… [[Upadica se ne čuje.]] Jel' ovo za prvu točku? … [[Upadica se ne čuje.]] Prije prelaska, ajde izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege dužnost mi je intervenirati u ovom trenutku zato što je u prvom dijelu radnoga dana na naše klupe došao jedan naputak o primjeni Zakona o radu. Na njega ne reagiram kao bivši pušač nego kao stručnjak na ovom području i moram reći sljedeće: Naputak ima puno nedostataka i previše koincidira sa datumom svog izdanja, današnjim datumom. Naputak ne treba propisivati ono što je zakon već propisao člankom 63. stav 3. a taj je članak propisao zabranu pušenja u radnim prostorijama i prostorima. Nadalje, radni kabineti ne mogu biti izuzeti iz zabrane pušenja jer spadaju u radne prostore i moram reći da je cijeli zakon konotiran u funkciji zaštite nepušača, a ne u funkciji pogodovanja pušačima. Dalje, treće. Terasa ispred Velike vijećnice jer moram biti solidaran sa svojim kolegama pušačima. Terasa ispred Velike vijećnice nije adekvatno uređena kao prostor za pušenje, obzirom da se radi o otvorenom prostoru. Predlažem da se do uređenje tog prostora i neki drugi prostori dozvoli, u nekim drugim prostorima dozvoli pušenje. Nadalje, treba reći da Zakon predviđa kaznu od 100 kuna za radnike koji se uhvate na radnom, na mjestu, da puše na mjestu gdje to nije dozvoljeno. To su te strašne kazne o kojima govorimo u naputku. I zadnje, za praćenje i provedbu ovog naputka ne može biti zadužena straža Hrvatskog sabora već predsjednik, potpredsjednici Hrvatskog sabora, predsjednik i potpredsjednici radnih tijela Hrvatskog sabora, predsjednici klubova zastupnika i tajnik Hrvatskog sabora. Straža to jednostavno ne može raditi. Hvala.
Hvala lijepa. Ovako, ovo je sve van, van našeg Poslovnika. I sad vi otvarate raspravu, javlja se drugi i sad mi možemo ... ... [[Upadica se ne čuje.]]
Ovo je samo u dobroj namjeri ...
To je ...
.. da se učini ...
Ok, zahvaljujemo na dobroj namjerama, sve je to lijepo bilo i čut, ali sad ne znam što gospodin Kajin želi ...
E sad ćete čuti. Isto tako u najboljoj mogućoj namjeri, uvaženi gospodine potpredsjedniče. Nikada se nije dogodilo da se o reviziji gospodarstva razgovaralo ili progovaralo u Velikoj vijećnici Hrvatskog sabora, a da nisu bile televizijske kamere uključene. Odnosno, da nam je bilo onemogućeno, odnosno da je hrvatskoj javnosti bilo onemogućeno praćenje rasprava zastupnika po ovoj točci dnevnoga reda. I stoga vas ja doista molim da se iskoristi autoritet predsjednika Sabora, gospodina Šeksa, ne znam vaš ili nekoga trećega, nas zastupnika, i da se pokuša Hrvatskoj radioteleviziji prenijeti ovaj apel. Da su oni obvezni tu točku dnevnoga reda glede dobrih običaja uredno prenositi.
Hvala lijepa. To je općenito rečeno sve na mjestu. Naravno da mi želimo da naša javnost čuje posebno važne točke dnevnoga reda i pokušat ću najprije prenijet predsjedniku Sabora, a onda i založit se osobno da vaš apel bude, prijedlog vaš da bude prihvaćen. Evo. Sada, budući da je gospodin Hrelja sve ovo iznio, a kako se približava proljeće, terasa može bit svaki dan sve ugodnija pa do daljnjih rješenja možemo se služit terasom, a kad zahladi onda ćemo tražiti drugi prostor. Ja mislim da je to dobro rješenje.
Kolegice i kolege nastavljamo sa sjednicom. Prema dnevnom redu danas ćemo obaviti glaslovanje. Prvo zastupnik Račan u ime Kluba SDP-a. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, u ime Kluba tražim stanku od pola sata zbog teškog incidenta koji se dogodio malo prije na sjednici Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Kao što ste vi tražili gospodin predsjedniče na zahtjev Kluba SDP-a. Na toj sjednici ovoga Odbora na dnevnom redu je bilo davanje mišljenja sukladno članku 290. Poslovnika Hrvatskoga sabora o oduzimanju riječi zastupniku Staziću sa vaše strane je on iznosio dok je on govorio regularno u okviru svoje rasprave. Na sjednici, dakle, na kojoj se raspravljalo o toj točci dnevnog reda član Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav i u isto vrijeme predsjednik Odbora za zakonodavstvo je teško uvrijedio zastupnika Stazića kvalificirajući ga da je problematičan i da je njemu potrebno liječenje. Što je previše, previše je! Klub SDP-a ne može prijeći preko toga. Veći problem bio praksa koju vi inaugurirate oduzimajući riječ zastupniku ako vam se ne sviđa što govori. Dok u isto vrijeme tolerirate vi i drugi koji predsjedaju ovom, sjednicama Sabora druge zastupnike ukoliko eventualno napuštata temu koja je na dnevnom redu. Ovaj incident malo prije na sjednici Odbora je težak, tako ga kvalificiram. Tražim stanku da vidimo šta ćemo dalje. Hvala lijepo.
Ja kolega Račan ne oduzimam riječ nekome zato što mi se ne sviđa njegova rasprava, nego ako se u okviru Poslovnika ne izlazi iz teme. Poštovani zastupnik Lesar.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče, u ime Kluba Hrvatske narodne stranke ja isto tražim pola sata stanke jer smo jutros na sjednici Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav morali dati mišljenje i svoj stav o onome što je jučer bilo u ovoj sabornici. Okolnosti i način rasprave i kvalifikacije izrečene od jednog člana Odbora spram jednog saborskog zastupnika daleko su teža povreda Poslovnika i uljudnog ponašanja od onoga što se ovdje jučer desilo i smatramo da u stanci moramo dogovoriti o našem načinu daljnjeg sudjelovanja u radu. Hvala.
Povreda Poslovnika poštovani zastupnik Boras.
Pa gospodine predsjedniče pozivam se na članak 209. Poslovnika, gospodin Račan tražiti je stanku potpuno je krivo interpretirao riječi koje sam izrekao na Odboru na Ustav i Poslovnik. Ja sam tada u dva navrata govorio i jasno sam rekao da u istupima gospodina Stazića povodom kojih smo raspravljali na Ustavu, na Odboru za Ustav i Poslovnik povezivati izvješće državne revizorice za 2002. godinu i smjenu ravnateljice Zavoda za zapošljavanje nema nikakve veze. U drugom navratu sam rekao ako netko dovodi to u svezu to je vrijeđanje zdrave pameti ili je taj za liječenje ili sam ja lud. Prema tome, to je prava interpretacija i to sam ja rekao.
Zastupnik Rožić u ime Kluba HSP-a.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, u ime Kluba HSP-a također tražim stanku od pola sata u svezi sa ovim što je do sada rečeno u ime drugih klubova i to samo pokazuje koliko je bila potrebna, naš Prijedlog deklaracije o slobodnom izražavanju mišljenja o kojem ćemo glasovati. Hvala.
Kolega Tomčić, izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče. Pridružujem se ovim zahtjevima i u ime Kluba HSS-a također tražim stanku od pola sata.
Kolega Radoš.
U ime Kluba LIBRE također zbog istih razloga tražim stanku od pola sata.
Kolega Čehok.
U ime Kluba HSLS-a i DC-a i mi smatramo da je potrebno utvrditi okolnosti što je točno rečeno premda kada bi se govorilo o liječenju mnogi bi se u tome mogli nači. Zato onda smatram.
Kolega Bebić izvolite.
U ime Kluba, u ime Kluba HDZ-a tražim stanku od 5 minuta.
Kolega Milinović ispravak netočnog navoda kome?
Pa uvaženi zastupnik Račan je, ja sam se javio, ja sam se javio na vrijeme.
Izvolite.
Ja sam se javio u vrijeme dok je uvaženi zastupnik Račan govorio.
Izvolite.
Uvaženi zastupnik Ivica Račan je rekao da predsjednik Hrvatskoga sabora oduzima riječ onome kome se on sviđa ili ti ne sviđa. A zbog hrvatske javnosti i zbog Hrvatske televizije koja nije prenosila direktno kada je govorio uvaženi zastupnik Stazić istina je da je predsjednik Sabora 3 puta upozorio uvaženog zastupnika Stazića da ne govori o temi i o točki dnevnog reda i nakon toga je oduzeo riječ.
Određujem stanku u trajanju od 30 minuta. Dame i gospodo nastavljamo sa radom. Molim u ime Kluba SDP-a poštovani zastupnik Mato Arlović. Izvolite.
... [[Govornik je naknadno uključen]] na sjednici Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav dogodio se incident na kojem je naš kolega član Odbora za Ustav, predsjednik Odbora za zakonodavstvo izgovorio riječi: “Kolege zašto branite čovjeka koji je problematičan i za liječenje” aludirajući i misleći na kolegu Stazića čime je po našem sudu teško uvrijedio kolegu Stazića i prekršio pravila ne samo Poslovnika nego i uljuđenog ophođenja u, na sjednici Odbora i među zastupnicima i inače među građanima. U povodu toga poštovane kolegice i kolege Klub zastupnika SDP-a cijeni da u posljednje vrijeme su sve neujednačeniji kriteriji obzirom na poslovničke odredbe i parlamentarnu praksu o tome kako se kod vođenja sjednice kako se vodi sjednica spram pojedinih zastupnika ovisno o tome tko vodi sjednicu i ovisno o tome tko govori pa čak i iz koje strane dolazi? Smatramo da takva praksa koja se počela polako i ušuljava polako u naš dom nije dobra i da bi trebalo sasvim sigurno učiniti sve što je u našoj moći da se ona promijeni. Mi posebice moramo podsjetiti na činjenicu da je kritičko mišljenje jedno od temeljnih zapravo oruđa kojima ... [[Govornik se ne razumije]] sredstava kojima raspolaže opozicija u odnosu spram pozicije i u odnosu spram tema o kojima se raspravlja. Naglašavamo i tu činjenicu da poziciji mora biti u interesu da opozicija sa kritičkim mišljenjem što više opservira pojedine točke dnevnog reda jer time htjeli to mi priznati ili ne htjeli na indirektan način upozorava i poziciju na određena ponašanja, djelovanja ili nedjelovanja koja nisu u interesu Republike Hrvatske ili u interesu nacije odnosno koja nisu u interesu konkretnog slučaja. Iz svih tih razloga Klub zastupnika SDP-a oštro se protivi i osuđuje izrečenu izjavu navedenog kolege s jedne strane, s druge strane predlaže i traži, zahtijeva da se održi proširena sjednica Predsjedništva Hrvatskog sabora zajedno sa predsjednicima klubova zastupnika o načinu vođenja sjednice i da se i naravno radnih tijela Sabora i da se na toj proširenoj sjednici ne samo to raspravi, zauzmu stajališta i o ujednačenoj praksi oko provođenja Poslovnika ne samo oko poslovničkih odredbi ako je potrebno da se eventualni pojedine poslovničke odredbe preispitaju i u tom pogledu dopune i dorade ako je to potrebno i ako se tako ocijeni. Naravno ukoliko ne bi moglo ili ne bi došli u poziciju da Predsjedništvo prihvati ovaj naš prijedlog ne preostaje nam ništa drugo, a mislimo da nije dobro da o tome baš moramo na Parlamentu raspravljati kao kroz posebnu točku, ali ćemo se morati opredjeliti onda i za takvu raspravu u takvoj situaciji u kakvoj se mi sada nalazimo jer treba napomenuti. Ovo su prvi ozbiljniji incidenti koji se dešavaju u vezi sa parlamentarnom praksom s jedne strane i s druge strane pravo zastupnika da govore u Hrvatskom saboru kao predstavničkom tijelu i najvišoj zakonodavnoj vlasti. I u takvoj situaciji treba podsjetiti da pored točaka koje su do sad imali pred nama stoje vrlo ozbiljna vremena na kojima će biti i takvih vrlo osjetljvih i opipljivih političkih točaka o kojima će se raspravljati i o nacionalnim i državnim interesima Republike Hrvatske i šta će biti tada kada se zapravo političkim jezikom puno više bude govorilo da li će se tada osporavati i upozoravati, oduzimati riječ i ne samo zastupnicima nego i predstavnicima klubova da podsjetimo da je jedan puta predstavniku Kluba zastupnika SDP- a bila oduzeta riječ u ovoj, u ovom domu, da je bila pokušana oduzeti riječ i drugim predstavnicima klubova pa primjerice i jučer kolegi Letici kada je govorio u ime Kluba zastupnika HSP-a. Mi moramo također reći da ne prihvaćamo neslane šale ili upadice jer smatramo ih previše ozbiljnim povodom ove točke koja, koja se dogodila jutros od strane, prilikom istupa kolege Čehoka koji je naknadno zapravo, dodatno uvrijedio veliku većinu zastupnika u Hrvatskom saboru rekavši da ima još zastupnika koji su za liječenje. Mi iz tog razloga tražimo da predsjedavajući naknadno oko ove izjave gospodina Čehoka, gospodinu Čehoku izrekne primjerenu mjeru koja je Poslovnikom propisana dakle opomenu. I posebice se zahvaljujemo predsjedniku Odbora jer smo naknadno saznali, Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav s obzirom da sam i ja svjedok ovog incidenta ali smo napustili sjednicu svi zastupnici opozicije te smo naknadno saznali da je reagirajući na ovo što je dotični zastupnik izgovorio istom dodijelio opomenu. Hvala mu što je poštivao Poslovnik. Hvala vam lijepa.
... [[Govornik je naknadno uključen]] Poštovani zastupnik Lesar.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Na jutrošnjoj sjednici Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav bilo je od nas zatraženo da damo mišljenje da li je jučerašnje oduzimanje riječi zastupniku Staziću bilo u skladu sa Poslovnikom ili ne? Na temelju članka 210. uz ocjenu da se u svojoj raspravi udaljio od teme o kojoj se raspravljalo. Jedino što je bilo rečeno od nas članova na jutrošnjoj sjednici Odbora je bila tvrdnja da je kolega Stazić raspravljajući o izvješću Državne revizije doveo u neposrednu vezu nalaz i mišljenje s čelnom osobom institucije o kojoj je govorio. I ništa više. I ništa oštrije ne upotrebljavajući nikakve ni teške riječi niti pak tražeći nastavak konflikta čak je i kolega Arlović ponudio rješenje koje, ja bih ga mogao nazvati kompromisno. Nakon toga kolega Boras se po drugi put javio za riječ i zaista nas je pitao, nas članove Odbora zašto branimo ili štitimo čovjeka koji je za liječenje? Ja u prvi mah nisam mogao razumijeti zašto tako pitanje nama se upućuje, o čemu se radi? I napustili smo sjednicu. Poslije smo čuli da je predsjedavajući, predsjednik Odbora izrekao opomenu kolegi Borasu. Kolega Boras je pokušajući opravdati svoju rečenicu upao i u drugu pogrešku krivo citirajući svoje riječi na sjednici Odbora. Ne znam zašto i očekivao sam barem ispravku koja, odnosno ispriku koja bi možda i ublažila ovu mučnu situaciju. Zbog toga smatram da bi predsjednik Hrvatskog sabora i kolegi Borasu trebao izreći opomenu, a isto tako i kolegi Čehoku jer njegova izjava u obrazloženju tražnja razloga stanke zasjedanja nije ništa manje u onom rangu koji se desio i na sjednici Odbora. I smatram da pod hitno na sjednici Predsjedništva Sabora treba postići maksimalni napor da dođe do dogovora o načinu vođenja sjednica i rasprava jer svaki saborski zastupnik u raspravi pojedinačnoj ima svojih 10 minuta. U tih 10 minuta malo više tolerancije, strpljenja i podnošenje drugačijih mišljenja neće naštetiti ugledu Sabora u hrvatskoj javnosti, neće našetiti demokraciji i parlamentarizmu čak štoviše mislim da će u tome pomoći. Dakle radi se o tih deset minuta koje saborsski zastupnik može ustati i odšutiti ako svaka rasprava može proglašenja udaljavanje od teme. Zbog toga apeliram na predsjednika Sabora da na sjednici predsjedništva sa klubovima predsjednicima klubova, prije nove sjedenice krajem travnja pokušamo postići dogovor. Hvala.
Zahvaljujem. Klub zastupnika HSPa.
Poštovani predsjedniče Šeks, ministrice i ministri, koeglice i kolege, mislim da je sitaucija ne neki način ipak stretna jer nismo glasovali o prijedogu deklaraicje kluba HSPa o slobodnom izraažvanju mišljenja uvjerenja i stavova koji smo preldožili i koja je obavljena rasprava u kasnim satima preksinoć praktkički kada mudre sove počinju loviti miševe i to praktički malo je ljudi i gledalo. Znači mislim da bi samo trebalo olabaviti stranačku stegu, jer koliko smo mi zaključili nitko nije bio protiv te deklaracije. Ja sam došao u ovaj Sabor iz akademske zajednice gdje je po logioci stvari stupanj snošljivosti nešto veći i primjetio sam da će se možda dogoditi neke nevolje ukoliko se ne kultivira snošljivost. Vidite kako je ona zarazna dovoljan je ovaj incident pa ipak i uvaženi profesor i pedagog Čehok na neki način ponese ga ta situacije. Ne samo to. Nego član Odbora za spračavnje sukoba interesa mr. Petar Marija Radelj u današnjim novinama također sa nekin način indirektno na temelju sugestije nekoga člana odbora upućuje u psihijatriju. Vi morate znati da u hrvatskom društvo to je jedino komunističko rduštvo gdje niljke bilo zloupotrebe psihijatrije i to je veliki kompliment hrvatskim psihijatrima među kojima ima i nmekoliko ljudi o ovoj dvorani. i u tom smislu snošljviost jedna tegobna stvar naime snositi znači nositi se sa drugačijim uvjerenjima, raspoloženjima, ideološkim usmjerenjima i zbog toga što opći pojam inteligencije nije pokrivao snošljivost kao jedan tegobni sociopsihološki fenomen, osmišljen je koncept emocionalne inteligencije. Ja vas uvjeravama kada sam ja došao u klub HSPa to su sve ljudi mlađi od mene puno iskusniji ali vidio sam da neki bi takoeđr reagirali ma mah imaju prirodnu potrebu ako te netko uvrijedi da ga nekako središ. U tom smislu mislim daje ovaj incident koji se dogodio kolegi Staziću a ja imam veliku iskustvo nošenja sa rdugim situacijama. Ja ću kazati ono što sam preksinoć akazao, skicirati ću to bogatstvo taj pluralizam diskurizvnih praksi u ovom Saboru koji je određen ako hoćete dobi, spolom, profesijama ideološkim i stranačkim pripadnostima. I mi se moramo naučiti da kroz taj produktivni odnos toga silnog retoričkog bogatstav dođemo do općega dobra. Dakle ja ću skicirati te osnovne retoričke strategije, na sljedeći način. Postoji jedan hiperpolemički dijaletički mobli bi kazati turistički diskurs kojeg prakticira puno stariji članova SDPa i neki stariji članovi HDZa koji su bili u SDPu. odnonso u KPJ. Zatim postoji konspirativni disidentski diskurst koji i meni nije stran jer mi disidenti smo bili na neki način progođenik, uvijek imamo osjećaj da nas netko naduzire, priskušuje pazi na nas. Postoji narodnjački pučki diskurst, zasnovan na retoričkim podvala i naprdaljkama. Takvog više u ovom saboru nema i to je veliko postignuće. Postoje znanstveno prosvjetiteljski diskurst kojem više ne pripada kolega Čehok, govorim o slobodi izražavanja. Tu su dr. Ivo Josipović, dr Ivo Banac, dr. Toči Tadić, Zlatko Kramarić, Miroslav Rožić i drugi. Postoji lilječnički dijagonostičko terapijski diskurst postoji zdravo razumski vrlo važni diskurst, potsoje patetično patriotski diskurst, kojim se služimo mi u stanovitim situacijama kad je ugrožena nacija, kada nam dovodi u pitanje netko domovinski rat, kada nam ispručuju generale u Haag. Postoji jedno beskrajno vrijedni iskustveno politički diskurst kojim se služe primjerice predsjednici stranaka, kao što je gospodin Zlatko Tomčić, Ivica Račan, Ante Đapić i neki drugi. Znači to je jedno bogatstvo koje soe ne može obrazovanje nakonaditi. Postoji pučko tribunski diskurst kojim je najbliže uvaženi zastupnik Ivo Lončar a nejvehementniji predstvnici njega bili su pokojnii Stjepan Sulimanac i Josip Pankretić. DAkle mi moramo njegovati to bogastvo, i sada ću se vratiti i time ću završiti da kolega Glavaš. Trebalo vam je dati riječ prije ja znam da ste prestali pušiti i to je velika doprinos i za vaše osobno zdravlje i za kulturu antipušenja ali budite dobri pa. Zadnji puta sam govorio o vrlo vrijednim i sociologijskim istraživanjima strukture moći ponašanja i kvalitete života u kokošinjcima. To su istraživanja vrlo važna jer je svojedobno uvaženi glumac Zlatko Vitez usporeddio ovaj sabor sa Kokošinjcom. Ja ću podsjetiti na ta istražiavnja jer su i kokoške na neki način verbalni profesionalci. Istraživanja su provedena u tradicionalnim kokošinjcima gdje posoje hijerarija moći. Hijerarhija moći gdje kokoške koje su na gornjim štangama su u privilegiranom položaju oni su u nekakvoj vladajućoj poziciji, i po logici stvari one imaju veću moć teže su, bolje kokodaču i imaju rudovitije seksualne života. Kokoše koje su na donjim granicama su to je neka vrsta oporba u kokošinjcima one su vrlo kompliciranim situacijama. međutim, i time završavam, kolege koji mislite da ste u privilegiranim položaju, morate znate ako kokoše pustite iz kokošinjca na slobodno polje i ako se one vrate u kokošinjac i slučajno dođu na gornje štange one se počinju ponašati kao da su u vladajućoj poziciji. IZgube skromnost, izgube kritički odnos prema samima sebi i zbog toga ponižavaju one ispod sebe. I zbog toga vježba snosljivosti vježba emocionalne inteligacije vrlo važna. I vas vrlo iskreno molim da podržite našu deklaraciju o kojoj ćemo ovoga jutra ili u ranim popodnevnim satima diskutirati. Hvala vam na pažnji.
