Uvažene zastupnice i zastupnici, važećim Zakonom o cestama propisano je da se javne ceste razvrstavaju ovisno o njihovom društvenom, prometnom i gospodarskom značenju u autoceste, državne ceste, županijske i lokalne ceste. Predloženom dopunom regulira se nadležnost pravnih osoba koje upravljaju autocestama i državnim cestama te način završetka radova u izgradnji pojedinih dionica javnih cesta u slučaju kada se iste razvrstavaju iz autocesta u državne ceste i obrnuto. Na predloženi način omogućit će se kontinuirano izvršenje investicijskih projekata što će ujedno spriječiti i otkloniti moguće veće poremećaje u gospodarstvu. Naime, u slučajevima kada se javna cesta koja je razvrstana u autocestu, odnosno u državnu cestu razvrstava u drugu skupinu na način da autocesta prelazi u državnu cestu i obrnuto, a već se započelo sa izgradnjom pojedine dionice ili su u visokoj fazi izgrađenosti započete radove završit će pravna osoba koja je do trenutka razvrstavanja u drugu skupinu upravljala tom cestom. Pri tome je potrebno voditi računa o tehničkim karakteristikama ceste u koju se ta cesta razvrstava. U situaciji smanjenih investicija ovim zakonom omogućit će se nastavak započetih poslova građevinskog sektora niskogradnje. Predlaže se donošenje Zakona o dopuni Zakona o cestama po hitnom postupku sukladno članku 159. Poslovnika Hrvatskog sabora. Za provedbu ovog Zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u Državnom proračunu Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala lijepa. Da li izvjestitelji radnih tijela žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Prvi klub je Socijaldemokratske partije Hrvatske i poštovani zastupnik Vedran Babić. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani predsjedniče, poštovani zamjeniče ministra sa suradnicima, pardon sami, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Prijedlog zakona o dopuni Zakona o cestama. Zakonom o cestama uređuje se pravni status, način korištenja, razvrstavanje, planiranje građenja i održavanja, upravljanje, mjere zaštite i financiranje, koncesije, nadzor javnih i nerazvrstanih cesta. Dopunom Zakona o cestama riješit će se slučajevi kad se javna cesta koja je razvrstana u autocestu, odnosno u državnu cestu razvrstava u drugu skupinu na način da autocesta prelazi u državnu cestu i obrnuto, a već se započelo sa izgradnjom pojedine dionice ili su u visokoj fazi izgrađenosti. Započete radove završit će pravna osoba koja je do trenutka razvrstavanja u drugu skupinu upravljala tom cestom. Pri tome je potrebno voditi računa o tehničkim karakteristikama ceste u koju se ta cesta razvrstava. Možemo primjenu dopune ovog zakona prikazati na konkretnom primjeru. Stanovnicima moje Županije bjelovarsko-bilogorske te virovitičko-podravske na jednom, odnosno Koprivničko-križevačke na drugom pravcu bilogorsko-podravskog ipsilona ova izmjena jedina je nada da će navedeni projekt napokon saživjeti. Svojedobnom nelogičnom prekategorizacijom bjelovarsko-podravskog ipsilona iz državne ceste, odnosno brze ceste u auto-cestu započelo je odugovlačenje realizacije cijelog projekta. Većina nas upoznata je s činjenicom da je ugovor s poslovnom udrugom koja je trebala graditi ovaj projekt kao autocestu potpisan 29. travnja 2009. godine, dva dana nakon svečanog otvaranja u režiji FIMI MEDIA-e. Gotovo pola Vlade, sve članovi iz moje županije i Koprivničko-križevačke skupili su se pred šatorom postavljenim na iznajmljenom zemljištu i gledali kako se potpisuju prazni papiri umjesto ugovora. Nažalost, način na koji je investicija 2009. najavljena tako je i nastavljena do danas. Naime, krajem studenog prošle godine autoceste A12 i A13 prekategorizirane su u državne ceste, DC10 i DC12 te je Ipsilon prešao u nadležnost Hrvatskih cesta. Tako prema postojećem Zakonu o cestama nije moguća realizacija potpisanog ugovora poslovne udruge s Hrvatskim autocestama potrebno je isti izmijeniti na način kao što sam već naveo budući da su pred kategorizacijom ove dvije dionice prešle u nadležnost Hrvatskih cesta. Eventualnim raskidom postojećeg ugovora bilo bi potrebno nadoknaditi štetu učinjenu poslovnoj udruzi, a koja iznosi nekoliko stotina milijuna kuna. Ovom izmjenom zakona omogućit će se realizacija ugovora bez obzira na sadašnju nadležnost. Slijedom navedenog a kako su i željeli stanovnici moje županije Virovitičko-podravske i Koprivničko-križevačke gdje će se i dalje voziti besplatnom brzom cestom, a ne nekakvom autocestom klub SDP-a podržat će ovaj prijedlog Zakona o dopuni Zakona o cestama. Hvala.
Hvala lijepa i vama. Na vaše izlaganje imamo prijavljene dvije replike. Prva je replika poštovanog zastupnika Josipa Đakića. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa evo kolega iznijeli ste da ovaj projekt će jedino ovako preživjeti ovakvom izmjenom i dopunom zakona. naime, ovaj projekt živi i danas samo je godinu dana neplaćanja obaveza prema izvođačima radova zaustavilo ovaj projekt. 11 km nasute dionice prema Bjelovaru, 11 objekata, mostova i vijadukata koji su napravljeni na toj cesti za koje ministarstvo nije ni znalo pa je ministar izjavljivao kao i vi danas da nema ni početka radova, da je prazno slovo na papiru bilo. Trebate obići dionicu i vidjeti što se dogodilo na toj dionici. Hitnost zakona jednaka je kao i oni zakoni koji su se donosili nakon 2000. godine kada se zaustavila izgradnja autoceste prema Splitu. Jednako tako i sada u cestovnoj infrastrukturi se zaustavilo sve zbog toga što se u proračunu nije planiralo uopće sredstva i zbog toga su izvođači zapali u krizu, zbog toga je sigurno 10-ak tisuća novih nezaposlenih na Birou za zapošljavanje. Zaustavili ste sve projekte jer su to HDZ-ovi projekti obrazlažući da to nije potrebno, da to nema svrhu, da to nema nikakvoga razloga. Rekli su što će autocesta do Koprivnice, što će do Virovitice. I postoje objektivne kočnice izgradnji, a to su dokumentacija. Od Bjelovara do Virovitice tek je sada završena studija utjecaja na okoliš pa prije nije ni mogla dokumentacija biti gotova. U tom pogledu ja bih radije ovaj projekt pretvorio u stratešku investiciju nego ovakvom izmjenom zakona dopunjavao ono što ste propustili.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Vedran Babić. Izvolite.
Hvala. Kolega pa evo u dobrom dijelu vaše replike se slažem s vama da su se objekti izvodili, ali imajte na umu da sam podsjetio na 2009. kad se potpisivao ugovor po kojem nije izvedeno niti ama apsolutno ništa od radova, radovi nisu započeti u izgradnji same dionice i vi to jako dobro znate. Činjenica je isto tako da projekt treba raditi kao brzu cestu, a ne autocestu. I to pokazuju svi pokazatelji od brojila prometa. I vjerujem da se nije zavlačilo sa prekategorizacijom iz autoceste u brzu cestu, da se radilo samo brza cesta koja je jeftinija i da se krenuo realizirati sporedan ugovor da bi brza cesta već se dobrano približila vašoj Virovitici. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Dujomir Marasović. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, kolega Babić kako vas nije sram? Kako vas nije sram govoriti? Pa vi ne govorite ovdje kao jedan lokalpolitičar u ime svog sela nego govorite u ime SDP-a, vladajuće partije. Ova partija, ova Vlada u godinu i godinu i dva, tri mjeseca nije lopatu jednu udarila na autocesti, na državnoj cesti, na županijskoj cesti, na lokalnoj cesti, nigdje. Kako vas Babiću kolega nije sram ići omalovažavati prethodne izgradnje prethodne Vlade, kako vas nije sram nastupiti ovdje sa tom rečenicom da je neki papir bio krivi i da zato neka cesta nije obavljena ili napravljena? Što ste vi u godinu i pol dana poduzeli i napravili? Ništa. Vaša je logika kao što je logika bila 50, 60 godina od Splita do Zagreba, niste pomišljali napraviti 50 km treće trake da se može doći za 4 sata. To je ova logika i danas na sceni. I što je sa cestom Trogir-Split koja ima svu dokumentaciju, što je sa cestom Trogir-Split-Klis koja ima svu dokumentaciju? Što je sa cestom Trogir-Omiš koja ima svu dokumentaciju? I da vam dalje ne nabrajam. A vi meni spominjete tamo cestu kraj nekog sela i to opravdavate nerad ove Vlade u godinu i pol dana na području autocesta, cesta i lokalnih cesta.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Vedran Babić. Izvolite.
Hvala. Pa ja vjerujem da se vaš kolega Đakić neće složiti sa vama da ja spominjem cestu pored nekakvog sela. Ta cesta je vrlo bitna i za Bjelovar i za Viroviticu, a i za Koprivnicu. Definitivno niste u pravu kad govorite da nismo uradili ništa. Autocestu prema jugu, prema Dalmaciji započela je Vlada Ivice Račana i vi to jako dobro znate. Govorim da od 2009. godine projekt nije krenuo u realizaciju iz okolnosti koje sam već naveo. Nemojmo se baviti demagogijom i nije poanta bacati i zakopavati kamene temeljce i ne raditi po tome ništa pogotovo kad se radi o predizbornoj kampanji. Hvala.
Hvala i vama. I sljedeća replika i poštovani zastupnik Zlatko Tušak. Izvolite.
Hvala predsjedniče. Kolega Babić ja se u velikom dijelu slažem sa vašom diskusijom jer jasno da je nužna potreba građana Bjelovarsko-bilogorske županije, Koprivničko-križevačke županije i Virovitičko-podravske županije za gradnju brze ceste ili praktično onako kako je zovu bilogorsko-podravski ipsilon. Ono što me jedino ovaj brine unutar toga. Mi smo imali pred četiri godine da su se tamo iznajmili određeni dio zemljišta kada su se otvarali radovi, a ti radovi poslije četiri godine vidjeli smo da vrlo mali ili skoro ništa nije napravljeno s time da evo godinu dana na vlasti smo, ali godinu dana nam je praktički trebalo da shvatimo da je nužnost nastavak gradnje cesta ili autocesta i unutar toga prvenstveno ja na neki način svoju sigurnost nemam unutar toga da li ova aktivnost nije samo zbog lokalnih izbora i zbog lokalne promidžbe u izbornoj kompaniji, ali bio bi ovaj sretan zbog građana ove tri županije da ovi radovi stvarno krenu na Bilogorsko-podravskom ipsilonu.
Hvala i vama. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik vedran Babić.
Hvala poštovani kolega. Drago mi je što dijelite dobru vjeru zajedno sa mnom i evo uvjeren sam da ovo neće ostati na nivou nekakvih šatora i postavljanja kamena temeljaca i da ćemo definitivno krenuti ozbiljno u izgradnju Bilogorsko-podravskog ipsilona. Hvala.
Hvala lijepa. Završili smo s replikama. Idemo na raspravu po klubovima zastupnika. Sada je na redu Klub Hrvatskih laburista i poštovani zastupnik Mladen Novak.
Uvaženi zamjeniče, kolege, kolegice i kolege. Obrazloženje za izmjenu ovog zakona su bile da će se s time omogućiti nastavak radova. Ako će stvarno s tim omogućit nastavak radova, mi ćemo to zdušno pozdraviti, aplaudirat ćemo o tome, bit ćemo zadovoljni. Samo nisam siguran da će to stvarno biti tako. Prvu nedoumicu mi stvara sama činjenica da će jedna pravna osoba ulagat i dalje u nešto što će bit imovina neke druge pravne osobe. Tu sam malo skeptičan da li vam to zvuči logično da ulažete u nešto što znate da sutra će biti temeljni kapital i imovina nekog drugog pravnog subjekta. S druge strane taman da i ulažete, dal ćete ulagat onom dinamikom i na onaj način koji je potrebno i koji bi zadovoljavao potrebe toga. S treće strane nisam baš siguran da je to i tu će vjerojatno pravnici dat bolje mišljenje, koliko to ustvari uopće pravno utemeljeno da ulažete u nešto što je tuđe i onda poslije prenosi se kompletno vlasništvo. Ne znam, imam stvarno puno nedoumica koliko to uopće zvuči čak i logično. Predlagatelj čak ni kroz medije a ni ovdje nije spomenuo ono što će se postaviti sporno u ovom dijelu koji obrađuje ovaj zakon, a to je što će bit sa izvođačima koji su u međuvremenu otišli u stečaj, što će biti sa onima koji su otišli, koji imaju financijerske dubioze koje su nastale zbog ovog ajmo reć pravnog vakuuma. Što će bit sa izvođačima koji postavljaju pitanje izgubljene dobiti o radnim mjestima koja su izgubljena u tom dijelu, mislim da nema ni smisla pričat kada govorimo o ovoj temi. Danas je, na početku ove rasprave, čak su spomenuti i projekti odnosno čiji su to projekti i ja bi se isto osvrnuo na tu priču čiji su to projekti al ne u smislu čiji su, dal je to HDZ-ovo, SDP-ovo, HNS-ovo, nebitno, nego ono što me više smeta čiji su to projekti je nešto drugo. Dali je to projekt politike ili projekt struke. I to je ono što meni smeta što je kolega Babić danas spomenuo trebala je bit brza cesta pa je prebačena u autocestu, ista situacija je sa autocestom za Sisak. Ja vjerujem da puno ljudi pogotovo dolje iz Siska i Banovine i onaj dio koji dole gravitira da postavlja pitanje da li je autocesta za Sisak trebala bit autocesta ili je možda trebala bit brza cesta. Ako imate s autocestom imate pretpostavku da je situacija sa BIH dolje riješena, da se zna nastavak trase, da je to sve skupa dogovoreno. Međutim ovo je napravljeno slijepo crijevo, a promet po toj eventualno autocesti koji se može očekivat mislim da je stvarno zanemariv. Da se išlo sa izgradnjom brze ceste, ja vjerujem da bi danas već Sisak bio povezan sa Zagrebom takvom brzom cestom koja bi zadovoljavala sve potrebe građana i Siska, i Sisačko-moslavačke županije, odnosno tog dijela Sisačko-moslavačke županije koji gravitira na taj dio, a ovako i vjerujem da bi i BIH kao susjedna država našla svoj interes za tu poveznicu, a na ovakav način imam dojam da je to politika odradila iz nekih viših interesa, viših interesa ali na štetu građana. Sad nam predlagatelj nudi nešto za što tvrdi ovo je u interesu građana, ovo je, s ovim ćemo napravit ostvarit mogućnost za nastavak radova, s ovim ćemo pomoći građevinskim poduzećima koji rade ove projekte. Pa ja bi volio da se ovo i desi. Mi kao klub Laburista ćemo podržat ovaj zakon ali još jedanput ponavljam da sam izuzetno skeptičan pogotovo na argumente koji su iznijeti u medijima jel jedno s drugim iskreno rečeno nema dodirnih točaka. Hvala lijepo.
Na vaše izlaganje poštovani zastupniče imamo prijavljenu repliku poštovanog zastupnika Josipa Đakića. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa evo kolega Novak govorili ste o tome da je to projekt struke ili politike i postavljate tezu kao pitanje da li je to stvarno potreba hrvatskih građana županije Koprivničko-križevačke, Bjelovarsko-bilogorske i Virovitičko-podravske. Naravno da je, naravno da je potreba građana ali i gospodarstva. Ako smo svjesni da Istarski ipsilon koji je počet građen i donio je razvitak Istre, jednako tako i Klementina kako je zovu u Zadru donijela je brzi napredak i razvoj Zadra i zadarskog gospodarstva, dolazak investitora. Jednako tako očekujemo da ovom brzom cestom i o promišljanju i gospodarstvenika i struke uvijek je bilo to što će donijeti ta cesta da li ona bila brza ili bila autocesta. Ta je autocesta u svakom slučaju se mogla dati u koncesiju ukoliko nema novaca u proračunu i da koncesionar nju izgradi, a ne da koristi monetarizacijom naše sagrađene autoceste. I treća stvar, želim naglasiti da u ovom nema nikakvih političkih aspekata ali započeto je se trebalo nastaviti graditi, no međutim 2012.u proračunu nije bilo ni kune za tu daljnju gradnju tako nema ni sada u projekcijama proračuna Hrvatskih cesta, a Hrvatske autoceste svoj proračun potrošile i nema od kuda nastaviti graditi bez obzira na brzinu i promptnost donošenja ovog zakona.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Đakiću, dobro meni je jasno da ste vi okrenuli na svoj regionalni dio isto kao što sam ja govorio o svom regionalnom dijelu i to je s te strane razumljivo. Kada govorimo oko toga da li je nešto opravdano, postoji nešto što je ajmo reći optimalna potreba za izgradnjom ove ili one ceste, ali ne može mi nitko s nikakvim argumentima, volio bih vidjeti s kojim argumentima se krenulo u tu priču da ima opravdanje, da ima logike za izgradnje autoceste koja je dugačka 50km i nema svoj nastavak. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, ne pričamo o autocesti za Sisak. Ja sam o tome govorio ali vi ste okrenuli na svoj dio. Oko toga da je bila brza cesta, ona se vrlo lako proširi na autocestu. To je vrlo lako izvodljivo ali očito da je neki drugi argumenti su bili kod donošenja odluke. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeći klub je klub HDZ-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Josip Borić. Izvolite poštovani zastupniče
Hvala lijepo. Uvaženi predsjedniče, zamjeniče ministra. U uvodnom obrazloženju ovoga zakona predlagatelj je zapisao sljedeće "Zakonom o cestama potpisano je da se javne ceste razvrstavaju ovisno o njihovom društvenom, prometnom i gospodarskom značenju u autoceste, državne ceste, županijske i lokalne ceste. U slučajevima kada se javna cesta koja je razvrstana u autocestu odnosno u državnu cestu razvrstava u drugu skupinu na način da autocesta prelazi u državnu cestu i obrnuto, a već se započelo sa izgradnjom pojedine dionice ili su u visokoj fazi izgrađenosti započete radove završit će pravna osoba koja je do trenutka razvrstavanja u drugu skupinu upravljala tom cestom". To je izričaj iz obrazloženja predlaganja ovoga zakona. Drugo što sam smatrao za potrebno navesti je i hitni postupak kao razlog zbog čega se donosi na ovaj način i ovaj zakon. Tu piše "na predloženi način omogućilo bi se nesmetani nastavak te realizacija započetih investicijskih projekata što će ujedno spriječiti i otkloniti moguće veće poremećaje u gospodarstvu. Iz tih razloga se predlaže i njegovo stupanje na snagu danom objave u NN". To su dvije ajmo reći tvrdnje iz ovog jednostavnog zakona sa svega jednim člankom. No prije nego što krenem na taj bit, bit ovog zakona. Podsjetit ću na sve ono što se dešavalo u proteklih desetak godina od kada se krenulo intenzivno u izgradnju cesta u RH. Sve politike do sada govorile su da je funkcija autocesta prije svega prometno integrirati RH u svim svojim dijelovima i osigurati maksimalnu razinu sigurnosti na svim državnim i autocestama. Drugi zadatak je bio brži protok ljudi, roba i usluga. I treće ne manje važno, za ona javna poduzeća koja investiraju, koja stvaraju nove vrijednosti osigurati izgradnju određenu razinu prihoda kako bi se moglo isfinancirati sve što se gradilo ili se želi graditi u sljedećem razdoblju. Tu dolazimo do osnovnih pitanja zašto ovakav prijedlog zakona? No prije toga spomenut ću i nekoliko izjava dužnosnika iz Vlade iz prošle godine, ali i kao uvod u donošenje ovoga zakona iz ove godine. Pa je tako ministar financija prošle godine u 4.mjesecu izjavio sljedeće, citiram "osnovno je da nema daljnjih novaca u cestogradnji. Završava se prometni pravac do Ploča, sve drugo se ulaže u održavanje autocesta, državnih i regionalnih cesta". rekao je i sljedeće "da ni EU niti bilo koje druge institucije ne podržavaju daljnje ulaganje u cestogradnju u RH". to su riječi ministra financija. Da bi evo potpredsjednik Vlade gospodin Branko Grčić nedavno prije Vlade na kojoj je donesen ovaj zakon rekao "trenutno imamo 12 ugovorenih projekata vrijednih 4,2 milijarde kuna, a zbog zastoja u realizaciji izgubljeno je 1,1 milijarda kuna. Ti su projekti sada odmrznuti i kreću u realizaciju čim se steknu meteorološki uvjeti. Ti su projekti stali ponajviše zbog problema velikih građevinskih tvrtki no sada su uključene nove udruge izvođača s novim voditeljima projekata, pa se nadam da će u ovoj godini biti dovršeni". To su riječi potpredsjednika Vlade. Mi svi znamo da je u Hrvatskoj bilo planirano 13 cestovnih pravaca autocesta. Znamo i to da nisu završene. Slavonika na kojoj fali negdje 35 km, Dalmatina na kojoj fali gotovo 100 km do Dubrovnika, kvarnerska autocesta koja je trebala ići od spoja Križišće do Žute Lokve nije ni u začetku, fali u cjelini gotovo 70km. Sisačka autocesta A11 fali 38 km i ovdje je već spomenuti podravski ipsilon u svoje dvije dionice od kojih je jedna u izgradnji, a za drugu evo nismo čuli druga rješenja. U Hrvatskoj imamo ukupno 1273 km autocesta od planiranih 1780 na ovih 13 pravaca. Uspoređujući to sa jednom Kinom koja je samo prošle godine otvorila 87000 km novih autoputeva, koja u svojem sustavu i na svojoj površini od 9,7 milijuna km2 ima 4,1 milijun km autocesta, jasno je da se u Republici Hrvatskoj u prošloj godini desio zastoj, u potpunosti zastoj cestogradnje. Zbog toga se ovdje postavljaju i određena pitanja. Prvo pitanje, da li na ovaj način dobivamo neki drugačiji, novi model kojeg do sada nismo vidjeli u izgradnji cesta u Republici Hrvatskoj. To je prvo pitanje. Da li kroz ovakav prijedlog članka i zakona dobivamo nešto novo ili se nastavlja stari model, kreditna zaduženja, vlastiti prihodi itd. Drugo pitanje, da li se na ovaj način osiguravaju prihodi kao povrat određene razine investicija. To je možda i osnovno pitanje kad govorimo o podravskom ipsilonu. Ako smo autocestu pretvorili u brzu cestu hoćemo li je naplaćivati i hoće li investitor tu zbog određene razine manje uloženog novca ostvariti u sljedećem razdoblju u desetljećima određenu razinu prihoda kao rezultat ulaganja. Svi znamo da se u Hrvatskoj naplaćuju samo autoceste i da se tu mogu stvoriti prihodi. Sve ostalo biti će trošak. Ako se aktualna politika slaže s tim primjerom da je brza cesta jednaki supstitut za autocestu mislimo mi u klubu HDZ-a da to baš i nije točno. Već sam naveo jedan od razloga zašto se grade autoceste, a to je prije svega sigurnost. Kad govorimo o sigurnosti moramo reći da je u protekloj godini na Hrvatskim autocestama i državnim cestama poginulo 390 ljudi što je 28 osoba manje nego 2011., a kad se usporedi sa 1990. godinom kad ih je poginulo 1360 vidljiv je učinak izgradnje autocesta ne samo u onom dijelu reintegracije, prometne integracije Republike Hrvatske nego i podizanja razine sigurnosti na hrvatskim cestama. Svakako da taj cilj ovakvom promjenom zakona na dijelu podravskog ipsilona zasigurno neće doprinijeti smanjenju, mogućem smanjenju razine sigurnosti. podsjetit ću samo na vrijeme kad smo između Zagreba i Rijeke imali dio poluautoceste i na broj poginulih koji su na toj poluautocesti tada sa tri trake gotovo svakodnevno gubili živote. To je nešto na što treba jasno upozoriti. I ono što je možda vrlo važno, da li ima logike da HAC nešto gradi, a da onda netko drugi s time upravlja što se s ovim zakonom predlaže, čiji će to biti ajmo reći novci u investiranju, a čiji će biti novci u održavanju i povratu. I svakako na kraju dvojba zašto hitni postupak i što smo čekali godinu dana uz objašnjenje da ćemo krenuti sa izgradnjom svih pravaca, a radi se o dionici između Ravča i Ploča, tunelu sv. Ilije, izgradnji mosta preko Drave na Koridoru 5C, dionice Buševac-Lekenik na autocesti prema Sisku. Radi se o pravcu između Splita i Dugopolja na dionici Plano-Kaštel Stari i južne obilaznice oko Osijeka. Već sam rekao vrijednost, znači 4 milijarde, od toga sam potpredsjednik kaže da je zbog zastoja nastala određena razina štete i zašto sada hitni postupak kad smo imali punu godinu dana da to riješimo pa i ne na ovakav način jer ne mogu se ne oteti dojmu da je na ovaj način praktički aktualna vlast na neki način bježi od vlastite odgovornosti jer ipak je to pitanje zbog čega se kažem predlažu ovakvi zakoni na način da ćemo to možda sutra morat primjenjivat možda u nekim drugim objektima društvene infrastrukture ili ne znam čega. Klub HDZ-a će podržati ovaj zakon, ali čisto kao izraz želje da se konačno ta cestogradnja u Republici Hrvatskoj pokrene pa ako je ovo bio razlog što smo kažem, pokušavao kroz raspravu dovesti i u pitanje, čisto kao izraz želje da se cestogradnja u Hrvatskoj nastavi i da konačno se zaposli jedan dio građevinske operative i da dođe do veće zaposlenosti. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Idemo sa replikama. Prva replika i poštovani zastupnik Peđa Grbin. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem uvaženi gospodine predsjedniče. Počet ću za početak s jednim ispravkom netočnog navoda, Kina ima ukupno 96000 km autoceste, a prošle godine ih je pustila u promet 11000, ali toliko samo o tome koliko vodite pažnju o detaljima. Ono na što ću vam ukazati je sljedeće. Mi u Hrvatskoj se moramo odmaknuti od postojeće prakse, a to je praksa da na područjima gdje nema mjesta autocestama radimo megalomanske, ultramoderne prometnice. Svaka čast, svaka čast, ali izlaz Vučevica kojim prolazi samo dvjestotinjak vozila na dan ili manje. U mjesecu siječnju to bude 60-tak vozila na dan ne smije se ponoviti. A znate zašto se taj izlaz dogodio? Zato što ceste i izlaze nismo gradili prema tome da li ih ima smisla graditi, da li to promet opravdava ili ekonomija, nego zato što je to blizu rodnog mjesta premijera. Takvu politiku mi više voditi nećemo i ne smijemo. Upravo zbog toga se donosi ovaj zakon, a iz još jednog razloga. Zar želite da sada sve obustavimo, sve zaustavimo, kažemo o.k. Više Hrvatske autoceste ovo ne mogu graditi, obustavlja se postupak, raskida se ugovor, plaćaju se penali i raspisuje se novi ugovor sad od investitora Hrvatskih cesta da se gradi brza cesta. Pa to je van pameti! Takvo raspolaganje državnim novcem kakvo je bilo do sada više se ne smije ponoviti. Hvala lijepa!
Hvala i vama. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Josi Borić. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa već kad smo kod Kine evo ja ću reći, znači da ta država u proteklih 10 godina izgradila 4,1 milijun kilometara autoputeva. 4,1 milijun sa ovih 87000 i sa površinom od 9,7 milijuna kvadratnih kilometara sigurno ne bih postigla ovakav gospodarski rast i sve ovo što se događa tamo da je ostala na tome što vi govorite. Nisam ja čitao krivo, nego govorim ono što piše. A što se tiče vaših primjedbi zašto nešto treba ili ne treba opravdanosti izgradnje infrastrukture ili ne to je vječito pitanje svih politika i zašto izlaz na nekom dijelu ne znam autoceste Dalmatine je upitan, a nije upitan na Istarskom ipsilonu ili negdje drugdje. To je pitanje kojim se kažem, ako se želi na toj razini razgovarati ovdje u ovom Domu dozvoljavam. Vi ste u kampanji meni se čini za gradonačelnika. Imate pravo govoriti što hoćete, ali infrastruktura u ovoj Republici je donijela određenu razinu napretka posebno u turizmu. I sve što se događalo ako je i bilo krivo s neke strane postoje institucije koje će o tome davati svoje sudove. To nismo mi ovdje u Hrvatskom saboru. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani kolega Borić, sad me još više muči Kina. Sad više ne znam, u nedoumici smo jel' 96000 kilometara sagrađeno, jesu to milijuni kilometara. Ali još bi mi bio bolji podatak da ste mi rekli koliko u Kini košta farbanje tunela. Recimo to bi meni bilo daleko da li su oni, pa možda smo mogli Kineze uvesti da nam oni pofarbaju tunele. To bi bilo jednostavnije i vjerojatno puno, puno jeftinije. I mogli bismo završiti neke ceste. Cesta je jedna od najslabijih karika u HDZ-ovoj vlasti sasvim sigurno, a to će se klupko valjda i razmrsiti ovih sljedećih godina. Ovo što se tiče brzine gradnje mene nije osupnula Kina nego Japan. Sjetite se nakon potresa za nekoliko dana je bila u potpunosti uništena cesta napravljena nova za nekoliko dana. Nama je potrebno godinu dana da donesemo jedan zakon koji se može u tjedan dana napraviti. Tako da jesmo mi čudna zemlja.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Zlatko Tušak. Izvolite.
Hvala predsjedniče. Kolega Borić, ja se u jednom dijelu ne bih slagao sa vašom diskusijom a ona se odnosi usporedbu bivše brze ceste prema Rijeci i usporedba sa bilogorsko-podravskim ipsilonom znajući da je ona cesta u Rijeci imala samo preticajni trak i da su se na tom traku dešavale saobraćajne nesreće. Dok bilogorsko-podravski ipsilon su odvojene dvije trake u brzoj cesti tako da kada ste govorili o njezinoj sigurnosti ona u svakom slučaju će biti sigurna i daj Bože da ona se što je moguće prije završi. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Evo uvaženi kolega Borić, neću ja spominjati ni Učevicu ni Dugobabe ni farbanje tunela, ali čak bi se i mogao složiti s većinom ovoga što ste vi rekli. Sigurnost na cestama i zbog toga se vjerojatno i grade autoceste, samo je pitanje koliko dođe kilometara autoceste u određenom razdoblju. Isto tako, taj isti kilometar autoceste u jednom drugom razdoblju. Ali pustimo da se o tome bave i nadležne institucije koje su vezane prije svega za zaštitu zakonitosti. Ali sigurnost u svakom slučaju. Pa evo, budući da dolazim iz Slavonije i Baranje, upravo ta sigurnost na tim državnim cestama u Slavoniji i Baranji je upravo najmanja. Podsjetit ću da je i ovaj Hrvatski sabor još 2007. godine usvojio amandman mene kao zastupnika, iako je tada SDP bio zabranio davanje ovih amandmana iz razno raznih razloga. Međutim, taj amandman do dan danas nije praktično realiziran. Radi se o tri državne autoceste D-46, D-118 i D-515 i D-38. Pa sam čak i pozvao i ministra i starog i novog i zamjenika ministra da se jednostavno provozaju tim cestama jer to više ne liči ni na makadam. I ukoliko ostanu zdravi nakon te turističke vožnje, ukoliko ostanu zdravi sa svim bubrezima, s plućima, sa svim ono što čini unutrašnjost ljudskog tijela tada ću im ja podići spomenik u srcu Slavonije u Đakovu. No, niti ministra niti zamjenika niti ne znam čega, a pričamo o sigurnosti prometa na cestama i o razvoju cestogradnje. Pa to je katastrofa!
Hvala. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Igor Češek. Izvolite poštovani9 zastupniče.
Kolega Boriću, govorili ste o sigurnosti prometa na autocestama i slažem se s vama da je stupanj sigurnosti u prometu daleko veći na autocestama nego na državnim cestama. I upravo je to jedan od razloga zašto građane i Koprivničko-križevačke i Bjelovarsko-bilogorske i Virovitičko-podravske županije zanima nastavak izgradnje brze ceste odnosno Podravskog ipsilona. Upravo je to jedan od razloga i sama povezanost tog dijela Republike Hrvatske sa ostatkom Hrvatske. Dakle, svjedoci smo od prije nekoliko 10-aka dana da je i sam ministar Maras izjavio da je u Ministarstvu prometa rezervirano 4,2 milijarde kuna za prometnu infrastrukturu. I on kaže da dio je namijenjen za brzu cestu Vrbovec-Bjelovar-Virovitica međutim ne znamo koliki je to dio i kada će doći do nastavka izgradnje te ceste.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovana zastupnica Ivana Posavec Krivec. Izvolite poštovana zastupnice.
Zahvaljujem predsjedniče. Kolega vaša rasprava me uistinu potakla na jedno razmišljanje. Sigurno nam je svima skupa u interesu da stvorimo što bolju prometnu infrastrukturu jer zasigurno je prometna infrastruktura temelj svakoga razvoja, temelj gospodarstva. To je ono što Hrvatskoj neophodno treba i za što je Hrvatska vjerojatno propustila puno vremena. Ali danas otvarate ovdje pitanje odnosa autoceste, odnosa brze ceste, odnosa cijena koštanja izgradnje autoceste ili sa druge strane ceste i korištenja tih istih cesta. Danas kada se zapravo ne bi uopće smjeli vraćati na to koliko su hrvatske autoceste u kom periodu koštale, njihova izgradnja i njihov razvoj jer kada bismo imali jedinstvenu tablicu koštanja izgradnje autocesta u periodu ovih zadnjih 10 godina i usporedili koliko je izgradnja autoceste koštala 2001., 2002., 2003., 2005., 2006. ili 2007. godine onda bismo sigurno mogli imati i jednu matematiku koliko smo više autocesta u ovom zadnjem periodu mogli izgraditi i da su ove sve koje danas spominjemo ceste, brze ceste ili autoceste mogle biti gotove. Otvaramo pitanja ravnomjernoga razvoja RH koji mora imati potencijal u gospodarstvu. Pa onda evo i polazeći sa perspektive Zagrebačke županije kao prstena Grada Zagreba postavljam pitanje tog dualizma. Jednoga dijela koji je vezan na autocestu i koji jednako tako ima gospodarske zone koje se žele razvijati i koje imaju perspektivu i drugoga dijela županije koji je orijentiran na brze ceste koje nemaju autocestu i sigurno imaju startno bolju poziciju. Mislim da je vrijeme da počnemo strateški promišljati i da nađemo model po kojem ćemo stvoriti jednake preduvjete za razvoj cijele Hrvatske, za razvoj gospodarstva i otvaranje novoga radnoga mjesta. Ako je to brza cesta, ako je struka rekla da je brza cesta nešto što otvara više mogućnosti u odnosu na autocestu onda neka to bude brza cesta. Ali budimo spremni donijeti odluke i ići u tom smjeru.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvažena zastupnice ja sam sa pravom postavio određena pitanja i evo otvorili smo određenu razinu rasprave. Da li je ovo dobro ili nije dobro to će pokazati vrijeme. Mislim da sam s pravom postavio pitanje ulaganja državnih sredstava kroz započeti projekat pa prebacivanje istog na brzu cestu i pitanje povrata tih istih sredstava. Vi ste sada rekli da brza cesta osigurava bolje uvjete od autoceste ne'. Pretpostavljam da u mjestu u kojem vi živite ili gdje nema gospodarskih zona da nećete onda tražiti izlaz sa autoceste ove moguće koja ide prema vašem kraju, ali to je kažem vaš posao. Mi smo u proteklih 10-ak godina čuli podosta rasprava o autocestama. Ukupna razina ulaganja koliko sam uspio iščitati kreće se na razini 60 milijardi kuna. Da li je to puno, da li je malo, da li je km izgrađene autoceste na brdskom području jednak km izgrađene ceste u nizinskom području pa nam je sve jednako? Znači, izgraditi nešto tamo gdje ima kamena i gdje nema kamena ili na jednako zahtjevnom terenu? To su pitanja, međutim pretpostavljam da su se provodili javni natječaji, da su posao dobivali ljudi temeljem zakona, a ako je bilo određenih po vama saznanja koje samo vi imate na toj strani onda će valjda te institucije te priče dovesti do kraja. Kako sada stvari stoje ja to ne vidim. Možete vi meni govoriti što hoćete i za tunele i za ovo i za ono, ali optužnica nema. Da li je netko kriv? Ne znam, ja ne znam. Da li vi to znate? Vjerojatno vi znate, ja ne znam. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeća replika i poštovana zastupnica Vanja Posavac. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani kolega rekli ste na kraju svoje rasprave zašto hitni postupak i zbog čega se čekalo godinu dana? Pa ja bih to pitanje zašto se čekalo godinu dana postavila vama, a vi odgovor sigurno znate zašto se čekalo godinu dana. Na bilogorsko-podravskom ipsilonu smo samo mogli vidjeti svečana otvaranja pred lokalne izbore i nakon toga postoji dokumentacija o tome jedne tačke i jednog djelatnika koji je sjedio, pušio i pio pivo i kad smo ga pitali što radi rekao je čekam. Tako se čekalo. Da ste malo manje farbali tunele mogli ste ozbiljnije pristupiti izgradnji autoceste i biti učinkovitiji, a da li vi ovom raspravom želite reći građanima Bjelovarsko-bilogorske, Koprivničko-križevačke, Virovitičko-podravske županije da njima brza cesta ne treba jer ona je sa velikom radošću čekana i ona je vrlo, vrlo važna za gospodarstvo sve te tri županije koje se naravno nadovezuje na gospodarstvo cijele RH.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Josip Borić. Izvolite poštovani zastupniče.
Uvažena kolegice po vašem govoru i meni se čini da ste i vi kandidat za nekog načelnika i gradonačelnika jer zaista nisam vidio ništa sporno, ja sam u svojoj raspravi rekao da ćemo podržati ovaj zakon kao izraz naše želje da se cestogradnja u Hrvatskoj nastavi. A naveo sam vam razloge zašto sam tj. doveo sam u pitanje hitni postupak zbog toga što je potpredsjednik Vlade gospodin Grčić rekao ti su projekti stali ponajviše zbog problema velikih građevinskih tvrtki no sada su uključene nove udruge izvođača s novim voditeljima projekata pa se nadam da će u ovoj godini biti dovršeni kad se stvore meteorološki uvjeti. To je rekao vaš potpredsjednik. Pa što bih ja trebao misliti da proteklih godinu dana nismo imali dobro vrijeme i da su ceste stale. I da nije kriva HDZ-ova Vlada ili ne znam što nego problemi građevinskih tvrtki, a vi to vodite u jedan sasvim drugi kontekst. Tu je problem. A to zbog toga što vi idete u određenu kandidaturu, a vidim da svi tamo se javljaju koji žele biti sutra gradonačelnici i načelnici i da je počela predizborna kompanija ovdje u Hrvatskom saboru, a mi smo htjeli samo govoriti o ovom. Hvala lijepo.
Nažalost kompanija je stalno u Saboru. Osma replika i poštovani zastupnik Josip Đakić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa evo kolega Boriću, u svojem izlaganju sve ste dobro obuhvatili i rekli ste da ćemo podržat ovaj projekt čijom su ovom izmjenom zakona, iako sam ja dosta skeptičan u pogledu toga s obzirom da u proračunu Hrvatskih cesta a ni autocesta nema tih novaca s kojima će se nastaviti raditi pogotovo na Podravskom ipsilonu. Kad govorimo o tome, potrebi ili ne potrebi ove ceste jasno je za reći da 12 tisuća vozila koja frekvencija mjerena od strane instituta u Virovitici opravdava autocestu na tom prostoru. Jednako tako prosjek na podravskoj magistrali je 7 tisuća vozila što također opravdava izgradnju autoceste. S druge strane želim naglasiti nije točna informacija koju stalno serviraju gospodine Boriću nama da se nije osim tački i lopate ništa učinilo. Ja ću ponoviti, 11 km nasipane trase prema Bjelovaru, 11 objekata, mostova i nadvožnjaka koje sam osobno obišo poslije izjave gospodina ministra da su tačke i lopata samo bili. Najzahtjevniji objekt prema Koprivnici je prijelaz tj. nadvožnjak preko magistralne ceste. Jednako tako Koprivnička županija je donijela prostorni plan i uvrstila tu cestu dok grad Koprivnica nije to želio učiniti. I danas pitanje da li grad Koprivnica je donio u Prostornom planu odluku da li dolazi na istok ili na sjever autocesta ili brza cesta. Stoga postoje mnogi razlozi da se sumnja u opravdanost ovog hitnog postupka ovog zakona i vjerujemo da je on zapravo predizborni.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Josip Borić.
Kolega Đakiću, evo u potpunosti se slažem, vi očito vidite što drugi ne vide. To je legitimno i to je moguće. Međutim ono što mi svi vidimo u RH činjenica je da je na autocestama prošle godine bilo dva milijuna automobila manje uslijed rezultata rada Vlade RH, tj. podizanja cijena autocesta. Valjda je to bio interes da se kažem ljudi voze manje plaćaju skuplje. To je jedina činjenica. A kad govorimo o tome što se vidi, ne vidi, evo ja dolazim iz područja Primorsko- goranske županije i mi smo tamo imali također u planu izgradnju jednu važnu autocestu, Kvarnersku autocestu koja ide od Rupe preko Rijeke pa završava na Žutoj Lokvi, zbog toga su otišli i neki ministri iz ove Vlade. Vi barem vidite tih 11 km, mi ne vidimo ništa, a postoje određena razina dokumentacije i svega ostaloga, pa ćak ne fali ni dobre volje koliko čujemo od strane i aktualne vlasti. Ali jednostavno se ne radi ništa i ja mislim da nije to uvijek bio problem što piše u zakonu ili što piše u određenom članku zakona nego je to pitanje određene razine politike. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Na redu je Klub zastupnika HDSSB-a i poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepa predsjedniče Hrvatskog sabora. Bila je mali nesporazum ali sve u svedu u redu je jer sam mislio da ste me pozvali za repliku, ali ja imam raspravu u ime Kluba HDSSB-a Hrvatskog demokratskog saveza Slavonije i baranje. Evo danas vodimo raspravu o cestama, o prijedlogu zakona o dopuni zakona o cestama s Konačnim prijedlogom zakona i to po hitnom postupku. Godinu dana ništa o cestama, ni jedne stavke u proračun RH a sad je hitni postupak. Danas kada o tome raspravljamo u isto vrijeme se održava u Splitu tribina, na Sveučilištu u Splitu tribina s naslovom „S faxa na EU biro.“ Samo toliko da usporedim kamo i što ova Vlada radi. Dakle godinu dana nikakvih naznaka u svezi cestogradnje ali zato uredno se organiziraju tribine u našem visokim učilištima kako će naši mladi s faxa odlaziti na EU biroe, pa sad takva politika će pokazati svoje rezultate vrlo skoro nažalost. U Slavoniji je koja je spomenuta u ovom, zapravo nije ni spomenuta izrijekom ali smo čitali iz medija da se radi dakle ovdje u ovom zakonskom prijedlogom da je obuhvaćena južni trak južne obilaznice kod Osijeka i most na Dravi. Iz nekakvih izvora koje ovdje imam a znam da je na koridoru 5 c netko taj rimski broj čita i kao slovo, jel slovo v dakle na tom koridoru 5 c, i u suton vladavine HDZ-a i njegovih koalicijskih partnera donesen je Zakon o financiranju izgradnje gdje je uključen koridor 5 c s time da je radilo se o relaciji Metković-granica BIH kao i dovršetak mosta na rijeci Savi kroz Svilaja, zapravo Stružana, točno po katastarskoj općini Stružani i nastavku prema Belom Manastiru i mađarskoj granici. U Slavoniji u kojoj je da ne kažem najveće brdo bundeva, evo kasnimo debelo sa izgradnjom koridora 5 c, a za most na rijeci Savi koji bi trebao imati četiri trake pao je natječaj odnosno odustao je onaj koji je dobio natječaj. Neću spominjati namjerno imena firmi kako ne bih nikoga reklamirao ili antireklamirao, tako da BiH i RH taj most koji vrijedi 50 kako kaže u Bosni 50 milijuna konvertibilnih maraka ili ukupno oko 200 milijuna kuna je neizvjestan. Iako je bilo otvaranja radova na spojnici između sadašnjeg A3 autoceste i koridora 5C koji je izgrađen sa navodnim mjestom gdje će početi izgradnja mosta. Pa se pitam ovdje je zamjenik ministra ili pomoćnik kako se već zove ne znam da mi to i objasni? Jednom prilikom sam imao tu sreću ili nesreću u kasne noćne sate se voziti iz Voćina prema Slatini i dalje prema Zagrebu. Ali pitao sam domaćina ima li ceste između Voćina i Pakraca, rekli su da ima ali da se tamo samo može traktorom proći. Spojnica dvije županije Požeško-slavonske i Virovitičko-podravske. Katastrofa, niti je o tome itko misli niti je igdje nalazim u dokumentima Hrvatskih cesta, autocesta, Vlade nerazvrstanih takvu jednu vrlo važnu prometnicu. Nadalje, ovdje kaže u ovom zakonskom prijedlogu da Hrvatsku državu i hrvatski proračun ovo neće koštati ništa, da ne iziskuje nikakva dodatna sredstva. Ja sam odmah pomislio da će u stilu vladajućih da kažem i partije to biti omladinska radna akcija, kako ide ono "drugarska se pjesma ori" da će oni to napraviti na taj način sve ove ceste koje su ovdje zacrtane. E sada, naknadno doznajem da je to oko 4 milijarde kuna. E sada kako to nikog, ići će navodno na proračun, znači zaduživanje. Pa svejedno bilo to u proračunu ili ne bilo u proračunu to će naši građani u svojim visoko nametnutim svim mogućim nametima od ove Vlade platiti, pa bilo to u proračunu ili ne bilo. Jedino kažem da se okrenete onom bivšem jugoslavenskom načinu provođenju new dila '32.godine što je bio u Americi pa idemo na omladinske radne akcije. Iako i to više ne bi mogli s obzirom da se evo putem one tribine naši mladi tjeraju na europske biroe jer na našem tako i tako ne mogu naći posla. Ja se sada bojim, ovdje se ne spominje, ovdje se spominjalo da su neki ministri vukli za svoje krajeve, da su dovlačili ceste nepotrebno evo kako ste rekli gdje je kod Dugobaba izlazi Vučevica itd., nažalost ta naša Slavonija kao da nikada nije imala nikakvog ministra pa ništa nije dovlačio ovamo. Evo imali smo i premijera iz pokoj mu duši, iz redova partije koji je bio iz Slavonskog Broda i nikada podvožnjak na državnoj cesti, podvožnjak tzv. u Osječkoj ulici nije izgrađen, čak nije ni projekt napravljen bio do prije godinu dana. Valjda će se netko sjetiti više da kažem i taj Brod i taj podvožnjak na kojemu stoji 20 tisuća vozila kada prolazi dnevno sa 65 zatvaranja brklje, 20 tisuća vozila je frekvencija prometa. Po europskim standardima je to 10 tisuća dopušteni, a evo 20 godina i više se čeka na izgradnju jednog podvožnjaka. Ako je to tolika poteškoća za državu Hrvatsku, za HŽ ili nesporazuma između toga tko je to dužan napraviti, HŽ pa tako je nebitno. I to nije ili ne treba biti u državnom proračunu. Ja ne znam ali stvarno je dosta toga više. I sada ovdje se navode određen da kažem cestovne relacije i u ovim više novinskim izvješćima negoli samome zakonskom prijedlogu kaže "osim Podravskog ipsilona riječ je o dovršenju Vijadukta i dionica između Dravče i Ploča". To znači da je autocesta Zagreb-Dubrovnik promijenjena. Dakle umjesto punog profila autocesta od Dravče do Ploča bit će autocesta. Ja očekujem od vas gospodo iz SDP-a da ćete vi od Ploča do Dubrovnika ostaviti zbog sve tanje niti prema jugu Hrvatske ostaviti običnu cestu, dakle onu kao što je državna cesta sa dvije trake. A od Cavtata do Vitaljine i Konavala i do Rt-a Oštro da će biti nerazvrstani put. S obzirom na populacijsku politiku i s obzirom na to kako stoji stvar s ovim popisom stanovništva pa možda i neće trebati veći jer zaista onaj jug Hrvatske dolje Vitaljina, Pločice, MOlunat i ostali zaista može neće ni trebati toliku, jer neće biti ljuti tamo više. Ja bih iskreno govoreći volio bez obzira što to netko misli da je to megalomanski projekt ili to, ako mi mislimo razvijati i strateški razmišljati za budućnost da je ta autocesta kroz RH do juga Hrvatske do najjužnije točke trebala ostati puni profil autoceste. Bez obzira što dolazim iz Slavonije govorim ovako. I sada u svezi ovih predizbornih kampanja i ovih naših kandidata saborskih za gradonačelnika ovdje ili ne znam načelnike općina moram reći da je zapravo pa cijeli ovaj zakon zapravo u predizbornoj funkciji pred lokalne i regionalne izbore. Cijeli ovaj prijedlog je upravo u toj funkciji pa se ne morate posebno nešto javljati svaki za svoje. Ali kad već govorimo o tome izlascima u Križu sa autoceste A3 onda moram reći da Brodsko-posavska županija čeka izgradnju dva izlaza na svom dijelu koji je dugačak 130 km već godinama. Nažalost, opet nemamo ministra ili nemamo nekoga lobista koji u Vladi da kažem navlači i vuče kao što je to netko odradio za Križ recimo. Meni je drago da Križ ima izlaz, kamo sreće da imamo tako i više izlaza sa autoceste A3 kao što ima Križ. To je sasvim, da me ne bi krivo shvatili. I na kraju krajeva doći će HDSSB i u Križu osniva se, tako da znate, uskoro. U svakom slučaju, svaka investicija kao što je rekla gospođa Merkel je dobrodošla jer onda kada je društvo u krizi i država u krizi upravo investicije mogu pokrenuti i potrošnju i zamah bilo građevinske ili neke druge operative. Nažalost, vi to godinu dana gospodo vladajući niste shvatili niti ste imali pojma niti ste o tome razmišljali niti ste ovo predlagali. Gdje te bili godinu, 14 mjeseci, 13-14 mjeseci. Bolje ikad nego nikad, kaže naš narod pa ćemo eto s obzirom na to, u klubu HDSSB-a smo u našim razgovorima približno o tome da budemo za ovaj zakonski prijedlog ali evo do petka imamo vremena za još razmisliti. Hvala lijepo.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Imamo prijavljene replike. Idemo po redu. Prva je poštovanog zastupnika Domagoja Hajdukovića. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolega, moram ne nekoliko stvari reagirati, možda ste u ovom zadnjem dijelu to i dobro primijetili. Dakle svakako investicije jesu ono na čemu ne treba štediti u ovo krizno vrijeme, međutim jedna od intencija ovog zakona je da t investicije se zaista isplaćuju ljudima koji su dobili natječaje i koji na tim projektima rade. Jer što se dešavalo, dobili ste, znači firma se javila na javni natječaj, dobila ga je, izvela je radove, čekala je na isplatu i u međuvremenu je propala jer novac nikad vidjela nije. Druga stvar, spominjete stalno koridor 5. Ja se tu moram osvrnuti na jednog vašeg stranačkog kolegu koji je pobjeđivao javnost Osječko-baranjske županije, da ne upotrijebim jednu vrlo jaču riječ, kada je govorio da su radovi stali, da se koridor 5C više ne gradi, a tada je pokušavao prikazati kao svoj osobni trijumf i trijumf vaše stranke što se koridor 5 i dalje gradi. Koridor 5C se gradi, gradio se i završit će se što je naravno od izuzetne važnosti za Osječko-baranjsku županiju, ali i Slavoniju i Baranju u potpunosti. I više puta ste spomenuli nezaposlenost mladih. Ono što me posebno smeta tu kada govorite o mladima koji su na burzi što je činjenica, možemo se zapitati zašto je tome tako, ali mislim da je dovoljni pokazatelj tome koliko je vama zapravo stalo do mladih i do gospodarstva kada vaša stranka na čelu Komisije za gospodarska pitanja Osječko-baranjske županije, ne podcjenjujući tu ničije kvalifikacije, predlaže čovjeka koji je pomoćnik mlinara i jedva da je osnovnu školu završio. Kolega, mislim da je to dovoljni dokaz vaše tobožnje brige za gospodarstvo i za mlade. Hvala.
Hvala i vama. I odgovor na repliku poštovanog zastupnika Bore Grubišića. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Hajduković, vi ste jedan obični demagog i politikant, to prvo. A drugo, recite mi kad ste već za investicije jel vam Centar za energetiku i njihovih pet automobila, da ne kažem blindiranih poput Sanaderovih, odlična investicija za razvoj Hrvatske, što je vaš potpredsjednik Vlade i predsjednik Vlade potpisali zajedno i vaš ministar Linić. Samo mi to recite. Gdje je vaš Centar za energetiku i što je napravio za godinu dana, osim što je zaposlio vaše podobne kadrove kao što ih zapošljavate svuda po Hrvatskoj. to je vaša jedina investicija, zapošljavanje kukurikavaca po Hrvatskoj. Drugo, ne kaže da smo mi ubjeđivali, mi nikada nismo ubjeđivali nikoga pa ni SDP, mi smo ih uvjeravali da je potreban koridor 5C i izgradnja, a ubjeđivanje se negdje drugdje radi. U Hrvatskoj se uvjerava nekoga. A kao treće, vršili smo pritisak na vašu Vladu upravo takvim istupima ovdje u Saboru i svuda gdje smo mogli da ne bi slučajno zaboravili koridor 5C i slavonsku tu žilu kucavicu. Gospodine Hajduković, malo pameti u glavu.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Zoran Vinković ima protiv kluba nešto.
Svakako da imam dopunu obzirom da sam znao da će se kolega Hajduković, a možete se uvjerit ako pitate ministra Vrdoljaka jer ova Vlada je namjeravala stati sa izgradnjom koridora 5C i sa aktivnostima na izgradnji Dravskog mosta. Pa pitajte ministra. Dakle ovdje se nije radilo o Žutoj Lokvi gdje je smijenjen jedan ministar, ne radi Komadininog zakona kolega Grubišić. No mene više muči što se u ovom Saboru ne vodi kvalitetna rasprava na što upozorava i Ustavni sud. Dakle ovo je zakon i u pravu ste kolega Grubišić, obični predizborni zakon i vrlo brzo ćemo kao i za vrijeme HDZ-a imat onaj kamionet sa onim kamenima temeljcima, pa hoće školu dobit će školu, hoćeš dvoranu ima i dvorene, hoće cestu evo ti cesta, hoćeš državnu cestu ma dobit ćeš i državnu, hoćeš autocestu dobit ćeš i to. Samo ja opet pozivam u Slavoniju pa čitavu Vladu i ministre posebno i ove koji su otišli u mirovinu i oni koji su se iz mirovine vratili, koji vode Hrvatsku da dođu u tu Slavoniju, provozaju se tim službenim automobilima sa dobrim amortizerima. Ja garantiram, izići će bolesni, bubrezi će im se pomjeriti, oči će im ispadati od tih silnih rupa na državnim cestama. Amandmani ne prolaze, pa da ste htjeli nešto napravit onda bi prihvatili niz amandmana koje opozicija, između ostalog i HDSSB zatražio u državnom proračunu. Ovo je sad prodavanje demagogije tri mjeseca pred izbore i džaba šta pričate kolega Hajduković, nećete biti župan, nemate šanse.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite poštovani zastupniče odgovor na repliku.
Hvala kolega Vinković [[Upadica Vinković: Naložite u Đakovu možda vam prihvate.]] Ja naložio, a vi još dodali drva. Ali ovo što ste govorili za amandmane, pa da. Sjetimo se samo, ovo je već drugi proračun, drugi proračun, ova Vlada, Kukuriku vlada Plana 25 donosi već drugi proračun gdje mi ulažemo amandmane uredno pa i u cestogradnji. Međutim ne, ne daj Bože da bi slučajno HDSSB-u neki amandman prošao. Tražio sam od Vlade da mi izlista koliko se novaca potroši za najam prostora u Bruxellesu i u Strasbourgu za našu misiju, veleposlanstvo, konzulat. I sjetili se, vidi pa da. Trebalo bi kupiti zgradu, hrvatsku zgradu a ne davati u najam. Pa nije bitno što sam ja to izrekao i potakao. Nije uopće bitno je li to HDSSB, SDP, HDZ. Hajmo učiniti dobro nešto za Hrvatsku, za Slavoniju poglavito.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Grubišić, naravno da smo mi svi za jačanje prometne infrastrukture i svaki gleda to iz svog lokalnog hajmo reći aspekta, poglavito mi iz sredina koji smo bili zapostavljeni u dosadašnjem dijelu izgradnje. Vi ste govorili o svojoj problematici u Slavoniji i Baranji, a ja ću reći u onom dijelu gdje ja osjećam potrebu reći a to je Podravsko-bilogorski ipsilon jer sam i osobno svjedočio naporima i sam sam u tom dijelu značajno sudjelovao. I bio sam i na onom otvorenju čuvenom o čemu je govorila kolegica i nije mi žao, jer je tada započet. Ali reći ću vam jednu stvar. Bili su tada nazočni na tom otvorenju i kolege sa lijeve strane. I nije točno da nije ništa napravljeno. Napravljeno je naravno, započet je posao i sad se tu dolazi do onog momenta o kome ste govorili vi financijskom dijelu. Naime, ministar prometa stalno je govorio bilo je utrošeno 70, 80 milijuna. Na kraju se ispostavilo oko 300 milijuna kuna. I zasigurno su napravljeni zahvati o kojima je govorio kolega Đakić. E ali međutim, tu mi izražavamo strah i bojazan od te ministrove računice. Jer ja ću vam samo reći jedan primjer raspored sredstava za ŽUC-ove, za Županijske uprave za ceste. Od 400 milijuna kuna prošle godine moja županija Koprivničko-križevačka je dobila 13,6 milijuna kuna, a na primjer evo njegova županija je dobila 30 i nešto iako svi parametri govore u prilog naše. I u tom dijelu glede financijskog ovog momenta ja izražavam bojazan, jer novca nema predviđenoga u proračunu i u tom dijelu se izražava bojazan, jer mi smo preživjeli u Koprivničko-križevačkoj županiji, bilogorskoj vremena razna, obećavano je, rečeno novca nema i u tom dijelu pušemo na hladno. Zato držim da i ova vaša rasprava u tom smislu da je ovo predizborni jedan potez u svakom slučaju.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega počet ću od kraja vaše replike. Naime, jedan je ministar suđen zbog reflektora što ih je uveo na stadion u svom rodnom selu. Evo vidite neki drugi ministar svojoj ŽUC-u svome u svojoj županiji. Pa možda će bit sudova još, ja ne znam i to ne plediram za to, ali valjda je sve po slovu zakona. Ako ne bude vidjet će se još kasnije. Ima dana, ima godina. No, što se tiče onoga što je napravljeno. Ja samo znam da su se pojeli janjci i da je bačena kod ovih svih otvaranja radova, pa me čudi da vi kada ste osam godina na vlasti, vi dakle iz HDZ-a da se vi žalite na to da nije napravljeno ništa u vašoj županiji. Pa meni to uopće nije jasno. Pa što niste prisili svoga predsjednika Vlade, svoga ministra ili je on samo pravio reflektore po svojim stadionima. Ja ne znam šta se tu događa? Zašto se vi žalite uopće? Osim što ste pojeli jance na otvaranju vijadukta itd. itd.
Hvala lijepa. Povreda Poslovnika poštovani zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Povrijeđen je članak 216. Kolega Grubišić netočne stvari iznosi. Dakle, ja nisam rekao da nije ništa učinjeno. Napravljeno je značajno. Napravljeni su dakle u dijelu Koprivničkoga ipsilona, a o janjcima sad vi govorite kao na neki način neke ironije itd. Pa pojeli su se janjci na mnogim drugim mjestima, ali ovdje je napravljeno značajan dio zahvata i započet je jedan postupak koji naravno je trebalo nastaviti. I u tom dijelu ne govorite točne stvari i na taj način mene omalovažavate. Hvala lijepo.
Poštovani zastupniče, članak 216. nije povrijeđen to vam je jasno. Zloupotrijebili ste Poslovnik, ali neću vam dati opomenu, ali upozoravam da to nije korektno. 216. bi zaista bio povrijeđen kad ne bi govorio o temi o kojoj svi govorimo danas. Hvala lijepa. Završili smo oko, izgubit ćete na ovoj sjednici očito pravo da ispravljate povredu Poslovnika da je najavljujete. Sada prelazimo na raspravu sljedećeg kluba. To je klub nezavisnih zastupnika u Hrvatskom saboru. Očito svi drugi klubovi su zavisni. Izvolite poštovani zastupniče Ivan Grubišić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, zamjeniče ministra, kolegice i kolege. U ime nezavisnih zastupnika u Hrvatskom saboru mi ćemo podržati prijedlog ovog zakona, ponajprije iz toga što će neki radovi biti obnovljeni i ići će se prema završetku nekih dionica i do državnih cesta, autoputeva ili županijskih cesta i lokalnih cesta. Podržat ćemo dakle prijedlog bez obzira na zastoj koji nije tako baš jasan kako izgleda iz prijedloga i sigurno da predizborna kampanja će se odraziti ne samo na ovoj raspravi nego i na drugim raspravama, ali to predsjednik dozvoljava, navodno legalno i legitimno. Ja ne bih želio podjelu pa i kad se radi o ovom prijedlogu zakona između lijeve ili desne opcije nego bi bio za to što je rekao gospodin Borić da će se podržati ovaj prijedlog ne zato što je sve u redu nego zato da se krene i da nešto radimo. Zato bih bio vrlo rado bio bih raspoložen i zadovoljan da prihvatimo prijedlog da izglasamo izmjene zakona i da se radovi nastave, a da to ne bude na kratko vrijeme dok traju izbori nego da radovi se nastave i kasnije. Mene ovdje zanima jer prevladava rasprava na lokalnoj razini, zanima me i potičem jednu raspravu i jedan prijedlog, a to je da se računa na povezanost Knina sa Dalmacijom i Knina sa Hrvatskom. Mi iz Dalmacije zahvaljujući Dalmatini skratili smo za 1 sat put iz Dalmacije u Zagreb ali ga plaćamo i za nas to nije rješenje jer se Dalmatina odvela u Posedarje i preko Maslenice koja je često zatvorena. I smatramo da postoje i da država treba osigurati alternativne pravce. U tom smislu plediram da se brzom cestom od Dugopolja prema Kninu spoji Knin sa Dalmacijom i od Knina da se brzom cestom tunelom na Gračac da se ne penje ni cesta ni vlak gore sve do vrha i da produžava za sat vremena vožnju bilo jednim ili drugim sredstvom, da se napravi tunel, da se poveže Knin brzom cestom sa Gračacom i brzom cestom sa Splitom, odnosno južnom Dalmacijom ili preko Pelješkog mosta da se spoji i Dubrovnik i da brže dođemo u Zagreb a alternativnu cestu moramo imati i radi zatvaranja Maslenice kad je nevrijeme itd. Što se tiče nastavka autoputa od Ploča do Dubrovnika mišljenja sam s obzirom na nedostatak sredstava, a i nisu ni predviđena u proračunu da bi bilo dobro da se ide brzom cestom, smanjuje se broj vozila koja idu prema jugu i brza cesta bi isto riješila vrlo brzo taj prometni pravac. Manje košta, kažu 30% od autoputa, i lakše bi se to izgradilo. Što se tiče povezanosti Hrvatske sa jugom mislim da bi trebalo dobro razmisliti i apeliram na zastupnike da BiH po mom mišljenju nemaju preko Neuma izlaz na more. Oni izlaz na more mogu imati samo ako im Hrvatska da koncesiju na dijelu Luke Ploče. To bi im bio izlaz i to bi bila njihova trgovina sa zemljama Mediterana i srednjeg Istoka i Hrvatska bi tu dobila i oni bi dobili izlaz na more, a da nama u vidu spajanja Hrvatske sa jugom dozvole pravac koji bi bio najjeftiniji i najefikasniji. To su neka od mojih razmišljanja i nezavisnih zastupnika i smatram da bi o tom trebalo voditi računa. Posebno naglašavam povezanost Knina kao najvitalnijeg grada u Hrvatskoj sa Dalmacijom i sa Hrvatskom. Da je najbolji način povezivanja Knina da se od Dugopolja, a i ova brza cesta Solin-Klis koja se gradi tako dugo druga traka i svi su prometni, sva je mehanizacija maknuta da bi to trebalo učiniti što prije jer je na toj cesti za vrijeme turističke sezone promet oko 40 tisuća vozila u jednom danu. To je nedopustivo da drugi grad po veličini bude usporavan prometno i osporavan prometno. Koliko će ovaj Dom imati utjecaja i mogućnosti da se neke stvari dogode za opće dobro vidjet ćemo, ali mi ćemo kao nezavisni zastupnici dati podršku da se počne raditi, da se radovi nastave i da dođe do bolje povezanosti juga i sjevera Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo prijavljene replike. Prva replika i poštovani zastupnik Ivan Šuker. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani gospodine i kolega Grubišić dakle nije sporno da nitko u ovom Domu neće dignuti ruku za to da se nastavi cestogradnja u RH. Međutim, ovdje imaju dvije elementarne stvari za koje nisam čuo niti odgovor predlagatelja niti u ovoj raspravi,a to je da s ovim prijedlogom zakona krše međunarodni računovodstveni standardi i Zakon o računovodstvu a to je elementarna stvar da vi ne možete ulagati svoje novce u tuđe osnovno sredstvo. I druga stvar je većina cesta i autocesta u RH se izgrađuje iz kredita, vi kad ste zatražili kredit, kad ste raspisali natječaj za kredit, onda ste ponudili isto tako iz kojih sredstava ćete taj kredit vraćat i vi ili naplaćujete cestarinu ili imate druge prihode. Da li je to iz cijene litre benzina, da li je to iz one naknade koja se plaća prilikom registracije a to su vaši sigurni prihodi temeljem kojih vi garantirate da ćete vratiti nešto. I vi kad mijenjate kategoriju ceste onda mijenjate izvor prihoda. Dakle imate problema s onima koji vam je dao kredit i automatski kršite niz pravila. Dakle nije sporan ovaj zakon nego su sporni svi drugi akti. Ista priča vam je prilikom izgradnje autoceste ili brze ceste uništi se niz lokalnih cesta kojima kamioni dovode robu na tu autocestu i kasnije to ostane na teret jedinicama lokalne samouprave da poprave da naprosto nemaju novaca za to jer vele Hrvatske autoceste one ne mogu ulagati novce u prometnice koje nisu njihove nadležnosti. Dakle ovo je samo jedan pokušaj koji je gospodine zamjeniče ministra zakonski nerazrađen i mene čudi da Ured za zakonodavstvo Vlade RH nije upozorio na ove stvari. Svi oni koji se bave sa financijama, koji su sudjelovali nekad u rukovođenju tvrtkama, znaju da vlastita sredstva ne možete ulagati u tuđe osnovno sredstvo bez njegove suglasnosti. Isto tako ako ulažete točno se mora znati zašto ulažete inače vam taj dio sredstava. Ok. Hvala. Nastavit ću drugi put.
Hvala lijepo. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite poštovani zastupniče.
Vrlo kratko. Ja mislim da je gospodin Ivan Grubišioć napravio lapsus kad je rekao da se Knin treba povezati sa Dalmacijom i Hrvatskom. Mislim da su to neke stare povijesne karte koje ne bismo trebali ovdje o njima govoriti u Saboru u ovom kontekstu.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivan Grubišić. Izvolite.
Činjenica je da je Knin izoliran i da je u središtu pažnje samo jedan dan u godini, to je 5. Kolovoza. Ako mislimo na Knin, onda treba misliti duže, treba ga povezati s ostatkom Dalmacije i s Hrvatskom na drukčiji način, a nama omogućiti da u Zagreb dođemo brže i da ne ovisimo dolasku u Zagreb o vremenu i zatvaranju Maslenice ili tunela Sv. Rok. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa poštovani kolega don Ivan Grubišić je u svom izlaganju iznio svoje viđenje i način prometnog povezivanja juga Hrvatske. To je njegovo pravo, jasno da ocjenjuje kako i na koji način je dobro povezati jug Hrvatske i Dubrovačko-neretvansku županiju. No ja bih želio reći da je u proteklih 20 godina rađeno nekoliko studija, prometnih studija o načinu prometnog povezivanja Dubrovnika i Dubrovačko-neretvanske županije. I kao rezultat mnogobrojnih analiza, studija, kako i na koji način povezati jug Hrvatske prevladao je stav da je grad Dubrovnik, Konavle, Dubrovačko primorje, Pelješac i taj dio Hrvatske potrebno povezati punim profilom autoceste koja ne bi bila samo u funkciji prometnog povezivanja samo tog dijela Hrvatske već bi bila i dio jadranskog i Oskog koridora koji ne bi završio na Osojniku ili na Debelom brijegu već bi dalje išao prema Crnoj gori, prema Albaniji i završio bi u Grčkoj. Prema tome bilo kakav drugi profil javne ceste bila ona brza ili neka druga cesta, u svakom slučaju ne bi bio trajno rješenje, ne bi bio sastavni dio tog jednog jadranskog i Oskog koridora. A što se pak tiče ovog dijela koji se odnosi na prolaz kroz Neum i poziciju susjedne države u BIH, ja mislim da su to dva odvojena predmeta koje ne treba povezivati. Ne treba povezivati prolazak kroz Neum, odnosno bolje rečeno povezivanje krajnjeg ruba Hrvatske sa statusom luke Ploče i korištenjem luke Ploče za potrebe susjedne države. Naime RH i danas pruža BIH status države najpovlaštenije države u luci Ploče, prema tome takav jedini i mogući način korištenja same luke a prometno povezivanje juga je jedino ispravno morskom … [[Govornik se ne razumije]] Pelješcu.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Ilija Filipović. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Dakle, ja ću se referirat samo na dio izlaganja gospodina zastupnika grubišića. Spomenuto je, svakako sam za to da krenu ove investicije, dakle jednostavno bez investicija ova zemlja nema budućnost kao niti jedna druga i neka krenu investicijski poslovi jer u prometnoj infrastrukturu to je jako potrebno a mi znamo kako je to bilo. Kad je bila Njemačka u najvećim recesijskim problemima tada je premijerka Merkl otvorila investicijski ciklus u Njemačkoj. Što se tiče BIH i povezivanja prolaz koridora 5 c, on mora proć preko puno rijeka, koje je … [[Govornik se ne razumije.]] rekao valja nama preko rijeke, dakle puno rijeka, i Dravu i Savu i Neretvu da bi došla, da bi taj koridor stigao do Ploča a treba napraviti i puno mostova i zato apsolutno podupirem takvu jednu priču. što se tiče povezivanja juga Hrvatske sa ostatkom Hrvatske, prolaz kroz Neum to kažu lokalna tijela vlasti Hercegovačko-neretvanske županije i uzmorskog grada Neuma, dakle primorskog grada Neuma. Ne govorim ja o izlasku na otvoreno more, to je posebna priča koja je špekulantska, to svakako prihvaćaju ljudi u Neumu, ali to mora biti kao jedno privremeno rješenje, treba se orijentirati na konačno rješenje a to je izgradnja Pelješkog mosta i svakako bi to trebalo tu nekakvu povezanost sa jugom ići ovo što je rekao i kolega Bačić dati prioritet Jandransko-Jonskoj cesti koja je međunarodni projekt. Luka Ploče će biti sigurno u funkciji kada koridor 5C dođe do kraja. I kada već spominjemo mnoge ceste, da spomenem još jednu, a odnosi se na vrlo važnu gdje ima samo su životinje napravile jednu stazu, to je između Iloka preko Strošinaca do Gunje da se poveže dakle Ilok sa ostalim dijelom istočne Slavonije [[upadica: Hvala lijepa.]] dakle da se i o tome malo vodi računa.
