao bih da se u određeni poduzetnički pothvat ulazi i na određeno kratko vrijeme. I kada se dakle pothvat završi da se onda i alat s kojim se to napravilo, recimo to društvo sa ograničenom odgovornošću da se ugasi. Također u svim zemljama sa bogatom poduzetničkom praksom i kulturom je i, a i normalno je da kada netko uđe u određeni politički pothvat da je ponekad i neuspjeh i onda je naravno u interesu i njega i društva da brzo zatvori neuspješnu priču i onda eventualno obogaćen i tim iskustvom pokuša na drugi način možda u nekom drugom gospodarskom pothvatu. To je u biti svrha osnivanja trgovačkih društava kapitala da se dakle omogući pojedincima da ulažu u određeni poduzetnički pothvat i da je na taj način ograničen rizik. Jer u protivnom malo tko bi uopće se odlučio na pokretanje vlastitog posla ako bi u svakom slučaju morao odgovarati sa cjelokupnom svojom imovinom za rizik i neuspjeh u određenom poslu. Dakle stoga je i za poduzetničku klimu i za poticanje poduzetništva izuzetno bitno, dakle ne samo da se brzo i efikasno i relativno jeftino ostvaruje ulazak u poduzetnički pothvat nego da se iz tog pothvata može tako i izaći. Mislimo mi u klubu SDP-a da se ovim izmjenama i dopunama to i postiže. Znatno se dakle smanjuju troškovi likvidacije i za jednostavno društvo sa ograničenom odgovornošću ali to se čini i za ovaj klasični oblik toga društva. Postupak se ubrzava i čini efikasnijim. U prvom redu dakle skraćivanjem rokova što svakako pozdravljamo ali i time da se obaveza objave u Narodnim novinama upisa, dakle u sudski registar zamjenjuje objavom na internetskoj stranici na kojoj se nalazi sudski registar kao dakle i obvezom objavljivanja podataka i priopćenja društva što predstavlja nalazimo uštedu i vremena i novaca. Stoga mislim da možemo govoriti o značajnim uštedama poslovanja trgovačkih društava i ubrzanja postupaka. Takvim načinom rekli bi da se poboljšava transparentnost jer će se dakle internetskom pretragom sada biti vrlo brzo i vrlo lako moći doći do svih objava za određeno trgovačko društvo što je sada u praksi bilo gotovo nemoguće. Mi u klubu SDP-a posebno ističemo i pohvaljujemo predlagatelja što dosljedno dakle ne samo u ovom prijedlogu zakona podržava i praktično uvodi načelo e-uprave u razne segmente sudske uprave i sudskih postupaka. Već sam imao prilike istaknuti da je to pravi put i evo stvarno hvala na tome i mislim da je to putokaz i za budućnost. Kada govorimo o toj transparentnosti i s time i povezanosti rekao bih zakonitosti poslovanja trgovačkih društava bitnim nalazimo istaknuti dakle i novo predloženi članak 248. iz ZTD-a gdje je, dakle gdje se dodatno regulira pitanje sudjelovanja, odlučivanja ili sklapanja pravnog posla članova uprave, dakle gdje se regulirala problematika sukoba interesa i dodatno se, rekao bih prevenira uopće nastajanje te mogućnosti. Izmjene, dakle završno, koje su sadržane u ovom zakonu i ovim ostalim zakonima smanjuju administrativne, rekao bih zahtjeve za gospodarske subjekte, olakšavaju i pojeftinjuju poslovanje i time značajno pridonose poboljšanju poduzetničke klime i onda i konkurentnosti poduzetnika. Stoga će klub SDP-a podržati ovaj prijedlog zakona.
Hvala vam. Više nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o trgovačkim društvima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 911. Rasprava o tekstu zakona je završena. Vlada RH podnijela je amandman nakon roka utvrđenog Poslovnikom Hrvatskog sabora. U skladu sa člankom 199. tog Poslovnika dajem na glasovanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanu Vlade RH. Molim glasujte o prijedlogu. Glasovanje je završeno. Molim rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 83 glasa za, ništa suzdržanih, 21 glasom protiv prihvaćen prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanu Vlade RH. Molim predstavnicu Vlade, poštovanu zamjenicu ministra pravosuđa Sandru Artuković Kunšt da nas uvede u amandman Vladin.