Klub HSSa.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo. Ja ću pokušati nešto pragmatičnije govoriti od mojega kolega prethodnika. Jer smatram da ovdje za slobodu govora se zalažemo u Saboru doduše neki deklarativno a neki stvarno. Mi iz HSSa upravo bi se htjeli stavno založiti za slobodu govora. međutim da ista pravila igre vrijede za sve. Naravno tu je predusna vaša presudna je uloga onoga koji ovdje predsjedava. A mislim da je najlošiji primjer u našem parlamentarom radu kada se netko prekine kada za to, u govoru, kada za to nema razloga. A kada se netko ne prekine kad aza to ima razloga. Dobar primjer je moje izlaganje jučer kada sam govorio o nepotrebnoj političkoj smjeni karijernih dražvnih činovnika i kada sam trvrio zapravo da mijenjamo pomoćnike koje smo nasljeidli iz bivšeg sustava i da nas to košta po čovjeku po onom modelu 6 plus 6 mjeseci oko 100 tisuća kuna. Pa ni teško izračunati 100 takvih ljudi državu košta 10 milijuna kuna a istovremeno gubimo one koji znaju, u koje smo ulagali, koji su se specijalizirali i koji su dobro radili. Prekinut sam, nije mi dato da o tome govorim, a upravo smatram da je to tema o kojoj ne da se ne bi smjelo govoriti nego da se ovdje upravo mora govoriti u Saboru. Drugi primjer se također dogodio jučer kada su uvaženi saborski zastupnici Đakić i Lončar izvan točne dnevnog reda kada smo raspravljali o reviziji privatizacije diskvalificirali klub HSS-a tvrdeći kako član stranke, a pomoćnik ministra poljoprivrede gospodin Josip Hrala obnaša dužnost unatoč tome što je pravomoćno optužen. Najgore u toj čitavoj priči je što su oni znali da je to neistina. Iznosili su neistinu i nitko ih nije prekinuo. To je ta tragedija gospodine predsjedavajući da im nitko nije oduzeo riječ, a kamoli opomenuo tim što su Sabor pretvorili u tužnicu, time što su Sabor pretvorili u sudnicu, time što su diskvalificirali pojedinca, stranku. I ja vas uvjeravam nanijeli popriličnu duševnu bol obitelji gospodina Josipa Hrale. Kako se to ne bi događalo u budućnosti, ja vas molim da vi i oni koji sjede ovdje umjesto vas, više nikad ne dozvolite ovakovu pa čak ni sličnu raspravu. Kao mali doprinos HSS-a tome ja vam za vašu arhivu ostavljam oslobađajuću presudu za gospodina Josipa Hralu i molim da ta tema više nikada ne bude na dnevnom redu. A također vas molim da u sklopu proširene sjednice Predsjedništva Sabora raspravljate i o ovakvim temama koje su značajne. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Hvala lijepa. Klub zastupnika LIBRE. Dok su klubovi nema ispravaka navoda. Dok klubovi govore nema ispravaka navoda.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. U ime kluba LIBRE također osuđujemo ovaj incident koji se dogodio na Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav i mislim da je to primjer kako zastupnici međusobno komunicirajući bez ikakvog političkog supstrata, bez ikakvog političkog sadržaja jedni druge vrijeđaju, odnosno ovdje je to bio gospodin Boras, a zastupnik koji je uvrijeđen gospodin zastupnik Stazić, što znači da se radi o čistoj netrpeljivosti, nesnošljivosti ili nečemu što je još gore. Apsolutno ako nema političkih motiva da se eventualno nekoga u žaru političke argumentacije uvrijedi onda je to dakle gola i čista nesnošljivost i to naravno ne može biti dobro. To ne može biti dobro pogotovo što se događa na razini Hrvatskoga sabora i mislim da je dobro da se ova rasprava danas ovdje vodi, da na neki način takovim tendencijama i takovom ponašanju ako smo u stanju od početka, u samom početku stanemo na put. Stoga ja dakle u ime kluba LIBRE osuđujem takvo postupanje gospodina zastupnika Borasa, ali jednako tako mislim da je to dobra prilika da pokušamo na samom početku rada Hrvatskoga sabora u ovom sazivu vidjeti kako možemo i kako trebamo raditi. Apsolutno se ne slažem sa praksom koja se dogodila ovdje i jučer je jedan zastupnik iz redova opozicije govoreći u ime kluba bio prekidan po procjeni predsjednika Sabora da je on izišao izvan okvira teme. Treba reći dvije stvari, da se to nije događalo u ranijem sazivu Hrvatskoga sabora i druga stvar koja je činjenica, da se to dogodilo u ovom sazivu samo kada su govorili predstavnici opozicije. Da li to znači da predsjedavajući opominje u tom smislu zastupnika samo onda kada mu ne odgovara ono što govori, kad mu politički sadržaj nije u skladu sa njegovim političkim viđenjem o tome treba naravno raspraviti, ali činjenica je da se to u ovom sazivu dogodilo samo kada su u ime klubova govorili predstavnici hrvatske opozicije i u tom smislu apsolutno podržavam prijedlog zastupnika SDP-a koji su podržali predstavnici kluba HSS-a da se na proširenom predsjedništvu Hrvatskoga sabora o tome raspravi. Ako ćemo ući u tu fazu da ćemo odlučivati kada je netko govoreći u ime kluba izišao izvan okvira teme, kada vrši nekakve usporedbe kada je to jučer ovdje čini mi se predstavnik kluba HSP-a govorio, onda mislim da nam nema pravoga izlaza. Ja sam apsolutno protiv toga. Zastupnik govoreći u ime kluba ima pravo izvršiti stanovite usporedbe, korelacije, dijelom otići od same teme da bi na takav način pojasnio, da bi se naravno toj temi vratio i ukoliko to bude slobodna volja predsjedatelja onda dakle to neće biti korak naprijed hrvatskog parlamentarizma nego u to sam uvjeren korak nazad. Prema tome o tome svakako treba raspraviti. Što se ovih pitanja, ove teme koja je inicirala ovu raspravu tiče, osuđujem naravno i one koji kvazi duhovitošću pokušavaju privući pozornost javnosti, koji su uvrijedili ne jednoga zastupnika nego veći broj zastupnika Hrvatskoga sabora i sigurno je da na takav način takovim sukobima šaljemo lošu poruku hrvatskoj javnosti. Šaljemo poruku hrvatskoj javnosti kako svi mi ovdje koji smo izabrani da radimo svoj posao znamo samo raditi tako, šalje se jedna loša slika o hrvatskoj političkoj eliti koja ima zadaću da vodi ovu zemlju pa se onda naravno posebno šalje i poruka kako bi se ostali građani trebali ponašati i što je jednako važno ili još važnije od toga baveći se ovakvim pitanjima mi se ne bavimo pravim pitanjima, onim pitanjima za koje smo rješavanja kojih smo plaćeni i za koja su nas građani izabrali. Uvijek je jedno važnije pitanje u pozadini kada se događaju ovakove stvari i ovakovi sukobi. Danas je to krucijalno pitanje za budućnost Republike Hrvatske, a to je pozicija hrvatske poljoprivrede u budućnosti pogotovo u uvjetima Europske unije u kojoj svaka zemlja zapravo pokušava čuvati i štititi svoju poljoprivredu i umjesto da o tome danas građani Republike Hrvatske čuju što imamo za reći, predstavnici vlasti, predstavnici opozicije, oni koji su predlagali da se o tome raspravlja mi govorimo o ovome i to je zapravo još teža poruka i teža posljedica ovih naših rasprava. Stoga dakle ponavljam u ime kluba LIBRE podržavam da o pitanjima rada Hrvatskoga sabora, o načinima kako što to znači izlazak iz teme, kada se to može eventualno učiniti, a naravno to treba koristiti što je moguće manje da se o tome raspravi na Predsjedništvu Hrvatskoga sabora pa ako je potrebno da se o tome provede i plenarna rasprava da bi u početku rada ovoga saziva nastavili onu praksu koja je bila dobra i da bi ju u tom smislu još poboljšali a ne činili u tom smislu korak nazad. Hvala.
Klub zastupnika HSLS-a DC-a poštovani zastupnik Čehok.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Sve koje su na bilo koji način pozivali me zbog moje izjave upućujem da pogledaju fonogram. Ja nisam govorio o tome da je netko od zastupnika za liječenje i niti sam govorio da su zastupnici za liječenje nego sam rekao da bi se mnogi mogli u tome pronaći s obzirom na činjenicu gospođe i gospodo da i u prošlom sazivu i u ovome nije ovo individualni i izolirani slučaj. Meni je osobno jedan zastupnik neću reći koji, rekao na hodniku pa ti si lud. Takvih izjava, takvih dobacivanja pa između ostaloga, i dobacivanja jednome našem zastupniku, ti si lopov, ti ćeš završiti u zatvoru i drugih dobacivanja ima stalno. Priznajmo to i sebi i priznajmo to hrvatskoj javnosti. Konstantno jedni drugima dobacujemo, jedni druge vrijeđamo, prema tome, ja sam upravo tražeći stanku rekao da bi se mnogi mogli pronaći u tim riječima i uvredama. Jer uvrede, nažalost, pljušte sa svih strana i ne samo ovdje u sabornici nego općenito u javnome prostoru, poglavito u prostoru političke rasprave. Prema tome, nisam mislio na ono o čemu je, kako svjedoče kolege zastupnici, dobacio gospodin Boras gospodinu Staziću nego upravo suprotno, htio sam se založiti da takve prakse više ne bude i da se više niti ne dobacuje. Svejedno je sa stajališta vrline tolerancije kao građanske vrline, svejedno je li to rečeno na sjednici Odbora za Ustav ili je to rečeno na hodniku. Ali je činjenica da neprekidno jedni drugima dobacujemo, da čim izađemo iz dvorane će vas pričekati nekoliko zastupnika koji se s vama ne slažu ili misle oprečno od vas i koji će vam dobaciti pokoju uvredu. Prema tome, budući da je osjećaj uvrijeđenosti inače subjektivan, ja se ispričavam ako se netko osjetio uvrijeđenim time što sam ja rekao, da bi se mnogi mogli pronaći u jednako takvoj praksi. Ja to doista mislim. Da ne spominjem bivši saziv. Jednako tako, gospodo, moram vas upozoriti, vas koji danas imate tako snažan osjećaj za dostojanstvo, gospodo iz LIBRE, recimo. Vi ste imali ministra zdravstva koji je rekao da nije htio zaposliti debelu ženu koja ima 100 kila jer da kako bi to izgledalo u ordinaciji i koji je rekao da što se liječnici bune jer da je njima seks sa medicinskim sestrama seksualna terapija. Gospodine premijeru, to je rekao Vlahušić, niste ga pozvali na odgovornost. Da, da, to, svi se sjećamo što je govorio bivši ministar zdravstva. Prema tome, tada ... [[Pljesak.]] tada nismo imali osjećaj građanske tankoćutnosti i izoštreni sluh za dostojanstvo, ne samo jedne osobe nego mnogih. Danas imamo i ja mislim da je ovo za svaku osudu ako je točno što je rekao gospodin Boras, ja mislim da se on treba ispričati. Ja se uvijek zalažem kao član HSLS-a, kao predsjednik stranke, kao saborski zastupnik za građansku vrlinu tolerancije. Mi se moramo ispričati pa čak i onda kad mislimo da je netko samo subjektivno vrijeđanje, da nismo ništa učinili ako smo uporabili kakvu pretjeranu riječ ili riječ koja bi se mogla pogrešno shvatiti. To je prvo. Drugo, ja mislim, gospođe i gospodo, da je ovo sjajna prilika da u Hrvatskom parlamentu i u našem političkom životu uvedemo sasvim novi mehanizam koji inače postoji prigodom svakoga zapošljavanja. Svi naši građani, bili oni portiri, šumari, liječnici, nastavnici, moraju proći liječničke preglede. Ja vas pitam, gospođe i gospodo, zašto, oprostite zbog čega se ne bi, ne govorim ni o kakvom psihijatrijskom pregledu, govorim o kompletnom liječničkom pregledu. Na kraju krajeva, ministar zdravstva nam sada najavljuje i jamči da ćemo imati besplatne preglede. Ja mislim da bi bilo dobro, ne govoreći o ovome slučaju, dakle, ne mislim sada povodom ovoga, ali mislim da bi ubuduće bilo mudro i da bi bilo primjereno ako svi naši građani moraju proći liječnički pregled, da isto to učine i svi zastupnici. Hvala lijepo.
Klub zastupnika Samostalne demokratske srpske stranke [[Upadica: Povreda Poslovnika.]] Prvo će klubovi govoriti pa onda kolega Radoš [[Upadica: To je nova praksa.]] Povreda Poslovnika. Pa dobro jesmo se gentlemanski dogovorili da se ovdje, da iznose svoja stajališta klubovi? ... [[Upadica se ne razumije.]] Da, da, izvolite kolega Radoš. Izvolite. ... [[Upadica se ne razumije.]] Polako. A nemojte, molim vas.
Gospodine predsjedniče, kada zastupnik zatraži povredu Poslovnika vi ju morate dati bez obzira, kad završi onaj koji je govorio. Prema tome, mislim da ste već sada pokušali povrijediti Poslovnik, na sreću niste. Ali povrijedili ste ga kada niste dali opomenu gospodinu Čehoku koji je govoreći ...
U čemu je moja povreda Poslovnika, kolega Radoš? U čemu je povreda Poslovnika, koji član je povrijeđen?
... [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
Koji članak je povrijeđen?
Taj koji o tome govori.
Hvala lijepa, sjednite.
Trebali ste dati opomenu ...
Hvala lijepa, sjedite. Kolega Pupovac, izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo potpredsjednice Vlade, kolegice i kolege. Ako je jedini relevantan jezik koji mi zastupnici jedni o drugima možemo govoriti anatomski ili zoološki onda će nam biti najbolje, što se mene tiče, da uopće ne govorimo. I s druge strane, ako ćemo mi o ovakvoj stvari koja je evidentno nedopustiva u Saboru, barem što se mene tiče, raspravljati ovoliko i ovako onda ja mislim da ovoj javnosti pokazujemo da nismo u stanju o ozbiljnim stvarima i ozbiljnim pitanjima raspravljati na valjan način. Ako su u ovom Saboru jedine relevantne teme ovakav ili onakav odnos prema Haagu, nečemu što je ustavna i zakonska obaveza ovoga Sabora koji ga je izglasao, ako je jedina relevantna tema pitanje prema Europskoj uniji i nečemu što je neupitan nacionalni interes i Hrvatske i svih drugih država koje nisu unutar Europske unije, iako su to međusobne uvrede, onda će bit najbolje da idemo kući. Jer ljudi sasvim sigurno od tih stvari ne žive nego misle da se te stvari rješavaju po pretpostavci. Pretpostavlja se da u ovom Saboru prostački jezik nije dopušten. Pretpostavlja se, kao što to inače među ljudima koji su odgojeni nije dopušteno. Pretpostavlja se da među ljudima koji su politički ozbiljni i odgovorni u ovoj državi više neće biti jezika o kojima će se podrivati i produbljivati ideološke podjele unutar Hrvatske. Kao predstavnik jedne od nacionalnih zajednica, naravno da želim podržati obnovu povjerenja unutar Hrvatske po svim pitanjima, uključujući i međuetničku razinu, ali ne mogu ne primijetiti da u ovom Saboru bilo izrijekom i ne izrijekom, bilo onim što se kaže jezikom jezika ili jezikom tijela ima vidnog i osjetljivoga ideološkog podvajanja i ideološke netrpeljivosti koja nema nikakve veze sa stranačkim razlikama i stranačkom političkom mišljenju. I, gospodine predsjedniče, ako postoji neka potreba ovoga Sabora u pogledu kulture govorenja onda se, onda je vezana sa tim. I to bi trebalo, o tome bi trebalo voditi računa. I ako je istup kolege Borasa na liniji toga, na liniji medicinske s jedne strane, a na drugoj strani ideološke onda se toga trebamo čuvati i toga se trebamo riješiti. I to jeste nedopustivo.
Klub zastupnika HDZ-a, štovani zastupnik Luka Bebić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolege zastupnici. Osobno i kao predsjednik Kluba HDZ-a ispričavam se gospodinu Nenadu Staziću i molim zastupnika Borasa da se također ispriča gospodinu Nenadu Staziću za izrečeno, neprimjereno izrečenu uvredu u, prilikom i tijekom rada Odbora za Ustav, politički sustav i Poslovnik. Isto tako očekujem da se i drugi zastupnici više manje iz svih stranak ispričaju za uvrede koji su nanijenili na ovaj ili onaj način kroz rad djelovanja na plenearnim sjednicama i na odborima. Ja osobno još čekam ispriku zastupnice Sobol, zbog javno izrečene klevete na moj račun. i o tome sam također zamolio da se javno ispriča i Klub, njen Klub SDP-a. Isto tako, molim i druge, pa tako recimo gospođu Željku Antunović koja je Jagodi Martinčević i Katarini Fuček na odboru rekla da su jedna i druga kratke pameti. Također, ista gospođa Antunović je ovdje za ovom govornicom dva puta ministru izravno rekla da laže, ministru Hebrangu, što također nije primjeren riječnik u ovom Saboru. Zašto sam ja kao predsjedavajući izrekao. Isto tako, javno preko televizije prije dva, tri dana je gospodin Čačić rekao da ministar Kalmeta laže još se nasmiješio ovako vrlo poznato u svom stilu. Kao i gospodin Čačić koji je članovima odbora kojim je predsjedavao posebice gospodinu Markovinoviću rekao da ne može razumijeti, jer ste vi primitivni. Dakle, sve su to primjeri, koji ukazuju na to da je potrebno malo sagledati sebe u ogledalo, ne samo gledati druge. I ovdje smo čuli od gospodina Letice vrlo minuciozno objašnjene načine kako se može vrijeđati. Pa ću ga, jer postoji ajmo reći sirovo i malo suptilnije vrijeđanje. Pa ću navesti primjer gospodina Letice koji je na jednoj prvoj sjednici Sabora kad se ispričao gospodinu predsjedniku Sabora zbog nekada izrečene klevete, tu klevetu ovdje ponovio. To je jedan ovako kao ispričao se, ali je ponovio je ono što je rekao prije 5, 6 godina. Isti gospodin Letica je na zasjedanju ove Sabora, kad je govorio o interesu javnosti za gledanje i slušanje naših sjednica rekao da ga je nazvao neki gledalac i da mu neki zastupnik sliči na Jajana. A onda je dodao, e to nije predsjednik Sabora. E sad kako ćemo ovo vrijeđanje nazvati, u stilu lepršavom gospodina Letice, ali možemo i mi drugi prolepršati. Ovdje je izrečena tvrdnja da zavisno od toga tko vodi sjednice se pojedini predsjedavajući ponašaju u odnosu na druge članove iz drugih stranaka, zastupnike i slično. Ja sam par puta vodio sjednicu, ja molim da mi netko kaže, čim sam ja na bilo koji način privilegirao ili ometao drugog zastupnika druge stranke? Za druge ne znam, za sebe kažem. U pogledu tvrdnje gospodina predstavnika HSS-a koji je ovdje govorio, on je rekao da je ovdje iznesena tvrdnja da je jedan stanoviti gospodin koji je bio pomoćnik ministra, pravomoćno optužen. Pa da se to iznosilo. Nije pravomoćno optužen, nego pravomoćno osuđen. A to je jedna velika razlika i to se je godinama čekalo da se to riješi, dok nije sad Vrhovni sud to riješio. Međutim, ovdje su smjenjivani i za one koje je pokrenut postupak, pa ništa nije dokazano, a kamoli osuđeno. Pa su smijenjeni od strane Vlade itd. Dakle, to su te činjenice. A ovdje je također javno pred televizijskim kamerama i pred ovim Saborom tadašnja ministrica pravosuđa gospođa Marinović, Antičević-Marinović javno kao ministrica pravosuđa optužila gospodina Včelika, koji je također pravomoćno oslobođen, ni u stegovnom postupku unutar svoje organizacije radne nije kažnjen. i to nije učinila gospođa Antičević jednom, nego dvaput. Da utvrdi gradivo u javnosti. Dakle, iznio sam ovako nekoliko primjera, mogao bi iznositi još, kada nije bilo primjereno Saboru, kako su pojedinci reagirali i kako su vrijeđali na veće ili manje suptilniji ili na siroviji način pojedine zastupnike uključujući i predsjednika Sabora više puta. Ovdje, za vrijeme ovog zasjedanja Sabora. Dakle, još da zaključim. Zalažem se da se kao i svi vi, da se tolerancija i normalno funkcioniranje i razgovori i dogovori odvijaju u ovom Saboru bilo interno bilo na sjednicama. Da budemo tolerantni jedni prema drugome. i ja još jedanput ponavljam ad se i osobno, a inače ja recimo recimo za razliku od nekih koji tvrde da se ometa gospodin Stazić itd. da se prekida, ja naprotiv, ja tražim da on dobije povlašten položaj, da uvijek ima pravo govoriti i postaviti pitanja i kad nije na redu. Evo. Ja imam za razliku od svih ovih drugih, ja se zalažem za takav njegov jedan status, a obrazložio sam na jednoj od prošlih sjednica zbog čega. Evo, zalažem se za to. Hvala. [[Pljesak]]
Molim predsjednika Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav da kratko izvijesti o tome što se je zbilo na ovoj sjednici Odbora za Ustav.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Čuli smo svi što je bilo na Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav. i doista moram reći bez obzira na kontekst u kojem je izrečeno ono što je izrečeno, apsolutno ne odobravamo, niti ja, niti bilo koji član odbora. Isti trenutak sam reagirao, izrekao sam opomenu i sve kolege su zapravo iskazale svoje nezadovoljstvo ovakvim nastupom koji je kolega Boras imao. Nakon toga kolege, dio kolega je napustilo sjednicu odbora, nismo više imali kvorum, prekinuli smo rad, međutim, mi ćemo ga danas u pauzi nastaviti. Ja se samo nadam da ćemo se ponašati u buduće tolerantno, snošljivo, i da ćemo zapravo svi uvijek promisliti o onoj prisezi koju smo zapravo dali. A to je da ćemo dužnost zastupnika obnašati odgovorno, i savjesno. Odgovornost uključuje znači da niti bilo koga vrijeđamo, da se ne ljutimo na tuđe mišljenje, da ne upotrebljavamo ovako ružne riječi, potsjetit ću da je neki dan i za ovom govornicom i psovka izrečena, što apsolutno nije korektno i nije u redu. Ali ima jedna stvar koja je ipak u odnosu na sve razlike koje su bile, mislim da su svi imali pravo u ovoj sabornici reći sve ono što su htjeli, vrlo često ako analiziramo rad, vrlo često možemo vidjeti da se pod povredama Poslovnika iznosi drugačije mišljenje i takve stvari. Ja se osobno u ime Odbora za Ustav također ispričavam kolegi Staziću, žao mi je da je do toga došlo. Reagirao sam u skladu sa Poslovnikom kako sam to mogao, nadam se da se to više neće ponavljati. i apeliram, evo ja sam prvi mandat u ovom Saboru, apeliram zaista da se bavimo točkama dnevnog reda, pa i u našim govorima ono što je danas bilo na Odboru za Ustav i rečeno, da se doista držim tema jer ako izađemo iz teme da bismo je bolje pojasnili to je u redu međutim ako to kad izađemo izvan teme postaje glavni dio naše diskusije doista moramo uvažiti i dati legitimitet predsjedavajućem Sabora da reagira. Evo hvala lijepo. Ja mislim da ćemo mi ovo riješiti u najboljem duhu i mi ćemo nastaviti ovu sjednicu i kolege će se vratiti u pauzi i ja se nadam da do ovoga više neće doći. Hvala lijepo.
Zastupniče kolega Boras molim ispriku.
Pa gospodine predsjedniče ako će moja isprika pridonijeti većoj toleranciji, ako će pridonjeti manjem omalovažavanju drugih, ako će pridonijeti manjem odstupanju od uobičajenih ponašanja u ovom Saboru ja se gospodinu Staziću ispričavam. Ali isto tako imam pravo tražiti ili očekivati ispriku za sve uvrede koje nisu akceptirane na ovakav način kao ova, one o kojima je gospodio, govorio gospodin Luka Bebić. Evo još jednom gospodine Stazić moja isprika.
Kolegice i kolege, kolegice i kolege, kolega Stazić izvolite.
Gospodine predsjedniče prihvaćam ove isprike koje su mi upućene. Mislim da je kao što je predsjednik, bivši predsjednik Tomčić često znao govoriti isprika je uvijek dobar način da se prijeđe preko problema i nadam se da će i ova rasprava neugodna pridonijeti većoj toleranciji rada ovog Sabora. Hvala vam.
Hvala lijepa. Kolegice i kolege ovdje je danas raspravljeno nekoliko uzajamno povezanih ali tematskih sadržajno združenih cjelina. Jedno je primjena Poslovnika, ovakav kakav je on je poslovni red Hrvatskoga sabora. Svaki predsjedavajući, ja kao predsjednik Hrvatskog sabora i potpredsjednici koji predsjedavaju su ga se dužni pridržavati. Poslovnik je u jednoj mjeri jasan, ali u njegovoj primjeni on ostavlja slobodnu interpretaciju onome koji predsjedava sjednicom Hrvatskog sabora. Poslovnik kaže, članak 210. : “Govornik može govoriti samo o temi o kojoj se raspravlja prema utvrđenom dnevnom redu. Ako se govornik udalji od te teme dnevnog reda predsjedatelj će ga opomenuti da se drži dnevnog reda. Ako se i poslije drugog poziva ne drži dnevnog reda će mu oduzeti riječ.” To nalaže Poslovnik i nalaže u članku 214. da se zastupniku izriče opomena ako se u svom govoru ne drži teme o kojoj se raspravlja. Što je u praktičnoj primjeni držanje teme o kojoj se raspravlja? To je faktično pitanje “questio facti” po tome je ostavljeno da odlučuje predsjedavajući. On može imati procjenu da se zastupnik ili zastupnica udalji od teme dnevnog reda ili da je ostao u okviru teme dnevnog reda. Poslovnik nalazi i zato rješenje. Ako predsjedatelj drži da se zastupnik ne drži teme, da je izašao izvan okvira teme tada o tome na prijedlog toga zastupnika koji drži da mu je, da ga je predsjedavajući nepravilnom primjenom Poslovnika, da ga je i upozorio i da je oduzeo mu riječ traži mišljenje Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav o čijem mišljenju Sabor odlučuje bez rasprave. I očito je da u ovoj fazi izgradnje i dogradnje Poslovnika moramo naći riješenje svi zajedno u kojem će se primjena jer zasigurno da je nužna odredba prema kojoj se svatko od nas zastupnika treba držati teme da ne može govoriti o nekoj desetoj temi, ali treba se naći i rješenje što znači primjena te odredbe držati se teme. Zbog toga pozdravljam i podupirem i sazvat ću kao predsjednik Hrvatskog sabora sjednicu Predsjedništva sa predsjednicima svih klubova i stranaka u skladu sa člankom 37. Poslovnika gdje Predsjedništvo raspravlja o svim važnim pitanjima za rad Sabora, a ovo je jedno važno pitanje od, za rad Sabora. Drugo u pogledu onoga što se zbiva i rasprava i odnosa koji se zbivaju na odborima to je u izravnoj kompetenciji predsjednika Odbora i Odbora prema članku 55. Poslovnika se odgovarajuće primjenjuje i odredba 213. osim jednoga dijela. Dakle ako član Odbora vrijeđa drugog člana Odbora slično predsjednik Odbora je dužan, vlastan izreći stegovnu mjeru opomene. To je u konkretnom slučaju ovdje i učinjeno. Nemojmo atmosferu i rasprave i ono što se zbiva na odborima prenositi na plenarnu sjednicu Sabora. To je u djelokrugu Odbora jer bi inače Sabor trebao na plenarnoj sjednici raspravljati ako se dogodi bilo koji incident i ako se netko nekoga povrijedi, uvrijedi to neka ostane u djelokrugu Odbora. Ali mislim da treba ići na ovo da i kod izmjene Poslovnika koja se priprema, ali dok ona još nije izmjenjena da se na ovoj zajedničkoj sjednici Predsjedništva i sa predsjednicima stranaka i klubova raspravi ova ključna tema što znači držati se teme, a što znači izaći iz teme. Da se odrede neka pravila igre jer niti ja želim biti, se ponašati voluntaristički niti bilo koji tko predsjedava od potpredsjednika i potpredsjednica Sabora ali kada je tako, kada je ostavljeno prosudbi predsjedavajućega da procjenjuje da li je tema ili nije tema uvijek ćemo se nalaziti u tim situacijama. Apeliram da uistinu tolerantno na ovoj sjednici nađemo predsjedništva i predsjednika klubova rješenja do rasprave i o Poslovniku i o izmjeni Poslovnika. Molim vas sada da u jednoj tolerantnoj raspravi prijeđemo na izvršenje naše temeljne zadaće koja je za danas, a to je glasovanje o prijedlogu, o raspravljenim točkama dnevnoga reda. Idemo redom.
Dame i gospodo nastavljamo sa radom sjednice. Na redu je – a) Izvješće o radu državnog ureda za reviziju za 2003. godinu, b) Izvješće o obavljenim revizijama za 2002. godinu, c) Izvješće o obavljenim revizijama za 2002. godinu – posebni dio – službena tajna Molim gospodine Kovačević, izvolite.
Gospodine predsjedniče u ime kluba HSP-a tražimo službeno pojašnjenje što se to jučer desilo u sabornici da su novinari udaljeni i kakav je to, da li je to udar na slobodu medija. Što se to točno desilo? Zbog činjenice, jer mi sve te novinare znamo, fotoreportere, a čujemo da su na nedoličan način udaljeni iz sabornice. Vi kao predsjednik ako je tako bilo, molim vas prije početka samo obrazložite što je to bilo.