Hvala lijepa. Nastavak rasprave po klubovima zastupnika. Sada je na redu klub HNS-a u Hrvatskom saboru i poštovana zastupnica Nada Turina Đurić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine zamjeniče, kolegice i kolege. Zakonom o cestama propisano je da se javne ceste razvrstavaju ovisno o njihovom društvenom, prometnom i gospodarskom značaju i to u autoceste, državne ceste, županijske i u lokalne. Ovim zakonom se predlaže da u slučajevima kada se javna cesta koja je razvrstana u autocestu odnosno u državnu cestu razvrstava u drugu skupinu na način da autocesta prelazi u državnu cestu i obrnuto, a već se započelo sa izgradnjom pojedine dionice ili su u visokoj fazi izgrađenosti započete radove trebalo bi završiti pravna osoba koja je do trenutka razvrstavanja u drugu skupinu upravljala tom cestom. Ovo je jedna jako zavisno složena rečenica, ali mislim da je sasvim jasno što je predlagatelj zakona ovime htio reći. Ovaj zakon rješava jedan praktičan problem odnosno daje praktično jedno rješenje i HNS će ga podržati. Naravno da svaka rasprava o cestama, a pogotovo o autocestama u Hrvatskoj je tema slična nekim temama koje jako volimo kao što je npr. Nogomet. Svi sve znaju, struka se naravno najmanje pita i najmanje sluša. Pa ću ja nekoliko rečenica reći na tu temu. S obzirom da bi se moglo beskonačno diskutirati ovdje tko je više ili manje zaslužan za sadašnje stanje u hrvatskoj cestogradnji i mnogobrojne probleme u funkcioniranju državnih tvrtki koje upravljaju državnim cestama jer mi smo na autoceste nažalost trošili previše u tom smislu da nismo trošili racionalno. Dokaz tome je nažalost i dosta veliki broj afera koje su pratile i naše državne tvrtke koje upravljaju tim autocestama ali i izvođače radova i kooperante izvođača radova na pojedinim dionicama koje su se gradile i na odražavanju objekata koji su već izgrađeni. Naravno nebrojeni su razlozi koji u ovom trenutku značajno otežavaju normalan tijek investicija i izgradnje u hrvatskoj cestogradnji ali sve u konačnici možemo podvesti pod jedan osnovni razlog, a to je da nedostaju financijska sredstva odnosno da nedostaje kapital. Ovdje se govorilo o planu izgradnje autocesta koji je vrlo dobro postavljen početkom 2000.-ih godina i obuhvaćao je mrežu autocesta u cijelosti. Znači mreža je bila postavljena na način da i ove dionice o kojima se danas govori da fale i da je pitanje kada će biti izgrađene i one su bile uključene u taj plan odnosno u model financiranja izgradnje mreže autocesta. Nažalost, tijekom desetak godina izgradnje autocesta došlo je i do značajnijih probijanja financijskih planova za izgradnju cesta i potrošena su na neki način ona sredstva koja su trebala biti, znači na neke dionice koje su trebale biti u nekoj kasnijoj fazi izgrađene. Isto tako mi smo u ovih 10 godina nažalost često brkali prioritete izgradnje pa ja ovdje moram budući da se dosta lokalpatriotski diskutiralo s ove govornice reći još jednu stvar, a to je da je sigurno najfrekventnija autocesta Rijeka-Zagreb nije izgrađena po prioritetima koje je rekla struka nego su neke druge dionice da ih ovdje ne spominjem s obzirom da isto mislim da su važne, ali sigurno nisu u tom trenutku bile prioritetne barem ne po njihovoj financijskoj isplativosti izgrađene kasnije. Nikad nitko nije izračunao što bi se dogodilo da je recimo pun profil autoceste Rijeka-Zagreb izgrađen tri godine ranije. Vjerojatno bi ta autocesta imala dosta velike prihode pa bi našoj državnoj tvrtki autocesti Rijeka-Zagreb bilo vjerojatno puno lakše financirati neke projekte koji nisu pod koncesijom odnosno koji se ne naplaćuju kao što je zaobilaznica grada Rijeke. Zašto o svemu ovome govorim? Pa zato jer želim skrenuti pozornost na to da smo svi ponosni što smo izgradili autoceste u ključnim segmentima smo povezali Hrvatsku. na tome nam čak i zavide i naši najbliži susjedi koji u ovim teškim recesijskim vremenima u široj regiji, pa i u cijeloj Europi teško mogu sanjati da će u nekom kraćem vremenu ovakve projekte moći napraviti u svojim državama. Međutim moramo isto tako priznati da nismo najbolje gospodarili u cestogradnji i dokaza za to ima nebrojeno. Isto tako budući da se ovdje spominjala i dionica planirane autoceste između Križišća i Žute Lokve. Naravno, osobno s obzirom da dolazim upravo iz tog kraja sam se jako zalagala da barem započnemo izgradnju te dionice. Ali s obzirom na sve ovo što sam prije rekla, znači o svijesti, o tome da financijska sredstava nema, da ćemo za neke od tih dionica vrlo teško naći i koncesionara s obzirom na njihovu isplativost, vjerojatno će neke od tih dionica morati počekat neka bolja vremena, a ako bi ih uopće išli graditi vjerojatno bi ih mogli graditi isključivo iz budžeta. Budžet znamo da nam nije u situaciji da se upušta u tako velike investicije. A ako se i upušta dozvolite isto tako da ovdje kažem da onda smatram da je recimo za regiju iz koje dolazim u ovom trenutku bi bila važnija i bolja odluka izgraditi novu bolnicu sveučilišnu nego graditi autocestu između Križišća i Žute Lokve. Iako naravno netko će reći da brkamo kruške i jabuke, ali u konačnici ako bi to bila budžetska investicija onda bi moj glas išao i svakog razumnog ja mislim građanina naše regije bi glas išao za izgradnju bolnice. Tako da kad govorimo o investicijama u cestogradnji i onoj ideji koja je nekako nas svih obuzela u jednom trenutku, uvjetno rečeno dobrih vremena gospodarskih, da će svatko imat autocestu u punom profilu do svog kućnog praga, mislim da moramo revidirati ta svoja prije svega razmišljanja, a onda naravno i konačno počet slušat struku o tome kakve ceste, kojeg profila treba graditi, pogotovo za ove dionice za koje znamo danas u punom profilu sigurno stvaraju nove gubitke za Hrvatsku državu. Hvala lijepa. Naravno da ćemo ovaj zakon zbog svojih praktičnih razloga podržati u ovom hitnom postupku. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Idemo sada na replike kojih je prijavljeno dosta. Prva replika i poštovani zastupnik Dujomir Marasović. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče. Kolegice, vi ste rekli da su se sredstva koristila neracionalno. Vjerojatno imamo i nekih afera i sve je to javnosti poznato, od toga nitko niti bježi niti smije bježati. Ali ja vas pitam, 2011. dobitak u javnim poduzećima 550 milijuna kuna, 2012. za vrijeme vaše vlasti sada gubitak 250 milijuna. Znači razlika je 800 milijuna. Znači vi ste uspjeli u godinu dana prolumpati, potratit, izgubit ja ne znam na koji, ne bih ja rekao neke druge kvalifikacije, 800 milijuna kuna samo za godinu dana plus milijardu kuna što je sam potpredsjednik Vlade, moj Splićanin Branko Grčić rekao da je upropašteno, izgubljeno milijardu kuna, kolegice dobro slušajte, na račun toga što ste kasnili i što ste spavali godinu dana. Vi ste upropastili milijardu i 800 kuna u godinu dana dok niste udarili dlan o dlan. Vi ste totalna propast. I ništa se drugo ne može reći. I što se sad možete samo dat tumačenje u kratkoj replici od 2 minute. 2000. godine kad je već autoput Split-Zagreb dobio svoje konture, obrise, tunele itd., čekali ste dvije godine i kad su dolazili izbori 2003. niste znali što ćete sa vlašću, onda ste nastavili raditi autoput, uhvatila vas je panika. Eto tako ovaj zakon, žali Bože ovog vremena i ovog papira. Ovo je samo jedan predizborni zakon, ne znate što ćete sada jer su svi pokazatelji gospodarstva dole, ništa se u državi ne gradi i sad ćete reći narodu da ste s jednim komadom papira vi to pokrenuti, ma što ćete pokrenut, pa tko vam je smetao u godinu dana…
Hvala vam lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo. Kolegica Turina, očito opravdavajući zastoj ili pak neizgradnju cesta u Republici Hrvatskoj u ovih 13-14 mjeseci vladajućih u Kukuriku koaliciji kaže da joj nedostaje kapital ako sam ja dobro čuo i shvatio. Pa ako čitamo dobro ovaj zakonski prijedlog ovdje piše da ne trebaju sredstva iz proračuna Republike Hrvatske, u ovim materijalima koje smo dobili. Pa ako ne trebaju sredstva što smo čekali godinu i pol dana, ni godinu, eto 13-14 mjeseci da se pokrene upravo ovo što sad govorite. Nadalje, govorili ste, ja to nazivam ličko-primorskim ipsilonom, dakle Križišće-Žuta Lokva cesta, dakle ono što je vaš kolega Komadina iz mjesta u kojem i vi živite, dakle otišao, tako kažu, tako i on kaže. Dakle o tome da je potrebna izgradnja takve autoceste kako ne bismo putujuću za Rijeku išli do Bosiljeva pa onda koristiti dvije katete umjesto jedne hipotenuze, to je svakome shvatljivo i razumljivo. Ali umanjivati profil tzv. dalmatine ili jadransko-jonske autoceste koja bi trebala spajati i Albaniju i Grčku to je zaista nerazumno. To je potpuno nerazumno, bez obzira na stanje kako vi kažete financija, a kako se odnosit prema njima najbolje reče gospodin Marasović, zapravo ispadne štetočinski. Nadalje, kada govorimo o uštedama i o efikasnosti onda je nekada prije u strateškim nekim naznakama postojala cesta Varaždin-Koprivnica-Virovitica-Slatina-Našice-Vukovar-Ilok-Županja, to je ujedno i odgovor kolegi Filipoviću, ali eto o tome više nema nitko nijedne riječi.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče. Pa uvaženoj kolegici želim replicirati u dijelu gdje se osvrnula na prioritete, tj. da je autocesta Rijeka-Zagreb trebala biti izgrađena ranije, pa da bi slijedom toga danas imala bolje rezultate. Rezultati i u prošloj godini govore da ta cesta bilježi pad prometa od 1,7% bez obzira što je izgrađena u punom profilu, a to doživljavam kao rezultat poskupljenja koje je nastalo povećanjem cestarina na toj dionici kao i na dionici Dalmatine i nekim drugima kojim upravljaju Hrvatske autoceste i ARZ. To su činjenice. Rekli ste da autocesta A-7 tzv. kvarnerska autocesta nije započeta. Činjenica je drugačija. Autocesta je započeta. Izgrađeno je 34,4 kilometra, počinje na slovenskoj granici od Rupe preko Rijeke i treba završiti na Žutoj Lokvi gdje bi se postigla puna dužina od 103,5 km. Međutim, to nije prioritet ove Vlade. Zbog toga smo vidjeli otišao je i jedan ministar kao objašnjenje zbog čega odlazi i pitanje je kada će to postati. Podsjetit ću na vrijeme 2003. i to vrijeme kada je obnašala vlast koalicija također gdje je HNS imao resor javnih radova i tu mogućnost da tu cestu Rijeka – Zagreb završi u punom profilu. Tada to nije bio prioritet HNS-a. Gradile su se ceste prema Varaždinu i prema nekim drugim pravcima. Međutim, tek dolaskom HDZ-a ta se cesta završila u punom profilu. To je očito bio primjer određivanja prioriteta i tu kritiku trebate namijeniti sebi, svojoj stranci, ljudima koji vode vašu stranku jer su to trebali davno prije učiniti. To je jedino što treba napomenuti, da ne govorim o dugovima koji su onda nastali, a danas se ne spominju iako se sada svi pozivaju opet na neke novce potrošene unaprijed. Sjetite se rasprava 2004. godine kada su se igrale hajmo reći ovdje u Saboru, priče su igrale o 6 ili 7 milijardi kuna ugovorenih radova koje je trebalo nastaviti. HDZ se nije pozivao na ono što je bilo nego je nastavio raditi i izgraditi i napravljeno je jedan veliki dio cestovne infrastrukture.
Hvala lijepo. Isteklo vam je vrijeme. Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Nada Turina Đurić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine Borić, moram naglasiti da sam na početku rasprave načelno govorila o cestogradnji i da nisam spominjala niti jednu političku stranku i niti jednu vlast, niti jednog premijera, nego sam ukazivala na nedostatke koji su se kontinuirano pojavljivali u svih 12, 13 godina intenzivne izgradnje autocestama i nikoga nisam abolirala u svojoj diskusiji od odgovornosti da se radilo krivo. Ali mi moramo bit svjesni da se u jako puno stvari radilo krivo i da to tako više neće moći ići za razliku od vaše diskusije gdje pokušavate i svoje propuste unutar tih 12 godina koje uopće ne želite ni sa najmanjom primisli priznati, a jesu i činjenične su. Za razliku od vas ja sam bila poštena pa sam govorila načelno o svima koji su se bavili tim poslom proteklih 13 godina.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovana kolegice Turina, ovim Zakonom se zadržava postojeći investitor na pojedinoj prometnici na način da temeljem Odluke o razvrstavanju javnih cesta, pojedina cesta može prijeći u cestu niže kategorije primjerice autocesta u državnu cestu. No međutim, tu odluku o tome o razvrstavanju donosi ministar. Dakle, ministar u Vladi Republike Hrvatske je temeljem ovog Zakona sada ovlastan određenu prometnicu iz autoceste promijeniti u državnu cestu. To na žalost ne može napraviti ministar, odnosno postoje drugi akti, a o tome ću kasnije u pojedinačnoj raspravi koji definiraju prometnu infrastrukturu u Republici Hrvatskoj. I kada tim aktom bude definirana pojedina prometnica, njene karakteristike poprečni i uzdužni profili, onda se utvrđuje koje to tijelo, koje to javno poduzeće u Hrvatskoj investitor na toj prometnici. Prema tome, odluka o razvrstavanju dolazi post festum, a ne prije odlučivanja o gradnji pojedine prometnice. Tako da se i meni čini. Tu se slažem sa gospodinom Šukerom. Kad je riječ o izgradnji autocesta, investitor mogu biti samo Hrvatske ceste ili autocesta Rijeka-Zagreb. Kad je riječ o državnim cestama onda su to Hrvatske ceste. Prema tome, ne vidim razloga zašto kada se utvrdi da je došlo do promjene i da pojedina cesta više nije autocesta, pojedina prometnica već je državna cesta da onda taj nastavak financiranja nije preuzelo i javno poduzeće čija će to bit imovina i koje će tu prometnicu za vrijeme njenog korištenja i održavati. Tako da je prilično sporno ostaviti pojedino javno poduzeće da financira na tuđu imovinu.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolegice Turina Đurić usporedili ste ceste, izgradnju cesta sa nogometom u kojem kao svi sve znaju vjerojatno aludirajući nas ovdje u ovom Visokom domu. Ja osobno o izgradnji cesta nešto znam jer sam eto u svojoj jedinici lokalne samouprave uistinu smo dosta tih nerazvrstanih cesta izasfaltirali i gradi se po sistemu posteljica, nabijanje, sabijanje, prvi, drugi sloj, onda dolaze bankine, a na ovim većima je redoslijed sličan samo još dolaze i prateći objekti. Druga stvar rekli ste da mi govorimo lokal patriotski. Ja držim da je to legitimno i da je u redu. I vi ste čak u dijelu svoje rasprave, a mi koji dolazimo iz Koprivničko-križevačke i Bjelovarske ili Virovitičko-podravske županije mi razmišljamo uvijek o našem Podravsko-bilogorskom ipsilonu i zato smo strašno sretni da je započet taj i gdje su napravljeni određeni zahvati naravno po pravilima struke u kojoj kažete. A tu se kaže, struka kaže da se ide uvijek na ove komplicirane objekte nadvožnjake itd., ide se i u tom dijelu je napravljeno oko 7 tih izuzetno važnih, a naravno i dio te posteljice je napravljen. E sad dolazi i mislim da na tim temeljima trebamo nastaviti, a sad dolazi onaj ključni momenat o kome ste vi govorili a to su financije. I tu mi izražavamo skepsu nažalost jer ne vidimo predviđena sredstva, a budući imamo loša iskustva mi iz Koprivničko-križevačke županije u tom djelu mi pušemo na hladno i bojim se da ovo neće biti tako ne samo kao što je rekao moj kolega Grubišić ne samo pečenje janjaca nego se bojim da je ovo samo po ovome bijelom papiru farbanje. Hvala lijepo.
Hvala i vama kolega Milinković. Ostaje pravilo učiti, učiti i učiti. Hvala lijepa. Idemo na sljedeću repliku, poštovana zastupnica Ana Devčić Komparić. Izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa evo i ja sam primijetila kolegice da ste u svom dijelu rasprave spominjala Rijeku, znači govorili ste dosta lokalpatriotski, a s obzirom da dolazimo iz istog kraja i spomenuli ste jednu tezu, a to je izbor prioriteta. Dakle, Žuta Lokva ili KBC Rijeka. S obzirom dakle da dolazimo iz istog kraja i da nam je i jednoj i drugoj stalo vjerojatno i do Žute Lokve a i do KBC-a ja bih svih ovdje zajedno htjela podsjetiti vas a i sebe na to da je ove godine RH samo za kamate na dug će platiti 10 milijardi kuna, a znamo da Žuta Lokva dođe negdje oko 2 milijarde kuna, a prva faza KBC-a Rijeka je oko milijardu kuna. A i kolega Milinković u replici je spominjao svoj kraj i skepsu oko novaca, ja kažem da nije bilo ovog duga od 10 milijardi kuna mogli smo mi izgraditi i prvu fazu KBC-a Rijeka i Žutu Lokvu, a i vjerojatno kolegi Milinkoviću u njegovom kraju isto tako.
Hvala lijepa. Idemo na pojedinačnu raspravu. Iscrpili smo listu prijavljenih klubova zastupnika o ovoj temi u Hrvatskom saboru. Prelazimo na raspravu u trajanju od 10 minuta. Prvi na redu je poštovani zastupnik Damir Kajin. Nema ga u dvorani, gubi pravo na raspravu o ovoj temi. Sljedeći je poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ma i ja sam kao i vi pogledavao po dvorani, ovoj sabornici, gdje se nalazi Kajin da li je tamo, ovdje, ali evo nismo ga našli pa nadam se da će doći, da će nam se vratiti uskoro. Dakle, ne znam gdje sjedi sada, to mi nije jasno jel'. Ali dobro, dakle o ovom zakonu sam govorio u ime kluba i sad evo nakon određenih razmišljanja i svih ovih govora koji su bili polako se kristalizira ona jedna poanta o kojoj ću evo još malo par riječi još reći. Naime, donošenjem ovoga zakonskog prijedloga ispada kao da se Vlada Republike Hrvatske valjda zabunila što u proračunu za ova dva proračuna koja je donosila nije zapravo ništa u svezi ove materije, izgradnje cesta i autoceste nije napravila, nije predložila ništa. I eto sad nakon te zabune ministar se dosjetio jadu da putem prerazvrstavanja zamjene državne ceste u autocestu ili pak obrnuto nekako omogući bez zadiranja u državni proračun, to ništa ne košta, a kažu da je 4 milijarde jel' a sad ne znam kako, dakle da ipak pokrene cestogradnju. Ako, s obzirom da evo sad čujemo o povratku silnih kamata, nije 10 nego 12 milijardi, ove godine 17 milijardi itd. Tako da zapravo u vrijeme kada još do lokalnih i regionalnih izbora eto ima 3 mjeseca, 3,5 jel' ovo i s obzirom na ove rasprave i replike u kojima najviše nastupaju upravo oni koji će kandidirati za izvršnu vlast u svojim gradovima i pak možda i županijama jel' sve je jasno da je ovaj zakon isto tako u svrhu toga i u svrhu isticanja onih koji će nešto reći, a kandidirati za mjesta u svojim jedinicama lokalne samouprave. Vi kažete, netko reče ovdje da nam zavide susjedi na tako krasnim autocestama. Ja bih rekao ne da nam zavide nego nam se dive. Divimo se i mi sami, i zaista je prekrasno putovati. Međutim, nije jasno onda da promjenom statusa autoceste u državnu cestu ili polu-autocestu smanjujemo broj km izgrađenih autocesta, a istovremeno vršite natječaj za koncesiju davanja, odnosno fiskalizaciju hrvatskih autocesta. Pa nije li bolje kada imate više kilometara dati, bit će više love od koncesionara negoli kad imate manje kilometara autocesta? Je li to kontradiktorno? Pa je, da. I evo sad smanjujemo profil autoceste od Ravče do Ploča pa još i ako bude tako još i gore još i dalje. Pa vidite pa ljudi su zainteresirani da bude puni profil do Dubrovnika onda bi možda radije kupili, radije bi ušli u koncesiju, fiskalizirali autoceste kako se to kaže. Iako ja nisam uopće za fiskalizaciju autocesta i mislim da nesposobna Vlada i nesposobna uprava u Hrvatskim autocestama je razlog što se uopće došlo na ideju da se fiskaliziraju hrvatske autoceste. Lutanja s Koridorom kroz Neum i to dobro je netko rekao ovdje mislim s ove strane, gospodin Bačić, o tome da Hrvatska napokon mora integrirati svoj teritorij bez obzira na bilo koju drugu zemlju ili državu, bez obzira na njihove stavove Hrvatska mora biti povezana cestovno od rekao sam već prije od Vitaljine odnosno Rta Oštra pa sve do sjevera do Međimurja ili ovamo do Iloka. To nema nikakve veze sa tim i na tome Hrvatska Vlada i ova ako je Hrvatska ako je Hrvatska a zove se Hrvatska mora poraditi bez obzira na zahtjeve BIH bili oni legalni a najčešće i ilegalni i nepotrebni i povezani sa nekakvom lukom Ploče koja nema blage veze s time. Hrvatska se mora, i na tome ova Vlada može zaista zaraditi puno, a ovakvim zakonskim prijedlozima ne može. Kaže se ovdje u raspravi, da je struka ta koja odlučuje. Zanimljivo je da jedna struka za vrijeme HDZ-a da treba puni autoput negdje a ova struka SDP-a kaže da treba poluautocestom. Kakva je to struka? Pa nije stvar u struci? Struka zna svoje ako će biti objektivna i ako će raditi normalno. Radi se zapravo o političkim odlukama, nikakva struka tu ne odlučuje. Struka je samo u službi politike i ništa više i to je potpuno jasno. Jedna garnitura rekla struci ovako, a druga garnitura rekla nije tako nego ovako. I to je struka. Točno je i to da evo željni ovoga zakona izgradnje cesta, sretni smo što je sada sunčani dan. Ja očekujem da će uskoro meteorološki uvjeti biti takvi da čim ovaj zakon po hitnom postupku usvojimo da kreću bageri počevši od na izgradnji autoceste na koridoru 5 c, mosta preko Save, mosta preko Drave i svih ostalih ovih ovdje predviđenih ovdje objekata. Evo daj Bože da nam se smiluje i Bog, da nam da lijepo vrijeme, meteorološke uvjete pa da vidimo primjenu ovoga zakona. Evo hvala lijepa.
Na ovo izlaganje imamo prijavljene dvije replike. Javio se Branko Hrg.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo kolega Grubišić vi ste rekli da se Vlada zabunila pa nije osigurala sredstva za izgradnju cesta. Ja bih rekao da se Vlada nije izgubila nego se je Vlada zbunila. Obzirom da dolazim iz Križevaca iz ovog dijela gdje se gradi ovaj Podravsko-bilogorski ipsilon i prema Koprivnici i prema Bjelovaru moram reći da je definitivno na djelu jedna zbunjenost. Naime autocesta koja je bila započeta se je gradila i dalje i gradi se i danas. Iako mi od resornog ministarstva imamo i u gradu Križevcima i u uredu župana Koprivničko-križevačkog dopise od da se radovi zaustavljaju, da se cesta prekida graditi i da će se ona prekategorizirat pa će se krenuti dalje. Ovom izmjenom zakona u krajnjem slučaju piše da će se i dalje nastaviti graditi kako se je gradila, da će ista pravna osoba to izgradit do kraja pa mene sad isto to sve skupa zbunjuje, ali me raduje samo jedno. Raduje me da je konačno priznata pogreška, da je resorno ministarstvo i Vlada uvidjela da nije dobro zaustavljati investicije, da su izgradnje cesta potrebne radi svih onih ljudi koji su registrirali kamione i ušli u taj posao, potpisali ugovore kako bi sačuvali radna mjesta. I raduje me da će se to nastaviti. Ova izmjena zakona u krajnjem slučaju u ovoj zabuni izgleda samo da je složena da bi se prikazalo da je to sada nečiji drugi projekt, da nije onaj projekt koji je započet, nego da će se on drugačije malo zvati. To govorim odgovorno, tvrdim jer je i ministar na aktualnom satu ove sjednice rekao da je tamo ne znam potrošeno, uništeno milijardu kuna. Ja imam od ministarstva dopis u kojem piše da je u svibnju mjesecu, krajem svibnja mjeseca prošle godine potrošeno na dionici Gradec- Križevci-Vojakovački Kloštar 150 milijuna kuna plus PDV, pa si postavljam pitanje čemu tolika prašina, zašto toliko bacamo prašinu u oči. Priznajno da smo pogriješili, da se cesta treba graditi, da je ovaj zakon izmijenjen zbog toga i da se ona tako dalje gradi. Hvala.
Na repliku odgovara poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Hrg, točno je da je politička sujeta pa i narcisoidnost dakle kome će se prepisati u pitanju kome će se prepisati zasluge za izgradnju nečega dovela je do toga da evo se zakoči projekt izgradnje onog djela ceste prema vama da kažem, ne vidim vas dobro pa je onda sada evo to ispadne da je projekt evo ove Kukuriku koalicije ako je puno toga već napravljeno u tome, ali su i radovi i zaustavljeni. Da bi sad ponovo otpočeli inicijativom ove Vlade i ovoga ministara. Evo to je ta, ja bih rekao politička sujeta, nedosljednost a upravo u ovom se primjeru zapravo ne sluša struka, ekonomska, gospodarska, građevinska itd. No s obzirom da je evo kako i vi kažete sami da je ova zabuna pod navodnike Vlade RH dovela do toga, zapravo i do konfuzije i da nije i do odluke do razmišljanja ove Vlade da nije dobro zaustavljati investicije. Evo vi s obzirom da ste iz HSS-a predsjednik priredite vi janjce, počinju radovi na vašem dijelu, na vašoj etapi.
Drugu repliku iznosi poštovani zastupnik Dražen Đurović.
Evo vi ste gospodine grubišiću govorili o fiskalizaciji autocesta. Podsjetit ću vas na još neke fiskalizacije još sredinom 90-tih fiskalizirane su Hrvatske banke, potom je fiskalizirane Hrvatske telekomunikacije, potom je fiskalizirana Ina u korist tada dvostruko manjeg partnera, Zakon o poljoprivrednom zemljištu fiskalizira se preostalo državno poljoprivredno zemljište. U sljedećoj točci dnevnog reda o tržištu električne energije de facto ćemo govorit o fiskalizaciji Hrvatske elektroprivrede te fikaslizacije to su zapravo, svima je nama jasno prodaje, i nakon toga još ostaje jedino za fiskalizirati Hrvatske šume, Hrvatske vode i onda smo mirni, više narodnog i nacionalnog bogatstva u vlasništvu hrvatskih građana nema.
I na ovu repliku odgovora poštovani Boro Grubišić.
Hvala kolega Đurović. Dobro ste primijetili fiskalizaciju, a evo tu je sad novo ime za ono što je bilo 90 –tih godina a za kriminalnu pretvorbu i privatizaciju svega onoga što ste naveli zaboravili ste da ova Vlada je već najavila i provodi zapravo prodaju ili fiskalizacije Croatia Osiguranja, zlatne koke jedine velike hrvatske banke, "velike" u odnosu na neke ajde i nije, dakle Hrvatske poštanske banke. Takva štetočinska politika je dovela Hrvatsku državu i hrvatski narod na ove grane. A mi svi znamo tko je to provodio, koje su vlade bile bez obzira bile one od 2000.i do 2004.ili pak od 2004.do 2012., a i ništa bolja nije ni ova sadašnja jel vidimo da fiskalizacija nesmiljeno teče i teče i dalje i rasprodaje se hrvatsko blago. Pa evo i sami ste čitali malo prije da je 15 tona zlata iz Hrvatske rasprodano, iznešeno samo za posljednjih godinu dana. Pa o čemu da pričamo? Hvala lijepo.
Svoju će raspravu sada iznijeti uvaženi zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine zamjeniče, poštovane kolegice i kolege. Vlada nam ovaj prijedlog zakona predlaže na donošenje sugerirajući kako se radi o jednoj malo, što je točno, i kratkoj izmjeni jer je samo 1 članak ovog zakona, koja je izmjena samo tehničke prirode, što naime nije točno. Naime, iz ovog zakona proizlazi da će se važni strateški prometni pravci u Hrvatskoj graditi na temelju odluke o razvrstavanju javnih cesta jer će o tome da li će neka prometnica biti autocesta ili državna cesta odlučiti ministar svojom odlukom o razvrstavanju tih prometnica u RH. Dakle, zakon sugerira da se javne ceste u Hrvatskoj grade na temelju odluke o razvrstavanju javnih cesta, što nije točno. Naime, planiranje, izgradnja i održavanje javnih cesta provodi se prije svega dugoročno na temelju Strategije prometnog razvitka RH koju je ovaj Dom donio 12.studenog 1999.godine. temeljem te strategije Vlada RH donosi srednjoročne planove i na tom tragu su donesena već tri srednjoročna plana. Prvi srednjoročni plan donesen je 2001.do 2004., drugi srednjoročni plan donesen je 2005.do 2008., treći srednjoročni donesen je 2009.do 2012.godine. nije mi jasno zašto Vlada još nije donijela srednjoročni plan građenja i odražavanja javnih cesta u Hrvatskoj za razdoblje 2013.-2016.godina. Iz tog srednjoročnog plana Vlada je dužna donijeti godišnji plan građenja i održavanja javnih cesta u Hrvatskoj, pa je tako i ova Vlada donijela Godišnji plan za 2012.godinu ali nije donijela godišnji plan za 2013.godinu što isto mi se čini da je nedostatak u radu Vlade jer bi taj plan kako i onaj srednjoročni za razdoblje 2013.-2016.i godišnji plan građenja i održavanja javnih cesta za 2013.rekao koji će pravci se u RH graditi i na koji način. I ti dokumenti zahtijevaju javnu raspravu pa da vidimo da li je ili nije opravdano pojedini pravac primjerice prema Bjelovaru i Koprivnici graditi u profilu brze ceste, državne ceste ili autoceste. Ovako ispada da će ministar sam odlučiti da li će pojedina dionica biti u profilu pune autoceste ili će biti nekakva županijska ili možda lokalna cesta. Prema tome, meni ovaj zakon nikako nije jasan. Kako to da se sa jednim člankom daje ovlast ministru da uređuje temeljnu prometnu cestovnu infrastrukturu u RH? Umjesto da Vlada radi svoj posao, a to je napravi srednjoročni program građenja javnih cesta u RH do 2016.godine i da temeljem tog srednjoročnog programa napravi ono što im prema strategija obveza godišnji plan onda bi znali što i na koji način se namjerava graditi u RH. Ne samo to, nego se ovim zakonom dajući ovlast ministru da odlučuje i razvrstava javne ceste u RH potpuno degradiraju prostorni planovi u RH. naime, svaka ta cesta koja je planirana u profil autoceste sadržana je i čini integralni dio prostornog plana županija, gradova i općina u RH. i temeljem tih prostorno-planskih dokumenata svaka ta prometnica je dobila svoju građevinsku dozvolu. U toj građevinskoj dozvoli jasno je i projekt i troškovnik i sve ono što pojedina prometnica treba sadržavati kada se za nju izdaju akti za građenje. Sada bi ministar trebao odlukom apsolutno degradirati, poništiti sve ono što je provedeno kroz javnu raspravu u Hrvatskoj kada su doneseni planovi na razini županija i kada su doneseni prostorni planovi na razini općina i gradova. Nije mi jasno kako će sada neka cesta odlukom ministra postati državna cesta, a bila je prije toga javna cesta bez da itko pita županije koje su u svojim planovima već zacrtale, utvrdile, odredile trase autoceste u punom profilu? Kako će to bez jedinica lokalne samouprave sada neka cesta tek tako postati cestom nižeg reda odnosno kako će se pretvoriti neka državna cesta primjerice u lokalnu cestu ili kako će se autocesta sada koja nije izgrađena a za koju je utvrđen investitor i koja se počela graditi postati cestom nižeg reda? Na taj način ovim zakonom omogućavamo da se jednostavno i lokalna samouprava i svi strateški dokumenti koje je donio Sabor da se jednostavno ignoriraju i da sada kako ministar odluči mi ćemo graditi profile pojedinih prometnica u RH. Prometna infrastruktura se utvrđuje strateškim dokumentima koje donosi Sabor jer ona presudno određuje gospodarski razvoj države ili pojedinog njenog dijela. I ne može biti prepuštena odluci jednog čovjeka pa bio on i ministar ili netko drugi. Prema tome, ja mislim da najmanje što je trebalo ovaj zakon lako donijeti i još pritom ga donijeti po hitnom postupku kad će za realizaciju ovog zakona trebati mijenjati građevinske dozvole, a prije njih će trebati mijenjati prostorne planove. Ja ne znam na koji način će to Vlada tako jednostavno promijeniti akt o građenju, omogućiti prenamjenu odnosno spuštanje ranga pojedine prometnice u rang niže. Zato će trebati vremena, pretpostavljam i rasprava i ovaj će zakon ja mislim itekako otvoriti raspravu u javnosti. I druga stvar, kad ovdje govorimo o onim cestama koje mijenjaju svoju kategorizaciju, ali ja bih volio da sam čuo i od gospodina zamjenika što ćemo sa onim prometnicama za koje smo zaustavili ili možda koje smo odustali. Naime, ja bih htio danas čuti od predstavnika Vlade kakva je situacija oko Pelješkog mosta, da li je studija koja nam je ovdje u ovom Saboru rečena da tu će raditi Europska komisija da li se radi. Ta studija koliko ja imam informacije neće ići za tim da će utvrditi ko će financirati Pelješki most nego će ta studija govoriti da li nama uopće treba Pelješki most, to je razlika. Studija koju očekujemo da se napravi u Bruxellesu bi trebala ukazati na opravdanost, odnosno neopravdanost izgradnje Pelješkog mosta, a ne o tome tko će taj most financirati. Jedan od razloga zbog kojih je hrvatska Vlada zaustavila gradnju mosta bio je taj da nema novaca u državnom proračunu s jedne strane, a u drugome i u proračunu Hrvatskih cesta. No gospodine zamjeniče, ja bih vas zamolio da mi odgovorite kako to da za Pelješki most primjerice nije bilo novaca, a Vlada je na svojoj 53. sjednici održanoj 20. rujna prošle godine donijela odluku o postupku realizacije dodatnog investicijskog ciklusa cestogradnje na javnim cestama u Republici Hrvatskoj kojom odlukom ste odlučili da se Hrvatske ceste zaduže za 400 milijuna kuna kako bi ulagali na tuđu imovinu. Dakle nemate novaca u Hrvatskim cestama za gradnju i ulaganje na vlastitoj imovini kao što je Pelješki most, a u isto vrijeme imate novaca, odnosno zadužujete Hrvatske ceste u iznosu od 400 milijuna kuna da ulažu na županijskim cestama. To vi jako dobro znate da je napravljen jedan program od strane županijskih uprava za ceste u Republici Hrvatskoj koje su trebale tih 400 milijuna kuna potrošiti, a za koje usput nije bilo dovoljno novaca da bi se moglo nastaviti gradnju Pelješkog mosta. U prošloj godini je za gradnju Pelješkog mosta bilo predviđen negdje oko 280 milijuna kuna što je, slažete se sa mnom, manje nego 400 milijuna kuna koje Hrvatske ceste neće uložiti na svojoj imovini već će ih proslijediti županijskim upravama za ceste koje će onda raditi neke male projekte po Hrvatskoj i ja pretpostavljam koji bi bili završeni pred izbore jer će se ti manji projekti u pojedinoj županiji onda brže realizirati i onda će Vlada pred izbore imati mogućosti … te manje projekte za koje su se Hrvatske ceste zadužile, proslijedili županijskim upravama za ceste, moći će u predizborno vrijeme otvarati, sjeći, rezati vrpce itd., itd. Prema tome da zaključim, da bi se pojedina prometnica u Republici Hrvatskoj mogla prenamijeniti ona ne može, ta odluka o prenamjeni ili prekategorizaciji ili novom razvrstavanju ne može se temeljiti na odluci ministra, ona se jedino može temeljiti na način da Vlada donese srednjoročni plan, a taj četverogodišnji program za razdoblje 2013.-2016. što niste napravili. Zatim kao provedbeni akt koji proizlazi iz tog srednjoročnog plana je godišnji plan održavanja i gradnje javnih cesta u Hrvatskoj što za 2013. niste napravili, barem ja nisam vidio na stranicama Vlade i stranicama našeg resornog Ministarstva pomorstva, prometa i infrastrukture pa tek onda kad ste sve to napravili bilimo znali koje pravce ćete mijenjati…
Isteklo je vrijeme za ovu raspravu.
I što će sa tim autocestama, odnosno javnim cestama u konačnici biti. Hvala.
Hvala i vama. Ovo je izlaganje izazvalo čitav niz replika, njih čak devet. Prvi se za repliku javio poštovani zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi potpredsjedniče što ste vidjeli pločicu. Evo na njoj piše čak i 007 tako da se razlikuje od ostalih.
Kolega Vinkoviću, ne možete se javljat za repliku da biste sa mnom polemizirali. Izvolite iznijeti repliku. Molim vas lijepo.
Ja s vama ne polemiziram, ja sam samo vama zahvalio. To su dvije različite stvari. Kad budem polemizirao onda ću polemizirati.
Ajde pročitajte Poslovnik, pokušajte ga shvatiti.
Uvaženi kolega Bačić, ja se slažem s vama iako ni vaša Vlada nije drukčije radila, da je potpuno isključila dakle utjecaj lokalne i regionalne samouprave upravo na ovu kategorizaciju cesta gdje su mnoge državne ceste u to vrijeme, to je bilo i u onom razdoblju 2000.-2003. godine, dakle državne ceste prešle na razinu županijskih, a određene županijske ceste prešle na razinu lokalnih. Da ne govorim u kakvom su stanju bile te državne ceste koje su mijenjale svoju kategorizaciju. Na isti način radi ovo Ministarstvo i ova Vlada jer to je očigledno put Hrvatske u decentralizaciju gdje se potpuno dakle isključuje odluka lokalne i regionalne samouprave. A kolegi Grubišiću, obzirom da potpredsjednik nije vidio, spominjali ste silne milijarde…
Kolega Vinkoviću, vi znate da sad to ne smijete raditi jer ste se javili za repliku kolegi Bačiću i ne možete kolegi Grubišiću odgovarati.
Gledajte, ne možete ni vi mene stalno prekidati.
Mogu vas upozoriti da se pridržavate Poslovnika. … [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]]
Tabletu popijte, smirite živce i to je u redu…
Ja sam potpuno smiren, vas molim da se držite Poslovnika kao i svi drugi zastupnici.
Pa ne bih rekao da ste smireni kad mi stalno upadate u riječ.
Ne upadam u riječ.
Dobro evo ja kolegi Bačiću, obzirom da je jedan od zastupnika spominjao silne milijarde koje će biti uložene, ja bih isto volio znati odgovor što je sa sudbinom Pelješkog mosta. Imali smo jučer priliku vidjeti jedan novi model izgradnje mosta ispod razine mora, doduše ovi radovi su i dosad bili nevidljivi, radilo se ispod površine mora, ali potpisani su i određeni ugovori sa izvođačima radova. I da smo ovih godinu dana, ja vjerujem da bi bar bilo dva potpornja izgrađena i da ne bi Hrvatska država gubila na osnovu tako loše odluke izgubila i dodatne penale ukoliko nekog nije pritisnulo uza zid pištoljom i rekla odrekni se svega i tog potpisanog ugovora. Zahvaljujem.
Kolega Vinkoviću, jel' vama nešto Poslovnik znači? Za više od 40 sekundi ste prešli vrijeme? … [[Upadica Vinković, ne čuje se.]] A do tada ne? Dobro. Odgovor na repliku Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Tako je poštovani kolega Vinkoviću. U svemu se slažem sa vama, samo se ne slažem u jednome. Dakle, odluka o razvrstavanju je akt koji dolazi post festum. Ne može odluka o razvrstavanju pojedine ceste odrediti kako će ona izgledati. Naime, kad se utvrde kriteriji što, koji čine određenu cestu onda ministar prolazi kroz sve prometnice u Hrvatskoj i kaže ova cesta zbog i tih i tih razloga je lokalna. Ova je cesta iz tih razloga državna, ova je cesta iz tih i tih razloga, kriterija itd. jest autocesta. Prema tome, to je akt koji ne može prethoditi odluci o tome kako će izgledati prometna infrastruktura u Hrvatskoj. To su drugi akti, to su dugoročniji i srednjoročniji godišnji planovi hrvatske Vlade koji se temelje na glavnom strateškom dokumentu kojega treba donijeti Hrvatski sabor. Hrvatski sabor ga je donio kažem '99. godine i iz njega proizlaze svi drugi akti temeljem kojega je građeno u Republici Hrvatskoj. Ne možemo mi sada sve te akte staviti po strani koje je donio Sabor i donijela Vlada i sad ćemo buduću gradnju i održavanje, gradnju prometnica u Hrvatskoj temelji na tome kako će gospodin ministar odrediti da li će cesta primjerice prema Koprivnici, prema Bjelovaru biti autocesta u punom profilu će biti brza cesta. To je krivi pristup i zato ovaj zakon u tom dijelu nije dobar. Vlada bi ga trebala najmanje povući i s njime ići u drugo čitanje. Nismo protiv gradnje i podržavamo da se grade prometnice, infrastruktura da se potiče građevinarstvo. Ali ovim prijedlogom zakona mislim da smo promašili metu i da će trebati vrlo brzo nakon ovoga intervenirati u zakonodavstvo jer ja ne znam kako će se pojedini, ishoditi građevinska dozvola temeljem ovog zakona, a ona mora biti jedino utemeljena na prostornim planovima.
Druga replika poštovani zastupnik Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Bačić u ovom dugačkom i širokom zakonu je nejasno zašto vršiti razvrstavanje u tijeku investicije, koji je smisao toga? Jer ako ste raspisali natječaj, ako ste raspisali natječaj za kredit pa pustite da, ako tako i tako taj koji je to raspisao treba isfinancirati do kraja neka se investicija završi, a onda kad se završi pa onda neka netko razvrstava kako god tko hoće. Međutim, ja mislim da je ovdje osnovni problem, samo što na žalost ova Vlada, a to je postala praksa uvijek sa nekakvim ovakvim kratkim prijedlozima zakona ispod žita forsira neke stvari. Vi znate da ona izmjena Zakona o cestama gdje dio županijskih cesta prelazi na jedinice lokalne samouprave i gdje bi onaj veliki dio sredstava koji se ubire prilikom registracije motornih vozila je još prošle godine u trećem mjesecu trebao postati prihod proračuna jedinica lokalne samouprave i u tome grmu leži zec. Samo što ovdje to nema nitko hrabrosti reći. I to je jedina istina zašto se donosi ovaj zakon. Lokalni izbori su blizu, Županijske uprave za ceste su počele određene investicije. Te ceste su pale u nadležnost većih gradova, dakle jedinica lokalne samouprave. Prošle godine su Županijske uprave za ceste trebale s tog osnova uplatiti po nekoliko milijuna kuna. Tu ima gradonačelnika i s jedne i s druge političke opcije, pa ćete vidjeti da je to i to je to. Jer nemate niti jednog projekta, a to zamjenik ministra može ovdje reći koji se financira sa državne razine gdje je temeljem nekakve odluke o razvrstavanju promijenjena kategorija te ceste. Ali na žalost kao i uvijek mi bježimo od činjenica, krećemo od nekakve lokal patriotske rasprave, optužujemo jedni druge zašto nismo napravili. Ali pitajte gradonačelnike u Hrvatskoj pa ćete vidjeti da ove godine praktički i zapravo prošle godine Županijskih uprava za ceste nisu dobile ni lipu. I sve one županijske ceste koje su postale gradske praktički se nisu mogle graditi upravo iz ovog razloga jer su i započele, ispričavam se samo još jednu rečenicu, započeli su iz Županijske uprave za ceste, a trebaju završiti gradovi.
Dobro. Imamo prijavljenu jednu povredu Poslovnika. Kolega Vinković, izvolite.
Članak 209. ili 213. mislim da je ali čekam objavu u Narodnim novinama ovog stvarnog izvornog Poslovnika. Evo kolega Šuker to je praktično i obmanjivanje uvreda zastupnika od Županijske uprave za ceste Osječko-baranjske županije Grad Đakovo ima potpisan ugovor i plaćeno 2 milijuna i 900000 kuna.
Članak, samo malo. Prijavili ste povredu Poslovnika članka 209. koji kaže: "Nitko ne može govoriti na sjednici prije nego što zatraži ili dobije riječ od predsjedatelja." Prijavili ste i povredu članka 213. koji kaže: "Zastupnik u raspravi u pravilu može govoriti najdulje 10 minuta itd." Kolega Vinkoviću, vi ste zloupotrijebili povredu Poslovnika. Time ste ili pokazali da ovo ne znate pročitati i shvatiti ili namjerno kršite Poslovnik zbog čega vam ja sada izričem opomenu i kažem vam da zloupotrebljavate palicu ispravka, odnosno povrede Poslovnika. Vi sad možete Odboru za Ustav [[Upadica Vinković: Neću hvala.]] tvrditi. Znači prihvaćate ovo što sam vam sad rekao, ovo tumačenje da zloupotrebljavate Poslovnik. Hvala vam lijepa. Na repliku gospodina Šukera odgovara Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Šuker i vi i ja dobro znamo da se temeljem ovog Zakona ne može nastaviti izgradnjom prometnice u onom profilu kako to misli Vlada, odnosno resorno ministarstvo, odnosno javno poduzeće Hrvatske autoceste, odnosno Državne ceste. Naime, samim time što ćemo mi donijeti ovaj zakon ta će prometnica i dalje imati svoju građevinsku dozvolu onakvu kakvu joj je izdao nadležni županijski, odnosno gradski ured. Da bi ta prometnica umjesto autoceste postala državnom cestom trebat će ishoditi novi jaht za građenje, novu građevinsku dozvolu koja će morati biti temeljena na novim i izmijenjenim prostornim planovima u kojim planovima je ucrtana prometnica u profilu autoceste. To je jedan razlog. Druga stvar, zašto Vlada ovim zakonom ide na način da jer ovdje se prvenstveno radi o smanjivanju ranga autoceste u državnu cestu jel' to vi kao sjajan financijer dobro znate da Hrvatske ceste nemaju kreditni potencijal da bi mogli isfinancirati ovaj dio te prometnice koja će sada biti pretpostavljam državna cesta već taj kreditni potencijal jer je fond izvan proračuna će nastaviti Hrvatske autoceste. Dakle, posve pragmatičan razlog Hrvatske ceste su kreditno sposobne nastaviti gradnju, Državne ceste nisu pa onda bi ovaj zakon mogao doskočiti tom problemu kod financiranja izgradnje prometne infrastrukture u RH.
Iduća replika poštovani zastupnik Branko Hrg. Nema ga. Naredna replika, uvaženi zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Bačić vi ste očito da kažem u struci što se tiče ovoga zakonskog prijedloga pa ste vrlo dobro neke stvari razmotrili. Naime, prekategorizacija cesta koja je potrebna da bi onda ministar donio odluku o ulaganju u izgradnju, o investiranju itd. će dovesti do toga da oni prostorni planovi koji su postojali i građevinske dozvole i sve ostalo da dođe u pitanje. E sad, ja se pitam, vi mislite da će to potrajati dok se to sve promjeni pa tek onda doći do gradnje. Međutim, s obzirom na način i oblike da kažem vladanja i način i oblike donošenja odluka u jednoj diktaturi ne proletarijata jer to je daleko, to je davno bilo, nego jednoga liberalizma, dakle mislim da će te odluke biti donesene isto preko koljena bez obzira što mi mislili da se mora provesti uredna procedura itd. Kad se pitate o tome koje će ceste to biti pa jasno je da s obzirom da ne postoji srednjoročni plan, nije donesen, 2013.-2016., nije donesen Godišnji plan za 2013., dakle isključivo odluka ovisi o mišljenju i o odluci ministra. Ništa drugo. Dakle, uzimam stvar u svoje ruke. Dakle, ministar uzima stvari i odlučuje o tome koje će ceste prekategorizirati i koje će se eventualno krenuti u gradnju, a s obzirom da kako kukaju da nema novaca jel' teško da će i to biti. Pelješki most o kojemu ste govorili također gdje je zapravo očito novci koji su možda i namijenjeni za Pelješki most, a bilo je predviđeno 280 milijuna kuna, … [[Govornik se ne razumije.]] je dato 400 i to iz zajma, pa vjerojatno je da je to preraspodijeljeno upravo za te svrhe kako zapravo ono uporno tvrdoglavo odbijanje u početku mandata Koalicije o neizgradnji Pelješkog mosta je zapravo bila tada, i koja je tada bila aktualna, baš da eto se Pelješki most ne gradi. A sad odjedanput vidimo da postoje pokušaji.
Kolega Grubišiću, vrijeme je isteklo prije 17 sekundi.
Hvala lijepo. Ja se ispričavam, može opomena.
Odgovor na repliku, kolega Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Grubišić pa sve da ovaj zakon stupi na snagu, što znam da će stupiti, i da ministar prekategorizira ceste to na terenu neće imati nikakvu učinkovitost. Zbog čega? Zbog toga što ako se bude nastavila gradnja, a ne izmjeni se građevinska dozvola građevinski inspektor tamo treba doći, zaustaviti takve radove jer se izvode mimo građevinske dozvole s jedne strane. S druge strane kada se mijenja projekt, kada se mijenja troškovnik onda treba ići u postupak javne nabave za utvrditi novog izvođača. Prema tome, taj novi izvođač treba raspisati natječaj sukladno Zakonu o javnoj nabavi pa izabrati novog izvođača koji će sada ići na izgradnju nove prometnice, to je sada potpuno nova prometnica ako se ona prekategorizira i umjesto autoceste bude građena brza cesta. I vi i ja imamo iskustva koliko je u RH puta javni natječaj poništen, uložena žalba, koliko treba Državnoj komisiji da bi po toj žalbi riješila. Je li i vama sada jasno što i u kom kontekstu onda ovaj zakon koji se donosi po hitnom postupku je doista izlišan?
Iduća replika, poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Bačić pitali ste se u svojoj raspravi kako će sada odjednom neka cesta postati državna, a bila je javna? Pitali ste se kako će postati cesta višeg reda cesta nižeg reda, kako ministar može poništiti sve što se dosada radilo, sve što je donijelo, sve što je lokalna zajednica napravila? Kako jedan čovjek može biti jači od svih ostalih? Vi izgleda niste pozorno slušali predsjednika Vlade gospodina Zorana Milanovića koji nam svaki puta ovdje u Saboru govori jedno te isto, a to je mi smo pobijedili, mi preuzimamo odgovornost na svoja leđa pa bilo to dobro ili loše i tako je i sa gradnjom cesta. Ali vjerojatno i preuzimaju odgovornost za to što do danas u godinu dana nisu u tom pogledu napravili ništa.
Za repliku se prijavila i poštovana zastupnica Vanja Posavac. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani kolega evo pozorno sam slušala vašu raspravu no međutim drago mi je da ste zabrinuti da li će se to sve izvršiti ili kako ali ovaj zakon mora ić u hitni postupak upravo da bi se riješili problemi koji postoje. Ja razumijem i vašu zabrinutost za Pelješki most, ali isto tako kao što su već neke kolege rekli pa se neću ponavljat treba voditi računa o ravnomjernom razvoju RH. Između ostalog Bilogorsko-podravski ipsilon je dokazao svoju opravdanost a da ne govorim pa na kraju krajeva i o cestama u Slavoniji, a kad govorite i o lokalnoj samoupravi, ja ne vjerujem da će se jedan načelnik, gradonačelnik i župan protiviti tome da dobije brzu cestu a za brzu cestu SDP govori već godinama, da neke autoceste nemaju opravdanja nego brza cesta.
Na ovu repliku odgovara poštovani kolega Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, uvažena kolegice ovaj zakon nikako nema smisla time što ide u hitnu proceduru. Jer rekao sam koji su razlozi da on ovakav kakav je sam po sebi neće moć ništa proizvesti ako se ne promijeni niz drugih dokumenata. Ja se s vama slažem iako to treba ostaviti na volju pojedinim načelnicima i gradonačelnicima da neće imati ništa protiv brze ceste umjesto autoceste, ali to zahtijeva proceduru, to zahtijeva javnu raspravu, to zahtijeva izmjene i dopune prostornih planova, bilo županijskih bilo planova prostornih planova jedinica lokalne samouprave a to treba vremena, o tome se radi, to sam ja vama rekao da hitnoća u donošenju ovog zakona ne znači ništa jer tek kad se promijene svi ti akti za koje ste vi rekli da lokalni načelnici neće imati ništa a ja to ne znam da li će imati što protiv, to ne znam, ne mogu ja sada to nagađati. Ali sve i da nemaju ništa protiv to će itekako potrajati a tek onda procedura nove nabave, itd., uvođenje novog izvođača u posao, to će trajati jako dugo. To sam vam rekao, a što se tiče Pelješkog mosta, pa upravo ovo ide za tim da Hrvatsku ravnomjerno razvijemo. Bez Pelješkog mosta krajnji jug Hrvatske ne da neće biti ravnomjerno razvijen u odnosu na ostale dijelove Hrvatske, on će biti zapušten, zaboravljen, ja samo znam kakve će probleme u životu građana krajnjeg juga Dubrovačko-neretvanske županije predstavljati činjenica da od 1. Srpnja postajemo članica EU. Ono što će biti dar svima građanima Hrvatske koji žive sjevernije od Neuma bit će noćna mora često puta za one građene koji žive južno od Neuma. I zato je taj most nužan da bi omogućio ravnomjerniji razvoj Hrvatske. A ja se zalažem i za Podravski ipsilon itekako a to o tome da li će on biti u punom profilu ili će državna cesta, ja se ipak zalažem da on bude u punom profilu autoceste.
Replicirati želi poštovani kolega Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Bačiću, rekli ste u jednom trenutku da ovim zakonom praktički jedan čovjek preuzima na sebe mogućnosti da odlučuje. Otvorili ste mi s tim dva pitanja. Jedno je da u zadnje vrijeme ostvari otkad je ova vlast na vlasti ova Vlada otkad funkcionira, da sve češće imamo slučajeve da se ovlasti sa Sabora preuzimaju na Vladu, pa na jednog čovjeka, pa očito stvara se dojam da je ekskluziva, napamet je isključivo njihova, nema se povjerenje u sve ostale, ni zastupnike, ni građane. Svi ostali očito nemaju pravo ni razmišljat a kamoli nešto pametno sugerirat jer to je čim nije iz tog okruženja već je upitno da li je uopće pametno. Slična situacija se desila ono što je mene zabolilo prije otprilike godinu dana kada je bila rasprava oko podjele Hrvatskih željeznica da isto sa Sabora prenošena ingerencija na Vladu ne vidim zašto ali eto slično se predviđaju u budućnosti sa Zakonom o investicijama mada ne vidim opet ni razlog o tome. Ali otvorili ste još jedan novi pogled na ovu temu. To je da ono što kaže struka se uopće ne uvažava, da stvarno razvrstavanje cesta, promjenom u razvrstavanju cesta se otvaraju mnogo novih problema i tehničke naravi i sa pravne naravi ali to se sve skupa gura u stranu, stvara se, imam dojam da se namjerno stvara anarhija, nerad, nered u tom dijelu, pa onda možemo u tom neredu, u toj cijeloj anarhiji možemo odraditi kako nama odgovara, što nama paše a nije zanemarivo ni onaj detalj koji je gospodin Šuker rekao da dolaze lokalni izbori pa se može i to u tu kategoriju svrstat. Hvala.
Čut ćemo sada i odgovor na repliku poštovanog Branka Bačića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. U pravu ste kolega Novak. A znate šta je apsurd, što Vlada nije ni trebala ovaj zakon, Vlada je imala temeljem strategije prometnog razvitka RH alat da ovo se nalazi bez da ovo dolazi u Sabor i da o ovome odlučuje. Trebala je samo donijeti najprije srednjoročni program građenja i održavanja javnih cesta u Rh i u tom srednjoročnom programu koji upravo sad je trebao biti donošen već za 2013., utvrditi da će sada nove prometnice u Hrvatskoj biti te, te i te i izmijeniti onaj program koji je donesen 2009. Godine i onda kroz godišnji program realizirati upravo tu cestu za koju Vlada s pravom jer ju je to Sabor i ovlastio odlučit da neka prometnica nema potrebe biti više autocesta nego da će sada biti brza cesta ili državna cesta, ne znam u koju će kategoriju javnih cesta sada Vlada pojedini pravac u RH prekategorizirat. Dakle, Vlada to ima, s ovim zakonom ništa neće postići, vjerujte ništa. I kada utvrdi da to više nije autocesta, da je to sada državna autocesta, posao preuzimaju državne ceste, hrvatske ceste koje su i sposobne i administrativno i kapacitirane u svakom smislu da taj posao odrade do kraja. Ja ne vidim doista što je ovaj zakonom, što će ovaj zakon donijeti i što će on promijeniti kad kažem, ja sam to i u svom izlaganju rekao sve ono što će trebati napraviti da se pojedina cesta prekategorizira će morat proći proceduru koja je predviđena drugim zakonima.
Posljednju repliku iznijet će uvaženi zastupnik Željko Kolar. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Bačić, ne mogu vjerovati da ste upravo vi izrekli da ovih 400 milijuna kuna koje su došle kao pomoć županijama od nadležnog ministarstva da se poboljša stanje na županijskim cestama da će to biti nekakav predizborni trik gdje će netko dobiti jeftine političke poene. Pa vi znate mislim da je jedno 13 župana upravo iz HDZ-a i da smo mi razvijali infrastrukturu što se tiče autocesta da smo totalno zapostavili županijske ceste. I ne 400 milijuna kuna, nego 4 milijarde kuna da se moglo dati kao pomoć županijama, a one poslije da to raspodijele na svojim područjima ne bi bilo dosta. I to vi jako dobro znate. A što se tiče nekakvih jeftinih političkih poena sjetite se koliko se je gradilišta otvaralo po jedanput, dvaput, tri puta radovi pa i spomenuti Pelješki most toliko puta, kod mene u Zagorju brza cesta prema Mariji Bistrici dva puta su svečano otvarani radovi da uopće projektna dokumentacija nije bila gotova i da niti u proračunu niti ministarstva niti hrvatskih cesta nisu bila osigurana sredstva. Prema tome ovo možda nije baš najsretnije da spominjemo, nije novac koji je trebao biti za Pelješki most uzet i dati županijskim upravama za ceste da se pomogne izgradnja infrastrukture jer to je pomoć lokalnoj zajednici. A s obzirom da je ovo omjer gdje se svi slažemo između financiranja lokalne i državne uprave nije dobar upravo takve pomoći su jedini način da lokalna samouprava što se tiče cestogradnje i poboljšavanja infrastrukture na neki način opstane. Hvala lijepa.
I na ovu repliku odgovorit će poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Kolar, niste me dobro slušali. Dakle ja nisam protiv da je Vlada 400 milijuna kuna proslijedila ŽUC-u sačuvaj Bože. Dobro je da su ŽUC diljem Hrvatske mogle ulagati u županijske ceste dijelom i u lokalne ceste. Ali sam protiv da Vlada u isto vrijeme govori kako nema novaca, kako Hrvatske ceste nemaju novaca za Pelješki most i odustaje od gradnje Pelješkog mosta, a u isto vrijeme te iste Hrvatske ceste zadužuju se za 400 milijuna kuna ne bi li ta sredstva proslijedili ŽUC-u. tu nešto ne štima. Dakle Hrvatske ceste su ako su uzele kredit da bi ulagale na tuđoj imovini na imovini ŽUC-a onda su još i kudikamo ispravnije i na zakonit način mogle ulagati na vlastitoj imovini kao što je Pelješki most. A županijama je Vlada mogla dostaviti 400 milijuna kuna, pa onda naši župani mogu svatko u svom dijelu koliko dobije od tih 400 milijuna kuna, moja je županija primjerice dobila 20 milijuna kuna, ti župani i ravnatelji županijskih uprava za ceste kada im Vlada tih 400 milijuna kuna proslijedi valjda znaju s njima raspolgati, ne treba im tutor u vidu državnih cesta koji će onda pratiti, nadzirati da li te županijske uprave za ceste sredstva koriste upravo za projekte koji su sami uz put budi rečeno nominirali državnim cestama. Prema tome uredu je da su sredstva išla županijskim upravama, trebalo ih je proslijediti direktno županijskim upravama a ne jedno javno poduzeće koje kao nema novaca za gradnju Pelješkog mosta i još dodatno zaduživati 400 milijuna kuna da bi oni to proslijedili ŽUC-u. to sam rekao. Dakle dobro je da su novci išli u županije, trebali su ići direktno županijama a ne preko jednog javnog poduzeća koje nema novaca za gradnju Pelješkog mosta, a ima novaca za zadužiti se u iznosu od 400 milijuna kuna.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa naime, Prijedlog zakona o dopuni Zakona o cestama ne govori previše u ovom svom izmijenjenom članku 97.a. Bolje bi bilo da je i članak 97.b u kojem bi točno bilo nabrojano kojih to 12 cesta u RH kao zaustavljeni projekti budu sada preimenovani u viši ili niži rang. Tako bi znali na čega se odnosi ova promjena zakona i mislim da je to isto moglo biti definirano. Osim toga što je gospodin Borić nabrojao određene dionice nismo čuli od zamjenika ministra na čega se sve odnosi ovo. Iz konteksta smo mogli zaključiti da je to jedna od tih cesta je i Podravsko-bilogorski ipsilon o kojem se govori i o tome da li ima svrhu i opravdanost. Naime tri županije Virovitičko-podravska, Bjelovarsko-bilogorska i Koprivničko-križevačka u političkom razmišljanju i društvenim potrebama i prometnim i gospodarskom značaju uz sudjelovanje gospodarskih komora donijeli su odluku i zaključak koji su proslijedili Vladi RH kako bi se krenulo u planiranje i projektiranje ali i u uvrštavanje u Strategiju razvoja cestovne infrastrukture RH sa Podravsko-bilogorskim ipsilonom. I tada kada se je idejno rješenje, a i odluka donijela o takvom nastupu i pokretanju tog projekta zasigurno su bila osigurana i sredstva. Danas kada vidimo da je gospodarstvo RH, a i zbog toga što su zaustavljeni projekti i u cestovnoj infrastrukturi došlo do kolapsa, do pada BDP-a kada vidimo da i ovim zakonom se sada želi otkloniti veći poremećaja u gospodarstvu koji su već ogromni i preteški možemo samo reći da je i kasno donositi i ovaj jedan članak kako bi se pomoglo hrvatskom gospodarstvu jer i u proračunu izvanproračunskih korisnika Hrvatskih cesta i Hrvatskih autocesta nema pozicije iz koje će se financirati ovo o čemu se želi govoriti. Želim naglasiti i to da povike o tome da nije osim lopate i betona koji je stavljen ispod šatora učinjen nijedan korak na Podravsko-bilogorskom ipsilonu apsolutno ne stoje. I ponovit ću ono što sam i u replikama govorio. Opravdanost za izgradnju je 12000 vozila mjereno po Institutu prometa, graditeljstva Republike Hrvatske u Virovitici na podravskoj magistrali, na staroj podravskoj magistrali. U prosjeku protočnost na toj brzoj cesti koja bi bila do Terezinog polja, a u kasnijim razgovorima i Mađari projektiraju od Kapušvara da se spoje na tu autocestu kako bi se moglo prije doći do Budimpešte. Znači značajan pravac za turiste koji žele ići do Jadrana ali možda i do istarskoga primorja jednako tako je bitan pomak u gospodarstvu. Manjak u proračunu ili gubitak od 1,8 milijardi na ovom projektu samo koji govori o … ipsilonu proizlazi iz kamata na neplaćanje, zaustavljanja radova, penala koji proizlaze iz ugovora ili raskida ugovora. Ne znam kako se može govoriti danas o postojanju novaca za nastavak gradnje kada je angažirana i zaštitarska tvrtka koja osigurava gradilište na tom prostoru. Osobnim obilaskom došao sam do zaključaka da nijedna od izjava ni ministara ni kolega ili kolegica zastupnika nisu točne, sagrađeno je 11,6 km trase na prostoru prema Bjelovaru, 11 objekata koji se tiču nadvožnjaka ili mostova, sagrađen je najznačajniji objekt nadvožnjaka na magistrali prema Vrbovcu koji će voditi prema Koprivnici. Vjerujem da sve ovo što govorim danas je jasno na terenu se može provjeriti, postoje slike koje smo dostavili Ministarstvu kako bi ih razuvjerili. Vjerojatno su se tada i probudili, vjerojatno su tada došli do spoznaja da je stvarno nešto rađeno, da je rađeno dovoljno dobro i da se moglo do Bjelovara doći već prije ovih izbora. I ja bih pozdravio, da je nastavljeno ovih godinu dana raditi ja bih bio sretan i pljeskao bih stvarno ministru koji bi otvorio dionicu od Vrbovca do Bjelovara pred ove izbore. To bi bilo pravi predizborni adut. Ovakvim izmjenama zakona koje su stvarno predizborno mazanje očiju ne mogu reći da sam zadovoljan iako može biti da će on osigurati da se nastavi gradnja, ali ne vidim otkuda financijska sredstva. I zašto ponovo pretvaramo nešto što nema potrebe jer autocesta se može završiti i na način da se da u koncesiju. Ja sam čak i predlagao mogućnost zašto Fond hrvatskih branitelja koji u svom portfelju ima dionice Hrvatskog telekoma ne bi prodao Telekomu dionice u vrijednosti milijardu i 800 milijuna kuna i bio koncesionar na toj dionici autoceste i ubirao 25 godina cestarinu od te autoceste. Zašto to ne bi učinili, zašto bi nekom drugom ponudili, a ima zainteresiranih koliko sam čuo onih koji imaju novaca i mogućnosti zaduženja jeftinih europskih sredstava u izgradnji svih pravaca u Republici Hrvatskoj u koncesiju. Zašto pripremamo monetarizaciju autocesta kad imamo što graditi u koncesiju. Dajmo izgradnju u koncesije, a ono što imamo izgrađeno neka bude nacionalno, neka bude hrvatsko. Mislim da ovim načinom trebamo razmišljati i dalje i ja ću reći samo jednu stvar još, da ovo nije jedina nada da će ovaj projekt biti doživljen i preživljen i da će on proživjeti. On mora proživjeti jer ne može se od njega odstupiti, jednako tako kao što se ne može odstupiti ni od onoga što je zacrtano u cestovnoj infrastrukturi Republike Hrvatske, a to je podravska brza cesta Ormoš-Ilok. Za nju su napravljene određene dionice, obilaznica oko Varaždina, napravljena je obilaznica … Osijeka, napravljena je i građevinska dozvola za obilaznicu oko Virovitice. Nadamo se da će se ti segmenti kroz određeno vrijeme ako vidimo u srednjoročnom planu osigurana sredstva i popuniti pa ćemo tako imati brzu podravsku cestu. Sjetit ćemo se dana kada je Domovinski rat bio u najtežim trenucima, da jedini protok podravskom starom magistralom je bio prema našem istoku kad je bio autoput zatvoren. I stoga prije svega, značaj daljnjih radova na tim prometnicama ima izuzetnu važnost za Republiku Hrvatsku s obzirom da smo 152 km kao grad Virovitica udaljeni od Zagreba, da smo ostvarili i … zone u koje trebaju doći investitori. Ja bih želio reći i ponoviti da stvarno podravsko-bilogorski ipsilon bi se trebao staviti u kategoriju strateških investicija i znači investitore ako nema u državnom proračunu novaca krenuti sutra odmah sa svim kapacitetima radit na njemu kako bi bio u godini dana i završen, kako bi se taj dio Podravine, Bilogore i Slavonije spojio sa Zagrebom na sat vremena, kako bi Bjelovar bio na pola sata, Koprivnica također na pola sata i kako bi se tako pomoglo gospodarstvu i investitorima koji žele doći u te prostore gdje imaju osigurane industrijske zone opremljene svom infrastrukturom. Vjerujem da ovim člankom zakona nećemo postići ništa, samo bacamo prašinu opet u oči i protivimo se onim međunarodnim standardima kako je kolega Šuker rekao da se ne može tako prebacivati obaveze, sa jednoga na drugo kako smo si mi zamislili. O tome će se vjerojatno raspitati i međunarodni računovodstveni standardi pa ćemo vidjeti o čemu je tu riječ. Želim reći da je nužnost i potreba nastavka izgradnje da li autoceste ili brze ceste, ja znam da bi brza cesta bila prilagodljiva građanima zbog toga što ne plaćaju naknadu, ali bi u ovim trenucima kada nema u proračunu Republike Hrvatske novaca, kada nema osiguranih novaca ni u HAC-u ni Hrvatskim cestama, ne znam otkud želimo to graditi. Jedino dati u koncesiju onima koji imaju novaca i mogućnosti da izgrade, a rekao sam i jednu od mogućnosti ili drugu. Postoji ono što se zove koncesija na izgradnju i uživanje 25 ili 23 ili 28 ovisi koliko godina je potrebno kako bi se realiziralo. Broj vozila na tim, na Podravskoj magistrali sigurno opravdava da bi mogla se financirati u koncesiji ova cesta. Vjerujem tako i svih drugih projekata koji su Republici Hrvatskoj potrebiti.
Hvala vam. Imamo prijavljen čitav niz replika. Prvu će iznijeti poštovani zastupnik Vedran Babić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolega, izuzetno mi je drago da se obojica očito zalažemo za istu stvar. Ja sam upozoravao u svojoj raspravi na sporan ugovor iz 2009. godine, a ne na ove objekte o čemu vi govorite. Ja vas samo hoću podsjetiti na jedno i volio bih da mi objasnite. Uporno govorite da se brza cesta odnosno ili autoput gradi. Ali zašto 7, 8 godina kad krenete iz Virovitice a ne idete u Grubišno Polje dolazite na autoput odnosno brzu cestu u Vrbovcu. Problem je u dinamici, u ozbiljnosti pristupa poslu. Vjerujem da nećemo dovesti u spor taj ugovor potpisan iz 2009. i da ćemo napokon vidjeti cestu, a ne razbacane objekte po njivama. Evo hvala lijepo.
Na repliku odgovara uvaženi Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa naime kolega morat ćete malo uzeti knjige i naučiti što se prvo radi i kako se gradi. Od ideje ja sam rekao kako je došlo do ideje iz potrebe gospodarske i društvene, došlo je do ideje. Ideja je pretvorena u idejni projekt. Iz idejnog projekta se moralo ići u ishođenje određenih dozvola i lokacijske i građevinske i dobiti ono što se zove Studija utjecaja na okoliš koja je najduže od Bjelovara do Virovitice tri godine traje. I kada se je to sve prikupilo dokumentacija išlo se u osiguravanje sredstava i u početak radova. Da bi se počeli radovi nužno je napraviti strateške objekte na toj dionici i skinuti humusni sloj i navesti onaj vozni trak kako se zove. Ali to niste vi zaključili. Ovo do Bjelovara godinu dana čeka da se radi. Zbog čega zaustavljeni su radovi? Nema novaca.
Sljedeća replika poštovani zastupnik Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Đakić, govorili ste o značaju Podravsko-bilogorskog ipsilona za naše tri županije Koprivničko-križevačku, Bjelovarsku i Virovitičku i tu nesporno je da je to nemjerljiv značaj prometne povezanosti koji bi doprinio evo čestitam na postignućima koji ste i ovim okolnostima učinili u Virovitičko-podravskoj, ali zasigurno jedna dobra prometna povezanost bi dodatno unaprijedila. Ali drago mi je isto tako da ste rekli i govorili o dijelu o izgrađenosti ovih objekata. Vrlo jasno ste govorili o objektima koliko na bjelovarskom kraku, koliko na koprivničkom i taj podatak demantira sve one koji govore samo o jednim tačkama, o jednom ili dva janjca. Mislim da to dovoljno govori samo za sebe. Ali postoji ono ali na što smo mi upozoravali kada je ministar prometa gospodin Hajdaš Dončić poslao dopis županu u Koprivničko-križevačkom gdje kaže da se prekidaju radovi. To govori o onoj zbunjenosti u pristupu ovoj problematici. Mi naravno smo govorili, dakle i u onom dijelu od projekta, od nabave o čemu je govorio kolega Bačić i naravno i o inspekcijskom nadzoru koji može dodatno komplicirati. I uz ovaj momenat ključni o kom ste vi govorili financijski dakle gdje nema sredstava. Dakle, ja držim da je trebalo nastaviti na onom dijelu gdje je bilo, gdje su učinjeni određeni značajni koraci i gdje su učinjeni značajni koraci na tim temeljima. I naravno da zasigurno bi već i do sada imali još značajnijih pomaka. Ovako sad se ide sa ovim zakonom koji ne vidim da će nešto značajno doprinijeti. Hvala lijepa.
Na repliku odgovara zastupnik Josip Đakić.
Pa evo kolega Milinkoviću, jasno je da su prekidom radova kao što je i poslana obavijest izvođači radova koji su izabrali stavljeni na led. Njima se nije plaćalo, radovi su obustavljeni, oni su zapali u teškoće i krizu. Naravno da su podigli tužbe i od tuda 1,8 milijuna kuna dubioze. Milijarde kuna dubioze na tom projektu, osiguravanje cijelu godinu gradilišta od strane zaštitarske tvrtke jer sam tamo našao zaštitare koji čuvaju da ne bi se razvukle betonske mreže, stupovi, šta ja znam strojevi itd. Sve to govori o tome, ja bih rekao da je to jedini projekt, nego na svim projektima u Hrvatskoj. 12 projekata u cestovnoj infrastrukturi je zaustavljeno, ali ne samo u cestovnoj infrastrukturi. Zaustavljeni su projekti i u navodnjavanju. Isto tako su izvođači radova odbačeni, stavljeni u šturc. I sada što se događa? U ovom se skriva mogućnost da ministar sam odabire nove bez natječaja i da ih uvede u posao da nastave raditi. Nadam se da to neće biti Koningove firme.
Sada će replicirati kolega Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Kolega Đakiću, kad bi sad pogledali listu tvrtki koje su u postupku predstečajne nagodbe onda bi vidjeli koliko je tu građevinskih giganta iz Hrvatske. Svi oni koji su do jučer gradili ceste sad su na žalost u situaciji u kakvoj jesu. Možemo mi Bilogorski ipsilon, podravski preslikati na autocestu Zagreb – Sisak, cesta gdje je raspisan natječaj, gdje su osigurana sredstva. Međutim, radovi su iz 5 brzine prebačeni tamo negdje između rikverca i prve brzine malo naprijed, malo natrag ili spojena cesta prema Domovinskom mostu koju financira Hrvatske ceste. Isto tako malo rikverc, malo natrag. Međutim, najveći smijeh mi izaziva kad vidim ovdje kategorizaciju i razvrstavanje cesta. Znate imate uz zračnu luku jedno naselje, gradsku četvrt kako god hoćete koja se zove Pleso i tamo sa goričkom obilaznicom je predviđen spoj tog naselja ili gradske četvrti sa tom obilaznicom, gdje bi danas sutra potencijalni putnici ili namjernici mogli doći do Velike Gorice. Međutim, tih 100 metara vam izgleda da u pojedinim trenucima ne znate da li vam treba ronilačko odijelo ili ribarske čizme da bi došli na tu autocestu. Sad se postavlja pitanje kome je u interesu ako se napravila obilaznica da se ne napravi 100 metara spojene ceste. A isto tako kad će i sve jedinice lokalne samouprave doći u istu poziciju da njihove ceste koje su uništene prilikom izgradnje Hrvatskih cesta ili Hrvatskih autocesta da im te iste Hrvatske ceste i Hrvatske autoceste obnove te uništene ceste jer te lokalne ceste u najvećem dijelu nisu predviđene da po njima voze kamioni od 40 ili 50 tona. To nažalost pada na teret ne samo porezni nego i na standard građana pojedinih gradova, međutim s ovim izmjenama zakona ponavljam ponovno se provlače neke stvari ispod žita koje naprosto nisu dobre.
Na repliku odgovara zastupnik Josip Đakić.
Pa evo kolega Šuker točno ste identificirali da predstečajni i stečajni postupci najviše u gospodarskim subjektima koji se bave građevinarstvom i koji su radili na cestovnoj infrastrukturi ne samo u ovih 12 projekata nego i u drugima koji su zaustavljeni. Iz njih proizlazi i 10 tisuća nezaposlenih više na Zavodu za zapošljavanje, iz njih proizlazi i sav drugi gospodarski teret koji je snašao domovinu Hrvatsku zbog toga što nema ni transporta, ni onih koji imaju prijevozničke tvrtke, nema svih onih ni prodaje materijala. Sve se to jedno s drugim veže, zaustavljen je cijeli niz u gospodarstvu. I ono što želim naglasiti da godina dana izgubljena je sigurno preveliki kaos u gospodarskom napretku napravljen jer ne može se više zavrtjeti s onim firmama koje jesu, ne može se postići više s onima koji su uništeni, ne može se s onima koji su u stečaju sklopiti ugovor. I tako redom. Ne znam da li pouka iz prošlosti kada su govorili da je tunel sv. Rok napravljen da bi pokojni predsjednik Tuđman i njegova obitelj sadili šampinjone pa kasnije zaustavljen projekt gradnje autoceste dvije godine i onda smo došli opet pameti idemo nastaviti gradnju. Zar se ovaj puta dogodilo ponovno isto da se godinu dana sve zaustavi? To je samo pitanje svih pitanja zašto se nije nastavilo punim intenzitetom raditi kako bi kapaciteti bili zaposleni kako bi sačuvali radna mjesta.
Za repliku se prijavio i poštovani kolega Zoran Vinković.
Uvaženi kolega Đakić pitanje monetizacije fiskalizacije autocesta, odnosno davanje u koncesiju to bih ja mogao slikovito ovako objasniti kao kad majmun sjedi na grani i uzme pilu i odreže tu granu na kojoj sjedi. Hrvatska država i hrvatske Vlade su često puta bili ta majmuni na grani koji su rezali tu granu na kojoj sjede i praktično doveli Hrvatsku u veliku ovisnost. Ja se slažem potpuno, mi možemo dati u koncesiju nešto što nije izgrađeno, uzeti i naplatiti koncesiju i dati investitorima koji žele doći u Hrvatsku napravite umjesto Podravske magistrale autocestu jer je ta autocesta kroz Podravinu neophodna. To nije niti brza cesta, to je cesta straha i užasa. I Bilogorski-bjelovarski, podravski ipsilon nazovimo ga kako hoćemo, sjetimo se onih ranih '90-ih što je taj prometni pravac značio za Hrvatsku. Danas čujemo da se postavlja i pitanje opravdanosti, izrade studije opravdanosti za Pelješki most. Pa jel' nekom u ovoj Hrvatskoj u ovoj sabornici nije jasno da je taj Pelješki most neophodan? Pitanje je na koji ćemo ga način graditi, koliko će on koštati, kakav će projekt izgledati, ali potpisani su određeni ugovori. Pa to je slično kao da se sad pitamo u ovom Hrvatskom saboru ajmo napraviti studiju opravdanosti uvođenja dvojezičnosti u Vukovaru. Ma ćirilici nije mjesto tamo! Vukovar je hrvatski grad i to je definitivno, ne treba studija. To je tako!
Definitivno je i to da je vrijeme isteklo. Na repliku odgovara Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa kolega Vinkoviću slažem se s vama da jedina žila kucavica u to vrijeme kada je autocesta bila zatvorena i okupirana, kada je zapadna Slavonija bila presječena ostala je samo Podravska magistrala kao jedini put do Vukovara, kao jedini put do Vinkovaca, kao jedini put do Osijeka. Jedini put koji je, ili preko Mađarske ići. Taj put je stvarno podnio sav teret Domovinskog rata i sad je nužnost i potreba da se sagradi i ova brza cesta kao što je u strategiji i planirana Ormoš-Ilok. Segmenti kao što sam rekao su napravljeni, no međutim dalje se stalo s time. Nadam se da će se nastaviti i dalje raditi bez obzira na naše boje, na razlike u našem planiranju, bez obzira na sve ovo potrebe su stvarno da se cestovna infrastruktura gradi kako bi gospodarstvo napredovalo. I nema alternative, ako nećemo investirati nećemo postići ni zapošljavanje, nećemo postići ni napredak u gospodarstvu, nećemo postići ni povećanje BDP-a. Ovo što se godinu dana događalo samo zbog toga što je netko započeo, a netko trebao dovršiti pa da ste dovršili mi bi došli i pljeskali bi i čestitali bi na uspjehu koji bi se dogodio. To apsolutno nije sporno. Sporno je zašto smo godinu dana izgubili i vrijeme i novce.
Sada će replicirati poštovani kolega Mladen Novak.