Hvala vam lijepo poštovani gospodine predsjedniče Sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. U članku 1. dodajemo broj Narodnih novina 125/11. U tim Narodnim novinama objavljen je Kazneni zakon, ali dužni smo ga navesti jer je taj Kazneni zakon propisao prestanak važenja određenih odredbi Zakona o trgovačkim društvima.
Otvaram raspravu o amandmanu Vlade RH. Ocjenjujem da nema zainteresiranih za raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujte o amandmanu, ispričavam se. Već sam malo umoran, priznajem. Dakle, glasujemo o amandmanu Vlade RH. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 104 glasa za, 3 glasa suzdržana i 3 glasa protiv prihvaćen amandman Vlade RH i postao sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 108 glasova za, ništa suzdržanih i 2 glasa protiv donesen Zakon P.Z. br. 911 u skladu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske zajedno sa prihvaćenim njenim amandmanom.
Nastavljamo sa - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 914 Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. U ime predlagatelja Sandra Artuković Kunšt, zamjenica ministra pravosuđa. Izvolite.
Hvala vam lijepo. Dakle Zakon o sudskom registru je temeljni propis registarskog prava kojim se uređuje osnivanje, ustroj i vođenje sudskog registra te postupak u registarskim stvarima. Predložene izmjene i dopune su posljedica i prate predložene izmjene i dopune Zakona o trgovačkim društvima kojima se napušta obveza objave u Narodnim novinama. Naime, umjesto objave u Narodnim novinama sve objave vezane za trgovačka društva i druge subjekte upisa u sudski registar objavljivat će se na internetskoj stranici sudskog registra kao jednako brzom i transparentnom načinu objave koji je pritom i znatno jeftiniji. Trebamo razlikovati objave na internetskoj stranici sudskog registra koje su vezane za upis u glavnu knjigu sudskog registra od objava koje nisu u vezi s upisom u glavnu knjigu, a moraju se po zakonu objaviti, recimo poziv za glavnu skupštinu društva za ove druge, dakle za objave koje nisu u vezi upisa u glavnu knjigu sudskog registra. Predloženim zakonom predlaže se obveza plaćanja sudske pristojbe i to u iznosu od 100 kuna, a više naravno nema troška objave u Narodnim novinama. Mi smo obvezali predlagatelja da podatke i priopćenja čiju objavu traži dostavi i na papiru, ali i u elektroničkom obliku dakle na mediju podobnom za prijenos podataka kako bi cijeli ovaj proces olakšali. Poseban subjekt upisa postaje i stečajna masa koja se upisuje u registar kada je to propisano Stečajnim zakonom, a navedeno se naravno propisuje radi usklađenja sa tim zakonom. Uvodi se i dodatna mogućnost da kao informacija budu javno dostupni podaci o upisanim fizičkim osobama, dakle podaci o članovima uprave, zamjenicima članova uprave, predsjednicima i članovima Nadzornih odbora društava odnosno izvršnim direktorima, predsjednicima i članovima upravnih odbora o prokuristima i drugim članovima društva Ne vidimo razloga zbog kojih ovi podaci ne bi trebali biti dostupni. Oni će biti dostupni putem OIB-a i ovo je također jedna od odredbi koja jača transparentnost, a posljedično može spriječiti i sukob interesa. Hvala vam lijepo.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a kolega Davor Miličević.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice ministra se suradnicima, uvažene kolegice i kolege. Osnovni propis registarskog prava kojim se uređuje pitanje osnivanja, ustroja i vođenja sudskog registra stupio je na snagu 5. siječnja 1995. godine i do sada smo imali veliki broj izmjena i dopuna zakona te dvije uredbe o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru. Zadnja izmjena i dopuna ovog zakona bila je ne tako u davno 2014. godini. Prema tome, nakon toliko donesenih izmjena i dopuna zakona klub HDZ-a mišljenja je da bi predlagatelj trebao pristupiti izradi cjelovitog novog zakona koji bi zasigurno bio bolje rješenje za njegovu primjenu nego njegova dorada svako malo. Međutim vratit ću se na kratko samo na zakon, sudski registar je kao što znamo javna knjiga čijim upisom nastaju određeni pravni učinci i za subjekte upisa, ali isto tako i za treće osobe. Potreba za opetovanom intervencijom u ovom zakonu i njegova primjena u hitnom postupku jeste nužna potreba usklađenja sa Zakonom o trgovačkim društvima kao temeljni propis registarskog prava kojim se uređuje osnivanje, ustroj i vođenje sudskog registra te postupak u registarskim stvarima. Prema tome, predloženim izmjenama se napušta obveza objave u Narodnim novinama što se zamjenjuje objavom na internetskoj stranici sudskog registra kao brzi i transparentni način objave što je ujedno i znatno jeftiniji postupak. Na kraju, važno je naglasiti da za provedbu ovog zakona potreban je iznos od 250 000 kuna koji je prema obrazloženju predlagatelja planiran u državnom proračunu Republike Hrvatske za 2015. godinu za razvoj i održavanje pravosudnog informacijskog sustava. Klub HDZ-a podržat će ovaj zakon. Hvala.