Nitko nije udaljen iz sabornice nego na početku sjednice sam zamolio da fotoreporteri uoči samog početka sjednice i nakon sjednice kao što je uobičajeno nakon što su završili svoj posao, više ne snimaju u sabornici. To je sve. … [[Upadica se ne čuje.]] Nitko nije udaljen. Sjednica počinje na vrijeme. Svi trebaju obaviti svoj dio posla koji imaju i sjednica treba početi. Budući da je o Izvješću o obavljenim revizijama za 2002. godinu posebni dio označen kao službena tajna, prvo bi trebali glasovati o prijedlogu Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost koji je predložio skidanje oznake tajnosti sa izvješća o obavljenim revizijama, taj posebni dio službena tajna što je Odbor predložio kao što je bilo i ranije gdje se je skidala oznaka službena tajna. Pa dajem na glasovanje prijedlog Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost da se sa Izvješća Državnog ureda za reviziju – posebni dio, skine oznaka službena tajna. Tko je za taj prijedlog? Hvala lijepa. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 86 glasova za prihvaćen prijedlog odbora. Sukladno članku 11. Zakona o državnoj reviziji, Državni ured za reviziju dostavio je navedena izvješća. Materijale za točke a) i b) primili ste u pretince, a materijal za točku c) s koje smo upravo skinuli oznaku službene tajne primili ste osobno. Raspravu su proveli Odbor za financije i državni proračun, Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost koja ste izvješća primili na sjednici. Molim glavnu državnu revizoricu Šimu Krasić da dodatno obrazloži prijedlog. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Dame i gospodo zastupnici. Pred vama se nalazi Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju za 2003. godinu, Izvješće o obavljenim revizijama za 2002. godinu koje obuhvaća razdoblje od listopada 2002. do rujna 2003. Razlog tomu je što je Zakonom o državnoj reviziji propisano da se izvješće o radu i obavljenim revizijama podnosi jednom godišnje. Rokovi podnošenja izvješća propisani su zakonom, a vezani su uz financijska izvješća revidiranih subjekata. Kako se revizijom obuhvaćaju subjekti koji vode poslovanje prema sustavu računovodstva proračuna, neprofitnih te profitnih organizacija različiti su i rokovi za podnošenje financijskih izvještaja. Ovisno o vrsti subjekata financijski izvještaji podnose se do konca siječnja za proračun i proračunske korisnike, do konca veljače za neprofitne organizacije te do konca travnja ili lipnja za profitna trgovačka društva. Prije nego što prijeđem na izlaganje o samim izvješćima s obzirom da se radi ovdje o izvješću o radu, dozvolite mi da kažem nekoliko riječi o Državnom uredu za reviziju, njegovim ovlastima, ustrojstvu, načinu rada, djelatnicima, izradi i dostavljanju izvješća te odnosu prema revidiranim subjektima i drugim tijelima te poslovima koji su stavljeni u nadležnost našeg ureda. Ove godine će biti i deseta obljetnica rada ureda pa ćemo na jesen. Ured je započeo radom koncem 94. godine, organiziran je putem središnjeg ureda i 20 područnih ureda u sjedištima županija. U prvih nekoliko godina rad ureda je uz provođenje revizije kao osnovnog posla radio na svom ustrojstvu te zapošljavanju i osposobljavanju djelatnika jer do tada nije bilo niti jednoga državnog revizora. U posljednje dvije godine osim poslova koji su mu dani u nadležnost Zakonom o državnoj reviziji, obavlja i poslove revizije, pretvorbe i privatizacije. U izvještajnom razdoblju od planiranih 301 djelatnika zaposleno je 276 od čega 233 djelatnika visoke stručne spreme ili 84%, a njih 224 su ovlašteni državni revizori. U posljednjih godinu dana ured je napustilo šest revizora, a evo ovih dana odlaze još dva. Donošenjem Zakona o reviziji pretvorbe i privatizacije u svibnju 2001. određene aktivnosti usmjerene su na nove poslove. U okviru redovnih revizija obavljeno je ono što je propisano kao godišnja obveza prema Zakonu o državnoj reviziji, a to su: državni proračun, ministarstva, zavodi odnosno izvanproračunski i proračunski fondovi te jedinice lokalne i područne regionalne samouprave. Tako je revizijama obuhvaćeno 611 subjekata o čemu je podneseno ovo izvješće. O obavljenim revizijama pretvorbe i privatizacije izvješće se podnosi Hrvatskom saboru svakih šest mjeseci tako da sada na ovom dnevnom redu je jedno Izvješće o obavljenim revizijama. Prema Zakonu o državnoj reviziji po državnim izdacima podrazumijevaju se tekući i kapitalni izdaci koji se financiraju iz državnog proračuna, izvanproračunskih fondova odnosno zavoda te iz proračuna na razini lokalnih jedinica. Revizija u tijeku ispitivanja dokumenata, izvješća, sustava internih kontrola i revizija utvrđuje da li financijski izvještaji iskazuju istinit financijski položaj i rezultate financijske aktivnosti u skladu s prihvaćenim računovodstvenim načelima. To je ujedno i postupak ispitivanja financijskih transakcija u smislu zakonskog korištenja sredstava, a isto tako obuhvaća i davanje ocjene o ekonomičnom obavljanju djelatnosti kao učinkovitom ostvarenju ciljeva određenih programa. Revizije se provode u skladu s međunarodnim revizijskim standardima koje primjenjuju državne revizijske institucije radi ujednačenosti obavljanja poslova. U skladu s tim standardima revizije se obavljaju timski čime je osigurana visoka stručnost i kvaliteta postupaka revizije. Tijekom 2003. donesen je i Strateški plan razvoja ureda koji predstavlja dugoročni dokument planskog i sustavnog razvoja i unapređenja Državnog ureda za reviziju. Plan je usklađen sa standardima Europske unije i prihvaćen od predstavnika sigme koji su boravili u našem uredu 2002. godine radi usaglašavanja i načina rada ureda. Za obavljanje poslova donosi se jedinstven program i plan rada što omogućuje bolju organizaciju i provođenje pojedinih revizija te potpunije korištenje radnog vremena i stručnost i sposobnost revizora. O obavljenim revizijama sastavlja se izvješće s nalazom i mišljenjem o poslovanju i financijskim izvještajima revidiranog subjekta na koje zakonski predstavnik ima pravo na očitovanje i pojašnjenja određenih činjenica. To očitovanje ugrađuje se u izvješće i postaje njegovim sastavnim dijelom. Za obavljanje poslova revizije nastavljeno je s daljnjom informatizacijom ureda, tako Državna revizija raspolaže ažurnim bazama podataka revidiranih subjekata te o njihovim temeljnim financijskim izvještajima. Ujedno je omogućen pristup svim bazama podataka koje su potrebne za provođenje revizije pretvorbe i privatizacije. Državna revizija je 2003. ušla u CARDS program, dobila je za tehničko unaprjeđenje, opremljenost ureda 400 tisuća eura, a milijun i 600 tisuća će ići na obučavanje i training program između neke od zemalja Europske unije i Državnog ureda za reviziju. I dalje se nastavlja i razvija suradnja s mnogim vrhovnim revizijskim institucijama u okviru europskog udruženja i međunarodnog udruženja kao i bilateralne suradnje sa zemljama koje imaju srodne revizijske sustave. Time ne samo da se poboljšava kvaliteta rada Ureda već se pridonosi daljnjem razvoju međunarodnih odnosa državnih revizija. Dopustite da nakon ovih okvirnih podataka o Uredu iznesem osnovne podatke i nalaza o obavljenim revizijama tijekom 2003. koji se odnose na 2002. godinu. U izvještajnom razdoblju revidirano je 611 subjekata od čega 568 lokalnih jedinica, državni proračun, 37 korisnika proračunskih i drugih sredstava unutar kojih su uključeni zavodi, odnosno fondovi te 5 drugih subjekata. Izvješća što su ih sačinili revizori imaju oko 8 i po tisuća stranica. Sva su dostavljena odgovornim osobama revidiranih subjekata, vijećima i skupštinama lokalnih jedinica kako bi se po njima mogle poduzeti određene mjere i otkloniti nepravilnosti gdje su uočene. Izvješće o obavljenim revizijama upućeno ovom Visokom domu je skraćeno, ono sadrži oko tisuću i nešto stranica i u njemu je u uvodnom dijelu pojašnjena pravna osnova za financiranje javnih potreba. Daljnje kratak osvrt na nalaze revizije općenito, a obrađen je državni proračun i njegovi korisnici, ministarstva, pojedini uredi, zavodi i fondovi na razini države. Od 2002. sredstva za zdravstveno osiguranje, mirovinsko osiguranje i Zavod za zapošljavanje po prvi puta su u potpunosti postala dijelom državnog proračuna. Ujedno je dan i kratak osvrt na nalaze revizije županije, gradova i općina. Posebno Izvješće sačinjeno je obavljenim revizijama poslovanjem Ministarstva obrane, Ministarstva unutarnjih poslova, Ministarstva vanjskih poslova iz razloga posebnosti ustroja i njihovog poslovanja, o kojem također danas raspravljamo. Sačinjeni su i kratki sažeci revizija o poslovanju svih jedinica lokalne samouprave i uprave i privitak su ovom Izvješću kako bi se mogli upoznati s njihovim načinom poslovanja. Podaci prikupljeni tijekom revizije službena su tajna sve dok se Izvješće ne dostavi Hrvatskom saboru, a na lokalnoj razini predstavničkim tijelima kada postaju dostupni javnosti. Cjelovita izvješća i svi drugi podaci dostupni su i na raspolaganju svim zainteresiranima u prostorijama Državnog ureda za reviziju kao i na web stranicama našeg Ureda. Zakonom o državnoj reviziji i međunarodnim standardima utvrđena je osnovna zadaća Državne revizije, a to je objektivno utvrditi činjenice i dati naloge kako otkloniti određene nepravilnosti te o tome izvijestiti Hrvatski sabor i javnost. Ovo je potrebno naglasiti da je to u skladu s prihvaćenim međunarodnim standardima i smjernicama Europske unije i s revizijskom praksom drugih zemalja. Revizijskim postupcima u izvještajnom razdoblju obuhvaćena su ukupna proračunska sredstva za 2002. godinu u iznosu od 93,2 milijarde kuna, a odnose se na državni proračun, proračun Grada Zagreba te ostale lokalne jedinice. U okviru ovih sredstava prihodi državnog proračuna iznosili su 80,2 milijarde kuna ili 86,1%. Prihodi Grada Zagreba 4,3 milijarde ili 4,6% dok prihodi svih drugih lokalnih jedinica iznose 8,7 milijardi kuna ili 9,3%. Ukupna proračunska sredstva u odnosu na prethodnu godinu veća su za 16,9 milijardi kuna ili 22,2%. Osnovni razlog tom povećanju je iskazivanje prihoda od doprinosa za zdravstveno, mirovinsko osiguranje te za zapošljavanje u okviru prihoda državnog proračuna. Doprinos za mirovinsko osiguranje od polovine 2001., a doprinos za zdravstveno osiguranje i zapošljavanje od početka 2002. prihod su državnog proračuna. U 2002. doprinos za zdravstveno osiguranje ostvaren je u iznosu 11,5 milijardi kuna. Doprinos za mirovinsko osiguranje 12,5 milijardi kuna, a za zapošljavanje 1,1 milijardi. Rashodi Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje iznosili su 12,6 milijardi kuna, a nedostatna sredstva od 1,1 milijardu kuna nadoknađena su iz državnog proračuna. Rashodi Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje iskazani su u iznosu 21,8 milijardi kuna tako da nedostatna sredstva od 9,3 milijarde je trebalo nadoknaditi iz državnog proračuna. Za isplate mirovina izdvojeno je 21,2 milijarde kuna, odnosno gotovo dvostruko više od prikupljenih sredstava od doprinosa. Da bi se omogućila pravovremena isplata mirovina državni proračun mjesečno se kratkoročno zaduživao kod poslovnih banaka. Doprinos za zapošljavanje ostvaren je u iznosu 1,1 milijardu kuna, a Zavod je utrošio 1 milijardu kuna od čega je iz državnog proračuna ostalo 93 milijuna, a drugo iz vlastitih, odnosno prenesenih sredstava iz ranijih godina. Prihodi ostvareni od privatizacije nisu u 2002. iskazani u okviru državnog proračuna već u okviru dva zasebna fonda i to Fonda za regionalni razvoj u iznosu 501 milijun kuna i Fonda za razvoj i zapošljavanje u iznosu 1,8 milijardi kuna. Ostvareni prihodi iz privatizacije putem spomenutih fondova iznose 2,3 milijarde kuna i pretežito se odnose na prodaje udjela pojedinih banaka. Prihodi Grada Zagreba i drugih jedinica također su ostvareni u većim iznosima od prošlogodišnjih za 2,2 milijarde kuna ili 20,4%. Jer su lokalne jedinice polovicom 2001. preuzele određene obveze financiranja osnovnog i srednjeg školstva, zdravstva i socijalne skrbi za što su im u 2002. osigurana dodatna sredstava iz državnog proračuna i povećani udjeli u stopi poreza na dohodak. Kada se proračunskim prihodima i primicima dodaju vlastiti prihodi zavoda i sredstva od privatizacije ostvarena u 2002., a evidentirana putem Fonda za regionalni razvoj i Fonda za razvoj i zapošljavanje te revidirana sredstva Hrvatskih autocesta i Hrvatskih cesta u iznosu od 5,9 milijardi kuna tada ukupno revidirana sredstva iznose 102,7 milijardi kuna ili 58% bruto društvenog proizvoda. Ukupna revidirana sredstva u 2001. iznosila su 96,3 milijarde što je u 2002. obuhvaćeno za 6,4 milijarde više, odnosno 6,6%. Ovo su kratki podaci da se vidi u kolika sredstva spadaju pod reviziju Državnog ureda za reviziju tijekom godine. U nastavku se daje kratak osvrt na nalaze revizije za 2002. i na učinjeno po ranijim nalozima. U 2002. došlo je do promjene u sustavu računovodstva proračuna. Napušteno je načelo novčanog tijeka kod priznavanja rashoda i uvedeno modificirano računovodstveno načelo nastanka događaja, odnosno priznavanje evidentiranja rashoda i vremenu kada su nastali. Donesen je i novi računski plan, izmijenjen je sustav financijskog izvještavanja. Došlo je i do promjena u sustavu planiranja, donošenja i izvršavanja proračuna. Sve to dovelo je do određenih pravilnosti u poslovanju proračunskih korisnika koji se u prethodnim razdobljima nisu javljali jer računovodstveni sustav proračuna primjenjivan u posljednjih nekoliko godina bio je u potpunosti prihvaćen. Polovinom 2003. donesen je i novi Zakon o proračunu koji je obuhvatio i normativno odredio sve promjene novog računovodstvenog sustava. Još se očekuje donošenje određenih provedbenih propisa. Od početka 2002. u primjeni je i novi Zakon o javnoj nabavi koji se odnosi na postupak nabave radova, roba i usluga. Radi novina propisani Zakon učestalije su bile i pogreške korisnika proračunskih sredstava u odnosu na prethodno revidirano razdoblje. Izražavanje mišljenja Državnog ureda za reviziju o financijskim izvještajima i poslovanju revidiranih subjekata je novina u revizijskim izvješćima kod proračunskih korisnika na državnoj razini. Ono se izražava u skladu sa ... [[Ne razumije se.]] revizijskim standardima i uobičajenoj praksi drugih vrhovnih revizijskih institucija. Razlikuju se 4 vrste mišljenja i to bezuvjetno, kada se posluje bez nepravilnosti. Uvjetno, kada su utvrđene manje nepravilnosti koje nisu značajne za poslovanje subjekta u slučaju kad dolazi do značajnijih povreda propisa i nepravilnosti u poslovanju, izražava se mišljenje s rezervom, odnosno nepovoljno mišljenje. I posljednja vrsta mišljenja je suzdržano mišljenje koje se daje kada ne postoji dovoljno podataka, odnosno kada nemamo financijske izvještaje iz kojih bi se mogli utvrditi poslovanje i stanje u revidiranom subjektu. Kod četiri revidirana subjekta izražene su bezuvjetna mišljenja. Kod tri mišljenja s rezervom, dok su kod svih drugih revidiranih subjekata izražena uvjetna mišljenja. Pojedini propusti kao primjerice nepravilno evidentiranje prihoda i rashoda, radi primjene novog računskog plana, nepravilno iskazivanje podataka o financijskim izvještajima i slično, što ne bi bilo značaja za cijelokupno poslovanje raspravljeno je s revidiranim subjektima, dane su određene upute, dogovarano sa je s Ministarstvom financija radi pojašnjenja, a dio nepravilnosti ispravljeno je tijekom revizije. Najčešće nepravilnosti koje su utvrđene revizijama za 2002. godinu odnose se: na popis imovine obveza i potraživanja, koji nisu uvijek bili cijeloviti ili nisu bili usklađeni, stvarna je knjigovodstvena stanja. Financijske izvještaje, rok za predaju financijskih izvještaja pomaknut, skraćen za mjesec dana, te određeni subjekti nisu mogli prilagoditi način izrade svojih izvješća. Planiranje proračunskih prihoda i primitaka, te izvršavanje rashoda izdataka do planiranih iznosa. Prihodi nisu uvijek bili planirani u realnim iznosima, rashodi i izdaci bili su izvršavani iznad plana, ili nisu bili planirani, te je dolazilo do stupanja u odnosu na planove i proračun. Evidentiranje rashoda na drugim pozicijama. Vlastiti prihodi nisu bili uvijek uplaćivani u korist državnog proračuna za što postoji zakonska obveza. Iznimno se može tražit od Ministarstva financija da se ta sredstva utraže za određene programe. Nedostatnu kontrolu prenesenih, odnosno transferiranih sredstava. Značajna sredstva transferiraju se proračunskim, izvanproračunskim korisnicima. Ne kontrolira se način kako su otrošena i ne traže se izvještaji o njihovom utrošku, što je bilo nužno prema članku 38. Zakona o proračunu. Ne poštivanje propisa koje se odnose na javnu nabavu, najčešće se odnosi na imenovanje povjerenstva, na provođenje postupka nabave, provođenje postupka javnog nametanja ili prikupljanja ponuda, ponudbenu dokumentaciju, opisu predmeta nabave, utvrđivanju i sposobnosti ponuditelja, odabiru, te sastavljanju zapisnika i zaključivanje ugovora. Kod nabave informatičke opreme. Nije se uvijek pridržavalo zaključka Vlade o potrebnoj suglasnosti ureda za internatizaciju. Na zaduživanje na lokalnim razinama, nepravilnosti su se u manjem broju lokalnih jedinica javljali kod zaduživanja, jer nisu pribavljeni suglasnost za zaduživanje, zaduženje izvršeno iznad Zakona propisane visine i kreditnim sredstvima su podmirivani drugi proračunski izdaci, a ne za namjenu. Ustrojstvo i provođenje unutarnjeg nadzora. Ovdje već nekoliko godina ponavljamo da unutarnji nadzor nije ustrojen, pogotovo u manjim jedinicama lokalnim, da je Zakonom o proračunu predviđeno da se osniva unutarnja revizija, a da će se ona osnovati na temelju pravilnika kojeg će propisati ministar financija. Do sada pravilnik još nije potpisan. Međutim, radi se na izradi tog pravilnika. i ja se nadam kada profunkcionira unutarnja revizija u sustavu javnih rashoda, da će onda biti puno manje nepravilnosti, odnosno vanjska revizija to je državna revizija neće obavljati te poslove, nego će raditi više revizije učinkovitosti, tako da će se nasloniti na reviziju unutarnju koja će tijekom godine obavljati te poslove. Nedostatan je i stručni kadar koji je bio osposobljen za te poslove, što je posebice razvidno na lokalnim razinama. Poslove proračunskog nadzora i unutarnje revizije pojasnit će provedbeni propisi koji se, nadamo se biti uskoro doneseni. Državna riznica koja u jednom svom segmentu ima nadzornu funkciju profunkcionirala je početkom 2001. godine, te se nadalje razvija, a poslovi javnog duga, dijela računovodstva državnog proračuna i veza s inozemnim platnim prometom nisu u potpunosti uspostavljeni. Stoga bi se ovaj projekt trebao okončati u potpunosti u svim dijelovima kako je planiran, a nadalje bi trebalo raditi na njegovom unapređenu i na usavršavanju. Zaduživanje Republike Hrvatske, davanje jamstava, poslovanje putem deviznih računa, opisana je u dijelu izvješća što se odnosi na državni proračun, i ovim segmentima poslovanja potrebno je posvetiti dužnu pažnju s ciljem otklanjanja određenih nepravilnosti. Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. U ovom kratkom izlaganju nastojal sam dati osnovne podatke o radu državnog Ureda za reviziju, o radu na izvješćima, revizijama koje obavljamo za prethodnu godinu, a ukratko ću sada kazati u skladu sa Zakonom o državnoj reviziji što mislimo učiniti u ovom izvještajnom razdoblju, odnosno u 2004. godini. Do 31. prosinca 2004. završiti poslove na reviziji pretvorbe i privatizacije, tj. u zakonskom roku. Provoditi redovne revizije poslovanja određene Zakonom o državnoj raviziji, a posebne aktivnosti usmjeriti na revizije učinkovitog trošenja javnih sredstava. I nadalje provoditi kontinuiranu izobrazbu revizora. Surađivati s drugim tijelima vlasti, stručnim i znanstvenim institucijama u izvršavanju zadaća, a posebice u slučajevima preuzimanja novih poslova. Nastaviti stalni proces modernizacije informacijskog sustava, njegovog povezivanja s drugim informacijskim sustavima javnog sektora na državnim i lokalnim razinama. U okviru procesa uključivanja Republike Hrvatske u Europske integracije, a prije svega Europsku uniju prilagođavati način rada, izvršavati međunarodne obveze i nastojati sudjelovati u zajedničkim projektima koristeći pri tom znanja drugih priznatih europskih i svjetskih državnih revizija. Pri tom se pridržavati strateškog plana razvoja donesenog tijekom 2003. kao dugoročnog dokumenta, sustavno i planskog razvoja. Ja sam već prije napomenula da ove dane prihvaćamo "twining program" koji će se odvijati u Državnom uredu za reviziju između 20 i 30 mjeseci. Neovisnost javnost rada Ureda i nadalje mora biti prisutna u poslovanju i obavljenim revizijama. Dokaz u prilog tome je i objava naših izvješća na internet stranicama, odnosno web. stranicama Državnog ureda za reviziju. Time smo zadovoljili jedno od osnovnih načela rada Državne revizije, a to je načelo javnosti. Ja se zahvaljujem na vašem strpljenju, a tu sam ja sa svojim suradnicima, ćemo dati sva objašnjenja, odnosno pojasniti na vaša postavljena pitanja. Hvala lijepa.