Hvala lijepo. Pa kolega spomenuli ste u svojoj raspravi dva modela koncesije, odnosno dvije verzije koncesioniranja i moram reći da u ime kluba Hrvatskih laburista da smo izričito protiv davati u koncesiju ono što je već izgrađeno. Ovaj drugi model koji ste spomenuli davat u koncesije, izgradnju ceste to apsolutno podržavam, nek uđe tko ima kapitala, dapače nemamo ništa protiv ali davat u koncesiju ono što smo mi već investirali, izgradili, to apsolutno vjerujem da je stvar ne samo hrvatskih laburista nego i većine građana ove države da smo protiv toga. Spomenuli ste i strateške, da bi u strateške investicije trebalo uvrstiti podravski ipsilon. Dapače nemam ništa protiv ali isto tako mislim da bi i prometno povezivanje Sisačko-moslavačke županije također trebalo naći mjesta u tome. Činjenica je da je riječ recimo Sisak je u bivšoj državi bio jedan od vodećih industrijskih centara. Danas je to grad aveti, grad u kojem gotovo ništa ne radi, grad koji je zaboravljen nažalost bio i od vaše Vlade, zaboravljen i od ove Vlade i to je stvarno strašno što se tamo dešava. Da bi se stvorili uvjeti da netko uopće donese odluku, da razmatra uopće odluku o investiranju u Sisku isto tako treba napraviti tu prometnu infrastrukturu da se poveže da mu se omogući da taj grad i tu županiju digne malo iz mrtvih. Hvala.
I na ovu repliku odgovorit će poštovani Josip Đakić.
Pa evo kolega Novak, drago mi je čuti da ste protiv toga da se monetizacijom autocesta izgrađenih da u koncesiju nekom drugom upravljanju na našim vrijednostima koje smo stvorili. Nadam se da svi razumiju da je nužnost u ovoj izgradnji ovih 12 projekta za koje ne vidimo tu da ih je 12, ali evo čuli smo od kolege Borića ne znam iz kojih izvora ih je dobio, da je 12 projekata koji su zaustavljeni, da će biti pokrenuti. Ne znamo samo bi htjeli čuti od našega zamjenika ministra kojim načinom, da li koncesijom u izgradnji, da li novim zaduživanjem, pod kojim uvjetima, uz kakvu kamatu. To su pitanja koja želimo i koja su mogla biti u ovom zakonu definirana. Da ovo ćemo dat te projekte u koncesiju, ove ćemo financirati iz kredita i glavni će biti u tome ili HAC kao dosadašnji investitor ili Hrvatske ceste kao naredni investitor. To bi bilo dobro razrađeno u ovom zakonu i to bi nam sigurno dalo jednu jasnoću. Za svaki smo novi pothvat koji ćete učiniti, samo nastaviti raditi, graditi, zapošljavati domaću infrastrukturu, domaću građevinsku operativu kako bi na našoj domaćoj infrastrukturi mogli i dalje graditi i izgrađivati gospodarstvo, zapošljavati ove nezaposlene jer stvarno ode sve u beznađe.
Posljednja replika i poštovani zastupnik Šimo Đurđević.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Đakić vi ste u svojoj raspravi rekli da moramo ispoštovati zacrtano a ja kažem možda ste mislili na započete objekte. Ja kažem da započete objekte morate završiti jer ako ih ne završimo, svi su ovdje istakli u svojim raspravama, da će investitor snositi enormnu štetu tužbama i svemu ostalom što se tiče. Kad se tiče autocesta. Mi smo odavno u Europi. Imamo europske autoceste, europske tunele, ali dame i gospodo ono što boli ja mislim svakog ovdje od nas. Mi moramo jednostavno moramo izmaći načina i rješenja da hrvatski Dubrovnik spojimo sa ostatkom Hrvatske. Mislim da je to zadaća i ove vlade i svih nas ovdje i dakako spojiti Koprivnicu, Križevce, Viroviticu, Slatinu, Ilok, Vukovar, Požegu, Sisak sa postojećim autocestama, a da li će biti brza cesta, polu autocesta, autocesta, pa struka će to reći. Znam da do Siska je autocesta, ali struka će reći. Hvala lijepo. I oprostite koncesija da, ali ne direktnom pogodbom. Ja sam za koncesiju. Hvala.
I posljednji odgovor na posljednju repliku. Uvaženi Josip Đakić.
Evo kolega Đurđević, izvini Šima. Naime štete su veća nastale, teško ih je ispraviti, ne plaćanje, zatezne kamate, tužbe, angažiranje zaštitara kako bi čuvali gradilišta i strojeve na njima, to je nepopravljiva šteta. Ona se dogodila u ovih godinu dana od kada su poslane obavijesti o obustavljanju radova i stoga apeliramo da se više ne ponavlja bez obzira kako se vlasti mijenjaju i koje dolaze, ako je nešto započeto treba inzistirati da se nastavi i razviti modele i sredstva kako bi se završilo. Najljepše bi bilo danas da raspravljamo da je ta cesta, da je taj dio gotov, da je gotov i Pelješki most, već da su stupovi možda u moru, da na godinu već budu i da završni sloj da ide, al evo nažalost nije. Da su i sve druge dionice koje su trebale biti izgrađene pri završetku, to bi sigurno spasilo deset tisuća građevinara, ostali bi u funkciji, to bi spasilo sigurno 20-tak građevinskih tvrtki koje su danas u stečaju ili u predstojećem postupku i pitanje kako će završiti. S ovim možemo reći da stvarno smo nanijeli štetu hrvatskom gospodarstvu sa obustavljanjem radova, nesnalaženjem modela kako nastaviti gradnju i financirati gradnju i pozdraviti ono što je dobro i što je u strategiji razvoja cestovne infrastrukture definirano.
Sada je došlo vrijeme da čujemo pojedinačnu raspravu kolege Zorana Vinkovića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa ja ne znam da ne ponavljam što smo čuli već u ovoj raspravi, ja ne znam da li znate za podatak da u Hrvatskoj gotovo 5,8 milijardi eura čeka na dakle na, investitori žele investirati u Hrvatsku, tih 5,8 milijardi eura čeka na investiciju. Iz svega dakle ovih godinu dana je započeto 278 milijuna eura. I tek 6 od 58 projekta stranih investicija u RH. S druge strane propadaju određene tvrtke koje su za vrijeme ovih ili onih vlada i radile i gradile autoceste, a jedan od vlasnika tih tvrtki najavljuje i kaže da je javna nabava glumatanje i da to treba promijeniti. Na osnovu tih izjava, ne radi se tu baš o malim miševima nego mačkama koji kolo vode, ja mogu reći obzirom da sam dugi niz godina gradonačelnik, a to ću biti i nakon ovih izbora bez obzira tko se tamo prijavio, a dolazi dakle ovo uopće ne smatram jednim nekim predizbornim govorom nego želim jednostavno ukazati na činjenicu da se teško iz Zagreba ili sa jadranskih otoka gdje i tamo nisu ceste posebno ove državne u izuzetno dobrom stanju, da se vrlo slabo vidi Slavonija i da je ona često u magli. Pa evo obzirom da je ovdje i zamjenik ministra gospodin Antešić želim evo samo ukazati na nekoliko državnih cesta, dakle ne županijskih ne lokalnih nego državnih cesta, a da ih netko ode snimiti i vidi u kakvom su stanju te ceste ja vjerujem da bi svi oni u Vladi RH predsjednik Republike, svi državni dužnosnici, svi zastupnici bi se posramili radi tog naziva državne ceste. Jedna od njih je Đakovo-Ruševo-Pleternca-Požega D38, zatim D46 Đakovo-Vinkovci-Tovarnik, dakle ne spajaju se tu dva mjesna odbora nego se spajaju dva velika slavonska grada. Tu je državna cesta D515 Đakovo-Našice i u jednom dijelu čak i D7 Đakovo-Osijek bez obzira na izgrađenu autocestu Slavoniku. Ja moram reći da se prilikom izgradnje te autoceste i od Đakovo-Osijek i Đakovo do onog izlaska do velike autoceste nekad zvanu bratstva i jedinstva, iako je sada nastavak ovih nekoliko 300m prema graničnom prijelazu ali ništa da tako kažem glasno i sa jako malo građevinske operative, ja moram reći da su se mnoge jedinice lokalne samouprave upravo u interesu izgradnje te autoceste i tih autocesta i oslobađale tu investiciju od komunalnih doprinosa i pomogle na određeni način državi ne sa 2 milijuna kuna, ne sa 400 milijuna kuna nego i puno više milijuna kuna pa čak taj komunalni doprinos kroz čitavu Slavoniju i Baranju gotovo izlazi milijardu i pol kuna. A evo od ovih najavljenih 400 milijuna kuna pomoći ŽUC-u posebno je draženo vidjeti kako je raspoređeno tih 35 milijuna kuna u ovoj prvoj. Dakle Istarska županija dobila kao najbogatija regija, nemam ništa protiv, 3,7 milijuna kuna, Krapinska 4 milijuna kuna, tamo je SDP, Sisačko-moslavačka 2 milijuna kuna, Varaždinska 3,3 milijuna kuna, gdje je HNS, Koprivnička ne znam zašto, vjerojatno Mršić nema vremena toliko lobirati budući je u Podravci 0,8, Međimurska 3, dakle to su tamo gdje je SDP. A evo gdje je HDZ Zadarska nula kuna, nema Kalmete pa nema ni kuna za Zadar i Zadarsku županiju. Karlovačka 0,8 milijuna kuna, Osječko-baranjska 800 tisuća kuna, tamo je HDSSB i ostat će još dugo na vlasti. isto tako ćemo sada nakon ovih lokalnih izbora osvojiti čitavu Slavoniju, Brodska je dobila 800 tisuća itd. Dakle vidljiv je tu nesrazmjer i način i već ako se po jutru dan poznaje, vidljivo je kako će se rasporediti tih 400 milijuna kuna. Onaj tko je bliže vlasti taj će dobiti i više sredstava i podijelit će se ne na osnovu potreba i nekog regionalnog razvoja nego na osnovu prije svega ja bih rekao i stranačke podobnosti. Protiv smo davanja izgrađenih autocesta u koncesiju jel je to doista prodaja državnog bogatstva. Na kraju krajeva ovih 20 i nešto godina hrvatske demokracije uz to što smo monetizirali sve kroz onu kriminalnu pretvorbu i privatizaciju kroz monetizaciju, fiskalizaciju pošta, banaka, svega onoga što je bilo vrijedno u Hrvatskoj, očigledno je sada na redu i radi velike zaduženosti od gotovo 50 milijardi eura i rasprodaja i sveukupnog hrvatskog bogatstva od šuma, voda pa i autocesta koje donose prihod. Dakle, vi koji ste u Vladi RH ne možete to odlučiti bez Hrvatskog sabora i bez volje građana RH i ne postoji niti jedna uredba Vlade koja može na takav način riješiti i dati hrvatsko nacionalno bogatstvo ne u koncesiju nego jednostavno u bescjenje onima koji će ovdje doći. Nekoliko puta, neću spominjati i MIholjačku obilaznicu posebno stoga što je tek ove godine na traženje HDSSB-a prije svega započeta izgradnja Dravskog mosta na koridoru 5c nego stoga što je Miholjac upravo jedan od važnijih graničnih prijelaza u Republici Hrvatskoj. Tu je već i spominjana podravska magistrala koja u ovom trenutku nije nikakva brza cesta, nije nikakva magistrala nego je to cesta straha, užasa i prometnih nesreća, da ne spominjem svoju đakovačku obilaznicu koja do dan danas, a izgrađena je '97. godine, nema osvijetljena raskršća sa državnim cestama, nema niti horizontalnu niti vertikalnu svjetlosnu signalizaciju i često ovi mladi koji se igraju, da tako kažem, one popularne igre ne pištoljem nago automobilima, tamo izvode ruski rulet pa tko pređe bez posljedica taj je pobjednik, a često su na tim raskršćima teške prometne nesreće sa smrtnim krajem. Na kraju ću ponoviti, iako sam iz Slavonije, iz Đakova, iz srca Slavonije, da doista ja vjerujem da nema nikog ovdje u Hrvatskom saboru koji bi da je bila rasprava o tome digao ruku da se radi studija opravdanosti za izgradnju Pelješkog mosta nakon potpisivanja sporazuma, odabira izvođača itd. On je neophodan, definitivno neophodan, kao što neophodna i ja bih rekao i krajnje bezobrazna i degutantna će biti onaj dvojezični natpis ukoliko to ova Vlada dopusti na ulasku u Vukovar. Ja se nadam da je ovaj zakon pisan u duhu Ustava, kao što su pisana i ova dva Poslovnika od kojeg je ovaj manji kojeg sam ja čitao važeći, a ovaj koji je objavljen na internetu gospodine potpredsjedniče, a nadam se da se slažete s time da i vi kao potpredsjednik Sabora i ja kao zastupnik se moramo držati Ustava i zakona i onog što je objavljeno u Narodnim novinama. Dakle ovaj vam ne važi, ovaj još uvijek važi, a to ako pročitate ovo što vam je potpisala predsjednica Ustavnog suda dr.sc. Jasna Omejec i ono što je poslao predsjednik Hrvatskog sabora vidjet ćete tko je u pravu. Ne tražim ni zahvalu za obrazloženje niti opomenu. Zahvaljujem na ovih 12 sekundi.
Prelazimo sada na replike. Prvi zastupnik koji se javio za repliku je poštovani Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Kolega Vinkoviću, vi ste spominjali raspravu, odnosno u svojoj raspravi raspored 35 milijuna kuna, ali interesantan je sam naziv, znači odluka je donesena u srpnju 2012. i kaže odluka o rasporedu sredstava za interventne zahvate po posebnom nalogu ministra. Isto tako je interesantno kad se gleda koja županijska uprava za ceste je dobila koliko sredstava, to ste isto tako spomenuli, pa dođemo do podatka da je Krapinsko—zagorska, znači SDP dobili su 4 milijuna kuna, Varaždinska je dobila nešto manje znači HNS 3 i 300 i u Istarskom ŽUC-u 3 milijuna i 700. E sad imate drugi podatak, znači od ukupne količine bilo županijskih, bilo lokalnih cesta, znači Krapinska županija ima 682,90 km, a moja Zadarska županija ima 1208 km, znači puta 2. Onda imate drugi podatak, znači prosječan prihod ŽUC-eva po 1 km jeste 50342 kune, za Krapinsko-zagorsku županiju to iznosi 58,680 znači iznad prosjeka u Republici Hrvatskoj. Moja Zadarska ima 39,617 znači debelo ispod prosjeka u Republici Hrvatskoj. E ali, prihod iz interventnih sredstava za ŽUC Zadarske županije jeste nula kuna, a zna se i zašto je to tako. I to nije bilo dovoljno nego isti ministar je donio odluku o ukidanju državne ceste koja je povezivala i Šibensko-kninsku i Zadarsku županiju, znači Skradin, Benkovac, Zadar, je postala županijska cesta, znači nije dovoljno ovo što smo dobili nula kuna nego dobivamo u dotu nove km sada cesta nove kategorije.
Na repliku odgovara uvaženi Zoran Vinković.
Zahvaljujem kolegi. Činjenica je da su ovo doista činjeničnih dokazi da je vidljivo iz ove raspodjele koju je potpisao ministar. Ja sam rekao samo da se bojim da će se po tom, a ta odluka je jedno jutro i bojim se da će se po tom jutru poznati i čitav dan, dakle da će više sredstava bez obzira na stanje izgrađenosti dobiti upravo politički podobnici, a ne da taj iznos neće služiti za ravnomjeran razvoj Hrvatske pa i u ovoj cestovnoj infrastrukturi i to je vidljivo. Imate npr. jednu Požeško-slavonsku županiju koja je, a to vi vrlo dobro znate, već dugi dugi niz godina opterećena jednom politikom koja ju je dovela u to teško stanje, to Franjo dobro zna iz Pleternice, nije nitko drugi bio na vlasti osim malo HDZ-a i SDP-a pa su vjerojatno tu županiju tako doveli u ogromno stanje zaduženosti i tamo je doista ogromna potreba i obzirom na konfiguraciju terena itd. svega 500 tisuća kuna. Za razliku od, ja nemam ništa protiv Istre, ali Istra je najbogatija regija u Hrvatskoj, ona dobiva 3,7 milijuna kuna od tih podijeljenih 35. I sad mi je jasno zbog čega i SDP podržava Kajina na mjestu župana, a IDS podržava SDP, a kao svađaju se i Kajin uvijek glasa za ono što Vlada kaže iako su mu govori prilično disonantni u odnosu na tekst zakona.
Iduća replika poštovani Franjo Lucić.
Gospodine potpredsjedniče, pa kolega Vinkoviću evo dobro neću sad replicirati jer nemam toliko puno vremena ali ne slažem se sa nekim stvarima. Nisu točni podaci. Dakle, … [[Govornik se ne razumije.]] je cesta upravo koja je napravljena nova. Dakle, nije neizgrađena. Ona je baš izgrađena. Kad se tiče Požeško-slavonske županije mi smo dobili doista ovdje dovoljno sredstava. Ali ono što ste i vi govorili i moji kolega Kutija dobili su određeni gradovi ili bolje rečeno grad gdje je SDP na vlasti. Zašto to nije dobio HDZ gdje je u Pleternici već od 20 i nešto godina. O tome, to je druga priča. Dakle, nisam sudjelovao u ovome što ste govorili u županiji. Da smo u velikim problemima jesmo, ali evo puno stvari smo i riješili bez pomoći Vlade Republike Hrvatske. Vi ste vidjeli da je Vlada i na prošloj sjednici kada smo ovdje govorili, dakle na aktualnom prijepodnevu određenim županijama pomaže ali Požeško-slavonskoj neće pomoći, iz inata neće pomoći zato što je HDZ na vlasti. A da je kojim slučajem SDP siguran sam da bi vjerojatno i pomogla. No neću se sa otim bavit. Rekao bih nekoliko riječi samo obzirom da nemam puno vremena kako i na koji način se radi u Hrvatskim cestama, autocestama. Pogledajte, godinu dana je prošlo. Promijenila se i uprava, godinu dana su se svađali. Nekada je u Hrvatskim autocestama bilo 5 milijardi ukupnih prihoda dakle za investicije. Danas je to milijarda i pol. U Hrvatskim cestama dvije i pol milijarde. Do sada je utrošeno u Hrvatske autoceste i u ceste 45 milijardi samo u autoceste plus ceste i ovo što izdvajamo 0,60 lipa iz goriva ako privedemo kraju, a žurno moramo privest i Pelješki most i autocestu do kraja ta sredstva usmjeriti isključivo na državne ceste jer državne ceste su nam u izuzetno lošem stanju i upravo sa tim sredstvima danas sutra kad oslobodimo autoceste, kad ih budemo završili sva sredstva usmjeriti na državne ceste jer bez državnih cesta isto također nema razvoja gospodarstva i zato podržavam da se ne mijenja zakon samo da bi se reklo da se ne može. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara zastupnik Zoran Vinković.
Uvaženi kolega ja sam spomenuo dakle državnu cestu D-38. Ja sam svjestan kada je izgrađen i ovaj dio od Pleternice, Ruševa do … [[Govornik se ne razumije.]] koji je isto bio potpuni makadam i rupa na rupi. Tek nakon otvaranja županijske ceste do Musića. Tamo na jednom raskršću gdje su došli svi novinari i gdje je bilo vidljivo kako županija brine o županijskim cestama, a kako država brine o državnim cestama. Ali da ne ulazim u to govorim o ovom dijelu od Levanske Varoši do Đakova. Ako ste prolazili tamo, a evo ja još jednom pozivam čitavu Vladu to je jedan pravi safari. Niste u Africi nego ste u Slavoniji na državnoj cesti. Povedite si kiropraktičare da vam namjeste kičmu, bubrege, oči, sve što vam treba namjestiti. Ali to traje gospodo draga već 20 godina. Postoje obećanja, postoje dogovori, razgovori, postoji niz lijepih riječi ali do dan danas uz te lijepe riječi i obećanja ostaje rupa na rupi. To je cesta koja se ne može više ni zakrpati, da ne spominjem Đakovo – Vinkovci državnu cestu, da ne spominjem a nadam se da ću vam to ovih dana uspjet riješit potpisat ugovor ovu kroz samo Đakovo ulicu Petra Preradovića i bana Jelačića koju je praktično to su bili oni stari Pavićeva, zahvaljujem svom zamjeniku. To je praktično Hitler radio na početku svoje karijere od onih velikih betonskih blokova, a sada kuće stradavaju u strogom centru grada kroz koji prolazi državna cesta. Da je to gradska [[Upadica Stazić: Hvala lijepa.]] ja bi ju stavio u proračun, ali je državna. A nema održavanje.
Sada će replicirati poštovani zastupnik Dinko Burić.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče. Više puta je kolega Vinković i u vašem izlaganju, ali i u izlaganju ostalih zastupnika istaknuta važnost tzv. Podravske magistrale. Dakle, ceste koja spaja kako je rekao i kolega Đakić od Ormaža do Iloka. Međutim, i u prošloj Vladi u svih onih osam godina mandata kad smo ukazivali na važnost ove ceste, a na žalost evo nastavlja se i u mandatu ove nove Kukuriku vlade sve do Đurđevca i nekako i ima smisla. Ali od Đurđevca vamo prema Iloku ništa se nije u ovih ne godinu dana, nego u ovih 13 godina, 9 godina već sada, 8 godina one Vlade i godinu dana ovog mandata ništa se nije pomaklo kao da netko namjerno ne želi omogućit a radi se o cesti koja je važna za cijelu Slavoniju i Baranju omogućit ova žila kucavica kako bi se omogućio i razvoj gospodarstva. I zato i ova nova vlast pokazuje da neke bitne razlike u odnosu prema Slavoniji i Baranji između SDP-a i HDZ-a zaista nema. Zato ste za Slavoniju i Baranju jednaki i jedni i drugi. Doživljavate sve nas kao neželjeno čedo. I navest ću primjer obilaznice oko Donjeg Miholjca koju je spomenuo kolega Vinković. To je čak i primjer jedne rekao bih i ljudske gluposti napravljene od 2 i pol kilometra, a 4 kilometra čekaju na red. Ovih 2 i pol kilometra obilaznice ima putokaz za Viroviticu. Onda dođeš ustvari prema Našicama pa se moraš vratiti nazad u centar Donjeg Miholjca da bi nastavio za Viroviticu [[Upadica Stazić: Vrijeme kolega Buriću.]] Mislim bar putokaze maknite da se ljudi ne zbunjuju.
Kolega Buriću, vrijeme. Na repliku odgovara poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Uvaženi kolega Burić potpuno ste u pravu. Ja se bojim da ćemo i pred ove lokalne izbore, obzirom evo i na ovaj zakon između ostalog u kojem piše da će utjecati na razvoj gospodarstva, na povećanje zaposlenosti, a bojim se samo ako to nastavi ovim tempom, to smanjenje nezaposlenosti da ćemo vrlo brzo doći na 500 tisuća nezaposlenih. Jer u svim zakonima koje evo u ovih godinu dana su doneseni pisalo je da će bitno utjecati na povećanje zaposlenosti, na povećanje BDP-a, povećanje industrijske proizvodnje evo ovime i uključivanje domaće građevinske operative itd., itd. A bojim se i s druge strane da ćemo pred lokalne izbore doista imati ono što smo imali gotovo pred svake, da ćemo evo imati nove projekte, nove kamene temeljce, da će ovdje biti puno ministara u Slavoniji koji evo koliko ja znam i koliki sam bio svjedok i koliko pamtim, ne samo koliko se bavim politikom dolazili u Slavoniji isključivo oko izbora bilo onih lokalnih bilo onih za Hrvatski sabor. Postavili određeni kamen temeljac pa su poslije žene kod nas u Slavoniji to znate vrlo dobro jer nikad nakon tog kamena temeljca nije ništa ispalo izvadile to i išle kiseliti kupus jer očigledno danas u Slavoniji nekad najbogatijoj regiji i mi jedemo kupus, a netko drugi jede meso. I onda u prosjeku svi jedemo sarmu, a ne idemo ni na skijanje. To je najžalosnija činjenica da je nekad najbogatija regija sada i prometno izolirana i da će biti dodatno izolirana. Ovo ministarstvo ukida čak i željezničke veze sa Slavonijom.
Svoju repliku sada će iznijeti poštovani Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Vinković i ja sam primijetio ovu raspodjelu sredstava koju potpisuje ministar prema županijskim upravama za ceste i ja sam to spomenuo već i ranije da u prošloj godini je bilo moja županija Koprivničko-križevačka je 13,6 milijuna kuna dobila dok su, ja nisam ljubomoran na susjede da razmišljam na taj način, dok je npr. Međimurska dobila 30. A ove godine ste rekli da smo dobili 0,8 jel' tako? I sad se ja pitam koji su to kriteriji, koji je to način na koji se to radi iako imamo zasigurno u onom smislu u kojem je govorio kolega Kutija imamo dionica značajno više. Ostaje činjenica da smo zakinuti i tu je točka. E sad bi vi u tim okolnostima morali vjerovati i reći e mi ćemo sada prekinuti izgradnju autoceste, izgradit ćemo brzu cestu i to brzo itd. E pa Bože dragi živi bili pa vidjeli. A naravno sredstava nema i još mnoge brojne druge prepreke. I sad govorimo o jednom momentu onog ozračja o kojem ste vi govorili gdje postoje silne milijarde eura koje čekaju na investicije u našoj Domovini. Pa tko će u takvom ozračju i na takav način tko će, pa kapital ima svoje mehanizme na koji on to gleda ali postoji ako se kvalitetno radi o čemu svjedočimo projekti ako se naprave mi imamo evo primjer od Đurđevca do Kloštra Podravskog i još nekoliko dionica dalje gdje iz EIB-a 2 je napravljena kompletna rekonstrukcija i novi sloj. Znači, treba napraviti kvalitetne projekte, treba napraviti bez razmišljanja, bez nekih kriterija koji su samo ministru ili nekim drugima znani i onda se uistinu će i kapital i mogućnosti, investicija je moguća. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara Zoran Vinković.
Normalno da ćete se složiti da je prije dolaska strojeva potrebna građevinska dozvola. Ne toliko, čak je negdje ponekad potrebna i ona studija utjecaja na okoliš ako imate vodozaštićeno područje itd. Tu ne mislim sada na ovu studiju opravdanosti izgradnje Pelješkog mosta. Međutim, činjenica je stari Latini bi rekli kolega Milinković o tempora o mores. I sami ste rekli da ste u mandatu HDZ-a dobili 30 milijuna kuna. Ja isto tad nisam primijetio određene kriterije nego isključivo političku podobnost. Nama u Slavoniji pa čak i ovima u Vukovarsko-srijemskoj županiji, Požeško-slavonskoj, Virovitičko-podravskoj gdje je trenutno HDZ-ov župan tako svejedno, Slavonija dobiva najmanje. Dobila je i od HDZ-ove vlade, isto tako i od ove SDP-ove najmanje dobiva. A pričamo o ravnomjernom razvoju Hrvatske, pričamo o regionalnom razvoju. O kojem regionalnom razvoju? Gdje bogatiji postaju bogatijima, siromašni siromašnijima. To je očigledno program ove Vlade i to je činjenica. A da to nije tako pa ja da sam predsjednik Vlade, doduše tada sam bio na, nisam ja bio nego on, bio na svježem planinskom zraku ali ja bih bar usvojio jedan jedini amandman pa pokazao dobru volju prema Slavoniji. Ne, svi amandmani za Slavoniju su odbijeni. Ne samo za Slavoniju, i za poljoprivredu i za gospodarstvo i za vodoopskrbu i za cestogradnju i za željeznice, svi odbijeni. I ono što smo dobili, npr. da se ukida onaj brzi vlak Osijek-Đakovo-Brod-Zagreb jer nije opravdan. Neki dan slušamo da [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] uložimo u električne automobile pa da idemo u Mađarsku, a ukida se pruga Beli Manastir-Mađarska.
Posljednja replika, kolega Vinkoviću … [[Govorniku isključen mikrofon, ne razumije se.]] Posljednja replika na ovo osnovno izlaganje i poštovani zastupnik Nedžad Hodžić.
Zahvaljujem se gospodine predsjedajući. Ma naime kolega Vinković, danas ste u više navrata rekli da uvođenje ćirilice u Vukovar je nešto što ne treba činiti. Dakle ja samo želim podsjetiti da je dvojezičnost ili prava nacionalnih manjina pa i srpske nacionalne manjine i ne samo dvojezičnost nego i ostala prava nacionalnih manjina koja proističu iz Ustava i Ustavnog zakona su stvar koja su donesena u ovom Saboru i to dvotrećinskom većinom. Dakle svako opozivanje na nepoštivanje zakona koje smo donijeli u ovom Saboru atak je na državnost, atak je na vlastitu državu, atak je na ovaj dom, atak je na Sabor i atak je na sve nas i ja vas molim da to ne činite jer mislim da pozivate na bezakonje. Ova zemlja je od raspada bivše Jugoslavije ostvarila sve svoje političke ciljeve, dakle cjelovita je, samostalna u tzv. abnormalnim granicama, članica NATO pakta i uskoro članica EU. Jedine dvije stvari koje moramo graditi to je država pravne sigurnosti za sve njegove građane i država ekonomskog blagostanja. Ja pozivam da se u ovoj Sabornici, da svi skupa damo doprinos ka tom cilju, a nikako da javno pozivamo na bezakonje ili nepoštivanje zakona koji su ovdje doneseni. Zahvaljujem.
Odgovor na repliku, Zoran Vinković.
Uvaženi kolega Hodžić ja ne znam dal da pozovem službu bezbednosti da mi stavi lisice kao državnog neprijatelja me izvede iz Hrvatskog sabora. Dakle ono što mi tražimo imajući u vidu i Ustavni zakon o nacionalnim manjinama, imajući u vidu i Ustav a imajući u vidu i one zakone gdje smo hrvatske građane iz BIH ili iz dijaspore koji imaju i dvojno državljanstvo stavili u jedan neravnopravan položaj u odnosu na građane koji nemaju prijavljeno niti prebivalište u RH nego samo dolaze autobusima na izbore u RH ono što HDSSB zahtijeva a smatramo da je izuzetno loše vrijeme za uvođenje dvojezičnosti osim na institucijama nacionalne manjine, na drugim institucijama, tražimo prije svega novi popis stanovništva koji će definirati koliko doista ima ili pripadnika nacionalne manjine ili pripadnika većinskog naroda. U ovom trenutku ja ne znam da li je to vama jasno, bi vam slično bilo kao kad bi na određenom arapskom jeziku talibani stavili ovaj dvojezični natpis na New York, na New York ili kraj onog srušenog svjetskog trgovačkog centra. Nisam vas želio uvrijediti, ne morate tražiti stanke itd., ja ću s ovom raspravom završiti. Ali shvatite i nas Hrvate, shvatite što znači Vukovar za Hrvatsku, za stvaranje Hrvatske države i što znače one mnogobrojne žrtve i na ovčari i na svim onim stratištima hrvatskog naroda, ne samo u Vukovaru nego u čitavoj Hrvatskoj.
Podsjetit ću da smo vi, pa i kolega Vinković u ovom saboru položili prisegu koja glasi prisežem svojoj čašću, ponavljam svojom čašću da ću dužnost zastupnika u Hrvatskom saboru obnašati, savjesno i odgovorno i da ću se u svom radu držati Ustava i zakona i poštovati pravni poredak. Kolega Hodžić se javio za riječ.
U ime Kluba zastupnika nacionalne manjina tražim stanku od deset minuta jer smatram da ovakve diskusije nisu primjerene ovom Parlamentu i želim da o tome prokomentiramo.
Kolega Buriću izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče u ime Kluba zastupnika HDSSB-a također tažim stanku u trajanju od deset minuta [[Upadica: I Klub Hrvatskih laburista traži stanku.]]
Da li još netko traži stanku? Dobro, ovako. S obzirom da u 13 i 30 imamo stanku, mi ćemo nastaviti. Ja ću sad odrediti stanku. I nastavit ćemo u 15.00 sati sa sjednicom. Ja vas podsjećam ovako, ne znam da li je predsjednik Leko to rekao. Za danas u planu imamo odraditi pet točaka dnevnog reda. Hvala lijepa.
Kolegice i kolege nastavljamo nakon stavke. U ime Kluba nacionalnih manjina kolega Nedžad Hodžić.
… [[Govornik nije uključen.]] Šta reći? Dakle smatramo da se neka država branila na granicama sa oružjem u ruci, danas kada su svi politički ciljevi ove zemlje ostvareni smatramo da je moramo braniti braneći njenu zakonitost u svim njenim institucijama, a naročito u Parlamentu odnosno u Saboru RH. Uvijek kada budemo osjetili ili pomislili da na tom tragu nešto ne štima trudit ćemo se da na to ukažemo. Da li smo u pravu? Procijenit ćemo svi zajedno, ali mislim da ovakve diskusije to riječi sve ovo što smo danas čuli a nije prvi puta mislim da je nedopustivo i mislim da smo dužni svi skupa se tome suprotstaviti. Pitanje dvojezičnosti, pitanje ćirilice je pitanje ove države, poštivanja zakona ove države. Pitanje talijanskog jezika ili bilo kojeg drugog jezika gdje to naši zakoni predviđaju da pripadnici nacionalnih manjina imaju pravo da ga koriste sukladno našim zakonima i pozitivnim propisima, mi to moramo uvažavati. I sve poruke koje već u nekoliko navrata idu prema Vukovaru i ne primjeni ćiriličnog pisma mislim da su protuzakoniti i borit ćemo se protiv takvih stavova. Razlog za prekid sjednice, dakle komentar koji je nastupio u replici mislim da je apsolutno neprimjeren. Ja ne znam šta je ta poruka htjela reći? Da li je bila upućena meni kao pripadniku Bošnjačkog naroda i pripadniku islamske vjeroispovijesti ili je bila upućena nekome drugom, pripadnicima neke druge nacionalne manjine, ja to zbilja ne znam, ali smatram da je bila apsolutno neprimjerena i da ovaj Dom ne zaslužuje da se u njemu takav govor ispoljava. Ja ću podsjetiti da smo u još par navrata prekidali sjednice, podsjetit ću vas da je u ovom Domu na podignutu pločicu povrede Poslovnika izrečena rečenica nisu to bili lovci nego Crnogorci, dakle apsolutno ja bih rekao upotrijebit ću evo i ja možda ružan izraz jedna sprdnja sa vlastitim Parlamentom. To je po nama nedopustivo i tražimo da se ubuduće reagira i tada smo volili da budu reakcije i sa lijeve i sa desne strane jer smatramo da takav govor kada se uđe na vrata ove sabornice je nedopustiv. Ono što možemo reći u šali za šankom među prijateljima ne možemo reći u Parlamentu jer smo mi ovdje izabrani 151 čovjek od 4,5 milijuna građana ove zemlje izabrani prema zakonima i dužni smo mi prvi a onda pozivati i druge iza nas držati se zakona ove zemlje. Ja ne mislim da su razlozi uvaženog kolege zločeste naravi. Rekao sam da ga cijenim zbog njegove određene duhovitosti jel i sam volim ili pokušavam često biti duhovit ali mislim da se prelaze granice koje nisu dopustive. I stoga molim da ovo bude posljednji put. Dakle molim da ovo bude posljednji put da ne moramo tijek sjednice prekidati zbog ja bih rekao banalnih stvari, a s druge strane i stvari koje su vrlo uvredljive i mogu se tumačiti na raznorazne načine. Još jednom, dakle razlog zbog čega smo prekidali sjednicu, ja ne znam da li je to bilo upućeno meni ili nekom drugom to nije ni bitno, ali smatramo da takav rječnik nije dopustiv i da to ne možemo više tolerirati odnosno uvijek ćemo učiniti ovu gestu koju smo danas činili ako budemo svjedočili i ubuduće ovakvim diskusijama i ovakvom govoru. Zahvaljujem.
Hvala i vama. U ime kluba HDSSB-a Dražen Đurović. Izvolite kolega.
Gospodine predsjedniče Sabora, zastupnice i zastupnici. Pa gospodine Hodžić ja ne spadam u one koje ste vi vjerojatno prozvali, čak nemam ni talenta za nekakve verbalne figure i slično ali potpuno vam odbijam pravo da vi sebe stavljate kao kriterij ili osobu koja će određivati mjerilo što će tko govoriti u Hrvatskom saboru. Mi ćemo govoriti u Hrvatskom saboru onako kako mislimo, ono što osjećamo i predstavljat ćemo glas i interese onih ljudi koji su nas izabrali i koji nas biraju u Hrvatski sabor, kao što vi predstavljate interese onih ljudi onih nekoliko tisuća ili stotina ljudi koji vas po posebnom zakonu biraju u Hrvatski sabora iz redova nacionalnih manjina. Dakle, govorit ću kada je riječ o problemu ili o pitanju dvojezičnosti, uvođenja dvojezičnih natpisa u gradu Vukovaru. Mogu to govoriti i kao zastupnik i kao branitelj i kao sudionik obrane tih nesretnih, nesretnih reću dana obrane Vukovara i u ime kluba HDSSB-a. Dakle, mi smatramo da ova tema, tema uvođenja dvojezičnih natpisa u gradu Vukovaru nije tema al pari primjerice pitanja dvojezičnih natpisa u Buju ili negdje u Istri ili pitanja dvojezičnih natpisa u Daruvaru ili u bilo kojem drugom gradu u Hrvatskoj. To jednostavno nisu istoznačna pitanja. Ova tema pitanje uvođenja dvojezičnih natpisa u Vukovaru zaslužuje posebnu, to je posebno osjetljivo pitanje i zaslužuje zasebnu raspravu u Hrvatskom saboru. Hrvatski sabor bi morao naći prostora i vremena ne zato da bi mi izbacili emocije ili zato da bi izbacili svoju osobnu ili kolektivnu frustraciju, već zato da bi pokušali ipak još dodatno malo razjasniti neke pojmove koje stalno guramo pod tepih i stalno se od njih skrivamo, ali oni stalno izbijaju. Dakle Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina iz kojeg proizlazi osnova za postavljanje dvojezičnih natpisa u gradu Vukovaru nastaje kao posljedica političke trgovine SDP-a, HDZ-a i SDSS-a. Klub zastupnika HDSSB-a odnosno naš zastupnik tada je bio i mi smo bili protiv donošenja tog ustavnog zakona jer smo smatrali i danas smatramo da je tim ustavnim zakonom opseg određenih prava koji su dobili nacionalne manjine u Republici Hrvatskoj veći od nekog prosjeka svih prava u državama Europske unije. Ne mislim pritom na uvođenje dvojezičnih natpisa. Nadalje, izmjene statuta grada Vukovara koje su nastale kao posljedica političke trgovine HDZ-a, SDSS-a i HSP-a doktor Ante Starčević, također u njima nit smo sudjelovali niti imamo veze s time, a bili su osnova koja je omogućila danas odluku o stavljanju odnosno ovih mjeseci dvojezičnih natpisa u gradu Vukovaru. Prema tome, mi jesmo također legalisti i treba poštivat hrvatske zakone i hrvatski Ustav i hrvatski ustavni zakon i statute gradova pa makar se s time ne slagali, to jest tako. No s druge strane treba poštivati činjenicu da je u tom Vukovaru u jesen '91. da su stradale, prognane, zatočene deseci tisuća Hrvata koji su taj Vukovar branili, koji su u njemu živjeli, da je taj grad razoren i da postoji jedna kolektivna frustracija Hrvata u gradu Vukovaru. Ona je prisutna, a da ju u mirnoj reintegraciji oni koji su sudjelovali i bili element te frustracije da su nastavili živjet u tom gradu i da su se sada te dvije skupine spojile na jednom prostoru. I činjenica je da u tom Vukovaru dvojezičnih natpisa nije bilo ni u vrijeme bivše Jugoslavije i da nikad nije postojala ni potreba ni inicijativa za njihovim uvođenjem već je to sada potrebno. Prema tome moramo biti, mora postojat dobre volje, moramo razgovarat pa ako treba i razmijenit te frustracije pa bi bilo dobro kada bi od strane srpske zajednice u Republici Hrvatskoj bilo određene inicijative za razgovorom pa možda ako im nije o glavu pa ako će ostati Srbi u onoj mjeri u kojoj su i danas sa ili bez tih natpisa možda da ustupe jedan korak nazad pa da se razgovara i o određenom moratoriju na stavljanje tih ploča. Niti će Hrvati biti manji Hrvati ni više, ni Srbi više ili manje, ali možda je i to sad prigoda da Srpska zajednica u Republici Hrvatskoj napravi taj jedan korak prema tom rješenju. I da zaključim, mi smatramo da je ovo tema koja zaista zaslužuje jednu saborsku raspravu. Hvala.
Hvala. U ime klub Hrvatskih laburista kolega Branko Vukšić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Ja bih na početku pročitao jedan dio UNESCO-ove definicije, definicije tolerancije. Tolerancija je poštovanje, prihvaćanje i uvažavanje bogatstva različitosti u našim svjetskim kulturama, naša forma izražavanja i način da budemo ljudi. Ona je zasnovana na znanju o otvorenosti, komunikaciji i slobodi mišljenja, savjesti i uvjerenja. Tolerancija je harmonija u različitostima. To nije samo moralna dužnost, to je također i politički i zakonit zahtjev. Tolerancija, vrlina koja mir može učiniti mogućim, doprinosi mijenjanju kultura, rata i kultura mira. Tolerancija nije koncesija, dobrodušnost ili popustljivost, tolerancija je iznad svega aktivan stav potaknuti priznanjem univerzalnih ljudskih prava i fundamentalna sloboda drugih. Nikako se ne može koristiti kao opravdanje za kršenje fundamentalnih vrijednosti. Tolerancija treba biti primjenjiva od strane pojedinca, grupa i država. Tolerancija je odgovornost koja nosi ljudska prava, pluralizam, demokraciju i vladavinu zakona. Hrvatski sabor zasigurno nije mjesto na kojem će bilo tko, a najmanje narodni zastupnici pozivati na nepoštivanje zakona. Da, moramo se zakona držati ma koliko god to nekima bilo teško, kao pijan plota. Je li Vukovar iznimka, kako se postaviti prema ćirilici u Vukovaru, ali ne zaboravljajući sve ono što se u tom napaćenom gradu događalo i tko je uostalom iz vukovarske perspektive na kojoj strani bio. Je li za to krivo pismo koje je u malo drukčijem obliku i naše, hrvatsko pismo. Na toleranciju treba pozivati i one koji se zalažu za uvođenje dvaju pisama, ali i one koji se protive tome. Razumijem i jedne i druge, no ne razumijem stvaranje atmosfere koja može voditi sukobu. Vukovar jest specifičan grad, mnoge obitelji traže nestale očeve, sinove, braću, sestre, djedove, unuke. Rane su zbog toga još uvijek svježe, a po njima kopaju često i političari nečinjenjem ili lošim činjenjem. Da smo uspjeli zatvoriti sve stranice Domovinskog rata, da smo Vukovar obnovili, da smo se prema istinskim braniteljima Vukovara ponijeli onoliko domoljubno koliko domoljubno branimo uvođenje ili neuvođenje tabli s dva pisma, mnogi kažu na dva jezika, da je Vukovar grad kakvog su obećavale sve vlasti danas bismo razgovarali mnogo mirnije i o ćirilici. Očito da postoje dvije strane koje moraju naučiti što je tolerancija i čemu vodi netolerancija. Mora uvažavati jedna drugu, mora čuti jedna drugu, čuti i uvažavati tuđe argumente uvijek imajući na umu što Vukovar znači svim hrvatskim građanima koji Hrvatsku smatraju svojom domovinom. Na silu provoditi zakon nije dobro, ali je dobro razgovarati, tumačiti i ne svađati se. I da ponovim, u Saboru nema mjesta netoleranciji.
Hvala lijepa. U ime kluba HDZ-a Zvonko Milas. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Pa evo čuli smo u ovih par izlaganja da se svi zalažu za to da prije svega treba postojati razumijevanje i razgovor. Nitko nije dapače protiv, nitko ne spori o legalnosti donošenja zakonskih odluka. Dapače, međutim u 20 godina donešeno je toliko zakona, toliko ih je promijenjeno zato da bi nam bilo bolje. Pa i ovaj zakon ili članak 2. Ustavnog zakona iz 2002. i o njemu se može razmišljati u kontekstu ako nije dobar mijenjat ćemo ga, dopuniti, izmijeniti ili u najmanju ruku staviti u mirovanje opet u cilju nekog boljeg života za sve ljude pogotovo za ljude s područja grada Vukovara. U tom smislu ja ću vas podsjetiti da je Vukovar prije rata bila sasvim jedna druga slika od ove koju danas imamo. Danas imamo jednu blijedu demografski napačenu sredinu koju moram reći, dakle u rušilačkom pohodu s istoka kad se srušilo tone ne znam olova, željeza, mržnje i svega dovela do onog što se dogodilo prije 20 i nešto godina. I zamolit ću vas za malo pažnje da ne bih previše pričao o tome i da ne bi netko smatrao da politiziram ja bih vam pročitao jedno pismo koje sam dobio nakon aktualnog sata kad sam premijeru postavio pitanje upravo o uvođenju ćiriličnog pisma na područje grada Vukovara. Evo molim samo malo strpljenja. Vukovarsko sam dijete, u Vukovaru sam rođena, odrasla, školovala se. Iz Vukovara sam željom drugih otišla, u Vukovar se svojom željom vratila. Danas u Vukovaru živim i radim i razmišljam. 15. siječnja u Vukovaru se sjećamo dvaju događaja iz naše nedavne povijesti. '92. dakle dana međunarodnog priznanja Republike Hrvatske i siječnja '98. završetka mirovne misije i UNTS-a. Prvog se uvijek sjećam s posebnim ushitom i ponosom. Iz prognaničkog smještaja činilo mi se tada da su sve naše patnje, iseljenja, zatočeni, ranjavani, mrtvi dobili su svoje dostojno mjesto na pijedestalu vrijednosti. U mojoj glavi sva je patnja dobila svoj smisao, postigla svoj cilj i pružila dostojanstvo žrtvama koje smo podnijeli za Domovinu. Imali smo svoju Hrvatsku. Drugi događaj omogućio je nama prognanicima povratak u svoje domove, a s njim i početak procesa mirne reintegracije. Bilo je potrebno vratiti u svoje, obnoviti i graditi i uspostavljati, uređivati i organizirati i svakako mirno se reintegrirati. Pitanje koje danas pada na pamet glasi: Ako je Republika Hrvatska ovim procesom uspostavila državno-pravni poredak na cijelom svom prostoru tko se u taj prostor trebao mirno reintegrirati ili još bolje kako sam ja morala se reintegrirati u gradu u kome sam rođena, odrasla, imala svoj dom, iz njega morala otići voljom onih koji su ga silom rušili i okupirali. Zar za mene nije bilo dovoljno da se vratim? Zar se nisu morali reintegrirati oni koji su došli nepozvani, otuđili moje stvari i uselili se u moju kuću? Da li sam ja došla u neku tuđu državu, u neki drugi grad u kojem se od mene traži da se prilagodim onima koje sam tamo zatekla? Ali ako je trebalo da se izbjegnu nove žrtve neka je i ta bitka dobivena. Puno se govori o tome kako je mirna reintegracija dvosmjeran proces u koji su uložili građani hrvatske i srpske nacionalnosti. Moram priznati da o tome razmišljam. Što je proces mirne reintegracije uložila hrvatska strana? Vukovar '98. neprepoznatljiv, razrušen, ponovo se krenulo organizacija, sigurnost, pričalo se, vidjelo se. Tzv. Krajina bezvlašće i nepravda, otimačina i neimaština, a potom obnova i izgradnja. Hrvatska država je pružila oprost mnogima koji su uprljali svoje ruke, pristala je na moratorij o služenju vojnog roka za građane srpske nacionalnosti kao i na učenje novije hrvatske povijesti. Unutar odgojno-obrazovnog sustava omogućila najveći stupanj slobode školovanja na jeziku i pismu nacionalne manjine, pa često i na principu jedno dijete, jedan razred. A što su u procesu mirne reintegracije uložili građani srpske nacionalnosti. Ne mogu se sjetiti ničeg osim da su razorili grad u kojem sam odrasla, da su pobili moje prijatelje i susjede, da su pokrali našu imovinu, te na kraju ove balade kao velik doprinos budućem životu dozvolili nam da se vratimo na svoje. Nije bilo vremena svih ovih godina da jave da li znaju što zločinima počinjenim nad Hrvatima i ne srpskim življem u Vukovaru, ako ne iz grižnje savjesti ili običnog ljudskog žaljenja, a ono bar kao doprinos mirnoj reintegraciji. Nije li danas vrijeme da se iskaže dobra volja i razmisli o tome treba li na lice grada kojeg su uništili zalijepit cijenu ispisanu na ćirilici jer to će biti način dogodine kojim obilježavamo 15 godina reintegracije otkrijemo koliko u Vukovaru vrijedi ljudski život i tko će tu cijenu platiti. Hvala.
Hvala i vama. Kolega Horvat izvolite riječ.
Gospodine predsjedavajući, ja bih molio u ime kluba SDSS-a stanku od 10 minuta.
U redu 10 minuta stanka. Kolegice i kolege nastavljamo sa radom. U ime kluba SDSS-a kolega Mile Horvat. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsjedavajući Hrvatskog sabora potpredsjedniče, kolegice i kolege. U svakom slučaju sam svjestan da nije popularno ovo što danas radimo da idemo stanku na stanku, isto tako realno nitko nije očekivao da ćemo od jedne teme jednog sasvim drugog profila dakle o raspravi o cestama doći do ovoga do čega smo došli. Očito da je to bilo potrebno, očito da neki čak i u takvim jednim temama nastoje ispolitizirati činjenicu uvođenja ćirilice prema Ustavnom zakonu o pravima nacionalnih manjina jer se naprosto približavaju izbori lokalni i to je nama jasno. Rasprave o ćirilici bi se mogle voditi i treba da se vode u nekakvim akademskim krugovima, treba da ih vode lingvisti, onda bi mogli konstatirati da preko 200 milijuna ljudi koristi to pismo danas na planeti, da će vjerojatno sutra u EU ćirilica biti čak kao pismo i na nekim našim dokumentima, govori se da će biti čak i na moneti, dakle na euru jer ima država članica kojima je to zvanično pismo. Dakle, hoće li nam tad smetati ta ćirilica kad to tako bude bilo? Ne znam. Možemo govoriti i o ćirilici kao jednoj kulturnoj baštini hrvatskog naroda ukupno. Dakle, nije nekakva posebna mudrost otići na wikipediju pa snimiti i vidjeti da se tu radi po vanjskim listinama o Humačkoj ploči, o Dubrovačkom molitveniku pisanom na ćirilici. Ako netko hoće realno da sagledava povijesne dimenzije ovoga pisma u RH sad ili na ovim prostorima nekada. To je to. Ja neću se baviti takvim raspravama, ja ću jednostavno pokušati u ime kluba SDSS-a staviti loptu na zemlju kao što su neki prethodnici to korektno pokušali. Mi smo potpuno svjesni situacije i ambijenta i svih činjenica koje su dovele do svega, do ove situacije, dakle do ovog stanja. Potpuno smo svjesni i činjenice da postoji potreba za određenim uvažavanjem pijeteta odnosa prema nekim proteklim događajima u gradu Vukovaru, prema frustracijama pojedinih ljudi itd. pa mi i ne forsiramo ovo. Dakle, uz dužno uvažavanje svega mi pokušavamo razgovarati i sa lokalnom samoupravom i naći model koji neće nikoga povrijediti, a da pritom budemo legalisti i da ono što smo sami sebi kroz ove propise zacrtali prije 10-ak godina ili nešto više da to i ostvarimo. Dakle, naš je prvi zadatak da provedemo ono što smo izglasali. Ako smo Ustavni zakon obećali EU pa smo ga 2002. godine donijeli dvotrećinskom većinom, dakle kvalificiranom većinom gdje su učestvovale gotovo sve stranke, onda i tad smo se obavezali da ćemo dati manjinama pravo, kvotu od 33,33% u konzumiranju nekih svojih specifičnih prava onda ajmo to uraditi. Mi ne tražimo da to bude sutra i ne silimo stvari, ali ne možemo ni prihvatiti činjenicu da 10 godina imamo Zakon o upotrijebi jezika i pisma i da se selektivno provodi. Zakon o odgodi u obrazovanju se selektivno provodi. Ajmo to mijenjati. Mi nemamo ništa protiv dakle ne smatramo da je to nešto što je zacementirano, potpuno se slažem sa kolegom iz HDZ-a ajmo otvoriti raspravu, i ajdemo sakupiti dvije trećine ruku i ajdemo tu stvar mijenjati. I ajmo reći Europi ne mi sad dokidamo određenu količinu prava, više manjinama ne dajemo 33%, dat ćemo im sad 15%. I budimo do kraja otvoreni i iskreni nismo očekivali ovakav popis stanovništva zato smo vrlo galantno i vrlo široke ruke dali prava na nivou jedne trećine ukupnog broja stanovnika. Da smo očekivali ovo vjerojatno bi u Ustavnom zakonu nekakav drugi cenzus u toj stvari odredili. To je nekakvo naše mišljenje. Dakle, ne protivimo se izmjeni ni ovoga. Ajmo se dogovoriti i sakupiti većinu, mijenjajmo to, ali dok je to na snazi ajmo kao legalisti to i poštivati. Naravno, ja opet se vraćam na tu stvar, uvažavamo kompletno stanje na terenu i nastojimo tu biti kooperativni. I druga stvar koja nije dobra, kolega Vinković je otvorio jednu vrlo nezgodnu stvar. Ja uvažavam njegove retoričke egzibicije, ovaj puta je to prevršilo svaku mjeru, dakle mi nismo talibani, talibani su stranci ili teroristi. Ako mislite da smo mi talibani ili teroristi to treba reći [[Upadica Batinić: Vrijeme.]] To morate doći kod vas tamo u sredinu u kojoj živite i reći Srbi vi ste talibani jednako kao talibani u Američkome senatu. Hvala.
Hvala i vama. Nastavljamo sa konačnim prijedlogom Zakona o dopuni Zakona o cestama. Pojedinačna rasprava. Mladen Marelić, izvolite kolega.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi zamjeniče ministra, kolege zastupnici. Mislim prijedlog koji je došao izmjena zakona je opravdan i normalan. To je opravdano radi normalnog nastavka gradnje i izgradnje cesta. Naročito je važno da se prekine model zahtjeva pojedinih jedinica lokalne samouprave kada su išli prema ministarstvima da se pojedina lokalna cesta ili nerazvrstana dobije veću kategoriju tako da su u tom momentu ušle u investiciju Hrvatskih cesta. Sa ovim zakonom tog više nema. Onaj koji je bio vlasnik do promjene kategorije on je morao cestu i odraditi. Znači dovesti sanaciju da može biti punopravna za korištenje. Zastoj u cestovnoj izgradnji zastao je pošto su raspisivani natječaji. Negdje su i započeti radovi, ali nisu osigurana sredstva. Tako se sjetimo 2009. godine kada je raspisan natječaj za izgradnju autoputa Doli- Dubrovnik 2009. je potpisan ugovor a sredstva nisu osigurana. To je stvarno protuzakonito i to je neshvatljivo ali to se tako radilo. Dali se taj postupak smatra predizborna aktivnost, to neka netko drugi ocijeni. Znamo što se dešavalo na autocesti Vrgorac-Ploče, koji su tu problemi bili, koji su se tu kamenolomi radili, koliko se tu kubika tucanika podizalo van i rasprodavalo na određena mjesta, a sjetimo se izvođača Dola koji je tada bio u poslu, koji je trebao tu cestu davno već završit. Došao je na rub stečaja. Tako da je i njegovi poslovi koji su bili ostala dva kooperanta koja su učestovala u tome, bili su onemogućeni njihovi rodovi. Tako da je sve postojalo jedno zapregnutost kao i kolega što su jutros govorili ovdje da je most, zaustavljeni su radovi na mostu. Mi se dobro sjećamo a oni još i bolje jer su donijeli tu odluku da je Most u šestom 2010. Godine zatvoreni su radovi na njemu. Znamo i to da je tadašnji izvođač radova podnio zahtjev za odštetu 119 milijuna tako da je to dosta neozbiljni poslovi koji su se radili, ali da izvučemo nešto sada reć ćemo kako ćemo da spojimo Hrvatsku. Pa ja sam možda od zastupnika taj koji najviše vozi na toj dionici. Koji svaki mjesec skoro 1300 km prođem, dva puta tjednom na tu dionicu i na tu carinske prelaze i to. … [[Govornik se ne razumije]] u mojoj županiji nažalost župan i kolege su donijeli takvu odluku i zagovaraju da se ne uvede trajekt ko marna brijest koji bi vozio cirka 10 minuta i mala investicija koja bi bila da se može to staviti u pogon, ta dionica, ne već traže, inzistiraju da to bude Ploče-Trpanj koji ti trajekti voze sat vremena još plus sedam sat preko Pelješca i onaj u Konavli Dubrovnik mora proć dva sata vožnje za doć na odredište. Mislim da su to ipak igre političke da se zaustave određeni radovi i to. Brza cesta koja bi prošla prema Dubrovniku, ista se sigurno ne bi naplaćivala. Svi mi vozimo kad vidimo nažalost da jako malo vozila na trasi Zadar- Split. Tu rijetko sretnemo u ove zimske dane praktički u srca sezone prometa. A velika bi prednost bi bila u tome, ako se radi takva trasa da se ona sutra može nadogradnjom bit autocesta ako bude potrebno, a također ta cesta se ne bi naplaćivala i mogla bi bit brzo uključena, znači mogla bi se uključivati, svi žitelji županije iz susjednih općina, i gradova, mjesta bi se lako na nju mogli uključivati. Tako je bilo jutros rasprave o tome da izgradnji cesta, autocesta da je došlo do velikog oštećenja lokalnih, županijskih hrvatskih, državnih cesta. Da gospodo jer aktualni lokalni poslušnici, aktualne tadašnje vlasti nisu napravili zapisnike o oštećenju i tražili da odmah uđu u sanaciju tih cesta i mi sada pričamo da smo došli u velike probleme jer su njihovo ponašanje to nije izvršeno plodom. Pričamo i priču da je raspored sredstava od 400 milijuna kuna koje su Hrvatske ceste dodijelili županijama. To mogu ja sam isto bio osam godina u županijskim cestama, nikad se to još nije dogodilo da Hrvatske ceste vanrednih onih troškova sredstava koji se dobivaju još dadu poticaj četiristo milijuna, a što je najznačajnije na prijedlog županijskih uprava za cesta, ravnatelja županijskih cesta došlo je do korištenja tih sredstava. Aktualna vlast danas misli da ima šest županija di smo na vlasti, a 14 je ipak bivša vlast HDZ-a, mislim HDZ sa svojima su rasporedili ta sredstva i danas. Praktički za njih kad su pričali trebali su građevinske dozvole, nije to je trebalo pojačano održavanje, to je bilo za one ceste na tim područjima koja su trebala biti hitno sanirana. I mislim da je to sve skupa smo mi danas malo ispolitizirali ovaj zakon i takav zakon koji će ubrzat nastavak izgradnje i ona poduzeća koja su bila u cestogradnji a toliko su oštećena ako ih pokušamo vratit da ponovo požive. Eto toliko hvala!
Zahvaljujem. Imamo prijavljene tri replike. Prvi se javio Branko Bačić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Marelić je rekao da je politikantstvo županijske vlasti u Dubrovačko-neretvanskoj županiji neprihvaćanje prijedloga da se umjesto mosta Pelješkoga uspostavi trajektna linija, veza na relaciji Komarna-Brijesta dakle upravo za one koji to manje znaju na lokaciji na kojoj se treba graditi most. Točno je da je županijska vlast bila protiv toga jer to automatski znači da se odustaje od gradnje mosta. Naime nije moguće u isto vrijeme graditi most i na lokaciji gdje se on gradi uspostaviti trajektnu liniju, izgraditi dvije trajektne luke i pristupne ceste i tamo napraviti zaobalne površine potrebne za normalno funkcioniranje prometa a i u isto vrijeme graditi Pelješki most, to ne stoji. Ili ćemo graditi Pelješki most ili ćemo na toj relaciji gdje se most gradi uspostaviti trajektnu liniju. Prema tome tu nije politikantstvo nego je jedini razboriti postupak, sve drugo je držanje fige u džepu. Prema tome, zbog toga se i predložilo da se taj dio prometa koji ne može proći kroz Neum, a to je prijevoz živih životinja i sve one čitava ona roba koja podliježe fitosanitarnoj inspekciji da se usmjeri na postojeću trajektnu liniju, a to je Trpanj-Ploče da se dovrši uređenje i rekonstrukcija ceste preko Pelješca i s time uspostavi onaj režim koji je definiran u postupku pregovora između RH i EU za pristupanje Hrvatske u punopravno članstvo. Kada bimo pristali na to da se uspostavi trajektna linije upravo tamo gdje se treba raditi most, onda smo jasno poslali poruku da most nemamo namjere graditi. I zbog toga županijska vlast to nije prihvatila. A da ne kažem da niti je Brijesta niti KOmarina su u prostornim planovima predviđene kao trajektne luke kao onda jasno da bi trebalo mijenjati županijske i prostorne planove općina na kojima bi se te luke gradile i uspostavile.
Hvala. Odgovor na repliku kolega Marelić. Izvolite.
Kolega Bačić ponovno se polemizira i ponovno politikazira. Mi idemo na to da se izgradnja mosta će sigurno ići. Ja sam vam rekao i zadnji put most je SDP započeo on će ga sigurno i završiti u svom mandatu koji će biti. Što se tiče trajektnih luka, trajekt je predviđen na tom dijelu kada bi išao jer je kompletna trajektna luka od Brijeste 100m mislim dužine, 40 širine sa trajektnom rampom sagrađen gospodine Bačiću to je napravljeno, tu ne treba ništa više investirati. Također druga strana KOmarne 20m obale koja je bila 30 maksimalno za postavljanje rampe za trajekt koje bi trajekti vozili dok ne bude završen Pelješki most. Mislim to je ono što je realno i tada bi se moglo voziti 7 do 10 minuta, a ne 2 sata od Ploča do dolje. I nažalost još u vezi pelješke ceste, od 2000.godine mislim 2002.ništa na njoj niste radili, a sadašnja vlast Hrvatske ceste su počeli već sanirati i širiti tu dionicu ceste.
Hvala. Sljedeća replika Dinko Bošnjak. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolega Marelić vi ste rekli da su raspisani natječaji, a da nisu osigurana sredstva u proračunu. A tko je donosio proračun za 2012.i za 2013.? Zašto se … ništa nije radilo na brzoj cesti Solin-Klis, a kada znamo dobro da je trebala biti završena do ljeta ove godine? Također sada prije neki dan se nešto počelo čačkati, vjerojatno dolaze lokalni izbori pa se mora nešto početi raditi. Hvala.
Imamo odgovor na repliku. Izvolite kolega Marelić.
… [[Govornik nije uključen.]] u takve investicije, a ja vam govorim da je trasa Dubrovnik doli potpisan ugovor 2009.za izgradnju te ceste, a nisu osigurana sredstva niti su raspisani natječaji bili, mislim da nije ni dokumentacija kompletna za izgradnju gotova. A mi smo potpisali ugovore za izgradnju. To nam znači nešto govori kako ste se ponašali i kako ste mislili tu zaraditi. To je bilo politikantstvo.
Hvala. I zadnja replika Josip Đakić. Izvolite kolega Đakiću.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa evo kolega ja bih se složio s vama u nekim stvarima o sredstvima koja su išla županijskim upravama za sanaciju određenih cesta ali nužnost i potreba je kada Hrvatske ceste ili Hrvatske autoceste grade svoje objekte da tamo kuda dovoze materijal da saniraju ceste koje su potrgali u tom svom radu. I … sasvim normalno da se dogodilo za ovih 400 milijuna da se pomogne županijskim upravama kako bi napravili sanaciju onih cesta koje su i priložene. No međutim ne mogu se složiti s vama da ovakav zakon će ubrzati izgradnju ovih cesta. naprotiv ne možemo u to vjerovati s obzirom da nismo vidjeli ni izvanproračunskim korisnicima da će se … sredstva ni u Hrvatskim cestama ni u Hrvatskim autocestama, a pogotovo što u članku koji je naveden da se mijenja 97.a, trebalo je ostaviti 97.b, dodati sve ceste o kojima se radi koji je to 12 projekata koji su zaustavljeni, zašto su zaustavljeni, kolika je šteta i koliko novaca će biti upotrjebljeno da se te ceste odrade? Vjerovali bi u dobru namjeru nakon godinu dana propasti i milijardu i nešto šteta koje su učinjene. Ali ovako ne možemo se složiti s time da će ovo i ovim zakonskom izmjenom se ubrzati radovi na tim cestama. Naprotiv, neće, jer su zaustavljeni. Treba ponovno uvesti nove izvođače radova, odabrati ih što će ministar učiniti svojom odlukom za nove izvođače, neće biti natječaja. Mislim o čemu govorimo? Pa to je čista centralizacija, to je apsolutno netransparentno.
Hvala imamo odgovor na repliku, kolega Marelić. Izvolite.
Kolega mislim da je nepotrebno u zakon pisati i ni u jednom zakonu ne stoji koji su to dijelovi, projekti koji ulaze u njega. … zakon je jedinstven zakon koji će vrijediti za više godina, a ne momenat koji projekti sada idu u radove. Mislim da to niti je smisao ovog zakona niti je to u pravilu da se to u zakonu, ni u jednom zakonu ne postoji. A da li vi vjerujete u neku vladu to je vaša stvar, vaše pravo ali mislim da smo mi dobili jako loše povjerenje ova vaše vlade bivše, a mislim da će ova u svom mandatu odraditi svoje korektno i pozitivno za svih.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Sljedeći je Zlatko Komadina. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kako je prilika reći nešto o cestama jer vidim ja da je praksa ako zakon drži jednu riječ neku onda s tom riječi kreneš i odeš u diskusiju kao što smo otišli u ćirilicu koliko sam vidio jer sam zakasnio na ovaj dio rasprave pa nisam više znao koja je točka dnevnog reda. Na kraju je ispalo da su i dalje ceste. A ćirilica s cestom ima veze samo utoliko što su table na cestama. Ali bit će o tome vjerojatno prilike reći. Ja bih rekao samo jednu stvar prilikom kažem ovog zakona, da on je zapravo jedna rečenica, jedan pasus, da bi zapravo pravne osobe iz nadležnosti odnosno u vlasništvu Republike Hrvatske znači javna poduzeća mogla nastavljati graditi dionice koje u naravi poslije s njima upravljati neće jer spadaju po kategoriji nekoj drugoj kao Hrvatskim cestama ako je brza ili autocestama ako je autocesta. Međutim, ovom prilikom bi želio reći da svrha je ta da zapravo se nastave ugovoreni radovi koliko sam shvatio iz javnosti oko 4,2 milijarde negdje ugovorenih radova na dionicama koje momentalno stoje ili se jako sporo grade ili se uopće ne grade, a zapravo u konačnosti da bi se zaposlila građevinska operativa koja je na izdisaju i da bi se podigao objektivno BDP što je uvijek kada se određeni građevinske investicijske aktivnosti događaji. Međutim želim reći da je ovo samo dio priče, da bi mi trebali ovdje popričati i naravno očekujem da će to i resorno ministarstvo napraviti plan jer ceste se grade prije svega zbog prometne povezanosti i po pravilu i redu prvenstva po svojoj isplativosti. U Hrvatskoj su davno ceste koje su isplative napravljene, u Hrvatskoj se već 10 godina grade ceste koja nijedna nije isplativa. Jedina isplativa, odnosno dva isplativa pravca su koridor 10 prema Županji odnosno Beogradu, da ne kažem BiH i koridor 5B uz dužno štovanje svima vama kolegama iz drugih gradova kojima svima trebaju ceste da se tu ne bi polemizirali i replicirali, ali po isplativosti ovo sve što će se nastavit gradit nije isplativo. Ni podravski ipsilon, niti cesta za Sisak itd. Sad vjerojatno ako ne bude autocesta nego brza cesta biti će manje skupa u investiciji, ali isto tako neće se naplaćivati što je za građane, ali za investiciju loše. Pa u tom kontekstu želim reći da bi bilo vrlo dobro da se za potrebne pravce kojih u Hrvatskoj još ima, ja jedan spominjem stalno i spominjat ću ga, to je pravac prema Dalmaciji od Rijeke, znači Žuta Lokva, ima još takvih pravaca, da se ti pravci isprojektiraju, pripreme i da se ponude ili europskim fondovima kao projekt. Jer imamo primjer prije svega Poljske ili još nekih drugih zemalja koji su ogroman dio mreža autocesta i brzih cesta napravili fondovima Europske unije ili da se da u model koncesije, znači nazovimo to nekakvim javno privatnim partnerstvom jer kada nemate sredstava u proračunu, kada nemate sredstava u javnim poduzećima, a nema ih, znači ne možete graditi iz svog likvidnog priliva, ne možete se zadužiti jer ne možete vraćati ni postojeće kredite, tada je jednostavno logično da investiciju pokrenete, a da odgodite njezino plaćanje na sljedećih 30 godina ili 40 što koncesija zapravo može. U tom slučaju dio pokriva prihod, na primjeru opet ću reći Žute Lokve 60% bi pokrivao prihod po cestarini, a 40% bi se na 30 godina otplaćivalo kao što se plaća istarski ipsilon, kao što se plaća Zagreb-Macelj i mislim da su to jedina dva pravca koja su pod koncesijom. Zato kažem da ovo je samo jedan dio priče da se sanira postojeće stanje koje je sad takvo da su ugovori zapravo potpisani ali se ne izvršavaju, da se taj dio pokrene ali mislim da se može pokrenuti puno više toga, a potrebno je pokrenuti i prometno i gospodarski, ali najviše zapravo da bi zavrtili našu operativu i da bi podigli BDP. Pa evo koristim priliku kad se već priča o cestama da kažem nešto što ima malo više ipak veze s cestama nego što ima da prostite ćirilica.
Hvala lijepa. Imamo prijavljeno 6 replika. Prvi se javio Dinko Burić. Izvolite kolega.
Poštovani kolega Komadina, dobro je da vi niste ostali ministar jer po onom kakve vi teze zastupate i ovako ne dobijemo ništa u Slavoniju i Baranju, a onako bi vi to i ozakonili da se u Slavoniju i Baranju ne treba ništa ulagat jer to je, ne znam. A znate šta, ovo kad ovako čovjek sluša šta vi sad govorite pa to nije za povjerovat. Za nas je dakle samo isplativo podravska magistrala, podravski ipsilon. Pa jeste li vi svjesni da je politikom središnje državne vlasti Slavonija i Baranja postala danas najsiromašniji, nazapostavljeniji, najnerazvijeniji kraj Republike Hrvatske. Ne zbog toga što tamo žive ljudi koji ne žele radit, ne zbog toga što tamo žive ljudi koji ne znaju radit, ne zbog toga što tamo žive ljudi koji samo leže, jedu kulen, piju šljivovicu i inate se nego središnja državna vlast se odnosi prema Slavoniji i Baranji na način kako s Beograd nekad odnosio prema zagrebu. Pa to je sramota. I još nas uvjeravate kako to nije od interesa. Pa kako mislite da se razvija Slavonija i Baranja ako nećete ništa uložit u Slavoniju i Baranju. Pa normalno je da je za nas to prioritet da se ulaže i u prometnice. Na koji način ćete omogućit da se potakne gospodarstvo i za nas je to jedino isplativo. Pa je, gospodine uvaženi zastupniče Komadina. Je, za nas je to prioritet prioriteta, svaka investicija u Slavoniji i Baranji. A što se vas tiče, nama ne treba ništa. Ne znam ni kako će se ovaj ministar ponašat, ali dobro je da su vas smijenili.
Hvala. Imamo odgovor na repliku. Kolega Komadina izvolite.
Ne znam zašto se žestite, nisam uopće rekao ništa na tu temu što ste vi govorili. Vjerojatno vam je krivo što nisam spominjao pravce po Slavoniji, to hoćete reći. Ja sam samo spomenuo da su ceste neisplative što i jesu. To je notorna činjenica, notorna činjenica. Isto sam rekao da je i bez obzira na to potrebno graditi iz razloga prometne povezanosti itd. Govorio sam o načinu financiranja a ne o ovome o čemu vi govorite. I rekao sam čak da treba graditi Podravski ipsilon, samo sam rekao da isplativost nije. A ne vidim šta ste vi tu uopće čuli što sam ja rekao. Vi ste sve okrenuli.
Hvala. Sljedeća replika Branko Bačić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Komadina, kako ste rekli zakasnili ste malo na raspravu, jer ono što ste u svom početku vašeg izlaganja rekao sam i ja da ovaj zakon ničemu ne šteti, a da ničemu ne koristi. Ovaj zakon ja ne znam što će se s njime polučiti jer sve one procedure koje treba napraviti da bi se neka cesta promijenila i da bi se gradila umjesto punog profila autoceste u brzu cestu treba provesti sa ovim zakonom ili bez njega. Prema tome, ovaj zakon ništa neće tu bitno riješiti. Ali se ne slažem u onom drugom dijelu. To je da, to je vaš pristup o gradnji cesta. Kada bi čekali da neka cesta svojim prometom opravda njenu izgradnju ne bi nikada niti jednu cestu nagradili. Cesta je kao temeljni infrastrukturni objekt više od cestovnog pravca. On potiče razvoj, on omogućava svekoliki razvoj tog prostora. Hrvatska ne bi bila pobjednik na Mediteranu svih ovih godina u turizmu da nema mreže autocesta. Prema tome, ne možemo promatrati samo autocestu sa aspekta koliki je dnevni promet na njoj. Jer ako se cesta ne sagradi neće bit ni tolikog prometa. Prema tome, vremenom kroz 30, 20, 30, 40 godina ti projekti ukažu na njihovu opravdanost i na ispravan pristup da se ceste pa u prvom redu i autoceste grade i onda kada broj vozila koji tim prostorom prolazi ne opravdava u početku njenu izgradnju. Ja vjerujem da čitav taj prostor južno od Karlovca koji ide prema Splitu, niti Zadar, niti Šibenik, da ne kažem Lika da nema autoceste danas bi sasvim imali drugo lice. Prema tome, nije dobar taj pristup da gradimo samo tamo gdje to promet opravdava nego takve prometnice kao što su autoceste su pokretači gospodarskog razvoja.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Komadina. Izvolite.
Ja stvarno ne znam što vi čujete kad ja govorim. Gospodin Bačić ja nisam rekao da ničemu ne koristi ovaj zakon, nego upravo obrnuto. Rekao sam da će pokrenut ovo što je do sad ugovoreno. Jel' tako? To sam rekao. I nisam rekao da ceste ne trebaju upravo obrnuto. Rekao sam da trebaju ceste i zato sam i govorio, a kako novaca nema a isplativosti nema da sebe vraćaju iz kredita jer nema da se koriste drugi modeli koncesije i europski fondovi. Vi dobro znate da državna ceste nije nikad pod naplatom i ona je trošak u izgradnji, trošak u eksploataciji. Prema tome, hajmo reći da je ona skoro idealna da se kandidira neka državna cesta na primjer za ove slavonske što kaže kolega dapače zbog ruralnog razvoja itd. i svega toga da se kandidira za europske fondove, a da se koncesijski koriste tamo di su autoceste gdje je naplaćenost nedovoljna za isplativost investicije. O tome sam govorio. Ja ne znam stvarno što vi, možda nisam bio dovoljno razumljiv.
Hvala. Sljedeća replika Mladen Novak. Izvolite kolega.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa moram kolega Komadina isto reagirati na ovaj dio oko isplativosti cesta. Što znači sama isplativost cesta? Što sa razvojem sredine kroz koju ide ta cesta? Što sa napuštanjem stanovništva tih krajeva? Pa mi imamo cijelu Baniju, Banovinu kako hoćete koja je napuštena upravo iz razloga prometne nepovezanosti. Posavina kompletna vam se iseljava. Tko god ima kuda ode. Upravo iz razloga što ne postoji infrastruktura ne samo cestovna, nego ne postoji nikakva druga infrastruktura, a to upravo se dešava iz razloga onog što je kolega rekao kako se država odnosi prema tim krajevima. Nama je tak svejedno dal' bio na vlasti HDZ ili SDP. Rezultat nam je isti. Ali ne možete gledati isplativost cesta upravo kroz to koliko će oni vratiti novaca. Nema novaca, nema tih novaca kojim ćete platit ostanak stanovništva dole u tim krajevima.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Komadina. Izvolite.
I vama kolega. Pa naravno da ceste služe prometnoj povezanosti to sam i rekao. Međutim, ceste služe i gospodarskoj aktivnosti i to je svima jasno. Ali jedna stvar stoji. Vi ste tu krivo sad meni replicirali. Nisu ljudi iselili iz hrvatskih krajeva koji su iselili zbog cesta, nego zbog toga što nemaju posla i ne mogu živiti. Zbog toga su iselili. A cesta, infrastruktura svaka pomaže gospodarstvu ako gospodarstva ima i naravno da treba gledat sinergiju gospodarske aktivnosti, infrastrukture, prometne, komunalne, energetske. A šta ćemo sad tu abecedu govorit o tome što je što. Prema tome, prestanite mi replicirati da ne trebaju nikome ceste. To ja rekao nisam.
Hvala. Sljedeća replika Zoran Vinković. Izvolite.