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolega Draženko Pandek.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora. Uvažena zamjenice ministra, kolegice i kolege. Dakle ovaj zakon se naslanja u biti na prethodnu točku i u biti možemo manje-više ponovit sve što je onda bilo rečeno. Mislim da treba pozdravit intenciju dakle da se i ovdje uvodi načelo … uprave u pogledu sudskog registra, dakle da se može u elektronskom obliku objavljivati objave umjesto u Narodnim novinama, da se to može predati elektronskim putem te da se određeni troškovi mogu na taj način podmirivati. Isto tako treba pozdraviti povećano ostvarenje transparentnosti u području koje uređuje sudski registar, dakle da se ovdje sad upisani podaci o fizičkim osobama će biti dostupni što je dosad bilo izuzetno teško naći takve podatke i vrlo lijepo … tako da će svatko moći kad će htjeti poslovati sa određenom osobom moći u sudskom registru vidjeti tko je dakle prije osnivao trgovačka društva i na koji način je bio upisan u sudski registar što će biti dakle izuzetno dobar alat možda čak i u sprečavanju prevara jer ćemo moći vidjeti osobu, moći ćemo vidjeti u kojim trgovačkim društvima je bila imatelj udjela odnosno u kojem je bila član uprave odnosno sudjelovala na neki način u radu trgovačkog društva, a koji se registrira u sudskom registru te će to biti vrlo vrijedan podatak u planiranju budućeg poslovanja ili u sklapanju određenih pravnih poslova. Stoga mi u SDP-u pozdravljamo i ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru. Hvala.
Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasati ćemo u petak.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 914. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 111 glasova za, ništa suzdržanih i ništa protiv donesen Zakon P.Z. br. 914 u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske.
Sada ćemo sljedeće dvije točke ponovno objediniti: - Konačni prijeldog Zakoan o izmjeni Zakona o uvođenju europskog društva Societas Europea (SE) i Europskog gospodarskog interesnog udruženja (EGIU), hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 916; Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akte ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. - Konačni prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o uvođenju Europske zadruge, Societas Cooperativa Europaea (SCE), hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 918; Također predlagateljica Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. I o ovom prijedlogu su raspravili Odbor za zakonodavstvo i pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. A zamjenica ministra pravosuđa gospođa Sandra Artuković Kunšt će obrazložiti prijedloge.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice Sabora. Dakle ove dvije izmjene ovih dvaju zakona na tragu su prethodno obrazložene, napuštene obveze objave u Narodnim novinama. Riječ je o oblicima udruživanja koja smo preuzeli pravnom stečevinom, dakle i Europsko društvo i Europskog gospodarsko interesno udruženje i Europska zadruga su društva u vezi kojih bi promjene trebalo javno objaviti umjesto do sada u Narodnim novinama činiti će se to na internetskoj stranici sudskog registra koji je postupak dovoljno i brz i transparentan a pri tome je i znatno jeftiniji. Evo, hvala lijepo.
Hvala vama. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Davor Miličević.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskoga sabora, poštovana zamjenice ministra sa suradnicima, kolegice i kolege. Pred vama se nalaze dva prijedloga zakona u hitnom postupku koji su prije svega tehničke prirode. Predloženi zakoni zapravo predstavljaju usklađenje sa Izmjenama i dopunama Zakona o trgovačkim društvima. Prema tome predloženom izmjenom napušta se obveza objave u Narodnim novinama a prelazi se na objavu putem internetskih stranica, sudskog registra kao brži i transparentniji način objave. Na kraju spomenuo bih kolegicu Ingrid tko brzo daje, dvostruko daje, klub HDZ-a će podržati ovaj zakon.