Zahvaljujem glavnoj državnoj revizorici. Žele li izvjestitelji radnih tijela riječ? Odbor za financije i državni proračun. Predsjednik odbora, poštovani zastupnik Šime Prtenjača. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Ova tema o zakonitosti, uspješnosti i načinu trošenja sredstava poreskih obveznika ili državnih sredstava, naravno da najviše izazivaju znatiželju javnosti. Stoga je Odbor kao matično tijelo razmatrao na jednoj posebnoj sjednici ovo izvješće i donio sljedeće stavove. Prvo, naravno točci 11. izvješće s rasprave o izvještaju o radu na provedbi revizije pretvorbe i privatizacije izvještaja, ispričavam se. Na jednoj sjednici istoj smo razmatrali, pa stoga. Izvješće, prvo o radu Državnog ureda za reviziju za 2003. godinu, b) izvješće o obavljenim revizijama za 2002. godinu i pod c) izvješće o obavljenim revizijama za 2002. što je nosilo oznaku službena tajna, no, kako je skinuta možemo na kraju to spomenuti. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora raspravio je na 5. sjednici 25. ožujka 2004. godine, predmetna izvješća koja je predsjedniku Hrvatskog sabora podnio Državni ured za reviziju aktom od 16. siječnja 2004. Odbor za financije i državni proračun na temelju svoje nadležnosti iz članka 65. Poslovnika Hrvatskog sabora, raspravljao je o predmetnom izvještaju kao matično radno tijelo. U uvodnom obrazloženju predstavnica Državnog ureda za reviziju naglasila je da obveza podnošenja godišnjeg izvješća obavljenim revizijama, te izvješće o radu Državnog reda za reviziju proizlazi iz odredbi članka 11. Zakona o državnoj reviziji. Prema kojemu se predmetna izvješća podnose Hrvatskom saboru najkasnije 5 mjeseci nakon isteka roka za sastavljanje godišnjeg izvješća što smo i čuli sada u uvodu. Obavljenim revizijama za 2002. godinu obuhvaćen je državni proračun i 568 proračunskih jedinica lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave, te 42 proračunska korisnika ili druga subjekta. U postupcima revizije posebna pažnja vođena je osim utvrđivanja pravilnosti i usklađenost sa zakonskim propisima. Reviziju učinkovitosti ili uspješnosti poslovanja revidiranih subjekata zbog utvrđivanja načina trošenja javnih sredstava. U raspravi je na odboru iznjeta su sljedeća mišljenja, primjedbe i prijedlozi. Pohvaljen je rad državnog Ureda za reviziju jer u potpunosti izražava, odnosno izvršava svoju zadaću s obzirom da revidirani subjekti svake godine posluju uz sve manje nepravilnost te koriste sredstva za racionalniji i štedljiviji način. Očito da se država pomalo ustrojava. Predmetna izvješća vrlo su kvalitetno i stručno izrađena sa prikazom promjena pojedinih zakonskih akata koje su imale direktnog utjecaja na ponašanje i poslovanje revidiranih subjekata. I postebno je upozoreno na uočene nepravilnosti u provođenju odredbi Zakona o javnoj nabavci. Posebno u dijelu informatičke opreme koja se ne bi smjela provoditi bez provođenja zakonskih odredbi suglasnosti ministarstva za koju se informatička oprema nabavalja. Očito da je tu bio svega, pa onda jedna posebna i napomena. Nakon provedene rasprave Odbor za financije, državni proračun Hrvatskoga sabora odlučio je jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru sljedeći zaključak. Prihvaća se i to redom a, b i c. a)Izvješće o radu Državnog Ureda za reviziju za 2003. godinu, b) Izvješće o obavljenim revizijama za 2002. godinu i c) Izvješće o obavljenim revizijama za 2002. godinu – službena tajna koju smo danas skinuli. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstva. Poštovani predsjednik, zastupnik Marko Turić, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo na 5. sjednici Odbora održanoj 22. ožujka 2004. godine raspravio je predmetna izvješća koja je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnio Državni ured za reviziju aktom od 16. siječnja 2004. godine. Odbor je izvješća raspravio kao zainteresirano radno tijelo sukladno članku 140. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Nakon uvodnog obrazloženja predstavnika predlagatelja, provedena je rasprava o dijelovima izvješća koji se odnose na djelokrug rada Odbora. Na početku rasprave skrenuta je pozornost na potrebu pravovremenog podnošenja izvješća o obavljenim revizijama tijekom godine za proteklu godinu jer u protivnom niti rasprava o izvješćima koja se odnose na razdoblje od prije 2 godine nema gotovo nikakvog učinka. Iz mišljenja i nalaza Državnog ureda za reviziju proizlazi da financijski izvještaji iskazuju objektivan, istinit prikaz poslovanja. Obzirom na uočene propuste u poslovanju subjekata o kojima je raspravljao Odbor istaknuto je da je potrebno dosljedno poštivati odredbe Zakona o javnoj nabavi, osobito planiranje, provođenje i praćenje nabave započetih na vrijeme uz pravovremenu pripremu prostora za ugradnju opreme. U protivnom dolazi do rezervacije proračunskih sredstava koja ostaju neiskorištena kroz duže razdoblje. Nakon kraće rasprave članovi Odbora su jednoglasno odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje sljedeći zaključak: Prihvaća se a, b i c, dakle Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju za 2003. godinu, Izvješće o obavljenim revizijama za 2002. godinu i Izvješće o obavljenim revizijama za 2002. godinu – službena tajna. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Predsjedniku Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Ivan Jarnjak.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na 7. sjednici održanoj 25. ožujka 2004. godine razmatrao je izvješće o obavljenim revizijama za 2002. godinu, posebni dioa koji je Hrvatskom saboru podnio Državni ured za reviziju, aktom od 16. siječnja 2004. godine. Izvješće o obavljenim revizijama za 2002. godinu posebni dio obuhvaćena su Izvješće revizije o poslovanju Ministarstva obrane, Ministarstva unutarnjih poslova, Ministarstva vanjskih poslova. Provedena revizija obuhvaćena je primjena zakonskih i drugih propisa, organizaija te financijsko računovodstveno poslovanje za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2002. godinu što posebno uključuje pregled i provjeru unutarnjih ustrojstva, računovodstvene evidencije i financijske izvještaje, novčanog poslovanja, popisa imovine, obveza i potvrđivanja, unutarnjeg nadzora prihoda i primitka, te rashoda i izdataka. U uvodnom izlaganju predsjednik predlagatelja obrazložio je podnjeto izvješće te je iznio neke uočene nedostake u poslovanju MUP-a i MORH-a u navedenom razdoblju. Nedostaci su se posebno odnosili na usklađenost visine prihoda i primitaka, rashoda, izdataka, planirani na financijskom planu ministarstva sa visinom prihoda i primitika, rashoda i izdataka planiranim državnim proračun, zatim na primjenu Zakona o javnoj nabavi, te na pojedine ugovore koji su zaključeni na iznose više nego je za to namjenjeno, namjene planirano. U poslovanju Ministarstva vanjskih poslova Državni ured za reviziju nije utvrdio nedostatke. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje zaključaka. Prihvaća se Izvješće o obavljenim revizijama poslovanje za 2002. godinu, posebni dio. I drugo. Izvješće o obavljenim revizijama za poslovanje 2002. godinu, posebni dio koji se odnosi na poslovanje Ministarstva obrane i Ministarstva unutarnjih poslova upućuje se državnom odvjetništvu na nadležno postupanje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. U ime Kluba IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjena gospoda, predstvanici revizije, uvažena gospodo zastupnici. Pa za razliku od pretvorbe, od revizije, pretvorbe i privatizacije koju IDS drži lošim materijalom, držimo da je državna revizija tu samo blagoslovila na zakonu utemeljenu ... [[Govornik se ne razumije.]] Ova revizija koja se tiče tijela državne vlasti zasigurno je jedan koristan materijal koji najdosljednije oslikava funkcioniranje vlasti u Republici Hrvatskoj. Konačno, pitanje je što je to uopće vlast. Mi zastupnici iz opozicije ni u prošlom sazivu, ma nećemo ni u ovome, sigurno na bilo što utjecati. Međutim, nije problem, usuđujem se reći, što se moć koncentrila u grupi na vlasti, krupnom kapitalu, medijima, pa čak nije problem u tome što se marginalizira legitimno izabrane predstavnike građane, već je problem broj 1. u ovoj Državi što je stvarna moć u birokraciji koja je zakočila bilo koju promjenu u Republici Hrvatskoj i o tome ću najviše govoriti kroz ovo izvješće. Čak se Crkva brže mjenja od hrvatske birokracije. Držim da bi ova vlast najviše učinila ako ne mijenja zakone iz dana u dan, znači da nešto postane postojano. I ako bi pokušala debiroktratizirati društvo, društvo. No, da pođem nekako redom kroz ovaj materijal. Prvo u 2002. strana 8 državni proračun iznosio je 80,2 milijarde kuna. Proračun 568 što županija, što gradova, što općina iznosio je 8,6 milijardi kuna. Znači to je 9,3% dok grada Zagreba 4,3 milijarde kuna ili 4,3%. Već to govori da se sva moć na neki način koncentrira jasno u državi odnosno u gradu Zagrebu. Bitno je, ne znam spomenuti da župani odnosno naši gradonačelnici nemaju nikakve upravne funkcije, da oni ni na koji način nisu, pod navodnicima u nekoj korelaciji sa tijelima državne vlasti osim što moraju moljakati novac za neke lokalne prioritete odnosno što pri dolasku nekog ministra se slikavaju u njegovoj pristunosti, ali nadležnost za izdavanje odnosno neizdavanje recimo jedne građevinske dozvole nije na županijskim, gradskim već isključivo državnim službenicima, nadležnost za razrez poreza nije na županijskim, gradskim već isključivo je ta nadležnost na državnim službenicima i tako dalje. Međutim što ovo izvješće govori, a ja uopće neću spominjati da li je neko ministarstvo nešto nabavilo bez natječaja i slično jer se to jasno dogodilo i 2002. To će se dogoditi 2004., 2005. To se daleko većoj mjeri događalo prije 2000. godine. I nikom se jasno ništa neće dogoditi, ali hoće nekoj sirotinji u nekoj maloj općinici u Istri ili Primorsko-Goranskoj županiji, Lici, Dalmaciji i tako dalje i to onda vrijeđa jer ako se zapuca, ne znam 100 milijuna dolara u “Lencu” to je u redu. Ako se proda Privrednu banku za 2 i po milijarde kuna, a potom novim vlasnicima samo kroz dospijeće obveznica u periodu od 5,6 godina pripadne još 4 ili 5 milijardi kuna onda nikome ništa, ali ako netko postavi recimo cijev za navodnjavanje nekog igrališta bez dozvole e onda mora podnijeti ostavku. I to onda jasno boli, to ponižava. To na neki način vrijeđa. Ova revizija ili neka slična, ja mislim da bi trebala obaviti i uvid sa kojom to ažurnošću reagira naša birokracija. U kom roku recimo ona izdaje na primjer građevinsku dozvolu? Ja tvrdim da bi 30% manje bilo bespravne gradnje kada bi birokraciju netko kontrolirao i kada bi ona radila svoj posao za kojih je “nota bene” sramotno malo plaćena. No što sam htio reći? Strana 11. 1996. Proračun države iznosio je 34 milijarde kuna. Ne znam da li je to sa izvanproračunskim fondovima ili je to čisti proračun, a već 2002. iznosi 80,2 milijarde kuna. Znači proračun je povećan za 120%. Grada Zagreba povećan je za negdje oko 100% dok ostale lokalne samouprave imaju povećanja proračuna u tom periodu za 85%. Znači najmanje rastu proračuni lokalne samouprave i onda to govori da procesi decentralizacije koji su krenuli 2002. nikako da zapravo krenu onom pravom, kako bih ja rekao, ovaj, intenzitetom. Ja ne mislim recimo da županijama, gradovima, općinama treba spustiti novac, a ne i obveze. Dapače i jedno drugo jasno je povezano. Ali uz debirokratizaciju ja mislim da druga stvarna reforma u ovoj zemlji trebala bi biti decentralizacija. Treće. Sama činjenica da je javna potrošnja 2002. bila gotovo 60% bruto društvenog proizvoda govori da Hrvatska troši iznad gospodarske mogućnosti svog gospodarstva bez obzira što naši građani i dalje žive lošije nego što to zaslužuju i bez da privućemo relevantni kapital mi ćemo se loše provesti i treba shvatiti da osim Zagreba gdje je koncentriran sav proračunski, vanproračunski novac, bankarski kapital još jedino Istra ima bruto društveni proizvod iznad republičkog prostora. Sve ostalo je negdje na razini nekog imaginarnog pojma zapadnog Balkana pa tako prema posljednjim podacima Gospodarske komore Sisačko-Moslavačka županija sa 1045 dolara ima svega 140 dolara bruto proizvod po stanovniku veći od Kosova. Ličko-Senjska sa 1550 dolara ima bruto proizvod kao Bosna. Brodsko-Posavska sa 1650 USA dolara ima svega 50 dolara više od Albanije. Bjelovarko-Bilogorska sa 2350 dolara per capita je negdje na razini Srbije, a to se reklo to su podaci Gospodarske komore i jasno je da to na neki način treba alarmirati, alarmirati državu u cijelini. Treća reforma na kojoj Vlada drži mora raditi je ta ili će ona privući kapital ili, u Hrvatsku, ili će hrvatski građani za tim kapitalom u svijet. Nema treće. Hrvatska nažalost kapitala pogotovo u trenutku kada će HNB reducirati izdavanje zajmova zbog straha od dužničke krize u ovom trenutku nema. Da bi on došao treba jasno debirokratizirati državu. On ne smije, netko će reći, biti povoljniji od domaćeg, povoljnijoj poziciji od domaćeg kapitala. Na stranu što je gro tog kapitala stvoreno u pretvorbi, ali jedan primjer bi nam morao biti lait motiv. Na primjer kako se ulaže u Slovačku, sa Slovačkom sa kojom smo se uvijek volili onako uspoređivati sa visoka, koji 1.5. ulaze u Europsku uniju došle su gotovo sve velike multinacionalne kompanije iz auto-industrije. Najbolji
Kolega Kajin!
Da?
Pa tema je izvješće o obavljenim revizijama. Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju.
Temeljem primjera pokušavam jednostavno govoriti u ovom, ovom izvješću. Dopustite mi samo tu komparaciju pa ću, ću, ću, ovaj kasnije vratiti se na bit kako bi vi rekli. Da. I sada gledajte, samo da to spomenem. Hyundai dolazi u jednu Slovačku. Nudi 700 milijuna investiciju u EUR-ima, a Slovačka daje 100 milijuna EUR-a u kešu, besplatno zemljište, ceste obnavlja, pruge. Kada bi to netko, ovaj, to ponudio u Hrvatskoj na takav način pala bi Vlada, premijer, ministri, ne znam župani i tako dalje. No idemo sada na ove stranice. Ukupno porezni prihodi 2002. iznosili su 74,4 milijarde kuna. Od tih 74,4 milijarde kuna gradski i općinski porezi iznosili su 690 milijuna kuna, a porezi 20 hrvatskih županija te 2002. iznose 130 milijuna kuna. I to je stvarno ponižavajuće. Ako imamo na umu da hrvatske recimo županije, tako je barem sa županijom istarskom, nemaju ni jednog kvadratnog metra poljoprivrednog šumskog tzv. turističkog zemljišta da djeluju, djeluju u iznajmljenim prostorima onda to sve govori da su županije još uvijek, pod navodnicima fikcija. S jedne strane imaju obvezu kao što vidimo da upravljaju i u ovom izvješću bolnicama za, na godišnjoj razini koje potrebuju 180 milijuna kuna, a to je njihov godišnji ukupan proračun. I u toj apsurdnosti ja mislim također da bi na neki drugačiji način revizija trebala progovoriti. Konačno koji su to županijski porezi? To su oni na nasljedstva darova, na cestovna i motorna vozila, na plovila, na automate za zabavnu igru. Jednom riječju ništa. Što se tiče klasičnih nepravilnosti one su uočene u svim ministarstvima osim onima za europske integracije, prosvjetu i šport, vanjske poslove, to je strana 56. Uglavnom su to nabavke bez javnog natječaja preko 200 tisuća kuna. Međutim ne može i ne smije jedini kriterij biti samo najniža cijena jer najniža cijena uvijek ne znači da je i ponuda najbolja. Peto načelo, ja ću reći ili reforma, ja to bi trebala biti javna potrošnja koja će nastaviti rasti dok se bude dalo kontrolirati, ali neće moći u nedogled jer je vanjski dug dosegao alarmantne razmjere. Krajem prošle godine porastao je za 29% i krajem godine iznosio je 18,9 milijardi EUR-a ili 23,7 milijardi dolara i Hrvatska je došla do granice visokozaduženih zemalja i to po sva ona tri uobičajena kriterija koja često spominje guverner Rohatinski. Znači odnos duga i bruto društvenog proizvoda 80%, duga i neto deviznih rezervi središnje banke od 400% i tako dalje ili na strani 121 na dan 28. 4. 2003. ukupni dug središnje države znači domaći i vanjski plus neka jamstva iznosili su 65, 7 milijardi kuna. Zemlja se možda još uvijek ne nalazi pred slomom ali smo na dobrom putu da se survarmo u ambis za što jasno odgovornost neće snositi ni bivša ni sadašnja vlada. Ali je činjenica da je proračun strana 74, 95. iznosi 99,9 milijari kuna, ne znam dali su ovdje i ovi izvanproračunski fondovi. Znači Hrvatski zavod za zdravstvno osiguranje mirovinski i tako dalje. A da npr. 2003. iznosi prema ovim podacima 77,4 milijarde kuna voe godine preko 90 milijardi kn. Znači javna potrošnja. Nešto je što je dugoročno neodrživo koliko got bili nezadovlljni plaćama, mirovinama, zdravstvom i tako dalje. Pošto je svima jadsno da se država više ne može zaduživati kao do sada, pada i bruto proizvod, padat će i proračnski prihodi i vrijeme je da država razmosli da sv što joj nije nužno prenese jasno uz decentralizirane ovlasti iz sredstav na lokalnu samoupravu. Ono što spada u domenu vjerovali ili ne to su darovnice svjetske banke. U razdoblje od 95. do 2002. svjetska banka a to nije bila jedina darovnica, dodjelila je Hrvatskoj 109,2 miliona kuna, od čega je do 2002. bilo iskorišteno svega 50,3 miliona kuna, ili 46% a još uvijek nije iskorišteno 50,6 miliona kuna a 8,2 miliona kuna čak je i vraćeno. Zašto volio bi znati, ali to pitanje si spotavlja i sama revizija. Apsolutno podržavamo namjeru koju navodi revizija da se ustanvoi evidencija za sva poduzeća u većinskom vlasništvu države i da znamo na kraju kako posluju, kamo ide dobit a to je bitno svakako za Inu za Željeznice, za HEP i tako dalje. Strana 167 a što izuzetno aktualno u kontekstu i novih Haaških optužnica, poglavito zbog terečenja hravtske vojske u BiH. Za intelektualne usluge 2002. godine obveze su dostigle u iznosu od 17,5 miliona kuna. Na poziciji citiram Ureda za suradnju sa Međuanrodnim sudom pravde i Međunarodnim kaznenim sudom planirana su sredstva u iznosu od 9,7 miliona kuna, utrošeno je 12,2 milina kuna, a to je na neki način netko će reći i bila mirna Haaška godiona. Znači ovdje se nastavlja sa financiranjem optužnika kao što je bilo do 2000 tako će biti i 2004, i narednih godina, dapaće samo će se te obveze povećati pa se slobodno možemo reći, da će te obveze već ove godine biti 3, 4 puta veće u odnosu na 2003. godinu. Strana 172. za tekuće donacije nacionalnim manjinama utrošeno je 19,9 miliolna kn. A samo ovu godišnji manjinski izbori na koje pod navodnicima gotovo nitko od pripadnika manjina nije izašao, koštali su 20 miliona kn. Govorim to u kontekstu nužnosti promjena djela odredbe toga manjinskog zakondoavstva koji na neki način usuđuje se reći, i getoiziraju pripadnike manjina. Za mene osobno možda najinteresantnije su analize bile na strani 261. do 263 koja govori o promašenoj koncesiji oko istarskog ipsilona. U velikim aktivnostima koje je bivša Vlada učinila da se to popravi. Međutim jasno međunarodni ugovori imaju snaga iznad zakona, on je potpisan u Elizejskoj palači u prisutnosti Miterana i Tuđmana, i sada je ono najbitnije da se pod povoljnijm uvjetima nakon 2002. ta cesta završi. SVe u svemu ova revizija je sigurno jedan koristan materijal, mi nismo htjel u IDSu nikoga prozivati. Jer će i nova Vlada slično postupati a za nama je možda najintrigantiji podatak za nas koji dolazimo iz Jadranskih županija da su koncem 2001. tri brodogradilišta izuzetak je bio Uljanik iskazala gubitak od 2,1 milijarde kuna, a samo preuzetk krediti i jamstva brodogradnje premašuju 2,8 milijardi kuna. Koliko je stajala.
Zahvaljujem kolega Kajin isteklo je vrijeme.
Uvijek mi kasnije počinje.
Zato što ste pola dijela imalo jedno uvodno izlaganje o nečem koje nije tema. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ivanka Roksandić.
Hvala gospodine predsjedniče, ispravila bih netočan navod gospodina Kajina koji se odnosi na bruto društveni proizvod u prošloj godini za Sisačku moslavačku županiju. On je iznio navod koji je pročitao u publikaciji intelekttualni kapital a koji je rađen na bazi samo 12 poduzeća u Sisačko moslavačkoj županiji. Dakle on nije stvarni društaveni proizvod, u tih 12 firmi nisu uzeta državna javna poduzeća, a struktura gospodarstva upravo na našoj županiji jeste takva da osnovicu čine državna poduzeća. Dakle, on zaista nije ispravan.
Hvala vam lijepa. U ime Kluba HSLSa DCa poštovani zastupnik Mate Brletić.
Gospodine predsjedniče Sabora, kolegice i kolege saborski zastupnici. U ime kluba DCa HSLSa podnosim izvješće o obavljenim revizijama. Državni ured za revizijj izradio je osim izvješća u svom radu o izvješća o obavljkenim revizijama u 611 subkekata na čak 1079 stranica. I izvješće o radu na provedbi i obavljenim revizijama pretvorbe i privatizacije na daljnjih 44 stranica ili na ukkupno preko 1140 stranica. Na precizan i na međunarodnim revizijskih standardima te sukladno zakonima i propisan način. Uz sve pohvale na učinjenom radu vjerojem da je svim zastupnicima bilo teško savladati svu ovu silinu materijala pa još je teže dati ocjeene koje bi 15tak minuta rasprave sumirale ocjene o financijskom poslovanju revidiranih subjekata. Zbog toga ću detaljnije osvrnuti se na izvješće o obavljenim revizijama državnog proračuna i tijela državne uprave za 2002. godinu te o izvješćima u radu na provedbi i obavljenim revizijama pretvorbe i privatizacije. Ako se izvješća o obavljenim revizijama državnog proračuna u tijelima dražvne uprave grupiraju po vrstama mišljenja tada su samo 4 subjekta Ministarstvo za europske integracije, Ministarstvo prosjete i športa, Ministarstvo vanjskih poslova i Hrvatski zavod za zapošljavnje poslovala bez nepravilnosti ili uz neke manje nepravilnotsi koje nisu značajne. I odlučujuć za sastavljanje financijskih izvještaja. Kod 18 su izražena uvjetna mišljenja odnosno utvrđeno je postojanje određene sumnje u pogledu pojedinih iskaza u financijskim izvještajima ili su utvrđene manje nepravilonotsi koje nisu značajne za razumijevanje financijskog izvještaja. Kod dva subjekta Ministarstva pomorstva, prometa i veza, te Ministarstva znanosti i tehnologije izraženoj nepovljno mišljenje odnosno mišljenje sa rezervom. Jer državani revizor nije mogao oblikovait mišljenje o financijskim izvještajima radi značajne povrede propisa nepraivlnosti u poslovanju i neslaganja sa pojedinim stavkama u financijskim izvještajima. S obzirom da je u prethodne 2000. godini bez nepravilnosti poslovalo 7 revidiranih subjekata a u 2002. 4. Proizlazi da se samovolja administacija, i moć vlasti povćava sa njenom dužinom obnašanja. Pored toga iz mišljenja državnog revizora iz druge grupe proizlazi da ponavljau slični ili isti propusti odnosno nepravilnosti uočena u 2001. godini. Što posebno zabrinjava naročito je zabrinjavajuće dase pojeidna ministarstva a posebice Ministarstvo financija nisu očitovala na pojedine točke nalaza. Prilikom vladina izvješća o izvršenju godišnjeg dražvnog proračuna demokrastski centar je upozoravao na nesukaleđnosto ovoga izvješća sa izvješće o reviziji državnog proračuna koji se uvijek za jednu godinu iza ne daju pravu sliku o financijskom poslovanju državnih tijela. U gospodarstvu tek revidirana izvješća mogu se raspraviti na skupštinama društava, donositi pravovaljane odluke. Ovako u Hrvatskom se saboru raspravlja o izvješćima u kojima se navode propusti i nepravilnosti uočeni u financijskom poslovanju pojedinih državnih tijela iz godine u godinu, a da nema nikakav uvid o učinjenom za njihovo uklanjanje posljedica pa one koje su i oni učinili. Državni ured za reviziju navodi objektivne prepreke nepravovremeno donošenje zakonskih i drugih propisa koji su uzrokovali određena kašnjenja u dostavi financijske dokumentacije i nesnalaženja i nedovoljnu upućenost odgovornih osoba u izvršene promjene. Međutim revizorska mišljenja ipak upućuju da se na području financijske discipline u državnim tijelima nije učinilo dovoljno. Predlagatelj i nositelji zakonskih i drugih propisa su ista ta državna tijela pa ih se ne može isključiti iz odgovornosti za neučinjeno područje ove regulative, a još manje iz obveze njihove primjene. Osobito je neprihvatljivo, nezakonito gospodarenje novcem poreznih obveznika kod nabave opreme i izgradnje građevinskih objekata suprotno Zakonu o javnoj nabavi, odnosno uredbe o postupku nabave roba, radova i usluga male vrijednosti. Pri tome saznanja o nepravilnostima u postupku … ne proizlaze samo iz izvješća o obavljenim revizijama već izjašnjenja o postupku prigovora ili žalbe o kojima rješava Ministarstvo financija. U tom smislu se ne može prihvatiti alibi Državnog ureda za reviziju koji navodi da su u 2002. nepravilnosti u postupku nabave bile brojnije od onih u ranijim godinama. Obzirom da su propisi o nabavi i primjeni … prvu godinu, jer su obvezna postupanja pri nabavkama pravno regulirana šest godina prije, a sadržajno se nisu bitnije promijenila. Ne ulazeći u nadležnost Državne revizije da ocjenjuje da bi smanjenje javne potrošnje trebao biti cilj i orijentacija svih onih koji raspolažu javnim sredstvima radi smanjenja rashoda, izdataka sa namjerom smanjenja deficita državnog proračuna i smanjenja udjela javne potrošnje u hrvatskom bruto domaćem proizvodu. Jasna je opravdanost tih ciljeva, međutim od kada se revidiraju korisnici proračunskih sredstava ponavlja se ocjena nužnog doprinosa Državne riznice, a koja se ustrojava sve od 1997. godine. Nadajmo se da će ministar Šuker prema obećanju koje je dao, konačno ustrojiti Državnu riznicu kako bi se omogućila potpuna kontrola i knjigovodstveno praćenje u računovodstvenim knjigama države kao i praćenje svih financijskih transakcija u okviru jedinstvenog računa Državne riznice, ali i uspostavila nadzor nad funkcijama na izvršavanju proračunskih sredstava. Revizorsko mišljenje uz obavljanje revizije financijskih izvještaja u godišnji obračun i poslovanja državnog proračuna Republike Hrvatske za 2000. godinu je poražavajuće a posebice u stavkama koje se odnose na zaduživanje stanja duga te državno vlasništvo nad dionicama i udjelima i kako je konstatirano nezakonitost u zadnjoj preraspodjeli proračunskih sredstava za 2002. i veljače 2003. godine kada je prema odluci Vlade preraspoređeno više od 160 milijuna kuna. Naravno da u svjetlu ovakvog revizorskog mišljenja nije ni začuđujuće da je Vlada 2004. zatekla dodatnih dugova države od 6,5 odnosno 8 milijardi kuna. Umjesto obrazlaganja opravdanosti ovih dodatnih državnih dugova trebali smo dobiti obrazloženje ponašanja odgovornih dužnosnika što je poduzeto već po revizorskom nalazu za 2002. godinu kako bi se otklonile uočene nepravilnosti jer su ovi nalazi raspravljani u državnim tijelima već u drugom kvartalu 2003. godine. Za odgovorne osobe koje nisu ili su propustile učiniti potrebno, ako nisu državni dužnosnici pa su smijenjeni novim izborima, smjena će se pripisati revanšizmu. S druge strane takvo gospodarenje novcem poreznih obveznika je nedopustivo i moralo bi biti sankcionirano. I na kraju ukratko o izvješćima o radnoj provedbi i obavljenim revizijama pretvorbe i privatizacije. Od sredine 2001. do konca studenoga 2003. revizijom je bilo obuhvaćeno 1269 društava, a predmetno se izvješće odnosi na reviziju za razdoblje od lipnja do studenoga 2003. Podnesena izvješća Državnog ureda za reviziju o radu na provedbi revizije i obavljenim revizijama, pretvorbe i privatizacije zaslužuje sve pohvale što su istakli prethodni izvjestitelji odbora i klubova. U tom smislu se Demokratski centar pridružuje iznijetim pohvalama i zahvali na uloženom trudu u izradi ovog prethodnog izvješća. Zaključci izvedeni temeljito, jasno i precizno prezentiranih podataka ukazuju na niz nepravilnosti ali i kaznenih djela učinjenih tijekom pretvorbe i privatizacije. Opravdanost donošenja Zakona o reviziji, pretvorbe i privatizacije bio bi dokazivi da su protiv svih subjekata kod kojih se revizijom utvrđene nepravilnosti sa kažnjenim obilježjima privrednog prijestupa i prekršaja provedbeni postupci državnog odvjetništva i Ministarstva unutarnjih poslova. Nemamo nikakvog saznanja što je učinjeno temeljem prethodnog izvješća koji su sadržavali iste zaključke. Mogao bi steći dojam da se dragocjeni kapaciteti Državnog ureda za reviziju troše na poslovima revizije, pretvorbe i privatizacije bez ikakvog učinka na kažnjavanju onih koji su učinili uočene nepravilnosti. Takvo što bi bilo neoprostiva pogreška ne samo iz razloga što će do tih nepravilnosti ući u zastaru već i elementarnog zahtjeva za pravdu. Dakle ako izuzmemo iz razmatranja subjekte kod kojih su uočene nepravilnosti sa kažnjivim obilježjima i obilježjima privrednog prijestupa i prekršaja ostaje za analizu nepravilnosti koje su posljedice objektivnih okolnosti i to objektivnih okolnosti ne samo polazeći od vremenske komponente u kojoj su nastale, ratno stanje, ratna razaranja, gubitak … [[Ne razumije se.]] tržišta, … [[Ne razumije se.]] i ne povezanosti čitavih državnih regija. Primjerice juga Hrvatske, istočne Slavonije sa ostatkom Hrvatske već i loše zakonodavnog rješenja te zatečenog gospodarskog lako možemo reći kriznog stanja. Pri tome ponavljam, ne mislimo da je bitno analizirati uzroke radi opravdanja uočene nepravilnosti već da bi one poslužile kao osnova za izmjenu određenih zakonskih rješenja poduzimanjem mjera kako se iste ne bi ponavljale u recentnoj praksi. Podatak o smanjenju temeljnog kapitala u ime pretvorbe u odnosu na vrijeme obavljene revizije u … [[Ne razumije se.]] revidirana trgovačka društva za 17% stalno se dešava. Naime, Hrvatski je fond za privatizaciju prilikom prodaje poduzeća u svom vlasništvu smanjuje vrijednost temeljnog kapitala na njegovu tržišnu vrijednost kako bi ga lakše i što brže prodao …
Uvaženi zastupniče sekundu. Vi govorite …
… pojava, veliki broj malih dioničara raskinuo je ugovore sa Hrvatskim fondom za privatizaciju o obročnoj kupnji dionica te su dionice ušle u njegov portfelj. Koji su razlozi? Najvažniji razlog je što mali dioničari …
Gospodine zastupniče, ja vas molim za tren pažnje. Vi ste prešli na sljedeću točku dnevnog reda. Zadnjih nekoliko minuta govorite o 12. točki dnevnog reda koja nije na dnevnom redu.