Uvaženi kolega Komadina, neću ja sad ni o Žutoj Lokvi ni o ne znam čemu ali nema ceste, ja bih volio da je ta dionica i uvrštena u program i da je bila gotova, da niste morali radi nje dat ostavku. Možda su vas krivo svi razumili, ali činjenica je da nema ceste koja je neisplativa. Ali da isto tako niti jedan investitor neće doći tamo gdje nema prometne instrastrukture. Neće IKEA doć' u Levanjsku Varoš. Neće sigurno. Neće doć' u Kondrić. To je tamo selo kod Đakova gdje je cesta gore, tu prolazite kraj Vlade tom ulicom. To je jedno sto puta gora cesta od ove. Neće doć' tamo. Investitor neće doći ako nema komunalne infrastrukture posebno cestovne. Neće doć' tamo gdje nema ni željeznica. Šoja je rekao da postoji željeznička pruga, ali nema, više nitko ne prolazi tom prugom, čak ni ona uskotračna koja je izvađena. Dakle, moj apel je upućen upravo Vladi RH i ministarstvu jer ovaj zakon sam po sebi bez obzira kako je pisan, bit će tu i kamena temeljaca itd. ali da otvori oči i pogleda stanje posebno u Slavoniji i Baranji. I spomenuo sam sve ove državne ceste, D38, D46, D515, D7 da su to gradske ceste pa mene bi razapeli. Sad neću opet da se netko ne uvrijedi, neću spomenuti ajde kao Barabu, da se ne bi uvrijedili vjernici, razapeli bi me kao gradonačelnika da su takve ceste gradske u takvom stanju. Kog ćemo mi razapeti kad su državne ceste takve? Koga? Ministra, zamjenika, predsjednika Vlade, koga? [[Upadica Batinić: Vrijeme, kolega Vinkoviću.]] To je ogledalo Slavonije i Baranje, državne ceste.
Hvala. Sljedeća replika Josip Đakić. Izvolite kolega Đakić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Komadina s nekim stvarima se zapravo možemo složiti u načinu financiranja izgradnje cestovne infrastrukture koja je sigurno pretpostavka gospodarskoga oporavka i gospodarskog napretka u svim segmentima. Naime, da li je to u koncesiji izgradnja, da li je to izgradnja nekim vidom kreditiranja europskih investicijskih fondova ili domaćih fondova stvar je samo kako se politika odluči kojim će pravcem i kako će jeftinije proći u nalaženju sredstava i investitora. Postoje domaći investicijski fondovi koji mogu zadovoljiti potrebe određenih dionica, postoje vanjski izvođači radova koji imaju banke koje ih prate i koji su željni da uđu u koncesiju za izgradnju. No međutim o tome nema ni riječi od svih drugih kolega koje sam slušao nisam čuo nijednu riječ kako bi se to najbolje riješilo. I dosada smo županijske ili državne ceste, magistralne pravce odrađivali kroz program Betterment. Pa tako mogu reći da je program Betterment na dionici od Đurđevca do Kloštra Podravskoga u kompletu odrađen. Pa tako od Kloštra Podravskoga do Lozara, od Virovitice do Špišić Bukovice. Isto tako od Virovitice do Suhopolja. Od Slatine do Čađevačkog Luga i to je ona dionica ceste koja je pretrpjela najviše u Domovinskom ratu, kojom je cijeli program obnove Hrvatske išao i koja je bila jedina žila kucavica. No međutim, danas nismo tu čuli što će se ovim zakonom i zašto su se godinu dana zaustavili svi ti projekti o kojima danas govorimo i o kojima govori ovaj zakon, zašto ih nismo nastavili samo raditi, iznalazeći u trku nova rješenja financiranja. Da li koncesijom, da li povoljnim kreditima europskih banaka ili EBRD-a ili nekih drugih vidova domaćih ili svjetskih fondova?
Hvala. Imamo odgovor na repliku. Kolega Komadina izvolite.
Pa gledajte gospodin Đakić zašto između ostalog ovaj zakon ili što ste rekli sad zašto se nije nastavilo, pa nije se nastavilo jer je vaša Vlada donosila štetne ugovore, zaključivala je ugovore bez osiguranih sredstava plaćanja skoro za sve ove dionice o kojima je u javnosti riječ, o Pelješkom mostu da ne govorim. Znači ja sad ne govorim o tome da li treba ili ne treba cesta. Naravno kako se kaže cesta život znači pa bih molio, ne treba mi poduka iz Slavonije. Previše ja volim Slavonce da bih slušao gluposti ovdje. Prema tome, u tome je stvar. Ugovori nisu bili kako treba, a to vam može potvrditi i kolega Bačić. I uostalom doveli ste u lošu poslovnu situaciju par građevinskih firmi koje su zbog takvih ugovora krenule, radile, nisu im plaće ni čak i došle su pred stečaj ili su u stečaju već neke.
Hvala. Sljedeća replika Stjepan Milinković. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Komadina primijetio sam vaš navod gdje kažete da je svrha ovog zakona da se nastave ugovoreni radovi jer ako se ne nastave zna se što slijedi. A ja naivno mislio da je svrha pojačavanje prometne infrastrukture, omogućavanje ravnomjernog razvoja Lijepe naše i naravno i gospodarskog oporavka. I gle onda u tom dijelu kažete sad ove koji su na redu, ove prometnice e sad se one ne isplate. Pa ja ne mogu vjerovati da to ministar bivši prometa kaže takvo što. Pa isplate se gospodine kolega Komadina naravno da se isplate. I u prometnom smislu dakle i u statističkom onome izračunu koliko vozila i svega apsolutno se isplati. A gdje je onaj gospodarski rast ovih sredina koje su godinama čekale? Koprivničko-križevačka, pa mi imamo izuzetne potencijale koji se naravno trebaju razvijati. Mi smo godinama strpljivo gledali kako se rade i obilaznica oko Rijeke i svih drugih sredstava. I dozvoljavate nama da i mi budemo emotivni kada su u pitanju ove prometnice koje su za nas. Pa i vi ste navodno bili emotivni kada se radilo o Žutoj Lokvi. Pa iz toga razloga mislim da nije trebalo ni ovaj model koji je bio nije ga trebalo prekidati nego jednostavno na tim temeljima nastaviti i stvarati evo jednostavno uvjete jednake za sve u ovoj našoj Domovini. Hvala lijepo.
Hvala. I odgovor na repliku, kolega Komadina. Izvolite.
Poštovani gospodine Milinkoviću potreba za cestom i isplativost ceste su dva potpuno različita pojma. Ja sam samo o tome govorio da postoje samo dva pravca u Hrvatskoj koja su samo isplativa po prometu. Ne znači i ne vidim tko je izvukao zaključak da druge ceste zbog toga ne treba graditi. Pa naravno da treba ceste graditi zbog prometne povezanosti, što je tu problem? Po meni treba graditi Pelješki most, pa nije to sporno. Samo govorim o tome da zbog neodgovornosti da tako kažem i neobjektivnosti su ovi ugovori zapravo sada problematični ne' i da bi se smanjila šteta koja po tim ugovorima je čak vjerojatno već nastala što po državu što po izvođače treba to nastaviti. A treba i druge ceste graditi, ne samo ove koje će ovaj zakon odmrznuti da tako kažem ne', kao što je ta slavonska priča i kao što je ova lička koju ja pričam. S tim da nisam Ličanin pa isto tako mogu valjda pričati o ličkim cestama jel'.
Zahvaljujem. I zaključno u ime predlagatelja zamjenik ministra pomorstva, prometa i infrastrukture Zdenko Antešić. Izvolite zamjeniče ministra.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe i gospodo uvaženi zastupnici. Ja vam zahvaljujem prije svega na vrlo konstruktivnim sugestijama i primjedbama koje će sigurno nać mjesta u novom Zakonu o cestama koji bi trebao u prvoj polovice ove godine ugledati svijetlo dana. Dakle koliko je ta cestovna problematika odnosno promet važan, evo govori i ta činjenica što smo od jutros, pa smo malo i skrenuli u neke da me ne bi krivo razumjeli u neke životopisne teme. Ne mislim pritom na ove ćirilične natpise nego na neke druge živopisne teme i ovaj to je sve razumljivo koliko je važno prometno povezivanje i ceste kao temeljna infrastrukturni objekti ne treba trošiti riječi. Međutim vidim bez obzira na sve to skupa da su svi klubovi odnosno većina klubova je shvatila suštinu ovog vrlo kratkog zakona koji ima dva članka i smisao toga je bio u sljedećem. Mi smo zatekli da se tako izrazim zamrla gradilišta odnosno projekte gdje su radovi zamrli, a neki nisu niti započeti. I smisao ovih izmjena i dopuna ovoga zakona je da se projekti temeljem postojećih ugovora ubrzaju, potaknu uz to da će se na nekim mjestima racionalizirati cijela ta cestarska priča, konkretno govorimo o Podravskom ipsilonu koji bi se nastavio na način da se on dovrši kao brza cesta, a razlika između autoputa i brze ceste je što nema zaustavni trag u tehničkom smislu. Govorim u tehničkom smislu i naravno puno je jeftiniji. I ugovori, radi se konkretno u ovom dijelu, o ugovorima koji su negdje vrijednosti 440 milijuna kuna za ovu fazu, oni će biti nastavljeni na način kao što su i dogovoreni, a dalje kad se ta faza završi onda će stvar preuzeti Hrvatske ceste i dovršiti cijelu priču onako kao što je po planu. Naravno da to zahtijeva promjenu određene regulative, određene dokumentacije ali je cilj da se sad odmah i brzo pokrene cijela ova priča da ne stoji jer imamo upravo takvu situaciju. Evo još jedanput kažem ,zahvaljujem na konzultivnim primjedbama, zahvaljujem na razumijevanju svih klubova i uvjeren sam da će ovo biti jedan mali kotačić da se ova cijela, da se pokrene ova cijela cestarska priča i da se zapravo i taj građevinski sektor pomakne s mrtve točke.
Zahvaljujem zamjeniče ministre. Imamo prijavljeno pet replika. Nikako da se s cesta maknemo. Prvi se maknuo Dinko Burić Izvolite kolega.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče. Dakle kada govorimo o našoj zabrinutosti kada gledamo planove vezane uz ceste a u svezi Slavonije i Baranje, onda vas moram podsjetiti da je Slavonija i Baranja zabrinjavajuće prometno izolirana ne samo kad su u pitanju ceste, nego kad je u pitanju i željeznička povezanost s ostalim dijelom RH. Nedavno smo svjedočili odluci da se ukinu pojedini brzi vlakovi prema Osijeku, prema Slavoniji i Baranji, nigdje drugdje negdje se udvostručuje a prema Slavoniji se ukida i ono što je dosad nedovoljno bilo, a da ne govorim o sramotnoj činjenici, to je sramota za hrvatsku državu da jedina zračna u RH od cijelo vrijeme od uspostave Hrvatske države koja nema stalnu vezu gdje nacionalni avio prijevoznik Croatia Airlines ne želi uspostavit liniju je zračna luka Osijek gdje samo jednom tjedno u ona dva mjeseca kada je turistička sezona i to nam srijedom date vezu Osijek- Dubrovnik. Srijedom a znate da se mijenjaju ture obično subotom kad idu turisti. Kad je u pitanju zračni promet nema za Slavoniju i baranju, kad je u pitanju željeznički ne treba, kad je u pitanju cestovni, ne treba, od kog da mi tražimo da nam uspostavi zračnu liniju recimo sa Osijekom, pa nećemo da idemo čamcom se mi voziti u 21 stoljeću. Od Budimpešte ili od Beograda da kažemo, možda bi oni prepoznali da bi mogli letiti iz Osijeka.
Hvala kolegi Buriću. Sljedeća replika Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa gospodin zamjenik ministra je rekao da novi, da je ova rasprava o ovom zakonu otvorila određene živopisne teme. Pa ja bih rekao da je ona otvorila životne teme a cesta život znači. Rekli ste isto tako da su zamrli određeni projekti koji su bili u tijeku. Pa ja vam kažem što se tiče Podravsko-bilogorskog ipsilona, pa nije nitko tjerao ministra prometa gospodina Hajdaša-Dončića da nam piše da se obustavljaju radovi, nitko ga nije tjerao i sad kažete vi naravno onu vijest koja je mene obradovala. Kažete mi nastavljamo taj Podravsko-bilogorski ipsilon, apsolutno pozdravljam i veselim se, ali kažem to zahtijeva promjenu određene regulative, e to na s brine, ta regulativa dok se ona pokrene, pa krene pa dok se to sve to bi moglo trajati, a možda čak i nikad. I u tom dijelu izražavam zabrinutost da ne bi samo ostalo na tragu lijepih želja. Hvala lijepa.
Hvala i vama kolega. Sljedeća replika Zoran Vinković. Izvolite.
1960.godine veliki talijanski redatelj dobio je oskara za strani film sa jednim živopisnim ili životnim nazivom "Cesta duga godinu dana". Mi u Slavoniji imamo ceste duge 20 godina, ne godinu dana, nego 20 godina. Imamo amandmane, imamo programe autocesta, imamo programe Hrvatskih cesta, imamo čak izglasano to u Saboru međutim jednom nekom uđe sve zavisi ministri se mijenjaju, uđe u jedno uho, iziđe na drugo. Ja bih volio da mi zamjenik ministra sada rekao bar za ove 4 državne ceste D38 Đakovo-Požega, D46 Đakovo-Vinkovci-Ilok, D515 Đakovo-Našice pa čak i za ovu D7 koja je propala na niz mjesta Đakovo-Osijek u kojem je uključena i đakovačka obilaznica smrt. No ni riječi o tome. 2007.su prihvaćeni ti amandmani, doduše ni ona vlast nije ništa radila na tom, isto kao što sumnjam da će i ova vlast raditi na tom. Sumnjam, a volio bih da se prevarim. Iskreno bih volio da se prevarim. I volio bih evo budući da je tamo vama blizu i ona Luisiana poznata od Marije Tereze evo da i mi kao Dimnjačar i Riđan krstimo kada dođe taj novi asfalt u onim Kapelskim kresovima. Ali ne vjerujem da će se to stanje promijeniti da će Slavonija i Baranja i unutar sebe sa državnim cestama ostati nepovezano. Ako nemate cestovnu povezanost onda nema ni novih investicija, ni novih radnih mjesta, ni buđenja te građevinske operative [[Upadica:Hvala kolega.]] na kraju krajeve ostat ćemo slijepo crijevo.
Hvala. Sljedeća replika Branko Bačić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja sam gospodine zamjeniče ministra očekivao da ćete vi nama ovdje saborskim zastupnicima i javnosti reći zašto Vlada nije donijela srednjoročni program građenja i održavanja javnih cesta u razdoblju 2013.-2016.? Zašto niste donijeli godišnji plan građenja i održavanja javnih cesta u Hrvatskoj za 2013.godinu? kojim će aktom vlada Podravski ipsilon iz autoceste prenamijeniti u brzu cestu? I kada se to napravi tek nakon toga trebali bi napraviti sporazum u kojem bi Hrvatske ceste prepustile gradnju te brze ceste Hrvatskim cestama. I nakon toga bi Hrvatske ceste kao novi investitor zatražile izmjenu građevinske dozvole sukladno novim okolnostima jer više onda prema vašemu, a ne prema našem, mi se s time ne slažemo više nije brza autocesta nego brza cesta. i tada gospodine Antešić vama ovaj zakon ne treba jer premda ste ovaj zakon ćemo ga vjerojatno izglasati u petak, sve ovo što sam rekao vi ćete trebati napraviti da bite mogli dobiti novog investitora ili starog investitora svejedno koji će trebati tražiti izmjenu građevinske dozvole a bez svega što sam vam rekao uz izmjenu prostornih planova teško je to moguće napraviti.
Zahvaljujem. I zadnja replika Josip Đakić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo zamjeniče ministra, rekli ste da ste zatekli zamrznuta gradilišta. Prije svega bih rekao da niste zanali uopće što se događalo na tim gradilištima, do kuda se je došlo, koliko je izgrađeno kilometara nasipa, koliko objekata i svega onoga što je bilo prisutno. Točno je bilo je i zaostataka u plaćanju ali vi ste prekinuli apsolutno sve, raskinuli ugovore i tu su nastale ogromne štete. Štete koje se mjere u milijardama i nepopravljive. Zatezne kamate ono što proizlazi iz ugovora onaj koji raskine plaća i one penale koji su u ugovoru navedeni. Bez ikakvoga planiranja godinu dana ste potrošili uludo na štetu hrvatskih građana, na štetu zaposlenika na štetu građevinske operative na štetu firmi koje su u stečaju ili pred stečajem. Nisu one sklopile negativne ugovore ili ugovori koji su štetni kao što sam čuo danas. Nisu to bili štetni ugovori. To su bili realni ugovori u realnom vremenu po svim troškovnicima i parametrima koje su institucije Hrvatske države ili onih koji su ih pravili dali. Kontrolu javne nabave također vršili su oni koji su izabrani da vrše kontrolu javne nabave. Danas kada govorite o tome da ćete autocestu preinačiti u brzu cestu a tiče se Podravsko-bilogorskog ipsilona više nema mogućnosti koncesionara na brzoj cesti. Ima mogućnost jedino korištenja EU fondova. Ne znam, niste nam rekli iz kojih sredstava ćete nastaviti gradnju? Iz čisto državnih sredstava ili iz europskih sredstava i kada očekujete da ćete nominirati ako ćete nominirati na bilo koju poziciju eu fondova tu brzu cestu.
Hvala. Imamo odgovor na repliku zamjenik ministra Zdenko Antešić. Izvolite.
Pa evo gospodine Đakiću moram reći nekoliko riječi iako nisam smatrao da ću trebati ići izvan konteksta ovoga zakona. Ali samo ću reći nekoliko činjenica da ostane u javnosti nekakve sumnja ili dilema. Mi smo zatekli analizirajući cestovnu problematiku potpisan ugovor Dubrovnik-Doli sa grupom izvođača, dakle HAC je potpisao sa grupom izvođača ugovor o građenju između Dubrovnika i Doli za cestu za koju ne postoji građevna dozvola. Ne govorim uopće o građevnoj dozvoli nego ne postoj niti bilo kakva dokumentacija osim nekakvih idejnih rješenja, a da ne govorimo o tome da su bila osigurana sredstva za gradnju. Dakle to je činjenica. Takvih, da se sad ne uvlačimo jer nije tema, nije cilj, cilj je da pokrenemo gospodarstvo, da pokrenemo ovu cestogradnju i da se pomakne s mrtve točke, takvih ili sličnih ekshibicija je bilo jako puno i srećom ili na nesreću vinovnici takvih su u nekim institucijama koje sada kako bi rekao jedan predsjednik, u institucijama države koje rade svoj posao. Takvih ima, a ja se nadam da će ih biti još. ... [[Upadica se ne razumije.]]
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Idemo glasovati o završenim točkama dnevnog reda u Hrvatskom saboru, dakle raspravljenim. Prvo je Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o cestama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 253. Rasprava o tekstu konačnog zakona je završena. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanu.
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Hvala. Utvrđujem da je većinom glasova, 91 glas za, 25 glasova protiv i 7 suzdržanih donesen Zakon o dopuni Zakona o cestama u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanom.
Nastavljamo s - Konačni prijedlog zakona o tržištu električne energije, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZE br. 237 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandman se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, Odbor za zaštitu okoliša i prirode, Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Da li predstavnik predlagatelja… izvolite zamjenice ministra.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvažene dame i gospodo saborski zastupnici. Vlada vam upućuje Prijedlog zakona o tržištu električne energije. Dakako radi se o preuzimanju trećeg paketa energetskih direktiva s kojima je ovaj zakon usklađen i norme koje je u svoj tekst preuzeo. Ovim prijedlogom ono što se predlaže je urediti sljedeća pitanja: primarno pravila i mjere za obavljanje energetskih djelatnosti i to kako proizvodnje električne energije tako proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije i kogeneracijskih postrojenja, prijenosa, distribucije, električne energije, organiziranja tržišta električne energije, opskrbe električnom energijom na tržištu, trgovanje električnom energijom, kao i prava i obveze krajnjeg kupca električne energije, pristup i razdvajanje poslovnih knjiga, financijskih izvješća elektroenergetskih subjekata, pristup mreži i naravno prekršajne odredbe koje su usuglašene također sa zahtjevima koje normiraju navedene direktive. Ono što posebno izdvajamo kao pozornost, odnosno na što naravno posebno upućujemo vezano za ovaj zakon jest zahtjev za razdvajanjem mrežne djelatnosti prijenosa električne energije od djelatnosti proizvodnje i opskrbe električnom energijom koja se može ostvariti izborom jednog od tri modela ustrojavanja, odnosno restrukturiranja razdvajanjem poduzeća na dva samostalna od kojih je jedan operator prijenosnog sustava TSO, razdvajanjem na dva poduzeća po modelu neovisnog operatora sustava kada sustavom upravlja poduzeće koje nije vlasnik mreže ISO te razdvajanjem po modelu neovisnog operatora prijenosa kada poduzeće ostaje jedinstveno ali tvrtka kćer tog poduzeća ima u vlasništvu mrežu i njom upravlja ITO model. O izboru modela odlučuje vlasnik tvrtke. Za poduzeća koja su prema direktivi 3.rujna 2009.godine bila u okviru vertikalno integriranog poduzeća i obavljala djelatnost prijenosa električne energije moguć je izbor jednog od ova tri modela, dok za nove energetske subjekte koji žele gradit prijenosnu mrežu i postati operator prijenosnog sustava obvezan je TSO model. Što se tiče HEP-a razmatra se vlastito ustrojstvo po modelu neovisnog operatora prijenosa, odnosno ITO modela koji je vrlo sličan modelu razdvajanja na dvije tvrtke tzv. TSO model, s tim što operator prijenosa po ITO modelu ostaje u okviru HEP grupe. U ovom prijedlogu zakona također su predloženi uvjeti za provedbu modela koji jamče neovisnost u dnevnom poslovanju za čije ispunjavanje je odgovorna HERA. HERA koja za rad odgovara Hrvatskom saboru trajno mora jamčiti ispunjenje uvjeta pravilnog rada operatora prijenosnog sustava sukladno zahtjevima direktiva bez promjene vlasničke strukture HEP-a. Osnovna sredstva hrvatskog operatora prijenosnog sustava kako će se on ubuduće nazivati jasno se moraju razdvojiti od ostalih dijelova HEP grupe, a radi se o mrežama visokih i u budućnosti kada budu građane europske tzv. električne autoceste najviših napona. Na HEP d.d. je jasno da … sredstva nad kojima se obavlja prijenos te od onih koji pripadaju distribuciji. Što se tiče operatora distribucijskog sustava koji obavlja djelatnost na mrežama niže naponske razine, njegova osnovna sredstva ne moraju se izdvajati iz HEP grupe, ali u dnevnom poslovanju poduzeća moraju imati poslovnu neovisnost od ostalih djelatnosti u okviru grupe. U slučaju da se utvrdi da njegov položaj u HEP grupi onemogućuje razvoj tržišta Vlada može donijeti odluku o izdvajanju osnovnih sredstava operatora distribucijskog sustava na način koji je predviđen u prijenosu. Bitno je naglasiti da svi postupci moraju biti jasni, moraju biti transparentni. Od 2014. godine u Uniji se uspostavlja jedinstveno tržište električne energije na kojem svi sudionici koji obavljaju istu vrstu elektroenergetske djelatnosti imaju ista prava i odgovornosti, a tijela Europske unije, europski regulator tržišta energije ACER i Europska komisija trajno nadziru to tržište. Zakonom nadalje predlažemo donošenje 10-godišnjih i 3-godišnjih planova razvoja te 1-godišnjih investicijskih planova operatora prijenosnog i distribucijskog sustava koje odobrava HERA. Sukladno planovima razvoja, troškova održavanja i rada mreža HERA donosi cijene za priključenje na mrežu te za korištenje prijenosne i distribucijske mreže. Do sada je HERA donosila samo metodologije i davala mišljenje na prijedlog iznosa cijena, a Vlada Republike Hrvatske ih je donosila. Opskrba električnom energijom, također tržišna djelatnost, osim opskrbe koja se pruža kao javna usluga, a to su univerzalna opskrba i zajamčena opskrba. Pravo na univerzalnu opskrbu imaju kupci starosne kategorije kućanstva ukoliko ne žele sudjelovati na tržištu i slobodno izabrati svog opskrbljivača. Pravo na zajamčenu opskrbu imaju svi kupci ukoliko njihov tržišni opskrbljivač prestane s radom. Način provedbe univerzalne usluge i zajamčene usluge određuje se metodologijama koje donosi HERA, a Vlada svojom odlukom određuje elektroenergetske subjekte kojima se utvrđuje obveza pružanja usluge opskrbe električnom energijom koja se obavlja kao univerzalna ili zajamčena. Do donošenja odluke Vlade dosadašnji opskrbljivač kupaca koji imaju pravo na univerzalnu ili zajamčenu opskrbu nastavlja obavljati tu uslugu. Posebno se regulira kvaliteta opskrbe električnom energijom. HER-a je ta koja donosi uvjete odnosno pravilnik o kvaliteti opskrbe električnom energijom. Nadalje, detaljno se određuju obveze opskrbljivača prema krajnjim kupcima. Uvode se odredbe o kupcima iz tarifne kategorije kućanstva pod posebnom zaštitom u okviru univerzalne opskrbe, definiraju se isto tako i područja regionalne suradnje, odnosno promovira se regionalna suradnja u području elektroenergetike i propisuju se prekršajne odredbe odnosno sankcije za one sudionike koji krše propise ali isto tako ugrožavaju tržišno natjecanje u elektro energetskom sektoru. Zaključno. U ovom prijedlogu zakona analogno su implementirani svi zahtjevi trećeg energetskog paketa koji se rezimirajući odnose na kako postupke izgradnje novih proizvodnih kapaciteta kroz sustav odobrenja, iznimno provođenje javnog natječaja, osiguranje razvoja izgradnje elektro energetske mreže, kriterije i postupke za pristup i korištenje prijenosne odnosno distribucijske mreže, nadzor nad sigurnošću opskrbe, tehnička pravila elektro energetskog sustava, razdvajanje djelatnosti prijenosa od djelatnosti proizvodnje i opskrbe električne energije, te na zadatke operatora prijenosnog sustava, razdvajanje i funkcioniranje operatora distribucijskog sustava, dodatne ovlasti i dužnosti HER-e u ovom području i isto tako pravni položaj te zaštitu kupaca električne energije. Zahvaljujem na pažnji i zahvaljujem na provedenoj raspravi na radnim tijelima, odnosno saborskim odborima. Hvala.
Zahvaljujem zamjenice ministra. Imamo jednu repliku, Zoran Vinković.
Uvažena zamjenice, slažem se ja da treba biti transparentan i onda idemo odmah objasniti hrvatskoj javnosti jasno i glasno kako bi se ovaj zakon trebao zvati ne Zakon o tržištu električne energije, nego Zakon o početku privatizacije i rasprodaje Hrvatske elektroprivrede. I to je činjenica. Sličan zakon je bio i za INA-u, bio za Hrvatske željeznice, za banke, za Hrvatske telekomunikacije i ovo je zakon koji doista vodi prema rasprodaji Hrvatske elektroprivrede. je ona možda u gubicima, možda ne valja uprava. Možda je uprava bivša ili sadašnja dovela do tih gubitaka. Ali to u svakom slučaju ne znači da se Hrvatska mora odreći nacionalnog bogatstva. To definitivno ne znači to. Na sličan način vjerojatno ćemo vrlo brzo imati i Zakon o tržištu vode, Zakon o tržištu šuma pa ćemo se riješiti i Hrvatskih voda i Hrvatskih šuma, a zrak već s obzirom na onu rafineriju u Slavonskom Brodu, ali da opet ja ne bih ušao u određene međudržavne ovako bilateralne odnose suzdržat ću se ja te rafinerije. Inače izuzetno jako smrdi, izuzetno zagađuje zrak ne samo u Slavoniji i Baranji, nego u čitavoj Hrvatskoj. A što se tiče na samom kraju Hrvatske energetske regulatorne agencije baš gordo zvuči ime i prezime te agencije, pa to je smokvin list za ovo što Vlada želi napraviti. Taj smokvin list se pokazao kao pokriće za onaj avašluk i onaj teror nad poskupljenju one cijene toplinske energije gdje su isključene sve jedinice lokalne samouprave. Vi u lancu nemate, ali da ste bili i vi bi bili protiv.
Kolega, mi u Ivancu na žalost skuplje se grijemo na drva i plin nego vi koji imate toplanu i ne prigovaramo. Da li žele izvjestitelji odbora uzeti riječ? Izvolite kolega Vinkoviću. Odbor za lokalnu, područnu, odnosno regionalnu samoupravu. Hvala.
Gospodine potpredsjedniče, uvažena zamjenice ministra sa suradnicom, Odbor za lokalnu i područnu samoupravu Hrvatskog sabora na 14. sjednici održanoj 23. siječnja 2013. raspravio je ovaj prijedlog zakona. Nakon uvodne riječi predstavnika predlagatelja u kojem je istaknuo da će se donošenjem Zakona o tržištu električne energije stvoriti uvjeti za sigurnu i kvalitetnu opskrbu električnom energijom, razvoj tržišta, konkurentnost cijena, zaštitu kupaca, učinkovitu proizvodnju i korištenje električne energije, održiv razvoj u sektoru električne energije, te smanjiti negativni utjecaj na okoliš. U raspravi članova odbora istaknuto je pitanje da li ovaj zakon znači liberalizaciju tržišta električne energije, kako će utjecati na cijenu električne energije, odnosno hoće li donijeti nižu cijenu energije za naše građane. Izražena je bojazan da će i dalje cijena električne energije biti visoka i da ovaj zakon neće pridonijeti snižavanju cijene energije. Nakon provedene rasprave Odbor za lokalnu upravu je većinom glasova odlučio predložiti Hrvatskom saboru da usvoji Zakon o tržištu električne energije. Zahvaljujem nisam spomenuo glagoljicu.
Hvala. Hvala i vama. Nastavljamo sa raspravom u ime kluba zastupnika. U ime Kluba HNS-a Natalija Martinčević. Izvolite kolegice.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, uvažene zamjenice ministra sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Evo kao što je uvodno i zamjenica ministra istaknula mi pravni okvir energetskog sektora Republike Hrvatske moramo nužno i u kratkim rokovima uskladiti s pravnom stečevinom EU. To je naravno vezano i uz samoprocjenu EU koja je funkcioniranje tržišta električne energije u Hrvatskoj ocijenila kao netransparentno i dobrim dijelom netržišno i stog se i razloga Hrvatska sa zatvaranjem Poglavlja 15. u pretpristupnim pregovorima obvezala implementirati novi energetski paket u rokovima u kojima to moraju učiniti i ostale članice EU. To je naravno jedan od ciljeva, a drugi ciljevi su svakako osiguranje sigurne i kvalitetne opskrbe energijom, razvoj tržišta električne energije, konkurentnost cijena, zaštita kupaca, učinkovita proizvodnja i korištenje energije i naravno osiguranje zaštite okoliša. Prije nekoliko mjeseci donijeli smo Zakon o energiji kao krovni zakon za čitav energetski sektor, a ovim zakonom utvrđujemo i okvire i jasna pravila vezana uz tržište električne energije. Jasna je i činjenica da pojedini pravni instituti te predložena zakonska rješenja predstavljaju poprilične novine u organizaciji i funkcioniranju elektroenergetskog sektora i to i za energetske subjekte i za nadležne institucije i u konačnici i za kupce. No interesi RH u ovom području su jasni. To je prije svega osiguravanje dostatne proizvodnje i isporuke električne energije kako za građane tako i za poslovanje i razvoj gospodarskih subjekata. I ono što je naravno najvažnije po realnim cijenama. Ono što ovaj zakon određuje su bitna pitanja vezana uz buduću organizaciju i razvoj tržišta te odnos sudionika na elektroenergetskom tržištu. Naime, tržište električnom energijom u EU trebalo bi profunkcionirati 2014. godine kada će se slobodno moći birati između opskrbljivača električnom energijom u EU. Što naravno otvara mogućnost i da opskrbljivači iz EU mogu na tržištu RH kupovati energente. Dakle, konkurentna cijena električne energije s jedne strane i sigurna i pouzdana opskrba električnom energijom s druge strane glavni su interesi Hrvatske, a da bi ih ostvarili trebamo prilagoditi i zakonsku regulativu, ali zapravo što je najvažnije poslovanje i način rada našeg elektroenergetskog sektora. Ovaj zakon nadalje određuje vrlo važna pitanja obveze javne usluge. Kod javne usluge je jasno određeno da postoji obveza pružanja javne usluge opskrbe električnom energijom koja se provodi kao univerzalna usluga, a kojom se osigurava pravo kupaca iz kategorije kućanstva na javnu uslugu opskrbe električnom energijom propisane kvalitete kao i pravo na jednaku cijenu na cijelom području RH. Dakle, time se štiti pravi kupac u slučajevima kada ne može utjecati na nastale okolnosti i kada gubi opskrbu. Do toga može doći u slučaju kada opskrbljivač više nije u mogućnosti opskrbljivati krajnjeg kupca sukladno ugovoru o opskrbi zbog eventualnog stečaja, insolventnosti, poremećaja na tržištu električne energije a to su sve realne opasnosti koje nosi otvoreno tržište. Ovim se zakonom također osigurava i zaštita ugroženih kupaca i sprječava pojava tzv. energetskog siromaštva. Ugroženi kupci imaju pravo na opskrbu u skladu sa odlukom nadležnog tijela za socijalnu skrb. Zbog cijene energenata naši su građani se našli naravno pod velikim udarom i to nešto iz objektivnih okolnosti na koje mi kao država ne možemo utjecati a to je naprosto činjenica da cijene energenata u svijetu rastu no ponajviše zbog jedne neodgovorne politike koja se svih ovih godina nije niti na koji način suočila s problemom i pokušala ga riješiti. I upravo zbog tog udara na naše građane ovaj zakon predviđa zaštitu naših najugroženijih građana. Ovdje je važno napomenuti i da javna usluga se mora pružati na nepristran, transparentan i lako provjerljiv način. Vlada Republike Hrvatske obvezna je obavijestiti Europsku komisiju o svim mjerama odrađenim u pogledu obveze javne usluge uključujući i zaštitu krajnjih kupaca. HERA pak je s druge strane dužna s predstavnicima udruga za zaštitu potrošača provesti konzultacije vezano uz donošenje odluke o iznosu tarifnih stavki, odnosno cijena za pojedine elektroenergetske djelatnosti koje se obavljaju kao javna usluga. Uz univerzalnu uslugu postoji zajamčena opskrba električnom energijom, a ona opskrbljuje krajnjeg kupca električnom energijom bez posebnog zahtjeva krajnjeg kupca u slučaju izlaska njegovog opskrbljivača s tržišta električne energije ako krajnji kupac ne može utjecati na nastale okolnosti i na taj način bez zaštite gubi opskrbu. Postupak izlaska problematičnog opskrbljivača s tržišta električne energije neovisno o obliku njegova izlaska propisuje se pravilima organiziranjima tržišta električne energije. Drugi dio koji regulira ovaj zakon su tržišne djelatnosti koje uključuju proizvodnju električne energije, trgovinu električnom energijom i opskrbu krajnjih kupaca. Oni se odvijaju prema pravilima kojima se uređuju tržišni odnosi gdje se slobodno dogovaraju ili ugovaraju količine i cijene isporučene električne energije. Ciljevi su naravno i prije svega zadovoljenje potreba kupaca ali i postizanje sigurne, pouzdane i kvalitetne opskrbe električnom energijom uz naravno poštivanje načela tržišnog natjecanja i jednakopravnog položaja svih subjekata na tržištu. Tu je važno podvući da zakon jasno određuje da distribucija i prijenos električne energije ostaju regulirane djelatnosti, opskrba i proizvodnja električne energije postaju tržišne djelatnosti. I tu dolazimo do ključnog momenta, a to je da se električna energija neće kupovati od elektrana koje su nekonkurentne nego će se potražiti jeftiniji izvori električne energije na tržištu EU dok će prijenos električne energije ostati pod kontrolom i nadzorom države. I naravno dolazimo do neizbježnog pitanja restrukturiranja HEP-a. Zakon navodi da će tvrtka moći sama odlučivati o organizacijskom modelu ustroja operatera prijenosnog sustava. Izabranim modelom HEP predlaže na koji način planira organizirati svoju djelatnost te traži certificiranje HERA-e a koja će za taj model tražiti odobrenje Europske komisije. Kod pozitivnog odgovora Europske komisije HERA donosi odluku i aktivno prati proces restrukturiranja koji mora završiti u roku od 12 mjeseci od dana donošenja ovog zakona. Jučer smo na Odboru za gospodarstvo imali prilike čuti dosta pritužbi vezanih uz odabir modela što me moram priznati dosta zbunilo obzirom na činjenicu da je ovaj proces trebao započeti još 2009. godine. Dakle HDZ-ova vlada se mogla odlučiti za koji god model želi, mogla ga je primijeniti, imali su dakle pune dvije godine da izaberu model i da restrukturiraju HEP. Međutim kao i obično nisu učinili ništa. I evo možda još vezano za rokove, važnost rokova u pripremi ove rasprave za zakon došla sam do podatka da Europska komisija itekako prati i sankcionira ove rokove i primjenjuje visoke kazne pa tako evo naši susjedi Slovenci već plaćaju 25 tisuća eura dnevno po direktivi zbog kašnjenja, a Poljska čak 80 tisuća eura. Tako zaključno ovim će se zakonom stvoriti uvjeti za sigurnu i kvalitetnu opskrbu električnom energijom, osigurat će se razvoj tržišta i konkurentnost cijena ali ono što je najvažnije osigurat će se zaštita kupaca i stoga će Klub HNS-a ovaj zakon podržati. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike. Prvi se prijavio Dinko Burić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem. Poštovana kolegice, govorili ste o tome kako je na odboru za gospodarstvo prema nekoliko vrlo važnih pitanja, evo to je točno, ali evo u izvješću koje smo dobili vidljivo je da je postavljeno još jedno vrlo bitno pitanje a to je činjenica dakle pitanje vlasništva trafostanice i činjenica su u dobrom dijelu slučajeva izgradnja tih trafostanica financirale jedinice lokalne uprave i samouprave. Iste su predane na gospodarenje HEP-u i sad ono što su općine i gradovi i tako u ovako visoko centraliziranoj državi sa ono malo sredstava isfinancirali. Sad predajemo HEP-u i dovodimo a to je prvi korak prema onome što je rekao kolega Vinković. Dolazimo u poziciju da će to završit u nečijim tuđim rukama. Ovo je samo jedno od pitanja koja se otvaraju o ovome. Bit će tijekom naših rasprava i drugih pitanja, ali kad ste spomenuli Odbor za gospodarstvo i raspravu na njemu, evo ja vam želim ukazati i na ovu vrlo važnu činjenicu koju treba ovdje raspraviti. O ostalim pitanjima ćemo tijekom daljnje rasprave.
Hvala. Imamo odgovor na repliku. Izvolite kolegice Martinčević.
Pa evo samo kratko. I taj model je odabran upravo iz razloga što taj model najbolje štiti interese i što najbolje štiti javno dobro RH i upravo primjenom ovog modela se neće omogućiti da se HEP privatizira. To je i cilj i smisao ovoga da nam se ne bi desilo, upravo ono što se desilo sa Inom da se izdvojio Plinacr nakon toga se omogućila privatizacija Ine i nakon toga se omogućilo da Ina završi u rukama Mađarskog MOL-a koji sada zapravo upravlja najvećom nacionalnom kompanijom. Ovaj zakon upravo to onemogućuje.
I Nansi Tireli sljedeća replika. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Ja bih stvarno bila vrlo sretna da je ovaj odgovor na repliku istina, da, ali dobro imamo još dosta do kraja rasprave pa ćemo i to razjasnit. Ma evo samo replika na ovo, rekli ste da imamo vrlo kratak rok pa da zato donosimo ove zakone po hitnom postupku. Treći paket energetske regulative usvojen je na tijelima EU 13. Srpnja 2009. Godine. Sada smo siječanj, kraj siječnja 2013. Dakle imali smo dovoljno vremena. Na radnoj skupini bilo je obećano da zakon neće ići u hitnoj proceduri nego da će ić po normalnoj proceduri. Spomenuli ste ostale članice EU koje su to napravile pa zato moramo i mi. Radna grupa za pravna pitanja Euroelektrika provela je istraživanje o stanju primjene trećeg paketa u državama članicama EU a istraživanjem je između ostalog obuhvaćena i Hrvatska. I rezultat tog provedenog istraživanja objavljen je u ožujku 2012. Godine i pokazuje da ipak velik broj država još uvijek nije udovoljio zahtjevima direktive 2009./72. Kroz EC tj. trećeg paketa. Dakle evo ne stoji baš da su svi u tom unutra. Poljska i Slovenija jeste plaćaju penale ali morali bismo si postavit pitanje zbog čega uopće netko plaća penale. Vjerojatno zbog toga što mu je stalo do interesa svoje vlastite energetskih zakona za razliku od nas koji evo brzamo pa sve stavljamo u paket EU i samo još jedan detalj. Napomenuli ste da će ovo koristiti, da se neće kupovati struja od elektrana koje nisu konkurentne, dakle da se više neće kupovati skupa struja ali ćemo o tome vjerojatno o HEP-u i kupovanju malo kasnije. Hvala.
Hvala. Imamo odgovor na repliku. Izvolite kolegice Martinčević.
Pa ja moram priznati da sad baš vas nisam najbolje razumjela. Naime započeli ste vašu repliku sa time da vrlo kasnimo, pa onda sad na kraju da brzamo. Mi imamo zakonske rokove u kojima moramo prilagoditi našu zakonsku regulativu sa pravnom stečevinom EU. To je nešto na što smo se obavezali kada smo se uključili u naše pregovore, kada smo zaključili poglavlja 15 u pretpristupnim pregovorima i to je nešto što moramo ispoštovati. Kako druge države poštuju, neke poštuju, neke ne poštuju, one koje ne poštuju, plaćaju penale to sam ja navela u svojoj raspravi. Ako vi smatrate da je zaštita interesa države na način da se plaćaju penali, a da se na kraju opet mora to prihvatiti, ja mislim da to nije pravi put.
Zahvaljujem. U ime Kluba zastupnika SDP-a Mirela Holy. Izvolite kolegice.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče, poštovane kolegice.
Oprostite kolegice. Izvolite kolega Vukšić.
Protestiram gospodine potpredsjedniče Sabora, ujutro kad sam se prijavljivao bio sam drugi na redu, iza Kluba HNS-a bio sam ja. Mislim nije mi važno, ali nije to se veće nekoliko puta događa da se netko. Gospođa Jadranka je rekla drugi ste na redu.
Ja ću prenijeti tajnici plenarne sjednice. Međutim ja sam dobio ovakav raspored na stol i vidim da je u računalu dr.sc.
… [[Govornica se ne razumije.]]
Evo izvolite popis.
Nije mi to važno ali već nekoliko puta se događa isto. Evo gospođa Jadranka rekla drugi ste na redu, sada sam treći.
Nije točno, evo tu je popis. Mislim da nema osnove za prigovor kolega Vukšić. Oprostite još jednom kolegice Holy, nastavite. Izvolite.
poštovane kolegice i kolege, uvažene predstavnice Vlade. Na samom početku izlaganja o Konačnom prijedlogu Zakona o tržištu električne energije u ime kluba SDP-a želim reći da će klub SDP-a podržati donošenje ovog zakona kojem se domaće zakonodavstvo usklađuje sa EU direktivama iz tzv. 3. Europskog energetskog paketa. Nažalost ovo usklađivanje činimo s velikim zakašnjenjem jer je RH prilikom privremenog zatvaranja pregovaračkog poglavlja 15 koji pokriva energetiku obećala da će domaće zakonodavstvo uskladiti s 3. Europskim energetskim paketom do ožujka 2011.godine. dakle kasnimo gotovo dvije godine i u ove dvije godine nismo učinili ništa senzacionalno čime bismo mogli opravdati ovo kašnjenje. Sva sreća da zbog ovog kašnjenja ne moramo plaćati penale, ali rokovi u kojima ćemo plaćati penale ukoliko ne učinimo vidljive pomake u smislu potpune implementacije direktiva iz područja energetike, a koje financijski nisu nimalo bezazlene nam se opasno približava. U tom smislu u klubu SDP-a smo uvjereni kako bi bilo iznimno neodgovorno ne podržati donošenje ovog zakona iako s njegovim sadržajem i nismo uvijek potpuno zadovoljni. Zbog čega imamo određene rezerve prema tekstu ovog konačnog prijedloga zakona? Tekst ovog zakona je vrlo kompliciran rekli bismo neprohodan čak i za pravnike koji ujedno ne posjeduju određena predznanja iz područja elektroenergetike, a zakoni bi trebali biti razumljivi ne samo pravnicima već i prosječno obrazovanim građanima i građankama Hrvatske. Kompliciranost zakona ne proizlazi samo iz prilično mehaničkog preuzimanja sadržaja EU direktiva već iz prilično nerazumljive činjenice da je predlagatelj zakona Ministarstvo gospodarstva u konačnom prijedlogu zakona odlučilo zadržati sva tri predložena modela iz EU direktiva odnosno da se ministarstvo iz nama nejasnih razloga nije nedvojbeno odlučilo za ITO, ISO ili TSO model, razdvajanja prijenosa od vertikalno integrirane kompanije. Ministarstvo je u zakon utrpalo sva tri modela što je bez ikakve sumnje prouzročilo nemale probleme timu koji je pisao zakon jer je slijedom tog odsustava konačne odluke o odabiru za Hrvatsku najprihvatljivijeg modela tekst zakona morao predvidjeti tri različita scenarija budućeg hrvatskog tržišta el.energije. Nažalost, zbog kompleksnosti problematike došlo je do određenih neusklađenosti u pojedinim člancima zakona koji moraju antipicirati odnosno predvidjeti sve tri varijante jer u pojedinim odredbama zakona suprotno najavama predlagatelja predviđa se odabir TSO, a ne ITO modela koji HEP favorizira. Gdje je to vidljivo? To je vidljivo u prijelaznim i završnim odredbama prijedloga zakona konkretno u članku 76.stavku 6.u kojem se stvara dojam da se država odlučila za TSO model a ne za ITO model što su sve kolegice i kolege koje su slušale i slušali izlaganje predstavnika i predstavnica ministarstva na odborima imali priliku saznati kao o odabranom modelu. S obzirom na činjenicu da zakon omogućava odabir bilo kojeg od tri modela izdvajanja HEP OPS-a zašto je onda u ovom članku i stavku antipicirano preimenovanje u tvrtku HOPS d.o.o. je to onda zapravo znači da odabran model TSO ne ISO ili ITO. U suprotnom bi u nazivu trebalo pisati nezavisni hrvatski nezavisni operator prijenosnog sustava ISO ili nezavisni operator prijenosa ITO. S obzirom na činjenicu da ovu raspravu slušaju, pitanje je, i gledaju građani i građanke Hrvatske koji u energetici 3. Europskom energetskom paketu i predložen europskim modelima znaju vjerojatno puno manje od mene, a ja nipošto nisam energetski obrazovana osoba, sigurna sam da im je apsolutno nerazumljivo ITO, ISO, TSO model znači i kakve će implikacije na hrvatski elektroenergetski sustav imati odabir kojeg od ponuđenih modela. ITO, ISTO i TSO modeli su načini na koje države članice EU mogu odvojiti mrežne djelatnosti dakle prijenos el.energije od proizvodnje el.energije. razlog zbog kojeg EU inzistira na tome da europske države odvoje prijenos od proizvodnje ukidanjem monopola nacionalnih energetskih kompanija koji u velikoj većini europskih država onemogućavaju liberalizaciju tržišta el.energije jer na taj način štite svoje privilegirana monopolističke pozicije. Odvajanje mrežnih djelatnosti od proizvodnje je ključni korak koji vodi prema uvođenju tržišnih principa na od 2015.godine zajedničko elektroenergetsko tržište Europe jer omogućava da svi proizvođači el.energije pod jednakim uvjetima po istoj cijeni bez opstrukcije i diskriminacije ostvare pristup mrežnim djelatnostima koji u Hrvatskoj trenutno kontrolira HEP. Ovo je posebno važno za proizvođače el.energije iz obnovljivih izvora koji su se diljem Europe susretali sa opstrukcijama nacionalnih energetskih kompanija koje nisu željele da im novi igrači malo po malo uzimaju po dio, smatraju i smatrali su njihovog kolača. EU putem 3. Europskog energetskog paketa državama članicama omogućava da odvajanjem mrežnih od proizvodnih djelatnosti uđu odabirom jednog od tri ponuđena modela. Stoga je zainteresiranost stručna javnost od predlagatelja Ministarstva gospodarstva očekivala opravdano da se ministarstvo kao predstavnik države, a jedino država može utvrditi strateški interes i kao krovni državni strateg odlučiti se za model koji je najbolji za Hrvatsku, jasno odredi i odabere jedan od tri ponuđena modela. Nažalost, ministarstvo to nije učinilo nego je odlučilo iz nama potpuno nejasnih razloga odluku o odabiru modela prepustiti HEP-u dakle trgovačkom društvu čiji se monopol implementacijom 3. Europskog energetskog paketa nastoji suzbiti ili u potpunosti razbiti. No ukoliko HEP ne uspije na vrijeme izvršiti odvajanje operatora prijenosnog sustava iz HEP-a po bilo kojem modelu sankcije će snositi RH, a ne HEP, a time će političku odgovornost za to snositi ministar gospodarstva i MING-o a ne HEP i gospodin Koračević. Stručnoj javnosti poznato je da HEP favorizira ITO model što iz pozicije interesa trgovačkog društva apsolutno razumljivo jer uz pomoć tog modela HEP će sačuvati najveći utjecaj na mrežne djelatnosti odnosno njihovu kontrolu. Zašto? ITO model je model neovisnog operatora prijenosa koji podrazumijeva da HEP u roku određenom ovim zakonom mijenja izjavu o osnivanju HEP OPS-a provodi dokapitalizaciju unosom u temeljni kapital stvari i prava u vezi prijenosne mreže i osigurava druge uvjete neovisnosti koje nadzire i odobrava HERA kao regulator. Drugim riječima, ovim modelom operator prijenosa ostaje pod kapom HEP grupe, model je administrativno najkompliciraniji i zahtijeva stalnu kontrolu regulatora za šta kod nas postoji opravdana sumnja da HERA zbog svih ostalih zadaća koje ima prema Zakonu o energiji i Zakonu o HERA-i neće biti u stanju provoditi. Ovaj model je jedino uspješno od svih članica koje su odabrale ITO model implementirala Austrija i to uz velike poteškoće, iako se radi o vrlo dobro organiziranom sustavu i državi što Hrvatska još uvijek nažalost nije. Ostale države koje su se odlučile za ITO model imaju velikih problema s implementacijom, a neke već danas zbog toga plaćaju penale poput Bugarske. Drugi model je TSO model, odnosno model vlasničkog razdvajanja operatora prijenosnog sustava koji podrazumijeva sljedeće. U roku predviđenom ovim zakonom HEP provodi dokapitalizaciju, unosi HEP OPS stvari i prava u vezi s prijenosnom mrežom. Drugi korak je da udjel u HEP OPS-u prelazi na Republiku Hrvatsku. Novi i jedini vlasnik operatora prijenosa sustava Republika Hrvatska mijenja tvrtku društva u HOPS, Hrvatski operator prijenosnog sustava pa u roku predviđenom zakonom HEP i operator prijenosnog sustava sklapaju ugovor o preuzimanju obveza HEP d.d. u vezi s prijenosnom mrežom. Ovaj je model odabran od strane velikog broja članica Europske unije i do sada se pokazao najboljim u praksi. Ono što je ključno za ovaj model jest to da država kroz novo društvo u isključivo njenom vlasništvu čuva svoj prirodni monopol i otklanja mogućnost privatizacije, a na taj je način RH i odvojila transportni sustav plina od INA-e što se pokazalo iznimno uspješnim. Hrvatska je u plinskom biznisu primijenila TSO model koji se pokazao uspješnim, imamo iskustvo u njegovom implementaciji pa se postavlja opravdano pitanje zašto isti uspješni model ne primijenimo i na tržište električne energije. Ovo je prema našem sudu model koji najbolje čuva javni interes Republike Hrvatske. Treći model je ISO model, odnosno model neovisnog operatora prijenosa sustava koji podrazumijeva da HEP u roku predviđenom zakonom osniva društvo HEP prijenosna mreža i u temeljni kapital unose se stvari i pravo u vezi s prijenosnom mrežom. U drugom koraku udjel HEP u HEP OPS-u prelazi na RH nakon čega novi i jedini vlasnik RH mijenja tvrtku društvo u neovisni operator prijenosnog sustava. U roku predviđenim ovim zakonom HEP i HEP prijenosne mreže sklapaju ugovor o prijenosu obaveza HEP d.d. u vezi s prijenosnom mrežom, a HERA nadzire i odobrava komercijalne i financijske odnose HEP d.d. i HEP prijenosne mreže d.o.o. I kod ovog modela operator ostaje pod kontrolom HEP-a a kontrolu nediskriminacijskog načela pristupa mreži provodi HERA kao regulator. Ovaj model je u Europi koliko je meni poznato do sada implementirala jedina Grčka, ima dosta velikih problema i čini mi se da je sadašnja situacija tako da se spremaju na privatizaciju mrežnih djelatnosti. Odabir modela je iznimno važan jer o njemu ovisi hoće li u budućnosti Hrvatska zadržati kontrolu nad strateškim prirodnim monopolom koji se zove prijenos električne energije. Naime, ukoliko prijenos ostane u okviru HEP grupe i ukoliko jednog dana jedna buduća Vlada pod pritiskom EU ili zbog nekog drugog razloga odluči privatizirati HEP može nam se lako dogoditi da država izgubi strateški prirodni monopol što bi predstavljalo nenadoknadivi gubitak, pa gotovo izdaju nacionalnih interesa. Naime, ne smijemo zaboraviti da su prijenosnu mrežu svojim sredstvima gradile generacije hrvatskih građana i građanki i da je to kapital s kojim se jednostavno ne smijemo kockati. Također državi mora biti od ključnog interesa da omogući jednaki pristup prijenosnoj mreži svim subjektima bez obzira radi li se o HEP-u ili o privatnim domaćim ili stranim investitorima da ulaze u energetske projekte, da razvijaju tržište električne energije jer je zadovoljavanje energetskih potreba stanovništva jedna od ključnih strateških obaveza države. U tom smislu apeliramo na Vladu Republike Hrvatske da pokaže maksimalnu ozbiljnost i dugoročno zaštiti strateške energetske interese Republike Hrvatske. I na kraju, upozoravamo na još dvije nelogične odredbe u zakonu, na članak 11. stavak 8. iz kojeg nije jasno zašto se uvodi pravo prvokupa električne energije iz obnovljivih izvora za razdoblje od 25 godina jer poticaji traju 14 godina, a s obzirom na činjenicu i da se uvodi burza električne energije ova odredba predstavlja narušavanje tržišnog natjecanja i bilo bi mudro da ju Vlada korigira svojim amandmanom na ovaj prijedlog zakona. Također, u članku 77. stavku 1. za opskrbu krajnjih kupaca iz kategorije kućanstva trenutačno je zadužen HEP ODS. Novim zakonom on ne smije vršiti opskrbu kupaca pa treba odrediti rok do kojeg mu se to dopušta, odnosno do kada će Vlada Republike Hrvatske donijeti odluku prema članku 5. stavku 5. Hvala vam lijepa.
Hvala. Imamo tri replike. Prvi se javio Dinko Burić. Izvolite kolega Burić.
Ovo je jedno od najzanimljivijih rasprava koju smo čuli u mandatu ove kukuriku Vlade. Nadam se da ovo nije bio vaš oproštajni govor u ime kluba SDP-a jer je kako se to kaže labuđi pjev vašeg članstva u SDP-u. Ako je ovo stav kluba onda je ovo vrlo znakovita rasprava koja zorno pokazuje hrvatskoj javnosti kakvi odnosi vladaju unutar vladajuće koalicije kad je u pitanju SDP i HNS. Ovo je resor koji pokriva HNS, Ministarstvo gospodarstva. Jako me zanima gospođice Holy kakvo će bit glasovanje zastupnika SDP-a kad se bude donosio ovaj zakon jer poslije svega što ste vi rekli ovo je prava oporbena rasprava. Ukazali ste na sve ono što će i sve oporbene stranke reći. Da ne bude u skladu s onom bivšeg predsjednika Sabora, postoje mnogi političari koji se često ne slažu s vlastitim mišljenjem, baš će zanimat hrvatsku javnost da li ćete nakon ovakve rasprave podići ruku za ovaj zakon ili ćete biti protiv. Ako budete dosljedni i budete protiv ovoga onda ćete bit na tragu onoga na što oporba upozorava. Opasnost ovog zakona je upravo u tome da je prvi korak ka privatizaciji HEP-a. Budite dosljedni pa nas razuvjerite, a ovo je još jedan dokaz da ovaj Zakon, ovako važan zakon nikako ne smije ići u hitnu proceduru ni u kojem slučaju. Živi bili pa vidjeli kako ćete glasovat kad se bude o ovome.
Imamo odgovor na repliku. Izvolite kolegice Holy.
Poštovani kolega, čini mi se da niste baš dobro slušali moju raspravu barem ne od početka. S obzirom da sam ja na samom početku rasprave rekla da će klub SDP-a podržati donošenje ovog zakona ja ću podržati donošenje ovog zakona zato što bi bilo jako neodgovorno da u ovom trenutku ne podržimo zakon kojim se usklađujemo sa trećim europskim energetskim paketom. Ja nemam običaj mijenjati svoje mišljenje ovisno o situaciji da li sam u oporbi ili na poziciji. Na žalost većina političara u Republici Hrvatskoj to ima običaj raditi. Ali u ovom trenutku bez obzira na manjkavosti zakona, a najvećim, manjkavost ovog Zakona je što su u njega ugurana sva tri modela. Ja nemam apsolutno ništa protiv da se država odluči i za ITO model. Možemo pogriješiti u nekim stvarima, možda i nećemo pogriješiti. Ja ne znam, ja nisam dovoljno energetski stručna u tom području. Ali mislim da nije u redu da država prepušta odluku o tome HEP-u. Ja se nadam da ćemo odabrati najbolji mogući model. Svaki od tih modela ima svoje slabosti i nedostatke. Na Vladi Republike Hrvatske je da donese konačnu odluku.
Zahvaljujem. Sljedeća replika Zoran Vinković. Izvolite kolega Vinković.
… [[Govornik naknadno uključen.]] da pronađemo vrijeme već ide bez obzira jel' ja počeo pričati ili ne. Uvažena kolegice Mirela čitao sam negdje jedan članak pa ne znam jesu li mediji to krivo prenijeli, ali upravo gdje ste pričali o ovom zakonu da je to otprilike negdje na tragu austrijskog modela koji se nije pokazao dobar. I čitava ova vaša rasprava je bila usmjerena praktično protiv ovog Zakona. Sad ja ne znam vrlo često održavam osobnu higijenu. Smatram da mi nisu baš Eustahijeve tube zatvorene i da ja vrlo dobro čujem. I ovo je doista i ako ste to doista govorili u ime Kluba zastupnika SDP-a onda je očigledno jedna [[Upadica Batinić: Kolega Vinkoviću na što replicirate? Ovo nije replika što govorite.]] Nego šta je to? [[Upadica Batinić: Ne.]] Haj mi vi objasnite šta je to? [[Upadica Batinić: Pa proučite Poslovnik. Na što replicirate? Na koji navod?]] Dakle, ovo je isključivo na cjelokupno izlaganje. Molim da mi malo zaustavite vrijeme vratite nazad. Dakle, ovo je jedan stav opozicije u Hrvatskom saboru. I ono što je kolega Burić rekao i ovo što sam ja rekao odmah na početku. Ovaj zakon nije nikakav Zakon o tržištu električne energije. Ovo je Zakon o privatizaciji i rasprodaji Hrvatske elektroprivrede i o toj rasprodaji neće odlučivati Hrvatski sabor, neće odlučivati niti jedan hrvatski građanin nego isključivo Vlada Republike Hrvatske. I to je vama jasno. S druge strane i upozorili smo na to. Ovaj zakon neće donijeti smanjenje cijene električne energije, nego će naprotiv donijeti ne ukidanje monopola dosadašnje Hrvatske elektroprivrede i stvaranje gubitaka nego ćemo taj monopol prodati strancima kao što želimo napraviti monetizaciju Hrvatskih autocesta, tako ćemo napraviti monetizaciju HEP-a. Toliko ste vi pričali.
Hvala kolega. Vrijeme. Imamo odgovor na repliku, kolegice Holy. Izvolite.
Poštovani kolega, ovo nije Zakon o privatizaciji HEP-a. Šta će se dalje događati ovisit će ne o ovoj Vladi nego vjerojatno o nekim drugim Vladama koje će doći nakon ove Vlade. Ja se nadam da će to biti ista Vlada Republike Hrvatske i ja se nadam da će Vlade Republike Hrvatske uvijek odgovorno štititi interes Republike Hrvatske. A s obzirom da imate određene opservacije na, pa hajde kritičko razmišljanje o pojedinim aspektima zakona koje sam ja iznijela u ime kluba SDP-a vas želim informirati da je predsjednik stranke rekao da ne želi da zastupnici iz kluba i zastupnice iz kluba SDP-a u Hrvatskom saboru raspravljaju na način na koji su raspravljali do sada klubovi i zastupnici vladajućih stranaka, odnosno da želi da ne dižemo lovorike na određene zakone, nego da imamo jedan realni stav oko onoga o čemu se raspravlja. Ja se nadam da sam ja o ovom prijedlogu zakona raspravljala realno. Ali ponavljam, klub SDP-a će podržati ovaj prijedlog zakona zbog toga što bi bilo izrazito neodgovorno za strateške interese države da u ovom trenutku ne donesemo ovaj Zakon.
Hvala. Sljedeća replika Natalija Martinčević. Izvolite kolegice Martinčević.
Pa uvažena kolegice Holy uistinu ste toliko iznapadali ovaj zakon da stvarno ne znam što će ostati oporbi za argumentaciju. Lijepo je da slušate vašeg predsjednika to je stvarno krasno. Ja mislim da ste u ovoj raspravi okrenuli pilu naopako. Govorili ste o tome da TSO model je model koji je jako uspješno primijenjen na primjeru INA-e. Pa na primjeru INA-e je upravo ono što se nama ne smije dogoditi, a to je da izdvojimo prijenose, distribuciju, da ostavimo tvrtku koju će onda neka HDZ-ova ili ne znam čija Vlada privatizirati. To je upravo ono što se ne smije dogoditi. A ITO model je model koji to štiti, da se to ne može i ne smije dogoditi.
Hvala. Imamo odgovor na repliku. Izvolite kolegice Holy.
Pa viđenje tog problema se može gledati na različite načine. Ovako da nismo izdvojili PLINACRO iz INA-e bi nam se dogodilo da smo i PLINACRO privatizirali jer bi mi INA-u tako i onako privatizirali. Vi to vrlo dobro znate.
Hvala lijepa. Ovime smo iscrpili replike. … [[Upadica Vinković, ne čuje se.]] Što ste trebali kolega Vinkoviću? Digli ste ruku. Izvolite. Da i dobili ste riječ. Izvolite.
Zahvaljujem. Pa evo u duhu tolerancije u ovom Hrvatskom saboru evo ja vam savjetujem da sastavite oba kluba zajedno i da dogovorite. Mislim da ne gledamo mi kako se svađate ovdje u sabornici.
Kolega Vinkoviću sjednite molim vas. Kolega Vinkoviću prema Poslovniku ja vam preporučam da to kažete u pauzi. Nastavljamo, kolega Vinkoviću sjedite, oduzimam vam riječ.
Zahvaljujem.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. U ime kluba Hrvatskih laburista Branko Vukšić. Izvolite kolega.
Uvaženi potpredsjedniče, uvažena potpredsjednice Sabora, poštovana zamjenice ministra i suradnice, poštovane kolegice i kolege. Nije problem da se donese zakon na vrijeme, zakon treba donijeti na vrijeme, nego ne smije se donijeti ovakav zakon. Evo, kao uvod. Uvjeren sam da ovaj zakon, Zakon o tržištu električne energije neće ući u povijest ma kako kompliciran bio, ma kakve god skrivene, prikrivene ili sve teže u to vjerujem časne namjere u njemu bile. No bez ikakve dvojbe šef ekipe koja stoji iza ovog zakona jučerašnjom se izjavom izborio da u ovo produljeno tranzicijsko doba bude upamćen. Ta mi je izjava bacila pravo svjetlo ne samo na Zakon o tržištu električne energije već na sve što Vlada Zorana Milanovića radi. Gospodin Vrdoljak, Ivan a ne Antun, da ne bi bilo zabune, rekao je pred okupljenim poslodavcima, tajkunima, menadžerima, a predvodio ih je Ivica Mudrinić čovjek koji je bez posljedica divljom gradnjom oskrnavio otok Žut, dakle gospodin Ivan Vrdoljak se srcedrapateljno obratio dičnom skupu zahvaljujem vam što nam dajete plaću i što hranite svoje djelatnike. Skandalozno! Tajkuni hrane svoje ne radnike već pazite djelatnike, da nema njihove dobrote, da se toliko ne odriču razni Mudrinići, Todorići, Tedeschi pocrkali bismo od gladi. Dobro stvaraju samo kapitalisti. Po Vrdoljaku radnici su, oprostite djelatnici, crvene peronospore, nametnici, uši beskorisne koje širokogrudni tajkuni hrane. Jedna od najskandaloznijih izjava u 22 godine hrvatskog višestranačja tjera na oprez i kada se iščitava ovaj Zakon o tržištu električne energije. Sada više ne sumnjam već sam siguran da je ovaj zakon uvod, predigra za rasprodaju HEP-a pod izlikom da se zakon donosi u cilju što boljeg definiranja javne usluge, što veće sigurnosti opskrbe električnom energijom u cilju liberalizacije tržišta električne energije i zaštite kupaca naročito onih malih na čija leđa je svaljen gotovo sav teret krize. Ali se ministar Vrdoljak zahvaljuje na dobročinstvu skrnavitelju otoka Žuta koji bi da ovo naše društvo počiva na etici trebao ostati bez svih društvenih funkcija. No, bajoslovno plaćenim menadžerima i tajkunima je sve dopušteno jer zbog svojega velikog srca hrane kao da smo doista u robovlasničkom sustavu svoje djelatnike. Iako se zakon donosi, piše u njemu, kako bi se razdvojila mrežna djelatnost prijenosa električne energije od djelatnosti proizvodnje i opskrbe električnom energijom i to po jednom od tri modela. Prvi je sustav neovisnog operatora prijenosa uspostavljen kao neovisno društvo … [[Govornik se ne razumije.]] odvojeno od vertikalno integriranog subjekta tvrtke konkretnije HEP-a. Ali i dalje u vlasništvu HEP-a. Drugi je model neovisnog operatora sustava NOS ili ISO NSOS uspostavljen kao neovisno društvo koje obavlja djelatnost transportnog, odnosno prijenosnog sustava pri čemu objekti prijenosne mreže ostaju u vlasništvu HEP-a. Treći model je operator prijenosnog sustava OPS ili TSO uspostavljen kao društvo koje obavlja djelatnost operatora prijenosnog sustava i ima u vlasništvu objekte prijenosne mreže. A to pretpostavlja vlasničko i funkcionalno razdvajanje djelatnosti prijenosa od djelatnosti proizvodnje i opskrbe struje. Komplicirano, ali sve je u jednu svrhu – rasprodaja HEP-a bez obzira koji model. Pojasnit ću kasnije. Prevedeno na razumljiv laički nestručni jezik u zakonu su ponuđena tri modela a jedan će odabrati ne država već HEP. Koji je to model? Kažu NOP ili ITO sustav koji je najkompliciraniji ali je za djelatnike hvala gospodinu Koračeviću što ih zbog velikog srca hrani, dakle taj je sustav laburistički rečeno bolji za radnike, odnosno sindikate i radnike povoljniji. Koliko toliko sigurniji. Jučer se na Odboru za gospodarstvo čuo i komentar tako nam je u državi jer sindikati odlučuju o poslovanju. No, odlučili su sindikati nećete vjerovati i u Njemačkoj i u Francuskoj i u Austriji i u Češkoj. Tamo se u tvrdom kapitalizmu naspram ovog našeg socijalizma isprepletenog po tumačenjima tajkuna komunističkim navadama radnicima dopušta da utječu i na poslovanje, na odlučivanje, na podjelu barem djela profita. I nitko im ne predbacuje da ih kapitalisti kao kakve trutove hrane. Naročito radnike tako ne bi trebali tretirati političari koji pripadaju nekakvom istina papirnatom socijaldemokratskom političkom spektru. Država kao što vidite diže ruke od odlučivanja. Nije čak spremna u zakonu jasno reći za koji se model restrukturiranja elektroenergetskog sustava opredjeljuje. Spušta odluku na nižu razinu, na nadzorni odbor. Ovaj put Vlada ne preuzima odgovornost mada je i dalje nije sporno kukuriku koalicija pobijedila na izborima. Čemu zapravo sva ta zamršena terminologija, komplicirani modeli i dugi procesi? Kako bi se kažu liberaliziralo tržište, kako bi se omogućila prava istinska konkurencija u proizvodnji i opskrbi električne energije. Jer će poslužimo se još jednom neoliberalnom zamkom slobodno tržište omogućiti niže cijene. Istina je drukčija. Ulaskom u EU struja će postepeno poskupjeti jer ju Vlada više neće moći tretirati kao socijalni faktor. EU ne dopušta poticaj za struju zbog tržišta, zbog konkurencije ali nakon što se usvoji Zakon o tržištu električne energije utvrditi će se nove mjere za poticanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora kada sve to ozakonimo unutarnje tržište struje će funkcionirati pravilnije, postići će se ravnoteža između jamči zakonodavac opskrbe i potražnje. Moći ćete naručiti struju od koga hoćete i po cijeni naravno koju taj od koga hoćete kupiti struju odredi. Pitanje je hoćete li moći plaćati struju za grijanje vode, za sve sijalice, za pećnicu, za televizor, za perilicu rublja ili suđa, za usisivač. Hoće li mali potrošač kućanstva moći plaćati tržišnu cijenu struje koja je danas niža od cijena u većini europskih zemalja. Niže cijene imaju jedino čini mi se Bugarska, Rumunjska i baltičke zemlje. Najviše cijene struje su u Danskoj, Njemačkoj, Austriji, Italiji i Belgiji. A kad već uspoređujemo visinu cijene struje treba radi vjerodostojnije slike usporediti i standard u Hrvatskoj i standard recimo u Danskoj ili Belgiji. Belgijski ili Njemački standard nećemo sustići za 50 godina, ali cijenu struje ćemo dostići za godinu, dvije. Ovaj zakon ta pitanja ne regulira. Baš sutprotno omogućuje da tržište samo regulira cijenu struje. No vratimo se na ona tri modela kojima se određuje karakter prijenosa električne energije, one koje kopka zbog čega se racionalna i nadasve šparna neoliberalna Njemačka opredijelila za najkompliciranije I TO ili NOP sustav dužan sam odgovor. Nisu naravno Nijemcima bili na pameti samo radnici koje njemački ministar gospodarstva kao beskorisne trutove ili pijavice već su željeli vlasništvo nad infrastrukturom. Koje smo se mi kada govorimo o telekomunikacijama olako odrekli u korist strane tvrtke, tvrtke u značajnom vlasništvu Njemačke države što je apsurd. Cjepkanjem HEP-a, odvajanjem proizvodnje, prijenosa distribucije, prodaja električne energije zasigurno nije grijeh sam po sebi. Ulazak na tržište novih proizvođača struje a prije toga je graditelj elektrana može donijeti dobra i HEP-u koji će morati se prilagoditi novim uvjetima poslovanja. Međutim pitanje svih pitanja je upravljanje prijenosom i distribucijskim mrežama. Upravo je upravljanje prijenosom i distribucijskim mrežama najvažnije za razvoj tržišta. Pitanje svih pitanja je hoće li vlast samo zato što trenutno ima većinu u Hrvatskome saboru započeti pod krinkom otvaranja tržišta rasprodavati, razmrvljeni HEP. U roku do godinu dana operator prijenosnog sustava morati će biti organiziran kao samostalna prava osoba izvan HEP grupe, ali javnost je u tome gotovo jednodušna u vlasništvu države. I ova tema ali ovaj zakon izazivaju pozornost javnosti. Za zakon su naročito zainteresirani svi oni koji su na poziv one prethodne ali i ove trenutne vlasti krenuli u avanturu postavljanja solarnih elektrana na krovove svojih kuća kako bi se uz poticajne, povlaštene cijene prodavali električnu energiju HEP-u. No prije desetak dana ministar Vrdoljak je izjavio, kvota za poticanje i korištenje sunčeve energije je ispunjena usprkos promjene tarifnog sustava. Što je s onima koji nisu zahtjev za sklapanje ugovora o otkupu električne energije iz integriranih solarnih elektrana predali do 31.12.2012. godine. Jesu li kvote ispunjene sedam godina prije roka zato što su se u igru ubacili veliki igrači sa debelim vezama i s osjećajem za postotak. I na kraju nešto o zaštiti potrošača kupaca naročito onih u domaćinstvima. Tržišta utakmica na hrvatski način ne donosi mnogo dobra krajnjim korisnicima što uostalom dokazuje tržište telekomunikacijskih usluga, tele operateri inzistiraju samo na obvezama korisnika, prava im uskraćuju. Da biste ostvarili svoje pravo ili uložili prigovor te da vam taj prigovor i uvaže morate iskusiti tantalove muke, korporacijsku kulturu, reketarenje i monopolist HEP reketari svoje kupce prema kojima se odnosi kao prema obespravljenom roblju u pogledu na ministra, ma što god pisalo u zakonima. Tko će te zakone provoditi u praksi? Sudovi na kojima vlada kaos i privatni interesi. Što možete učiniti kada vam HEP pošalje ovakvu prijeteću poruku bez ikakvog obrazloženja dužni ste, a mada niste dužni. Ako ne platite u roku od sedam dana isključujemo, a što ste dužni HEP ne obrazlaže. Možete li s ikim da razgovarate, pokušajte ih dobit, pokušajte razgovarati s njima, vi morate sve pa čak i dva puta platiti isti račun ali oni ne moraju ništa. Njih štiti zakon, njih štiti položaj svete krave, njih štite sudovi, njih štiti Ovršni zakon, njih štiti vlast koja prihvaća podjelu na građane prvog i drugog reda, na dodirljive i nedodirljive. Ostaje sumnja da je ovaj zakon predigra za rasprodaju HEP-a, dio po dio, sigurno u svijetlu budućnost. Hvala.
Zoran Vinković, replika.
Uvaženi kolega drago mi je da ste i vi prepoznali da je ovo ne uvod u rasprodaju HEP-a nego je ovo početak rasprodaje i privatizacije HEP-a. i bez obzira koliko se predlagatelj trudio uvjeriti sve nas da će se ovim zakonom stvoriti sigurna, kvalitetna opskrba električnom energijom, da će se razviti tržište, da ćemo imat konkurentnost cijena, da ćemo imati zaštitu kupaca, dakle danas nemam tu zaštitu kupaca. I doista nemamo. Nisu čak ni oni povlašteni potrošači zaštićeni jel plaćaju duplo električnu energiju i distribuciju potrošene kilovate. Građani vjerojatno se pitaju pa evo ja ću još jednom predložit, dajmo Nobelovu nagradu onome tko objasni građanima ili nama i ja sam potrošač električne energije, kako se obračunava onaj kilovat i što se sve plaća u tom kilovatu. S druge strane meni je ovo izuzetno simpatično. Mi ovaj zakon donosimo po hitnom postupku, imamo članove Kukuriku koalicije koji se svađaju oko ovog zakona, imaju različito mišljenje o ovom zakonu. Pa zašto ga onda gospodo donosimo po hitnom postupku? niste ga vi usuglasili. Rekao je kaže predsjednik stranke da govori zastupnika SDP-a trebaju ovdje biti ne da se bacaju ruže nego praktično trnje po zakonima koje predlaže Vlada, tako da vjerojatno nema ni opozicije u ovom Saboru. Ali kada dođe petak i kada dođe glasanje onda će nećemo stvarno složiti ne sa svojom pameću, mozgom ili vlastitim mišljenjem, nego ćemo se složiti isključivo onako kako kaže predsjednik stranke. E sada budući da u toj koaliciji ima 4 predsjednika stranke [[Upadica: Hvala lijepa kolega.]] koga ćemo slušati tu?
Kolega Vinković, molim vas. Replicirate kolegi Vukšiću, on nije govorio o nikakvom glasanju ni kako će SDP glasati niti bilo tko u koaliciji. Odgovor na repliku Branko Vukkšić.