I u ime Kluba zastupnika SDP-a, kolega Draženko Pandek.
Dakle i mi ćemo onda brzo dati podršku ovom prijedlogu izmjenama i dopunama oba dva zakona jer ponovno dakle i ovime se implementira načelo e-uprave. Također se dakle predviđa da se objave koje su predviđene u Narodnim novinama zamjenjuju objavama u registarskom sudu što naravno opet značajno ubrzava, pojeftinjuje i čini efikasnijim postupak upisa u sudski registar i olakšava poslovanje poduzetnicima koji su odabrali jedan od ova dva oblika svog poslovanja. Stoga evo podržavamo ova oba dva prijedloga zakona. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O oba zakona glasovati ćemo u petak.
Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o uvođenju europskog društva Societas Europea (SE) i Europskog gospodarskog interesnog udruženja (EGIU), hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 916 Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 107 glasova za, ništa suzdržanih i ništa protiv donesen Zakon P.Z. br. 916 u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske.
I na kraju ćemo još objedinjeno raspraviti: - Konačni prijedlog Zakona o dopunama Zakona o sudskim pristojbama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 915; - Konačni prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o javnobilježničkim pristojbama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 912; Predlagateljica oba zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akata ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. O oba prijedloga raspravili su Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. A ponovno će nam uvodno obrazložiti prijedloge zamjenica ministra pravosuđa gospođa Sandra Artuković Kunšt.
Hvala vam lijepo. S obzirom na predložene Izmjene i dopune Zakona o trgovačkim društvima koji imaju za cilj smanjiti troškove likvidacije društava sa ograničenom odgovornošću a koji troškovi su prema važećim propisima visoki smatramo nužnim smanjiti troškove likvidacije i osigurati i provesti dopunu Zakona o sudskim pristojbama u tom smislu jer i sudske pristojbe utječu na troškove likvidacije. Smanjuje se pristojba za upis promjena podataka jednostavnog društva sa ograničenom odgovornošću te se predlaže da ona iznosi 30 kuna. Mi smo se ovdje dotakli i pristojbe na prijedlog za odgodu ovrhe. Dakle do sada je obveza podnositelja prijedloga za odgodu ovrhe da odmah plati pristojbu. Mi smo svjesni da će se ponekad zahtjev za odgodu ovrhe podnositi i iz razloga da se dobije na vremenu odnosno da se postupak malo razvuče. No odgoda ovrhe može naravno biti i opravdana. Ako je opravdana tada obveza plaćanja pristojbe neće biti a ako je prijedlog za odgodu ovrhe sudskom odlukom odbijen onda nastaje obveza za plaćanje pristojbe. Predlaže se da se sudska pristojba plati i u gotovom novcu za one iznose koji su manji od 100 kuna, do sada smo imali situaciju da se tako male pristojbe moraju plaćati biljezima što uistinu treba napustiti. Dakle i manje pristojbe se plaćaju gotovim novcem i pri tome se mogu činiti uplate i na račun i internetski i najjednostavniji način. S obzirom da smo napustili objavu u Narodnim novinama i zamijenili je objavom na internetskim stranicama propisali smo i obvezu plaćanja pristojbe za takvu objavu od 100 kuna za koji podnesak se dostavljaju podaci i priopćenja trgovačkih društava registru da bi objavili na internetskoj stranici. Time se višestruko smanjuju ovi troškovi. Hvala lijepa. Oprostite, s obzirom da imamo objedinjenu raspravu i za Zakon o javnobilježničkim pristojbama to sam propustila. Nastavno na sve izrečeno sa ciljem smanjenja troškova likvidacije društva s ograničenom odgovornošću izvršili smo i predložili izmjene Zakona o javnobilježničkim pristojbama, predlaže se da se kod jednostavnog društva s ograničenom odgovornošću ne samo za osnivanje nego i za likvidaciju oslobodi predlagatelj javnobilježničke pristojbe. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Ponovno pitam hoće li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Davor Miličević.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege. S obzirom da će HDZ podržati ovaj zakon mislim nema potrebe da ponavljam sve ovo što je već rečeno tako da mi podržavamo ovaj zakon.