Smanjenje broja zaposlenih u revidiranim trgovačkim društvima za 60% alarmantno, ali takva se praksa i sada događa. Zašto? Naprosto društvena poduzeća su bila prezaposlena … [[Ne razumije se.]] Svaki razvojni ili program restrukturiranja sadrži program zbrinjavanja viška zaposlenih. Za socijalne programe koje su provodili kroz zapošljavanje ne može biti i nema interesa u privatiziranim tvrtkama. Zbog toga je nužno utvrditi i provoditi mjere kojima će zbrinuti ili omogućiti ponovno zapošljavanje tih zaposlenika. Sada dolazimo do bolnog pitanja stečaja i likvidacija. Pri tome se sjetimo retorike s početka 2000. godine kada se tadašnja Vlada upirala svim snagama prisiliti upravu da pokreću postupke stečaja pod prijetnjom pokretanja kaznenih postupaka protiv onih koji su izlaz iz poteškoća tražili u raznim oblicima sanacije. Tadašnja Vlada je amnestirala brodogradilišta i PIK-ove, za sva ostala društva traženo je pokretanje stečaja koje je od ukupno tisuću 269 društvenih poduzeća pokrenuto u njih 245. Koji su razlozi da razvojni programi nisu ostvareni? Potrebno bi bilo analizirati svaki od tih programa. Svakako da je bilo neznanja i lošeg upravljanja. Bilo je i kaznenih i prekršajnih djela, a postojali su i objektivni razlozi u nizu društava. Klub DC-a i HSLS-a prihvaća sva predmetna izvješća Državnog ureda za reviziju. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Brletiću. Dio vašeg izlaganja je stvarno bio o sljedećoj točki dnevnog reda. Na redu je Klub SDP-a, uvaženi zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, gospođo državna revizorice, kolegice i kolege. Ocjena Državne revizije za 2002. godinu gdje je dio ministarstva dobilo bezuvjetnu ocjenu, dio uz, i najveći dio uz uvjetno mišljenje pokazuje, ja bi rekao, 10-godišnji naporan rad Državne revizije. I zato Klub SDP-a želi prije svega izraziti priznanje svima na čelu sa državnom revizoricom za posao obavljen u posljednjih 10 godina. Mislim da je i najveći rezultat rada Državne revizije upravo ovakvo trenutno stanje u kontroli onih koji troše javne prihode. I sigurno kad bi uspoređivali njihovu prvu godinu revizije i ovu današnju da su to ogromne razlike. Ogromne razlike u odgovornosti onih koji imaju mogućnosti trošiti sredstva. Evidentno je da u ovom trenutku najveći dio nepravilnosti ukazuje na nedovoljnu educiranost ljudi ili državnih ili činovnika lokalne samouprave, sporost njihovih promjena i prihvaćanje promjena. Jer evidentno je da 2002. godina bilježi nekoliko novih zakonskih rješenja i vidi se odmah povećanje nepravilnosti, što znači da i državna administracija i administracija lokalnih samouprava sporo prihvaća promjene, čini greške, većinom je navikla na šablone. Ali je evidentno da su to nepravilnosti koje se mogu otkloniti, koje se edukacijom i kontrolom mogu itekako popravljati i očekujem da revizija 2003., 4., će već pokazati ta poboljšanja. Ja bi rekao da je uz Državnu reviziju u ovih 10 godina bilo jače prisustvo svih razina izvršne vlasti, znači, od Vlada, poglavarstava, ministara, da bi vjerojatno rezultati bili još veći. I očito da na ovom teškom poslu je ipak najveći doprinos Državne revizije. Također ono što malo zabrinjava, to je da interni nadzori koji se u posljednjih 2 godine ustrojavaju, gdje ih imamo sve više, pogotovo u jedinicama lokalne samouprave, opet problem needuciranosti, slabosti kadra, njihova izvješća pokazuju da ne slijede kvalitetno zakonske propise i, ja bi rekao, načine poslovanja. Prema tome, evidentno je da ako želimo ocijeniti i uputiti, ja bi rekao, poruku sa ovih sjednica onda bi trebalo da bi na neki način sve razine izvršne vlasti trebale učiniti sve da utvrđene nepravilnosti pokušaju razriješiti na taj način da se okrenu edukaciji kadrova, da se jednostavno okrenu i jačanju internih nadzora jel je to preduvjet da Državne revizije u narednih 10 godina neće biti sama i da će tada posao u kontroli trošenja javnih sredstava biti daleko, daleko kvalitetniji. Što možemo još zaključiti iz ovog Izvješća za 2002. godinu? Evidentno je da i nadalje ne možemo biti zadovoljni sa decentralizacijom sredstava. 2002. godina pokazuje da se napokon počelo sa decentralizacijom, jačanje uloga lokalne samouprave i da prijenosom ovlasti na jedinice lokalne samouprave u školstvu, u obrazovanju, zdravstvu i jednim manjim dijelom u socijali znači da imamo više onih koji učestvuju u realizaciji trošenja sredstava bez povećanja novih poreza i da samim tim imamo i sigurno kvalitetnija rješenja. A na neki način, ja bi rekao, da je trošenje sredstava približeno samim građanima i da tog trenutka korisnost svih tih decentralizacija možemo i očekivati. Evidentno je da u ova 3 mjeseca nove Vlade već smo čuli neke naznake po kojima bi se prišlo opet centralizaciji i mislim da ovo Državno, Izvješće Državne revizije će nam pomoći da kad god budemo imali temu da li pristupiti daljnjoj decentralizaciji ili zbog slabosti nekih jedinica lokalne samouprave odlučivati o centralizaciji, da tog trenutka se moramo prisjetiti Izvješća i moramo pamtiti da rezultati te decentralizacije nisu zadovoljavajući i da se moramo suprotstaviti svakom obliku nove centralizacije. Što dalje ukazuju, koje su to nepravilnosti koje možemo uočiti kad govorimo o Državnom izvješću? Nepravilnosti su većinom u domeni planiranja, što znači da je to očito nedovoljna edukacija kadrova. Jel jednostavno planiranje i kvaliteta planiranja je i osnov da možemo jače kontrolirati potrošnju, da možemo biti odgovorniji u potrošnji i da je neprekidno ukazivanje Državne revizije na taj segment nešto što mora obvezivati svakog ministra, svaku Vladu, ali i jedinice lokalne samouprave i njihova izvršna tijela, znači, poglavarstva, da je planiranje važni segment u odgovornosti prema trošenju sredstava. Poboljšanja su evidentna u 10 godina, ali još uvijek u tom dijelu najviše primjedbi i mislim da je to ono što moramo itekako probati edukacijom otkloniti. Ono što se također kao najčešća nepravilnost pojavljuje to je problem javnih nabavci i očito da osobni utjecaj, osobni interesi, nepoznavanje propisa, pokušaj izbjegavanja pojedinih propisa ukazuju da i promjene učestale zakona ipak ne daju rezultate. Nepravilnosti nisu onako evidentne, snažne, kao što su nekad bile i sa osobnim propustima, osobnim interesima, ali su i nadalje prisutni. Ako još uđemo u detalje da je provedba Zakona o javnoj nabavi, vjerojatno i razlog kašnjenja mnogih investicija, odgađanja investicija, u biti nerealiziraju planiranih stavaka, onda i neracionalnost u korištenju javnih prihoda i trošenju javnih prihoda, onda je to ono što također mora biti signal svima na čelnim pozicijama da bi se jednostavno trebalo itekako pozabaviti provedbom Zakona o javnoj nabavi, i da bi u tom trenutku mnogi od primjedbi revizije koji su evidentni u tom dijelu mogli izbjeći. i naravno, zabrinjavajuće je upravo konstatacija da, iako imamo u mnogim jedinicama lokalne samouprave i u državnim tijelima interne nadzore, da ne zadovoljava njihova kvaliteta rada, njihova educiranost. Upravo ovo izvješće Državne revizije koje ćemo podržati pokazuje da su oni koji odgovaraju za trošenje sredstava daleko, daleko odgovorniji. Također ovo izvješće pokazuje da se u raspravi u Hrvatskom saboru prilikom ovih izvješća govori o onim problemima koji postoje u administraciji i činovništvu jedinica lokalnih samouprava, sve manje je pristupa senzacionalizmu, što znači da možemo očekivati i u idućim godinama kvalitetniji rad državnih činovnika. Hvala.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku Liniću. Za ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Josip Đakić.
Gospodine potpredsjedniče. Nije točna tvrdnja gospodina uvaženg kolege Linića, da nepravilnosti nisu tako snažne i velike. Naveo bih samo jedan primjer koji demantira ga, a to je da za sanaciju … na objektu policijske uprave Splitsko-dalmatinske planirano je 4 milijuna kuna, a ugovor je zaključen na 6 milijuna 969 kuna 129, 11 lipa. Pa mislim da su to ogromna sredstva i ogromne nepravilnosti koje su počinjene. Ili jedino ako mislite da je danas 1. april, pa to ne trebate uvažit.
Zahvaljujem. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice, uvažena zastupnica Katarina Fuček.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Izvješće o obavljenim revizijama za 2002. godinu kao i izvješće o radu Državnog ureda za reviziju o kojima sada raspravljamo i koja su ispunjenje zakonske obveze podnošenja izvješća Hrvatskom saboru, Klub HDZ-a predlaže prihvatiti. Državna revizija, odnosno Državni ured za reviziju je samostalna i neovisna institucija, kako je to istakla i glavna državna revizorica, koja je počela s radom još 1994. godine, a za svoj rad odgovara isključivo Saboru. Tko i što podliježe Državnoj reviziji po Zakonu o državnoj reviziji? To su državni izdaci, financijska izvješća i financijske transakcije državne razine, ministarstava, lokalne i područne samouprave, pravne osobe koje se u djelomice ili u cijelosti financiraju iz državnog proračuna, javna poduzeća i pravne osobe u većinskom vlasništvu države ili jedinica lokalne samouprave, te svi krajnji korisnici proračunskih sredstava na svim razinama. Što se revidira? Revidiraju se dokumenti, izvješća, sustavi interne kontrole i revizije, računovodstveni i financijski postupci, a radi čega? – radi utvrđivanja istinitosti, prikazivanja financijskih izvješća i financijskih aktivnosti, radi utvrđivanja zakonitosti trošenja javnih sredstava, te radi utvrđivanja djelotvornosti i ekonomičnosti ostvarenja ciljeva pojedinih programa. Na primjer za utvrđivanje zakonitosti revizija sigurno gleda da li su u pojedinim transakcijama ili postupcima poštivani propisi, da li postoji uredna dokumentacija i da li su novci trošeni u okviru planiranih kao i slične postupke. A na primjer za, utvrđivanje ekonomičnosti, da li pojedini projekt ima gospodarsku isplativost, da li su se mogli učiniti još koji koraci za racionalniji pristup trošenju sredstava i slično. Od sredine 2001. nadležnost Državnog ureda za reviziju proširena je na reviziju pretvorbe i privatizacije i odnosi se na sve subjekte koji su taj postupak proveli po tadašnjim propisima. Proširenje nadležnosti utjecalo je na brzo ekipiranje ureda u smislu povećanja broja stručnih djelatnika, jer revizor uz formalnu stručnu spremu mora imati i najvišu razinu znanja i vještina, da bi postigao neovisnost, koja mu je posebno potrebna kada se, kada donosi procijenu učinkovitosti. Normalno da jednim dijelom usporavanje bilo i utjecaja na usporavanje poslova iz prvotne nadležnosti. Kao što je navedeno u uvodu izvješća o obavljenim revizijama za 2002. godinu, Zakon o proračunu je osnovni dokument u kojem se utvrđuje planiranje, donošenje, izvršavanje, kao i poslovanje proračunskih korisnika. 2003. godine donesen je Zakon o proračunu, koji je uredio promjene novog računovodstvenog sustava, kako je istaknuto, a novi računovodstveni sustav temelji se na načelu nastanka događaja, što znači da se rashodi evidentiraju u vrijeme nastanka poslovne promjene, a ne kao prije na načelima novčanog tijeka, na temelju priljiva novčanih sredstava u izvještajnom razdoblju. Osnovni razlozi za tu promjenu su postizanje transparentnosti, odnosno želja za postizanjem transparentnosti, koja je potrebna za upravljanje javnim rashodima, imovinom i javnim dugom. Obveznici primjene novog računovodstvenog sustava su državni proračun i jedinice lokalne samouprave, te njihovi proračunski korisnici uz proračunske i izvanproračunske fondove, zdravstvene i javne ustanove. Revizija utvrđuje da zakon nije definirao proračunske korisnike, već je to uređeno da će to učiniti ministar financija pravilnikom, što znači i određene probleme kako je to blago navedeno u uvodu izvješća. Cilj donošenja novog Zakona o proračunu postizanje transparentnosti, boljeg uvida i preglednosti trošenja javnih sredstava i novaca poreznih obveznika i kao što stoji u izvješću nije postignut, jer obveza ministra na donošenje raznih pravilnika i podzakonskih akata čini sustav proračuna još netransparentnijim, odnosno nepreglednijim. Znači, proračun za 2002. još uvijek nije bio transparentan. Državni proračun je temelj i polazište svih drugih proračuna i korištenja javnih sredstava i zato ću prokomentirati najkarakterističnije nepravilnosti blago rečeno uočene u njegovoj reviziji. Tako na stranici 93. izvješća prihodi i primici stoji: 2002. nisu u središnjem državnom proračunu iskazani prihodi od privatizacije iako su iskazani u Fondu za razvoj i zapošljavanje i Fondu za regionalni razvoj. Ta sredstva u proračunu nisu vidljiva, u ukupnim proračunskim sredstvima, te je stoga za 2 milijarde 298 milijuna, 513 tisuća, 692 kune ostvarenje proračuna za 2002. bilo veće od prikazanog. Sektor za pripremu proračuna ne sudjeluje u planiranju a niti ne prati ostvarenje proračunskih prihoda i primitaka konstatira revizija. Na stranici 94. prihodi od dividendi. Po zakonu o Vladi Republike Hrvatske i Zakonu o trgovačkim društvima Vlada donosi posebne odluke o obvezi uplate prihoda od dobiti u državni proračun. Tih odluka za 2002. nije bilo a određene tvrtke uplatile su dio dobiti ili prihoda od dividendi. A iz FININOG izvješća nije vidljivo tko su uplatitelji, na što se uplate odnose, te na temelju čega se uplaćuje. U sektoru za pripremu državnog proračuna dali su obrazloženje da banke nisu dale podatke. Kako su ti podaci traženi i da li su uopće traženi a da ih banke nisu dale i ne vidim razlog zašto ih ne bi dale. Rezultat, prihodi nisu ispravno evidentirani. Uprava za gospodarstvo u Ministarstvu financija u čiju nadležnost spadaju javna poduzeća u vlasništvu države morala je ozbiljnije pripremiti podatke o poslovanju tih društava te sa Vladom iskordinirati donošenje potrebnih odluka financijske naravi. A kako će kada nije ustrojena ni evidencija tih društava u vlasništvu države što je temelj bilo kakvog drugog planiranja. Ne znamo koliko prihoda državnog proračuna se zbog toga, zbog ne pripremljenosti i ne organiziranosti Vlada odrekla sa te osnove. Ministarstvo se na taj dio nalaza nije očitovalo, nije imalo što reći. Na stranici 96 prihodi od naknada za koncesije. Po Zakonu o koncesijama, ugovori o koncesijama trebaju se upisivati u jedinistveni registar u Ministarstvu financija. Od 1993. do izvršenja nalaza nije donjet pravilnik o ustroju vođenju registra koncesija. Ako to nije učinila bivša HDZ-ova Vlada, zašto to nije učinila Račanova, koja je i tako najavljivala ispravljanje svih nepravilnosti i bolju javnu kontrolu i uvid u državna sredstva. Odrekla se tako 314 mililjuna 270 tisuća, 765 kuna prihoda s te osnove jer je po postojećim ugovorima o koncesijama planirano 441 milijun 207 tisuća kuna a ostvareno 126 milijuna 936, 235,78 kuna. Nadzor nad ostvarenjima koncesija obavljaju nadležna ministarstva, županije ili gradovi. A ugovorene naknade su prihodi državnog proračuna, županije ili grada. Kako su to ministarstva odgovorno obavljala svoje nadležnosti upravljanja financijskom imovinom ako ih nije bilo briga naplaćuje li se državna obveza po ugovoru ili ne i kome je poklonjeno 314 milijuna kuna a da ne govorimo o zateznim kamatama koje tu nisu uključene i sličnim sredstvima. Ministarstvo se nije očitovalo na nalaz, također nije imalo što reći. Vlastiti prihodi proračunskih korisnika. Prema Zakonu o izvršavanju državnog proračuna propisana je obveza uplate vlastitih prihoda u državi proračun bez mogućnosti izuzeća, a koja su se 2002. obilato koristila po dopisima tj. odobrenju Ministarstva financija što je rezultiralo nerealnim planiranjem sa te osnove i 40%-tnim ostvarenjem od plana. Planiranje i izvršavnje proračunskih rashoda i izdataka. Zakonom o izvršavanju državnog proračuna propisano je da se ne smiju izvršavati rashodi iznad planiranih što je naravno učinjeno. U izvješću na 101 stranici, postupci su od strane revizije okarakterizirani upitnima jer za to nije postojala zaknoska odredba. Kako se može trošiti više od zakonom odobrene svote i gdje je tu odgovornost upitno blaga riječ za nepoštivanje zakona. Tekuća zaliha. Vlada je bila upoznata sa korištenjem tekuće zalihe ali po nalazu revizije iz tekuće zalihe plaćeni su izdaci koji nisu niti hitni ni po propisima određeni da se moglu platiti iz tekuće zalihe već su trebali teretiti pozicije pojedinih proračunskih korisnika. Pozajmice. Nisu sporne dvije pozajmice po 500 tisuća kuna iz sredstava tekuće zalihe ali da se ne zaključuju ugovori ili da se ne ugovori kamata to je već sporno. Evo, što možemo reći o zaduživanju, financiranju i otplatama. Primici financiranja. Citiram nalaz: "Iz navedenih planiranih i ostvarenih veličina proizlazi da su ovi primici planirani proizvoljno odnosno bez stvarnih podataka o mogućnostima njihova ostvarenja." S obzirom da ne postoji sustavna evidencija otplatama glavnica otežano je planirati ove primitke. Primici od obveznica evidentirani su po različitom tečaju a i pogrešno evidentirani u primicima umjesto u zaduženjima ili čak nisu unjeti u evidencije. Stranica 111 u istom dijelu izvješća u kojem se prate primici od obveznica revizija je konstatirala da je Ministarstvo financija imalo u Reifeissen banci više deviznih računa koje je koristilo bez ustrojene evidencije pa čak nije bilo ni izvadaka o pojedinim transakcijama. Korištenje zajmova. Evo primjera neracionalnog gospodarenja. Utvrđeno je da se sredstva odobrenih zajmova ne povlaće ugovorenim rokovima te se rokovi produljuju a dio zajma se konačno otkazuje. Na taj način plaćaju se velike naknade za nepovućena sredstva zajma i na otkazani dio. Istodobno se traže novi zajmovi i stvaraju nova zaduženja za slične namjene. To je zaključak revizije u dijelu kada revizor govori o ekonomičnosti pojedinih postupaka. I kao što vidim vrijeme upozorava, ja ću malo požuriti. Isto tako učinjena je pozajmica Hrvatskom fondu za privatizaciju od 200 milijuna kuna gdje je povrat dijelom vraćen prebojem što nije iskazano na adekvatan način u poslovnim knjigama. Evo, nešto o izdanim jamstvima. Odnosi se na izdana jamstva za Brodogradilište Viktor Lenac u iznosu od 22 milijuna eura. Brodogradilištu koje je u većinskom vlasništvu država ne bi trebala izdavati jamstva jer nema utjecaja na njegov rad, poslovanje i poslovne odluke uprave i plaće. Ne bi trebala ali jeste i još je to ponovila. Na stranici 128 iako korisnici jamstava nisu podmirivali svoje obveze po ranije izdanim jamstvima u nekim slučajevima obveze je preuzela država, izdala nova jamstva, pa se između danim jamstvima PIKU Vrbovec, Hrvatskim željeznicama i Željezari Split našao i ponovljeni Viktor Lenac. Jamstva su izdavana društvima i upravama u državnom ili djelomično državnom vlasništvu, javnim poduzećima ili privatnim društvima po slobodnoj procjeni. To sigurno nije bila laka odluka Vlade koja je sigurno morala voditi i računa i o socijalnom momentu kao što su npr. zaposleni, željom za očuvanjem pojedinih gospodarskih subjekta koji danas sutra mogli doprinositi i budućem razvitku i biti pokretači razvitka i proizvodnje, ali donijeta je ipak proizvoljna odluka koja se pokazala poslije problematična. Problematična su također i jamstva davana za kredite koja su određena društva koristila za pokriće gubitaka, manji broj za investicijske projekte umjesto obratno. Ja se ispričavam, ali imam osjećaj da nije mojih 20 minuta bilo dobro mjereno. 15? 15 minuta? Onda ću nastaviti u osobnoj raspravi da mogu izvršiti zaključak ili možda dopušta gospodin potpredsjednik da bar zaključim, da bar zaključim da će Klub HDZ-a prihvatiti ovo izvjeće odnosno predložiti na prihvaćanje jer je Državna revizija obavila ogroman posao i u skladu znači sa svojim ovlastima podnijela izvješće Saboru. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zahvaljujem uvaženoj zastupnici. Ovo je rasprava u trajanju od 15 minuta, ne od 20. U ime Kluba HSP-a uvaženi zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. U prvom redu želim se u ime Kluba zastupnika HSP-a zahvaliti na izvrsnom materijalu koji nam je pripremila Državna revizija, ali jednako tako moram upozoriti na ono što HSP u ovom visokom domu već godinama upozorava. Državnoj reviziji nameću se sve nove i nove obveze, a istodobno im se godinu za godinom smanjuje broj zaposlenika. Oni su kao što znate dobili obvezu revidiranja privatizacije i to uz isti pa čak uz manji broj zaposlenika i uz manja sredstva koja se izdvajaju za tu dodatnu zadaću. Dakle na taj način ne možemo provesti, budimo realni kvalitetnu kontrolu trošenja proračunskih sredstava. Hrvatska država skoro polovicu svog bruto nacionalnog proizvoda potroši na državu odnosno kroz državni proračun i paraproračunske fondove troši se gotovo polovica državnog proračuna i naravno da je za tako nešto potrebna kontrola. Sam Sabor to naravno ne može činiti i tu je upravo mjesto državne revizije da provodi kontrolu i da izvješćuje ovaj visoki dom. Međutim kad čovjek vidi ova izvješća i kad vidi da je od planiranih 301 zaposlenog zaposleno samo 276 ljudi u državnoj reviziji onda se čovjek pita kako se uz takav odnos prema njima može kvalitetno provesti posao koji im je povjeren. Zato se još jednom zahvaljujemo državnoj reviziji na tome što je doista i sa smanjenim brojem zaposlenika provela ovako opsežno istraživanje. Osvrnuo bih se na niz primjera koje smo uočili. Moji prethodnici su govorili o nekima od njih. Mi ćemo upozoriti samo na neke koje su nas posebno zaprepastile. Dakle u prvom redu riječ je o Državnoj agenciji za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka. U ovom visokom domu još prije godinu dana u ime KLuba HSP-a zatražio sam od Vlade da naprosto ukine tu agenciju jer je doista besmisleno da u zemlju u kojoj 90% banaka u stranom vlasništvu postoji državna agencija gdje država jamči opstanak stranih banaka. To ja jednostavno ne mogu razumjeti. Niti ja niti moje kolege u klubu, ali ja ću eto ovdje iznijeti niz bisera iz njihovog poslovanja. Dakle planovi poslovanja u Državnoj agenciji za sanaciju banaka se ne donose prije početka poslovne godine. Planovi nisu razrađeni po pozicijama računskog plana. Troškovi upravljanja portfeljem su planirani u jednom jedinom iznosu pa nije moguće pratiti njihovo izvršenje. Ostvareni rezultati poslovanja znatno odstupaju od planiranih. Da se to dogodi u bilo kojoj firmi naravno da bi direktor te firme bio smijenjen i naravno da bi upravni odbor učinio sve da vidi što i kako dalje? Kad smo govorili o bankama upravo smo tada apostrofirali slučaj Dubrovačke banke pa eto i ovdje Državna revizija gle čuda nalazi da popis imovine i obveza stečenih sanacijom Dubrovačke banke nije objavljen, a popis udjela, potraživanja i obaveza preuzetih sanacijom Privredne banke također nije objavljen na temelju odgovarajuće dokumentacije. Znači sama Agencija za sanaciju banaka se ne ponaša na način koji bi mogao biti za primjer bankama, ne vodi računa o svojim obvezama. Također se jasno iz ovog izvješća Državne revizije vidi da postoji još čitav niz ostalih nepravilnosti u poslovanju. Primjerice postoji posve različito evidentiranje imovine i obveza stečenih od banaka, a Agencija eto nikako ne uspjeva ujednačiti način evidentiranja, ustrojiti kvalitetne analitičke