Nisam govorio ali znam, pretpostavljam pardon. Meni ovo što je kolegica Mirela Holy govorila meni to ne smeta. Ovo je prvi puta da se događa parlamentarizam u Hrvatskome saboru. I to što se oni ne slažu zašto bi se u svemu slagali? Prvi puta su pokazali da ipak imaju nekakve rogove, hvala Bogu. Ovo ne mislim da je to svađa, nego kolegica ima jedno mišljenje, ima sličnih mišljenja nama jer ona i pripada oporbi ne pripada tamo gdje je, po vokaciji, ne mislim po klubu sasvim sigurno pripada tamo gdje pripada. Stvar je u tome što ovaj zakon se donosi kako bi se ukinuo monopol velikih energetskih sustava. Međutim mislim da je ta nakana posljednja u svemu onom što se priprema. Sjetite se samo kako ja INA prodana, kako su prodane još neke velike strateške tvrtke i uvijek kada se to reklo da se to prodavalo ispod cijene i zašto se to prodavalo to se moralo prodati. Na koji način su se banke prodale? Sva ova uvjeravanja koja sada ćemo čuti u toku današnjeg dana ili kod premijera ili kod bilo kojih članova Vlade ono će proći ali nažalost HEP će se početi privatizirati.
Replika Dinko Burić.
Hvala gospođo potpredsjednice. Poštovani kolega, započeli ste vašu raspravu s podsjećanjem na povijest, a završili ste je s pogledom u svjetlu budućnost ako sam dobro zapamtio. Evo i ovaj prijedlog zakona je dokaz istinitosti one izreke kako glupan povijest nažalost ponavlja, a pametan iz nje uči. Ne generaliziram i ne vrijeđam nikoga nego govorim sada o zakonu. Dakle nismo naučili ništa iz pogrešaka koje smo u ne tako davnoj povijesti imali i kada je u pitanju bila INA i kada su u pitanju bile banke i kada je u pitanju bila riječ o Hrvatskim telekomunikacijama o svemu i već jako dobro poznato. Stalno se pozivaju predlagatelji zakona o tome kako je to nužno zbog usklađivanja sa zakonodavstvom EU. Na pragu smo ulaska, slažem se da treba uskladiti zakone, ali nemamo pravo donositi samoubilačke odluke koje upropaštavaju i idu na štetu hrvatskih građana. Mi ne ulazimo u EU zato da bismo rasprodali i ono malo što je ostalo nego zato da bismo imali koristi od EU, ne EU koristi od Hrvatske nego Hrvatska od EU. To je bila osnovna namjera svih onih koji su se zalagali zato da Hrvatska uđe u EU. I kada je u pitanju zaštita na koju se uvijek pozivaju da time štite hrvatske građane, hrvatski građani poručuju prestanite nas štititi za boga miloga jer od vaše zaštite hrvatskim građanima je svakoga dana sve teže i teže.
Odgovor na repliku Branko Vukšić.
Da, poštovani kolega Burić slažem se mi ponavljamo povijest. Nažalost, kolektivno ponavljamo, zapravo neki ponavljamo a kolektivno patimo zbog tog ponavljanja. Ponavljamo povijest rasprodaje. Ništa se bitnog nije promijenilo bez obzira tko je na vlasti. Recimo kada su pitali ministra gospodarstva gospodina Vrdoljaka da objasni suštinu Zakona o strateškim investicijama, nacrta Zakona o strateškim investicijama nije niti jedan djelić toga zakona niti jedan zarez osporio da nešto ne piše nego je sve opravdao zapošljavanjem. Znači nešto što je sveto, što je hrvatsko rasprodat ćemo da bismo mogli zaposliti. Znamo da je to laž. Svaka tvrtka koja je prodana vlasniku privatnom, ja ne govorim samo o stranom vlasniku nego o privatnom vlasniku počela su otpuštanja, kao što će početi otpuštanja kao što su otpuštanja u bankama, kao što će početi kada koncesioniramo ceste otpuštanja u autocestama. HEP koji ima milijarde dobiti je najviše ljudi otpustio. Ova država nikad nije zaštitila svoje građane, nije zaštitila svoje radnike nego čak što više da ponovim, ministar gospodarstva koji bi o tome trebao isto tako brinuti gura radnike u robovlasnički sustav.
Igor Rađenović replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. A gospodin Vukšić je iznio dosta toga, zasmetalo me i tada sam i digao repliku primarno. Ono što je govorio gospodinu Vrdoljaku i o njegovoj jučerašnjoj izjavi. Gospodin Vrdoljak nažalost nije ovdje i mislim da ste puno uvredljivih riječi i glagola ubacili njemu u usta, a što on zaista nije izgovorio. Evo zapisao sam da je radnike nazvao trutovima i pijavicama. Apsolutno ste izvrgli smisao njegove izmjene i neopravdanoga izvrgli ruglu u ovoj sabornici. Naime, on je govorio hrvatskim gospodarstvenicima rekavši o tome da im zahvaljuje da isplaćuju plaće a porast hrvatskog gospodarstva je jedini način porasta društvenog standarda za koji se svi tako naglo zalažemo i zaista samo i jedino hrvatsko gospodarstvo puni budžete iz kojih i vi i ja i svi mi ovdje u sabornici, a i mnogi drugi ljudi primamo plaću kolega Vukšiću tako da zaista ne znam zašto ste toliko preuveličali tu izjavu. Neopravdano je da i vi, a i mnogi drugi vidim iz ovoga prijedloga zakona iščitavate neku mračnu privatizaciju ili rasprodaju. To u ovom zakonu ne piše, dakle to u ovom zakonu nema, radi se o zakonu koji je sličan zakonima iz trećeg energetskog paketa i sličan zakon postoji u svim zemljama Europske unije. Neće doći do privatizacije prijenosa ni u kojem obliku dok Kukuriku koalicija, SDP i HNS stoje na vlasti, to je stotinu puta rečeno i u ovoj sabornici i na odborima i u medijskim naslovima itd. Dakle, prijenos se neće privatizirati nikada i nigdje, to je nešto što mora ostati. I dozvolite još, vrijeme je pri kraju, premalo je dvije minute da repliciram, nelogično mi je zaista oštrija kritika HEP-a i drugih javnih poduzeća, ali sada HEP-a ovdje o bahatim, zločestim ljudima koji desetljećima bez obzira na vlade rade prema građanstvu to što rade, a sa druge strane još to je protivljenje privatizaciji i bilo kakvom drugom modelu ili dijelu koji bi mogao promijeniti to grozno i bahato ponašanje…
Hvala. Odgovor na repliku, Branko Vukšić.
Ja vas poštovani kolega molim da slušate što govorim, ja nisam rekao da je gospodin ministar Vrdoljak nazvao radnike pijavicama, on ih tretira tako. Gospodin Vrdoljak je rekao zahvaljujem vam što vam dajete plaću i što hranite svoje djelatnike. Robovima, samo su u robovlasničkom sustavu robovlasnici hranili svoje, valjda radnik zaradi plaću, valjda je u nekakvom drukčijem odnosu. Druga stvar, potpuno ste u krivu, podaci vas demantiraju, 11 milijardi kuna uplatili su radnici u razne državne kase dok su od dobiti poslodavci uplatili 7 milijardi. Čak i vašu plaću ne daju poslodavci nego daju i radnici i poslodavci. Prema tome, sve što je gospodin Vrdoljak rekao ne služi na čast ni njemu ni Vladi ni Kukuriku koaliciji da tako obezvređuje hrvatsku radničku klasu.
Replika, Natalija Martinčević.
Pa evo uistinu kao što je kolega Rađenović rekao, dvije minute su jako prekratko da se replicira na sve što je kolega Vukšić izrekao. Ja bih samo možda na dvije stvari. Puno ste govorili oko liberalizacije tržišta. Mi smo se za liberalizaciju tržišta odlučili u onom trenutku kada smo se odlučili za Europsku uniju i vi ste ovdje u ovom Saboru glasali za ulazak u Europsku uniju. Kada ulazimo u Europsku uniju ne možemo si birati ovo bi, ovo ne bi, to sve ulazi u paketu Europske unije. Obavezali smo se preuzeti taj energetski paket i obavezali smo se donijeti ovaj zakon i to sada činimo. I drugi dio, jako ste puno spominjali sindikate. Pa koliko sam ja upućena upravo su sindikati dali prijedlog u HEP-u da se ide na ITO sustav upravo poučeni iskustvom što se dogodilo sa primjenom TSO sustava u INA-i. Njihov je prijedlog prema Upravi HEP-a bio da se ide upravo sa ovim sustavom. Dakle, ako već si uzimate za pravo da govorite u ime sindikata onda malo eto pitajte sindikate u HEP-u koje je njihovo mišljenje po kojem bi se modelu trebalo ići.
Odgovor na repliku, Branko Vukšić.
Poštovana kolegice, nisam govorio u ime sindikata, niti sam ovlašten, niti sam s njima kontaktirao. Ja znam šta su sindikati iz medija, znam iz zapisnika njihovih za što su se zalagali i ja to nisam opovrgnuo, čak sam vam govorio da su u nekim drugim zemljama uzeli taj sustav. Niste slušali. Vas samo boli kad se čuju prezimena HNS-ovih ministara i da ih trebate opravdati. Druga stvar, prije je rečeno da se neće prijenos privatizirati, znači ova ostala tri segmenta HEP-a će se privatizirati i to smo dobili potvrdu sada. Laž je da treba sve prihvatiti što Europska unija traži. Nije točno, pogledajte koliko s nultom stopom ste nas zadavili kako nema nigdje nulte stope hrane. U nekoliko zemalja ima nulte stope hrane. Naši pregovarači, a to pak ide na račun HDZ-a su loše ispregovarali. Prema tome, nije tako kako vi govorite. Slušajte ono što ja govorim.
I Mirela Holy, replika.
Poštovani kolega, pa ovako ja se ne slažem s vama da je liberalizacija nešto negativno i tu bih vas podsjetila na situaciju na telekom tržištu prije nego što je nastupila liberalizacija telekom tržišta. Danas imamo nekoliko telekom operatera i mislim da su građani i građanke Republike Hrvatske danas puno zadovoljniji sa time što mogu odabrati među različitim ponuđačima usluge i da je to u konačnici dovelo do pojeftinjenja usluga i sigurna sam da će slično biti i sa tržištem električne energije. Slično je također i sa taxi uslugama u Zagrebu i u drugim gradovima u Republici Hrvatskoj. I još bih jednu stvar vas upozorila, naime vi ste govorili o Njemačkoj kao o državi koja je implementirala ITO model. Njemačka ima četiri operatora, od toga ima mix, ima i ITO i TSO model pa kad govorite o takvim stvarima trebate biti precizni.
Odgovor na repliku, Branko Vukšić.
Sad bih ja trebao početi o povijesti, to sam često sa kolegom Miloševićem, povijesti slobodnoga tržišta ali neću, predugo bi trajalo. Liberalizacija na hrvatski način ništa ne znači, niti pozitivno ni negativno, sve ovo što se do sada liberaliziralo na koji način. A kad već govorite o liberalizaciji, ako uzmete i svjetski kontekst, nikad nije bio veći profit u ovoj krizi se stvarao i nikad ga nije ugrabilo manje ljudi i nikad nisu radnici teže živjeli, ne samo u Hrvatskoj nego što to čine danas. Prema tome, nemojte to liberalizacija pa sad je to liberalno pa je to sad dobro. Ništa nije dobro dok se ne vidi suština toga i ništa ni, struja će poskupjeti jer i sami su rekli članovi Vlade da je cijena struje bila socijalna mjera i da više neće biti socijalna mjera, znači struja je niža nego što je u Europskoj uniji u većini zemalja, struja će poskupjeti. A da će biti tržište veliko i da će biti 10-tak, 20-tak snabdjevača struje koji će snižavati cijenu, sasvim sigurno ne vjerujem u to.
Hvala. Prelazimo dalje na raspravu. U ime kluba HDSSB-a kolega Dražen Đurović.
Gospođo potpredsjednice Sabora, zamjenice ministra, zastupnice i zastupnici. Pa prvo ja bih u ime svog kluba zapravo prosvjedovao uopće zbog činjenice što sa ovakvim jednim zakonom idemo u hitnu proceduru. Zaista je šteta što su rekli prethodnici zakon je stvarno težak, opsežan. Jedan od rjeđih cjelovitih zakona kojima se nešto ozbiljno u društvu mijenja, a mi zapravo nemamo prilike u dva čitanja zaista pokušat utjecat na njegove možebitne promjene, popravke, izmjene, dorade već jednostavno ova rasprava će proć' u ovo poslijepodnevno vrijeme i to će bit to. I zakon na žalost ovakav kakav je će zapravo dugotrajne posljedice ostaviti na cijeli energetski sektor, ali konkretno i na standard građana. Drugo također i ova metodologija po kojoj mi zapravo robujemo dnevnom redu, a dnevni red nije u službi našega rada zapravo smatramo da otežava naš rad jer ne možemo mi u 16,30 započet sa ovom točkom dnevnog reda mislim da jednim ovakvim zakonom, pa onda Zakon o rudarstvu, pa Zakon o obrani, Zakon o službi i da se to mora odradit. Pa valjda se ništa ne mora odradit. Pa valjda ako rasprava ako nema zastupnika, ako rasprava zaista nije sadržajna onda mislim koji je smisao rasprave. Onda preskočimo. Također kolega Vinković je danas prilično vehementan u raspravama. Danas mu je rođendan, pa vas molim oprostite mu. Možda je i to jedan od razloga zašto je ovako malo življi nego inače. Sretan mu rođendan! Oprostite što koristim ovu prigodu. Nadalje, ne znam koliko je zamjenica ministra koncentrirana. Nadam se da je dovoljno koncentrirana s obzirom da se na veliko piše da odlazi na novo radno mjesto. Valjda će do kraja odraditi ovaj zadatak. Možda će i bit prilike još do petka ako čuje kakav pametan prijedlog u ime Vlade donijeti još kakav amandman možda i na ovakav već kao zgotovljen prijedlog zakona. No, činjenica kad je riječ o činjenicama. Dakle, Republika Hrvatska otprilike uvozi oko 40% električne energije u ovom trenutku. Oko 60% donosi, odnosno stvara iz vlastitih izvora. Cijena kilovata struje u Republici Hrvatskoj danas uz sva ova poskupljenja koja imamo još je uvijek relativno jeftina i među jeftinijim je na prostoru među zemljama E28 recimo. Također oko 20% električne energije proizvodi se iz obnovljivih izvora ukoliko uzmemo u obzir hidrocentrale što danas držimo kao obnovljive izvore, odnosno iz solarnih i vjetro elektrana negdje ispod jedan, jedan i pol posto tu negdje. Još uvijek se zapravo temelj ipak proizvodnje struje u Republici Hrvatskoj hidro elektrane, termo elektrane nuklearna elektrana Krško. Kad je riječ o ovim obnovljivim izvorima vjetru ili solarnim elektranama činjenica je da oni imaju cijeli niz svojih slabosti, a jedna od svakako najvećih je proizvodna cijena ali i to što zapravo sve te komponente za vjetro elektrane odnosno solarni, sve oblike, sve kapacitete zapravo se ne proizvode u Republici Hrvatskoj. Cijeli no hau, cijela tehnologija i sve što to čini zapravo dolazi iz inozemstva i mi potičuć tu industriju zapravo izravno potičemo proizvodnju u onim državama gdje ta cijela tehnologija i svi ti proizvodi nastaju. Nismo mi tu prvi koji kroz ovaj zakonski prijedlog među novim članicama EU nalijećemo na tu situaciju. Nedavno sam se imao prilike susrest se sa zastupnicima iz Republike Češke. I tako razgovarali smo s njima prije par mjeseci i zapravo Republici Češkoj jedan od ozbiljnijih problema koji imaju i tema o kojima razgovaraju je to što je Republika Češka naletila na sličan problem sa tim solarnim panelima jer su kao država u valu entuzijazma prema EU toliko isfavorizirali postavljanje solarnih kolektora da je to danas postao gotovo dominantan pojedinačni izvor električne energije. No, zbog toga su cijene struje toliko porasle da zapravo građani to više ne mogu izdržat. A s druge pak strane tehnologija koja je donesena radi se o stotinama i stotinama milijuna eura u cijelosti je zapravo uvezena iz onih razvijenih država EU, tako da su građani primjerice Republike Češke a to se priprema i hrvatskim građanima dvostruko platili cijenu svoje ekološke rekao bih naivnosti pod jedan kroz cijenu što su zapravo isfinancirali proizvodnju nekih drugih država, a pod dva što plaćaju cijenu jako, jako skupe struje u matičnoj državi. Hrvatska elektroprivreda ili HEP koji u grupi danas ima 14 ovisnih društava u sto postotnom i 3 ovisna društva u 50 postotnom vlasništvu LNG, Plomin i nuklearnu elektranu Krško. U ovom trenutku je vjerojatno nakon elektroprivrede Francuske jedina preostalo pravo elektro privredno poduzeće u Europi cjelovito koje u cijelosti ima kapacitete od same proizvodnje preko svega do predaje. Dakle, sva su manje-više druga energetske tvrtke ovakve velike porazbijane, razdrobljene. Dio njih je u velikim problemima u cijeloj Europi. I ostaje, dakle nakon što mi uspijemo a uspjet ćemo sigurno jer mi smo toliko uspješni u svemu pa smo bili u ovome upropastiti naš HEP. Eto ostat će francuska elektroprivreda kao jedina prava elektroprivreda u Europi. E sada da pokušam kratko iznijeti primjedbe na ovaj prijedlog zakona iako one gotovo nemaju smisla jer on je tu. On, mi nemamo dva čitanja. Tko će davat, slagat amandmane na ovaj prijedlog? Ali evo da pokušam poslagat jedan dio primjedbi na sam prijedlog zakona. Dakle, kad je riječ o članku 5. i interesima Republike Hrvatske u članku 7. u stavku 7. se navodi kako elektro energetski objekti na organiziranom tržištu električne energije ili iz uvoza kupuju električnu energiju. Dakle, i na tržištu ili iz uvoza i pri tome prioritet ima proizvedena električna energija iz obnovljivih izvora ili kogeneracija. Dakle, da li to znači da interes RH da uvozi struju i da ta struja iz obnovljivih izvora će imati prednost u odnosu na struju proizvedenu iz neke hrvatske termoelektrane? I po kojoj cijeni će se ta struja kupovati? I u članku 10. se ponovno to navodi kao interes RH. Uvoz struje iz obnovljivih izvora ili kogeneracije i da je to prioritet, odnosno interes RH. Nadalje, u članku 6. kad je riječ o javnim uslugama navodi se kako će energetski subjekti prijedlog iznosa tarifnih stavki osigurati određeni prema reguliranim uvjetima. Ali ne navodi se koji su to regulirani uvjeti. Dalje, također se navodi u članku 10. kad je riječ o proizvodnji električne energije da će pravna ili fizička osoba obavljati djelatnost proizvodnje električne energije kao iznimka i bez dozvole za obavljanje djelatnosti za nekakve manje proizvodne subjekte do jednog megavata. Dakle, stvara se neka iznimka da će netko ispuniti propisane uvjete, a da će raditi bez dozvole. Pitam se tko će mu izdavati rješenje za takav rad? A onda kad je riječ o prijenosu električne energije to je četvrti odjeljak, primjerice članak 14. e tu sad dolazimo, znači mi danas imamo HEP operatora prijenosnog sustava koji se izdvaja u nekakav neovisni, nekakvu neovisnu pravnu osobu izvan strukture ovog HEP-a sadašnjeg pa onda dobivamo i neovisne operatore prijenosa i neovisni operatori prijenosa sa određenim svojim nekakvim dužnostima vrlo nejasnima koji se također, pa onda u članku 19. stavak 4. neovisni operator prijenosa dostavlja ovdje se stalno navodi ta Agencija HERA iako nigdje u tekstu nije navedeno da ta agencija zapravo HERA od početka do kraja, ali piše stalno agencija HERA. Da će ta HERA davati suglasnost na sve raznorazne komercijalne i financijske ugovore tom neovisnom operatoru u roku od 4 tjedna. Znači, on će njoj morati dostavljati sve moguće ugovore koje sklapa i HERA će mu u roku od 4 tjedna davat suglasnost, a ako mu HERA ne da suglasnost ili se ne oglasi u roku od 4 tjedna smatrat će se da je prešutno suglasna. Dakle, tako stoji u stavku 4. članka 19. Znači dolazimo do pojma tzv. prešutne suglasnosti operatora. Na koji će način u slučaju problema ili nekih sudskih sporova oko određenih ugovora neovisni operator dokazivat tu prešutnu suglasnost HERA-e koja se suglasila time što je prešutjela? Da li se ovim zapravo anticipira činjenica što HERA danas uopće nema kapacitete zapravo da počne objektivno pratiti ovo poslovanje tog neovisnog operatora? Dalje, kad je riječ o članku 25. primjerice tu se govori o nekakvim 10-godišnjim planovima razvoja prijenosne mreže koji je operator prijenosnog sustava, a on će svake godine iznova operator prijenosnog sustava će svake godine iznova podnositi HERA-i 10-godišnji plan razvoja prijenosne mreže, a taj će plan usuglašavati sa investicijskim planovima mreža u okružju. Pitanje je kako će naš operator uopće znati kakvi su investicijski planovi mreža u okružju? Možda bi bilo logičnije da se poziva na nekakve sklopljene međudržavne ugovore ili preuzete obveze sa operatorima u okružju, a ne na njihove planove pa ćemo mi prema njihovim planovima raditi svoje planove prvo kao da će oni nama otkrivati svoje planove da li su to uopće dužni ili nam mogu podvaliti što god hoće. Zar nije logično da mi radimo planove ako gledamo zemlje u okružju prema nekakvim međunarodnim obvezama, ugovorima i sličnim sklopljenim dokumentima sa operatorima u okružju? Nadalje, u članku 26. kad je riječ o priključenju nove elektrane na prijenosnu mrežu, dakle operator prijenosnog sustava bez obzira na ograničenja mreže i nekih dijelova, na zagušenje, na postojeće kapacitete mreže on dakle stoji da operator prijenosnog sustava ne može odbiti priključenje nove elektrane bez obzira na stanje mreže, ograničenja ili stanje kapaciteta. Dakle, to je članak 26. stavak 2. i 3. Dakle, što znači da on to ne može odbiti ukoliko kapacitet mreže, pa valjda bi trebao onaj tko radi elektranu, termoelektranu, hidroelektranu neki prethodno dobiti neku suglasnost i da se utvrdi da mreža ima kapacitete preuzimanja, a ne da netko napravi pogon a operator mreža nema kapacitet ali on je dužan preuzimat proizvodnju struje od onoga tko će tu struju proizvoditi. Što to znači? Pa to jednostavno znači da će struju početi proizvoditi svatko u raznim vlasničkim strukturama, a operator će kakvo god bilo stanje tu struju morati preuzimati. On neće moći reći ne. Dakle, to je članak 26. Kad je riječ o članku 27. izravni vodovi tu također u stavku 4. postavlja se jedna dosta čudna tvrdnja ili nekakva teza kako agencija, odnosno HERA može izdati prethodnu suglasnost za izgradnju izravnog voda ako je prethodno odbijen pristup mreži ili pokrenut postupak rješavanja spora kod agencije. Da ne dužim ovo postupak rješavanja spora kod agencije da li HERA vodi postupke rješavanja spora? Ja mislim da HERA ne vodi postupke rješavanja spora, postupke rješavanja spora vode sudovi, a HERA je nadležna za žalbe. Da vidimo dalje. E sada, razdvajanje također, razdvajanje operatora distribucijskog sustava od vertikalno integriranog operatora pa će se onda svi morati skrivati da su nekada bili u HEP-u pa onda zatvoreni distribucijski sustavi. Dakle krećemo sa dopuštanjem novih zatvorenih distribucijskih sustava koji neće opskrbljivat kategorije kupaca već neke definirane druge krajnje korisnike, no reći ču da je od nekoliko zatvorenih operatora distribucijskih sustava pa do otvorenih samo je razlika u jednoj reći, pa onda imamo konkurenciju među distributerima. Kad je riječ o članku 45. To je cijeli stavak trgovina električnom energijom. Trgovina električnom energijom u ovom cijelom zakonu zakonodavac se bavi samo u jednom članku sa cijelim pojmom trgovine električnom energijom. Taj pojam je trebalo znatno razraditi kroz više članaka i s obzirom da vrijeme ističe. Cijena struje za građane u članku 63. Stavak 7 dakle dodaju se nove stavke onoga što opskrbljivač naplaćivao građanima. Dakle naknada za poticanje proizvodnje obnovljivih izvora dio cijene koji se slobodno govori, dio cijene koji se regulira i nakon ostalih davanja. Dakle nema više obračuna struje prema potrošnji nego cijeli niz naknada i stavci koji zapravo tu nastoje. Evo kratko je vrijeme. Uglavnom odlučno ne i poziv ako je ikako moguće dva čitanja a vjerojatno više nije, ali mislim da ovo neće biti nikako dobro. Hvala.
Replika Zoran Vinković.
Uvaženi kolega, ja sam danas … [[Govornik se ne razumije.]] nego izrazito tolerantan u svojim istupima. Danas imam 47 godina iako mi mnogi daju manje. Ali ne želeći uvrijediti djecu možda koji gledaju prijenos Sabora na onom MAX-tv. Ja nisam dijete i davno sam prestao vjerovat u djed mraza. Ovo je jedan zakon a čuli smo danas da su i danas građani puno zadovoljniji sa telekomunikacijskim uslugama nego što su to bili prije. Možda su zadovoljni jer više nemaju ništa a platili su ono sudjelovanje u mreži, izgradnju mreže u akciji Zvonko telefonsko, a ova akcija će se zvati očigledno no Elektriko. Ja ne znam kako bih ga drugačije nazvao ovo razvlaštenje hrvatskih građana, od ove jedne javne ustanove od javne tvrtke u vlasništvu RH. I to je zakon koji definitivno ide u privatizaciju HEP-a i vodi privatizaciji i rasprodaji HEP-a. ja postavljam drugo pitanje, vidjeli ste šta se dešava kad se dva koalicijska partnera ne usklade. Što će biti kad bude ovaj Zakon o šumama, tada će HNS napast SDP jer su oni u šumama a dok su HNS-ovci u elektroprivredi, u poljoprivredi je SDP itd. dakle na taj način smo se rasporedili i onda će vjerojatno kolegica odgovorit kolegici Mireli na isti način kao što je danas kolegica Mirela pričala o ovom zakonu i u pravu ste, ovo ne da treba ići u dva čitanja, a nismo još u EU koja od nas to traži, imamo dovoljno vremena da napravimo dobar zakon. Još jedna rečenica i završavam. Evo ja koristim ovu priliku pa vas pozivam na piće a osobno mi je žao zamjenice ministra koja koliko znam nije član ni jedne stranke i gleda u čudu što se dešava u Sabornici.
Hvala lijepa. A zamislite koliko sam ja tolerantna a vi replicirate svom klubu a govorite o odnosima unutar koalicije. Ali neka bude tako. Odgovor na repliku Dražen Đurović.
Ma da vi ste više razigrani možda danas nego … [[Govornik se ne razumije.]] Ma uopće mene ne zanimaju odnosi njihovi u koaliciji. Iskreno me baš briga kakvi su njihovi odnosi, mene samo zanima interes hrvatskih građana i hrvatske države i to je jedino što me zanima, zanima što se tiče toga. Ali kad je riječ o odnosima, također u članku 65. Ovaj zakon je dao zadaću i ministarstvu socijalne skrbi, ne znam da li su oni s ministricom Opačić iskomunicirali koja je govorila o tome kako treba centre za socijalnu skrb oteretiti razno raznih poslova koji danas rade a koja nisu osnovna djelatnost. U ovom zakonu oni njoj daju zadaću da ministarstvo socijalne skrbi odnosno centri za socijalnu skrb izdaju rješenja odnosno šalju dopise i kupcu i operateru distribucijskog sustava i opskrbljivača struje i tim potrošačima koji će prema socijalnom cenzusu bit oslobođeni. Dakle to su deseci i deseci tisuća novih rješenja koji će centri za socijalnu skrb izdavat a intencija je mislim ministrica je o tome govorila Opačić da bi htjeli oslobodit Centre za socijalnu skrb da se ne bave onim što nije njihova primarna djelatnost. A ovdje su olako, ne znam da li su opće iskomunicarli i skužili jedni druge što su zapravo napravili. Možda bi bilo dobro i to da pokušaju primijeniti. A što se tiče odnosa u koalicijama bilo kakvim njihovim lako ćemo mi to naši samo da se bavimo nacionalnim interesima.
Replika Dinko burić.
Zahvaljujem poštovana gospođo potpredsjednice. Dakle kolega Đurović je više puta upozoravao a i završio svoju raspravu sa jednom vrlo važnom porukom, ne srljaj nepotrebno, nema razloga da se ovako važan zakon donosi u hitnom postupku jer to se vidi već i u raspravama unutar vladajuće koalicije kolika su razilaženja u stavovima. Kako je ovaj zakon napisan na brzinu, ali ne samo na brzinu nego je napisan i na takav način da nosi velike opasnosti za hrvatske nacionalne interese o čemu je govorio kolega Đurović. Dakle poslušajte apel koji stiže. Ovakva rasprava, ovakav zakon uopće ne samo da nije trebao, nije bio nužan njega donositi po hitnom postupku nego nema uopće logike da smo se mi i u pregovaračkom procesu evo na što smo bili razgovarali obvezali da kada je u pitanju energetika, a to je pregovarački tim RH napravio, obvezali smo se da kao još uvijek ne punopravna članica na polju energetike moramo se ponašati kao punopravna članica. Pa to nije napravila nijedna članica EU prilikom svog pregovaračkog procesa. To je umotvorina RH. i za to što se danas događa snosi odgovornost i bivša vlada koja je vodila pregovore. Prema tome, još jedanput kolega Đurović je poslao dobru poruku, ovako važni zakoni [[Upadica: Hvala.]] koji nose opasnost za hrvatske nacionalne interese ne donose se navrat nanos.
Molim vas kolega vrijeme je poodmaklo pa vodite računa o vremenu. Odgovor na repliku Dražen Đurović.
Ma upravo to, mi izmjene jednog, dva članka u nekim zakonima imamo u dva čitanja. Teme koje društveno i za proračun znače vrlo malo ili gotovo nimalo, ovdje se zaista radi o jednoj ozbiljnoj stvari o nečem prvo jednoj od najvećih tvrtki u RH, drugo tvrci koja ima jedan od najvećih prometa u RH, treće o pitanju opskrbe strateškim resursom građana, a to je el.energija. Dakle to je zaista pitanje nacionalnog interesa RH. i četvrto o nečem što građani ne mogu zaobići, dakle struju građani to je nešto što je energent koji svi građani koriste koji svi građani plaćaju i interes je građana da imaju trajnu opskrbu, da imaju kvalitetnu opskrbu i da cijena bude što povoljnija i četvrto da se prestane događati što se događa zadnjih mjeseci i godina u ovom procesu usklađivanja da građani sve manje plaćaju potrošeni energent a da sve više kroz cijenu energenata plaćaju kojekakve oblike čudnih naknada za neke čudne profite, a ne zapravo ono što su potrošili. Pa tako ovaj prijedlog zakona također predviđa da se plaćaju naknade za ovo, za ono i za ono a najmanje se bavi konkretno isporučenom el.energijom. kilovat sat, više ne plaćamo ni kilovat sat niti plaćamo kubik plina ni kubik vode kao građani kao potrošači već plaćamo sve i svašta samo to ne. I naravno da su račinu porasli. Počelo je veliko zamagljivanje. Hvala.
I Mladen Novak replika.
Hvala lijepo. Mislio sam početi s nečim drugim kolega ali čisto da mi ne bi vrijeme isteklo ponovit ću ono što su već većina govornika rekla ovdje i mislim da nikad nije dovoljno ponoviti to. U hitnu proceduru staviti ovaj zakon koji definira jedan od bitnih nacionalnih interesa. Ne vidim drugi izraz nego da je ne znam ovo je sramota, ovo je stvarno direktna šteta građanima RH i to na način primjedba i vođenju sjednice, na način da se u 9,30 smo počeli ne znam koliko je par sati smo imali jedan zakon, sada ćemo se s drugim. I ide iza toga zakon koji je itekako isto izuzetno bitan za građane RH za nacionalni interes. Sve to strpati u jedan koš. Iza toga ide zakon o obrani i oružanim snagama, sve to treba biti danas napravljano. Pa to je stvarno pretjerivanje i ne može mi nitko reći nemojte replicirati. A zašto jesmo ovdje nego da razgovaramo. Prema tome to nije način. Spomenuli ste uvoz obnovljive energije i postavili vjerojatno hipotetsko pitanje, gdje je tu interes RH. nema tu interesa RH. sjetite se kada je premijer bio u posjeti Njemačkoj da je, neću imenovati, u jednom od medija je objavljeno da je tamo dobio packe, da zašto već nismo privatizirali HEP i prepustili ga. Očito je vjerojatno bila neka informacija prepustili ga Nijemcima. Prema tome nema tu interesa RH, s tim se nemojte zavaravati. Što se tiče usklađivanja sa EU, imali smo neki dan Zakon o porezu na cestovna vozila. Tada nam je rečeno usklađivanja sa EU, u EU ima 27 različitih modela. Kakvo usklađivanje? S čim? Hvala.
Hvala. Nitko vam nije rekao da ne replicirate nego da vodite računa o dvije minute koliko traje replika. Odgovor na repliku Dražen Đurović.
Ma da, ja još jedanput ovo što ste vi rekli zaista mogu izraziti začuđenost jel svatko onaj od ovog malog broja zastupnika koji su pokušali pročitati ovaj zakon vidjeli su koliko je on stvarno napisan teško i složeno i da stvarno trebaju puno truda i treba još se konzultirati da bi uopće shvatio tu problematiku. A s druge pak strane napisan je u priličnoj mjeri što je netko rekao mehanicistički, prepisujući samo odredbe iz onog modela koji je preuzet i tu zasigurno imati sada u ovom prijedlogu i ako se uzme koncepcijski kao takav cijeli niz pogrešaka koje ćemo mi onda u vremenu koji dolazi morati otklanjati jednu po jednu kroz nekakve izmjene i dopune zakona. Ali ono bit je da je trebalo pustiti dovoljno vremena da se i javnost zainteresirana i zastupnici da se dovoljno govori o tome jel ovo jest nešto ovakve stvari jesu nešto što utječe na standard hrvatskih građana, utječe na pitanje tih strateških pozicija RH u budućnosti.
Hvala. U ime kluba HDZ-a kolega Đuro Popijač.
Gospođo potpredsjednice hvala lijepo. Gospođe kolegice, zamjenice ministra, kolegice i kolege. Naravno na početku moram reći da se sa najvećim dijelom izlaganja kolegice Holy slažem. Ali naravno neću se složit u jednom, za razliku od nje ja i klub HDZ-a neću podržati ovaj zakon. Naprotiv, zakon držimo treba povući iz procedure i to ne zbog toga što stručne službe Ministarstva gospodarstva nisu dobro odradile svoj posao, naprotiv zakon je napravljen u tehničkom smislu dobro, nego zbog toga što hrvatska Vlada nije odradila svoj posao, odnosno Vlada nema političke hrabrosti učiniti ono što mora, a to je donijeti stav o tome što namjerava učiniti sa HEP-om. U takvim okolnostima Ministarstvo gospodarstva predlaže krajnje kompliciran, općenit i nejasan zakon. Obveze Republike Hrvatske su jasne, uspostaviti stvarnu liberalizaciju i razvoj tržišta električne energije u skladu prije sa prvim, drugim i sada sa trećim energetskim paketom Europske unije. Da pojednostavimo, radi se o zahtjevu da se moraju razdvojiti djelatnosti prijenosa električne energije od djelatnosti proizvodnje i opskrbe električnom energijom te razdvajanje i funkcioniranje operatera distribucijskog sustava. Ja ću tu i nadodati još da se i trebaju razdvojiti. Da podsjetimo, danas su sve ili gotovo sve aktivnosti na području tržišta električne energije skoncentrirane u HEP-u odnosno HEP grupi. HEP grupa se bavi proizvodnjom, prijenosom i distribucijom električne energije. HEP grupa je organizirana u obliku koncerna kao grupacija povezanih društava. HEP proizvodnja proizvodi električnu energiju u 26 HE, 4 TE i 3 TE toplane, nuklearnu elektranu Krško i nekoliko povezanih društava u susjednim državama. U 2011. godini proizvedeno je 10000 gigavat sati električne energije, uvezeno 14000 i izvezeno 6300. Ovo govorim radi istine jer smo često puta slušali bivšeg prvog potpredsjednika zapravo kad je govorio neistinite brojke o uvozu električne energije u Hrvatsku. HEP operater prijenosnog sustava obavlja uslugu prijenosa električne energije. Prijenos električne energije obavlja se mrežom raznih naponskih razina. Taj prijenos podržavaju 5 trafostanica 400 kilovolti, 6 trafostanica 220 kilovolti, 118 trafostanica 110 kilovolti i mrežom visokonaponskih dalekovoda ukupne dužine od 7437 km. To je prijenosna infrastruktura oko koje ovdje tako svi rado i žučno raspravljaju. HEP operater distribucijskog sustava odgovoran je za isporuku električne energije do krajnjeg kupca. Infrastrukturu distribucije čine mreže od 24000 raznih trafostanica i 140000 km vodova različitih naponskih razina. O toj infrastrukturi govorimo kad govorimo o distribuciji. U Republici Hrvatskoj ima više od 2,3 milijuna kupaca. Za isporuku tarifnim kupcima odgovoran je HEP operator distribucijskog sustava, dok je u opskrbi povlaštenih kupaca na tržištu prisutan HEP opskrba d.o.o. uz naravno zanemarivu konkurenciju koja se pojavila na tržištu. Među ciljevima koji se žele dostići u prijedlogu zakona navodi se da će se stvoriti uvjeti za sigurnu i kvalitetnu opskrbu električnom energijom, razvoj tržišta, konkurentnost cijena električne energije. Zaista razvoj tržišta treba imati za cilj i konkurentnost cijena i mogućnost izbora od strane potrošača, no međutim ovaj zakon ovako kako je napisan ne garantira da će se to stvarno i dogoditi. Zbog nepostojanja političke odluke hrvatske Vlade što kani učiniti s HEP-om ovako značajne novine u uređenju, organizaciji i funkcioniranju elektroenergetskog sektora iz pozicije energetskih subjekata i kupaca te nadležnih institucija prepuštene su u stvarnosti samostalnoj odluci današnjem monopolu, HEP-u da uređuje odnose na tržištu električne energije. Pri tom ne mislim nužno da to mora biti loše, ali dok se na razini rasprave o zakonu javnost može informirati o tome što se namjerava učiniti s tim ključnim infrastrukturnim resursom kada ovaj zakon bude jednom donesen razvoj daljnje sudbine HEP-a odvijati će se van očiju javnosti. Od hrvatske Vlade očekujemo da se sasvim jasno i precizno odredi po kojem će se modelu od mogućih i teoretski obrađenih u ovom zakonu današnja HEP grupa transformirati, koji dijelovi infrastrukture će ići u prijenos, tko će biti vlasnik infrastrukture prijenosa, HEP ili država. To je izuzetno važno i nije svejedno i nije isto. Tko je infrastruktura u distribuciju, što će se nakon toga npr. dogoditi s proizvodnjom, današnjom proizvodnjom u HEP-u. Izgleda je naime stvarna namjera Vlade da van parlamenta i javne rasprave u tišini zapečate sudbinu HEP-a, a ne želim ovdje kalkulirati u kojem smjeru to može ići i gdje to može završiti. Temeljni zahtjev direktiva 2009/72 EZ je razdvajanje djelatnosti prijenosa i distribucije od djelatnosti proizvodnje i opskrbe električne energije, a zakonska regulativa i kvaliteta provedbe osnovni su preduvjeti za postizanje i ciljeva ove direktive, a to je prvenstveno razvoj tržišta. Kako te ciljeve misli postići ova Vlada? Tako da predloženi zakon koji se u suštini muči teoretski obraditi sve moguće varijante organizacije i funkcioniranja aktera na energetskom tržištu, a u toj muci se zapetljava u sve moguće kombinacije odnosa između raznih operatora sustava, neovisnih operatora sustava, vlasnika prijenosne mreže pa onda nacionalnog vlasnika prijenosne mreže pa onda dalje operatora prijenosnog sustava, operatora distribucijskog sustava itd., itd., a sve to stavlja u kontekst nekog imaginarnog vertikalnog integriranog sustava. Dobar dio zakona se silno trudi i definirati pojam neovisnosti i tu predlagač ima ozbiljne probleme, a koji upravo i proizlaze iz nemoguće misije koja je bila stavljena pred stručne ljude koji su pisali ovaj zakon. Zbog činjenice da nisu znali koja je politička odluka hrvatske Vlade, ali ovdje moram napomenuti da sam iznenađen kako neki zastupnici odnosno zastupnice u ovom saboru znaju koja je odluka hrvatske Vlade. Govore o jednom modelu a to u zakonu nigdje ne piše, koji se treba dakle primijeniti prilikom reorganizacije HEP-a morali su ovaj zakon opteretiti morem nepotrebnih kombinacija koje bi se mogle dogoditi ili se trebaju spriječiti da se dogode. I ovaj zakon stoga čine kompliciranim, nerazumljivim i na kraju neprovedivim. Evo kako na primjeru jednog članka izgleda kada osoba koja je dobila zadatak pisati zakon ne zna stav nalogodavca pa pretpostavlja neki razvoj događaja članak 36. na primjer. Citiram: "Ako je operator distribucijskog sustava dio vertikalnog integriranog sustava", ako je "mora biti neovisan od ostalih djelatnosti koje se ne odnose na distribuciju najmanje u smislu svog pravnog oblika organizacije i odlučivanja. Vlada Republike Hrvatske na prijedlog ministarstva ili agencija koje je starije tu može donijeti odluku o obveznom vlasničkom odvajanju osnovnih sredstava operatora distribucijskog sustava od vertikalno integriranog subjekta ukoliko na temelju provedbenog istraživanja funkcioniranja tržišta električne energije i iz članka 57. ovog zakona utvrdi da povezanost operatera distribucijskog sustava s vertikalno integriranim subjektom onemogućuje razvoj tržišta i osigurava povlašteni položaj vertikalno integriranom subjektu ili nekog njegovom dijelu." To je prvi stavak tog članka. Ima ih još jedno sedam, osam u samo tom jednom članku. Pa kako će se na osnovu ovakvih formulacija kojih je ovaj Zakon prepun i uopće dogovoriti bilo kakav razvoj tržišta električne energije. Zbog čega hrvatska Vlada jasno i glasno nije rekla što će učiniti sa HEP-om, definirala model organizacije po kojoj HEP treba transformirati i onda prepustiti struci da napiše normalan, razumljiv i provediv zakon koji će biti temelj za razvoj tržišta što je u konačnici i cilj i obveza i naša želja na kraju. No, hrvatska Vlada bježi od te odgovornosti. Formalno ovim zakonom ispunjava se obveza prema EU. To stvarno treba čestitati, a probleme ostavlja da se riješe sami od sebe. No, tako se ova Vlada odnosi i prema svim drugim ključnim pitanjima u ovom društvu, pa zato jesmo ovdje gdje jesmo. Katastrofalno gospodarsko stanje, pad BDP-a od minus 2%, rekordna nezaposlenost, 373000, izostanak investicija, 800 milijuna kuna minusa javnih poduzeća u odnosu na 2011. godinu, pad industrijske proizvodnje u 12 mjesecu, minus 5,6% u odnosu na 2011. godinu. I na kraju možda i najtužnije ugrožen sam datum ulaska u samo punopravno članstvo Europske unije. Pitamo se može li se još išta pokvariti. No, obzirom da zakon mora nešto reći što će se dogoditi sa HEP-om rješenje je pronađeno u prijelaznim i završnim odredbama članka 76. HEP d.d. koja je na dan 3. rujna 2009. godine bio vlasnik prijenosnog sustava obvezna je primijeniti jedan od modela razdvajanja operatora prijenosnog sustava sukladno odredbama članka od 14. do 24. ovog zakona. To je bio prvi stav. Ima još 11 stavaka, naloga što HEP još mora napraviti. I šta je ovo? Zar se jedno od najznačajnijih pitanja energetskog sustava države ostavlja jednom trgovačkom društvu pa makar to bio i HEP. Pa kakvo je to ponašanje hrvatske Vlade kad o pitanju koje je u EU jedno od ključnih pitanja energetske budućnosti ne zna kako urediti odnose na tržištu električne energije. 7 i pol tisuća kilometara visokih naponskih dalekovoda, 140 transformatorskih polja, 24000 distribucijskih transformatora i 140000 kilometara električnih vodova energetske mreže gradili se tokom desetljeća hrvatski narod i hrvatsko gospodarstvo plaćajući ne male račune slane od strane Hrvatske elektroprivrede. Pozivam hrvatsku Vladu da ovom Saboru predloži model po kojem će se dalje upravljati ovim nacionalnim resursom, da se očituje što će biti s resursima proizvodnje u vlasništvu HEP-a, da se ovom Domu i narodu kaže što je strategija Vlade prema HEP-u. Pa neka nakon toga sa jasnim stavom javnosti hrvatska Vlada preuzme i odgovornost za sudbinu HEP-a kao tvrtke. Skandalozno je da se prepušta jednom poduzeću da sam odlučuje o sudbini infrastrukture za koju se može formalno reći da je u njegovom vlasništvu. Ali da ponovim, to je infrastruktura građana novcem hrvatskih građana. Kroz desetljeća imaju pravo znati odlučiti o tome što će se i s tom infrastrukturom dogoditi. HEP kao poduzeće na to ne može imati monopol. Ali naravno, nije HEP sam tražio da se nađe u toj situaciji niti su ljudi koji su pisali ovaj zakon sami proizveli ovu situaciju. Nesposobnost Vlade da donese nedvojbene i jasne odluke dovodi u potpunu neizvjesnost razvoj tržišta električne energije, sudbinu HEP-a i poziciju Hrvatske na zajedničkom europskom energetskom tržištu. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo tri replike. Prvi je Srđan Gjurković.
Poštovani kolega, meni je izuzetno drago da ste vi rekli da je zakon u tehničkom smislu dobar i da ste pohvalili stručne službe. Jer u biti to su stručne službe Vlade Republike Hrvatske, odnosno Ministarstva gospodarstva koja su kvalitetno pripremile zakon da bude jasan, da ne otvori pristup tržištu električne energije u EU osim naravno usklađenja i ujedno zaštićuje potrošače od one situacije da ne budu mogli nabavljati ili ne odluče se u koga će nabavljati struju, odnosno električnu energiju. Mi kako lipo kažemo struju u Dalmaciji. Na taj način ovaj zakon osigurava i sigurnost građanima i sigurnost cijene, sigurnost da nam se ne događaju gubici u HEP-u. Isto tako, svojim projektima investicija u Hrvatskoj elektroprivredi ova Vlada će osigurati da Hrvatska elektroprivreda ne samo da može proizvoditi za domaće potrebe, nego da bude konkurentna na europskom tržištu, a sve to skupa će u biti rezultirati da cijene električne energije napokon počnu i padat.
Sljedeća replika Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa kolega Popijač, pa mene ovo neodoljivo podsjeća na pripremu za privatizaciju HT-a. Samo što se netko kasnije sjetio pa je privatizirao kontrolni paket HT-a i to je ključ cijele priče i onda je to išlo dalje svojim tijekom. Ali vrlo interesantno da nikada nije riješen problem infrastrukture od HT-a. Tako i ovdje Vlada nije odredila energetsku strategiju, Vlada nije riješila problem vlasničkih odnosa u niz energetskih mreža koje su negdje radile jedinice lokalne samouprave, negdje su radila poduzeća, negdje su radila javna poduzeća RH recimo u cestogradnji one famozne trafostanice koje su rađene daleko većeg kapaciteta nego što treba za autoceste da bi to moglo koristiti lokalno gospodarstvo. Dakle, sve se donosi na mala vrata, na vrat, na nos i ne treba tu prigovarati jesu neki članci razumljivi, nerazumljivi. Neke stvari je nekad i teško razumjeti, međutim ono što treba postaviti elementarno pitanje da li je Hrvatska, da li su hrvatski građani spremni za liberalizaciju tržišta? Da li mi imamo socijalnu kartu u ovoj državi da možemo pomoći onima koji ne mogu plaćati tržišnu cijenu električne energije? I to je ključno pitanje. Jer oni koji imaju njima je svejedno kome će plaćati račun. Međutim, problem je za ovih 370 tisuća nezaposlenih, problem je za one koji imaju plaću ispod 3 tisuće kuna kako će oni plaćati račune. Jer gledajte, kolegice i kolege, HEP u ovom trenutku ima negdje oko milijardu i petsto nenaplaćenih računa. Ajmo ući u strukturu tko nije platio te račune. Ajmo najprije raščistiti ono što imamo, ajmo odrediti strategiju i onda možemo govoriti o Zakonu o tržištu električnom energijom. Dok to ne napravimo taj zakon naprosto nema smisla. Mi se možemo pozivati na direktive EU koliko god hoćemo, međutim direktive EU ne tangiraju hrvatske građane i hrvatsku socijalnu sliku. I to je ključ svega. I mislim da se oko toga kolegice i kolege niti, samo još jednu rečenicu molim vas, niti sa lijeve niti sa desne strane ne bi trebali razilaziti jer to je naprosto naša svakodnevnica, naša istina od koje ne trebamo bježati.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Đuro Popijač.
Pa da, evo kolega Šuker zato sam i rekao da bi bilo puno jednostavnije da je evo prošla godina i nešto dana i da se Vlada zaista potrudila i definitivno razriješila pitanje što će to biti sa HEP-om a znalo se i znamo da to moramo učiniti ako želimo naravno slijediti sve ono za što smo se već i opredijelili, a to su sve one stvari koje su vezane za EU, a dobre su na kraju krajeva i za nas. Zato je i ovaj zakon izuzetno težak. Evo da to i ponovim on je u takvim okolnostima naravno i jako dobro napisan jer je morao sve moguće pretpostavke i varijante predvidjeti kako će se dogoditi. Da smo znali i da smo imali prilike sasvim jasno u proteklih godinu dana razgovarati o tome što će biti sa proizvodnjom, što će biti sa prijenosom koji jest u suštini temeljna infrastruktura i temeljna vrijednost koje ima Hrvatska država, ne govorim namjerno Hrvatska elektroprivreda, dakle sam prijenos je taj koji mora osigurati i energetsku neovisnost i energetsku sigurnost i na kraju mogućnost da se na tom tržištu dogode i drugi dobavljači, sigurniji, kvalitetniji možda i jeftiniji vjerojatno. No međutim, evo mi i ovim zakonom dalje ulazimo u jednu neizvjesnost što će se i tko će zapravo i kakvim mehanizmima u konačnosti učiniti konačnu odluku, a to je nepobitno ta transformacija HEP-a. Hvala.
I zadnja replika Natalija Martinčević.
Pa evo meni je jasno da ovo vas podsjeća na privatizaciju jer ste tako vi završili privatizaciju INA-e i dali naša upravljačka prava mađarskom MOL-u. Temeljem upravo ovog HDZ-ovog poučka ova Vlada ide na model kojim će HEP ostati u hrvatskim rukama. Drugo, kada govorimo o HEP-u ne govorimo o tamo nekoj tvrtki, to je državna tvrtka. Tvrtka u kojoj Vlada sudjeluje, upravlja, kontrolira, u kojoj imenuje članove nadzornog odbora, uprave, skupštinu. Prema tome, država itekako upravlja sa HEP-om. I treće, što možda mene najviše zbunjuje u ovoj današnjoj vašoj raspravi je činjenica da su ti svi procesi trebali započeti još 2009. godine. Dakle, imali ste svo vrijeme ovoga svijeta da donesete strategiju, da restrukturirate HEP, da poduzmete sve ovo o čemu sada pričate. Imali ste svo vrijeme. Zbog čega to niste učinili? To samo vi znate.
Odgovor na repliku, Đuro Popijač.
Pa zapravo ja ne znam kako vi znadete po kojem će se modelu HEP transformirati? Gdje to piše u zakonu? Vi očito imate nekakve informacije koje nećete i koje sada dijelite sa nama ali djelomično. Dakle, vi znate da će HEP biti transformiran po tom modelu. … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro, ali i ako je tako razgovarajmo ozbiljno sada nije li veća opasnost onda da to bude ovako kako kolegice i kolege koji su pisali zakon dio vertikalno integriranog sustava pa se netko nekad, evo ta HERA za koju se očito taj strah širi Saborom odluči privatizirati HEP a onda je i prijenos recimo u vlasništvu te tvrtke koju će netko privatizirati. I što, gdje smo onda? Mislim tako da slažem se sa tu dosta kolega koji su rekli možda je, da li imamo vremena ili nemamo, ali da se malo više dalo prostora i vremena raspraviti o ovom zakonu vjerojatno bi, svima nam je u interesu da se on donese, on se mora donijeti konačno se to mora završiti. A ono da, da ne zaboravim rekli ste dvije godine smo imali vremena, pa vi znate da smo mi u dvije godine odradili najveći dio posla sa završetkom pregovora za EU i nismo imali problema kod zatvaranja i ovih pitanja unatoč tome što u potpunosti nismo završili naravno i ovaj proces. Ali taj proces je završen, da vas podsjetim 2011. u 6. mjesecu sa evo završetkom pa potpisom ugovora. A nadam se samo da evo ovo što vi činite taj posao neće biti uzaludan i da to sve skupa ne propadne i da vašom greškom i onim što niste učinili tokom ove godine i ne uđemo u EU kada je to bilo predviđeno.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu, prvi je Damir Kajin kojega nema i slijedi Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Evo naglo sam došao na red. Da, već smo deseti sat u današnjoj raspravi, na drugoj smo točci dnevnog reda pa uzimajući u obzir da su iza nas još tri važna zakona, probat ću maksimalno sublimirati vlastitu raspravu. Ovaj zakon očigledno je potrebno donijeti u cilju harmonizacije. Važan je, dobar je, slažem se sa kolegom Popijačem da nije ga bilo jednostavno napisati ali da ono s obzirom na zadatak koji je dobiven ali da je sa te strane tehnički to dobro odrađeno, a ne slažem se s nekim kolegama koji često govore kao da stvari ne moramo preuzimati. Jednostavno europska perspektiva, EU pa konkretno ovaj energetski paket je jednostavno dio paketa koji smo preuzeli i tu se ne možemo ponašati kao u samo posluzi i reć ovo hoćemo, ovo nećemo, ovo ćemo na ovaj način, ovo na onaj način napraviti. Jednostavno direkcije moramo poštivati, na tom putu sve mane i prednosti kratkoročne, a dugoročne vjerujemo sve prednosti ulaska u EU, jednostavno tu perspektivu moramo poštovati. Rečeno je dvije direktive iz 2009. Imali smo i obećali u tim pregovorima da ćemo do ožujka 2011. Iznjedriti ovaj zakon slušajući kolegu Popijača koji govori u ime kluba HDZ-a rekavši da se slaže sa gospođom Holy, predstavnicom Kluba SDP-a u najvećem dijelu rasprave. I ja se moram složiti s njim u najvećem dijelu rasprave samo mi nije jasno zašto onda to sve dobro u najvećem kažem dijelu svoje raspravu što je dobro govorio, zašto to i zaista nije implementirano dosada i zašto sve te teške odluke kako ih je on nazvao nisu donesene. Puno je dakle dobrih stvari u ovome zakonu, dakle razvijen je primarno, sigurna i kvalitetna opskrba, to je … [[Govornik se ne razumije.]] u ovome paketu, razvijenije tržište električne energije koje će donijeti kao svoju posljedicu liberalizaciju ali i konkurentnije cijene. Sve je to dakako gradi učinkovitiju proizvodnju, učinkovitije korištenje i na neki način zaštitu kupaca. Naime energija nakon što sve ovo provedemo će imati svoju cijenu. Ta cijena će biti niža pretpostavljamo dakako liberalizacijom dolazi do niže cijene proizvodnje energije dakle naravno da konkurencija rađa sa te strane kvalitetniju cijenu proizvodnje i hoće li imati hrvatski građani imat višu ili nižu cijenu i hrvatsko gospodarstvo o tome možemo razgovarati. U svakom slučaju će ono u konačnici biti niža, e sad da li je plaćaju direktno kroz svoju cijenu ili je plaćaju indirektno kroz neke druge poreze, to je pitanje na koje moramo iskreno dati odgovor. Najlakše je reći populistički evo dižemo cijene. Pitanje što i kako bolje napraviti po meni je daleko čišćiji, jednostavniji, bolji pristup dakle da roba sada govorim općenito ima svoju cijenu, da se ona realno odredi a onda dakako socijalnim mjerama, dakako zaštitimo sve ono kojima je to nemoguće. Dakako i gospodarstvu koje je moguće vodoravnim potporama poduzeti ono što je moguće. Bez obzira na ovu tešku retoriku i jedino ozbiljno i najvažnije pitanje ovoga zakona je zapravo to pitanje oko modela. Dakle da li te … [[govornik se ne razumije.]] da li to I TO model, da li ovaj treći isto model, od njega smo koliko vidim odustali, barem mi u svojim raspravama iako je zakon predvidio sva tri i ugradio sva tri moguća sva tri modela. I tu se priključujem raspravama kolega koji su rekli da to nije najsretnije rješenje i da bi bilo da je ta strateška odluka donesena prije vjerojatno nego i sigurno i piscima ovog zakona bi bilo puno, puno lakše nama prezentirati ovaj zakon i on bi onda bio daleko jasniji. Bio bi transparentniji i onda možda ove teške glagole koje smo čuli uvodno, ne znam oće li biti nastavljeni, ima još malo diskusije, zapravo bi se te sve skepse razbile. Dakle tu odluku treba donijeti, jedan ili drugi model, očigledno prema svemu rečeno mi na Odboru za gospodarstvo, Vlada razmišlja bliže I TO modelu ali bez obzira što izabrali, svi mehanizmi jesu u rukama hrvatske Vlade. Dakle ukoliko izaberemo I TO model i ta tvrtka dakle kao tvrtka d.o.o. kao tvrtka svojevrsna u sastavu HEP grupe ima svoju skupštinu, ima svoj nadzorni odbor ima detaljno se propisuje na koji način ne mogu biti vezani ali i kroz tu tvrtku se provodi politika Hrvatske Vlade. Ono što je najbitnije i što može biti i apel iz ovih klupa je da se i na tom području, ali i na drugim područjima u javnim poduzećima i to je dakako više nego nužno da se procesi ubrzaju, da se ta silna restrukturiranja i procesi koji su nužni, koji su zapisani, u našim propisima, zakonima i direktivama da se provode brže i efikasnije. To je ono što nam je potrebno i što želimo jer 2015. Je blizu kada dolazi to zajedničko energetsko tržište tako da u svakom slučaju ukoliko želimo i tu se slažem i sa ovim što je rekao kolega Šuker, tu se ne moramo dijeliti na lijevu i na desnu stranu političkog aspekta ukoliko želimo da tu situaciju i na drugim područjima ne dočekamo nespremni potrebno je dodati gas upravo na tom, na ubrzavanju tih procesa. Hvala vam lijepa.
Hvala. Replika Mladen Novak.
Hvala lijepo. Kolega u početku ste rekli odmah da donošenje ovog zakona praktički moramo odradit, pri tome ste postavili onako pitanje zašto bivša Vlada nije to odradila, imala je vremena, ne pada mi na pamet da ih branim, da tu budemo na čisto, al onda se isto tako postavlja može postaviti pitanje zašto nije ova Vlada za ovih godinu dana, pa ako ništa drugo ne bi imali sad hitnu proceduru. Mada ja i sad smatram da još uvijek postoji prostora da to ne bude hitna procedura jer izuzetno je bitno pitanje i nije dobro da se na ovakav način. Mislim da se na kraju krajeva i kriva poruka šalje. I spomenuli ste još jednu stvar, kod propisa EU nema uzmi ili ostavi. Međutim mi smo se već puno puta uvjerili da nam je neka stvar prezentirana da dolazi iz EU i moramo kao takvu prihvatiti, tu nema rasprave. tu nema uzmi tu nema raspravljanja nego je sistem uzmi ili ostavi. Pa između ostaloga prije par danas smo imali upravo spomenuti Zakon o porezu na cestovna vozila gdje je isto bilo prilagodba propisima EU pa smo onda čuli da u Europi ne postoji jedinstven propis o tome nego ima više različitih modela. Ali isto tako ću vam reći recimo podijelili smo HŽ po nama je obrazlagano zato što je to direktiva EU, međutim sada je Europski sud donio presudu da to uopće iz stavova Europske komisije da to nije bilo nužno. Znači nije ono što je nama prezentirano da je za nas obaveza se pokazalo da i nije i druge države to nisu odradile. Ali mi smo ispali veći katolici i od Pape mi smo srljali u to, napravili smo štetu jel na kraju krajeva uz tu presudu imate i izvješće u kojem stoji kolika je šteta napravljena kod onih zemalja koje su išle u takvu podjelu. Hvala.
Odgovor na repliku Igor Rađenović.
Da, zahvaljujem kolega Novak, očigledno ste slušali prvi dio moje rasprave drugi niste jer sam ja također rekao da bi bio sretniji da je ta strateška odluka donesena prije ovoga zakona jer bi olakšala ako ništa drugo nama i zainteresiranoj javnosti da lakše ovaj zakon, on bi bio jednostavniji. Vidim da ste se i vi potrudili, meni je osobno bilo dosta teško povezati te sve odnose, a to je velim samo zbog toga zadatka koji je bio ajde predvidi sva tri modela. Mogu razumjeti, vjerojatno su postojali razlozi za to ali u krajnjoj liniji svi mehanizmi kao što sam i rekao u svojoj raspravi svi mehanizmi su ostali u rukama hrvatske Vlade da tu odluku do 1.7., pomozite mi ili 15.7.ne znam kada je krajnji rok donese i da je onda počne provoditi. Kažem vrlo je važno da onda nakon što donesemo tu tešku odluku od koje očigledno i bivša vlada bježala da se nešto pokrene da se nešto promjeni da je onda počnemo efikasno provoditi. I tu prolazi ili pada sva ova ideja. Inače sam zakon zato i kažem sa te strane nema problema on predviđa sva tri modela i ja ne razumijem zašto a zadano da jedan od ta tri modela moramo prihvatiti, išli smo u Europu, zakon predviđa sva tri modela. Sve drugo je napisano odlično prema tome ja ne vidim razloga da se ovaj zakon ne prihvati. Možemo razgovarati o tome kako će se i što će se provesti ali sam zakon ja ne vidim nikakav problem. A slažem se i sa ovim drugim vašim dijelom nadam se da neće neki drugi kolega reći opet da netko govori protiv svoje vlade. I ja bih uvijek bio puno sretniji da zakoni dolaze u dva čitanja. Evo apeliram na predsjednike ovog ministarstva ali i sve hrvatske vlade da kada god je to moguće da zaista zakone u dva čitanja donosimo ukoliko se ne radi o nekom tehničkom detalju. Molim da takvi prijedlozi budu a mi ćemo unutar kluba SDP-a u svakom slučaju se zalagati da sve što može ići u dva čitanja i treba čitanja i ide u dva čitanja. Hvala lijepo.
Naš Poslovnik kaže da zakon koji se usklađuje sa europskim zakonodavstvom ide po hitnom postupku. takav smo poslovnik imali od kada usklađujemo domaće zakonodavstvo. To ne znači da takvi zakoni ne mogu ići u dva čitanja ali očito je da smo sada u stisci sa vremenom i da neke zakone moramo koji su možda i kompliciraniji tako donositi. Ivan Šuker replika.
Hvala lijepo. Pa kolega Rađenović sa većim dijelom vaše rasprave se mogu složiti. Međutim ako ćemo prebacivati što je tko učinio a što nije mi bi sada mogli pričati recimo da šta ja znam u Sisačko-moslavačkoj županiji je bilo 1500km porušenih što visoko što niskonaponske pa se to moralo obnavljivati, međutim ta nas priča nigdje neće odvesti, ni što se napravilo ni što se nije napravilo. Međutim ima dvije ključne stvari kojima mi kao zastupnici u ovome Saboru moramo raspraviti. Jedno je da HEP nije spreman za ovakvu primjenu ovoga zakona, a druga je stvar ono što sam govorio i kada sam replicirao kolegi Popijaču da li smo mi kao država koja je godinama socijalnu politiku vodila kroz cijenu energenata spremni na tržišnu utakmicu. I to je ključno pitanje. I možemo si sada prebacivati i ovako i onako. Vi dobro znate da veći dio hrvatskog gospodarstva je kroz cijenu energenata godinama egzistirao. Kada je Kutinska petrokemija došla u probleme, kada je cijena plina otišla na nekakve razine koje one ne mogu platiti isto tako hoćete nećete u proteklih 12, 13 godina standard hrvatskih građana je porastao. Samim porastom standarda troši se i energenti. I mi kažem vam možemo pričati što god hoćemo, međutim za ove koji su u ovom trenutku na burzi za one koji imaju plaću ispod 3 tisuće kuna mi njima ne možemo pričati o liberalizaciji tržišta. I možemo uvjeravati i napadati jedni druge koliko god hoćemo, ali kolegice i kolege to je problem naših susjeda, naših sugrađana, naših prijatelja koje ćemo sretati na cesti. I s punim pravom će upirati s prstom i u vas s lijeve i u na s desne strane. Zašto? Jel mi smo donijeli taj zakon. Dakle o tome se govori, to je ono o čemu mi trebamo raspravljati. Pa neka donesemo ovaj zakon, dakle treba ga uskladiti sa direktivom EU, ali mi imamo neke stvari koje EU nema i koje njihovi građani nemaju. Kako reagirati na to? dakle o tome se radi o ničem drugom. I nema potrebe da si prebacujemo jer sjetite se da smo kroz cijenu benzina i kroz cijenu plina i kroz cijenu el.energije na određen način vodili nekakvu socijalnu politiku koja nije bila ispravna. Ali je bila takva.
Hvala lijepa.
To je nešto što imamo i na to moramo odgovoriti.
Odgovor na repliku Igor Rađenović.
Da slažem se da nema potrebe za prevelikim prebacivanjem i sviđa mi se nešto mirniji ton ove rasprave u odnosu na ono što je bilo nešto prije, a pohvaljujem raspravu koju inače vodimo na odboru na kojem vodim na Odboru za gospodarstvo jer tamo ima puno i dosta … tonova i uvijek je lakše kada nema puno kamera kada nema puno novinara kada neki izbori nisu blizu i mislim da tu nosimo zajedničku odgovornost oko toga, mi svi ovdje zajedno i kao pozicija i kao opozicija da donesemo kvalitetne zakone na dobrobit ljudi Hrvatske. Ali naprosto ne možete mi uskratiti da u ovoj političkoj areni ministru Vlade koja je prethodila ovoj Vladi koja dakle zaključili smo 2009.su direktive donesene, u pregovorima je dogovoreno da do ožujka 2011. da pune dvije godine da se stvari, obećano da će ovaj zakon biti ovdje zajedno sa svime ovime što ste prigovorili da ova Vlada nije donijela u ovih godinu dana. Naprosto moram reći da je HDZ-ova Vlada na čelu sa gospođom Kosor tada u to vrijeme i na čelu sa ministrom gospodarstva Popijačem koji je govorio u ime HDZ-a, u dvije godine to nije učinila. Ova nije učinila u godinu dana i ja sam prema njoj bio kritičan, žao mi je što nije donijela tu stratešku odluku. Hvala.
Na redu je kolegica Nansi Tireli.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa evo koliko god se morali uskladiti sa europskim zakonodavstvom ostaje jedno otvoreno pitanje, a toga smo bili svjedoci ovom u ovom Saboru i prošli petak kada smo u nekoliko navrata u neugodnoj situaciji čuli da su nas izabrali hrvatski građani. Sada raspravljamo o tome koliko smo i što smo dužni Europi zato što evo smo izrazili volju i želju da uđemo u Europsku uniju. Mi nažalost ni nakon pune 3 godine od donošenja Strategije energetskog razvoja nemamo provedbu strategije jer je Vlada nije donijela, iako je na to obvezana samom odlukom Hrvatskog sabora u samoj strategiji. Za navedeni posao zaduženo je i odgovorno Ministarstvo gospodarstva kojem su i onda kao i danas bila puna usta investicijskih ulaganja u energetici, posebno onih kapitalnih. I sada se prepucavamo o liberalizaciji tržišta, o tome da li smo nešto napravili u roku ili kasnije od roka. Činjenica je i pitanje jeste da li smo više dužni napravit za ono što donesemo u ovom Visokom domu kao odluke ili smo više dužni jer moramo napravit nešto za Europu jer želimo ući u Europu. Što se tiče liberalizacije i ovoga što je rekao kolega Šuker, ma nije problem liberalizacija samo za građane Republike Hrvatske. Itekako se borimo za to da budemo konkurentni na tržištu. Kako ćemo i koliko biti konkurentni na liberaliziranom tržištu električne energije gdje nećemo imati nikakvog modela i alata da kontroliramo cijenu te električne energije jer će vlasnik biti tko zna tko. Hrvatska nije sudjelovala u kreiranju direktive Europske unije, a kao nečlanica obvezali smo se poštovati rokove isto onako kao i punopravne članice Europske unije. Prvi sastanak radne grupe održan je 6. lipnja prošle godine i od tog prvog sastanka pa do 12. rujna kada je održan zadnji sastanak radne grupe, između ostalog HEP je dao koliko mi se čini negdje oko 300 primjedbi na određeni prijedlog toga zakona. 12. rujna kada je održan posljednji sastanak radne grupe za izradu zakona o tržištu električne energije prezentiran je nacrt zakona o tržištu električne energije u kojem je u samo jednom članku regulirano da se operator prijenosnog sustava organizira po ITO modelu, održavanje zadržavanje cjelovitog HEP-a kao takvog, a da će eventualna promjena ka vlasničkom izdvajanju u slučaju nezadovoljavajućeg provođenja tog ITO modela biti provedena izmjenom samog zakona. Ovo rješenje radna grupa je jednoglasno prihvatila, a s njim su se suglasili i predstavnici Ministarstva gospodarstva. Također je bilo određeno i dogovoreno da se brišu odredbe članka 35. Nacrta zakona o tržištu električne energije koje normiraju mogućnost vlasničkog izdvajanja operatora distribucijskog sustava iz HEP-a. Međutim, Prijedlog zakona o tržištu električne energije koji je objavljen na stranicama Ministarstva gospodarstva nije imao nikakve veze s tekstom koji je utvrdila radna grupa Ministarstva gospodarstva za izradu navedenog zakona. Rješenja koja normiraju modele izdvajanja i razdvajanja operatora prijenosnog sustava, a to su oni članci 14.-18. i operatora distribucijskog sustava u članku 36. suprotna su zaključku radne grupe od 12. rujna 2012. godine i kao takva čak i pogoršana na štetu HEP-a u odnosu na onu verziju koja je bila prethodno radnoj grupi prezentirana. Važno je istaknuti da su u radnoj grupi pored stručnjaka iz Ministarstva gospodarstva radili i predstavnici HEP-a, INA-e, PLINACRO-a, HERA-e, HROTE-a, HANDA-e i glavnog državnog inspektorata. Što se pak tiče članaka 14. i 18. reguliraju se sva tri moguća modela prema toj direktivi Europske unije upravo onako kao što govori i kolega Popijač i po tome jednostavno ne znamo koji će to bit model se primjenjivat, bez obzira što se predstavnici HEP-a itekako bore za ITO model. Iako ne postoji obaveza vlasničkog izdvajanja OPS-a u članku 14. normirana je primjena modela vlasničkog izdvajanja kao pravilo, a ostali se modeli mogu primijeniti iznimno. Što više umjesto izraza može se organizirati upotrijebljen je izraz je organiziran, a što ne odgovara samom činjeničnom stanju niti očekivanom budućem rješenju. Dakle tvrdnje u prijedlogu zakona kao takva je neistinita pa bih samo evo molila očitovanje i po tom pitanju. U članku 36. prijedloga zakona predviđa se mogućnost vlasničkog izdvajanja operatora distribucijskog sustava i to bez prethodne suglasnosti Hrvatskog sabora iako članak 26. točke jedne Direktive 2009/72EU kaže: "Ovim pravilima ne stvara se obveza vlasničkog odvajanja osnovnih sredstava operatora distribucijskog sustava od vertikalno integriranog subjekta. Po svemu ovome mogli bismo lako zaključiti da netko stvarno ovim člankom 36. žuri u susret investitorima, a niti četvrtim paketom neće se tražiti to razdvajanje distribucijskog sustava u vlasničkoj strukturi, nego samo razdvajanje sustava u organizacijskoj i upravljačkoj strukturi. Ostaje nam da dobijemo odgovor zbog čega privatizacija energetskih kompanija koje je strateško i sigurnosno pitanje svake zemlje mi pod krinkom ulaska i usklađivanja zakona sa EU donosimo tako olako i evo uz takva objašnjenja. Čuli smo nekoliko puta danas da će primjena ovakvih zakona donijeti jako puno nepoznanica, jako puno problema iz jednostavnog razloga što HEP kao takav nije spreman za jedno takvo tržišno natjecanje. Današnji bi naglasak što se tiče energetske opskrbljenosti trebalo i opskrbe trebalo staviti zasigurno samo na opskrbu i kao takvu na zaštitu okoliša. Prioritet bi manje trebao bit na liberalizaciji tržišta, a više na sigurnosti. To je ono što mislim da hrvatski građani traže i što bi im bilo drago da dobiju. Privatizacija u energetskom sektoru trebala bi slijediti liniju i stupanj integracije Hrvatske u EU s ciljem da nikada to tržište ne bude u većem dijelu stavljeno u ruke i na volju privatnom, pogotovo ne stranom kapitalu. Od puno današnjih izlagača čuli smo koliko nam je energetika važna, čuli smo što to znači za svakoga od nas ponaosob, ali i za gospodarstvo u cjelini. Čuli smo isto tako koliko je brzanje sa određenim odlukama ne bi bilo dobro i evo stvarno još jedanput kao i puno mojih prethodnika apeliram razmislimo da li imamo vremena o ovome u ovom Saboru raspravljati još jedanput konstruktivno i malo temeljitije nego što smo to odradili danas.
Hvala. Srđan Gjurković, replika.
Uvažena kolegica po nekoliko puta je ponovila koliko smo dužni Europi. Ma mi smo dužni sami sebi da uvedemo liberalno tržište opskrbe električne energije a ne da je monopol, da se može odabrati opskrbljivač, da se može odabrati cijena i usluga. Ona govori o nesigurnosti i nepoznanicama. Ma kakva je to nesigurnost ako baš ovaj Zakon jasno prepoznavajući realne opasnosti koje nosi otvoreno tržište uvodi univerzalnu uslugu koja osigurava svakom kućanstvu da mora i može imati električnu energiju neovisno o onome tko je opskrbljuje i uvodi zajamčenu opskrbu električnom energijom svima onima koji su na tržištu da, posebno poduzetnicima koji mogu odabirati opskrbljivača jer je povoljniji, a osigurava im da u slučaju da dođe do određenih problema i okolnosti u kojima ih ne može opskrbljivat da im osigura električnu energiju. Prema tome, ovaj zakon doslovno jasno daje sigurnost i kućanstvima, daje sigurnost poduzetnicima i daje sigurnost da im opskrba električne energije može biti povoljnija.
Odgovor na repliku Nansi Tireli.
Kolega ako imamo toliko sigurnosti kako vi tvrdite onda ne vidim razloga zašto je danas toliko sumnje izrečeno i s jedne i s druge strane ovdje u ovom Saboru. Zašto nemamo provedbu Strategije energetskog razvoja? Zašto to nismo napravili ako smo toliko razmišljali o dobrobiti građana i o sigurnosti te energetike u Republici Hrvatskoj? Zašto tu nismo brzali? Zašto provođenjem i provođenjem strategije nismo osigurali tim našim građanima da isto tako imaju sigurnu opskrbu električne energije i po poznatom cijenom koju bimo možda mi upravljajući HEP-om mogli kvalitetno napraviti, a ne da kažemo imamo sigurnu opskrbu električne energije i imat ćete struju samo ne možemo vam garantirati po kojoj cijeni.
Đuro Popijač, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Nema veće sigurnosti i nema veće stabilnosti u opskrbi potrošača električnom energijom od neke budućnosti zajedničkog europskog energetskog tržišta. I to je ono čemu čitava Europa slijedi i to je ono u čega dio želimo biti i mi. I naravno da treba osigurati i zakonima i praksom da se to tako i dogodi. Vrlo bih rado kao potrošač i kao gospodarski subjekt znao da sam dio jedinstvenog energetskog sustava od Švedske do Hrvatske na jugu Europe. To jamči naravno sigurnost, stabilnost i zato to Europa i radi. I uopće ne sumnjam da su svi oni ljudi koji su gradili i radili taj sustav i koji teže tome bili dovoljno pametni da si naravno i u nacionalnim interesima gradeći takav jedinstveni sustav grade i energetsku stabilnost što je temeljni cilj, jedan od temeljnih ciljeva, i zapravo i razlog postojanja EU. I treba sve učiniti da se to tako dogodi. Ono što ja dvojim, mi dvojimo, na kraju krajeva da zbog neodlučnosti da se sasvim jasno precizira zašto ne bi i operater prijenosnog sustava bio i vlasnik prijenosne mreže i zašto to sve skupa ne bi bilo u vlasništvu države bez posrednika u tome. Ne znam zašto je to heretično o tome govoriti? Zašto bi država bila lošiji vlasnik prijenosnog sustava nego što je to sad HEP koji je naravno u vlasništvu države? Ja se samo bojim da ćemo se zapetljati u tim kombinacijama, u raspravama, izgubiti još godinu dana i onda ćemo procjenjivati da li se to zapravo dogodilo unutar HEP-a i onda će to neki drugi, netko drugi na kraju morati rješavati. U tome je bila bojazan i razlika. Hvala.