Hvala lijepa. I u ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa poštovana gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice ministra sa suradnicima, kolegice i kolege. Zaista dobre stvari nije teško podržati i evo ja mogu samo reći smanjuje se broj predmeta, smanjuju se i sudske pristojbe. Zaista, kod izmjene Zakona o javnobilježničkim pristojbama imali smo jedan veliki nered. Dakle, ne samo što se likvidacija društva odnosno pripomoć tome i to putem smanjenja troškova likvidacije u čemu će upravo smanjenje javnobilježničkih pristojbi znatno doprinijeti tome. Vjerovali ili ne dakle likvidacija i troškovi likvidacije društva koji je ondje kao živi leš bio na neki način stvarao nered omogućava se dakle da eto i sredimo tu situaciju. Kod sudskih pristojbi one su uvijek da napomenem kada je SDP dolazio na vlast bile značajno smanjene. Tako da su bile sjećamo se sredinom još konac '90-ih godina samo za uvredu i klevetu u ono vrijeme 1500 kuna je bila pristojba. Mi smo ih tada smanjili za 50%. Nažalost, u međuvremenu su se bile povećale ali evo sada značajnim smanjenjem i tih pristojbi na neki način smanjuju se i ta parafiskalna davanja. Savršeno je jasno da su ljudi, i ne samo efikasnost i pojednostavljuje postupak, da su ljudi u sudskim hodnicima kada je trebalo platiti pristojbu manju od 100 kuna putem onih biljega trčali u knjižare, u kioske da bi to našli. Evo sada se to omogućava da se i ti iznosi koji su manji od 100 kuna plaćaju u gotovom novcu čime se doprinosi vjerovali ili ne i na taj način brzini postupka i omogućava ljudima jednostavnije učešće u sudskim postupcima. Ali jednako tako ono što je najvažnije to je upravo sada posebno istaknula uvažena zamjenica da se omogućava objava i to objava podataka i priopćenja koja je dosada bila obvezna u Narodnim novinama i putem internetskih stranica. Vjerovali ili ne na desetke milijuna kuna će se na ovakav način uštedjeti naši građani. Hvala lijepa.
Zaključujem raspravu. O prijedlozima zakona glasat ćemo u petak. Kolegice i kolege sutra ćemo nastaviti u 9,00 sati ponovno po dogovoru za iznošenje određenih stavova klubova koji to zatraže, a u 9,30 ćemo početi sa raspravom konačni prijedlog Zakona o osnivanju Sveučilišta u Slavonskom Brodu. Hvala lijepa i doviđenja.
Konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o sudskim pristojbama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 915 Rasprava o tekstu zakona je završena. Vlada Republike Hrvatske podnijela je amandman nakon roka utvrđenog Poslovnikom Hrvatskog sabora. U skladu s člankom 199. Poslovnika dajem na glasovanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade RH. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova, 81 glas za, 1 glas suzdržan i 27 glasova protiv prihvatili prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade RH. Molim poštovanu zamjenicu ministra pravosuđa Sandru Artuković Kunšt da nas uvede u amandman br. 1 Vlade RH.
Hvala vam lijepo. Predlažemo spojiti članke 4. i 5. jer se oba odnose na dopunu odredbe o plaćanju sudskih pristojbi pa je to nomotehnički razlog. Evo, hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu br. 1 Vlade RH. Ocjenjujem da nema interesa. Zaključujem raspravu. Molim glasujte o amandmanu br. 1 Vlade RH. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 102 glasa za, 1 glasom suzdržanim i 3 glasa protiv prihvaćen amandman br. 1 Vlade RH i postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Amandman br. 2, poštovana zamjenice ministra.
Hvala lijepo. Posljedično predlažemo brisanje članka 5. Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Ocjenjujem da nema zainteresiranih za raspravu. Zaključujem raspravu o amandmanu br. 2. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 104 glasa za, ništa suzdržanih i 3 glasa protiv prihvaćen amandman br. 2 Vlade RH i postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 105 za, ništa suzdržanih i 2 glasa protiv prihvaćen i donesen Zakon P.Z. br. 915 u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Poštovane kolegice zastupnice i kolege zastupnici u Hrvatskom saboru uobičajen početak u zadnje vrijeme plenarnog zasjedanja Hrvatskog sabora za potrebe klubova zastupnika i njihovih potreba da se obrate javnosti vezano za aktualne situacije pojedinih pitanja. Ima li jutros? Ima. Poštovana zastupnika kolegica Mirela Holy.