evidencije u poslovnim knjigama Agencije, a jednako tako u većini slučajeva imovina, prihodi i rashodi nisu evidentirani na računima koji su određeni računskim planom. Dakle sve to skupa govori da je doista nepotrebno uz ovakav način poslovanja u situaciji u kojoj je 90% banaka u stranom vlasništvu zadržavati ovu Agenciju. Što se pak tiče Fonda za privatizaciju to je također odraz stanja u kojem smo, a to stanje je takvo da se unatoč višegodišnjim zaklinjanjima u izradu novog zakona, novi Zakon o privatizaciji dan danas nije napravio. I sve što ovdje piše u ovom izvješću Državne revizije ja vjerujem da će pisati i za, i za naredne godine. I tako će biti dame i gospodo sve do onog trenutka dok ovaj visoki dom ne donosi, ne donese novi Zakon o privatizaciji u kojem će biti jasno određeni postupci Fonda pri prodaji državnog portfelja. Dakle ne postoji metodologija procjene realne vrijednosti dionica i udjela koje su u vlasništvu Fonda. I tu je cijeli problem. Sve što se dalje izvodi iz tog zaključka koji na kraju krajeva i sam Fond priznaje je rezultat nepostojanja zakona i potpunog voluntarizma u procjenjivanju vrijednosti firmi. Imamo tu čitav niz primjera dakle kod pojedinih trgovačkih društava otvoren je stečajni postupak i njihovo potraživanje je prijavljeno u stečajnu masu. Kod nekih su potraživanja pretvorena u ulog. Dakle opet je riječ o potpunom voluntarizmu i o tome da netko u Fondu odluči uz kavu i sok e sad ćemo ovu firmu lijepo poslati za stečaj, a ovu nećemo. Također kod jednog od slučajeva ugovoreno je založno pravo na udjelima. Kod drugog založno pravo na nekretnini, a također iz svih dokumetancija koje je Državna revizija našla nije vidljivo na koji su način utvrđivane početne cijene dionica i udjela društava niti su utvrđivani kriteriji i mjerila za utvrđivanje prodajne cijene niže od nominalne. Dakle sve to skupa smo znali. Mislim nije to nikakva neobična informacija. Ali nam je drago da to potvrdi i državna revizija jer to je sve ono na što je HSpa upozoravao svih ovih godina, a to je dase na ovakav način privatizacija ne može raditi a nama je posebno čudno kada se t osve skupa izdogađalo u mandatu one Vlade koja se klela koja je obećavala da će promjeniti zakon i učiniti sve da se to ne nenstavlja na način kao št oje to činjeno u mandatu prethodne HDZove Vlade. U popodnevni satima ćemo imati imati priliku raspravljati o državnoj reviziji privatizacije koja je provođena dok je HDZ bio na vlasti. Ali ovakad revizije i rad samoga fonda jasno pokazuje da razlike nisu bile baš toliko dramtične. Dakle, ne podudartnost podataka nejasnoe procjene, nejasne početne vrijednosti ,potpuni volantarizam u određivanju načina privatizacije neajsni kriteriji nejasna evidencija uloga. Što se pak tiče ministartsva pomorstva prometa i veza tu ima jedna dio koji nisam znao dali bi plakao dali bi se smijao riječ je naime o tome, pazite citirati ću to jerje riječ o ministarstvo pomorsta, prometa i veza dakle telekomunikacija. U kojme doslovce kaže sljedeće. Informatički sustavi ograničeni su mogućnosti međusobno nisu povezani i nisu prilagođeni za izradu izvještaja na svim razinama odlučivanja. Sustav ugrađenim Internet kontorla je nedjelotvoran i neučinkovit, što utječe na pouzstanost podataka iskazanih u financijskim izvještajima. Pazite dakle Ministarstve pomorstva, prometa i veza, koje bi trebllo biti na vrhu Hrvatske po inforamtizaciji Internet povezanosti, ističe da je Interent sustav u njemu očajan da radi toga ne mogu radaiti izvještaje i uspoređivati ih na raznim razinama odlučivanja i da sve to skupa utječe na nepouzdanost podataka koji se iskazuju. Pa je na mogu vjerovati da se to odnosi na neku zaostalu općinu čovjek bi razumio akli ovo izvješće o očajnom stanju Internet povezanosti se odnosi na ministarstvo telekomunikacija. Pazite. Koja bi trebala biti savršeno organizirano po tome. Dakle očito je bilo riječ o potpuno nekomeptetnim osobama koje taj posao nisu znale napraviti i na koji način bi oni uopće ogli nekome biti primjer , ili čak davati savjete kako ifnormatizirati ostala ministarstva. Dakle, financijski izvještaji u tom ministartsvu sastavljeni su dva puta i nisu dostavljeni dražvnom uredu za reviziju u zakonskom roku jer je pazite tijekom informaitčke obrade podataka došlo do gubljenja dijela podataka. Mislim ili je bio napad virusa ili je stvar toliko očajno napravljena i povezana da se to moglo dogoditi. Ali opet velim riječ je o ljudimak oji bi trebali biti maheri u odnosu na ostatak vlade Imamo dalje, već spomenuta priča o koncesijama. Stvar je tu potpuno jasna ako ovlaštenik koncesije ne plaća naknadu dza koncesiju onda mu se ona oduzima i kraj. Međutim ovdje se navodi da se potraživanje za neplaćene koncesijske naknade penju do skoro i pol milijuna kuna. I nikom ništa. Pazit, ništa im se loše nije dogodilo. Tu se govoir nadalje o tome da se pokreću neke sudske tužbe, pazite, tu se oni čak i tuže sa njima ali uz sve to skupa u tih dva i pol milijun a nisu uključena potraživanja od 10 koncesionira. Pa se tu još angažira državno odvjetnštvo. Doista nečuven. Jer ako je tomu tako onda se čovjek pita dali ljudi koji se bave koncesijama uopće poznaju zakon kao prvo i kao drugo dali ga žele provodoiti. Ili je riječ opet o selektivnom odnosu pa se kod nekih taj zakn provodi a kod nekih ne. Tu se također spominje i pravilinik o zvanjima i svjedodžbama o osposobljenosti pomoraca, na brodvoima trgovačke mornarice. to je jedna od tužnih priča ja vjerujem da će o tome biti posebno riječi ako od nikoga drugoga onda barem od nas zastupnika iz HSPa kada budemo govorii jednoda dana o pomorskom zakoniku. Jer način na koji Ministarstvo pomorstva zajedno sa lučkim kapetanijama dere sa tarifama ljude koji žele dobiti breveete d abi mogli ploviti na domaćim i stranim trgovačkim brodovima jer doista nečuveno. SVaki mladi čovjke koji želi postati pomorski časnik uz sve troškove školovanja mora zdrobiti još 20tak tisuća kuna da bi dobio najelementarnije svjedodžbe. ja ne vjerujem da je to tome tako u ostalim zemljama unije i naš klub i ovim putem inzistirat na tome da se pravilnici o polaganju za brevete za pomorce usklade sa standardima Europske unije. Također završio bih sa još dva vrlo zanimljiva ministarstva. Ministarstvo za javne radove, obnovu i graditeljstvo, njih neću spominjati o njiovom načinu rada govore klizišta na autocestama pa ću vam prištedjeti dio vremena. Međutim ono što nas je posebno zainteresiralo je ovaj posebni dio kojeg se koji je evo do nedavno bio državna tajna. O stanju u Hrvatskoj vojsci također neću rošiti riječi bolje ga ne je nespominjati. dakle što se tiče zrakoplovstva i mornarice. Ali kad ase tiče Ministarstva vanjskih poslova, pazite tu se vrlo šturu dakle ono kratkim crtama govori o tome koliko se trošilo za nabavu uredskog prostora i pojedinih rezidencija. Kada čovjek zna iz nvoisnkih napisa da su pojedini veleposlanici za osam puta premašivali troškove predivđene za reprezentaciju. Kad ase zna da se pojedina veleposlanstva uređiavna u kineskom stilu odnosno, da smo kod pojedinih veleposlanstava u drugim zemljama koristil talijanski namještaj ne ne daj bože hrvatski. Da smo imali veleposlanike koji su plasiali vlastito vino od domaćeg mošta umjesto da su uvozili hravtska vina i reklamirali ih, onda se čovjek doista pita kuda to sve ide. Dakle sve se to skupa zbiva na grbači poreznih obveznika. Dakle, gospođo Šima Krasić, gospodo iz državne revizije strašno nam je drago da ste i ove godine napravili doista kvalitteno izvješće i to ponavljam doista teškim uvjetima. I ono što nas i ovaj puta interesira kao isvih ovih godina je to koje će doista biti posljedice po vse one likove u državnoj upravi na koje ste vi u ovom izvješću hrabro upozorili. Hvala.
Zahvaljujem uvaženim zastupniku Tadiću. U ime Kluba Libre uvaženi zastupnik Vilim Herman.
Gospodine potredsjedniče, kolegice i kolege. Evo gospođa Krasić i njeni suradnici odnosno Državne revizije već u nekoliko navrata doživjela pohvalu i Klub Libre želi pohvalitti državnu revizoricu i Ured državne revizije. Upozoravajući ne samo na ovu okolnost koja ima možda jedan personalni smisao jer gospođa Šima Krasić je i ja to sada kao kavalir hoć ureći dugovječna. Vi ste dugo na čelu ovoga ureda ali to govoroi o jednoj dobroj okolnosti da dakle u Hrvatskoj imamo i one institucije za koje se može reći da imaju kakav-takav ili u najobjektivnijem smislu ozbiljan autoritet. Kriza autoriteta hrvatskih institucija nije mala pa je onda i ovo kada kažem da se … [[Ne razumije se.]] u tom svjetlu i ne moram onda dodati da sam kavalir nego se očigledno radi o dobrom poslu, o poznavanju struke a onda i primjereno tomu adekvatnim rezultatima. Opće je mjesto da taj ured ima se i veći opseg poslova, a da se s druge strane na žalost ne događa i odgovarajuće praćenje tih poslova kadrovima, a naravno onda ostaje tu i posebno pitanje educiranosti tih kadrova. Možda se nalazimo u nekakvoj vrsti procjepa da dakle jesmo spremni pohvaliti ovaj ured, njegov autoritet kao institucije, ali jednako tako možda i ne pratiti na odgovarajući način financijskim sredstvima pa i nekim drugim možda sredstvima koja idu u rubriku politička volja, a da bi taj ured onda postigao do kraja u svoj svojoj punini one zadaće koje Ustav postavlja pred taj ured, a na kraju krajeva i mi ali onda ne samo na formalan način. Klub LIBRE smatra da je u ovom izvješću koje je korektno, ja ne mislim da je ono hrabro, ja mislim da jeo no korektno, dakle sukladno stanju i situacijama. Zapažamo da doista ima nekoliko okolnosti na koje i mi želimo čitajući to izvješće, pa želimo ga i prihvatiti, posebno upozoriti. Bilo je ovdje već riječi o tomu, dakle mislimo da je registar koncesija doista bez razloga izostao i da je time izostao i određeni prihod i da je to nešto što se doista mora brzo riješiti. Također i jedno neadekvatno raspolaganje tekućim zalihama mislim oda je nešto što je dobro da se našlo ovdje u ovom revizorskom nalazu i da će se valjda izvući iz toga i određene pouke. Također i nalaz oko Državne garancijske agencije mislimo da je važan, ali važan je on na određeni način i za neke prilike i odnose kod nas u Slavoniji i Baranji osobito u Osijeku jer se godinama zalažemo za osnutak jedne banke koju bismo nazvali Agrobankom i koja bi bilo na podlogama gradske banke što uopće nije bitno ili bi uz preoblikovanje Croatia banke i Poštanske banke ili kroz treću institucionalnu formu, ali u svakom slučaju trebala doći negdje do satisfakcije i na taj način da se evo pojavi nakon 150 godina sjedište jedne banke u Osijeku jer nakon 150 godina Osijek sada prvi puta nema sjedište takve banke, nema sjedište banke u Osijeku. Pitanje je to onda poreza na dobit, pitanje je to na kraju krajeva onda i raspolaganja sredstvima lokalne samouprave i mislimo da se moglo žurnije, da se moglo pa na određen način u jednom dobrom smislu riječi i lojalnije preko ove Državne garancijske agencije da se moglo ući u jednu priču koja bi možda pomogla i ovom projektu ili u najmanju ruku da se ne odmogne u ovom projektu. Također se slažemo s onim što je u izvješću, pozdravljamo taj nalaz, oko Hrvatskog fonda za privatizaciju upozoravajući doista da su zakonski okviri neadekvatni, a da se u istom tom fondu nalazi i dalje ogromni resursi još uvijek na sreću koji mogu bitno pripomoći da se dogodi razvoj u Hrvatskoj unatoč svim proračunskim nevoljama i onomu što smo doživjeli preko amandmana i amandmanske rasprave prije dva tjedna. Ono što je iz izvješća vidljivo i što se može pratiti zapravo iz godine u godinu želimo pozdraviti i to je dopuštamo si reći na određeni način i uspjeh prošle Vlade, jer se naprosto događa da su evo kako je ovdje već i rečeno, ministarstva manje-više dobila pozitivnu ocjenu pa makar ona bila i uvjetna, ali to je dobro. To znači da se sa više unutarnjega reda i sa više discipline rade poslovi, ali jednako tako ne mislimo da je to dovoljno, treba toga biti više i nalazi revizije na to naravno upozoravaju. Kada je riječ o odnosima prema ovim kako se kaže lokalnim razinama, onda je s pravom ukazano na problem rashoda, odnosno potrošnje, a onda i nedovoljnoga zapravo planiranja između prvoga i drugoga. Naravno tu se onda uključuje i ono dramatično pitanje što je uopće u Hrvatskoj decentralizacija kao jedan posebni projekt koji vjerojatno čeka neke bolje dane. Naravno da se i u pogledu javne nabave događaju povoljnije stvari. Manje je zaobilaženja natječaja, kao da ga smije uopće biti, ali evo ispada tako da smo mi nešto kao sretni ako je malo manje ili makar manje zaobilaženja tih natječaja. Naravno da nije ni onaj normativno pravni okvir koji to prati posve adekvatan pa ga valjda treba dotjerati, ali to su neke obveze koje čekaju nas ovdje u Saboru, a također i Vladu. Naravno da uz sve ovo što je rečeno uvijek ostaje ono najvažnije pitanje, pitanje koje zapravo ne moramo mi postaviti, to je pitanje koje dolazi od građana, sa trgova, sa ulica. To je pitanje a što se onda na kraju krajeva uopće poduzima kada se problemi revizijom, revizorskim nalazom konstatiraju ili poduzima li se bilo što. Na ta pitanja zapravo treba odgovarati, jer onaj osjećaj pravde ili pak nepravde u odnosu na sve ono što pripada zapravo raspolaganjem sredstvima poreznih obveznika je ja mislim jedno ne samo kako se voli kazati moralnih pitanja nego je to pitanje naprosto odgovornosti. Na kraju krajeva svaka Vlada će proći ili pasti upravo na tomu koliko je u slikovitom smislu iz revizijskih nalaza izvukla pouku, ali onda dodatno još i koliko se zapravo suočavala sa posljedicama onoga što je nevaljalo u tim revizijskim nalazima. Mislim da je premalo toga, to je malo toga u rukama državne revizije, stvar je zapravo u nekim drugim okvirima, prije svega pravosuđa, a onda se postavlja pitanje kako i na koji način taj dio državnoga i društvenoga mehanizma funkcionira. Jer ako se dakle ne doživi satisfakcija u pogledu pravednosti teško da se može onda bilo šta govoriti osim samo pohvalno o samom nalazu, ali ne i o onomu što trebaju biti njegovi učinci. Dakle s tom porukom i uz misao o tomu da je decentralizacija zapravo ključni projekt u kojem Hrvatska može vidjeti svoj razvoj, a iz podataka iz Državne revizije, iz izvješća Državne revizije izuzetno je vidljivo koliko zapravo sporo raste proračunska sredstva lokalne samouprave. Želim u ime kluba LIBRE zahvaliti na izvješću, na dobrom radu Državnoga urea i kazati da ćemo to izvješće prihvatiti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku Hermanu. Na redu je u ime Kluba HSS-a uvaženi zastupnik Željko Pecek.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovana dame i gospodo. Ja se u svakom slučaju na početku želim pridružiti čestitci povodom 10-godišnjice Državne revizije i konstataciji da je u okolnostima u kojima je mogla napravila dobar posao, međutim, jednako tako bi valjalo i konstatirati na početku kako je Ured dobro ustrojen, kako je stekao materijalne uvjete za posao, ima relativno i potreban broj djelatnika, informatiziran, postao je član međunarodnih udruga i daje nam onaj posao koji smo mi od njega i očekivali. Zakon o reviziji je mijenjan, ali je važnije također što je mijenjan i Zakon o proračunu po prvi puta nakon 95. godine je mijenjan u 2003. godini. Odnosi se na bilansiranje za 2002. godinu. U tim promjenama je najvažnije zapravo što je omogućeno transparentno financijsko izvještavanje, što je omogućeno također da se radi i analiza financijskih pokazatelja i to javnog sektora u cjelini. Netko je ovdje već spomenuo da je korišten, korišteno načelo novčanog tijeka. To znači da je ipak kvalitetnije upravljanje i javnih rashodima i imovinom, a što je jako važno i javnim dugom. Osim države, ovdje su obuhvaćeni također i ostali proračunski korisnici jedinice lokalne samouprave, odnosno sve što se zove javni sektor. Nedostatci tog izmjena Zakona o proračunu su naši klasični nedostatci. Mi želimo promjene, međutim u tim promjenama kažemo da ćemo nešto mijenjati izvan Zakona, pa tako dobijemo jedan netransparentan Zakon koji zahtjeva u ovom slučaju, čini mi se, 35 provedbenih propisa koje naravno mi kao država i nismo u mogućnosti dovesti pravovremeno, tako da je taj posao još i dalje pred nama. Kada govorimo o strukturi Državnog proračuna i o njegovom kretanju u razdoblju od 96. godine pa do ovdje, koliko nam je Državna revizija dala pregled, onda su brojke više nego interesantne. Država je uspjela prikupiti i potrošiti 373 milijarde kuna. Jedinice lokalne samouprave, znači, općine i gradove, 44 zajedno sa županijama, a sam Grad Zagreb 22 milijarde kuna. Ovdje je važno na koji način je taj prihod rastao, ali također je važno, ovdje je to već i spominjano, da je država uspjela na osnovu takvog prikupljanja i trošenja potrošiti oko 85, 6%, a svi gradovi i općine u Hrvatskoj svega 9,3% od prikupljenog. Ovdje mi koji sjedimo u Saboru mislim da smo najkompetentniji kako bi razgovarali o proračunu jer pred sobom vidim puno ljudi koji su sjedili u Vladi, vidim puno ljudi koji su bili župani, pa i sad koji obnašaju dužnost gradonačelnika i načelnika i potpuno je sigurno da možemo nešto reći i o tome iznutra, kako smo se mi ponašali, kako bi to i ubuduće moglo biti bolje. Jer naprosto ovaj posao nikad nije gotov. Ono čime sam ja nezadovoljan, a tu gledam na ukupnost našeg rada je činjenica da još uvijek nismo uspjeli, ja ću reći od 90. godine pa do sada napraviti popis državne imovine tako da u tom popisu nemamo objekata, nemamo opreme, nemamo udjela u trgovačkim društvima još uvijek do kraja objedinjene portfelje. Ako nemamo onda znači da niti kvalitetno dobro sa njime ne upravljamo. O tome se revizija očitovala, stanje je bolje, ali naravno još uvijek nije dobro. Ja ću podsjetiti da je Hrvatska seljačka stranka predlagala Zakon o državnom imovinskom fondu. Na tom tragu mi ćemo i dalje raditi jer smatramo da je to jedno rješenje kako bi mi Hrvati konačno spoznali što imamo i kako bi sa time mogli što kvalitetnije upravljati. Kako smo upravljali, ja ću slikovito pokušati reći pomoću jednog primjera, a zove se bankarski sektor. Nije teško uočiti da smo u sanaciju bankarskog sektora u ovom razdoblju koje, usput rečeno, još nije gotov, potrošili 19 i pol milijardi kuna. Možemo to zaokružiti na 20-ak milijardi kuna, a povratno kroz prodaju banaka smo dobili nešto više od 5 milijardi kuna. Znači, 5 milijardi i 400 milijuna kuna. Istovremeno, te banke su već nakon nekoliko godina poslovanja privatiziranosti uspjele ostvariti također dobit od nekoliko milijardi kuna. Evo, to je taj posao koji je država odradila, utrošila velik novac da bi nešto sanirala, dobila mali novac kada je to prodavala, a istovremeno oni su kupili, ostvarili u relativno kratkom vremenu velik novac kroz to poslovanje. Vjerojatno smo tu mogli biti bolji, a l potpuno sam siguran da smo i morali biti bolji. Naravno, to je tema koja se zove namjensko trošenje proračunskog novca, to je tema koje se zove transparentno trošenje, a vjerujem da smo tu podjednako bili loši i oni prije nas i mi, a vjerojatno bi se trebali također i dogovoriti da barem takve stvari nam se više ne događaju. Ono što ovdje revizija nije napravila, naravno ja ne kažem da je morala, ali bilo bi interesantno da vidimo koliko i kako je država utrošila tih 373 milijarde kuna u promatranom razdoblju pa da vidimo kakvi su učinci trošenja tog državnog novca. Da li smo ga utrošili dovoljno po količini i po kvaliteti kod priprema za ulazak u Europsku uniju. Mene bi također zanimalo kako smo taj proračunski novac trošili da pokušamo promijeniti ovu relativno visoku zaduženost Hrvatske koja je u inozemstvu pa konačno i na domaćem planu, kakvi su efekti trošenja državnog novca na rast zapošljavanja, kakvi su na efikasnost pravosuđa, i konačno što su zapravo efekti kod boljeg rada administracije koja zapravo ovaj novac prikuplja i jako, jako ga uspješno i troši. Uočit ćete ovdje u podacima da mi na sam rad administracije u godinu dana trošimo 16 milijardi, preciznije, 16 milijardi i 339 milijuna kuna koliko nam iznose rashodi za zaposlene. To je jedna frapantna brojka, velika i ja sam potpuno siguran da su efekti te administracije poprilično loši jer nismo se uspjeli kroz zadnjih 10-ak pa i više godina dogovoriti što je kvantiteta, a što je to kvaliteta rada u administraciji. Još uvijek robujemo načelu da državni službenik mora imati 10 godina radnog iskustva i to je zapravo najvažniji kriterij kada popunjavamo radna mjesta. Vjerojatno bi tu kriterij bio kvalitetniji obratno, do 5 godina radnog iskustva, ali specijalistička znanja mlađi ljudi sa svježim idejama sa novim projektima koje mogu uspješno provoditi, a jednako tako i kreirati nove projekte. Glavni nedostatak u prikupljanju i trošenju, a naročito u trošenju proračuna je što mi nemamo karijerne državne službenike. Vjerujem da je to projekat koji je i ova Vlada, a i sve iduće moraju provodit. Naravno za to nije nadležna revizija. Ali smatram da se između redova upravo provlači taj nedostatak u upravljanju sa državnim novcem. Ulagali smo u ljude, mislim premalo. A sad nam se događa jedna posebna situacija da, one koji su puno uložili u sebe i u koje je uložila država, da ih naprosto tjeramo iz državne uprave. Prema mojim saznanjima na sutrašnjoj sjednici Vlade će vjerojatno biti smijenjeni i posljednji pomoćnici ministra koji su ostali u prethodnoj Vladi. Ja smatram da je to posebna tragedija upravo što se tiče karijernih ljudi koji su bili dugo u državnoj administraciji, koji su naučili kako se kreira i provodi program. Te političke promjene u svakom slučaju usporavaju rad, donašaju jednu lošiju kvalitetu. Gubimo na vremenu, i upravo zbog toga ja sam siguran kako ćemo idući puta konstatirati revizija je napravila dobar posao. Međutim, imala je brojne i opravdane primjere. i sigurno ćemo konstatirati kako i mi nismo bili zadovoljni sa radom Državne uprave u cijelini. Što se tiče karijernih državnih ljudi, dozvolite mi da budem tu subjektivan, pa opet da nešto komentiram iznutra, sa pozicije bivšeg ministra. Jer sam shvatio zapravo da trebamo na najodgovornija mjesta uzeti ljude koji mogu provoditi projekte koji se od nas očekuju. Po nekakvoj, po nekakvom razmišljanju, ja vjerujem normalno, preuzeo sam ljude iz bivše uprave nekadašnjeg Ministarstva gospodarstva, ljude za koje nisam znao u kojoj su stranci, i nakon njihovog napredovanja u roku 3 godina ih unaprijedio u mjesto pomoćnika. Vjerujte mi ja i dan danas ne znam da li oni jesu u nekoj stranci, ali potpuno pouzdano znam da su promijenjeni po kriteriju meni nepoznatom, potpuno pouzdano znam da nikad više neće raditi u državnoj administraciji, a to je veliki gubitak, jer se radi o ljudima koji imaju međunarodne specijalizaciji, koji za razliku od mene govore po nekoliko stranih jezika, ali oni su zauvijek izgubljeni. E sad, upravo bi me zanimalo naravno, i to ne treba raditi Državna revizija, koliko će nas to koštati? Svaki taj čovjek koji je po političkom ključu promijenjen, će imati pravo na naknadu u razdoblju 6 mjeseci plus 6 mjeseci, ja vjerujem da je to u prosijeku po stotitanjak tisuća ljudi, po stotinjak tisuća kuna samo naknade koju će primati, zato jer su promijenjeni..