U ime kluba HDSSB-a završna riječ Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice u ovaj pomalo kasni sat. Nadam se da neće nestati struje, ali evo da ovih pet minuta iskoristim da kažem još i završnu riječ. Naime, kada sam slušao gospodina Popijača on je rekao da je ovaj zakon relativno korektno i dobro napisan, tehnički, nomotehnički i na sve druge načine. Međutim, kako smo stotinu puta ovdje zaključili ponekad je kaže put u pakao popločan dobrim namjerama pa su i onda i ove dobre riječi koje su ovdje tako lijepo sročene i iskazane bojim se da vode upravo k tome. Točno je da je i sigurnosno i strateško pitanje energetski sektor RH. Točno je i to da nikada gotovo evo u ovih 20 godina ili nismo donijeli zapravo strategiju razvoja energetskog sektora. Točno je i to da nismo primijenili ni one direktive EU o 20/20/20 – dakle o proizvodnji energije iz obnovljivih izvora itd. Točno je i to da je ova Vlada zakočila u ovom energetskom sektoru razvoj upravo ovih dakle malih proizvođača energije poglavito na ove fotonaponske ćelije negoli ulaže napore kako bi uvjerila hrvatsku javnost u izgradnju više ne Plomina 3 na ugljen i to kojega nemamo nego ćemo ga uvoziti iz prekomorskih dalekih zemalja, najvjerojatnije brodovima, a Brazil je možda u pitanju ili pak Kina ne znam točno tko i to pod promijenjenim nazivom Plomin C. Nije više Plomin 3 sad je Plomin C. Jer se ovaj 3 uklapao u nekih 335 megavata, a ovaj sad na 500 megavata jel Plomin C pa je promijenio ime sa 3 u C. Zbog toga i zbog onih svih sumnji da će zaista kao što su i autoceste išle u monetizaciju zapravo je ovo jedan vid monetizacije HEP-a, našeg energetskog sektora ili barem onog dijela o kojem govori gospodin Popijač, a to je ova prijenosna infrastruktura. Kolega Milinković, nema ga ovdje, maloprije u jednom neformalnom razgovoru kaže da on vidi lijepo iz svoga mjesta koje je granično sa Republikom Mađarskom, a i odlazi u Mađarsku ponekad, pa vidi kako Francuzi upravljaju, netko, francuski uglavnom privatizirana distribucija mađarske također elektromreže vidi nakrivljene stupove koje nitko mjesecima ili godinama i ne popravlja. Samo što ne leže po zemlji. Ja ne želim sumnjati u to da će onaj tko uzme i tko bude vlasnik ili operater kako reče gospodin Popijač te mreže možda tako se ponašati prema nama, ali s obzirom na neka i dosadašnja iskustva i iskustva drugih zemalja koje su nedavno pristupile EU počevši eto i od te Mađarske i od Rumunjske i Bugarske bojim se da to neće biti dobro ni za državu Hrvatsku, a ni za građane RH. Osim toga čudno je da takav resurs evo izlažemo mogućnosti i tražimo nekoga tko će biti posrednik između krajnjeg korisnika i HEP-a. Dati nekome da s nečim upravlja što si ti gradio, uradio, što već postoji i što je već razvijeno, što je uhodano i da sad nekome nekakvo korištenje i na kraju krajeva i da zaradi. Zar zaista država Hrvatska, zar zaista mi nitko ne znamo zaraditi ni od autocesta ni od HEP-a ni tako dalje? Ali očito i ne znamo jer smo dovedeni u gubitke, u dubioze o kojima govorimo. Pa se ja uvijek čudim kako su uopće moguće da su Hrvatske šume u dubiozi, nit se siju nit se prosipa umjetno gnojivo, nit se oru, nit se kopaju, a šuma raste i ima je površina Hrvatske je 60% pod šumama. I kažu u gubicima, pa to meni nije jasno nikako? Dakle, nesposobne uprave i nesposobno upravljanje dovodi i do ovakvih situacija. Ili je pak situacija takva kako je netko rekao da direktive EU iako one zaista nisu takve kao što je rekao gospodin Novak da bi nekoga na nešto natjerale ili nagovarale ili određivale, dakle u tom segmentu da mi baš eto moramo nešto pod hitno s tim učiniti. I na kraju krajeva ova rasprava koja je po hitnom postupku zar je moguće [[Upadica Zgrebec: Kolega privedite kraju.]] Evo zadnja rečenica. Dakle, zar je moguće da je i u onom mandatu i u ovom 13 mjeseci ovoga mandata mi dolazimo u ovakav jedan cajtnot gdje evo moramo odlučiti ono hop, za čas. Evo, hvala lijepa.
Hvala lijepa. Replika Srđan Gjurković.
Poštovani kolega, istine radi ovdje se ne radi o monetizaciji nego o liberalizaciji tržišta električne energije. To su dva suštinski potpuno različita pojma posebno kad govorimo o Hrvatskoj elektroprivredi odnosno opskrbi električne energije. Isto tako jasno ovaj zakon određuje da distribucija je prijenos električne energije ostaju regulirane djelatnosti a opskrba i proizvodnja električne energije postaju tržišne djelatnosti, dok će prijenos električne energije ostati isključivo pod kontrolom i nadzorom države. Hvala.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Upravo kolega to što ste rekli ja potvrđujem. Liberalizacija uvodi monetizaciji. Dosad je nije bilo pa nije ni bilo monetizacije. Prema tome, sve je jasno, pa naravno da liberalizacija, pa što to znači nego upravo to što sam ja rekao. Samo ste potvrdili ono što sam ja rekao zapravo.
Mladen Novak replika.
Hvala lijepo. Kolega Grubišiću, u završnoj rečenici odnosno pri kraju svoje rasprave ste rekli ono što je bit ove stvari. Zvala se to liberalizacija, monetizacija, fiskalizacija kako god hoćete. Bit svega da mi s ovim tvrdimo da nemamo kvalitetne ljude, ne mi, Vlada nema kvalitetne ljude i ove koje je postavila do sad na čelo svih svojih uprava, nema povjerenja u njih i konstatira da ima nesposobne kadrove i ne mogu izać na kraj s ovim pa onda rješenje o liberalizaciji dajte nekome iz vana, oni vani će znat, oni vani će znat da tu šumu ne treba koju ste spomenuli ne treba je ni orat ni gnojit ni ne znam šta drugo, al će znat ubrat prihod od njih. Ali ono što će bit za posljedicu to će osjetit naši građani, al to će osjetit nažalost generacije iza nas, šta svijet staje s nama?
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Kolega Novak, zar vama nije čudno da se na takva odgovorna mjesta dakle državnih tvrtki, sustava javnih postavljaju ljudi koji su u svojim prijašnjim karijerama upropastili mnoge firme i izravno došli s tog mjesta, dakle upropaštenih upravitelja i rukovoditelja tih firmi, za drito tako jedno velikog sustava kao što je HEP. Pa što možemo očekivat uopće od takvih ljudi osim partijske podobnosti i eto rasprodaje HEP-a.
I Zlatko Komadina replika.
Htio sam samo reći da ovo što kolega govori a većina diskutanata je danas govorila tako da je ovo zapravo zakon o privatizaciji HEP-a a što to zakon nije taj. I logično politički da se teze zapravo onda zamijene i govori se o onome što je politički ovako zgodno da ljudi povučeni lošim iskustvima u Hrvatskoj kod HT-a i nekih drugih privatizacija Ine ili još nekih se onda s pravom boje. Međutim kada gledate logično je, ja nisam neki veliki ljubitelj liberalizacije ni liberalnog tržišta, ali čini mi se živim u takvom svijetu i da je kolega Popijač dobro rekao da se moramo uskladit s EU u sustavu distribucije da imamo kompatibilan sustav što omogućava svakome pristup tom sustavu. Mi moramo omogućiti pristup i drugom proizvođaču različite energije da kupac može kupiti električnu energiju od jednoga ili od drugoga ili od trećega, a to ne znači da ne treba onaj naš HEP koji će proizvodit struju privatizirat, kao što niti ne znači da treba distribucijsku mrežu privatizirat. Dapače ja sam za to da ostane javno vlasništvo, ali mora bit druga pravni subjekt, mora bit druga firma ne HEP, neka druga kako se već bude zvala kao što je Plinacro koji omogućava pristup kupcima i prodavateljima plina u istoj toj cijeni, tako u istoj tržnici. Mislim da bi trebalo to razlučiti taj dio, a vjerujem da ćemo jednog dana raspravljati ako bude potrebno bilo raspravljati o ovome čemu ste vi neki govorili o procesu privatizacije.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Kolega Komadina, gotovo bi se složio s vama samo što tako ne piše u ovome zakonu kao što vi govorite i ja se s vama u većini slažem. I neki dan je bio dal je na Hrvatskoj televiziji ili negdje jedan dokumentarni film, dal u odabiru Đele Hadžeselimovića ili nekoga drugoga o britanskom modelu energetskog sustava kada Englezi dolaze s posla negdje oko 6 sati, kako je ogroman udar na potrošnju električne energije, oni imaju atomsku jednu centralu negdje u rezervi, u pričuvi kako bi rekao, kako taj dispečar vrlo vješto u roku od sekunde, desetinke sekunde mora uključit. Ja bih volio kada bismo mi takav sustav imali koji bi tako da smo ga dosada razvili, dosada već, nažalost kod nas to očito nije tako jer ne znam imamo li … [[Govornik se ne razumije.]] struje u Ogulinu ili u Gorskom Kotaru gdje je ovo nevrijeme naišlo. No ovo što govori o privatizaciji, nitko ne govori nit se vidi tako lako iz ovog materijala o tome ali imamo mi u medicini jednu izreku puzeća skrivena infekcija, tako i ovo je jedno zapravo puzanje u privatizaciju, lagano fino ovo je prvi akt samo, samo prvi korak, jel. Hvala lijepo.
U ime predlagatelja zamjenice ministra gospodarstva Tamara Obradović-Mazal završna riječ.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Uistinu vrlo kratko jer ne zato što nisam koncentrirana kao što to kolega zastupnik iz HDSSB-a kaže nego možda i zbog dekoncentracije a naprosto što puzajuće, što infekcije, što privatizaciju, prodaju ja to jednostavno ne vidim. Kažem možda je manjak koncentracije ali u zakonu puzajuće ili ne ja to ne prepoznajem. Isto tako sa malim jednim odmakom od Zakona o tržištu električne energije ne prepoznajem niti taj duh kako je to bilo rečeno. Citiram nikako privatizacija, pogotovo nikako strancima. Nadam se da izvan granica RH netko simultano ne prevodi naše rasprave jer zaista unazad nekoliko tjedana imamo veliku raspravu o investicijama, prihvaćanju bilo kakvih ulaganja pa i onih stranih nekako dosta to antipoduzetnički i antiinvesticijski zvuči kada kažemo nikako privatizacija, a sada ako već mora pogotovo nikako strancima. Ima nekih segmenata pogotovo ovako uz obalu i u hotelskim segmentima da sada ne uperim prst u nikog posebno koji gdje kada uspoređujete domaću i stranu investiciju, da baš u nekim segmentima vam dođe suza na oko što se radi o domaćem investitoru, a ne stranom barem onako dizajnerski gledano izvana ali to danas nije tema. Dakle, u najkraćim mogućim crtama rasprava je zanimljiva jer osim što smo pohvaljeni za sadržaj, nomotehniku zakona a što se u njemu prepoznaje prodaja HEP-a i kompletne infrastrukture puzajuće infekcije privatizacije prvo se ministarstvo odnosno Vlada ponaša s ovim prijedlogom zakona ide na štetu HEP-a a onda se priznaje ta jedna pozitivna povratna informacija i reakcija od sindikata pa onda idemo u korist. Dakle nekako je bilo teško zaključiti kako ovo rezimirati pa mi dozvolite da zaista kratko rezimiram na sljedeći način kroz tri osvrta. Prvo mislim da nas je gospodin zastupnik Popijač dobro sve podsjetio tko je vlasnik HEP-a. naime, u raspravi kao da zaboravljamo tko je HEP-u vlasnik, kao da je HEP jedan imaginarni satelit kojim nitko ne upravlja. Pa i taj HEP kada donese odluku, a doći ću do momenta donošenja odluke, HEP neće jednostavno jedan dan se probuditi ili tko god ga vodio nije bitno i reći e od ta tri modela raspoložen sam za ovaj. HEP kao tvrtka u državnom vlasništvu ima i svoja tijela odlučivanja, ima svoju upravu naravno ima nadzorni odbor, ima skupštinu, njemu je vlasnik RH odnosno njegov osnivač je RH, dakle moramo primijetiti tu jednu vlasničku sinergiju između RH i tvrtke odnosno trgovačkog društva kao što je HEP. Tako da kada prenaglašavamo i predimenzioniramo možda u ovom trenutku činjenicu da će HEP odnosno tehnika, tehničari, struka unutar HEP-a, ali ne samo struka unutar HEP-a nego oni koji znaju u cjelini koje čije vlasništvo sutra prijenos distribucija u smislu cjeline i koju mogu detektirati gdje se nalazi razgraničenje vlasništva HEP-a nad infrastrukturom tko će reći čija je trafostanica lijevo odnosno čija je mreža desno to zna samo HEP. To je kao da bilo tko od vas preuređuje moj stan, ja ga najbolje poznajem iznutra i nekako ga najbolje mogu i preurediti. Tako je na toj tehničkoj razini, samo popisujući inventuru šta je čije sutra u sistemu primjene bilo kojeg od tri modela koja su obrađena u zakonu nekako HEP najbolje zna iznutra za početak što je čije da bi se uopće bilo koji od tri modela koja su razrađena u zakonu kao na neki način menü pri odlučivanju, a ne odluka o jednom modelu perse, da bi se mogla donijeti ispravna odluka. Ta odluka će biti donesena ali kažem ne na način da će jedan dan netko u HEP-u reći izabrao sam TSO, ITO, ISO nego će to biti odluka koja će biti sinergija između vlasnika HEP-a, osnivača HEP-a RH kroz mehanizam tijela dakle institucionalno gledano kroz tijela koja donose odluku i verificiraju odluke koje donosi HEP, znači vrlo izravno govoreći govorimo Vladi RH koja kroz svoje članove u nadzornom odboru, kroz svoju skupštinu pa i kroz imenovanu upravu itekako u tom segmentu ima učinka i ima efekta. A sada gledano između zemalja koje imaju ovaj ili onaj model, svaki ima svoje pluseve i minuse. Činjenica je da je zapaženo da se non-core biznis neka ovisna društva nešto jedan dio pojedinih energetskih kompanija koje nisu predstavljale onaj dio koji se zadržao u vlasništvu vlasnika odnosno države da je bio rasploživiji za prodaju nego u slučaju nekog drugog modela. Namjerno ih ne imenujem, ali sada je zaista na vagi razlika između onoga što želimo i što ne želimo. Ono što svakako možda je ponekad kvalitetnije znati u startu što nećeš. Ono što se sigurno ne želi je kanal prema prodaji HEP-a, prema prodaji infrastrukture. Ovaj zakon primarno uređuje tržište el.energije na kojima su prisutni drugi igrači i na kojima će također biti prisutni drugi igrači. Da, bavi se koncentrirano isto tako i sa primjenom jednog od tri modela HEP-a ali isto tako jednako orijentirani prema liberaliziranim uvjetima energetskog u ovom slučaju tržišta el.energije i to je naprosto okolnost, činjenica i budućnost od koje ne možemo pobjeći, a da smo htjeli bježati onda pretpostavljam da nikad ne bi aplicirali za članstvo u EU, dakle ako imamo 6 ili 5 mjeseci prije ulaska u EU zapravo fobiju od realnosti onoga što nas čeka, na što smo pristali i čemu se priključujemo 1.7. Evo zahvaljujem.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo naknadno.
Konačni prijedlog Zakona o tržištu električne energije, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZE br. 237. Rasprava o tekstu zakona je zaključena. Amandmane su podnijeli, posebna tablica podijeljena je zastupnicima pa ćemo sada molim predstavnika Vlade RH predstavnicu predlagatelja da se očituje. Amandman broj 1 zastupnice Nansi Tireli.
Ne prihvaća se. Naime elektroenergetski sustav u smislu ovog prijedloga zakona obuhvaća širi pojam od onoga što operator prijenosnog sustava obavlja u okviru svoje energetske djelatnosti.
Hvala lijepa. Molim podnositeljicu amandmana poštovanu zastupnicu Nansi Tireli.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo mislim da je ovo čisto ono nomotehničko. Umjesto da piše pravna ili fizička osoba odgovorna je za pogon i vođenje da se napiše vođenje elektroenergetskog sustava s obzirom da pričamo o prijedlogu Zakona o tržištu el.energije. Molim glasanje.
Hvala lijepo. Tko je za amandman poštovane zastupnice Nansi Tireli kojeg vlada ne prihvaća? Hvala lijepo. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Amandman broj 2 Kluba zastupnika HNS-a.
Amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 3 Kluba zastupnika HNS-a?
Amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio. Amandman broj 4 poštovane zastupnice Nansi Tireli?
Amandman se ne prihvaća. Naime, kvaliteta el.energije je propisana uvjetima kvalitete opskrbe el.energijom u kojima se elektroenergetskim subjektima određuje dužnost održavanja razine kvalitete usluge kako u obavljanju javne usluge tako i u obavljanju tržišnih energetskih djelatnosti.
Hvala lijepa. Poštovana Nansi Tireli podnositeljica amandmana.
Zahvaljujem predsjedniče. Pa ovdje pričamo o elektroenergetskim djelatnostima u članku 7.pa ako smo već spomenuli da se prema pravilima koji se uređuju tržišni odnosi gdje se slobodno dogovaraju ili ugovaraju količine i cijene isporučene el.energije onda stvarno ne vidim razloga zašto uz tu količinu i cijenu ne bi pisalo i kvaliteta el.energije. Molim glasanje.
Hvala ijepa. Molim da se izjasnimo tko je za amandman poštovane zastupnice kojeg Vlada ne prihvaća? Hvala lijepa. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Amandman broj 5 poštovane zastupnice Nansi Tireli?
Amandman se ne prihvaća. Redoslijed preuzimanja moguće proizvedene el.energije određuje se na organiziranom tržištu sukladno odrednicama ovog prijedloga zakona, podzakonskim aktima koji će iz njega proizaći.
Hvala lijepa. Poštovana Nansi Tireli podnositeljica amandmana.
Zahvaljujem predsjedniče. Pa evo o tome je bilo dosta rasprave ovdje kada smo pričali o ovom zakonu u sabornici. Naime, HEP ima obvezu da preuzme svu energiju od obnovljivih izvora energije ali što će se dogoditi ako te energije bude više? Ispast će da smo onda po ovom kako sada stoji u prijedlogu zakona u Zakonu dužni otkupiti skuplju energiju a onu jeftino jednostavno zanemariti. Amandman se odnosi samo na to da zaštitimo jeftiniju energiju kako bi potrošači u konačnici imali jeftiniju cijenu. Molim glasanje.
Hvala lijepa. Molim da se izjasnimo tko je za amandman poštovane zastupnice Nansi Tireli kojeg Vlada ne prihvaća? Hvala lijepa. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Idemo na amandman broj 6 Kluba zastupnika HNS-a?
Amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 7 istog kluba.
Amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 8 Odbora za zakonodavstvo.
Amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio. Amandman broj 9 Odbora za zakonodavstvo.
Amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 10 Kluba zastupnika Hrvatskih laburista.
Vlada ne prihvaća. Naime, mora postojati mehanizam kojim se osigurava neometano funkcioniranje tržišta električne energije, kao i pristup svih sudionika ravnopravno i transparentno distribucijskom sustavu, a to je obveza operatora distribucijskog sustava nad kojim nadzor vrši neovisno regulatorno tijelo, odnosno HERA.
Predstavnik kluba poštovana zastupnica Nansi Tireli.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo kada smo raspravljali vezano za ovaj zakon onda smo pa skoro stalno slušali o tome kako ovaj zakon ne razumijemo, kako ga krivo tumačimo, kako nije istina da će samo Vlada moći odlučivati o tome na koji način i kome će se prodavati i rasprodavati državna imovina i upravo neprihvaćanjem ovog prijedloga, odnosno ovog amandmana pokazujete da smo bili u pravu. Naime, u zakonu gdje vi predlažete da Vlada Republike Hrvatske na prijedlog ministarstva može odvajati financijsku, odnosno osnovna sredstva iz distribucijskog centra i pozivate se pri tom na paket 3 direktiva Europske unije gdje Europska unija traži od nas samo da odvojimo u upravljačkom i organizacijskom smislu, ali ne u financijsko, dajete nam do znanja da vam uopće nije stalo o tome na koji način će se prodavat državna imovina se odlučuje o tome u Saboru, a ne da o tome odlučuje isključivo Vlada. Molim glasanje.
Hvala lijepa. Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 10 Kluba zastupnika Hrvatskih laburista koji Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Amandman broj 11 Kluba zastupnika HNS-a. Poštovana zamjenica ministra.
Amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 12 istog kluba zastupnika.
Amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 13 Odbora za zakonodavstvo Hrvatskog sabora.
Amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 14 poštovane zastupnice Nansi Tireli.
Amandman se ne prihvaća. Naime, predloženo puno kao i skraćeno ime operatera prijenosnog sustava određeno je uzevši u obzir energetsku djelatnost koju operater prijenosnog sustava obavlja, kao i odredbe Zakona o trgovačkim društvima o upisu imena tvrtke u sudski registar pri nadležnom trgovačkom sudu, u ovom slučaju Trgovačkog suda u Zagrebu.
Poštovana zastupnica Nansi Tireli.
Zahvaljujem. Ja ne znam stvarno kakvo je to objašnjenje, to znači da je bez obzira što je ovaj zakon bio ovdje na čitanju Trgovački sud već prihvatio u ime nekoga koga ste vi predložili u samom ovom zakonu. Dakle tvrtka HEP-Operator prijenosnog sustava za prijenos električne energije preimenovat će se u tvrtku Hrvatski operator prijenosa električne energije d.o.o, skraćeno HOPE u roku iz stavka 4. ovog članka. Dakle pričamo o operateru električne energije. Što kada se bude dogodili i operateri nečega drugoga, kako ćemo onda njih nazvat, evo čisto je bilo iz tog razloga. A još samo kratko, pod rednim brojem 26 na sjednici Vlade prošli tjedan u petak bilo je prijedlog za davanje suglasnosti predstavniku Vlade Republike Hrvatske za prihvaćanje amandmana Odbora za zakonodavstvo Hrvatskog sabora i Kluba zastupnika HNS-a na Konačni prijedlog o tržištu električne energije. Pitam se da li je uopće Vlada raspravljala o ovim podnesenim zahtjevima koje vi danas niste nijednog prihvatila što samo znači ili da brišete ili preporučite Vladi da briše takve točke dnevnog reda na takav način iskazane ili da se onda o svim amandmanima koje Vlada dobije i raspravlja. Hvala.
Tražite glasovanje?
Molim glasanje.
Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 14 poštovane zastupnice Nansi Tireli koji Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Amandman broj 15 Odbora za zakonodavstvo.
Amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio. Nema više amandmana. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 84 glasa za i 31 glas protiv s jednim glasom suzdržanim donesen Zakon o tržištu električne energije u tekstu kako ga je predložio predlagatelj, zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na - Prijedlog zakona o rudarstvu, prvo čitanje, PZE br. 249 Predlagatelj zakona je Vlada RH. Prijedlog akta primili ste poštom. kod donošenja ovog zakona primjenjuje se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona članci 144.do 150. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, Odbor za zaštitu okoliša i prirode, Odbor za financije i državni proračun i Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi i predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Zamjenica ministra gospodarstva Tamara Obradović Mazal.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Uvažene dame i gospodo saborski zastupnici. Pred vama je, skoro sam htjela reći konačni prijedlog zakona o rudarstvu, međutim kao što znate i o čemu ste obaviješteni, nastala je potreba i Vlada je stala iza toga da ovaj zakon zapravo uputi u Sabor u dva čitanja tako da je tekst koji se pred vama nalazi zakonski prijedlog u prvom čitanju. Isto tako, željela bih vas obavijestiti i reći vam da u međuvremenu već sutra ujutro imamo daljnje konzultativne sastanke sa zainteresiranom javnosti, odnosno sa određenim interesnim grupacijama u jednom širem sastavu kako bismo se koncentrirali možda na 5,6 otvorenih pitanja. Vjerujem da ću neka od njih imati prilike čuti i u raspravi, koristit ću priliku na njih i odgovoriti. Dakle sutra sa određenim, kao što sam rekla s određenom zainteresiranom javnošću ćemo dalje raditi na ovom tekstu zakona, otvoriti tih nekoliko tema koje su došle pod povećalo, vidjeti do koje razine se možemo međusobno usuglasiti i naravno usuglašenu verziju, koliko će to biti moguće uputiti vama ponovno na raspravu u drugom čitanju. U najkraćim mogućim crtama rečeno, ono što želim zaista ukratko predstaviti ovim nacrtom prijedloga zakona, ukratko u nekakvim 7-8 točaka su novele koje ovaj prijedlog zakona donosi. Primarno baziran na povratnim informacijama sa terena, odnosno od strane onih koji imaju dozvolu odnosno koncesiju za eksploataciju, od strane jedinica lokalne samouprave, od strane ekonomskih operatera odnosno gospodarskih operatera na tržištu, dakle jedan rezime proteklih nekoliko godina i potreba naprosto da se važeći zakon, važeći pravni okvir unaprijedi, fleksibilizira, naprosto ukloni one objektivno gledano okolnosti koje eto tek u život nakon nekog vremena pokaže da treba korigirati. Tako da ovim prijedlogom propisuje se, odnosno predlaže se propisati jedinstveni postupak radi davanja koncesije za eksploataciju mineralnih sirovina koje se sastoje od 4 povezane faze, s jedne strane postupka radi odabira najpovoljnijeg ponuditelja za istraživanje mineralnih sirovina, postupka radi davanja odobrenja za istraživanje, postupka radi utvrđivanja eksploatacijskog polja sukladno lokacijskoj dozvoli, postupka radi davanja koncesije za eksploataciju, dakle jedinstveni postupak za sva 4 segmenta. Jedan javni natječaj za odobrenje istraživanja mineralnih sirovina u cilju davanja koncesija za eksploataciju mineralnih sirovina, izrada i provjera idejnog rudarskog projekta, ograničeni vijek eksploatacije, učinkovitija kontrola eksploatiranih količina mineralnih sirovina i plaćanja naknada za koncesiju za eksploataciju mineralnih sirovina, osiguranje sanacijskih troškova, sanacija prostora, izvođenje rudarskih radova u posebnim situacijama i prilagodba propisa za posebne slučajeve eksploatacije kao što je u slučaju morske soli, građevnog pijeska, šljunka sa morskog dna, skladištenja ili trajnog zbrinjavanja plinova u geološkim strukturama. Neka od otvornih pitanja koje ćemo na tehničko-stručnoj razini sutra raspravljati, unaprijed kažem, odnose se na primjerice mogućnost za fizičku osobu da radi, odnosno da vrši dio koji se odnosi na rudarsku projektno-tehničku dokumentaciju. Jedan segment se odnosi na određivanje visine i načinu uopće propisivanja visine rudne rente. Također ćemo sagledati dio koji ovaj zakon treba promatrati u kontekstu primjerice Zakona o prostornom uređenju i uopće eksploatacije prije odnosno poslije utvrđivanja samih lokaliteta, što Zakon o prostornom uređenju posebno propisuje, mogućnost produženja koncesije i nakon isteklih 40 godina, odnosno posebno u kom slučaju se oduzima koncesija ako prekid na samom polju traje duže od 180 dana. Evo to su neka od pitanja koja ćemo dorađivat sa zainteresiranom stručnom javnošću između dva čitanja. Zahvaljujem na vašoj pažnji kao i na prethodno raspravljenom prijedlogu zakona na saborskim odborima. Hvala.
Hvala i vama poštovana zamjenice ministra. Da li izvjestitelji radnih tijela žele uzeti riječ? Ne. Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Idemo raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Prvi je klub HNS-a i poštovana zastupnica Natalija Martinčević. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, uvažena zamjenice ministra sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo pred nama se nalazi jedan uistinu važan zakon kojim će se konačno stvoriti preduvjeti za svrhovito i učinkovito gospodarenje mineralnim sirovinama. Osobno smatram da ovaj zakon ispravlja i uklanja određene nedorečenosti, nelogičnosti i probleme nastale u konkretnoj provedbi važećeg zakona. Na neke od njih ukazala je i Europska komisija, ali i određeni rudarski gospodarski subjekti koji su u posebno izazovnoj situaciji obzirom na gospodarsku krizu koja se zastojem građevinskih djelatnosti direktno naravno preslikala i na rudarsku djelatnost. Zakon o rudarstvu izrađen je u cilju usklađivanja zakonodavnog okvira Republike Hrvatske u području energetike i industrije s pravnom stečevinom Europske unije. Ali ja bih istaknula da je zapravo izrađen sa osnovnom namjerom i svrhom da se osiguraju pravedni tržišni uvjeti u kojima i Republika Hrvatska kao vlasnik mineralnih sirovina i rudarski gospodarski subjekti kao koncesionari za eksploataciju mineralnih sirovina našli svoj interes u cilju razvoja rudarskih djelatnosti u Hrvatskoj. Ja bih se evo u ovoj svojoj raspravi posebno osvrnula na nekoliko točaka kojima se zapravo uvode bitne promjene u odnosu na postojeći zakon. Prvi dio odnosi se na postupak natječaja. Ovaj zakon naime drastično pojednostavnjuje proceduru, ali ono što je najbitnije je da omogućava da koncesiju dobije onaj koji je uložio odnosno investirao u istraživanje. Jer do sada je situacija izgledala ovako: tvrtka je krenula u istraživanje i u to investirala značajna sredstva. Možda samo evo za red veličina troškovi istraživanja kod čvrste sirovine, znači kamen, glina, kovine ne možete napraviti za manje od 5 milijuna kuna. A kad govorimo o istraživanju nafte i plina za jednu bušotinu to iznosi otprilike 20 milijuna kuna s time da ni jedno ozbiljno istraživanje ne možete raditi bez nekakve minimalno tri bušotine. Dakle, ovdje se radi o uistinu velikim sredstvima koja se ulažu u istraživanje da bi onda tvrtka koja je uložila ta sredstva u istraživanje bila dovedena u situaciju da ide na natječaj jer na natječaju pravo na eksploataciju dobije tvrtka koja nije uložila niti lipe. Time se naravno svi potencijalni investitori dovode u situaciju preuzimanja ogromnog rizika na koji naravno nisu spremni, pa tako je na području eksploatacije već duže vrijeme u Hrvatskoj jedan status quo. Novi zakon u ovom dijelu propisuje umjesto dosadašnja tri natječaja samo jedan javni natječaj i to za odobrenje istraživanja i sirovina radi davanja koncesije za eksploataciju mineralnih sirovina. Dakle, uz poštivanje svih zakonskih obveza ubrzava se procedura i daje se sto posto pravna sigurnost rudarskim subjektima koji su obavili istraživanje. Nadalje, zakonom je propisano da obustava u trajanju dužem od 180 dana znači zapravo prekid. Praksa je naime pokazala da veliki sustavi, dakle velike kompanije i to najčešće strane koje imaju pravo na eksploataciju, na primjer 5 polja, ali na 4 nisu vršile eksploataciju već su vršile samo na jednom polju. Naime, time su sebi složile monopol da se sirovina može dobiti samo na jednom polju po cijeni koju oni odrede i u vremenskom razdoblju koje oni odrede. I to sve naravno uz činjenicu da su troškove imale samo na jednom eksploatacijskom polju, dakle troškove i mehanizacije i radne snage. Ovakvom zakonskom odredbom ovakva se vrsta manipulacije sprječava. Značajna novina u ovom zakonu je i nov način obračuna naknade koncesionarima. Zakonom je naime točno definirano u kojem trenutku koncesionar počinje plaćati naknadu, a sama naknada sada se sastoji od dva dijela od fiskalnog koji se naplaćuje po površini eksploatacijskog polja i kao takav cijeli ide jedinicama lokalne samouprave što posebno podržavamo jer se, jer je apsolutno logično da jedinicama lokalne samouprave gdje se istraživanja i eksploatacije vrše da njima ta sredstva i idu. I drugi varijabilni dio koji se obračunava kao naknada na vrijednost količina i taj se prihod ravnomjerno raspoređuje između općine i gradova, županije i države. Dakle, opet dvije trećine toga ostaju lokalnim zajednicama. Ono što je tu također posebno važno za istaknuti je kontrola naknade. Naime, zakon točno regulira da se svake godine 31.12. koncesionari moraju dati zemljovid stanja rudarskih radova, gdje se dakle točno vidi što se u proteklih godinu dana radilo i događalo. Isto tako, utvrđena je i obveza izrade elaborata, rezervi svakih 5 godina. Ovime nadležno Ministarstvo gospodarstva dobiva jasan uvid u obim eksploatacije. Promjene su i kod problematike vezane uz prostorne planove. Istraživanje se ne može početi ako to nije predviđeno prostornim planom. To je također važan instrument pravne zaštite gospodarskih subjekata, jer se time ne dovode u situaciju da istražuju, odnosno investiraju kao što sam ranije rekla značajna sredstva u područje koje možda u konačnici nikada neće dobiti lokacijsku dozvolu, a time i dozvolu za rad. Kod samog opsega eksploatacijskog polja najvažniji moment koji se regulira ovim zakonom je konkretno utvrđivanje svih eventualnih zapreka koje postoje na određenom području. Dakle, zaštićene zone, arheološka nalazišta i slično na kojima se neće moći vršiti eksploatacija i ta područja odmah se izuzimaju iz eksploatacijskog polja. Tako gospodarski subjekti svu potrebnu dokumentaciju i sve potrebne radnje rade samo za onaj dio eksploatacijskog polja koji će moći eksploatirati a ne dakle za cjelokupno područje kao što je to do sada bio slučaj. Jedna od možda najznačajnijih odredbi ovog Zakona je svakako ona koja se odnosi na sanaciju eksploatacijskog polja. Na žalost česti primjeri iz naših gradova i općina bili su da tvrtka godinama eksploatira određeno područje u skladu sa svim propisima. No, kada se eksploatacijom završi tada na sve moguće načine izbjegava sanaciju tog prostora. Najčešći model da se tvrtka nakon završetka eksploatacije baci u stečaj i na taj način izbjegne obvezu sanacije. Da bi se upravo takve i slične situacije izbjegle ovaj Zakon uvodi i novi model po kojem svaki gospodarski subjekt koji vrši eksploataciju mora dati državi bankovnu garanciju u iznosu procjene iz ekološke studije. Time država osigurava sredstva za sanaciju tog lokaliteta bez obzira na sudbinu tvrtke nakon završetka eksploatacije. Ovo smatram uistinu važnom izmjenom koja garantira očuvanje okoliša naše zemlje prije svega. Čak bih posebno naglasila da je to najvažnije za nova potencijalna nalazišta u Jadranskom moru jer mi naravno s jedne strane moramo osigurati i istraživanja i eksploataciju naših prirodnih resursa u Jadranskom moru, a s druge strane moramo osigurati apsolutno moguću zaštitu našeg Jadrana. Na to je vezana i odredba o povećanju sankcija i za gospodarske subjekte i za odgovorne osobe i vjerujemo da će upravo te povećane kazne prije svega preventivno djelovati na potencijalne prekršitelje, a tu je također i obveza naknade štete kako za pravne tako i za fizičke osobe. To su sve instrumenti kojima se država štiti od nelegalnih raspolaganja prirodnim resursima. Nadalje, tijek eksploatacije ograničava se na 40 godina, a ne kako je to bilo sada, kako je netko rekao do središta zemlje i do konca svijeta. Svi postojeći koncesionari imat će dvije godine da se prilagode novom zakonu. Stečena se prava naravno priznaju, ali zbog zaštite i tržišnog natjecanja i naravno državni prirodni resursi ova prilagodba je nužna. Evo i možda zaključno ovaj zakon donosi brojne pozitivne promjene koje se odnose na osiguravanje tržišnog natjecanja i konkurentnosti. Osigurava se pravna zaštita i sigurnost gospodarskih subjekata i investitora, ali se s druge strane osigurava i zaštita i odgovarajuće postupanje sa prirodnim resursima naše države. HNS naravno podržava ovaj zakon, evo i premda su održane dvije rasprave od po mjesec dana i koliko sam ja upućena čak 8 sastanaka radne skupine osjetila se potreba i za drugim čitanjem. Mi to naravno podržavamo, radi se naravno o vrlo važnim prirodnim resursima naše države i ja vjerujem da ćemo u ova dva čitanja uspjeti iznaći najbolje rješenje i najbolji model za ovaj Zakon o rudarstvu. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeći klub je klub Hrvatskih laburista i poštovani zastupnik Zlatko Tušak. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani predsjedniče, zamjenice ministra sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Na početku da kažem da je vrlo dobro što je Vlada odustala od hitne procedure ovog bitnog zakona i dobro je da se vodi rasprava sa zainteresiranom javnošću iako mislim da je to trebalo kvalitetnije napraviti prije nego što je ovaj prijedlog zakona došao u saborsku proceduru. Ja ću početi kad je u pitanju ovaj zakon o tri bitna članka Ustava RH. Prvi je članak 52. koji govori o moru, morskoj obali, otocima, vodi, zračnom prostoru, rudnom blagu, drugim prirodnim bogatstvima, zemljištima i šumama kojima je propisano da imaju osobitu zaštitu i da se zakonom određuje način na koji dobra od interesa za RH mogu upotrebljavati i iskorištavati ovlaštenici prava na njima i vlasnici te naknada za ograničenje kojima su podvrgnuti. Osim tog članka 52. vrlo bitan je i članak 48. koji govori da vlasništvo obavezuje, da nositelji vlasničkih prava i njihovi korisnici dužni su pridonositi općem dobru. I treći članak, članak 49. stavak 4. Ustava koji govori da država osigurava svim poduzetnicima jednak pravni položaj na tržištu. Zabranjena je zloupotreba monopolnog položaja određenog zakona. Ovo sam govorio prvenstveno jer dosadašnjim zakonom, člankom 7., a i ovim predloženim zakonom člankom 6. propisano je da strategiju gospodarenja mineralnim sirovinama donosi Hrvatski sabor na prijedlog Vlade RH. Da li imamo strategiju? Nemamo. Nama izgleda ne treba nijedna strategija. Sabor donosi zakon koji je onda u nekim dijelovima svjesno krši jer ono što je propisano zakonom to se ni ne provodi. Još 2008. godine ministarstvo je naručilo izradu strategije i koliko je meni poznato o njoj Hrvatski sabor nije raspravljao niti je usvojio iako to proizlazi iz zakona kao obaveza. A to nam govori i kako se odnosimo kada je u pitanju rudno blago. Odredbe zakona odnose se na istraživanje, eksploataciju mineralnih sirovina koje se nalaze u zemlji ili na njenoj površini, nad riječnom, jezerskom, morskom dnu ili ispod njega, u unutrašnjim morskim vodama ili teritorijalnom moru RH ili u podmorju Jadranskog mora. Rudno blago je neobnovljivo dobro od interesa za RH, a rudarska baza gospodarska grana koja stvara nove vrijednosti te potiče i podržava rad čitavog niza drugih proizvodnih gospodarskih grana kao što su energetika, graditeljstvo, prerađivačka industrija itd. Vrijednost neprerađenih mineralnih sirovina koje su dobivene u Hrvatskoj iznose oko 9 milijardi kuna. Samo od rudarske rente izravno godišnje uprihoduje se blizu pola milijarde kuna. Ovo dokazuje da je Zakon o rudarstvu vrlo značajan zakon koji ima širok utjecaj ne samo na rudarsku djelatnost već i na mnoge druge gospodarske djelatnosti i društvo. Iako rudarstvo u Hrvatskoj ima status problematičnog sektora ovakvim prijedlogom zakona nećemo riješiti te probleme jer je prijedlog dosta kompliciran, proturječan, neusklađen, nelogičan i u jednom dijelu nedorečen. Za primjer, u članku 8. određeno je da za neke mineralne sirovine ministarstvo je nadležno tijelo dok za druge mineralno sirovine nadležno tijelo je Ured državne uprave u jedinici područne regionalne samouprave. A zakonom nudimo sljedeća rješenja poput dokumentacija o rezervama svih vrsti mineralnih sirovina provjerava Povjerenstvo za utvrđivanje rezervi mineralnih sirovina koje osniva i njegove članove imenuje rješenjem ministar nadležan za rudarstvo sukladno članku 55. Provjeru svih rudarskih proizvoda iz članka 5. obavlja stručno Povjerenstvo za provjeru rudarskih projekata ministarstva nadležnog za rudarstvo. Prema članku 98. za sve poslove i zadatke stručnog rukovođenja pri izvođenju rudarskih radova mora se položiti stručni ispit koji se polaže u ministarstvu nadležnom za rudarstvo. Stručni ispit provodi Ispitno povjerenstvo za polaganje stručnih ispita koje osniva ministar nadležan za rudarstvo sukladno članku 147. Dakle, sve što se tiče rudarstva u RH doslovno sve od ideje do realizacije provjerava se u Ministarstvu gospodarstva, Sektoru za rudarstvo. I sva moć je koncentrirana u rukama jedne osobe. Nije teško zaključiti da osobi koja kontrolira sve od ideje do realizacije, nije teško odrediti i pravne osobe koje će izrađivati elaborate o rezervama i rudarske projekte dok je to fizičkim osobama, ovlaštenim inženjerima onemogućeno i pitam se onda čemu u članku 174. Stoji osnivanje Hrvatske komore inženjera, rudarstva, geologije i naftnog rudarstva. Čemu će oni u biti služiti. Nadalje prijedlog zakona u velikom djelu ne uvažava odredbe članka 8. Zakona o koncesiji što se vidi iz članaka 63., članka 74., st. 2. točke 3. i dr. a sav teret rješavanja imovinsko pravnih odnosa prebacuje se na koncesionara bez obzira tko je vlasnik zemljišta, čestice na kojima će se obavljati rudarska djelatnost, državno ili privatno vlasništvo. Nedvojbeno je da ovaj zakon nije usuglašen sa zakonom o koncesijama, člankom 8. kojim se propisuje da osoba koja stekne pravo koncesije, steče i pravo korištenja te nekretnine dok traje koncesija i to u onom opsegu koji je nužan za izvršavanje koncesije ali i pravo služnosti prolaza, odnosno provoza svim vozilima, sa svim teretima za izvršavanje koncesije za nužni prolaz. Nadalje prijelazne i završne odredbe zakona su vrlo upitne u djelu stečenih prava i suprotne su s odredbama Zakona o općem upravnom postupku jer stečena prava su stečena prava i na njih ovaj zakon ne bi smio imati nikakav utjecaj. Članak 168. zakona određena je zamjena rješenja o izvođenju rudarskih radova za rješenja o davanju koncesije. Zakon o općem upravnom postupku ne poznaje pojam zamjene rješenja. Rješenja se mogu poništavati ili ukidati ako nisu na zakonu osnovana. A u zakonu o općem upravnom postupku je jasno propisano pod kojim uvjetima se rješenje poništavaju ili ukidaju. U članku 168. stavak 5. stoji: „Ako je prije stupanja na snagu ovog zakona odobrenje bez pravne osnove već zamijenjeno za koncesiju bez provedenog javnog natječaja takva koncesija je bez pravnog učinka i smatra se da i dalje vrijedi odobrenje za izvođenje rudarskih radova“, pa ako postoji ovakva nezakonita rješenja, a očito postoje, onda za njih netko valjda bi trebao odgovarati. Po ovome umjesto da se uvede red, pokušava se nekoga amnestirati za nezakonite radnje. Na ovaj način pravni propisi se dodatno kompliciraju a pravi se direktna šteta jednoj čitavoj gospodarskoj grani. Dio odredbe zakona su i antipoduzetničke. Članak 24. točka 7. određuje ako fizička osoba ili pravna osoba podnosi prijedlog za raspisivanje javnog natječaja u prijedlogu obavezno mora naznačiti odnosno priložiti dokaz da je predloženi istražni prostor za tu namjenu planirat dokumentima prostornog uređenja. Dakle da bi se pokrenuo postupak koncesioniranja na nekom prostoru mora se donesti potvrda da je taj prostor za tu namjenu planiran dokumentima prostornog uređenja. Kako će neki prostor biti planiran za eksploataciju mineralnih sirovina ako se na njemu najprije ne obavi istraživanje i ne utvrdi postojanje sirovine. Odredbe da se može pokrenuti postupak koncesioniranja isključivo za prostore koji su prostornim planovima već definirani kao zona eksploatacije apsolutno je antipoduzetnička i ona onemogućava bilo kakve druge aktivnosti u takvom rudarsko gospodarskom sektoru. Nadalje, zakonom je predviđena i naknada za istraživanje članak 30. i članak 68. U uvjetima kada rudarski subjekt snosi sve troškove i rizik istraživanja, a ne dobije u natječajnoj dokumentaciji nikakve korisne podatke o potencijalu ležišta, njegov je sav trošak a svi podaci o istraživanju postaju vlasništvo besplatno države. Zbog toga bi bilo poželjno rudarskog poduzetnika bar stimulirati da ne plaća naknadu za istraživanje. Nadalje propisano je da minimalna naknada za koncesiju prema članku 68. stavak 3. može se mijenjati jednostranom uredbom Vlade. Ovakav način stvara nesigurnost na ugovoreni iznos na dogovoreni iznos naknade o koncesiji za insplataciju mineralnih sirovina a što garantira Ustav RH u članku 49. stavak 4. koji sam na početku spominjao. Članak 84. zakona predviđeno je da privremeni prekid izvođenja rudarskih radova u skladu s odredbama ovog zakona može trajati duže od 180 dana u jednoj kalendarskoj godini. Ako je privremeni prekid izvođenja rudarskih radova traje duže os 180 dana u jednoj kalendarskoj godini, smatra se da je koncesionar potpuno ili trajno obustavio izvođenje rudarskih radova na eksploatacijskom polju odnosno gubi sva prava na predmetom eksploatacijskom polju. Ova odredba je nepotrebna, loša i štetna za mnoge gospodarske subjekte a osobito subjekte koji se bave eksploatacijom i preradom mineralnih sirovina za industrijsku preradu ciglarskih industrija, staklarska industrija i cementna industrija. Za primjer uzet ću samo tehnološki proces eksploatacije gline. Glina se iskapa na glinokopu u pravilu od 5. do 10. mjeseca kada su za to vrijeme i prilike dopuštaju jer mokro vrijeme otežava i čini nemogućim rad u glinokopima ili deponijima. A glina se treba deponirati suha i zbog samog tehnološkog procesa, glina se deponira na predviđenom prostoru u krugu ciglane gdje odležava 6 mjeseci do godinu dana kako bi se homogenizirala i takva se s deponija se uzima i ulazi u tehnološki proces za ciglarsku proizvodnju. Ovo nam govori da se u normalnom tehnološkom procesu eksploatacije ciglarske gline obavlja samo četiri do pet mjeseci dok sedam do osam mjeseci nema potrebe za eksploatacijom ciglarske gline. Odredbama članka 84. Ovoga zakona takva eksploatacijska polja će se oduzimati po sili zakona. Da li je to pametno Odredbom članka 90.stavak 4.određeno je da će tijelo nadležno za rudarstvo jednostavno raskinuti ugovor o koncesiji i oduzeti koncesionaru sva prethodno stečena prava na eksploatacijskom polju bez novčane naknade, a isto uključuje svu tehničku dokumentaciju i akte. Ako u petogodišnjem razdoblju od dana početka izvođenja rudarskih radova na eksploatacijskom polju nisu otkopane ili pridobivene količine mineralnih sirovina određene ugovorom o koncesiji. Ova odredba je isto pogubna za subjekte koji se bave eksploatacijom i preradom mineralnih sirovina za industrijsku preradu. Za primjer, jedna tvornica u normalnim tržišnim uvjetima planira godišnju proizvodnju od 2 milijuna tona i prema tome napravi projektnu dokumentaciju, a za 5 godina ne otkopa potrebnu sirovinu u proizvodnji od 10 milijuna tona sve će joj se uzeti bez ikakve nakade. S ovom odredbom za 5 godina bi se mogle zatvoriti kao što su Knauf, Cemeks, Lipik Glas, Weinberger i neke druge. Sam zakon je teško čitljiv, kompliciran, sadrži 176 članaka uglavnom takve pravne konstrukcije da su nerazumljivi npr. članak 17.zauzima 4 stranice teksta na A4. Postavlja se pitanje, da li ova kompliciranost zakona je razlog usklađivanja sa zakonodavstvom EU i da li će ovakav zakon spriječiti veće poremećaje u gospodarstvu. U prijedlogu zakona članak 13. Rudarski objekti i postrojenja se definiraju jednom jedinom rečenicom koja glasi: "Rudarskim objektima i postrojenjima u smislu ovog zakona smatraju se svi objekti i postrojenja, opreme, alati, uređaji i instalacije koje se koriste za izvođenje rudarskih radova iz članka 9.ovog zakona". A za usporedbu građenje rudarskih objekta i postrojenja normirano je na 14 stranica teksta, 34 članka, a njima je praktično zakomplicirana stvar. I zbog svega toga Hrvatski laburisti smatraju da ovaj prijedlog zakona loš i štetan te se bojim da za drugo čitanje će se teško moći popraviti, a predlagače zakona pozivam da vode računa da rudno bogatstvo je jedno od posebnog interesa za RH. Hvala.
Hvala i vama. Klub zastupnika SDP-a Hrvatske u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Damir Rilje. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice ministra sa suradnikom, kolegice i kolege. Dakle evo ja ću reći da je nama Prijedlog zakona o rudarstvu u prvom čitanju i dobro je što jest kao prijedlog vlade RH ja ne smatram da je on teško čitljiv i mislim da je poprilično dobar iako je dobro što u prvom čitanju jer postoji par nedoumica koje će se nadam između prvog i drugog čitanja razriješiti. Ja ću ih pokušati sada evo na neki način sažeti, kazati što to mislim da jest u ime Kluba zastupnika SDP-a. Dakle ovim prijedlogom se usklađuje zakonodavstvo RH sa zakonodavstvom EU odnosno sa pravnom stečevinom EU i pravnim aktima Vijeća Europe, doduše to je već i ranije napravljeno no važeći pravni okvir kojim se uređuje rudarska djelatnost u RH čini Zakon o rudarstvu iz 2009.i Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o rudarstvu iz 2011.te važeći pravni okvir kojim se uređuje rudarstvo u RH usuglašen je sa pravnom stečevinom EU i Zakonom o koncesijama još 2008.godine. U važećoj rudarskoj zakonodavnoj regulativi, eksploatacijsko polje mineralnih sirovina kao osnova rudarske djelatnosti na kojem se jedino i isključivo može eksploatirati mineralna sirovina nije na pravi način tretirano. Dakle kao što u samom zakonu piše do prosinca 2012.godine u RH odobreno je 668 eksploatacijskih polja mineralnih sirovina od kojih je u nadležnosti Ministarstva gospodarstva 261 eksploatacijsko polje mineralnih sirovina. Obzirom da su se pojavile nelogičnosti i problemi u provedbi postojećeg Zakona o rudarstvu pokazala se potreba za izradu novog cjelovitog zakona. Odredbe prijedloga ovog zakona odnose se na istraživanje i eksploataciju mineralnih sirovina koje se nalaze u zemlji i na njenoj površini na riječnom, jezerskom ili morskom dnu ili ispod njega u unutarnjim morskim vodama ili teritorijalnom moru RH ili području epikontinentalnog pojasa RH. Ovim prijedlogom zakona o rudarstvu uređuje se gospodarenje mineralnim sirovinama i planiranje rudarske gospodarske djelatnosti, istraživanje i utvrđivanje rezervi mineralnih sirovina, izrada i provjera rudarskih projekata, eksploatacija mineralnih sirovina, građenje i uporaba rudarskih objekata i postrojenja. Izrada rudarskih planova i izvođenje rudarskih mjerenja, sanacija otkopanih prostora, naknada za izvođenje rudarskih radova, naknada štete, mjerenje sigurnosti i zaštite, utvrđuju se uvjeti za obavljanje … poslova u rudarstvu, upravno inspekcijski nadzor i kaznene odredbe, dakle sve ono što je potrebno u jednoj ovakvoj aktivnosti kao od interesa za RH. Značajne novine kojim se ovim prijedlogom Zakona o rudarstvu uvode su zapravo da je propisano određeniji postupak radi davanja koncesije za eksploataciju mineralnih sirovina. Utvrđen je jedan javni natječaj za odobrenje i istraživanje mineralnih sirovina radi davanja koncesije za eksploataciju mineralnih sirovina koji iz poštivanja svih zakonskih obveza daje pravnu sigurnost u gospodarskim subjektima. Izrada i provjera idejnog rudarskog projekta koji postaje osnova za izradu ocjene prihvatljivosti zahvata za ekološku mrežu, studije utjecaja na okoliš i ishođenje lokacijske dozvole za rudarski zahvat, ograničen vijek trajanja eksploatacije na 40 godine na koncu kojeg se obvezuje sanacija prostora, naravno ukoliko se koncesija ne produži u konačnom prijedlogu zakona. Učinkovitija je kontrola eksploatiranih količina mineralnih sirovina i plaćanja naknada za koncesiju za eksploataciju mineralnih sirovina, a čija je visina godišnje naknade se utvrđuje uredbom; regulira se osiguranje sanacijskih troškova u smislu obveze osiguranja jamstava, a prije potpisivanja ugovora o koncesiji za troškove sanacije eksploatacijskog polja; propisuje se postupak za sanaciju prostora i izvođenje rudarskih radova u posebnim situacijama. Prilagođuju se propisi za posebne uvjete eksploatacije u smislu utvrđivanja rezervi mineralnih sirovina i njihove eksploatacije u odnosu na utvrđene količine i propisi se prilagođuju i za druge posebne slučajeve kao što su skladištenje plinova i trajno zbrinjavanje plinova CO2 u geološkim strukturama. U smislu ovog zakona utvrđene su odredbe koje reguliraju skladištenje i trajno zbrinjavanje navedenih plinova. Rudno blago je opće dobro od interesa za Republiku Hrvatsku i ima njezinu osobitu zaštitu i iskorištava se pod uvjetima propisanim ovim zakonom. Rudno blago je u vlasništvu Republike Hrvatske. Rudarski subjekt dužan je plaćati novčanu naknadu za izvođenje rudarskih radova na istražnom eksploatacijskom polju mineralnih sirovina. Visina minimalne naknade propisuje Vlada kao što sam već napomenuo uredbom i može je mijenjati na prijedlog ministarstva nadležnog za rudarstvo. Mislim da je to dobro rješenje. Također je u slučaju izmjene zakonskih i podzakonskih propisa dužan plaćati novčanu naknadu za izvođenje rudarskih radova, a što podrazumijeva izmjenu odluka i ugovora o davanju koncesija. Rudnim blagom smatraju se organske i neorganske mineralne sirovine koje se nalaze u čvrstom, tekućem ili plinovitom stanju u prvobitnom ležištu, nanosima, kao što piše u zakonu … lovištima, troskama, prirodnim rastopinama. Mineralne sirovine definiraju se u pet kategorija, dakle energetske mineralne sirovine, mineralne sirovine za industrijsku preradu, mineralne sirovine za izradu građevnog materijala, arhitektonsko građevni kamen i mineralne sirovine kovine. Slijedom toga Republika Hrvatska se upisuje na eksploatacijska polja. Republika Hrvatska daje u eksploataciju polja ovlaštenicima pod utvrđenim uvjetima. Na prije utvrđena eksploatacijska polja utvrđena i odobrena dosadašnjim zakonom upisuje se Republika Hrvatska nakon isteka koncesije ili odobrenja za izvođenje rudarskih radova, a ako još nije zamijenjeno za koncesiju prelaze po sili zakona na Republiku Hrvatsku. Ovim zakonom utvrđuje se uvođenje Strategija gospodarenje mineralnih sirovinama. Strategijom se utvrđuju osnove i smjernice gospodarskih, tehničkih, znanstvenih, organizacijskih i drugih mjera u svrhu gospodarenja mineralnim sirovinama. Također se utvrđuje i svrhovita i učinkovita eksploatacija, pouzdana opskrba, održivo korištenje mineralnih sirovina te zaštita okoliša. Strategiju gospodarenja mineralnih sirovinama donosi Hrvatski sabor na prijedlog Vlade Republike Hrvatske što je također dobro jer se radi upravo o općem dobru od interesa za Republiku Hrvatsku. Zakon utvrđuje obavezu jedinica lokalne samouprave i jedinica područne (regionalne) samouprave da u svojim razvojnim dokumentima osiguraju provedbu Strategije gospodarenja mineralnim sirovinama te da osiguraju provedbu iste u roku od 3 godine od dana njenog usvajanja u Sabor. Ovaj prijedlog zakona također predviđa obavezu jedinica područne (regionalne) samouprave da za svoja područja izradi rudarsko-geološke studije koje obuhvaćaju postojeća i potencijalna ležišta mineralnih sirovina, a koje moraju biti sukladne sa Strategijom gospodarenja mineralnim sirovinama. Također se uvodi i obveza jedinica lokalne samouprave da na temelju navedenih rudarsko-geoloških studija u svojim strateškim i planskim dokumentima prostornog uređenja planiraju potrebe i način opskrbe mineralnim sirovinama. Kako sam već naveo, ovim Prijedlogom zakona o rudarstvu pokušava se urediti održivo i učinkovito gospodarenje mineralnim sirovinama, nadzor nad davanjem koncesija te zaštita samih rezervi mineralnih sirovina kao i sanacija prostora na područjima na kojima su se mineralne sirovine prestale eksploatirati. Namjera je dobra, no dobro je i to da je ovaj prijedlog zakona ipak u prvom čitanju jer je moguće intervenirati prema potrebi u one odredbe kojima bi se mogle pojasniti neke nedoumice jer se na terenu i u javnosti pod krinkom istražnih polja mineralnih sirovina može događati eksploatacija nekih drugih sirovina poput građevnog materijala. S tim u vezi postoji potrebe i evo ja je osjećam napomenuti, koja se a osobito u odnosu na jedinice lokalne samouprave, utvrđivanja stvarnog trenutnog stanja u eksploataciji mineralnih sirovina pa bih pritom posebno napomenuo veliki porast odobrenih istraživačkih polja na malim uskim područjima, a koja se obično nalaze na područjima gdje obično već postoje kamenolomi. To je za taj slučaj. Ne govorim, vjerojatno to postoji i na nekim drugim područjima. To ukazuje na potrebu da se utvrdi moguća zloporaba u smislu iskorištavanja, lomljenja i mljevenja kamena u građevinske svrhe, a da se ne radi o građevno-arhitektonskom betonu, odnosno kamenu. To daje mogućnost za ogromnu zaradu od potpuno drugačije djelatnosti koja nije sadržaj koncesije, odnosno odobrenja. Bilo bi nužno ograničiti na jednom području ukupno površinu za sva istraživačka eksploatacijska polja koja se može odobriti. Dakle, moguća je i sumnja u mogućnost da se u takvim istražnim kopovima odlažu i materijali koji se ne bi smjeli odlagati. Neki su od njih i prijavljivani rudarskim inspekcijama. Nije do kraja razumljiv status jedinica lokalne samouprave obzirom na rudarsko-geološka istraživanja, odnosno njihovo planiranje i način opskrbe. Naime, nije svejedno govoriti o geotermalnim vodama, morskoj soli, nafti ili kamenu koji može služiti za gradnju ili mljevenje u šljunak za betonare kao moguća realnost. Jedinica lokalne samouprave nije u ničemu nadležna osim što mora obvezno predvidjeti u prostornom planu istražna polja po ovom prijedlogu zakona. Što ako se rudarsko-geološkim istraživanjima pokaže da postojeća polja koja su posljednjih godina odobravana u većem broju da su samo zapravo ležišta kamena, npr. škriljevca. Znači li to da mi samo govorimo o kamenolomima gdje je takav primjer negdje drugdje postoji drugačiji primjer. Jedinice lokalne samouprave bi prema ovom zakonu u svoj plan ukupnog razvoja morale unijeti Strategiju gospodarenja mineralnim sirovinama. Znači li to da će na primjer na području katastra jedinice lokalne samouprave, a koja je u vlasništvu same jedinice lokalne samouprave ili možda Hrvatskih šuma, a da šuma i nema ili neke druge državne tvrtke obavezno morati predvidjeti eksploataciju mineralnih ruda. To bi značilo da za neko područje koje može biti zona drugačije namjene u ovom trenutku ili pak već izgrađeno naselje u smislu rudarsko-geološke studije morati predvidjeti drugačiju Strategiju razvoja jedinice lokalne samouprave za to područje i na njega unijeti drastične promjene u prostor ne uvažavajući dosadašnju Strategiju razvoja same jedinice lokalne samouprave. To bi bilo direktno zadiranje u nadležnost jedinica lokalne samouprave, a da jedinica lokalne samouprave nema nikakvih nadležnosti prema članku 8. prijedloga zakona. Jedinice lokalne samouprave imaju po postojećim zakonskim i podzakonskim propisima jako mali prihod od istražno-eksploatacijskih polja mineralnih sirovina u ovom trenutku. Što je sa sanacijom do sada iskorištenih kopova, odnosno istražnih polja? Mislim da, dakle ne one koje će se odobrit, nego one koje su do sad iskorištene i napuštene. Dakle, i njih treba sanirati. Naravno, klub SDP-a će prihvatiti u prvom čitanju Prijedlog ovog zakona o rudarstvu uz naravno potrebu da se možda neke od ovih nedoumica i neke druge predstavljene od nekih udruga i zainteresiranih skupina kao i drugih klubova zapravo uz odgovarajuće argumente uvaže do drugog čitanja. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sljedeći klub je klub Hrvatske demokratske zajednice i poštovani zastupnik Đuro Popijač. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, zamjenice. Zakon o rudarstvu je svakako jedan od gospodarski najvažnijih zakona posebno za gospodarske subjekte koji se bave eksploatacijom i obradom mineralnih sirovina, ali i za društvo u cjelini. Tisuće gospodarskih subjekata i desetine tisuća zaposlenih ovise o ovom zakonu. Zbog toga je i važno što o tom zakonu misli prvenstveno struka, a onda i gospodarstvo. No, ovaj zakon ne može imati monopol samo administracija, državna tijela i zato je dobro da se zakon počeo raditi u okviru radne skupine koja je imenovana 27.2.2012. godine. No, kako je izgledao taj rad vidi se i iz obrazloženja koje su članovi radne skupine predložili uz zahtjev za povlačenje Nacrta prijedloga zakona o rudarstvu konačnim prijedlogom zakona. Vidimo da je i nakon toga i bilo određene komunikacije sa tom zainteresiranom javnošću, pa da su već poduzete određene radnje. Naime, evo zakon je predložen da ide u dva čitanja ali evo i skore najave brzih susreta sa tom grupacijom. No ne škodi i šteti, dakle reći ovdje neke temeljne primjedbe koje je ta struka i ta gospodarska javnost imala za reći u dosadašnjem radu. U radnu skupinu su imenovana 22 člana. Dakle, iz Ministarstva gospodarstva. Zatim drugih tijela državne uprave, Državnog odvjetništva, znanstvenih ustanova, komora, Hrvatske udruge poslodavaca, stručnih udruga i regionalne samouprave. Što su rekli kako se u ovoj radnoj skupini radilo? Kažu da su sjednice bilo uglavnom informativnog karaktera bez kreativnog rada na odredbama zakona, redovitost predlaganjem novih i bitnih promjena sadržaja zakona. Dogovoren je i izrađen prijedlog zakona od strane gospodarske radne skupine. Dakle, to su bili rudarski, gospodarski subjekti, stručne udruge, Udruge hrvatskih rudarskih inženjera, Hrvatska udruga naftnih inženjera i geologa, Hrvatska gospodarska komora, Hrvatska udruga poslodavaca, Hrvatska obrtnička komora, Gospodarsko interesno udruženje PROMINS nije nikada bio predmet rasprave radne skupine. Redovito i iscrpno pisana kompetentna mišljenja i prijedlozi struke i rudarskog gospodarstva na svaku verziju zakona nisu u principu uzimani u obzir, odnosno samo su u manjem dijelu prihvaćeni u odredbama zakona. Spominju u razgovoru da su neki članovi od strane države govore da je odlučujući utjecaj na konačno oblikovanje odredbi zakona prema evo tim tvrdnjama, da je imalo Državno odvjetništvo i Ministarstvo građenja i prostornog uređenja što god to značilo. Članovi radne skupine Ministarstva gospodarstva za izradu Zakona o rudarstvu, dakle predstavnici HGK, HUP-a, Hrvatske obrtničke komore, PROMINS-a, Udruge hrvatskih rudarskih inženjera i Hrvatske udruge naftnih inženjera i geologa ograđuju se od Nacrta prijedloga zakona o rudarstvu s konačnim prijedlogom zakona. Ističu da predloženi zakon nije rezultat rada radne skupine i nije njezin prijedlog. Dapače, smatraju da je predloženi zakon nejasan, nestručan, preopširan sa odredbama koje su protuzakonite i čak protu ustavne i konačno da je izrazito anti poduzetnički. Pitamo se zar je moguće da uz ovako dramatične gospodarske pokazatelje, naime ove razočaravajuće brojke dakle pad industrijske proizvodnje posebno od -5,6% netko može ignorirati stav gospodarstva i struke i poslati ovakav zakon u proceduru. Osim spornih odredbi koje sasvim sigurno imaju i dvojbenu zakonsku podlogu zakon je i nomotehnički neuređen i time nejasan i u praksi neprovediv. Evo i nekoliko primjera spornih odredba zakona. Ocjenjuje se da su i neke odredbe i protu ustavne. Na primjer rudarske projekte mogu izrađivati samo pravne osobe članak 97. stavak 1. Tom odredbom onemogućeno je fizičkim osobama, dakle ovlaštenim inženjerima da samostalno obavljaju stručnu i gospodarsku djelatnost ravnopravno kao i pravne osobe, a što im garantira Ustav Republike Hrvatske, Zakon o trgovačkim društvima i aktualne direktive EU. Tom odredbom postaje bespredmetna odredba članka 174. o osnivanju Hrvatske komore inženjera rudarstva, geologije i naftnog rudarstva. Nadalje, članak 68. stavak 3. u slučaju izmjene zakonskih i podzakonskih propisa kojima je određena novčana naknada za izvođenje rudarskih radova rudarski gospodarski subjekt dužan je plaćati novčanu naknadu za izvođenje rudarskih radova sukladno važećoj zakonskoj i podzakonskoj regulativi što će se odrediti izmjenom odluka i ugovora o davanju koncesija. Ova odredba o rudnoj renti osim što je krajnje nepoduzetnička i nepoznata u rudarskom poslovnom svijetu suprotna je i odredbama Ustava RH članak 49. stavak 4. u kojem precizno stoji prava stečena ulaganjem kapitala ne mogu se umanjiti zakonom niti drugim pravnim aktom. Kaže se da su neke, i cijenimo, odredbe i neprovedive. Članak 23. stavak 1. – odluka o provođenju javnog natječaja za odabir najpovoljnijeg ponuditelja za istraživanje mineralnih sirovina radi davanja koncesija za eksploataciju može se donijeti za prostore koji su dokumentima prostornog uređenja planirani za izvođenje rudarskih radova. Nešto je već i ranije bilo govora o tome. Članak 24. ako fizička ili pravna osoba podnosi prijedlog za raspisivanje javnog natječaja u prijedlogu obvezno mora naznačiti ili priložiti geološku ili drugu dokumentaciju o postojanju mineralne sirovine ili geološkim strukturama pogodnim za skladištenje i trajno zbrinjavanje plinova u predloženom istražnom prostoru i dokaz da je predloženi prostor za tu namjenu planiran dokumentima prostornog uređenja. Dakle, prije nego se dobije dozvola za istraživanje mineralnih sirovina ili povoljnih geoloških struktura za skladištenje i prije nego se istraživanjem utvrdi postojanje mineralnih sirovina ili geološka struktura treba priložiti dokaz da to već postoji i da je to u prostornoj dokumentaciji. Kako će se to provesti? Ocjena je da su neke stavke i krajnje nestručne. Dakle, članak 58. stavak 2. – eksploatacijsko polje mineralnih sirovina u smislu ovog zakona je spojnicama koordinata vršnih točaka omeđen dio prostora na kopnu ili moru na kojem se mora obavljati eksploatacija mineralnih sirovina utvrđenih od tijela nadležnih za rudarstvo sukladno obuhvatu potvrđenih bilančnih rezervi mineralnih sirovina i lokacijskim uvjetima za izvršne lokacijske dozvole ishođena tijela nadležnog za prostornog uređenje. Eksploatacijsko polje mineralnih sirovina može se utvrditi i omeđiti jedino provedbenim istražnim radovima i utvrđenim rezervama mineralne sirovine. Lokacijska dozvola ne može umanjivati utvrđene rezerve mineralne sirovine, rudnog blaga u vlasništvu države. Može jedino odrediti uvjete kako će se taj zahvat u prostoru eksploatacija mineralnih sirovina i odvijati. Lokacijska dozvola samo može definirati prostor unutar eksploatacijskog polja u kojem se u danom trenutku dozvoljava eksploatacija. Ocjenjuje se da su i neke, kao što je već i rečeno, odredbe antipoduzetničke. Dakle, članak 58. stavak 7. – eksploatacijska polja ne mogu se odobriti ovlašteniku na rok duži od 40 godina. Stavak 8. – nakon što prestanu prava ovlaštenika to eksploatacijsko polje ostaje kao eksploatacijsko polje sve dok se ne iscrpe rezerve mineralnih sirovina i tijelo nadležno za rudarstvo može raspisati novi natječaj ako su za to ispunjeni drugi uvjeti. Rudarski poduzetnik je uložio velika financijska sredstva i rudarski rizik otkrio ležište mineralne sirovine, uložio sredstva u izgradnju rudarskih objekata i postrojenja, obavljao je eksploataciju mineralnih sirovina kroz desetke godina. Ima naftnih polja koja se eksploatiraju još više od 60 godina, kamenoloma više od 100 godina, solana i nekoliko stoljeća. Pa treba omogućiti da se uz potrebnu dokumentaciju istome produži trajanje koncesije i preko 40 godina. Navodeći razloge za izmjenu postojeće legislative predlagač zakona navodi uvođenje jednog umjesto dva javna natječaja s ciljem povećanja sigurnosti poduzetnika. Evo u praksi vjerojatno nakon 2009. godine vidjelo se da i to nije imalo smisla jer se je i u tim slučajevima moglo dogoditi da se zapravo može javiti na takve dvostruke natječaje, na natječaje za eksploataciju samo jedan subjekt jer je vjerojatno u tom vremenu i riješio imovinsko-pravne odnose. I to nije bio istinski problem, ali slažemo se bilo je i nepotrebno. Prava prepreka za poduzetnike predstavlja neučinkovitost administracije regionalne i lokalne samouprave što predmetni zakon nije otklonio i što će ostati prepreka još najmanje 5 godina, a to se vidi i u članku 169. do preuzimanja nadležnosti od strane ministarstva nadležnog za rudarstvo. Dakle, netransparentnost postupka i nepredvidljivost konačnog ishoda postupka i nadalje će odbijati investitore i ugrožavati interese RH. U obrazloženju se navodi da predloženi zakon ograničava vijek eksploatacije i sanacije na 40 godina. To se u predloženom zakonu ne može iščitati, ali navedeno obrazloženje navodi na sumnju da predloženi zakon dozvoljava interpretaciju pojedinih odredbi te da nije jednoznačno određen. Budući da znamo da u RH postoje djelatnosti koje obavljaju eksploataciju mineralne sirovine dulje od 100 godina znači li to da ovaj zakon žele te djelatnosti i ukinuti? I zaključno, dakle nacrt prijedloga Zakona o rudarstvu s konačnim prijedlogom zakona bilo bi najbolje i trebalo bi zbog ozbiljnih nedostataka, dakle i ovih primjedbi struke i gospodarskih subjekata, povući iz procedure, sjesti sa njima i popraviti ono što se naravno treba popraviti. Vjerojatno se to neće dogoditi. Zato trebamo vjerovati da će se do drugog čitanja zaista to i dogoditi. Treba voditi posebno računa da je u pripremi Zakon i o istraživanju eksploatacije ugljikovodika. On će se odnositi na koncesioniranje za te mineralne sirovine tj. naftu, prirodni plin i plinske kondenzate. Uređivat će se gospodarenje ugljikovodicima, istraživanje eksploatacije u … [[Govornik se ne razumije.]] i drugo. Na pitanja utvrđivanja rezervi ugljikovodika projektiranja i izgradnje naftnih i plinskih objekata i postrojenja, izvođenja rudarsko naftnih plinskih radova, stručno rukovođenje itd. Nadležne će biti odredbe zakona o rudarstvu. Kako se radi o našim strateškim i vrijednosno značajnim miralnim sirovinama, zakonodavni okvir za gospodarenje tim mineralnim sirovinama trebalo je raditi na način da se oba zakona, dakle rudarski i o ugljikovodicima izrađuju i usklađuju istovremeno i također donose istovremeno, i naravno svakako u dva čitanja. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo prijavljenu jednu repliku, poštovani zastupnik Ivan Šuker i replika.
Pa kolega Popijač, javio sam se za repliku iz jednostavnog razloga da nastavim ovo što ste vi raspravljali. Dakle, kad gledamo ovaj zakon i čitajući ga čovjek dobiva osjećaj kao da u Hrvatskoj u ovom trenutku ne postoje nikakva eksploatacijska polja. I kao da se u Hrvatskoj sutra otvara jedan ogroman prostor za neka nova eksploatacijska polja. I možda najveći problem ovog zakona je što je ne akciftira postojeće stanje, jer ono najlošije što u ovom zakonu je, je postojeće stanje hoćete od kamenoloma, oćete od šljunčara, očete od niza, niza drugih stvari. Da vlada jedan totalni kaos, jedan totalni nered. I gledajte tu se ne radi o 10 ili 15 dozvola, tu se radi o tisućama dozvola i svatko od nas ovdje, koji sjedimo u ovom visokom domu će se sjetiti nečega sa svoga područja. I dok ne riješimo taj problem mi možemo u zakonu predviđati što će se sutra događati ovako ili onako. Ja sam na odboru govorio o jednom primjeru, a to je jezero Čiče do dubine od preko 40 metara, dužine skoro 3 kilometra i širine 1,5 kilometar. Ovi da ga sad koriste, ne znam koliko oni ga ne mogu sanirati da to jezero sutra bude prihvatljivo ovom ili onom na način. A budite sigurni da građani Velike Gorice na nikakvoj raspravi, nikakvom prostornom planu više neće dozvoliti ni jednu šljunčaru u Velikoj Gorici dok se ne riješi problem ove jametine. Iako, zbog svega što se gradi i sutra će doć do građevinskog uma opet u Hrvatskoj, taj šljunak je itekako interesantan. Austrijanci su htjeli dobit lokaciju za kopanje šljunka u Velikoj Gorici i šljunak sa vagonima voziti u Austriju, oni imaju zabranjeno šljunčarenje. I kad mi riješimo problem, ovaj koji sad imamo onda vam možemo govoriti kako ćemo sutra raspisivati natječaje za eksploatacijska polja. Oćemo govoriti o kamenolomima po Dalmaciji, oćemo govorit o šljunčarama niz Dravu, oćemo govoriti…
Hvala.
Samo još jednu rečenicu, molim vas.
Može.
Oćemo govoriti o gliništima gdje se kopa glina za ciglane? Svugdje ista priča. Jedinice lokalne samouprave od toga nemaju niti ovo…
Hvala lijepa. Idemo dalje sa raspravom po klubovima zastupnika. Sada je na redu Klub HDSSB-a i poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ovo je zamor materijala, ali evo Zakon o rudarstvu kako je već netko rekao i prije mene, da je vrlo važan zakon, iako mi, suglasan sam sa gospodinom Šukerom, nemamo, ja bih rekao onaj registar ili popis svega što sve čime raspolažemo, tko se s tim bavi i subjekti, pravni subjekti koji se bave time, oni koji su zamrli, odustali tako. Ima razno raznih, u području, ajde da kažem rudarstva, raznih i pravnih osoba i fizičkih i svih koji se bave, a zapravo nekakvog registra pravoga nemamo i nemamo sređeno stanje u tome, u nekakvom popisu. Nekada u feudalno doba, oni koji znaju povijest i dobro znaju da je relativno područje Republike Hrvatske bilo bogato tim rudnim iskopinama, rudnicima itd. Znamo da su nam dolazili ovdje iz Češke, iz Njemačke itd. rudari u naša područja, pa to vidimo i po prezimena na kraju krajeva koja su ovdje već da kažem integrirana u hrvatski korpus. Dolazili su pretežito zbog rudarstva. Znamo da je u, neki dan smo u onom spominjanom gvozdanskom, dakle iskapan cink, bakar, olovo i da je kovan prvi Hrvatski novac Banovac, za vrijeme Bana Nikole Šubića Zrinskog. Da, to je prvi hrvatski novac kovan u, još u 15. stoljeću. No, danas nema tih rudnika, nema ni traga od tih rudnika. Ono o čemu danas govorimo ovdje je, prije svega su problematika, i već smo ja mislim 5 ili 6 puta za ovih godinu dvije dana govorili o šljunku, o nemogućnosti, zakonskoj nemogućnosti eksploatacije šljunka iz nekakvih ekoloških ili ne znam ni ja kakvih razloga gdje su ljudi s naše strane Save ili Drave nisu mogli, ili Dunava, nisu mogli, dakle gospodariti šljunkom zato što su tamo, dakle nisu smjeli, nisu imali dozvolu ili koncesiju, a s druge pak strane, s druge strane obale su ljudi to radili potpuno normalno. I onda smo, onda su naši ljudi iz Posavine ili Podunavlja prelazili preko, kupovali kod njih naš šljunak i vozili ga kao građevni materijal u Republiku Hrvatsku. Zaista, čudno i smiješno. Ovaj zakon koji ima 176. članaka i niz stavaka je poput onih koje ja slušam u Europskom parlamentu, koji zaista rekao bih preregulira i prenormira materiju. Ja mislim da u želji da, i ovaj zakon je donošen u toj želji da bi smo potakli, dakle investiranje i nešto, nekakvo gospodarstvo, pa i u rudarstvu. I da zbog toga prenormiranje ili zakonsko prereguliranje je zapravo, smeta i ima tu tu, ja zaista sam, iako je zamor materijala u ove kasne sate, ali sam pokušao čitati, pa treba se prilično skoncentrirati da bi shvatio… . / . sve ove stavke koje su ili pak nisam s te struke, možda nisam, neću ni kopat ništa. Ja nemam firme možda i moj interes nije u tom smislu ovaj. Prema riječima govornika koji je govorio prije mene, ovaj zakon a još ćemo to čuti od pomoćnika ministra, Zakon o rudarstvu kaže nije usklađen sa Zakonom o koncesijama i to člankom 8, iako ovdje već u uvodnom dijelu piše da je važeći pravni okvir kojim se uređuje rudarstvo u RH usuglašen s pravnom stečevinom EU i Zakonom o koncesijama. E sad ne znam kakav je tu nesporazum u smislu članka 8., kolega je to već izložio pa me evo, dobro je da imamo dva čitanja, ako to je tako možemo, imamo vremena i tu stvar ispraviti. U županiji Brodsko-posavskoj koja je osim rijeke Save naizgled neću reći u nekom drugom smislu rudarstva bezvrijedna u smislu da nemamo ništa drugo, nikakvo drugo rudno bogatstvo dakle osim šljunka i pijeska koji valja rijeka Sava, moram reći ovdje malobrojnima da postoji veliko možda u Europi najveće ležište kalcita i to je u Ministarstvu gospodarstva vodilja za rudarstvo u onim kartama označeno kao pv, posebna vrijednost. Nažalost pored svih zavrzlama koje su postojale nakon natječaja na koncesiju još uvijek nije započela eksploatacija toga kalcita na lokaciji Mlada vodica iako je eto koncesija izdana nakon silnih peripecija pa i prijetnji sudom itd., bilo je nekakvih komplikacija, usloženjenosti u svezi dobivanju koncesije. Nažalost taj kalcit dakle kalcit, kamen iz kojeg se može popravljati kiselost zemljišta koliko se melje pa čak i za proizvodnju stočne hrane može služiti, još uvijek tako leži kao rudno bogatstvo na području Brodsko-posavske županije a ima ga i na području Požeško-slavonske županije, od njega se pekao nekad kreć i bili su krećari i to se, ljudi su se bavili s tim, živjeli, zarađivali, hranili i školovali svoju djecu. Nažalost taj kraj Brodsko-posavske koji se zove Odvorački kraj, Planinski kraj, Dilj gore je potpuno zamro jer takve više djelatnosti nema. Hoće li ovaj zakon ili hoćemo li mi svi skupa u namjeri da oživimo investiranje u svim gospodarskim granama pa i u rudarstvu pomoći tom našem kraju koji je gotovo zamro, koji je eto dio Brodsko-posavske županije, ja bih volio da to uspije. Stoga da ste sami vi iz Ministarstva evo u uvodnoj riječi rekli da će ići u dva čitanja i da ćete sa zainteresiranima i grupacijama i svim u društvu razgovarati ponovo. Ja očekujem da ćemo u drugom čitanju imati ja bih rekao jedan jasniji, možda manje opširan ali koncizniji zakon kojim će se potaći i investiranje u rudarstvu i da Hrvatska oživi i u toj grani gospodarstva kako je rekao gospodin Šuker, dakle da i u toj grani gospodarstva napokon krenemo koja je sada trenutno u jednoj rekao bih jadnoj situaciji. Evo hvala vam lijepo.
Hvala vam lijepo. Hvala i vama poštovani zastupniče. Iscrpili smo listu prijavljenih klubova zastupnika u Hrvatskom saboru za raspravu o ovoj temi. Prelazimo na raspravu pojedinačnu u trajanju od deset minuta. Prvi na redu je poštovani zastupnik Mladen Novak. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepa predsjedniče. Bit ću kratak kao što sam i obećao predstavnicima ministarstva. Prvo jedna generalna opaska od ljudi koji su ljudi od struke da postojeći zakon koji je trenutno na snazi da je loš ali da ni ovaj nije bolji i da ovaj ima jako puno propusta i promašaja, između ostalog je bio, jedna od primjedbi njihovih je da ljudi koji su sudjelovali u izradi prijedloga novog zakona da su sa ovim tekstom iznenađeni da to uopće ne odgovara onome na čemu su oni radili. S obzirom da mi ovo nije ni približno poznato područje, služit ću se malo više papirima. Prva primjedba je s Meteorološkog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu sa sjedištem u Sisku, koji konstatira da je Meteorološki fakultet u Hrvatskoj jedini fakultet u Hrvatskoj, rudarstvo i metalurgija usko su povezani, oplemenjivanje i korištenje mineralnih sastavni dio procesne metalurgije pa samim time i dio znanstvenog nastavnog i znanstveno istraživačkog rada na Meteorološkom fakultetu pa smatraju da im je bilo mjesto u ovom dijelu gdje su pobrojene ove institucije gdje između ostalog Rudarsko-geološko, Naftni fakultet, Prirodoslovno-matematički, Hrvatski geološki institut smatraju da je za njih bilo mjesta u tom dijelu. Druga primjedba od ljudi koje se bave već sada, ne već sada nego dugogodišnjom eksploatacijom da je novim zakonom predviđeno da mora imat zaposleno stručnu osobu u punom radnom vremenu. S obzirom da je riječ o obiteljskom poslu, odnosno konkretno mislim da je riječ o nekom kamenolomu kod Metkovca, stalno zapošljavanje stručne osobe će ih dodatno financijski opteretiti čime će praktički biti cijeli posao doveden u pitanje. I treća primjedba se odnosi ako možda krivo šta kažem vi ćete me shvatiti jer vama je to bliže da bi netko vršio istraživanja mora biti u prostornom planu. A da bi bio u prostornom planu mora podastrijeti dokaze da tamo nešto postoji. E sada smo došli u zatvoreni krug kako će netko dokazati da nešto postoji i biti uvršten u prostorni plan, a istovremeno ne može vršiti istraživanja jer nije uvršten u prostorni plan. Ja sam svoje obećanje ispunio da ću biti kratak, stvarno sam bio kratak. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na radu je kolega poštovani zastupnik Igor Rađenović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Evo pokušati ću biti na tragu mog prethodnika kolege Novaka, zaista u najkraćim crtama, možda više u svojstvu predsjednika predsjedavajućeg Odbora za gospodarstvo nego u neko svoje osobno ime. naime, dosta kvalitetnu diskusiju u tom smislu iznio predsjednik kluba SDP-a dakle kolega Rilje uvodno pa ne bih previše govorio o sadržaju. Ono što je meni bilo neuobičajeno i kao novom čovjeku u ovome Saboru i nije se, iako sada smo tu već godinu dana, nije se do sada dogodilo da bude tako jedna oštra reakcija kao što je reakcija zaredali su mailovi, dopisi prema Saboru oko samog prijedloga zakona i zahtjev za povlačenje. Dosta je tu bilo i neuobičajenog tona, jučer smo sa predstavnicima i Gospodarske komore i HUP-a svi su se oni na neki način indirektno ispričali zbog prilično neobičnog grubog sadržaja tih dopisa što zapravo samo dokazuje da se radi o vrlo važnom zakonu, zakonu koji očigledno tangira mnoge i gdje se radi o mnogo isprepletenih interesa i da postoji očigledno mnogo danas da postoji mnogo nereda u tom području i u provedbi i u kontroli toga zakona. I zato je dobra odluka hrvatske Vlade da predloži povlačenje procedure u smislu da povlači prijedlog da se ovaj zakon donese u jednom čitanju, već smo se odlučili na prijedlog hrvatske Vlade za dva čitanja i na ovom području ali kažem i na usko vezanim područjima bilo je o tome govora a i prijedlogu da se zakon o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika donese što je moguće prije u ovome Saboru i o tome smo dobili obećanje da ide u roku od nekoliko tjedana dakle možda i na ovu sjednicu ako ne na prvu sljedeću. Dobro je da te zakone raspravimo jer očigledno na tom području je potrebno dosta uređenja države. Najkraće pozitivni efekti ovoga zakona, pozitivni pomaci u odnosu na postojeći dakle jedinstveni postupak radi davanja koncesije, jedan javni natječaj za razliku od dosadašnje duže procedure, ograničen vijek eksploatacije, do sad je to bilo puno drugačije, učinkovitija kontrola eksploatiranih količina mineralnih sirovina i plaćanja naknada za koncesiju, to je ono što nam je uvijek promicalo i te naknade jesu možda na nekoj generalnoj razini velike ali budući da su u dobrom dijelu prihodi lokalne samouprave dobro rekoše moji prethodnici nisu neki značajniji prihod mogli bi biti puno značajniji. Osigurani su tu sanacijski troškovi dakle kroz rješenja ovog zakona kroz jamstvo za troškove sanacije, a propisao se i postupak za sanaciju prostora u posebnim situacijama te za posebne slučajeve eksploatacije, također je o tome govoreno, dakle morska sol, šljunak ono što je osobito bitno zbrinjavanje plinova CO2 itd. Puno je otvorenih pitanja, puno je tu osobito kolega Tušak ako se ne varam i kolega Popijač su dosta detaljno obrazlagali ove prijedloge koji su došli od skupine zainteresiranih dionika sa te strane. Članovi Odbora za gospodarstvo dobili su dosta kvalitetne, kažem nisam daleko od struke za to područje, ali meni se čini dosta kvalitetne odgovore na najvažniji dio prigovora oko ovog zakona. Ono što je dobro dakle puno je tu očigledno isprepletenih interesa i sve je to legitimno. Dobro je da ide u dva čitanja, dobro je da je novi sastanak svih zainteresiranih ako se ne varam već za sutra zakazan i dobro ej da se čuju svi argumenti i da ovaj prijedlog zakona velim nasušno potrebnog zakona očigledno popravka tog zakona da se do drugog čitanja … [[Govornik se ne razumije.]] Ali ne samo tu i tu završavam svoju raspravu, kao i svi zakoni Hrvatska je jedna od najnormiranijih zemalja u okruženju pa usuđujem se reći i puno šire i u Europi i svijetu, problem RH je provođenje tih zakona. Na ovom području je veliki problem provođenje tih zakona. Ja se nadam da će jasnije, preciznije, detaljnije norme i daleko veća volja zaduženih za provođenje zakona rezultirati da na ovom području ćemo imati puno, puno manje nereda. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama poštovani kolega. Na redu je poštovani zastupnik Damir Kajin. Gubi pravo rasprave i o ovoj točci dnevnog reda. Sljedeći je poštovani zastupnik Branko Kutija. Ima ga, tu je. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Ima me tako je. Najprije meni je žao što ovako važnoj temi raspravljamo u 8 i pol navečer [[upadica: Najkvalitetnije danas.]] najkvalitetnije dobro, to vi kažete. A ima nas negdje oko 10% ukupnoga broja izabranih zastupnika. Ja ću najprije početi sa pohvalama, znači meni je pohvalit ću samo u tom segmentu ovaj zakon stoga što je objedinio temeljem jednog natječaja imamo izbor za istražna polja, za eksploatacijska polja i za koncesiju. A ostalo baš i ne bih hvalio. Evo počet ću sa člankom 6. koji govori o donošenju strategije sa gospodarenjem mineralnim sirovinama koju bi trebao donijeti Hrvatski sabor na prijedlog hrvatske Vlade, a ne govori se u kojem roku mi trebamo donijeti tu strategiju. Nadalje, u članku 8. govorimo o nadležnim tijelima. Arhitektonski kamen tretira nadležno ministarstvo, znači to je Ministarstvo gospodarstva, a tehnički kamen tretira Ured državne uprave. Ne vidim tu razliku. Iako je to u dosadašnjem zakonu isto tako bilo mislim da bi trebalo jedno tijelo pokrivati obje vrste kamena, bez obzir koje to bilo, da li Ministarstvo gospodarstva ili ured državne uprave. Nadalje, u članku 20. govori se o zaprekama za ostvarenje prava pa se navodi pod kojim uvjetima se ne može ostvariti pravo, znači kod neplaćanja dugovanja s osnova javnih davanja, s osnova neplaćenih naknada za istraživanje ili eksploataciju mineralnih sirovina itd., da ne citiram kompletan prvi stavak, ali se ne navodi prihod lokalne samouprave, znači to je naknada za zauzetu površinu. Ne znam da li je to namjerno ili nije namjerno s obzirom da ministarstvo predlaže Vladi, a Vlada Saboru taj zakon. Onda pretpostavljam da je to ispostavljeno stoga razloga što nije prihod državnog proračuna nego lokalne samouprave, a mislim da je to vrlo bitno za naglasiti znači da se tko je dužan na ime naknade za zauzetu površinu isto tako ne može dobiti pravo na koncesiju. Nadalje, u članku 23. se govori o provođenju javnoga natječaja i kaže se u stavku 1.: Odluka o provođenju javnog natječaja za odabir najpovoljnijeg ponuditelja za istraživanja mineralnih sirovina radi davanja koncesije za eksploataciju može se donijeti. Znači ne govori se implicite nego može se donijeti za prostore koji su dokumentima prostornog uređenja planirani za izvođenje rudarskih projekata, a u članku 24. stavak 7. se kaže dokaz da je predloženi istražni prostor za tu namjenu planiran dokumentima prostor uređenja. Znači to je u koliziji jedno s drugim, znači članak 24. implicite traži da se mora donijeti izvadak iz prostorno-planske dokumentacije, a u prethodnom članku 23. stavak 1. se kaže može, ne može, znači ili jedno ili drugo. Ako je može onda se to može tumačiti široko naravno. Nadalje, u članku 33. kod kriterija za odabir najpovoljnijeg ponuditelja u stavku 2. govori se o ponuđenoj novčanoj naknadi za izvođenje rudarskih radova. To me neodoljivo podsjeća danas na raspravu na Odboru za poljoprivredu gdje je gospodarski program bodovan sa 60 bodova od mogućih 100 i onaj koji ima više novaca ponudit će bolji gospodarski program i doći će u poziciju da dođe da eksploatira kamen. Ja govorim svoje pozicije, znači za eksploataciju benkovačkog pločastog kamena nemate potrebu za tehnikom, imate samo mišiće, kramp, malj i klin, ništa drugo. Stručna i financijska sposobnost podnositelja ponude za izvođenje rudarskih radova u koliziji je po meni jedno sa drugim. Zatim članak 40. govori o rješenju i odobrenju za istraživanja mineralnih sirovina. U stavku 2.: odabrani ponuditelj dužan je prije donošenja rješenja iz stavka 1. ovog članka dostaviti tijelu nadležnom za rudarstvo imenovanje odgovornog voditelja izvođenja rudarskih radova, podmiriti troškove javnog natječaja i dostaviti jamstvo za troškove sanacije istražnog prostora. U uvodnom dijelu ste sami na stranici 2 kazali za dokumentaciju da je potrebno potrošiti od 1 do 10 milijuna kuna. Za dokumentaciju. Iza toga tražite jamstvo za sanaciju. Rekao sam, govorim o svom slučaju, o benkovačkom pločastom kamenu, znači za mišiće i za tri elementarne alatke, to je kramp ili vašklin, malj i kline, vi tražite još jamstvo od banke za sanaciju prije nego što se čovjek počeo bavit sa eksploatacijom kamena za sanaciju. Po meni opet u koliziji jedno sa drugim, odnosno čovjek koji se želi na taj način baviti sa eksploatacijom kamena neće biti bogat, ne bojte se, sigurno. Zatim članak 57. govori o evidenciji rezervi mineralnih sirovina. U stavku 1. rudarski gospodarski subjekt dužan je voditi evidenciju o rezervama mineralnih sirovina i svake godine do 15. ožujka ministarstvu nadležnom za rudarstvo dostaviti podatke o rezervama mineralnih sirovina. A u članku 52. kažete da je u stavku 2. rudarski gospodarski subjekt dužan svakih pet godina od dana dobivanja rješenja o potvrđivanju količina i kakvoće rezervi mineralnih sirovina dostaviti povjerenstvu za utvrđivanje rezervi mineralnih sirovina podatke i dokumentaciju o rezervama mineralnih sirovina. Znači opet po meni u koliziji jedno sa drugim. Svake godine do 15. siječnja vam dostavlja podatke o rezervama, a vi tražite opet da se povjerenstvu svakih pet godina dostavi taj podatak. Pa valjda se radi o istom tijelu ili sličnom tijelu, istom ministarstvu. Nadalje, članak 63. prava i obveze ovlaštenika eksploatacijskog polja stavak 3. ako rudarski gospodarski subjekt nije u roku određenim rješenjem s tijelom nadležnim za rudarstvo sklopio ugovor o koncesiji gubi pravo na izradu i provjeru glavnog rudarskog projekta i rješavanje imovinsko-pravnih odnosa za zemljišne čestice unutar eksploatacijskog polja. Na koji način vi kao predlagatelj garantirate da onaj tko se bavi sa eksploatacijom kamena i tko legalno to radi i na vrijeme podnese zahtjev za produženje koncesije garantirate da vi nećete biti krivci zašto on nije dobio produžetak na vrijeme, a ne on sam. Ja vam to govorim iz prakse gospodine Krasiću znate o čemu govorim. Znači, imate subjekata koji su na vrijeme podnijeli zahtjev za produžetak koncesije, ali na žalost zbog dugotrajne i komplicirane procedure su došli u poziciju da se moraju ili nelegalno bavit sa eksploatacijom kamena ili se uopće nisu bavili sa eksploatacijom kamena. Znači, ne svojom greškom nego sa kompliciranom procedurom koju je netko nametnuo. Članak 68. govori o naknadi za izvođenje rudarskih radova, pa kaže da rudarski gospodarski subjekt dužan je plaćati novčanu naknadu za izvođenje rudarskih radova u istražnom prostoru i na eksploatacijskom polju mineralnih sirovina na način kako je određeno ovim zakonom. U stavku 5. kaže se: "Ministarstvo nadležno za rudarstvo dužno je redovito pratiti plaćanje novčane naknade za izvođenje rudarskih radova, te obavljati nadzor nad naplatom novčane naknade za izvođenje rudarskih radova za mineralne sirovine iz članka 5. točke 3. ovog Zakona. I zadnji 7. stavak kaže rudarski gospodarski subjekt dužan je svake godine do 15. ožujka ministarstvu nadležnom za rudarstvo i tijelu nadležnom za rudarstvo dostaviti dokaz o obračunatim i uplaćenim iznosima novčane naknade iz stavka 1. ovoga članka. Ja sam uputio dopis prije nekoliko dana. Imam ukupno 34 pravna subjekta i dugovanja od 2010. godine prema gradu Benkovcu u iznosu od 2,6 milijuna kuna. Znači, to se mora promijeniti. Znači, mi kao jedinice lokalne samouprave ne možemo pokretati nikakve postupke za naplatu toga. Porezna uprava kaže ja nisam nadležan za to. Vama šaljemo dopise. Osim tablica tko je koliko dužan mi od toga koristi nemamo. Izvolite to promijeniti ja vas molim.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Ivan Šuker, sljedeća rasprava.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo zamjenice ministra. Pa ja ću počet ovdje gdje je kolega Kutija stao. Možda najveći nedostatak ovog zakona je što u svom uvodnom dijelu preopćenito i po meni nedovoljno akceptira postojeće stanje. Jer ni postojeći zakon nije tako super loš kao što je loše stanje. Kolega Kutija je rekao samo jedan mali primjer i da se malo realnije pogledalo postojeće stanje ja mislim da bi došli do kvalitetnijih polaznih osnova za izradu novog zakona. Jer ako uzmimo da je logično da neka zemlja ima gospodarsko, zapravo rudarsko bogatstvo, da imaju određene interesne skupine koje to žele eksploatirati logična je stvar da jedinice lokalne samouprave i država imaju korist od toga. I kad bi se držali tih osnovnih načela akceptirajući sve ono što je dobro i loše u postojećem stanju ja mislim da bi ovaj zakon izgledao malo drugačije. I mene uopće ne čudi puno žestoke retorike od razno raznih interesnih skupina, jer je logična stvar da neki na čim jednostavniji, čim lakši način žele doć' u poziciju da mogu se bavit sa određenom djelatnošću koja uz pokretanje određenih građevinskih prije svega aktivnosti donosi čisto pristojnu zaradu. E sad, zašto govorimo o postojećem stanju. Da smo sebi što se ono kaže htjeli priznati sve ono što je bilo loše u prošlosti možda bi ovaj zakon izgledao malo drugačije. Po meni je on prenormiran i prekompliciran. Jer da se koristimo iskustvima iz prošlosti lošim, da ovim zakonom definiramo kako mnoge loše stvari u ovom trenutku koje na području eksploatacije u Republici Hrvatskoj imamo riješiti jer ih mi naprosto moramo riješiti. Ne možemo ove postojeće raditi na jedan način a sve one koji će u budućnosti dobiti nekakvo eksploatacijsko polje njima udariti visoke standarde i uvjete pod kojima će eksploatirati kako trebaju sanirati to područje. I možemo mi sad ići od članka do članka, možemo kao što su tu kolege govorile svaki iz svog područja reć da ovo ili ono ne valja. Međutim, ono što je jasno da postupak javnog natječaja treba postojati. Dakle, to je nešto što nije sporno. A ono što je bilo prijepor i sporno u onom starom zakonu mislim da se sad reguliralo oko istraživačkih radova i oko eksploatacijskih radova. Međutim, ključna stvar u ovome svemu skupa je koliko od svega toga ima koristi država i koliko od toga svega ima koristi jedinica lokalne samouprave. Jer gledajte nije logično ako imate šljunčaru iz koje se godišnje vadi, ma može se reći stotine tisuće kubika ili nekoliko milijuna kubika šljunka, da jedinica lokalne samouprave ima prihod od par sto tisuća kuna. Nelogično je ako je ovo što je kolega Kutija rekao oko Benkovca imate toliko i toliko kamenoloma da grad Benkovac od toga nema nikakove koristi. I ako mi to ne definiramo i ne uredimo ovim zakonom mi u principu opet nismo napravili ništa, nismo napravili ništa. I to je ključ svega. Možemo mi normirat koliko god hoćemo, ali ako ne definiramo kako će se sanirati eksploatacijsko polje i kako se ono u fazama mora sanirati jer ako netko eksploatira 20 ili 30 godina nešto, a nije sanirao niti jedan dio tog eksploatacijskog polja on u zadnjih deset godina eksploatacije naprosto neće imati dovoljno sredstava da sanira to eksploatacijsko polje. To je prva stvar. Bez obzira da li je to šljunčara ili je to kamenolom ili je to nešto drugo. Dakle, to je ono što treba definirati. Sa eksploatacijom takvih polja od detonacija, od eksplozija ljudi imaju štete na kućama, uništavaju se ceste. Danas smo imali cijelo dopodne raspravu o novom Zakonu o cestama. Tko će sanirati te ceste ako nekakva mala općina, obično nažalost takva eksploatacijska polja jesu u takvim malim općinama dobije par desetaka tisuća kuna rudarske naknade za sve to skupa, unište joj se ceste, unište joj se sve živo. I što vrijedi onda ovaj zakon toj općinici ili tom načelniku općine ili županu koji normira sve živo, ali u principu u praksi od toga nema nitko nikakve koristi. Možda netko ima privatno nekakvu korist. I zato je ovaj zakon loš i zato ovaj zakon do drugog čitanja treba poraditi upravo na tome. Jer ako ćete vi normirati u detalje kako ćete provesti javni natječaj pa imamo mi Zakon o javnoj nabavi koji egzistira već godinama i Hrvatska već ima hvala Bogu kroz te godine i pozitivna i negativna iskustva što se tiče provođenja Zakona o javnoj nabavi. Ali ono što godinama imamo i nikako da napravimo a to je da netko ima koristi od te eksploatacije, ne samo onaj tko tamo kopa. Koje koristi su jedinice lokalne samouprave imale od onih silnih kamenoloma i šljunčara kad je tamo recimo 2002. do 2007., do 2008. godine bila eksplozija cestogradnje u RH, kad su se milijuni kubika kamena drobili, šljunka vadili i ugrađivali u ceste. Da li ijedna jedinica lokalne samouprave dobila nešto od toga? Da li je regulirano ako tvrtka kopa, ima iskop za cestu i to onda sama ili je ponovno ugradi u cestu, kako se to tretira? Nemojte govoriti o pozajmištima ili kako ste to već govorili. Jer gledajte on uredno u svom računu koji ispostavi investitoru zaračuna tu posteljicu koju praktički nije ništa napravio, samo je iskopao, samljeo i vratio natrag i izvaljao. Ali on je uredno naplatio pa čak možda napisao i da je sa 10, 20 km udaljenosti vozio taj kamen. Dakle, državi je to praktički tri puta naplatio. S jedne strane jedinica lokalne samouprave i država nisu ništa dobili za korištenje tog rudarskog bogatstva, a s druge strane netko tko je investirao u tu cestu je platio taj kameni šljunak. I sad, s obzirom da mi je ostalo još malo vremena, zadržat ću se na ovom našem području oko Grada Zagreba. Praktički od grada Samobora pa skroz dole do Dugog Sela i moje Velike Gorice, dakle s lijeve i s desne strane čim malo zakopate imate šljunka ko u priči. Cijeli Zagreb je napravljen od tog šljunka, sve ceste, sve živo je praktički napravljeno od tih iskopa. Neke šljunčare su zatrpane, neke su ostale nažalost danas žabokrečine, a ove modernije kako su sredstva i tehnika napredovala za čim veće dubine pitanje je što će biti od njih sutra. Što znači jedno jezero koje ima dubinu 40 ili 50 metara? Nema zakošenu obalu, nema praktički uopće flore i faune. Da li je to, žao mi je što nema kolegice Holy tu, da li je to možda sutra nekakva ekološka bomba? Da li to čak i mijenja mikroklimu? Jer tolika ogromna količina vode na jednom prostoru sigurno da mijenja mikroklimu. Međutim, onaj tko je eksploatirao to sve skupa se miče otuda i njega sutra nema. Ja garantiram da ovi koji eksploatiraju u ovom trenutku jezero Čiče da vade sa ne znam koliko ne mogu skupiti dovoljno novaca da saniraju, da zakose obalu i da to jezero prevedeno sutra bude nekakvo jezero koje će biti na korist građanima ne samo Velike Gorice nego i okolice. Govorim o jednom primjeru za kojeg znam dobro kakav je. A taj primjer možete uz Dravu naći koliko god hoćete i imate šljunčara. To ovaj zakon ne regulira i to je ključni problem. Što poslije? Ne, ne regulira. Što poslije? Jer vi kad se vozite autocestom sada prema Splitu imate još pun kufer nekakvih kamenoloma koji su sa strane ostali i koji rade. Imate i uzorne primjere gdje su ti kamenolomi sanirani i gdje se praktički nakon nekoliko godina skoro uopće više ne primijeti da je tamo bio kamenolom. To je primjer kako se vrši sanacija nečega kad prirodi uzmete ono što je njeno pa je na kraju poslužite onako da izgleda da to nije tako. E, kolegice i kolege to je nešto o čemu treba ovaj zakon, što se treba ovim zakonom regulirati iz razloga što u proteklih ne 10, 20 godina nego u proteklih 50, 60 godina nažalost taj problem nije riješen. Hoćete i po morskoj obali i svugdje, gdje god hoćete. I kad napravite ovakav jedan prenormirani zakon sa 176 članaka koji ne regulira elementarne stvari onda ćemo opet imati nered i kaos kao što ga imamo i sada. Ja ću vam reći kolege i kolegice još dok sam bio podžupan Zagrebačke županije sa specijalcima smo lovili one koji kradu šljunak tu uz obalu Save. Nikad im se nije uspjelo stati na kraj. Nema nitko protiv toga da netko eksploatira šljunak, ali neka plati državi, jedinici lokalne samouprave ono što treba platiti i neka ga uredno proda i neka na tome zaradi koliko zaradi. Na kraju krajeva svatko se želi baviti gospodarskom djelatnošću da nešto zaradi, a ne da nešto izgubi. I to treba biti regulirano ovim zakonom, ponavljam po treći puta, jer ako se to ne regulira nažalost zakon neće riješiti ništa.
Hvala lijepa. Imamo prijavljene replike. Prva replika i poštovani zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Pa kolega Šuker članak 5. govori o tome koje su to vrste mineralnih sirovina pa kaže stavak 3. među ostalim tehnički građevni kamen, a stavak 4. arhitektonski građevni kamen. Što se tiče arhitektonskoga u mojoj Zadarskoj županiji 95% se nalaze na području moje jedinice lokalne samouprave, a tehničkoga negdje oko 80% cijele županije. U tom periodu kojeg ste spominjali, znate koliki smo period imali, na ime, odnosno prihod, na ime naknade za eksploatiranu, eksploatirani kamen jel, manji od sto tisuća kuna. A prije sam spomenuo da se radi o 34 pravna subjekta, 34 pravna subjekta je li. Još jedna stvar koju sam prije zaboravio kazati, vezana za članak 142. izvoda situacijske karte istražnog prostora, to je isto tako jedan dodatni, dodatni namet, ja bih se tako izrazio, na ljude koji se žele baviti sa eksploatacijom kamena gdje, znači rudarski, gospodarski subjekti dužni su najmanje jednom godišnje izraditi situacijsku kartu pored onih rezervi koje smo prije spominjali. Znači onaj ko se bavi sa crtanjem imat će posla svake godine, a takvih nema puno u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Da, kolega Kutle u pravu ste. Administrativno opterećujemo one koji rade i koji proizvode, a istovremeno premalo pažnje posvećujemo legalnosti cijelog posla. A legalnosti, o legalnosti cijelog posla je najbolja potvrda kad ste vi rekli koliko je grad Benkovac u proteklih godinama naplatio od eksploatacije kamena. I možemo uzeti na desetine općina i gradova u sjevernoj Hrvatskoj koliko su, ovoga naplatiti od eksploatacije šljunka ili ako se maknemo u Slavoniju koliko su naplatili od eksploatacije gline za ovoga, za ciglane i gdje se proizvodi crijep. I to je ključni problem ovoga zakona i to je što se ovim zakonom treba riješiti i za budućnost, ali isto tako i riješit probleme iz prošlosti. Jer budite uvjereni da je previše eksploatacijskih polja, u budućnosti se neće otvoriti toliko eksploatacijskih polja da bi ona bila financijski toliko unosna, a ovi iz proteklih razdoblja koji su naučeni raditi u popriličnom neredu, i logična stvar da vam u trenutku prigovaraju da, ovoga je zakon loš, jer zakon na određen način ipak neke stvari stavlja u red.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovana zastupnica Nada Turina-Đurić. Izvolite.
Evo kolega Šuker me potaknuo na ovu repliku jer je u jednom dijelu u pravu i mi smo u našem klubu također vodili raspravu o tome na koji način riješiti sanaciju, sanaciju kamenoloma ili šljunčara, ovo što je rekao gospodin Šuker. S obzirom da je najčešća pojava da nakon određenog vremena eksploatacije, nažalost ti prostori ostaju devastirani. I mislim da u tom smislu treba poraditi. Jedan od prijedloga koji se otvorio u diskusiji i kojeg sam htjela ovdje izreći, zato sam se javila na repliku, je bila ideja da se znači obveže koncesionar da kroz prodajnu cijenu onoga što vadi i koristi, da se ugradi jedan određeni postotak kojeg je onda obavezan uložit. Dal će bit to bio neki fond, dal bi to bila možda i jedinica lokalne samouprave gdje se to koristi koje bi se onda isključivo koristio u namjenu za sanaciju prostora koji je pod koncesijom. Evo, hvala vam što ste u diskusiji ovo izazvali jer sam, evo imala potrebu to reći u prilog diskusije evo o zakonu u prvom čitanju. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Da kolegice, slažem se u potpunosti s vama. Jer kad bi ih prisilili da izdvajaju kontinuirano sredstva za sanaciju, onda bi isto tako oni dobro pazili kako vrše eksploataciju. Da bi eksploataciju vršili po pravilima struke iz razloga da bi im sanacija sutra bila jeftinija. Ali s obzirom da ih nitko ne prisiljava da izdvajaju bilo kakva sredstva za sanaciju, s obzirom da im tijekom eksploatacije nikog ne prisiljava da saniraju, oni maksimalno eksploatiraju to nalazište i logična stvar ako eksploatirate mimo svih pravila, bez obzira dal se radi o šljunčari pa imate jedan okomiti praktički kob do nekoliko desetaka metara u dubinu ili se radi o kamenolomu pa ga kopate, zapravo razbijate mimo pravila. Onda je logična stvar da je tu sanacija strašno skupa. Ali ako vi vršite eksploataciju po pravilima struke, ako vas netko kontrolira jedanput godišnje i ako vi tu sanaciju vršite redovito i za to uplaćujete sredstva budite sigurni da neće biti puno devastiranog prostora. Jer na kraju krajeva svakog žulja njegov džep, pa čim ga lupite po džepu onda se zna i ponašati.
Hvala lijepa. Na redu je pojedinačna rasprava poštovanog zastupnika Željka Kolara. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice ministra sa suradnikom. Očigledno da se ovim zakonom ipak piknulo u nešto, jel ovakve polemike još nije bilo u ovoj sabornici za, u ovom mandatu. Nestručan, neustavan, antipoduzetnički zakon. A na kraju i kolega Šuker rekao, ovaj zakon će na neki način ipak ovu problematiku stavlja u red. Ja bih upravo počeo na ovaj način. Ovaj zakon ipak ovu problematiku na neki način stavlja u red. Odmah na početku da kažem da mi je drago što ide ovaj zakon u dva čitanja, jer očigledno da i ova rasprava koja se danas vodi je potrebna. Kolega Kutija i Kolega Šuker su očigledno pročitali zakon i upravo su govorili, jedini su spominjali interese države i interese jedinice lokalne samouprave. Ne mogu se oteti dojmu da su neki čitali zahtjev za povlačenje nacrta prijedloga Zakona o rudarstvu s konačnim prijedlogom zakona koji je došao od interesnih skupina i malte ne su ti, da citirali od riječi do riječi, čak se nisu potrudili u svojoj raspravi promijeniti redoslijed riječi koji je bio napisan u ovome što smo mi svi dobili na odbore, pa sam ja to dobio kao potpredsjednik Odbora za zaštitu okoliša. Znači i to, i to nešto govori. Drago mi je što je zamjenica ministra rekla da će sutra sjest ponovno zajedno svi zainteresirani i da ćemo u drugom čitanju dobiti kvalitetni ovaj zakon na klupe. Ipak, po meni za pohvaliti je značajne novine koje se predloženim zakonom uvode u području rudarstva, posebice vezano uz propisan postupak radi davanja koncesija za eksploataciju mineralnih sirovina, uvođenje jednog javnog natječaja za odobravanje istraživanja mineralnih sirovina ili davanja koncesije za eksploataciju mineralnih sirovina te postupak za sanaciju prostora. Imali smo čak tri raspisivana natječaja ako se ne varam, sad se rješava sve u raspisivanju jednog natječaja i mislim da je ipak nešto jednostavnija dokumentacija, znači način ishođenja a i trebala bi biti i bolja kontrola. A upravo ta bolja kontrola je ključ čitave priče jer kolega Šuker rekao je da je kaos u ovom djelu pogotovo što se, totalni kaos i totalni nered pogotovo što se tiče tih kamenoloma al postavlja se pitanje tko je odgovoran za takvo stanje. Što su radile nadležne inspekcije i tko je štitio te ljude koji su bespravno eksploatirali rudna bogatstva RH. Danas o tome ovdje nije bilo niti riječi. Dal je to čudno ili nije? Ja mislim da je. A kako se jedan te isti članak, dva različita vrhunska stručnjaka sveučilišni profesori tretiraju, ja ću samo pročitati jedno: „U članku 58. Stavak 8. koji kaže: „Nakon što prestanu prava ovlaštenika to eksploatacijsko polje ostaje kao eksploatacijsko polje sve dok se ne iscrpe rezerve mineralnih sirovina i tijelo nadležno za rudarstvo može raspisati novi natječaj ako su za to ispunjeni i drugi uvjeti i daje se rok i jedno i drugo četrdeset godina, dva vrhunska profesora.“ Jedan kaže rudarski poduzetnik je uložio velika financijska sredstva i uz rudarski rizik otkrio ležište mineralne sirovine, uložio sredstva u izgradnju rudarskih objekata i postrojenja obavljaju eksploataciju mineralne sirovine kroz desetke godina pa kaže ima naftnih polja koje se eksploatiraju već više od 60 godina kamenoloma, to su neki kolege čitali pa treba omogućiti da se uz potrebnu dokumentaciju istome produži trajanje koncesije i preko 40 godina. A drugi kaže na isti članak ovdje treba voditi računa da je značajno broj eksploatacijskih polja u zaštićenim područjima prirode, npr. parkovima prirode Papuk, Učka, Medvednica, Velebit, pa raspisivanje novih natječaja nije prihvatljivo za očuvanje upravljanja takvih područja pri čemu dokumenti upravljanja tim područjima, plan upravljanja, prostorni plan, posebnih obilježja predviđaju prestanak eksploatacije po isteku tekuće koncesije a potom odgovarajuću sanaciju ili prenamjenu. Dva vrhunska profesora sa različita fakulteta komentiraju prijedlog članka ovog zakona. Prema tome ja mislim da je ministarstvo napravilo dobar posao i da je uloženo puno truda u izradu ovog zakona, a kolega Boro Grubišić je rekao da mu to izgleda kao nekakav zakon koji se donosi u Europskom parlamentu, ja smatram da je to kompliment vama a čudno je da kad donosimo takav zakon da za njega kažemo da je prekompliciran i predetaljan jer ako je predetaljan to znači da ne možemo ništa muljati više. Znači ako je on predetaljan onda nema više muljaže i to može nastati problem. Ono što bih ja molio predlagatelja da se skrene pozornost po pitanju nekakvih rokova predloženim ovim zakonom, govorimo o onih pet godina, 18 dana da ne ulazim sad u detalje zakona članka zakona 84. itd, da se tu pokuša na sutrašnjem sastanku i do prijedloga ovaj zakona u drugom čitanju da se pokuša tu naći nekakav balans, da to budu stvarno objektivni rokovi koji su u skladu sa strukom. Evo hvala lijepa.
Hvala i vama. Ima prijavljena jedna replika. Poštovani zastupnik Zlatko Tušak. Izvolite poštovani zastupniče.
Ma da, ja sam kolegi Kolaru htio pristojno, on kaže da govorimo da je prenormiran i da je prekompliciran, pa je. Ja ne znam nisam vidio ni u jednom zakonu do sada da na četiri stranice jedan članak je. Da li je to u redu? Jedan članak koji je na 4A stranice. Druga stvar, ono kada sam i govorio i u svojoj ovo diskusiji onda nam fali onaj dio osnovno da nema ovaj strategije upravljanja mineralnim sirovinama u Hrvatskoj. Zašto mi to nemamo? Da imamo tu strategiju, mi bi danas vjerojatno lakše raspravljali oko ovog zakona i na kraju jasno da struka treba najviše reći svoju riječ kad je u pitanju zakon a mi smo ovdje zastupnici da slušamo tu struku i da temeljem te struke i odlučujemo i dižemo ruku kako ćemo izglasati zakon jer ako nećemo slušati struku onda bojim se da ćemo krivi zakon donesti. Hvala.
I odgovor na repliku poštovani zastupnik Željko Kolar.
Hvala lijepa. Struka je ispred nas. Predlagač je struka, to su svi vrlo stručni ljudi koji stručno obavljaju svoj posao, nitko u Ministarstvu na tim položajima ne sjedi da nije stručan u svojem fahu. Znači ako govorimo o samoj struci. Danas smo imali jedan zakon o cestama, imao je samo jedan članak i onda je bio povika na toga zašto je sad sam taj jedan članak i onda je bilo povika na toga zašto je sad samo taj jedan članak. Po meni je bolje ako jedan članak treba detaljno objasniti da piše na sedam stranica nego da piše na tri retka pa da je nejasan. Sasvim svejedno da li ima zakon 176 stranica, 234 ili 42 ovisno o tome koju problematiku on obrađuje i što s njim želimo postići. Stalno se bunimo da je Zakon donesen a da nije jasan. Sad kad ga želimo pojasniti, detaljno obrazložiti sad ponovo to nije u redu. Moramo odrediti se što želimo i koje kriterije želimo.
Hvala lijepo. Idemo naprijed. Sada je na redu poštovani zastupnik Mario Moharić deset minuta. Izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče Sabora, poštovana zamjenice ministrice sa suradnikom. Evo na kraju ove današnje rasprave mislim da možemo konstatirati da je Vlada dobro procijenila što ide ovaj zakon u dva čitanja. Ja se ne bih referirao na već spomenute primjere već bi naveo nekoliko svojih primjedbi, čini mi se na nekoliko članaka koje nisam čuo danas. Tako bih rekao da članak 17.koji propisuje rokove iz članka 34., 40.i 62.kod kojih je rok u kojem se mora izraditi i podnijeti na provjeru ministarstvu nadležnom za rudarstvo idejni rudarski projekt za eksploataciju mineralnih sirovina je 51 mjesec, a rok u kojem se mora tijelu nadležnom za rudarstvu dostaviti lokacijska dozvola i kojem se mora od tijela nadležnog za rudarstvo zatražiti utvrđivanje eksploatacijskog polja mineralne sirovine je 60 mjeseci. Idejni rudarski projekt izrađuje se kao stručna podloga za ocjenu prihvatljivosti zahvata za ekološku mrežu. Izradu studije utjecaja na okoliš rudarskog zahvata i ishođenje lokacijske dozvole u propisanom roku od 3 mjeseca idejni projekt se ne može izraditi. Međutim ishođenje rješenja o prihvatljivosti zahvata eksploatacije na okoliš i prirodu te nakon toga i lokacijske dozvole u propisanom roku od 9 mjeseci nije moguće provesti. Naime, kako je Zakonom o zaštiti okoliša propisano da se postupak procjene utjecaja zahvata na okoliš provodi prije izdavanja lokacijske dozvole dosadašnja praksa pokazala je da smo postupak procjene utjecaja na okoliš pri Ministarstvu zaštite okoliša i prirode u najboljem slučaju traje 9 mjeseci do godine dana. I sam postupak izdavanja lokacijske dozvole za eksploatacijsko polje pri Ministarstvu prostornog uređenja i graditeljstva traje 6 mjeseci. Predlažem preispitivanje rokova iz članka 17.odnosno produženje roka za ishođenje lokacijske dozvole jer isti je nemoguće provesti u roku od 9 mjeseci. Ukoliko je tumačenje rokova drugačije molim da se decidirano to i naznači. A vezano na članak 169. Prijedloga zakona kojim je propisano da nadležno ministarstvo preuzima nadležnost iz Ureda državne uprave, županija sukcesivno u roku od 5 godina, predlažem da se rok preuzimanja skrati na maksimalno 2 do 3 godine obzirom na kompleksnost provođenja Zakona o rudarstvu. Hvala.
Hvala lijepa. Replika, poštovani zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Evo kolega MOharić je govorio o rokovima za ishođenje dokumentacije, a ja bih postavio pitanje i njemu, a i sebi, a i predlagateljima isto tako vezano da članak 86.govori o postupanju s rudarskom dokumentacijom u slučaju kada se obustavi eksploatacija. Pa se kaže izrijekom da taj tko plati dokumentaciju tu dokumentaciju ako se prestane baviti sa eksploatacijom moram vratiti državi tu istu dokumentaciju. Znači ja sam platio tu dokumentaciju, prestajem se baviti sa eksploatacijom kamena i svojoj RH to moram vratiti. Ja mislim da to nije u skladu sa Ustavom. I pored toga postavljam drugo čitanje, da li će ta ista država refundirati meni ili bilo kome drugome tko se bavi sa eksploatacijom odnosno tko se je bavio sa eksploatacijom, utrošena sredstva za istu dokumentaciju?
Hvala lijepa. Iscrpili smo listu prijavljenih za raspravu i za replike. Završna riječ? Da. Poštovana zamjenica ministra gospodarstva Tamara Obradović Mazal. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Uistinu u najkraćim zaista najkraćim mogućim crtama prvo jedna zahvala za kako je to već netko okvalificirao najpozitivniju ili najkvalitetniju raspravu danas, ali inače zaista za naprosto raspravu koja je išla u smjeru poboljšanja onoga što regulira nešto što imamo nekim prirodnim putem to su naša prirodna bogatstva. Prema tome svakome od nas je interes da ovaj zakon niti bude dovoljno normiran, da ne bude prenormiran, da ne bude podnormiran odnosno da jednostavno s obzirom da se radi o našim prirodnim resursima da ništa ne bude prepušteno slobodnoj interpretaciji bilo koje zakonske odredbe. S obzirom da je to tako i s obzirom da smo čuli i kako primjerice jedinice lokalne samouprave gdje pojedina ležišta se nalaze slabo prihoduju od naknade za koncesiju za eksploataciju takvih dobara, možemo recimo tijekom drugog čitanja otvoriti pitanje povećanja same te naknade. Ona je danas ja mislim na 5% nakon dugog vremena se digla sa 2,5% na 5%. Tu je trebalo barem sigurno barem desetljeće da se podigne naknada za tih 2,5% možemo recimo otvoriti raspravu o dizanju naknade na 10%. To će jednim velikim dijelom uz disciplinu plaćanja koncesionara to će jednim velikim dijelom povećati i prihod svih jedinica lokalne samouprave gdje se ta ležišta nalaze. Pokušavajući zaista u najkraćim crtama rezimirajući zahvalila bih zastupniku Kolaru koji je možda kontekst onoga što ste svi dobili kao informaciju pogotovo pojedini odbori stavio u jedan segment odnosno stavio bio je na tragu te jedne glasnoće. Zastupnik Rađenović je to stavio u kontekst isprepletenih interesa. Svaki interes je naravno legitiman međutim ne znači da je legitimniji time što je volumen glasnosti kojim se izražava da je time više ili manje u pravu. I sam zastupnik Kolar je naveo primjer dva sveučilišna profesora koji imaju dva različita stručna tumačenja interpretacije jednog prijedloga članka u zakonu. Pa kada se pitamo što struka na to kaže, ja povratno uzvraćam pitanjem, ne znam koja struka od dvije istorodne struke o istoj materiji na dva različita načina. Ja sam najmanje stručna što se rudarstva tiče, to je apsolutno svima jasno ali evo to je jedna prirodno protupitanje na vaše pitanje struke. Još jedna kratka stvar, spomenula se Strategija gospodarenja mineralnih sirovina. Naime, mi ju imamo od 2009. godine, Sabor ju je usvojio 2010. godine i ona vrijedi do 2030. Naravno, uslijed promjena kako i prirodnih okolnosti, uslijed promjena na tržištu gospodarskih okolnosti ona se može mijenjat, međutim Hrvatska ju ima. Hrvatska isto tako od 2005. ima kartu mineralnih sirovina koju je napravio Hrvatski geološki institut i to je bitno za razumijevanje konteksta koji se odnosi na podnošenje zahtjeva za izdavanjem koncesije sukladno prostornim planovima, dakle i ti prostorni planovi prvo i osnovno uzimaju kartu mineralnih sirovina u obzir. I još bih samo podsjetila da postoje i od 2009.godine geološke karte, dakle unaprijed imamo mogućnost mislim na 66% prostora, mogućnosti utvrđivanja prema prostornim planovima gdje se nalaze mineralne sirovine za koje mislimo aplicirati što se tiče eksploatacije. Od 2013. vjerujem, nadam se da neću napraviti neku pogrešku, ali idemo i u državni prostorni plan koji će zapravo baš što se konteksta mineralnih sirovina tiče sumirati u taj državni prostorni plan upravo lokalitete tih ležišta. Još je tu nekoliko detalja, niz tih detalja ćemo već sutra raspraviti sa interesnim skupinama koje manje-više ste verbalizirali, čije primjedbe su manje-više verbalizirali kroz raspravu. Nastojat ćemo na bazi današnje rasprave unaprijediti tekst, svakako ga poboljšati, ne u onom nekom tehničkom, nomotehničkom smislu nego imajući primarno cilj u mislima dakle da sadržajno poboljšamo tekst za drugo čitanje, ali ne mogu garantirati da će sutrašnji sastanak ili neki od sljedećih sastanaka do drugog čitanja sa interesnim skupinama. Pa i polazeći od ovog primjera ista struka na različit način o istoj stvari, da ćemo se apsolutno oko svega usuglasiti jer ponovno citirajući nekog drugog, interesi su nam različiti, odnosno interesi su i isprepleteni, a ne znači da samo zato što imamo interes da smo automatski u pravu. Eto zaključno, imajući pomalo u glavi sliku specijalaca koji trče uz Savu, vjerujem da u drugom čitanju naravno taj imidž neće na taj način biti normiran ali metode, sankcije za nepridržavanje zakona i u ovom slučaju, odnosno i u ovom zakonu na bazi svega onoga što ste u svojim raspravama pojedinačno dotaknuli na područjima gdje dolazite i temeljem iskustva koja imate, sankcije i poštivanje ovog zakona apsolutno je nužno. Evo zahvaljujem još jedanput, hvala naravno na raspravi i imat ćemo priliku ponovno raspraviti ovaj zakon u drugom čitanju. Hvala još jedanput.
Hvala i vama. Imamo prijavljene replike. Prva replika je poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Nisam se mislio javiti ali gospođa državna tajnica se nasmijala na jednu poprilično ozbiljnu stvar, jer očigledno sad mi je potpuno jasno da niste svjesni problema eksploatacije šljunka. Bez uvrede gospođo državna tajnice, ali ovo što se događa uz Savu i što se događa uz Dravu je nešto što naprosto se mora spriječiti. I kad bi se provezli uz korito Save pa kad bi vidjeli koliko ima drvenih iskopa, vaš kolega to jako dobro zna jer je već dugo u ovom poslu i kad je bila ekspanzija '90.-tih godina i cestogradnje i stanogradnje onda su vjerujte mi specijalci lovili ove koji ilegalno kopaju šljunak preko noći. Ujutro samo nađete rupu, nema ni strojeva, nema ni ničega i to je živa istina. Ja sam rekao da je postojeći zakon nešto riješio, ali ako budućim zakonom ne riješimo postojeće stanje i ne riješimo ove probleme opet nećemo imat ništa, iz razloga što u ovom trenutku imate nekoliko tisuća eksploatacijskih polja, bez obzira da li je to šljunak, da li je to kamen, da li je to glina. Isto tako, čeka nas još jedan veliki val cestogradnje u Dalmaciji, jasno se treba definirati oni iskopi za vrijeme cestogradnje. Ako ćemo gledati, ja ću se držati onog zakona gdje sam ja doma, Zakona o PDV-u onda se taj iskop mora stavit na deponij i on mora jasno imati svoj porezni status, a onda ima i ostale statuse. I kad bi se toga držali i kad bi to regulirali u Zakonu o rudarstvu onda ne bi imali problema, a vi prilikom raznoraznih iskopa ako ništa drugo imate humus koji opet netko koristi za gradske površine. Nema onoga što se iz majčice zemlje iskopa, a da netko to nešto ne može korisno iskoristiti i u zakonu se to treba regulirat. Dakle, ja sam u tom kontekstu govorio.
Hvala lijepa. Da li zamjenica ministra želi repliku? Ne. Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Ante Babić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa u jednom trenutku u svom izlaganju zamjenica ministra je rekla da je svaki interes legitiman. Mislim da je to bila greška, možda vam je izletilo, ali nije svaki interes legitiman pa ni u ovom poslu. Hvala.
Hvala lijepa. Nema odgovora na repliku. Završili smo listu prijavljenih za raspravu i za replike. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Zaključujem raspravu. Sljedeći je Prijedlog Zakona o rudarstvu, prvo čitanje, PZE br. 249. Rasprava je o prijedlogu zaključena. U skladu s prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se Prijedlog Zakona o rudarstvu, 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona". Molim da se izjasnimo tko je za predloženi zaključak? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Hvala lijepa. Utvrđujem da je većinom glasova, 85 za, 28 protiv i 10 suzdržanih glasova donesen predloženi zaključak.
Hvala gospodine predsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici u Hrvatskom saboru. Evo nakon više od 10 godina primjene Zakona o obrani koji je doživio samoodređene novele Vlada Republike Hrvatske pred ovaj Visoki dom dolazi s novim Prijedlogom zakona o obrani. I dok je postojeći Zakon o obrani nastao nakon ustavnih promjena 2000. i 2001. godine koje su obilježile napuštanje polupredsjedničkog modela vlasti, te je u stvari predstavljao svojevrsni kompromis između ustavnih nositelja obrambene funkcije novim zakonskim prijedlogom nastoji se ostvariti pomak ka novom modernom poimanju obrane te njenom konceptualnom i institucionalnom pozicioniranju i to kroz nekolik ključnih pravaca. Obrana se u novom prijedlogu zakona poima i kao državna funkcija i kao područje djelovanja različitih nositelja, a ne kao do sada kao što je to bio obrambeni sustav. Uvažava se također i nova geopolitička realnost i međunarodna pozicija Republike Hrvatske, te se obrana promatra u kontekstu članstva u NATO savezu, a uskoro vjerujemo i u Europskoj uniji. Stvaraju se pretpostavke da država funkcionira u okviru koncepta kolektivne obrane. U području upravljanja obranom uspostavljaju se jednostavniji i konzistentniji modeli, jasnija podjela nadležnosti, izbjegavanje njihovog preklapanja uz umjereno kretanje ka parlamentarnom sustavu naravno uz uvažavanje ustavne pozicije Predsjednika Republike kao vrhovnog zapovjednika. I također cjelovito se regulira djelovanje Oružanih snaga u novim okolnostima primjene članka 7. novog Ustava Republike Hrvatske iz 2010. godine, te članstva u NATO savezu i budućeg u Europskoj uniji, te se propisuje njihovo djelovanje izvan granica zemlje u operacijama potpore miru, operacijama odgovora na krize, humanitarnim misijama, a po prvi put se regulira prijenos ovlasti zapovijedanja i nadzora nad zapovjedništvima međunarodnih snaga na zapovjedništva međunarodnih snaga, verificira se nova struktura osoblja i njihov status. Što se Oružanih snaga tiče pored svoje temeljne uloge u zaštiti suverenosti i neovisnosti te obrani njene teritorijalne cjelovitosti Republike Hrvatske zadaća Oružanih snaga ostaju sudjelovanje u operacijama potpore miru, operacijama odgovora na krize, humanitarnim misijama i drugim aktivnostima u inozemstvu. Zatim pružanje pomoći u obranama državama saveznicima u slučaju oružanog napada na jednu ili više njih u skladu sa sklopljenim međunarodnim ugovorima. Sudjelovanje također u združenim nastojanjima EU u duhu solidarnosti ako je neka od članica izložena terorističkom napadu ili je postala žrtva prirodne i ljudskom djelatnošću izazvane katastrofe. I četvrto, to je pomoć institucijama civilnih vlasti, organizacijama zaštite i spašavanja, te stanovništvu u slučaju katastrofa, velikih nesreća i nesreća u potrazi i spašavanju, te prijevozu unesrećenih i oboljelih. Predloženim zakonskim tekstom također uređuje se i nadležnost Hrvatskog sabora, Predsjednika Republike, Vlade Republike Hrvatske, Ministarstva obrane i Glavnog stožera u području obrane. Hrvatski sabor kao i do sada odlučuje o ratu i miru, te ostvaruje građanski nadzor nad Oružanim snagama. Odlučuje o visini i strukturi sredstava potrebnih za financiranje obrane kroz državni proračun, usvaja dugoročni plan razvoja Oružanih snaga za koji vjerujem da će do kraja ove godine također biti u ovom Visokom domu kao i godišnje izvješće o obrani te donosi strategiju obrane i utvrđuje strane neposredne ugroženosti. Također donosi odluku o upućivanju, odnosno neupućivanju novaka na služenje vojnog roka, odlučuje o djelovanju Oružanih snaga izvan granica Republike Hrvatske kroz različite modalitete koji su prepoznati u novom prijedlogu zakona, te donosi Odluku o upućivanju zahtjeva za pomoć u obrani Republike Hrvatske državama saveznicima. Predsjednik Republike po Ustavu je vrhovni zapovjednik Oružanih snaga, te su njegove nadležnosti također propisane ovim zakonom. Kao što ste na žalost u medijima imali prilike čitati na kraju prošle godine pojavili su se napisi o tome kako je ovim prijedlogom zakona Predsjedniku Republike su uzete neke nadležnosti i njegove ovlasti. Međutim, odgovorno ističemo da predloženim zakonom su propisane i razrađene ovlasti predsjednika u skladu sa promjenama Ustava i promjenama koje su nastupile u tijeku reformi i transformacije Oružanih snaga. Uvedena je novina da Predsjednik Republike imenuje vojne zapovjednike na dužnosti brigadira i generala, odnosno admirala i ta promjena se očituje u činjenici da je sada riječ o vojnim zapovjednicima jer sam Ustav kaže da Predsjednik Republike imenuje i razrješuje vojne zapovjednike u skladu sa Ustavom pa se i zakon prilagodio toj kategoriji tako da je izričito definirao tko su vojni zapovjednici, a ne kao što je do sada bilo da imenuje sve časnike na ustrojbenim mjestima brigadira odnosno generala i admirala. Također Predsjednik Republike dobio je ovlast da propisuje mirnodopski i ratni ustroj Stožera, zapovjedništva i postrojbi Oružanih snaga uključujući i ustroj Glavnog stožera Oružanih snaga. Predloženi zakon također propisuje nadležnost izvršne vlasti, tj. Vlade Republike Hrvatske u području obrane od podnošenja prijedloga Hrvatskom saboru, godišnjeg izvješća o obrani i drugih akata do donošenja plana obrane, strateškog pregleda obrane, izlaska Oružanih snaga Republike Hrvatske izvan granice i ulasku Oružanih snaga država saveznica u Republiku Hrvatsku kada je riječ o pružanju humanitarne pomoći, te prelasku granice Oružanih snaga Republike Hrvatske i ulasku Oružanih snaga drugih država kada je riječ o vojnim vježbama. Ministarstvo obrane kao središnje tijelo ima planske, usmjeravajuće, koordinacijske i nadzorne funkcije u obrani te osigurava uvjete za funkcioniranje i djelovanje Oružanih snaga. Glavni stožer kao združeno tijelo Oružanih snaga nadležno je za pripremu, zapovijedanje, uporabu i korištenje Oružanih snaga. Na čelu Glavnog stožera i dalje je načelnik koji je nadređen stožerima, zapovjedništvima i postrojbama i ostao je Glavni vojni savjetnik i predsjedniku Republike i ministru obrane. Novina je uvedena u dijelu mandata načelnika Glavnog stožera. Dosada je taj mandat bio na vrijeme od pet godina sada je uvedena novina da je mandat načelnika Glavnog stožera četiri godine uz mogućnost produženja na godinu dana pod istim uvjetima pod kojima se događa i njegovo imenovanje. Također, novinu predstavlja i to da prvi put u prijedlogu Zakona u obrani je propisano da načelnik Glavnog stožera ima ovlast punog zapovijedanja u Oružanim snagama na temelju zapovjedi i naredbi predsjednika Republike i odluka ministra obrane. Prilikom dodjeljivanja postrojbi pripadnika Oružanih snaga u sastav međunarodnih vojnih snaga načelnik Glavnog stožera može ovlast operativnog i taktičkog zapovijedanja i nadzora prenijeti na nadležna međunarodna ili nacionalna zapovjedništva i zapovjednike. Vijeće za obranu ostaje oblik koordinacije tijela za usklađivanje stavova i donošenje zaključaka i preporuka iz područja obrane. Što se prava i obveza građana RH u obrani tiče isti imaju dužnost i pravo sudjelovati u obrani kroz vojnu obvezu, dragovoljno vojno osposobljavanje, služenje ugovornoj pričuvi, imaju radnu obvezu, radnu pomoć i materijalnu obvezu. Zakonom je razrađena ustavna odredba po kojoj je vojna obveza i obrana RH dužnost svih za to sposobnih državljana. Služenje vojnog roka, odnosno civilne službe obvezno je po sili zakona u slučaju neposredne ugroženosti ili ratnog stanja dok Hrvatski sabor može donijeti odluku o uvođenju obveze služenja vojnog roka, odnosno civilne službe. Pričuvni sastav Oružanih snaga u ovom prijedlogu zakona podijelili smo na ugovornu pričuvu i mobilizacijsku pričuvu. A mobilizacijsku na nešto što nazivamo nerazvrstana i razvrstana pričuva. Da ne ulazim u detalje osnovna razlika između razvrstane i nerazvrstane pričuve jest u činjenici da je razvrstani pričuvnik onaj koji je ili odslužio vojni rok ili je bio na dragovoljnom vojnom osposobljavanju ili je bio pripadnik djelatnog sastava Oružanih snaga. To znači da ima potrebna znanja i vojne vještine da bi mogao služiti u pričuvnom sastavu dok nerazvrstani pričuvnik je osoba koja ništa od toga nažalost nema izuzev onoga što je obvezan pri izvršavanju vojne obveze, a to je samo upis u vojnu evidenciju. Što se ugovornog pričuvnika tiče to je nova kategorija koju smo uveli. Riječ je o kategoriji kojom ćemo nastojati znači osobe koje su u pričuvnom sastavu, a imaju potrebna znanja i vještine odnosno pojedine struke koje nedostaju Oružanim snagama pokušat će se s njima sklopiti ugovor na način da će biti plaćeni tijekom svoje ugovorne obveze, a zauzvrat su obvezni do 90 dana sudjelovati u pripremama za svoje osposobljavanje u okviru vojnog poziva da bi ih Oružane snage mogle po potrebi koristiti. Znači, ili u situacijama mirovnih upućivanja u operacije odgovora na krize ili u drugim situacijama potrebnim za Oružane snage. Dragovoljno vojno osposobljavanje je ustvari naziv za dosadašnje dragovoljno služenje vojnog roka i provodi se kada nije uvedena obveza služenja vojnog roka. Na dragovoljno vojno osposobljavanje mogu se uputiti do kraja kalendarske godine u kojoj navršavaju 26 godina života novaci državljani RH koji se prijave Ministarstvu obrane. Također, na dragovoljno vojno osposobljavanje mogu se uputiti i žene. I dragovoljnim vojnim osposobljavanjem ispunjava se jedan od preduvjeta za prijem u djelatnu vojnu službu koja će kasnije biti predmet mog govora kad budem govorila o Zakonu o službi u Oružanim snagama. Radna obveza je obveza zaposlenika u tijelima državne vlasti, jedinicama lokalne i područne samouprave i pravnim osobama kojima je utvrđena obveza obrambenih priprema. Novina je također i obveza radne pomoći gdje pravnim osobama i državljanima može se uvesti obveza radne pomoći za potrebe izvršavanja zadaća nositelja obrambenih funkcija u slučaju ratnog stanja i stanja neposredne ugroženosti. U ratnom stanju i stanju neposredne ugroženosti pravne osobe državljani RH također imaju i materijalnu obvezu. Što se tiče dosadašnjih termina mirovne operacije i misije koje su bile uvriježene u našem zakonodavstvu napuštamo taj termin i uvodimo novi – operacije potpore miru u skladu s NATO-ovim standardima te definiramo da su to operacije u kojima se upotrebljavaju diplomatska, civilna i vojna sredstva kako bi se uspostavio ili održao mir te takve operacije mogu uključivati sprječavanje sukoba, uspostavljanje i održavanje mira, nametanje i izgradnja mira. O uporabi Oružanih snaga odlučuje Hrvatski sabor, predsjednik Republike, predsjednik Vlade i ministar obrane. U zakonu ćete možda primijetiti da više u toliko velikoj mjeri se ne upotrebljava pojam zapovijedanja Oružanim snagama već je cijeli zakon koncipiran znači na odluke o uporabi Oružanih snaga jer se kroz ovih 10 godina primjene zakona uočilo da zapovijedanje se u pravilu Oružanim snagama događa kada je vrijeme ratnog stanja, kada predsjednik Republike izravno zapovijeda Oružanim snagama dok zapovijedanje u miru koje se prema sadašnjim odredbama zakona provodilo preko ministra obrane na ovaj način je transformirano u donošenje odluka na koji način se rabe Oružane snage. Predsjednik Republike naređuje uporabu i zapovijeda Oružanim snagama u ratnom stanju te je odgovoran za obranu neovisnosti i teritorijalne cjelovitosti RH. U slučaju stanja neposredne ugroženosti predsjednik republike može uz supotpis predsjednika Vlade narediti uporabu oružanih snaga iako nije proglašeno ratno stanje. Uporaba oružanih snaga u situacijama koje zahtijevaju borbeno djelovanje protiv zrakoplova ili plovila koji narušavaju suverenitet Republike Hrvatske i nacionalnu sigurnost uredit će se posebnim zakonom. Važeći Zakon o obrani nije poznavao termin korištenja oružanih snaga, već ga prepoznaju ustavne promjene iz 2010. godine. Tako da predloženim Zakonom o korištenju oružanih snaga odlučuju Vlada ili ministar obrane, a takve se odluke provode putem zapovijedi načelnika glavnog stožera. Odluku o korištenju oružanih snaga u slučaju katastrofa donosi Vlada, a u slučaju većih nesreća i nesreća ministar obrane na temelju zahtjeva tijela nadležnog za zaštitu i spašavanje. Oružane snage također, kao što sam rekla mogu se koristiti kako pomoć u protupožarnoj zaštiti i traganju ako nadležna tijela za protupožarnu zaštitu, odnosno traganje i spašavanje ne raspolažu odgovarajućim sredstva i sposobnostima. Također, oružane snage se mogu koristiti i kao pomoć u nadzoru i zaštiti prava i interesa Republike Hrvatske na moru kroz obalnu stražu. Oružane snage također prema prijedlogu zakona mogu pružati i pomoć lokalnoj zajednici i civilnom društvu u provedbi humanitarnih i projekata od općeg interesa. Pojedine postrojbe ili namjenski organizirane snage oružanih snaga mogu biti deklarirane u multinacionalne snage za odgovore koje se organiziraju u sklopu NATO saveza ili u sklopu zajedničke sigurnosne i obrambene politike. Danom stupanja na snagu novog Zakona o obrani prestaje važiti Zakon o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske, policije, civilne zaštite te državnih službenika i namještenika u mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu, u dijelu koji se odnosi na pripadnike oružanih snaga tako da će se ova materija uređivati samo predloženim zakonom. Također, predloženim zakonom se uređuje i područje obrambenih pripremama. Civilni nositelji su Vlada, ministarstva, županije i Grad Zagreb. Pravne osobe posebne važne za obranu utvrđuje Vlada i one imaju obvezu sudjelovanja u obrambenim pripremama u skladu s izvodima planova djelovanja civilnih nositelja obrambenih priprema. Zakonom je propisana nadležnost inspektorata obrane, a također zakon predviđa da se u Ministarstvu obrane i oružanim snagama ustrojava vojna policija sa zadaćom obavljanja vojno-policijskih poslova. Zakon, nadalje uređuje i područje vojnog, zračnog i pomorskog prometa, kao i poslove koji se odnose na vojno graditeljstvo i prostorno uređenje u vojnim lokacijama. Zakon o obrani nalaže se, predlaže se urediti i područje materijalnog zbrinjavanja i financiranja obrane. Za provedbu zakona osiguravaju se sredstva u državnom proračuna na poziciji Ministarstva obrane. Vlada Republike Hrvatske Hrvatskom saboru ovaj zakon predlaže kroz dva čitanja, uvjerena kako je to jedini mogući način donošenja kvalitetnog Zakona o obrani. Želimo čuti prijedloge i sugestije svih uključenih u njihovo donošenje kako bi se nakon provedene rasprave i analize izradio i utvrdio konačni prijedlog zakona. Predloženim promjenama u zakonskom okviru omogućit će se novi zamah u transformaciju obrane i razvoju profesionalnih i učinkovitih oružanih snaga. Što se Zakona o službi u oružanim snagama tiče, on je logični nastavak promjena koje su se dogodile u Zakonu o obrani. Tako da i njega donosimo u paketu kao što je to bili i 2002. godine. I novim Zakonom o službi u oružanim snagama određena zakonska rješenja smo izmijenili, odnosno dopunili ili na drugačiji način uredili radi kvalitetnije potpore reformi razvoju Oružanih snaga Republike Hrvatske ili jednostavno zbog toga što su pojedina rješenja postala neprimjerena za vojnu službu što ću kasnije na pojedinim primjerima i obrazložiti. Služba u oružanim snagama predstavlja obavljanje vojnih i stručnih poslova kroz služenje vojnog roka, dragovoljno vojno osposobljavanje, kadetsku službu, djelatnu vojnu službu, službu pričuvnog sastava i službu državnih službenika i namještenika. Izuzetno važnim mi se čini nova definicija djelate vojne osobe kao najbrojnije kategorije u sustavu oružanih snaga koja kaže: " Da djelatne vojne osobe, osoblje se osposobljavaju za obavljanje dužnosti i poslova na kojima su raspoređene ili imenovane, odnosno upućene, poslova opasnih po život i zdravlje, te na kojima su izloženi rizicima. Pri čemu naglašavam nisu u mogućnosti birati dužnosti i mjesta službe i dužni su u svakom trenutku biti dostupni za obavljanje dužnosti i poslova." Ovo sam posebno naglasila iz razloga što ova definicija predstavlja, na temelj na kojem počiva prijedlog zakona koji je pred vama. Iz nje će proistječi sva prava, ali i obveze osoba koje su se opredijelile za vojni poziv, a koja su uređena ovi prijedlogom zakona. Kao što je bilo propisano i do sada i ovim zakonom se uređuje da djelatne vojne osobe nemaju pravo na sindikalno organiziranje i nije im dopušten štrajk, članstvo u političkim strankama te kandidiranje u predstavničkim tijelima građana, lokalnih predstavničkih tijela i Hrvatskom saboru. Iako u hrvatskoj javnosti ima prijepora oko ove odredbe praksa kroz ovih 10 godina je pokazala njenu efikasnost. U skladu s načelima jednakih mogućnosti prilika jednakog postupanja pripadnici oružanih snaga su dužni poštovati dostojanstvo svake osobe, ugled i čast kao i temeljna prava i slobode čovjeka. Vojnoj osobi kojoj je povrijeđeno dostojanstvo, a osobito ako je zlostavljana na bilo koji način ima pravo obratiti se Odboru za ravnopravnost spolova ili odboru za zaštitu dostojanstva vojne osobe. Od ostalih oblika zasnivanja radnog odnosa, odnosno službe u oružanim snagama spomenut ću samo neke za koje vjerujem da postoji interes u hrvatskoj javnosti. Kao prvo riječ je o ugovorima za kandidate za vojnike. Novi prijedlog zakona predviđa 3 ugovora, prvi na 3 godine, drugi na 5 godina i treći na 5 godina što ukupno čini 13 godina razmišljajući o tome kada smo donosili ovu odredbu već sada iako je ona takva u prijedlogu zakona, došli smo do zaključka da ju je možda pokušati popraviti na način jer osoba koja je trinaest godina profesionalni vojnik i u pravilu je raspoređena na radnom mjestu gdje je riječ o beneficiranom stažu na 13 godina svoje službe ima i 6,5 godina beneficiranog radnog staža to znači da ukupno ima 19,5 godina staža. Tako da smo razmišljali o tome da bi se ovu odredbu moglo popraviti na način da vojnike koje budemo uključili u teći ugovor, da je to moguće do 6 godina kako bi mogli ostvariti mirovinski staž od dvadeset godina i na taj način u skladu sa zakonom o pravima mirovinskog osiguranja djelatnih vojnih osoba bi mogle biti umirovljene u skladu s tim zakonom i na taj način osigurati minimum zaštite svoje egzistencije nakon odlaska i pronalaska druge karijere. Također osobe koje su završile srednjoškolsko obrazovanje ispunjavaju uvjete za djelatnu službu, mogu se opredijeliti i natjecati nadalje za kadetsku službu do kraja kalendarske godine u kojoj završavaju i 22 godine života. Osobe koje su u odabranom postupku također postignu najbolje rezultate upućuju se na temelju ugovora na osposobljavanje za časnika u trajanju do godinu dana, na prvu razinu časničke izobrazbe i postaju kandidati za časnike. Ako vam mogu ukratko obrazložiti o čemu je riječ. Osobe koje se jave na dragovoljno služenje vojnog roka nego dragovoljnog služenja vojnog roka imaju mogućnost zasnivanja radnog odnosa znači postati djelatne vojne osobe u oružanim snagama. Do sada je taj odabir se radio znači kroz klasifikaciju odabira a prije nego što bi bile upućene na časničku izobrazbu osobe bi već zasnivale radni odnos u oružanim snagama. Kroz praksu je utvrđeno da taj pristup nije bio dobar budući da trenutkom zasnivanja već radnog odnosa a ne savladavši dovoljno znanja i vještine potrebe da bi se pokazali kao osobe koje imaju predispozicije biti dobri časnici u ovom zakonu je predloženo da se s njima za vrijeme trajanja njihovog školovanja za časničku izobrazbu sklapa ugovor koji je privremenog karaktera na godinu dana, a tek ako ga uspješno savladaju nakon toga će biti primljene u vojnu službu. Predloženim zakonom također je predviđena jedna novina, uvodi se kategorija osoblja koji su vojni specijalisti, to su osobe koje posjeduju specijalizirana znanja i vještine, potrebe za obnašanje vojnih dužnostima, u rodovima borbene potrebe, službama i strukama i koje su raspoređene na poslove određene za vojnog specijalista. Vojni specijalisti osim specijalističkih znanja moraju zadovoljiti opće uvjete za prijam u djelatnu vojnu službu a predvidjeli smo da ova odredba ima odgodni početak primjene i to s 1. siječnjem 2014. godine i to na način da se iz sadašnje strukture osoblja koja više nema mogućnosti napredovanja a posjeduje specifična znanja i sposobnosti a nije potrebno njihovo napredovanje kroz činove da se prevede u kategoriju vojnih specijalista i na takav način zadrži u službi. Njihovo napredovanje daljnje bit će uređeno podzakonskim propisom načinu da umjesto dobivanja činova bit će provedeni kroz pojedine platne razrede gdje će im se za određenu godinu života u službi znači povećavati koeficijent pri izračunu plaće. Predloženi zakon nadalje koncipiran je u nekoliko cjelina, međutim zbog opsežnosti samog zakona koji ste imali prilike pročitati, ja bih se osvrnula još samo na nekoliko instituta i rješenja koja smatramo važnim istaknuti zbog samog izričaja njihovog uređenja ili što predstavljaju novinu u samom zakonu. Kao što sam već spomenula u Zakonu o obrani predsjednik Republike imenuje vojne zapovjednike na dužnosti brigadira, generala odnosno admirala dok je Zakonom o službi predviđeno da časnike, odnosno generale, admirale koje u skladu sa Zakonom o obrani ne imenuje predsjednik republike na dužnost raspoređuje ministar obrane ili osoba koju on ovlasti. Ovim zakonom također je i predviđen institut za nestalnog pripadnika oružanih snaga koji do sada nismo imali. Kao što svi znate naši pripadnici oružanih snaga upućuju se u mirovne misije i smatrali smo važnim i u zakonu u službi predvidjeti mogućnost kad pripadnik oružanih snaga s kojim je tijekom obavljanja borbenih zadaća i sudjelovanja u operacijama u inozemstvu zapovjednik izgubio kontakt i nije ga mogao ostvariti u roku od najmanje 48 sati smatrat će se privremeno nestalim. Što se profesionalnog razvoja vojnika, djelatnih vojnih osoba tiče, tijekom službe koja se njihov profesionalni razvoj se odvija usavršavanjem, obukom i izobrazbom, uspješnim obnašanjem dužnosti te promaknućem u viši čin. Standardi profesionalnog razvoja ovise o osobnom činu, godinama života, civilnoj vojnoj izobrazbi, vremenu provedenom u službi kao i drugim okolnostima važnim za obavljanje službe. Vojnim osobama dodjeljuju se činovi te se promiču na temelju izobrazbe, obuke i obrazovanja, službenih ocjena o obnašanju dužnosti i uspješnosti. predsjednik Republike na prijedlog ministara obrane dodjeljuje prvi časnički čin i promiče časnike i generale i admirale a prijedlog ministru obrane podnosi načelnik glavnog stožera. Što se prava iz radnog odnosa tiče za njima ste i mogli čitati prije samog zakona, prije nego je došao u ovu sabornicu jedan od osnovnih razloga i same promjene Zakona o službi i oružanim snagama bila su prava iz radnog odnosa i to upravo na način da su prava iz radnog odnosa predstavljala svojevrstan problem a problem se odnosio na radno vrijeme, odmore i dopuste jer je sadašnjim zakonom o službi oružanim snagama bilo propisano da se na pripadnike oružanih snaga primjenjuju znači zakon o službi o oružanim snagama, propisi o državnim službenicima i namještenicima, opći propisi o radu, odnosno kolektivni ugovori sklopljeni u vezi s njima. Predloženim zakonom napušta se to opredjeljenje te se područje predlaže područje prava iz radnih odnosa vojnih osoba izričito urediti predloženim zakonom i to na način da su sva prava koja postoje u Zakonu o radu i kolektivnim ugovorima predviđena u ovome zakonu kako smo smatrali najprimjerenije za vojne osobe. Prava iz radnog odnosa vezali smo na primanja vojnih osoba i to na način da smo utvrdili da vojna osoba ima normalno pravo na plaću i dodatke na plaću s tim da uvodimo nešto što se zove vojni dodatak i s tim vojnim dodatkom koje će dobiti sve djelatne vojne osobe ovisno o kategoriji u koju pripadaju a bit će nekoliko kategorija visina vojnih dodataka njima bi se isključila mogućnost dobivanja svih drugih prava koja su bila proizlazila iz kolektivnog ugovora. Primjerice imali smo situacije da smo u nemogućnosti angažirati pripadnika oružanih snaga iz 16 sati iz razloga jer je to predstavljao prekovremeni rad, bilo ga je u trenutku kada smo ga angažirali noću. Tražila se naknada za noćni rad, ako je bio rad subotom, tražila se naknada za rad subotom, nedjeljom, rad na blagdane. Prema tome nečim što zovemo vojni dodatak nastojat ćemo to nadomjestiti i dovesti vojnu službu u okvire za koje smatramo da je vojna primjerena. Također imali smo još jedan određeni problem koji se zvao pretjerano upravno sudovanje na većinu akata iz područja Zakona o službi i oružanim snagama bilo je moguće pokrenuti upravni spor tako da smo došli do situacije jednog obijesnog upravnog sudovanja koje smo pokušali razriješiti na način da je propisano zakonom koji akti se smatraju upravnom stvari koja rješenja su upravna stvar na koje djelatne vojne osobe mogu uložiti tužbu, znači Upravnom sudu i nakon toga Visokom upravnom sudu, a sve ostale stvari smo riješili odlukama koje neće biti upravni akti. Pripadnici oružanih snaga odgovaraju i stegovno i imaju stegovnu i materijalnu odgovornost. Razlika od dosadašnjeg Zakona o službi je ta da su službenici i namještenici koji se nalaze na službi u oružanim snagama izuzeti iz stegovne odgovornosti prema novom Zakonu o službi u oružanim snagama. U cilju dostizanja zahtjevne dobne i kvalifikacijske strukture činova te profesionalnog razvoja osoblja ministar obrane donosi godišnji plan izdvajanja kojim se utvrđuje broj struktura i kriterij, prioriteti te dinamika izdvajanja osoblja, a također djelatne vojne osobe kojima služba prestaje uz [[Upadica: Zamjenice Tafra isteklo je vrijeme.]] evo pa još samo jednu rečenicu, hvala vam lijepo. Zbog potreba služba prije stjecanja uvjeta na starosnu mirovinu Ministarstvo obrane izrađuje i provodi program tranzicije i zbrinjavanja djelatnih vojnih osoba. Također vjerujemo da ćete nam pomoći u raspravi jer i ovaj zakon ide u dva čitanja i očekujemo vaše primjedbe i sugestije. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Imamo prijavljenu jednu repliku, Ante Babić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa iscrpnom izlaganju zamjenica ministra se dotakla barem u ovom Zakonu o službi o oružanim snagama jer je objedinjena rasprava pa neće biti prigode govoriti puno o tome o vojnim specijalistima što svakako pozdravljamo. Međutim ovim zakonom su ostali nedefinirani državni službenici i namještenici koji se nalaze na službi u Ministarstvu obrane. Ovaj prijedlog Zakona o službi se gotovo uopće ne odnosi na njih, a on se gotovo malo ili nikako spominje samo u prijedlogu Zakona o obrani u glavni 6., članak 111. Zasigurno je potrebno definirati njihov status s obzirom da obavljaju vrlo značajne i zahtjevne poslove za potrebe obrambenog sustava RH. Hvala lijepa. Kao sugestija.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Davor Božinović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo zamjenice ministra. U ime kluba HDZ-a dopustite mi da dam kratak osvrt na upravo predloženi Zakon o obrani. Do sada važeći zakon kao što je već bilo rečeno donesen je u međuvremenu određene promjene prije cijelog jednog desetljeća. I u to vrijeme kao što je također rečeno se radilo o pokušaju da se zakon u području u kojem ovlasti dijele predsjednik Republike i Vlada prilagodi ustavnim promjenama koje su označile početak transformacije iz polupredsjedničke u parlamentarnu demokraciju. Od tada je na obrambenom području ostvaren značajan put koji je Hrvatsku u konačnici smjestio unutar sustava kolektivne obrane što je temeljno ostvareno punopravnim članstvom u NATO savezu, a dodatno razvijeno za sada statusom aktivnog promatrača, a uskoro nadamo se punopravnog sudionika unutar sustava zajedničke sigurnosne i obrambene politike EU. Ove promjene naravno je nužno bilo popratiti odgovarajućom legislativom što je proces koji je intenzivno počeo se pripremati prije nešto više od 2 godine. Dokument u osnovi predstavlja korak naprijed u odnosu na prethodni zakon što je i bilo za očekivati. Zakon je dobro pripremljen u onom dijelu koji se odnosi na uređivanje odnosa obveza procedura i nadležnosti u međunarodnim vojnim aktivnostima oružanih snaga što je bio jedan od primarnih ciljeva promjene zakona u dijelu koji se odnosi na nadležnost i procedure i odgovornosti na nacionalnoj razini uz one pozitivne stvari, smatramo da su još uvijek moguća određena poboljšanja. U tom smjeru išla je i rasprava zastupnika HDZ-a na saborskom Odboru za obranu i zadovoljni smo činjenicom da su predstavnici predlagača pokazali razumijevanje, otvorenost pa i spremnost na prihvaćanje određenih sugestija. Stoga u ovoj prigodi ne bih želio ponavljati ono što je predstavnica predlagatelja ovdje iznijela i ono što je bio sukus rasprave na odboru jer o tome ćemo, barem mi u klubu HDZ-a tako razumijemo, još ubuduće razgovarati. Preostalo vrijeme za raspravu po ovom zakonu iskoristio bih za ukazati na jednu dimenziju koja je po mom sudu donekle zanemarena, a s obzirom da se radi tek o prvom čitanju smatram da ostaje dovoljno vremena i predlagatelju da je skupa sa svima nama razmotri. Držim naime da bi zakon upravo u duhu općeg opredjeljenja za jačanjem parlamentarizma u Republici Hrvatskoj trebao učiniti dodatan iskorak u procesu demokratizacije i ojačati ulogu Hrvatskog sabora u području obrane. Mislim da mi moje ranije zalaganje unutar sustava po ovom pitanju daje za pravo da ga ovdje posebno istaknem. Na početku bih naglasio da ova tema nije specifična samo za Hrvatsku, na sličan način o njoj se vodi cijeli niz političkih i akademskih rasprava u Europi i u svijetu. Naime, opće je prepoznata tendencija da u širem sigurnosnom pa tako i u obrambenom sektoru postoji svojevrstan nedostatak transparentnosti koji je nastao kao posljedica potrebe da se određene informacije vitalne za nacionalnu sigurnost zaštite. Također, evidentno je da u obrambenom području izvršna vlast igra važnu ulogu pri čemu se nerijetko bajpasira parlament. Isto tako treba naglasiti da su na području transparentnosti u obrambenom sektoru učinjeni pomaci koji su evidentirati i u istraživanju o indeksu borbe protiv korupcije u području obrane koji je Transparency International objavio mislim jučer i u njemu se konstatira da je 70% vlada propustilo na adekvatan način suočiti se s problemom korupcije. Hrvatska spada u onih drugih 30%, iako treba dodati da postoji cijeli niz nalaza i preporuka kojima se ukupno stanje može još popravljati. Iz tih razloga smatram da je u ovoj raspravi potrebno ukazati na postojanje političke volje da se ojača ne samo parlamentarni nadzor, vi ga zovete građanskim, uglavnom na zapadu je termin koji se koristi parlamentary oversight, već i snažnija odnosno veća inkluzivnost u samom području obrane. Naime, zakon u članku 5. prepoznaje ulogu Sabora, o tome je gospođa zamjenica ministra govorila, ali čini mi se nedovoljno istaknuto u usporedbi s drugim parlamentima sličnog demokratskog sustava kakav želimo razvijati u Hrvatskoj. Tu prije svega mislim na činjenicu da nije predviđena uloga Parlamenta u poslovima većih nabavki, odnosno opremanja Oružanih snaga borbenim sredstvima iznad određenog iznosa. Tu bih dao jedno kratko obrazložene. Opremanje materijalno-tehničkim sredstvima, osobito u sklopu modernizacije, jedan je od najsloženijih poslova u nadležnosti Ministarstva obrane. Zemlje koje su naši partneri u NATO-u u Europskoj uniji toj su problematici pristupale različito, ali uvijek sa svrhom da se taj zahtjevan posao učini što je moguće više transparentnijim. Hrvatska je nažalost u prošlosti sama iskusila određene negativnosti u ovom području od kojih su neke dobile, a neke još čekaju na sudski epilog. Odgovor na slične probleme na zapadu pronađen je ne samo u jačanju parlamentarnog nadzora, već i uključivanju parlamenta, a time i najšire javnosti u postupke većih vojnih nabava. Primjerice u našem slučaju rješenje pitanja borbenog zrakoplovstva, novih brodova, razvoja određenih tipova naoružanja i opreme, posao je od velike važnosti za državu. Istodobno radi se i o odlukama koje nisu jednostavne i nisu jednoznačne, one naime moraju uključivati određena specifična znanja iz više područja: vojnog, strategijskog, financijskog, pregovaračkog. U konačnici te su odluke uvijek političke, one su dugoročne i zbog toga smatram da Sabor, njegov Odbor za obranu posebice je važno mjesto rasprave pa i svojevrstan jamac provedbe, pogotovo u slučaju kad u međuvremenu logikom demokratskih procesa dolazi i do promjene vlasti. Također radi se o vrlo složenom i složenim kupoprodajnim postupcima u kojima se država još uvijek pojavljuje kao glavni sudionik posla. MMF je u svom istraživanju iz 2006. godine procijenio da oko 15% od ukupne potrošnje na kupovinu naoružanja u svijetu odlazi na razne vrste mita i potplaćivanja. Zbog toga su brojne demokratske države zakonski regulirale rješenje po kojem je potrebna formalna suglasnost parlamenata koji de facto odobravaju ugovore u obrambenom području koji prelaze određeni prag, odnosno vrijednost, npr. milijun kuna ili milijun eura. Osim toga, specifično za države koje ne raspolažu viškom visoko specijaliziranih kadrova za odlučivanje o takvim poslovima, a to je i naš slučaj jeste da upravo koriste Parlament ili specijalizirani odbor kako bi uspješnije odgovorile tom izazovu. Uključenost Parlamenta znači uključenost više ljudi s političkom odgovornošću, ali i javnosti i civilnoga društva u posao koji je od vitalnog interesa za obranu zemlje. Mislim da bi rješenje za koje se zalažem olakšalo teret donošenja ovakvih odluka koji je dosadašnjom praksom uglavnom ležao na Ministarstvu obrane, a onda u samom procesu donošenja odluke na Vladi i predsjedniku. Kao što sam već kazao, oduvijek je i u razvijenim društvima postojala tendencija da se obrana smatra nadležnošću koju dijele vojska i izvršna vlast. To se pravdalo činjenicom da se odluke moraju donositi brzo i učinkovito. Ta vremena su iza nas barem iz dva razloga. Jedan je sam razvoj demokratskih procedura koje neizostavno i u ovom području znače veću uključenost, a rekao bih i odgovornost Parlamenta. Drugi je naravno da nam ne prijeti nikakva izravna ugroza. U tom smislu Sabor bi trebao igrati i važniju ulogu u procesu evaluacije strateškog pregleda obrane. Naime, izvješća o provedenom procesu preispitivanja usklađenosti strategijskih koncepata, te dostignutih i planiranih obrambenih sposobnosti sa obrambenim potrebama koje proizlaze iz realnosti strategijskog i sigurnosnog okruženja kako ga definira ovaj zakon je zapravo idealan dokument za raspravu u Saboru i u saborskom odboru. Jer temeljna je svrha, sad govorimo o teoriji strateškog pregleda obrane upravo da ojača diskusiju a time i odluke o vitalnim interesima, načinima njihove zaštite i resursima kojima se to stvara. Mi imamo i tijelo koje je nastalo kao posljedica naših ustavnih rješenja. To je Vijeće obrane kojeg čine Predsjednik Republike sa suradnicima i premijer s ministrima. Ispred Sabora je oprostite mi na navodu samo predsjednik Sabora što je potvrda teze koju pokušavam provući kroz ovu raspravu o stanovitom, rekao bih nenamjernom zapostavljanju zakonodavne vlasti. Naime, predsjedniku Sabora nije pridružen nitko, pa čak ni predsjednik ili određeni broj članova Odbora za obranu. Ovakvim rješenjem se šalje poruka da su u našem obrambenom sustavu važnije pozicije nekih imenovanih službenika ili dužnosnika od izabranih predstavnika u zakonodavnoj vlasti pogotovo kad govorimo o Saboru, saborskom Odboru za obranu. Osobno smatram da ta vrsta poruke nije najbolja za image hrvatskoga parlamentarizma. Par riječi bih samo kazao vezano na predloženi Zakon o službi u Oružanim snagama. Dakle, tu se uočava jedna težnja za reguliranjem pitanja koja su u proteklom razdoblju stvarala poteškoće u funkcioniranju. O tome je zamjenica govorila. Naravno i pitanja vezana za profesionalni razvoj, uvođenje novih kategorija osoblja. Slažem se sa gospodinom Babićem i njegovom intervencijom. Moramo malo voditi računa da i ovdje siječemo stvari preko koljena u smislu da doživljavamo i ovaj posao na neki način koji nije adekvatan suvremenim trendovima. Ako hoćete u Njemačkoj imate barem 60 sindikalnih i drugih organizacija u koje su povezani pripadnici i Oružanih snaga i Ministarstva obrane i što idete zapadnije, što idete u razvijenije demokracije vidjet ćete da je taj posao sve više kako oni kažu … [[Govornik se ne razumije.]] Dakle, obavljaš taj posao ali nije ti profesija. Naravno i ovdje se govori o nekim mogućnostima druge profesije itd. Zbog svega navedenog vidim da mi istječe vrijeme, poštovana zamjenice ministra ja vas molim da do drugog čitanja uzmete u obzir ovo mišljenje i ova mišljenja. Radi se zapravo o dobronamjernim prijedlozima koji ne samo da se oslanjaju na neke standarde kruga zemalja kojima pripadamo ili ćemo pripadati uskoro, nego zato što su jednostavno dobri za Hrvatsku. Klub HDZ-a predlaže da se u narednom razdoblju pokaže [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] potrebna razina političke volje i da se zajedno predlagatelj i Odbor za obranu sastanu i da pokušaju u razgovoru doći do što je moguće većeg stupnja konsenzusa oko ovog stvarno ključnog zakonodavnog akta. Evo hvala lijepo.