Uvaženi zastupniče Pecek, ja molim da se vratite na temu dnevnog reda.
To nije tema. Ja ne razumijem po čemu to nije tema? Jer upravo govorim o trošenju državnog novca kako ćemo baciti 100 tisuća kuna po čovjeku, a 100 tisuća kuna po čovjeku koje politički mijenjamo, a da oni politički nisu obojeni, nego su čak i naslijeđeni iz prijašnjeg sektora. Ja smatram da je to najvažnije pitanje upravo ove revizije za razliku od vas. Jer ljudi kreiraju projekte, ljudi projekte provode i ljudi za njih i odgovaraju. Ja ću upravo sa ovime i završiti. Za državni proračun na taj način se radi velika šteta, doduše ona indirektna šteta. Ali nju nije teško izračunati. Probajte staviti u relaciju sto ljudi puta 100 tisuća kuna, samo ta šteta koja se zove naknada za plaću je potpuno dovoljna da se shvate te relacije. O kvaliteti daljnjeg rada Državne uprave, zbog gubitka takovih ljudi koji su stvarali karijeru 10, 15, pa i više godina, ne bi trebalo niti govoriti. Ukoliko ne shvatimo da je ovo jedan od najvećih problema, da je u Hrvatskoj vrijeme za normalnu primopredaju vlasti, za koju čak neće trebati niti zakon, onda je zapravo gubljenje vremena raspravljati o reviziji na ovaj formalni način. Ja bih htio reći da je važno govoriti na suštinski način, da su ljudi zapravo važni, da su ljudi ovdje i u brojkama i u rečenicama i u projektima i u učincima koje mi očekuje u državnom proračunu. Državni proračun mora biti u funkciji boljeg rada uprave u cijelini, u funkciji zapošljavanja, u funkciji povećanja izvoza proizvodnje, a ne samo u funkciji trošenja u okviru države i u okviru jedinica lokalne samouprave. Hvala lijepa.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku Peceku. Ja sam vas opomenuo kad ste govorili o određenim kadrovskim možebitnim riješenjima unutar pojedinih ministarstava i njihove reperkusiji na određene programe, tad sam vas opomenuo da se vratite na temu. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Josip Đakić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, ispravit ću netočan navod gospodina uvaženog kolege Peceka, kada govori o utrošenim sredstvima za službenike koje zatekao. Nije to točno, nego je točno da je 50% bruto plaće isplatio protuzakonito tim istima kao stimulaciju za njihov dobar rad. I drugi netočni navod je u tome, da nije tragedija smjena posljednjih pomoćnika ministra, već ste to trebali davno prije učiniti zbog njihovih presuda o krivičnim dijelima. Hvala lijepa. U slučaju … [[govornik se ne razumije]]
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Josipu Đakiću. Imamo najprije povredu Poslovnika. Uvaženi zastupnik Pecek.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Čudim se da ste dali ispravak netočnog navoda ono o čemu ja nisam govorio. Gospodin Đakić pogotovo to niti razumije, niti zna pročitati što piše u nalazu. Tako da potpuno ste..
Ja vas molim da ne vrijeđate saborske zastupnike. A o onome što ste vi..
Ja vas molim da vi mene ne prekidate.
Ja vas molim da ne vrijeđate saborske zastupnike.
Mogu nastaviti?
Izvolite.
Tako da ni jedan navod nije ispravljen. Ni jedan navod nije ispravljen, niti je itko od pomoćnika krivično suđen, što je uvreda za pomoćnike, što je uvreda za pomoćnike..
Zahvaljujem se, ispravili ste..
Niti to igdje piše u državnoj reviziji.
Vi ste povrijedili Poslovnik, niste naveli članak na koji se pozivate kod povrede Poslovnika. Sad ne, sad je kasno. Vi ste tražili u ime Kluba. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, obzirom na izrečeno od gospodina zastupnika Đakića, spominjajući dužnosnike u dotičnom ministarstvu koji su navodno pravomoćno osuđeni, tražim u ime Kluba 15 minuta stanku da jednom za svagda u Hrvatskom saboru raščistimo ta pitanja. Molim stanku od 15 minuta kako bi iznijeli pravu istinu. Hvala vam lijepa.
Da li još netko traži stanku ime kluba? Određujem stanku u trajanju od 15 minuta. Nastavak je u 12,05.
Vrijeme za stanku je isteklo. Molim u ime kluba HSS-a poštovani zastupnik Josip Vresk. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici, meni je doista žao što je moj klub tražio pauzu, međutim toliko se puta u ovoj sabornici potegnuo taj slučaj da jedanput je vrijeme i da se objasni za što je to i kako osuđen i kasnije oslobođen Josip Hrala. Nadam se da ćemo se svi složiti da doista nitko u ovom saboru nema pravo komentirati odluke sudbene vlasti. Ustavno je pravo svakog, doista svakog, da se dok ne postoji pravomoćna osuđujuća presuda u kaznenom postupku smatra nevin. Josip Hrala je presudom Vrhovnog suda Republike Hrvatske od jeseni prošle godine u kojoj presudi su ukinute presude i općinskog i županijskog suda, oslobođen, tj. postupak je protiv njega obustavljen i to je činjenica. Ali nije samo to važno. U samoj optužbi, tj. za kazneno djelo za koje je Josip Hrala bio optužen sad ću vam činjenični supstrat kaznenog djela opisati. Josip Hrala je bio optužen, doista optužen da je kao bankovni činovnik slao na naplatu akceptne naloge, dakle instrumente osiguranja vraćanja kredita i da je jedan od 300 i nešto akceptnih naloga bio falsifikat. On kao bankovni činovnik niti je znao niti je mogao znati da je jedan od tih akceptnih naloga falsifikat. On nije vještak. Vještak grafološke struke. To je na kraju krajeva važno zbog toga jer je postupajući savjesno kao bankovni činovnik prije nego što je smio i mogao dati akceptne naloge na naplatu morao izvršiti samo provjeru da li oni imaju sve formalne sastojke i to je dovoljna činjenica da se akceptni nalozi kao instrumenti osiguranja plaćanja daju na naplatu, naravno za one kredite koji se uredno ne vraćaju i kada to banka traži. Ali ponavljam činjenicu. Odlukom Vrhovnog suda Republike Hrvatske od jeseni prošle godine ukinute su obje presude, obje osuđujuće presude i općinskog i županijskog suda i nakon toga je kazneni postupak protiv Josipa Hrale obustavljen. On se ne vodi kao osuđivana osoba. Ali moram napomenuti još jednu stvar. Naime Zakon o kaznenom postupku točno propisuje kada se i smiju objavljivati i pravomoćne i osuđujuće presude u kaznenom postupku. Čini mi se da to ovdje nije slučaj i čini mi se da u sabornici nije mjesto za to. Hvala lijepa.
Još prije toga ćemo ispravak netočnog navoda. Poštovani zastupnik Ivo Lončar.
Gospodine predsjedniče, kolega Vresk je rekao nekoliko netočnosti govoreći o kolegi Hrali rekao je "o tome se nekoliko puta neistinito govorilo u ovome Saboru". Budući da sam ja u prošlomu sazivu sedam puta postavio to pitanje, ja ovdje imam presudu u ime Republike Hrvatske gdje je taj gospodin osuđen na prvostupanjskom i drugostupanjskom sudu, a budući da sam sedam puta postavljao to pitanje evo što mi je 31. siječnja 2003. godine odgovorio tadašnji predsjednik hrvatske Vlade. Prema podacima iz kaznene evidencije Ministarstva pravosuđa, uprave i lokalne samouprave protiv Josipa Hrale donesena je presuda Općinskog suda u Virovitici koja je postala pravomoćna 29. studenoga 2001. godine zbog kaznenoga djela iz članka 311. itd. kazna, te mu je izrečena kazna zatvora od šest mjeseci uvjetno na jednu godinu. Budući da je malo prije kolega rekao da je Vrhovni sud njega oslobodio prošle jeseni, ovdje stoji i dalje u odgovoru tadašnjega predsjednika hrvatske Vlade: "Državni odvjetnik Republike Hrvatske je na prijedlog Josipa Hrale podnio zahtjev za zaštitu zakonitosti Vrhovnom sudu Republike Hrvatske" pazite sada ovo "dana 16. siječnja 2003. godine". Nakon što sam ja sedam puta postavio pitanje kako može biti doministar u Ministarstvu poljoprivrede i šumarstva čovjek koji je osuđen zbog kriminala. To je istina. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Ispravio bih netočan navod gospodina Vreska s obzirom da jasno i nedvosmisleno piše u presudi da je gospodin Josip Hrala osuđen zbog krivotvorenja isprave što je označeno i kažnjivo po članku 311. stavku 1. Kaznenog zakona pa na temelju članka 311. mu je izrečena kazna zatvora u trajanju od šest mjeseci, a što je pretvorena u uvjetnu kaznu od jedne godine uvjeta. Hvala lijepo.
Gospodin Vresk povreda Poslovnika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Oba zastupnika su iskoristili ispravak netočnog navoda da navedu činjenice koje nisu bile ni sporne. Te su presude postojale i one su ukinute odlukom Vrhovnog suda što isto nije sporno. Dakle, ispravljeno nije ništa. Hvala.
Sad ste ispravljali netočni navod pod firmom povrede Poslovnika. Kolega Lončar izvolite. Šta povreda Poslovnika isto?
… [[Govornik naknadno uključen.]] ja sam govorio ono o dokumentima koje mi je dao tadašnji predsjednik Vlade i govorio sam o prvostupanjskoj i drugostupanjskoj pravomoćnoj sudskoj presudi. Molim je li se to može opovrgnuti? Hvala.
Molim. Kolega Tomčić izvolite. Jeste li vi željeli još? … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvažene dame i gospodo pa izgleda da se ipak pokušava nastaviti nešto što ja mislim da je nedopustivo u ovoj državi. Nedopustivo je uništavati pojedinca, uništavati čovjeka kojemu zbog toga pati obitelj, koji zbog toga ja bih rekao dovodi se u izuzetno tešku situaciju da bi se na kraju vidjelo da je Vrhovni sud vrlo jasno rekao svoje. Mi možemo možda ovdje govoriti i komentirati odluke Vrhovnog suda, no međutim mislim da bi mi svi svjesni trebali biti što znači o čovjeku dvije godine govoriti da je kriminalac, da je lopov, da je ja bih rekao neznam što. Kako se osjećaju njegova djeca? Kako se osjeća njegova supruga? Kako se osjeća čovjek? Bilo bi dobro da se pomete pred svojim domom u svom dvorištu. Bilo bi dobro da naučimo iz nekih stvari određene pouke. HSS je išao do kraja zato što smo znali od početka da smo u pravu, da gospodin Josip Hrale nije kriv što je Vrhovni sud potvrdio. Svi oni koji su na ovaj način činili zlo jednom čovjeku trebali bi sebe pogledati u ogledalo, jer ne daj Bože da se to njima dogodi pa bi vidjeli kako bi se tek onda osjećali. Hvala lijepa.
Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Josip Đakić.
Gospodine predsjedniče ja bih ispravo netočan navod da je netko učinio čovjeku zlo. Nego ovo je čovjeku pomoć da se oslobodi ukoliko je već ovakva presuda Vrhovnog suda donesena nakon ovih, ali moralna strana nije zadovoljena. Trebao je biti suspendiran sa mjesta pomoćnika u vremenu kada se vodio postupak protiv njega. Hvala lijepo.
Ispravak netočnog navoda, još poštovani zastupnik Ivo Lončar.
Gospodine predsjedniče, kolega Pankretić je rekao, nedopustivo je uništavati pojedinca, prvi citat. Drugi citat, "svi oni koji su učinili zlo Josipu Hrali, trebaju se pogledati u ogledalo". Trebali bi se pogledati u ogledalo oni koji su doveli u pitanje gospodina Josipa Hralu. Ja ću vam sada citirati, to je dokument od 31. siječnja, 7 puta kako je glasilo moje zastupničko pitanje. Citiram: "Zašto je doministar u Ministarstvu poljoprivrede i šumarstva osuđen zbog kriminala i dalje na tom mjestu?". U 7 puta nikada ime toga doministra nisam spomenuo, nego ja sam govorio o dvojici ljudi, predsjedniku tadašnjega Hrvatskoga sabora i predsjedniku hrvatske Vlade, kako njih dvojica kao najodgovorniji ljudi ruše pravnu državu, ne poštivajući pravomoćne sudske presude. Hvala.
Iznijeta su gledišta ovdje da je u vrijeme dok je presuda bila pravomoćna tražen odgovor na pitanje zašto je dotični gospodin, zašto se ne poduzima nešta prema njemu? Kasnije je došlo do izvanrednog pravnom lijeku, zahtjeva za zaštitu zakonitosti prema Vrhovnom sudu od strane državnog odvjetnika do obustave postupka i ukidanja i prvostupanjske i drugostupanjske presude. Idemo dalje na raspravu. Poštovana zastupnica Dragica Zgrebec.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče, glavna državna revizorice sa suradnicima, kolegice i kolege. Dobro je da se vratimo na temu o kojoj danas raspravljamo, jer sabornica ne bi smjela biti sudnica, a mi ne bismo smjeli biti ti koji ćemo komentirati sudske presude. Dakle, u 10 godina rada Državnog ureda za reviziju mogu reći da se osjeća veliki napredak u kvaliteti same revizije, ali da u nešto sporije se osjeća i napredak u kvaliteti gospodarenja poreznim novcem. Da je to tako možemo se uvjeriti ako prolistamo nalaze Državne revizije od 94. pa evo ovu zaključno sa 2002. godinom. Ja ću se pridružiti također onima koji kažu da revizija radi jedan vrlo odgovoran posao i da ga radi na kvalitetan način. Naime, naša Državna revizija za razliku od državnih revizija u drugim zemljama uz onaj obvezni zakonom utvrđeni posao obavlja u ovom razdoblju i jedan ogroman i težak posao revizije, pretvorbe i privatizacije i to je daleko teži posao jer se on radi unatrag nekoliko godina za razliku od ovih redovnih revizija koje se rade svaku godinu. Mi iz Izvješća o radu Državnog ureda za reviziju možemo isčitati i njihove međunarodne aktivnosti, suradnju, njihovo permanentno obrazovanje koje se tada potvrđuje i kroz kvalitetu, kao što sam rekla, same revizije. To je vrlo važno jer Hrvatska želi čim prije postati i punopravna članica Europske unije, a to znači da i sve naše propise, ne samo što ih moramo uskladiti sa normativnom aktima Europske unije nego ih moramo uskladiti i u primjeni. A primjena propisa daleko bi bila teža da nemamo kvalitetnu Državnu reviziju. Ovdje nam je gospođa Krasić rekla da je ovom revizijom 2002. godine obuhvaćeno 58% društvenog bruto proizvoda. To je, to su ogromna sredstva i zaista imamo jedan veliki i dobar nadzor nad tako velikim sredstvima. Državna revizija u zadnje vrijeme osigurava promptnu dostupnost javnosti svojih izvješća. Dakle, čim ih mi ovdje raspravimo ona su dostupna javnosti u potpunom obliku ili u obliku kakav je i nama prezentiran oko trošenja javnih prihoda, čime se zapravo pojačava odgovornost onih koji raspolažu tim sredstvima. Naravno, a da to tako ne bi bilo sigurno da taj jedan nadzor i javnosti ne bi, da nema i toga jednoga nadzora javnosti ne bi postojala ni takve dodatne odgovornosti. Ako prolistamo ovo, ovaj veliki materijal koji je zapravo još veći u svom izvornom obliku tada možemo reći, šta tada možemo reći? Eto, prva konstatacija koju već na prvim stranicama dobivamo jest da u Hrvatskoj postoji još uvijek visoka centralizacija. Unatoč svim naporima u ovih 10-ak godina otkada nešto više govorimo o potrebi decentralizacije mi zapravo nemamo nekog većeg napretka. Državni proračun sa svojim fondovima još uvijek je, se kreće na razini 86% svih prihoda. Tu od lokalne i regionalne samouprave prednjači samo Grad Zagreb sa 4,6% dok sve ostale jedinice regionalne i lokalne samouprave raspolaže sa 9,3%. Gledajući i u svijetlu decentralizacije dijela prihoda državnog proračuna koji se odnose u ovom trenutku na zdravstvo i školstvo zapravo vidimo da nije došlo do nekih relativnih pomaka, nego rast državnog proračuna je nešto brži vjerojatno nego što je to lokalne samouprave i mi te relativne odnose stalno zadržavamo. To bi nam zapravo trebalo biti putokaz ka daljnjoj decentralizaciji i koristeći upravo ovakve podatke Državne revizije. Dalje se kaže da su promjene u računovodstvenom sustavu, tj., prelazak sa principa novčanog tijeka koji se mijenja sada sa principom nastanka poslovne promjene, da je to utjecalo na jedan dio nepravilnosti kod vođenja poslovnih knjiga korisnika i proračuna i drugih korisnika proračunskih sredstava. Dalje se kaže da je unutarnji nadzor ustrojen. U prijašnjim izvješćima stalno smo imali tu konstataciju da nije ustrojen unutrašnji nadzor međutim on je nedovoljno efikasan. Da bi on bio efikasniji zaista bi trebalo vjerojatno sačiniti slične programe dodatnog osposobljavanja i obrazovanja ljudi koji će raditi u toj internoj reviziji, slično tome kao što to radi i Državna revizija jer time ćemo olakšati jedan dio posla Državnoj reviziji i to upravo na onim najjednostavnijim poslovima. Dakle, da se više ne dešavaju knjigovodstveni, knjigovodstvene nepravilnosti, a Državnoj reviziji ostaviti više prostora i mogućnosti da ocjenjuje ono što je za mene, zapravo, najvažnije, a to je s kojom se efikasnošću i ekonomičnošću koriste sredstva poreznih obveznika. To naravno bi nam svima moralo biti prioritetno. I dalje se javljaju nepravilnosti u postupcima nabave i promjene Zakona o javnoj nabavi. Mislim da je to usko vezano uz planiranje, a pogotovo bi se to trebala otklanjati na sljedeći, u sljedećem razdoblju stoga što smo mi donijeli i novi Zakon o proračunu, a novi Zakon o proračunu u članku 10. kaže, odnosno 9., 10. i još nekima stavlja pred, kod donošenja državnog proračuna obvezu izrade usvojenih planova proračunskim korisnicima po godinama i to za naredne dvije godine. Dakle, veće investicije uz koje su vezane veće nabavke trebale bi biti planirane zapravo tri godine. To bi trebalo onda kroz to se i pripremati kako realizirati određene projekte koji će se financirati kroz ova sredstva i time mislim da bi se jedan dio toga otklonio. Kada smo donosili Zakon o javnoj nabavi tada smo zapravo imali obrazloženje da je to usklađenje sa zakonodavstvom sa Europskom unijom. Ako je to tako onda mi moramo uspostavljati unutar određene, unutar pojedinih korisnika određene mehanizme da se taj zakon počinje primjenjivati i to upravo na ovaj način. Da imamo realno planiranje i da imamo dugoročno planiranje. U državnoj reviziji državna revizija se koristi i kao savjetodavna institucija i ja mislim da je to dobro. Ovdje nam se ukazuje i na određene kontradiktornosti u nekim od propisa, i mislim da bi bilo dobro i da bi čak što više bilo nužno da prilikom izrade prijedloga određenih propisa koji se odnosi i na zakon o računovodstvu i na neke druge zakone vezane uz prikupljanje i korištenje sredstava poreznih sredstava da bude prije toga konzultirana i državna revizija. Jer time bismo olakšali i primjenu tih propisa. Dakle unaprijed bi se znalo koji su to koji problemi nas očekuju primjenom takvih propisa, s time u vezi bi onda i ovaj program dodatnog osposobljavanja ljudi koji moraju provoditi te propise mogao biti efikasnije sačunjen. Na kraju bih rekla da se konstatira kao jedna opća ocjena da su financijski izvještaji u značajnim aspektima iskazuju objektivni i istiniti prikaz poslovanja. Mislim da j eto dobro da na tome treba i dalje raditi. I s pozitivnim bih ocjenila i to što se kaže također u jednom od zaključaka državne revizije da većina revidiranih subjekata prihvaća preporuke i prijedloge državnog ureda za reviziju što se odražava na kvaliteti njihova poslovanja boljem gospodarenju javnim sredstivima štedljivijem odnosu prema javnom novcu što u konačnosti dovodi do smanjenja javne potrošnje. ova konstataicja za mene zapravo znači da državna revizija ima visoki ugled u Hrvatskoj pogotovo kod onih koje ona revidira. Mislim da im trebamo na tome zahvaliti i zaželjeti da tako i u buduće rade. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik poštovani zastupnik Duje Marasović.
Štovane gospodine predsjedniče Sabora, dame i gospodo zastupnici. KOlegica je rekla da se osjeća kvalitetnija raspodjela državnog novca u razdoblju koji je predmet bavljenja ove revizije. Ja smatram da to nije točno. Točno je upravo da je ovo razdoblje najkatastrofalnije razdoblje što se tiče kvalitete trošenja državnog novca. Prvo, osam milijardi potrošenog novca protuazknito, drugo deseci milijuna dolara prosuti u Viktor Lenac tko će za to odgovarati.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika poštovana kolegica Zgrebec.
Kolega je povrijedio članak 209. Poslovnika jer ja uopće o tome nisam govorila. On kaže da nešto misli što sam ja rekla a ja sam zapravo doslovno pročitala jedan od zaključaka koji je predložila državna revzija.
Poštovani zastupnik Slaven Letica. Nema ga gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik DRago Prgomet. nema ga, gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Nenad Stazić izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena revizorice sa suradnicima, kolegice i kolege. Čujem eto revizija dojeluje već eto punih deset godina. Po ovome samo po ovome izvješću 611 revidiranih subjekata. Nalaz revizije na 8500 stranica. Vaš rad je gospođo revizorice izuzetno težak i izuzetno ozbiljan. Iz godine u godionu primjećujem subjekti se ipak malo po malo ponašaju sve odgovornije. Nepravlnosti je ipak sve manje barem onih najkrupnijih. I to je dobro. ali u svjetlu posljednih zbivanja pitanje glasi kakvog uopće ima smisla rad državne revizije? Naime na stranici 117. vašega izvješća gdje analizirate rad Hrvatskog zavoda za zapošljavanje donosite zaključak. Državni ured za reviziju obavio je reviziju poslovanja zavoda o čemu je sačinjeno izvješće. Revizijom poslovanja nisu utvršene nepravilnosti. Jedan od 4 revidirana subjekat u kojem nisu ustanovljene nikakve nepravilnosti. A što je posljedica toga. Ravnateljica ovoga zavoda na posljednoj sjednici Vlade smjenjena. Dali zbog toga što nije radila dobro, pa je ured za reviziju ustanovio da ona radi loše. Ne. Zbog toga to je lokalni HDZe od Vlade tražio da smjeni gospođu Crnković Pozaić. A zašto zato što je ona smjenila pročelnika ureda u Rijeci jre nije radio dobro. Nije radio dobro, i zato ga je smjenila. Kada se to dogodilo tada je izvjesni gospodin Jaška poslao središnjici svoje stranke pismo u kojem traži da se zaštiti taj loš radnik Ognjen Crnković. Kojeg je.
Kolega Stazić ja vas ponovno molim ovo je izvješće o radu radu držane revizije, obavljen revizijama a 2000. godinu. Zašto zalazite opet u jednu temu koja nema s time veze.
Zalazim jer ta tema i te kako ima veze, jer govori o odnosu prema državnim, revizija revidira subjekte državne vlasti.
Zalazite u jednu političku tema koja je potpuno izvan ovoga konteksta. I nije, naići ćete na brojna osporavanja i ispravke i sve drugo jer će se raspravljati jeli nešto neki postupak vjerodostojan od neke stranke i njenih dužnosnika, nije. Nemojte molim vas lijepo, a ograničite se na ovo.