Hvala i vama. Vrijeme predviđeno za raspravu u ime kluba SDP-a podijelit će zastupnice Sandra Petrović i Dunja Špoljar.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvažena zamjenice ministra, uvaženi kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je dakako novi Zakon o obrani u prvom čitanju. To je temeljni zakon koji uređuje resor obrane za koji je naravno iznimno važno da bude dobro pripremljen, da bude usuglašen od svih relevantnih institucija od Ministarstva obrane, od Glavnog stožera Oružanih snaga Republike Hrvatske, te Predsjednika Republike Hrvatske, pa preko Vlade do njegovog konačnog usvajanja u Saboru. Uz njega nam je istovremeno došao u saborsku proceduru i Zakon o službi u Oružanim snagama RH stoga smatram da ovaj zakonodavni korak slobodno možemo nazvati malom obrambenom reformom. Zašto nam je ta reforma potrebna i važna? Prije svega važeći Zakon o obrani donesen je još 2002. godine. Od onda je on izmijenjen tek nekoliko puta, 2004., 2007. i 2009. godine. Međutim, te izmjene nisu bile značajnije prirode osim one iz 2007. koja nam je bila nužna za ostvarivanje uvjeta za uspostavljanje međunarodne suradnje i interoperabilnosti u sustavu kolektivne obrane NATO-a čije nam je članstvo već tada bilo izvjesno. Budući da je otada prošlo gotovo šest godina, a od donošenja prvobitnog teksta zakona gotovo jedanaest godina logično je da je Ministarstvo obrane zajedno sa svim relevantnim institucijama čije ovlasti u resoru obrane proistječu iz tog zakona pristupilo izradi novog zakona. Ministar obrane nam je jednom prilikom nedavno vrlo iskreno rekao kako je Zakon o obrani zajedno sa Zakonom o Oružanim snagama odnosno o službi u Oružanim snagama malo passe te kako u praksi pričinjava probleme u funkcioniranju Oružanih snaga. Srećom na toj se kritici nije zastalo stoga pred sobom imamo prijedloge oba nova zakona, ključnih za funkcioniranje Oružanih snaga RH. Temeljni zakon resora obrane predstavlja niz novina. Smatramo ga dobro pripremljenim te naposljetku ide u dva čitanja i pripremljen je kao cjeloviti novi zakon umjesto kao izmjene i dopune i to kao klub SDP-a podržavamo i pozdravljamo. On sam po sebi predstavlja usklađivanje kako s novim položajem Oružanih snaga RH unutar NATO-a i EU u budućnosti i ne manje važno usklađivanje s novim Ustavom RH. Prije svega novine koje želimo pozdraviti tiču se preglednog uređenja ovlaštenja institucija u resoru obrane od predsjednika RH, od predsjednika Vlade, načelnika Glavnog stožera, ministra obrane, Glavnog stožera Oružanih snaga, Vijeća za obranu, savjeta itd. Budući da je ovo tek prvo čitanje i imat ćemo prilike još jednom raspravljati o ovom zakonu koristim priliku da s ovog mjesta istaknem jednu dobru misao koja se prožimala kroz prethodne rasprave o ovom zakonu, a tiče se sastava Vijeća za obranu. Ne bi bilo zgorega razmisliti do drugog čitanja o sudjelovanju jednog člana u Vijeću za obranu koji će biti predstavnik ovog Doma, odnosno Sabora. Dakle, bio on predsjednik Odbora za obranu ili neki drugi član Odbora za obranu, a možda bi najbolje rješenje bilo da se on bira iz redova zastupnika Hrvatskog sabora većinom glasova svih zastupnika. To je sad za razmisliti, to je tek prijedlog. Ovo rješenje smatramo da bi predstavljalo značajan korak u parlamentarnom nadzoru nad resorom obrane u RH, a oko jačanja parlamentarnog nadzora u okviru NATO-a odnosno između njenih članica već se dugo govori kao o vrlo važnoj temi i u tom smislu države članice NATO-a imaju različita iskustva i rješenja. Međutim, svi naginju jednom cilju, a to je jačanje mehanizama parlamentarnoga nadzora nad obranom i sigurnosti. Nadalje, koristim priliku da spomenem i odredbe koje govore o upućivanju suradnji, o obuci, o djelovanju pripadnika i postrojbi Oružanih snaga RH. One su novim zakonom detaljno uređene i vidljivo je da je upravo na interoperabilnosti veliki naglasak. Prethodni zakon uređivao je ovaj resor u vrijeme kad su Oružane snage RH bile ponešto izolirane, nisu bile članicom NATO-a djelomično niti EU uopće te je situacija u regiji bila prilično politički i sigurnosno nestabilna. Novi Zakon o obrani ide ukorak s vremenom, ali i sa Strateškim planom Ministarstva obrane RH 2013.-2015. koji ima ciljeve podijeljene u tri grupe. Dakle, opći cilj broj jedan je razvoj i održavanje obrambenih sposobnosti, opći cilj dva svrsishodan i održiv doprinos kolektivnoj obrani i međunarodnoj sigurnosti i opći cilj tri pomoć civilnim institucijama u zemlji. Nova vremena donose nove izazove za obranu, a vjerujem da će novi Zakon o obrani omogućiti Oružanim snagama RH da na njih uspješno odgovore. Klub SDP-a će podržati donošenje Zakona o obrani, a ja ću sad prepustiti drugu polovicu vremena kolegici Špoljar. Hvala.
Potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena zamjenice ministra i kolegice i kolege zastupnici. Što je vojni poziv i služba u Oružanim snagama i što vezano uz vojni poziv i službu ovaj zakon predlaže izmijeniti, dopuniti i unaprijediti? Oružane snage posebno su ustrojena organizacija osposobljena i opremljena za vođenje svih oblika oružane borbe. Temeljna zadaća Oružanih snaga RH je zaštita njezina suvereniteta i teritorijalne cjelovitosti. Oružane snage mogu obavljati i određene zadaće u miru izazvane izvanrednim okolnostima, npr. elementarnom nepogodom. Oružane snage zadužene su za provođenje odluka nadležnih civilnih državnih organa o pitanju rata ili o pitanju mira. Na službi u Oružanim snagama osim djelatnih vojnih osoba, ročnika, kadeta i pričuvnika jesu i državni službenici i vojni namještenici. Služba u Oružanim snagama je služenje vojnog roka, dragovoljno vojno osposobljavanje, kadetska služba, djelatna vojna služba, služba pričuvnog sastava i služba državnih službenika i namještenika. Ovaj zakon propisuje na primjer tko može biti ročnik, također i ugovorni pričuvnik poziva se i upućuje na službu Oružane snage u skladu s odredbama Zakona o obrani te odredbama ovog zakona. U djelatnu vojnu službu Oružane snage može biti primljen punoljetni državljanin Republike Hrvatske koji ispunjava opće uvjete propisane ovim zakonom po modelu 3+5+5. Kandidat potpisuje s Ministarstvom obrane ugovor o vojničkoj službi u trajanju od 3 godine. U skladu s potrebama službe s djelatnim vojnikom sklapa se drugi ugovor o vojničkoj službi u trajanju do 5 godina, nakon kojeg može biti odabran i uz osobnu suglasnost upućen na prvu razinu dočasničke izobrazbe. A prema potrebama i treći u trajanju od još 5 godina. Predloženim zakonom uvodi se i potpuno nova kategorija osoblja vojni specijalisti, o kojim je zamjenica već govorila. Život i rad pripadnika Oružanih snaga u usporedbi s civilnim djelatnostima strože je organiziran i ustrojen. Zahtjevi za uvažavanjem i poštivanjem pravila vojne stege su strogi, a njegovo se nepoštivanje kažnjava. Vojni propisnici određuju način službenog komuniciranja između vojnika i zapovjednika, dočasnika i časnika. Obaveza je svakog pripadnika vojske da na radnom mjestu nosi vojnu odoru s naznakama čina i položaja. Sve do sada navedeno uređuje Zakon o službi u Oružanim snagama RH. On uređuje pristup u službu Oružane snage RH, raspored, činove i promaknuća u činove, obaveze, prava i odgovornosti, izdvajanje i prestanak službe te ostala statusna pitanja pripadnika Oružanih snaga. No, on je star desetak godina i nužno je usklađivanje s Ustavom, sa zakonom, međunarodnim ratnim i humanitarnim pravom te općim i posebnim pravilima postupanja. Stoga je danas pred nama ovaj prijedlog Zakona o službi u Oružanim snagama RH. Predloženim zakonom propisuje se načela i posebnosti u službi u Oružanim snagama. Primjerice, uz brojna ograničenja i obveze vojne osobe, službenici i namještenici imaju i određena prava i povlastice. Plaće vojnih zaposlenika u prosjeku su donekle više nego plaće u sličnim civilnim zanimanjima. Ovim zakonom se uređuje plaća, dodaci na plaću i druga materijalna prava djelatne vojne osobe. Plaća djelatnih vojnih osoba sastoji se od osnovne plaće i dodataka na plaću, dodaci na plaću su dodati koje ostvaruje djelatna vojna osoba za posebne uvjete vojne službe te za deficitarna zvanja i struke. Vojne postrojbe, uprave i ustanove imaju različito određen početak i kraj radnog vremena, ali svi rade 8 sati na dan. U određenim situacijama osobe na službi u oružanim snagama obavezne su raditi i prekovremeno. Upravo je tu nastajao problem u plaćanju prekovremenih sati i plaćanju odštete po tužbama, te će se to ovim prijedlogom promijeniti. Zakonom se predlaže urediti radno vrijeme, odmore i dopuste. Neka od ograničenja koje opisuje ovaj zakon su djelatnoj vojnoj osobi, državnom službeniku i namješteniku nije dopušteno obavljati samostalnu gospodarsku ili profesionalnu djelatnosti. Vojne osobe nemaju pravo na sindikalno organiziranje i nije im dopušten štrajk, te im nije dopušteno članstvu u političkim strankama. Mnoge poslove i zadaće u Oružanim snagama obavljaju žene, njihovom položaju u Oružanim snagama trebalo bi doprinijeti ustrojavanje Odbora za ravnopravnost spolova. Profesionalni razvoj djelatnih vojnih osoba temelji se na neprekidnom usavršavanju, na obuci i izobrazbi uspješnim obnašanjem dužnosti, te promaknućem u viši čin, što također opisuje ovaj zakon. Zakonom o službi u Oružanim snagama RH uređuje se i područje vrlo, vrlo važno područje sudjelovanja pripadnika Oružanih snaga RH u mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu, propisivanjem prava i obveza osoba upućenih u operacije, potpore miru i drugih aktivnosti u inozemstvu najdulje na rok od 4 godine. Između dva upućivanja osoba mora proći najmanje 2 godine. Na kraju ovaj zakon propisuje da djelatnoj vojnoj osobi služba može prestati po sili zakona na temelju osobnog zahtjeva nakon isteka roka na koje je primljena u službu ili otkazom, nakon proteka probnog rada vojnika i sporazumom. Djelatne vojne osobe prestankom djelatne vojne službe dobivaju častan ili nečastan otpust. Propisuje se u kojim se slučajevima dobiva nečastan otpust i koje posljedice takav otpust proizvodi, te i kako doprinosi stegi i ugledu Oružanih snaga. Prijedlog ovog zakona nema podlogu u politici, nego je podrška reformi i razvoju Oružanih snaga RH. On predlaže uređenje školovanja i zapošljavanje službe u Oružanim snagama, ali istovremeno pojačava stegu i raspolaganje u tim snagama. Dva čitanja otvaraju dodatan prostor za dijalog. Klub zastupnika i zastupnica SDP-a podržava ovaj prijedlog. Hvala.
Repliku iznosi Davor Božinović.
Evo, samo kratko. Gospođa Petrović, koju ja izuzetno cijenim, je, mislim da je rekla da je u vrijeme donošenja zakona već i onako bio izvjestan naš ulazak u NATO. Ja bi iz razloga povijesne istine ukazao na činjenicu da to nije bilo baš tako izvjesno. Samo ću spomenut neke od izazova sa kojima smo se u to vrijeme suočavali od onih općih uvjeta koje znamo iz pregovora s Europskom unijom koje smo morali proći i kad je NATO u pitanju, zatim određene naše unutarnje proturječnosti vezane za invaziju na Irak, vezane za članak 98. izuzeće američkih vojnika od nadležnosti međunarodnog kaznenog suda. I iznad svega niske, rekordno niske potpore koja je nekoliko godina bila u Hrvatskoj kad govorimo o podršci članstva u NATO-u. Hvala Bogu da nas je ona preko 60% i to već nekoliko godina. Međutim, u svakom slučaju ja pozdravljam vaš stav i zalaganje i u ime kluba SDP-a za jačanje parlamentarne, parlamentarnog nadzora nad ovim sustavom jer to je i bio sustav moje diskusije u ime kluba HDZ-a.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Sandra Petrović. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo gospodine uvaženi zastupniče Božinović. Ja također cijenim izuzetno vaš rad i vaše lobiranje za NATO kada smo ulazili unutra. Ja moram reći kad su bile izmjene i dopune Zakona o obrani 2007. godine, to je bilo to vrijeme na koje sam se referirala da je bio već izvjestan ulazak Hrvatske u NATO. To nisu zapravo moje riječi nego su to riječi ministra Rončevića koji je u to vrijeme bio ministar obrane, dakle on je govorio o vrlo izvjesnom ulasku Hrvatske u NATO prilikom predstavljanja zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obrani. Hvala vam lijepa.
Klub Hrvatskih laburista i stranka rada i poštovani zastupnik Mladen Novak.
Poštovani potpredsjedniče i uvažena zamjenice ministrica. Ja ću ponešto drugačije od svojih prethodnika. Stanje u oružanim snagama RH je primjereno potrebama otprilike kao što i vrijeme održavanje ove rasprave prikladno ovoj temi, ali doduše točka dnevnog reda nije stanje u oružanim snagama nego je ajmo reći pravni okvir za buduće djelovanje, pa ću nešto i oko toga. Pa se između ostalog propisuje da nadležnosti Hrvatskog sabora koje se navode u članku 5. Stavak 2 su između ostalog: "Sabor odlučuje o visini i strukturi sredstava za financiranje obrane na prijedlog Vlade RH." Stvarno formulacija koja je više nego korektna. Međutim i upitno je dal bi neka druga uopće mogla tu nać svoje mjesto ali s obzirom na stvarno stanje možda bi bila prikladnija da Sabor potvrđuje visinu financijskih sredstva u skladu sa obavezama koje RH preuzela. Mislim da je primjerenije stvarnom stanju nego ova koja piše u zakonu, mada znam da ovakva u zakonu mora bit. Mislim da čak postoji ona treća koja bi mogla se uvrstit, koja bi bila možda još bliža istini, a to je da Sabor prima na znanje informaciju o visini financijskih sredstava za financiranje obrane koji su mu odredili svjetski centri moći. To otprilike bi bilo ono što je stvarno. E sad malo još o ovom djelu koji samom tekstualnom. Prava i obveze državljana RH u članku 20. stoji: " Žene, vojnici, obveznici ne podliježu novačkoj obvezi i obvezi služenja vojnog roka", zatim stavak 3. "Žene koje imaju znanje i vještine potrebne oružanim snagama podliježu obvezi služenja u pričuvnom sastavu". Ja nigdje nisam u tekstu našao o kakvim znanjima i vještinama je riječ pa mi je to malo onako da ne kažem ostavljeno previše na slobodu. Mislim da bi se tu dalo nešto barem malo uobličit, približit o čemu je uopće riječ. Zatim članak 26. se propisuje služenju ugovornoj pričuvi pa tako stavak 3. govori o mogućnosti iznimnog sklapanja ugovora sa nerazvrstanim pričuvnikom. Koje su to iznimne mogućnosti i tko i temeljem čega donosi ovu odluku? U daljnjem tekstu se navodi da će uvjeti i kriteriji odrediti ministar pravilnikom, ali kakve su to uopće iznimne mogućnosti da se ima potreba sklapanja ugovora sa osobama koje nisu služile vojni rok i nisu bile na dragovoljnom vojnom osposobljavanju. To su recimo ovako dvije stvari koje su mi baš onako usput zapele za oko, al mi je više zapelo za oko rasprava koju sam ovdje čuo. Gdje se hvali i ministar je to u svojim najavama ovog zakona konstatirao da ne postoji mogućnost osnivanja sindikata, ne postoji mogućnost članstva u političkim strankama, da će se regulirati da nema plaćanja prekovremenih sati i tako još neke stvari iznosim svoj stav. Nema zapreke da netko bude član političke stranke ako on nije politički organiziran. Zbog čega netko ne može biti član političke stranke. On samo ne može politički nastupati, a ovo ja mislim da zadire debelo u neka druga prava. Sindikalno organiziranje, zbog čega nekome zabraniti? I onda još plus toga nema pravo na prekovremeni rad, što smo dobili s tim, kako dolazi uopće do prekovremenog rada? Na vrlo jednostavan način, nemate dovoljan broj izvršioca i onda imate potrebu za prekovremenim radom. E sad ćemo im zakonom zabraniti i mi ćemo se pohvaliti kako smo mi to fino uredili i šta imate, imate nezadovoljne ljude, a zbog čega? Ajmo ako želimo imati, ministar je izašao par puta u javnost sa stavom želi modernu vojsku tipa u onom pozitivnom smislu legije stranaca, nešto elitno a s druge strane tim ljudima elementarna prava uskraćuje. Zamjenica ministra je rekla iskustvo nam govori, Deset godišnje iskustvo, pa normalno kad drugog iskustva nemam. Desetgodišnje iskustvo, na nekom ste nešto zabranili, i to me podsjeća na onu priču o magarcu koji nije dobio riječ. Taman kad se naučio gladovat onda je crko. Pa nemojte to dozvoliti ovo nije definitivno nit je human a nije ni u korist oružanim snaga ovih zakon. Stvarate nezadovoljne ljude unutar sustava, a nema potrebe za tim. Jednostavno nema potrebe, obzirom na ovo primjereno doba o ovoj temi ja sam sa svojim izlaganjem završio. Hvala vam lijepo.
U ime kluba HDSSB-a Dražen Đurović. Nema ga, klub gubi pravo na raspravu o ovoj temi. U ime kluba HNS-a Petar Baranović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Sabora. Poštovana gospođo zamjenice ministra, poštovani uporni i izdržljivi kolegice i kolege. Rijetke su rasprave kada se složim, možda je ovo čak i prva u mojih godinu i nešto dana kada se složim barem u nečemu sa svim prethodnim govornicima. Za početak da kažem da će klub HNS-a podržati prijedloge ova dva zakona zato što su to promjene zakonske odnosno novi zakonski akti koji nastoje pratiti vrijeme i promjene okolnosti u kojima funkcioniraju Oružane snage RH, promjene pristupa obrani RH, isto tako i okolnosti načina i služenja Oružanim snagama RH. O čemu se radi ako uđemo malo u povijest nastanka oružanih snaga i ona iskušenja koja u određenim okolnostima i režimima su te oružane snage imale onda znamo da je njihov početak bio nažalost u onim najgorim specifičnim okolnostima ratnih djelovanja u kojima čitav niz funkcija oružanih snaga nije mogao biti ni transparentan niti pod kontrolom civilnog društva. Bilo je to vrijeme embarga, bilo je to vrijeme realno normalno vojnih tajni i pristupa pravim i realnim informacijama i stanju stvari samo najužeg dijela ljudi koji su odgovarali za vođenje obrane zemlje. Međutim, u postranom vremenu naravno da je počelo dolaziti do promjena i u doba donošenja aktualnog Zakona o obrani ovog dosadašnjeg koji je doživio nekoliko novela mi smo imali individualni pristup obrani odnosno nije bilo nikakvog članstva u savezu kao što je NATO pakt, nije bilo mogućnosti onog što nas čeka sutra, a to je sudjelovanje u zajedničkim vojnim snagama EU i taj zakon jednostavno nije ni predvidio takve situacije, nije predvidio mehanizme odlučivanja, nije uopće pravno prepoznavao takvu vrstu vojnog djelovanja. I naravno da se slijedom svih tih promjena koje su se događale političkih promjena, stvorila potreba za novim reformiranim odnosno izmijenjenim zakonom jer današnji pristup obrani koji RH ima je zajednička obrana zajedno sa zemljama partnerima. Preuzete su samim tim i međunarodne obaveze sudjelovanja u ratnim operacijama, mirovnim operacijama. Sve to donosi čitav niz različitih protokola koji treba pravno popraćeni i različitih načina donošenja odluka. Obadva zakona su jako opširna i trebalo bi jako puno vremena za ulaziti u detalje. Vidi se da su jasno definirani mnogi pojmovi, mnoge stvari, jasno je definirano šta to predstavlja zapravo obranu RH, o kojim se sve varijantama mogu koristiti Oružne snage RH, tko od bitnih čimbenika predsjednika Republike, predsjednika Vlade, ministarstva, Sabora, glavnog stožera u kojim varijantama donosi koje odluke, koje se odluke donose u supotpis u kojim okolnostima, šta se događa kada Parlament u eventualno zbog izvanrednih okolnosti nije u funkciji. Niz stvari je detaljno razrađen u ovom zakonu ali moram reći da mi je rasprava uvaženog kolega Božinovića otvorila jednu temu koja je vrlo interesantna i koja ima svoje povijesno uporište u razvoju Oružanih snaga RH. Vratit ću se na to ratno vrijeme. U tim okolnostima nije bilo možda u nekim situacijama ni izbora. Nabavljalo se sve i svašta, bez jasnog koncepta, bez standardizacije opreme jer se nabavljalo ono što se moglo nabavljati ispod banka što mi Dalmatinci kažemo na crno, čak su i neke vlade pale radi toga, poslije završetka Domovinskog rata, ne naša nego koliko pamtim argentinska. Nabavljali su se i sustavi visokovrijedni sustavi koji su aktualni i dan danas poput komponenti sustava S 300, ali taj kaotični pristup koji je bio uvjetovan možda i objektivnim okolnostima, a vrlo izvjesno i vidljivo i subjektivnim donosio je i određene ogromne štete ne samo financijske prirode nego i političke prirode RH jer nabaviti ne znam samo dio komponenti jednog puka protuzračne obrane sustava S 300, a ne nabaviti komandni centar i radar, to je onako bilo oprostite mi na izrazu pacerski. Tko je to potpisao? Ne znamo. i pod kojim okolnostima je potpisao? Ne znam i ne bih se želio baviti špekulacijama. Ali danas nismo u tim okolnostima, danas djelujemo u okviru jednog saveza u kojem je većina zemalja ojačala snažno ulogu civilnog dijela u nadzoru i upravljanju njihovim oružanim snagama. Danas gotovo u ovom vremenu kolanja informacija da i nema vojne tajne. Nije nikakva tajna koliko Lovaca presretača danas redimo imaju nama susjedne zemlje, koliko ima borbenih oklopnih vozila, koliko imaju teških tenkova, koliko imaju topova, to se zna. Za neke čak u svoje doba dok mi je to bilo aktualno znao sam i na pamet podatke. U toj situaciji, a pokazalo se da u mirnodopskom vremenu imamo slabosti, podsjetit ću na procjenu nabava Patria pa sada razmišljam o tome da nam je ne znam 126 vozila previše, pa hoćemo li prodati, gospođa TAfra zna o čemu se razmišlja, pa onda metnemo u srednjoročni plan koji donese ovaj Sabor, opremanja oružanih snaga, stavimo brojku od 75 glavnih borbenih tenkova onda shvatimo da nam je 18 ispravno, pa razmišljamo hoćemo li ove rashodovati, nećemo li rashodovat. Onda krenemo u nabavu tih Patria pa kupimo dvije raketne topovnjače klase Helsinki kojima je glavno borbeno sredstvo RBS 15 raketni sustav. More, more, u međuvremenu u Hrvatskoj je doživio ono što se kaže istek resursa. I evidentno je nažalost, ja sad tu moram generalno … naravno to se ne odnosi sad isključivo na ovaj, pogotovo ne na ovaj saziv jer je prekratko ova garnitura, ali kad se pogleda u zadnjih 10 godina kvaliteta u planiranju, opremanju, donošenju odluka, načinu nabave, minolovac koji se opremao u grebenu 10 godina, ja sam ga u tom periodu dva tri puta posjetio tako da svjedočim kako se radi sporije nego Keopsova piramida. Sve to otvara potrebu da se raspravi o toj ideji, da u najmanju ruku saborski Odbor za obranu ima značajniji uvid u to što se događa, kako se potpisuje i tko potpisuje. Jer činjenica je jedna, osim dvije tri nabave naoružanja koje nisu doživjele, recimo eskadrila pilatusa kad se kupovala i ovi ruski helikopteri zadnji kad se s Rusima prebijalo dug, gotovo sve značajnije nabavke vojnog naoružanja i opreme u Republici Hrvatskoj su bile popraćene skandalima. Kao što je rekao kolega Božinović, neki su i sudski procesi još uvijek u tijeku, neizvjesnog ishoda. I to stvarno otvara potrebu da parlament koji ima ključnu ulogu, koji donosi i potvrđuje iznose potrebnih sredstava, koji donosi čak i odluku o eventualnoj obvezi služenja vojnog roka prema ovom prijedlogu zakona, koji donosi niz bitnih odluka, odluku o slanju vojnika izvan granice Republike Hrvatske da bi taj parlament trebao jednako tako imati upliva i u ovom dijelu. Isto tako, ideja koja se tiče Vijeća obrane o većem prisustvu, mada je predviđen predsjednik Sabora kao član Vijeća obrane mislim da nije loša ideja da i određeni broj, da li jedan ili dva člana parlamentarnog Odbora za obranu, saborskog Odbora za obranu budu dijelovi tog Vijeća za obranu. U konačnici, kolega Novak je obrušio se na neke stvari koje su specifične u vojnoj službi, ne bih ulazio s njim u polemiku i nema ga, međutim postoji objašnjenje zbog čega je došlo u ovom dijelu koji se tiče služenja u Oružanim snagama do nekih promjena, a to je činjenica da je vojni poziv specifičan i da se može razgovarati o plaćanju prekovremenih sati, eventualno kad se ispuca onaj fond radnih sati koji svaki zaposlenih u Republici Hrvatskoj ima, ali vojni poziv nije takav da možete doći na posao u 7 ujutro i ići u 3 ure doma, to jednostavno nije tako, nije čak ni naš, evo 11 sati manje dvije minute, a mi pričamo zapravo o temeljnim stvarima koje se tiču nacionalne sigurnosti i u tom dijelu se s Novakom moram složiti. Za kraj u najkraćem, dobro je da je ovakav zakon predmetom uobičajene rasprave, da ima dva čitanja, da imamo vrijeme u kojem ćemo promisliti, prespavati, u kojem će imati i predlagatelj zakona vremena ove neke stvari i detalje koje je čuo tijekom ove rasprave kasne možda izanalizirat, a klub HNS-a će u svakom slučaju podržati prijedloge ova dva zakona. Hvala na pažnji.
Replika, zastupnik Davor Božinović.
Hvala. Ja bih se samo kratko osvrnuo na ovo što je gospodin Baranović govorio o ulozi parlamenta. Naime, ja polazim stvarno od toga i vidi se iz ove diskusije da svi imamo zajednički cilj i ovo je trenutak, Zakon o obrani se ne mijenja baš svakih par mjeseci ili svake godine. Ovo je trenutak da kad govorimo o parlamentarnom nadzoru, a vjerujte to je tema i ta rješenja su prisutna gotovo u svim zemljama, ja sam evo kad smo pregovarali o mogućoj kupnji zrakoplova zajedno sa Bugarima i Rumunjima, oni imaju parlament koji odlučuje o nabavci. Dakle ne govorimo samo o Njemačkoj ili o starijim demokracijama europskim. Ovo je trenutak stvarno da se tu pozicioniramo i kao država i kao parlament na tragu najboljih rješenja. Nitko nije imun od nepravilnosti u sustavu, zvao se on Šveđanin ili Finac, pitanje je koliko zakonodavac ostavlja prostora. Na zapadu je taj prostor sve i uži.
Druga replika, Mladen Novak.
Hvala lijepa. Kolega Baranoviću rekli ste riječ je o specifičnom zanimanju. Je, ali iskreno rečeno sva su zanimanja specifična, a sindikalno udruživanje postoji u drugim vojskama u Europi pa prema tome ako ste na to aludirali taj dio je i u drugim vojskama riješen na taj način. Što se tiče prekovremenih sati, reagiram isključivo na osnovu podataka koje sam dobio od ljudi koji su ostvarili i po 240 sati mjesečno. Mislim da je to već dovoljan podatak sam po sebi da dolazi do 240.
Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Kolega, nisam aludirao na sindikalno udruživanje. Dotakao sam se upravo ovog što ste vi spomenuli u drugom dijelu vaše replike. Pitanje sati, da, ja se slažem s vama ukoliko je neto odradio odista 240 sati u jednom kalendarskom mjesecu ili u nekom vremenskom intervalu obračunskom u kojem se obračunava satnica, da treba ostaviti prostor, a u konačnici zakonodavac je predvidio određene dodatke u ovom zakonu za profesionalne vojnike. Međutim, imamo i situacije kad vojnik mora zbog specifičnosti zanimanja provesti 48 sati u kontinuitetu. Tad se to može riješiti određenim brojem slobodnih dana nakon toga i ispoštovat se mjesečna satnica. I ne možemo svaki put kad u jednom danu prebaci osmi sat, deveti sat tražiti a takvih je slučajeva bilo. I Ministarstvo obrane je bilo izloženo nizu sudskih sporova. To gospođa zamjenica ministra zna. To znamo i mi koji smo u saborskom odboru, jer je ministar iznio brojke koje su frapantne, koje jednostavno ne možete vjerovati da smo sebi kao država dopustili da na takav način neracionalno rasipamo sredstva koja su nam opet nužna da bi neke elementarne potrebe Ministarstva obrane, odnosno Oružanih snaga bile ispoštovane. O tom dijelu sam razmišljao. Inače pobornik sam maksimalnog poštivanja prava i vojnika kao i ostalih građana Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Pojedinačna rasprava kolega Zvonko Milas.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođo zamjenice, kolegice i kolege. Nema nas baš previše. Pa ja ću napomenuti ono što sam rekao i na odboru a i u svom klubu da iskreno nije mi drago što ova dva zakona idu paralelno, dakle što se događaju istovremeno. I na koncu čak smo ovdje u ovo vrijeme objedinili raspravu o oba. To mi stvara nekako dojam da već unaprijed smo odlučili Zakon o obrani bit će takav kakav će bit i s njim ćemo donijet Zakon o oružanim snagama koji će bit takav kakav će bit ovaj bez obzira da li će nekakav amandman prihvatiti ili neće. Dakle, već smo unaprijed rekli, a jedan bez drugog ne mogu. Dakle, Zakon o službi u Oružanim snagama definitivno mora bit usklađen sa Zakonom o obrani. No, dobro. Sam po sebi Zakon o obrani, odnosno službi u Oružanim snagama potrebno je uskladiti sa svim promjenama koje su se dogodile u obrambenom sustavu posljednjih 10 godina uvažavajući činjenicu dakle da smo već četiri godine članice NATO-a i da ćemo uskoro ove godine, ako Bog da, postati članica EU. Možda smo još mogli odrediti nekakve procedure i mehanizme recimo ako smo, da smo odredili sustav obrane u miru, pa ne znam sustav obrane za eventualno ratno stanje na nacionalnoj odnosno u sklopu međunarodne organizacije. Možda bi to bilo dobro. Nova zakonska rješenja, dakle morat će, moraju omogućiti definitivno depolitizaciju vojske. Ono što sam rekao na odboru, ponovit ću opet. Ja mislim da sama definicija, da plan uporabe Oružanih snaga predlaže ministar obrane da ne ide u tom smjeru. Ja mislim da to nije. Dakle, po meni mogu se složit sa činjenicom da sam možda i ja dalje konzervativan u vojničkom smislu. Ali mislim da načelnik Glavnog stožera, dakle struka da mora biti ta koja predlaže plan uporabe Oružanih snaga ako će ga provodit, a onda ga mora i predložit. Jer ministar je politička osoba, dakle osoba koja dolazi iz političke stranke. I mislim da tu ne bi trebalo bit rješenje na ovaj način. Na koncu koliko sam vidio iz zakona Predsjednik Republike Hrvatske kao vrhovni zapovjednik raspoređuje određeni broj visokih časnika, dakle admirala i generala ali je u odnosu na stari zakon to neznatan broj. Sve drugo raspoređuje ministar obrane pa po tome ispada da ministar obrane koliko sam vidio imenuje na dužnost zamjenika načelnika Glavnog stožera ne znam zapovjednika učilišta itd. što opet na neki način odaje dojam da, netko će reći da je to civilni, demokratski nadzor, po meni možda čak i opet smjer koji se zove politizacija. Otprilike to možemo usporediti na način da ministar Jovanović odredi ne znam tim rukometaša i da ga izborniku Goluži da on to rješava dalje, recimo što nije problem. Jer mi svi vjerojatno mislimo da možemo složiti rukometni tim bolje nego bilo koji izbornik. Ali u složenom sustavu kao što su Oružane snage, dakle gdje struka po meni mora doći posebno do izražaja nisam siguran da je to jednostavno. Na koncu, kada se govori o uporabi Oružanih snaga, odnosno djelovanja u pomoći država od saveznica to nije regulirano osim što je u članku 49. navedeno da je samo upućivanje zahtjeva za pomoć u obrani država saveznicima, ali nije rečeno mogu li se i pod kojim uvjetima dijelovi Oružanih snaga dodijeliti stranom zapovjedništvu, odnosno s tim u vezi kakav je prijenos ovlasti i koja su ograničenja za djelovanje Oružanih snaga, dakle država saveznica na teritoriju Republike Hrvatske. Slično je i u situacijama kada Oružane snage djeluju, dakle u situacijama spašavanja itd. Dakle sa Državnom upravom za spašavanje. Po meni oni se ne bi trebali prilagoditi zahtjevima koje ima državna, dakle središnja služba za spašavanje nego mislim da bi trebali imati svoje planove i te planove usklađivati dakle sa planovima državne. Ja mislim da vojska, odnosno da Oružane snage moraju imati svoja pravila i sve ono dakle, planove pa i za uvjete odnosno i za namjenu koja se zove spašavanje i za sve drugo. Dakle, ne samo za vojno djelovanje. Navedeno je da načelnik Glavnog stožera čak je rečeno, dakle dobio ovlasti punog zapovijedanja. Pa ja se s tim slažem. To je tako navedeno u zakonu, ali s ovim što sam ja malo prije naveo, dakle u smislu plana uporabe, predlaganja itd. nisam siguran da je to doslovno tako. To je tako de jure papirnato, ali de facto on je dobio odgovornost, a o zapovijedanju nisam siguran da li je to baš tako. Po meni on je dobio samo veliku odgovornost, a sve drugo je na neki način kroz kompilaciju njegovih ne znam ovlasti i svega drugog prije mu je nametnuto, dakle, prije mu je nešto samo dano nego da sam odnosno da je sama struka to kreirala na način kako ja mislim da bi trebalo biti. Jedan od primjera je recimo da nigdje nije navedeno što će se dogoditi, odnosno što je s ovlastima koje se tiču ne znam na koga prenijeti može recimo načelnik ovlasti što se tiče školovanja budućih časnika? Dakle, kakvi će to časnici biti ako struka recimo neće imati nikakvog utjecaja na njihovo školovanje? To je recimo jedan od primjera koji po meni jednostavno treba razmišljati o tome. I previše je bitan ovaj zakon velim da, i ovo što je rekao gospodin Božinović, mislim da bi trebali i kroz Odbor za obranu nekako pokušati ujediniti sve snage. Bilo bi šteta da u drugom čitanju opet imamo ne znam primjedbe koje bi dovodile do toga da zakon ne bude izglasan konsenzusom. Jer nije to zakon ne znam o trošarinama ili bilo čemu, to je Zakon o obrani, odnosno Zakon o službi u Oružanim snagama koji jednostavno se mora donijeti nekakvim općim konsenzusom. Što se tiče drugog dijela, znači službe u Oružanim snagama, dakle važi ono što sam rekao i za prvo. Da znamo Zakon o obrani možda bi mogli lakše govoriti o samoj službi, odnosno o zakonu. Prvo ono što bih predložio dakle tiče se ljudi vojnika, vojnih osoba. Mislim da bi im trebalo omogućiti da potpišu dakle prijedlog 3+5+5 mislim da je to kratka granica za biti u vojsci. Ako se prvi ugovor potpiše sa 22 recimo što je izvjesno, dakle on može odraditi trogodišnji ugovor i recimo još četiri petogodišnja. Drugim riječima, trebamo omogućiti 20-godišnju barem karijeru, odnosno najviše do 45 godina starosti jel'. Samim time trebalo bi mu omogućiti ono što danas cijeli napredni svijet poznaje i što na neki način prakticira, i drugu karijeru. Mislim da bi i vojska i cijeli sustav dakle institucije državne uprave mogli tu razmisliti. Dakle, mi imamo puno primjera jer školovani vojnik, dakle koji je završio najviše vojne škole i radi u sustavu koji je vjerojatno najsloženiji sustav koji uopće postoji šteta ga je jednostavno do 45 godina izgubiti za društvo i pustiti ga da plahuta ne znam nekim marginama kad se može iskoristiti što će biti i njemu i cijelom društvu ono više nego dobro i korisno. Može ga se iskoristiti kroz sve ono što je radio, kroz obrazovanje koje ima. Tako da mislim da jednostavno kroz evo te neke primjere mogli bi možda unaprijediti velim i karijeru i sve ono što uz to ide. Što bih još mogao reći? Ono što sam već rekao, dakle mislim da se treba dati mogućnost načelniku Glavnog stožera ako je on predlagatelj dakle predsjedniku države nije mi jasno da onda ne može predlagati i ministru obrane recimo za promicanje za činove, za imenovanja na dužnosti. Mislim da mu se, dakle da se struci treba dati veće ovlasti. Nešto slično kao što je bilo u starom Zakonu o Oružanim snagama jer ako nema struke onda ne znam kako će ubuduće Oružane snage kako će to izgledati. Hvala lijepa.
Pojedinačna rasprava. Kolega Ante Babić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Zakon o obrani srećom ide u dva čitanja, ne ide po hitnom postupku jer ono što sam uočio možda je dobro ispraviti do drugog čitanja a nastavno na kolegu Milasa da se ne bismo ponavljali u ove sitne sate izreći ću samo određene primjedbe koje je možda dobro ispraviti. Ocjena stanja i osnovna pitanja koja se uređuju predloženim zakonom te posljedice koje će donošenjem zakona proisteći nigdje se u tekstu ne spominju posljedice koje će donošenjem zakona proisteći. Možda predlagatelj sam očekuje da svatko za sebe zaključuje o navedenim posljedicama. Mislim da ih je trebalo jasno istaći. Člankom 3. stavkom 8. ovlast zapovijedanja i nadzora je pravo i odgovornost zapovjednika za izdavanje zapovjedi podređenima i kontrolu njihove provedbe. Umjesto riječi kontrola vjerojatno treba stajati riječ nadzor. Članak 4. teme i dokumenti na području obrane su strategija obrane RH i vojna strategija RH, strateški pregled obrane, dugoročni plan razvoja Oružanih snaga RH i plan obrane RH. Strategija nacionalne sigurnosti je izvor smjernica za izradu svih strateških i zakonskih dokumenata u području nacionalne sigurnosti i obrane. U sustavu obrane oni uključuju strategiju obrane, strateški pregled obrane i dugoročni plan razvoja Oružanih snaga RH. Kako je jedan dio njih već izrađen, odnosno u novom su ciklusu izrade bez nove Strategije nacionalne sigurnosti obrane jasno je to samo govori kako se još uvijek nismo kao država jasno odredili o ključnim pitanjima i postavkama u području nacionalne sigurnosti. U prijedlogu zakona nigdje se ne spominje Strategija nacionalne sigurnosti pa ni u kontekstu sudjelovanja MORH-a u njenoj izradi. Mišljenja sam kako se radi o prevažnom dokumentu i on u tom kontekstu na odgovarajući način treba biti zastupljen u ovom zakonu. Člankom 4. točke 2. kaže se vojna strategija RH je konceptualni dokument kojim se podrobnije razrađuje vojna sposobnost Oružanih snaga definira Strategijom obrane RH te definira struktura Oružanih snaga načela organizacije i uporabe Oružanih snaga. Glava 4. Oružane snage u Poglavlju 2. – Uporaba Oružanih snaga članci od 38. do 56. definira uporabu Oružanih snaga u određenim situacijama. Iz navedenog se zapravo može zaključiti da je plan uporabe Oružanih snaga RH konceptualni dokument kojim se podrobnije razrađuju načela uporabe Oružanih snaga za situacije koje se odnose na članke od 38. do 56. Smatram da je potrebno definirati plan uporabe Oružanih snaga RH kao što su definirani temeljni dokumenti u području obrane u članku 4. Također, nije jasno zašto u obavljanju inspekcijskih nadzora inspektori nisu ovlašteni pregledavati dokumente koji se odnose na plan uporabe Oružanih snaga RH, a ovlašteni su pregledavati sve druge dokumente koji se odnose na obranu, to je po članku 87. Najvjerojatnije postoji za to razlog, ali bi ga zbog boljih razumijevanja i problematike uporabe Oružanih snaga RH na određeni način trebalo navesti. Posebice jer u članku 45. stavak 1. piše kako u uporabi Oružanih snaga odlučuje Hrvatski sabor, predsjednik republike, predsjednik Vlade i ministar obrane i u skladu s Ustavom i ovim zakonom. Vezano za članak 9. za službu za spašavanje o čemu je govorio i gospodin Milas, zapravo za razliku od postojećeg zakona u ovom prijedlogu unutar Vijeća za obranu nema ravnatelja državne uprave za zaštitu i spašavanje. Smatram kako i u najmanju ruku potrebno obrazložiti zašto nije predložen s obzirom na važnost ove institucije u području nacionalne sigurnosti. U članku 13. vjerojatno tehnička pogreška: "Ministarstvo obrane obavlja poslove koji se odnose na, između ostalog stavak 19. vojno pomorske poslove i poslove vojnog zračnog prometa." A to isto stoji u članku 15. "Glavni stožer u okviru Ministarstva obrane obavlja poslove koji se odnose na vojno-pomorske poslove i poslove vojnog-zračnog prometa." Članak 13. i članak 15. definiraju iste poslove što upućuje na određeni paralelizam u sustavu, pretpostavljam da se ovi poslovi obavljaju kako na razini Ministarstva obrane tako i na razini glavnog stožera. Ali svatko s određenim ovlastima, pa predlažem da se u tekstu zakona naznači ova razlika. U članku 19. a o čemu je i gospodin Novak, čini mi se: "Govorio žene koje imaju posebna znanja i vještine potrebne oružanim snagama podliježu obvezi služenja u pričuvnom sastavu." Nije razvidno u kojim se to posebnim znanjima i vještinama radi, možda se one negdje i propisane, a ako jesu onda bi trebalo navesti o kojem se aktu radi. Članak 63., bitno kako ja dolazim iz jedinica lokalne samouprave, a znam da je bilo određenih problema vezano za ovu problematiku. Oružane snage iznimno mogu pružati pomoć lokalnoj zajednici, institucijama civilnog društva u provedbi humanitarnih projekata i projekata od općeg interesa. Prilikom provedbe aktivnosti stavka 1. ovog članka ne smiju se narušavati načela slobodnog tržišnog natjecanja. Za razliku od važećeg zakona koji ne regulira pitanje pružanja pomoći lokalnoj zajednici i institucijama civilnog društva u provedbi humanitarnih projekata i projekata od općeg interesa ovaj prijedlog omogućuje odgovarajuće reguliranje ovog vrlo osjetljivog područja. Naravno najbitnije je voditi brigu da se ne naruše načela slobodnog tržišnog natjecanja. Provedbeni propisi na temelju ovlasti u članku 120. iz ovog zakona donijet će se u roku od 6 mjeseci od danas stupanja na snagu ovog zakona. Možda bi bilo korisno kada bi se izradio popis svih provedbenih propisa jer se jedan dio njih ne može odgovarajuće iščitati iz ovog prijedloga zakona. I zaključno, da ne duljim, prihvatljivo je uređeno područje dužnosti i prava državljana u obrani i uporabi Oružanih snaga. U nekim dijelovima je možda preopćenit, komunikacijski i informacijski poslovima, a u nekima je predetaljan, vojno-policijski poslovi. I bez obzira što za provedbu ovog prijedloga zakona nije potrebno osigurati dodatna financijska sredstva kako stoji u državnom proračunu Republike Hrvatske bez odgovarajućeg financiranja obrambenog sustava značajno će se narušiti prije svega sustav vojne obaveze, a zatim i dijelovi Oružanih snaga koji se podvrgavaju programima opremanja, obuke i spremnosti o čemu je govorio i gospodin Božinović u ime kluba HDZ-a. Hvala lijepa.
Posljednja pojedinačna rasprava kolega Miroslav Tuđman.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo zamjenice ministra obrane. Vi ste na početku u svom uvodnom dijelu rekli da se ovaj zakon donosi sa motivom modernom poimanju obrane, nove političke realnosti, kolektivnoj obrani, kretanju ka parlamentarnom sustavu i to je ono što svakako treba pozdraviti. Međutim, ako je tome tako onda se postavlja pitanje zašto prvo nismo raspravili ono što je tome trebalo prethoditi, a to su strateški dokumenti kojima se definiraju upravo ovi koncepti jel bez njihovog definiranja to su jedna opća mjesta koja, na koja smo svi suglasni. Ali kada dođe do njihove, da kažem operacionalizacije ili razmatranja onda vjerojatno će nastati dosta velike razlike. Zato čini mi se da je trebalo i u ovom zakonu, kao i u onim prethodnima koje smo danas raspravljali, da smo imali strategiju energetskog razvoja, da smo imali strategiju eksploatacije rudnih zaliha Hrvatske ili da imamo ovdje u najmanju ruku strategiju razvoja Hrvatske, strategiju nacionalne sigurnosti, strateške smjernice razvoja oružanih snaga onda bi smo tek mogli znati, ne samo dobre namjere, u što ne sumnjamo, nego u koliko će biti u ovoj, učinkovit ovaj zakon i što sve taj zakon podupire. Drugi element koji po mom mišljenju ovdje bi trebao biti, a to je kao i za svaki drugi zakon koje sve raspravio ovaj zakon, kakve su sve bile primjedbe, koje su sve primjedbe prihvaćene od predlagača. Isto tako ako bi smo željeli nastaviti jednu tradiciju i Ministarstva obrane i Hrvatske vojske trebalo je, ne znam pretpostavljam da nije, ali trebalo je sazvati i bivše generale i admirale i reći da čuje se i njihovo mišljenje o tome, jer je to dobra praksa u demokratskim zemljama. Što se tiče ukratko, s obzirom na vrijeme koje sada već je tako podmaklo, dozvolite samo telegrafski nekoliko napomena u vezi onoga što je ovdje rečeno ka kretanju ka parlamentarnom sustavu. Mislim da bi bilo dobro predložiti da zakonodavac, da predlagač u zakonu uvrsti kao članove vijeća za obranu, da ne čitam sad koje su sve zadaće vijeća s obzirom da predsjednik Republike kao vrhovni zapovjednik ima svoje savjetnike za obranu, savjetnik predsjednika Republike za obranu, savjetnik predsjednika Republike za nacionalnu sigurnost da bi bilo dobro ovdje i onda predsjednike odbora za obranu i odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost uvrstiti s obzirom da su to u pravilu mjesta za oporbu. Na taj način bi se ovi ključni dokumenti i odluke donosile sa konsenzusom u većoj mjeri sa konsenzusom jer se upravo radi o sustavima koji ne trpe tako velike turbulencije i promjene tijekom vremena a na ovaj način bi se ta recimo te moguće turbulencije ublažiti. U ovom članku 14. ima jedna odredba koja meni osobno se čini, ne znam zašto odredba da je načelnik glavnog stožera glavni savjetnik, vojni savjetnik predsjednika Republike. Ne znam zbog čega je to, kad je i onako načelnik glavnog stožer u izravnoj komunikaciji i imenuje ga predsjednik republike. Prema tome zbog kontinuiteta i kritičnosti bilo bi dobro da glavni savjetnik ne bude i načelnik glavnog stožera pogotovo što tu može doć načelnik glavnog stožera se može mijenjati a glavni savjetnik u tom slučaju ne mora. Pretpostavljam da ovdje kao član vijeća se spominje savjetnik predsjednika Republike za obranu, ne znam dal je to glavni savjetnik ili nije, pretpostavljam da nije, ali onda to treba vidjeti, ako se to razdvaja da pretpostavljam to tamo i ide. E sad nešto što se tiče ove modernog poimanja obrane. Imate s obzirom na vrijeme dozvolite samo načelno jednu opasku. U Članku 41. kažu "Glavne grane oružanih snaga su dijelovi oružanih snaga u okviru za izučavanje zadaća u određenim geografskim prostorima, kopno, more, zrak." To nije sporno. Međutim bilo koji elementarni udžbenik, danas nacionalna sigurnost ili bilo čega će vam reći da zemlje u 19. i 20. stoljeću koje su imale dominaciju na kopnu, moru i zraku su dominirale svijetom a zemlje u 21. stoljeću koje imaju dominaciju informacijskom prostoru te vladaju svijetom. I tak kad to gledate onda ono dalje što je išlo vidi se da odredbe kad se tisuće prekršajnih odredbi oko prava i odgovornosti ili pak onih komunikacijskih sustava zaštite podataka, onda se kaže čito ovako: "Ako snima netko iz zraka bez dopuštenja, ili ako zračne snimke ne pošalje na pregled." Zvuči ta odredba arhaično s obzirom na suvremene tehnologije kojima se to radi ili kaže se u članku 116. "Ako obrađuje i prenosi podatke o obrani koji su klasificirani i određenim tako dalje, ako nemamo ovu odredbu jednoga modernog poimanja informacijskog prostora, odgovornosti oružanih snaga za taj prostor i ako znamo da naše oružane strane nemaju takav ustroj da se bave i informacijskim ratom pa to ne rade kad su u misijama u svijetu, onda bi barem to na neki način trebalo naznačiti s obzirom da ne znamo da li se to mislilo ili nije mislilo, a po ovome nema tih znaka naznaka da se o tome vodi računa a opet kažem to je pitanje strateških dokumenata pa ne znamo dal je to mišljeno ili nije. I na kraju čisto usput još i ovo da će država odnosno da će se posebnim aktima riješiti koji dokumenti mogu ili ne mogu ići na upravni spor. Vjerujem da jedno vrlo elegantno rješenje za državu ili za Ministarstvo obrane ako hoćete ali pitanje u koje to mjeri dobro rješenje za one djelatnike, službenike ili namještenike, i zato je onda pitanje ako se ide na takvu redukciju, i tu redukciju mogućnosti a vjerojatno se ide zbog toga što su ipak ti koji su se žalili uspjeli u većoj mjeri dobiti te sporove onda je pitanje stvarno zašto nemaju ti ljudi pravo na sindikalno organiziranje koji bi štitili ta njihova prava jel imamo jedan sustav koji daleko u većoj mjeri operativniji kao što je Ministarstvo unutarnjih poslova a ovo jasna stvar govorimo o mirnodopskom djelovanju a ne ratno, pogotovo što pretpostavljam da će i taj dio otklona morati biti prije ili kasnije prihvaćen da stoji ona odredba iz 91. Već godine da nema političkog djelovanja u vojsci i Ministarstvu obrane ali da je članstvo u strankama nespojivo sa pripadnošću oružanim snagama, to naprosto većina zemalja dopušta tako da je to jedan prostor ako hoćete kako god hoćete nazvat, demokratizacije ili tih odnosa pa će ako neće biti u ovom onda će bit vjerojatno u nekoj drugoj izmjeni Zakona o obrani. Hvala.
Hvala lijepo. Zaključno zamjenica ministra obrane, gospođa Višnja Tafra. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Hvala najprije bih željela zahvaliti svima vama koji ste ostali zajedno sa mnom u ovoj sabornici do ovih kasnih sati i zaista vam hvala na svim primjedbama koje ste nam uputili. Odmah mogu s ovog mjesta reći da prihvaćamo kao predlagatelj inicijativu da se na Odboru za obranu razmotri prije Konačnog prijedloga zakona još jednom tekst i da ga međusobno pokušamo uskladiti. Ministar obrane zajedno sa mnom kada smo bili na Odboru za obranu smo već tada prihvatili to, za one koji nisu bili da znate da smo taj prijedlog usvojili. Jednako tako se slažem da pitanje obrane nije pitanje političkih stranaka nego bi definitivno trebalo biti pitanje konsenzusa u ovom Visokom domu jer ipak riječ je o obrani RH. Ja sada budući da je ovako kasno neću se upuštati u nekakva pojedinačna obrazloženja na pitanja koja ste postavili izuzev onih koja su me nekako taknula, zahvaljujem i saborskom zastupniku gospodinu Božinoviću na sugestiji o tome da vidimo veću ulogu Parlamenta i definitivno ćemo razmotriti prijedlog da u Vijeće za obranu uđe i predsjednik saborskog Odbora za obranu ili još neko drugi u njega. Vidjet ćemo što ćemo u tim razgovorima i s vama a i s ostalim koji sudjeluju u donošenju ovog zakona do kojeg rješenja ćemo doći. Ono što je gospodin Novak rekao da nažalost pitanje prekovremenog rada je pitanje premalog broja djelatnih vojnih osoba. Ne mogu se složiti s tom njegovom tvrdnjom iz razloga što pitanje prekovremenih sati, a gospodin Baranović mu je na to već saborski zastupnik odgovorio, pitanje prekovremenih sati nije pitanje malog broja ljudi nego pitanje prekovremenih sati odnosno sati u kontinuitetu više od 8 sati je pitanje djelatne vojne službe. Prema tome, vi ne možete neku osobu koju ste poslali na izvršavanje vojne vježbe ili ste ju poslali na gašenje požara povući sa nekakvog mjesta tako jednostavno nakon 8 sati službe da biste na njegovo mjesto doveli drugoga. To vjerujte u vojnoj službi je nemoguće ali to ne znači da osobi neće biti uračunati njeni sati provedeni na radu. Mi smo samo naglasili da će drugačijim načinom preraspodjele radnog vremena osobe imati na drugačiji način rada broj sati koji im je inače zakonom dozvoljen. Prema tome, zakonom ako ste ga čitali predviđeno da će osobe moći budući da je riječ o dvojnoj službi biti jedno vrijeme na intenzivnoj obuci koja traje toliko vremena, ali nakon toga će jedno vrijeme moći provesti slobodne, znači moći će provesti kod kuće. To radno vrijeme nam je jednako tako i Ministarstvo rada dozvolilo da ga preraspodijelimo jer uistinu je riječ o vojnoj službi. Nadalje, gospodin Milas nam je ovdje spočitnu ja ću tako reći, plan uporabe oružanih snaga i njegov prijedlog da predsjedniku Republike plan uporabe podnosi ministar obrane. Ja ću samo reći na to da je to inače praksa u svim demokratskim zemljama upravo iz razloga jer ministar obarane u ovoj funkciji je nadzor i kontrola. Prema tome, predlagat će ga ministru obrane sigurno načelnih glavnog stožera međutim budući da je riječ o planu uporabe, a uz plan uporabe vam je uvijek vezano i trošenje novčanih sredstava na taj način ministar obrane je sigurno taj koji neće ni iz bilo kog razloga onemogućiti ali će jednako tako nadzirati i kontrolirati plan uporabe. Da se prihvatio koncept odmah ću vam odgovoriti, znači postojalo je još jedno razmišljanje oko toga, a to je značilo da su oružane snage pristale na to da se uvede još jedan dokument koji se zove koncept uporabe oružanih snaga, onda bi taj prijedlog bio drugačiji. Međutim kako nismo postigli suglasnost oko toga ostalo je ovo ovako zakonsko rješenje i pretpostavljam u prijedlogu da će tako u našem prijedlogu ostati i do kraja. Što se smanjenih ovlasti načelnika glavnog stožera tiče uistinu mislimo da nisu smanjene ovlasti načelnika glavnog stožera. On je definitivno ostao na pozicijama koje je imao bez obzira na poimanje svakog od vas. Za ove pojedine daljnje primjedbe preko stenograma ćemo ih pregledati i pokušat ćemo ih pažljivo razmotriti. Gospodina Babića vidim da me pokušava pogledati nije me ništa odnosno nisam mogla pratiti apsolutno sve vaše primjedbe ali pokušat ću ih preko stenograma. I da ostalo je još jedno pitanje, svi ste postavili pitanje zašto, koje posebno znanje i vještine žene moraju imati. Pa evo npr. liječnice, znači osoba koja je liječnik mogla bi u pričuvnom sastavu u kategoriji pristanka svoje volje biti ona osoba koja bi kod nas mogla biti angažirana. To vam je odgovor na to. budući da oružane snage već ovog trenutka imaju manjak liječnika, a to ima nažalost i zdravstveni sustav RH, a oružane snage imaju povećanu potrebu. Netko je ovdje spomenuo strategiju nacionalne sigurnosti, gospodine Babiću vi, znači strategija nacionalne sigurnosti nije pitanje Zakona o obrani, nažalost to mogu reći samo ju spominje u sadašnjem zakonima je spominje Zakon o sigurnosnom sustavu znači ona nije predmet ovoga. Da li je trebala biti donijeta prije ona pa iza nje ovi obrambeni zakoni, možemo o tome raspravljati. To je za jednu znanstvenu i akademsku raspravu. Znači da li je strategija nacionalne sigurnosti kao takva trebala ići, ona se već dugo donosi. Mi više s ovim nismo mogli čekati zakonima jer su oni prioritet ali jednako tako slažem se i sa gospodinom Tuđmanom da strateški dokumenti su ono što prvo treba donijeti. Međutim ovdje se postavljalo pitanje što je jaje ili kokoš, znači da li sada donijeti novi Zakon o obrani kojim će se definirati koji su to temeljni i strateški dokumenti pa će iza njih doći u ovaj Sabor nešto što je za nas izuzetno važno, a to je dugoročni plan razvoja koji usvaja Hrvatski sabor. Nažalost, dugoročni plan razvoja koji je do sada bio usvojen se pokazao kao nešto što nije bilo provedivo iz razloga što su se dogodile ekonomske prilike u zemlji koje su onemogućile da se on kao takav provede. Evo još jednom vam zahvaljujem na vašoj raspravi i uistinu ćemo pregledati sve vaše primjedbe i nastojat ćemo ih u najvećoj mogućoj mjeri prihvatiti. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Sada u 23 sata i 25 minuta imamo još dvije replike. Mladen Novak.
Hvala lijepa. Ma iako niste spomenuli ni članstvo u političkim strankama ni pravo na sindikate pretpostavljam da to ne znači a priori odbijanje, a što se tiče radnog vremena postoji još radnih mjesta u Republici Hrvatskoj koji rade preko 8 sati i po redovnom, između ostalog i ove kolege ovdje rade po 12 sati, policija, medicinske sestre, željezničari. Puno toga ima šta radi puno više od ne samo 8 sati nego recimo znam ljude koji rade u kontinuitetu 72 sata, iza toga imaju slobodne sate. Ali ako netko ostvaruje preko 240 sati mjesečno onda to jesu prekovremeni sati. Hvala.
Druga replika, Zvonko Milas.
Pa evo ispričavam se što oduzimam vrijeme, ali samo kratko radi nadam se uskoro susreta na odboru, vezano za plan uporabe. Nitko nema ništa, ja nemam ništa protiv dapače da ministar bude taj dakle i nadzor i suglasnost i sve, ali po meni ne može plan proći bez načelnika glavnog stožera. Ako će ga on provodit onda ga treba i predložit, a bez ministra naravno ne može proći, bez njegove odluke i suglasnosti to je naravno. Civilni nadzor, novci i sve drugo.
Zaključujem raspravu i prekidamo sjednicu. Sutra ćemo početi u 9,30 Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Prekršajnog zakona. Hvala lijepa.
Prijedlog zakona o obrani, prvo čitanje, PZ br. 243, rasprava o prijedlogu je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. "1. Prihvaća se Prijedlog zakona o obrani. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona." Molim da se izjasnimo tko je za predloženi zaključak? Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Utvrđujem da je većinom glasova, 121 glas za, 3 glasa protiv i 1 suzdržanim glasom donesen predloženi zaključak. Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici u Hrvatskom saboru, nastavljamo sa radom na plenarnoj sjednici Hrvatskog sabora. Na redu je - Prijedlog zakona o dopunama Prekršajnog zakona, prvo čitanje, PZE br. 226 Predlagatelj zakona je Vlada RH. Prijedlog zakona primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuje se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona članci 144.do 150. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe, Odbor za lokalnu, područnu samoupravu. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja uvodno dati obrazloženje? Da. Poštovani ministar Orsat Miljenić. Izvolite ministre.