Pa ograničavam se. Neuzaludnost rada državne revizije. Uzaludnost rada. Raspravljamo o nalazu državne revizije, konstatiramo da je ona u jedan od svih u četri od svih revidiranih slučajeva nije pronašla nikakvu zamjerku. Konstatiramo poslije toga se upravo u jednom od tih smjenjuje ravnateljica. Nastojimo pronaći analizirati zbog čega je to, dali eje to zbog loše rada, nije zbog čega je gospodine predsjedniče Sabora. Pa zbog toga što je taj Jaška.
Gospodine Staziću ovo nije rasprava o razlozima što je Vlada razrješila dužnosti ravnateljicu Zavoda za zapošljavanje.
Ja pitam gospođo revizorice vas i sebe, i sve ovdje i javnost, ma kakvog ima smisla vaš trud. Ma kakvog ima smisla vaš red kada je mišljenje jednoga lokalnog HDZ-ovskog tamo čovjeka, važnije od vašeg nalaza kad se postupa po temelju njegovog zahtjeva a ne na temelju vašeg nalaza. To je moje pitanje. Kakva je poruka s ovakvim čitanjem vašeg nalaza? Nemojte voditi računa o državnoj reviziji. To je poruka svim državnim službenicima. Ma što će vam državna revizija i što vas briga što će državna revizija ili gospođa Šima Krasić o vama napisati. Što vas briga. Kršite zakone kako znate, važno je da ste bliski HDZ-u tada ćete se održati. To je poruka.
Kolega Stazić ja vas uistinu moram upozoriti da idete potpuno izvan teme.
Već je gospodin Pecek upozorio na to govoreći u ime kluba kakva se šteta nanosi državi ukoliko se kvalitetni ljudi miču iz državne uprave. KBC-i nisu revidirani sada, oni dolaze na jesen na red. Ne bih se čudio da i tamo vaš nalaz bude potpuno uredan, ali da to opet ništa ne znači jer se smjenjuje one koji rade dobro.
Kolega zahvaljujem vam na vašem istupu. Ja vas više puta zamoljavam da se držite Poslovnika i da se držite teme, vi izlazite potpuno izvan toga okvira i ja vam zahvaljujem na vašem izlaganju.
Mi imamo situaciju …
Zahvaljujem vam na vašem izlaganju.
Ne možete vi meni oduzeti riječ bez da mi izreknete opomenu pa da mi ponovno, čitajte Poslovnik. Ne možete vi meni zahvaliti u pol moje rasprave na tome.
Ja vas, ja sam vas u skladu sa člankom 210. stavak 2., stavak 1. kaže: "Govornik može govoriti samo o temi o kojoj se raspravlja prema utvrđenom dnevnom redu". Po stavku 2. vi ste se udaljili od teme i predsjedatelj je dužan opomenuti govornika da se drži dnevnog reda. Vi ste nakon višekratnog moga upozorenja niste toga držali, jer sam i drugi puta u skladu sa stavkom 3. vas ponovo upozorio da se držite toga, vi niste i zbog toga vam ja moram jer Poslovnik to nalaže, ne ja, nego Poslovnik. Poslovnik vam oduzima riječ.
Gospodine predsjedniče, ali ja se držim dnevnog reda, ja govorim o državnoj reviziji …
Hvala lijepa. Kolega Stazić ja sam vam oduzeo riječ u skladu sa člankom 210. stavak 3. Poslovnika. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik …
Gospodine predsjedniče imam pravo tražiti mišljenje Odbora …
Nemate više sada ništa pravo.
Nezadovoljan sa vašim objašnjenjem imam pravo tražiti mišljenje Odbora za Ustav i Poslovnik.
Nezadovoljni ste mojim objašnjenjem. U redu i onda u skladu sa određenim člankom Poslovnika ja ću to dati da Odbor za Ustav i Poslovnik da svoje mišljenje u roku od 24 sata. Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Frano Matušić.
Gospodine predsjedniče evo ispravit ću jedan netočni navod kolege Stazića kada je govorio o HDZ-ovom revanšizmu. Naime upravo najbolji dokaz da HDZ nije bio revanšist je to što ste vi takvi kakvi jeste u vrijeme HDZ-a bili urednik na Hrvatskom radiju. Prema tome upravo ste vi najbolji dokaz da u HDZ-u nije bilo revanšizma.
Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Darko Milinović. Izvolite.
Uvaženi zastupnik gospodin Stazić je govorio o nekakvom pitanju koje je uputio gospodin Jaška iz Rijeke. To su određene medijske špekulacije i to ne odgovara istini da je bilo kakvo pismo upućeno prema središnjici HDZ-a u smislu smjene gospođe Pozaić, a i da je gospodin Joško je to htio eventualno uputiti i upozoriti našu središnjicu kakva se politika revanšizma ili nečega drugoga vodi prema određenim članovima HDZ-a, ali to pismo ne postoji.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Velimir Pleša.
Netočan je navod gospodina Stazića kada je rekao da je poruka koja se šalje s ovog mjesta ne trebate voditi računa o državnoj reviziji bitno je biti samo član HDZ-a. Itekako se mora voditi računa o izvješću Državne revizije i bit će vrlo interesantno vidjeti izvješće državne revizije za 2003. godinu pa onda možemo govoriti o tome zašto je možda gospođa Pozaić smijenjena.
Idemo dalje na raspravu. Poštovana zastupnica Mirjana Brnadić. Odustajete. Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Kajo Bučan.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege zastupnici. Pokušati ću se usredotočiti točno na temu koja je danas na dnevnom redu i govoriti o reviziji koja je obavljena od 2. travnja do 10. lipnja 2003. godine a kojom je obuhvaćeno poslovanje Ministarstva rada i socijalne skrbi. Dopustite mi da ukažem na nepravilnosti po određenim razdjelima, a koje su sažete u 24 stranice koje je Državna revizija nama dostavila kao izvješće. Prvo, računovodstveno poslovanje Ministarstva rada i socijalne skrbi. Nije provedena odluka ministra o prihvaćenim prijedlozima povjerenstva za popis imovine, obveza i potraživanja u 2001. godini. U okviru nefinancijske imovine u pripremi većim dijelom su iskazani i građevinski objekti čiji su radovi do konca 2002. godine okončani, međutim nisu preneseni na ustanove socijalne skrbi što je trebalo učiniti. Dalje, nefinancijska imovina se trebala nakon okončanja nabave isknjižiti iz poslovnih knjiga i evidentirati u knjigama ustanova za socijalnu skrb. Što se tiče prihoda ministarstva izražene su sljedeće nepravilnosti. Iz Fonda za razvoj i zapošljavanje nisu doznačena planirana sredstva jer postupci nabave nisu provedeni na vrijeme. Dalje, ministarstvo nema evidentirane obveze ustanova socijalne skrbi prema državnom proračunu u visini od 65% od ostvarenih uplata od prodaje stanova te nije bilo moguće ustvrditi jesu li podmirene obveze prema državnom proračunu i revizija nalaže ta sredstva uplatiti u državni proračun. Dalje, nije određena namjena i plan trošenja preostalih sredstava zaklade Ivana Brlić Mažuranić. U rubrici rashodi uočene su sljedeće nepravilnosti. Ministarstvo nije obavljalo zajedničku nabavu, osim nabave svježeg mesa i djelomično sredstava za čišćenje, jer natječaji zbog prigovora i žalbi učesnika nisu okončani do konca godine ili su poništeni, a neki su i raskinuti zbog loše kvalitete isporučene robe. U ministarstvu nije ustrojena evidencija po vrstama namirnica, te nije bilo moguće utvrditi koliko je toga potrošeno, a za odjeću i obuću do konca godine nisu odabrani dobavljači što nije u skladu s postupkom nabave, a prema odredbama Zakona o javnoj nabavi. Dalje, ministarstvo koristi 19 mobilnih telefona za koje nije prikazana evidencija troškova po pojedinom aparatu. Dalje, pri plaćanju radova za rekonstrukciju Centra za rehabilitaciju u Zagrebu ministarstvo je doznačilo ukupno planirani iznos iako je dovršenost objekta bila samo 15% vrijednosti radova. Koncem 2001. godine ustanove za socijalnu skrb su raspolagale viškovima sredstava od kojih milijuna 187 tisuća 721 kuna nije vraćena ministarstvu pa nisu ni utrošene za naknade iz socijalnog programa. I na koncu, neutrošena sredstva su ostala deponirana na računima pa je primjedba Državne revizije da ministarstvo nije trebalo povlačiti sredstva ukoliko nisu nastale obaveze za utrošak planiranih sredstava. Na kraju, dopustite mi komentar, komentar koji nije moj original već citat izjave gospodina predsjednika Sabora u bivšem sazivu, a objavljenog u "Slobodnoj Dalmaciji" otprilike prije godinu dana u travnju prošle godine, a ta se izjava dijelom može preslikati i na ovo Izvješće Državne revizije i glasi: "loša praksa koja odaje sliku kaosa u Vladi". Hvala lijepa.
Molim, poštovani zastupnik Marko Širac.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolege i kolegice zastupnici. Izvješće o obavljenim revizijama za 2002. godinu koji je izradio Državni ured za reviziju po meni je vrlo kvalitetno napravljen i u onom dijelu u kojem sam ja razmatrao Izvješće, to Izvješće, ja imam samo jednu primjedbu, a ta primjedba se odnosi na poslovanje Ministarstva razvitka, obnove i graditeljstva. Pri realizaciji programa POS gdje mislim da je Državna revizija izaći sa decidiranijim stavom. Inače, u svom osvrtu pokušat ću iznijeti svoje mišljenje za dva ministarstva i jednu državnu agenciju. Najprije bi nešta iznio za Ministarstvo za javne radove, obnovu i graditeljstvo. Državni ured za reviziju u svom osvrtu na nalaze revizije poslovanja ministarstva za 2002. godinu ističe da su prihodi iskazani u iznosu od 2 milijarde i 519 milijuna, a rashodi u iznosu od 2 milijarde 473 milijuna. Tijekom proračunske godine primljeni su krediti uz državno jamstvo u iznosu od 683 milijuna 683 tisuće i 706 kuna, a odnose se na kredite koje HABOR odobrio izvoditeljima radova. Obaveze na dan 31. prosinca 2002. godine koje nisu podmirene iznosile su 822 milijuna što ukazuje da su ugovoreni radovi za koje nije bilo pokrića u državnom proračunu. Ministarstvo je poslovalo putem više žiro računa i više prijelaznih računa. Postavlja se pitanje kako je moguće da ministarstvo posluje sa toliko žiro računa i podračuna te na njima zadržava znatna novčana sredstva van opticaja. Očito je da je takav način poslovanja prouzročuje štetu za našu državu. Poslovi nadzora obavljani su ua tehničko-financijske poslove financiranja izgradnje objekata, ali ne i za prijenos financijskih sredstava drugim subjektima i unutarnje poslovanje ministarstva. U rashodima ministarstva posebnu pažnju izaziva stavka promidžba i informiranje u iznosu od 141 tisuću 545,76 kuna. U takvom iznosu nema nijedne stavke u bilo kojem drugom ministarstvu. Kod poslova koje je obavilo ministarstvo najozbiljnije se može zamjeriti ministarstvu postupanje pri primopredaji stanova stradalnicima Domovinskog rata jer radi loših priprema nastali su dodatni troškovi čuvanja i grijanja, te nepotrebno produljenje rokova zbrinjavanja stradalnika tako da nije prihvatljivo da se, također nije prihvatljivo da se ugovorni rokovi na obnovi škola u područjima od posebne državne skrbi ne izvršavaju. U pogledu odobrenih kredita za kupnju stanova prema programu društvene poticajne stanogradnje Državni ured za reviziju navodi da je zaključen ugovor sa poslovnom bankom o zajedničkom financijskom financiranju kupljenih stanova, dok je uvidom u ugovor utvrđeno da je isti zaključen sa APN-om, a ne sa ministarstvom. Pa nije jasno zbog čega, jel se taj ugovor i visina odobrenih sredstava navodi u Izvještaju o reviziji Ministarstva za javne radove, obnovu i graditeljstvo, a ne u Izvještaju o reviziji APN-a. Agencija za pravni promet i posredovanje nekretnina. Državni ured za reviziju u svom osvrtu na nalaz za revizije poslovanja APN-a iz protekle godine upozorava da je APN-u naloženo uklanjanje utvrđenih nepravilnosti. Revizijom poslovanja u 2000. godini utvrđeno je da Agencija nije postupila po nalozima, odnosno neke nepravilnosti su ponovljene. Prihodi Agencije ostvareni su u iznosu od 211 milijuna 367 tisuća kuna, a rashodi u iznosu od 165 tisuća, 165 milijuna 213 tisuća kuna tako da je višak prihoda i primitaka iskazan u visini od 46 milijuna 153 tisuće kune. Obaveze na dan 31.12.2002. godine su iskazane u iznosu od 321 tisuću 713 kuna i odnose se na obaveze za materijalne rashode. Nije jasno kako neko može imat na računu takvu sumu novaca i takvu razliku u prihodima, a da ne izmiruje svoje obaveze i pogotovo ako je državni organ. O poslovanju Agencije provedena su dva unutarnja nadzora koja nisu utvrdile nepravilnosti u poslovanju, ali je dana primjedba na nedovoljnu povezanost i suradnju Odjela kupnje i Odjela računovodstva. Javno nadmetanje za usluge procjene nekretnina i usluge čuvanja imovine nije provedeno. Za nabavu računalne opreme nije pribavljena suglasnost nadležnog ureda. Sa dobavljačima kupljenih vozila nije zaključen ugovor. Iz Izvješća Državnog ureda za reviziju su opisane zakonske obaveze Agencije u svezi društvene poticajne stanogradnje, a ne navode se nikakvi financijski pokazatelji o provedbi programa društveno poticajne stanogradnje. Za pretpostaviti je, da je to iz razloga što je agencija sklopila sporazum o povjeravanju dijela poslova društveno poticajne stanogradnje sa Ministarstvom javnih radova. Sporazumom nisu također utvrđene međusobne obaveze ministarstva i agencije. Ministarstvo nije izvještavalo agenciju o poduzetim poslovima, nije dostavljalo izvješće, račune i dokumentaciju. Te stoga agencija u svom financijskim izvještajima nema iskazane rashode sa osnova društveno poticane stanogradnje. Agencija nije vršila kontrolu nad poslovanjem ministarstva za povjerene poslove. Drugim riječima, Ministarstvo je povjerene poslove programa društvene poticane stanogradnje obavljalo kako je htjelo, tj. po vlastitom nahođenju i nalazima ministra. Stoga sam mišljenja da je sklapanje takvog sporazuma dvojbeno, jer je zakonom o društveno poticanoj stanogradnji izrijekom određeno da poslove provedbe programa društvene poticajne stanogradnje provodi APN. Dozvolite mi još nekoliko riječi o Ministarstvu zaštite okoliša i prostornog uređenja. Državni ured za reviziju u svom osvrtu na nalaze revizije poslovanja ministarstva za 2001. godinu upozorio je ministarstvu i naložio uklanjanje utvrđenih nepravilnosti. Revizijom poslovanja u 2002. godini utvrđeno je da ministarstvo nije postupilo po danim nalozima, odnosno neke nepravilnosti su ponovljene. Unutar i u nadzoru ministarstvu nije bio organiziran u skladu sa pravilnikom o proračunskom nadzoru i unutarnjem nadzoru. Poslove nadzora obavljao je samo jedan inspektor, koji naravno nije za to kvalificiran, pa je rezultat njegova rada neučinkovit. Ministarstvo ne postupa po nalogu Državnog ureda za reviziju, već svoje nepoštivanje propisa obrazlaže potrebom organiziranja profesionalne službe unutar nadzora. Takvo stanje pogoduje neurednom poslovanju kunske i devizne blagajne. Pojedini putni nalozi za službena putovanja u zemlju i inozemstvu, umjesto da se pravdaju u tri do sedam dana, pravdaju se sa zakašnjenjem od nekoliko mjeseci. Izdaci za službena putovanja u 2002. godini iznose 2 milijuna i 455 tisuća kuna. Uvidom u putovanja putne naloge stječe se dojam sumnjive opravdanosti tih nekih ostvarenih putovanja, jer je na primjer..
Poštovani zastupniče zaključite molim vas. Zaključite.
Evo, sad ću. Jedna djelatnica službe građevinskog nadzora tijekom 2002. godine putovala u Costariku i druge zemlje u ukupnom trajanju od 60 dana.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Rade Ivas.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju za 2003. godinu i Izvješće o obavljenim revizijama za 2002. godinu. Ova izvješća zasigurno bude veliku pažnju građana Republike Hrvatske, jer u njima mogu iščitati kako i na koji način se koriste državna sredstva. Podnošenje godišnjeg izvješća o radu Državnog ureda za reviziju proizlazi iz odredbe Zakona o državnoj reviziji prema kojem Državni ured za reviziju odgovara Hrvatskom saboru. Reviziji podliježu sva državna tijela, organizacija i agencije koje se financiraju iz državnog proračuna, tijela lokalne i područne samouprave, kao i svi drugi subjekti koji su osnovani na državnoj i lokalnoj razini, a koji se financiraju izravno ili neizravno iz proračunskih i drugih javnih sredstava. Donošenjem Zakona o reviziji pretvorbe i privatizacije, nadležnog Državng ureda za reviziju proširena i na sve poslovne, poslove revizije svih postupaka pretvorbe i privatizacije bivšeg društvenog i državnog kapitala. Jasno da je proširenje djelatnosti stavljeno pred ovaj ured velike zahtjeve u organizacijskom i stručnom pogledu. Naime, radi se o preko 3 tisuće pravnih osoba, kod kojih je pretvorba i privatizacija provedena u posljednjih 10 godina. Revizija pretvorbe i privatizacije provode se metodološki, na isti način kao i revizija poslovanja, ali sadržajno zbog velikog broja materijalnih propisa i stalnih statusnih promjena kod većine subjekata predstavlja i novu vrstu posla. Možemo utvrditi da je Državni ured za reviziju u 2003. godini obavio sve planirane poslove koji obuhvaćaju zakonsku obvezu revizije državnog proračuna, ministarstava, izvanproračunskih fondova na razini države i reviziju proračuna jedinica lokalne samouprave. Isto tako u skladu sa Zakonom o reviziji pretvorbe i privatizacije obrađeni su subjekti koji podliježu ovoj vrsti revizije, koja bi prema broju podnesenih zahtjeva za reviziju vjerojatno trebala završiti u 2004. godini. Inače izvješće o obavljenoj reviziji za 2002. godinu obuhvaća ukupno 611 subjekata, državni proračun, 22 tijela državne uprave, 568 lokalnih jedinica, te 42 proračunska korisnika, odnosno drugih subjekata. Sigurno da je u postupku revizije posebna pažnja vođena osim utvrđivanja pravilnosti usklađeno sa zakonskim propisima i revizija učinkovitosti i uspješnosti poslovanja revidiranih subjekata, zbog utvrđivanja načina trošenja javnih sredstava. Državna revizija je utvrdila u 2002. godini da je samo u tri ministarstva i u Hrvatskom zavodu za zapošljavanje da su to jedine institucije koje su poslovale bez ili uz nešto manja nepravilnosti. Iz nalaza možemo iščitati niz nepravilnosti u trošenju državnog novca od nekoliko tisuća do milijunskih iznosa, ali saznati na primjer da se državni stanovima koriste i sindikalni čelnici. Naime, od 101 stana za službene potrebe, 6 stanova koriste sindikalni čelnici, a jedan iz stranački čelnik, što nije u skladu sa Zakonom o zadovoljavanja stambenih potreba dužnosnika i službenika u tijelima državne vlasti. Iz revizije Ministarstva gospodarstva možemo vidjeti koliko koštaju razni savjetnici, a za čije usluge to ministarstvo platilo ukupno 13,25 milijuna kuna. Kod tog ministarstva revizori su također utvrdili da je od 9,3 milijuna kuna za materijalne rashode čak 3,5 milijuna su iznosi subvencija koji su dali bez javnog natječaja. Isto tako u Ministarstvu znanosti revizija je utvrdila nepravilnosti vezani za nacionalnu zakladu za znanost i visoko školstvo, koje je dobilo novac, a da nije počelo ni djelovati. Ministarstvo je tako dalo 52 milijuna kuna, iako nije imenovana ni uprava, niti je donesen statut. A putem ugovora o dijelu, upravitelju zaklade plaćeno 64,8 tisuća kuna, iako nije obavio ugovorene poslove. Kod Ministarstva financija jedna od nepravilnosti manjak markica za cigarete. Revizija utvrdila da krajem godine na zalihama nedostaje više od 550 tisuća tih markica, koji su oštećeni, ali ne i popisane. Revizori su naložili da se ustroji konačna i točna evidencija o stanju duga države jer primjerice nije iskazan dug po 17 zajmova, neki su iskazani u većim ili manjim iznosima od stvarnog a na računu zaduživanja nije evidentirana ni otplata glavnica po četiri kredita u ukupnom iznosu od 12,7 milijuna dolara. Revizija je ponovila i ove godine da u očevidnik državne imovine nije upisana sva imovina, da niz ministarstva još nije dostavilo podatke o nekretninama. Da je od pokretnina popisano samo 31 osobni automobil. Jer čak 30 tijela državne vlasti nije unjelo podatke o automobilima. Nekoliko je ministarstava svojim zaposlenicima isplatilo i stimulacije iako to nisu smjeli jer Vlada za to nije utvrdila potrebne kriterije. Tako je Ministarstvo obrta i srednjem poduzeništva u prosincu 2002. godine za svojih 57 djelatnika isplatilo nagradu u visini od 50% bruto plaća za studeni. A ministar zaštite okoliša za nadprosjećne rezultate zaposlenicima isplatio 323,4 tisuće kuna. Ovo ministarstvo je dalo i 879,6 tisuća kuna za stručno usavršavanje iako nije postojao plan i program izobrazbe dok je npr. Ministarstvo pomorstva pretežnos svojim zaposlenicima isplatilo 812 tisuća kuna za ugovore o djelu. Iz nalaza državne revizije koje se odnosi na državnu agenciju za sanaciju banaka vidljivo je da je trošak sanacije i prodaje 4 banke, Privredne, Riječke, Splitske i Dubrovačke 19,5 milijardi kuna, to je daleko manje od prihoda ostvarenih njihovom prodajom 5,4 milijarde kuna. Revizvija je isto tako utvrdila da je prvi kupac Splitske banke na njoj zaradio gotovo 28 milijuna eura. Naime, državna Agencija za sanaciju banaka je 2000. godine prodala 55,7% dionica te ranije sanirane banke za 48,4 milijuna kuna, a 2002. godine taj je kupac te dionice prodao za 76, 4 milijuna eura ili za 58% više nego ih je kupio. Državni su revizori mišljenja o radu Vijeća za telekomunikacije dali sa rezervom jer su navode propusti u normativnom djelovanju, planiranju i financijskim aktivnostima evidentni i značajni a utvrđene su i nepravilnosti u poslovanju pa su npr. plaće isplaćivanja na temelju odluke predsjednika vijeća, opreme i uredski namještaj dogovarane su bez ugovora. Prema mišljenju revizora Hrvatski fond za privatizaciju nije sredstva ostvarena prodajom dionica, udjela, stvari i prava te sredstva i dobiti trgovačkih društva u kojima ima dionice ili udjel uplaćivao u dražvni proračun. A što je trebao učiniti u skladu sa Zaknom o privatizaciji. Četiri odvjetnika je čak zaključio i ugovore kojima je utvrđeno plaćanje mjesećnog paušala za istovrsne poslove, odnosno pružanje pravnih mišljenja i sa stanja isprve bez obzira na količinu i kvalitetu obavljenih usluga a da pri tome ostvaruju i naknade po odvjetničkoj tarifi. U nalazu revizije za 2002. godinu i nadalje se spominju brojne nepravilnosti u računovodstvenom poslovanju a vezane za popis imovine obveza i potraživanja koji nisu cjeloviti na nerealno planiranje prihoda i slično. Više nego proteklih godina u 2002. godine je bilo i nepravilnosti u postupcima nabave roba, radova i usluga, a najčešće je riječ o nabavama, prikupljanj ponuda, iako je trebalo provesti javno nadmetanje odabira. Pošto ističe vrijeme na kraju zaključujem da možemo kazati da Dražvni ured za reviziju je u potpunosti izvršio svoju zadaću, da su izvješća kvalitetna i stručno izrađena i da zaslužuju svaku pohvalu, hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani predsjedniče, ispravio bih kolegu iz razloga što poštujem ovaj Visoki dom ali poštujem i kuću u kojoj sam do sada radio a u njegovom govoru su spomenuti sindikalni čelnici koji stanuju u stanovima Vlade. Ne želim da javnost i članovi ovog Visokog doma budu dovedeni u zabludu jer revizija ima i svoja ograničenja. Ona konstatira stanje a ne ulazi u pretjeranu genezu problema, niti ne rješava probleme. Dio stanova u vlasništvu Vlade Republike Hrvatske je izgrađeno zajedničkim ulaganjem sindikata i organa vlasti pred 20-ak godina. Drugi je problem što to nikada nije, alikutnom dijelu preneseno na sindikate nego se uvijek vodi u vlasništvu Republike Hrvatske. Prema tome želim da se jednom kaže o tome istina i da nam se po novinama to ne provlaći kao problem jer to problem nije, to je problem, to je samo praktično rješenje tadašnjeg postavljenog vlasništva. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. To gospođa glavna državna revizorica neka obrazloži detaljnije i ... [[Govornik se ne razumije.]] Dame i gospodo zastupnici, nas sa Galerije prate naš rad učenici Strojarske tehničke škole Fausta Vrančića u Zagrebu sa svojom profesoricom politike i gospodarstva gospođom Zrinkom Filipović. Dobro došli u Hrvatski sabor! [[Pljesak!]] Poštovana zastupnica Nevenka Majdenić.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana gospođo Krasnić, kolegice i kolege zastupnici. U svome izlaganju bi se samo osvrnula na nekoliko djelova ovog vrlo opsežnog, iscrpnog izvješća o obavljenoj reviziji državnog proračuna za 2002. godinu. Državni ured za reviziju je sistematski i precizno proveo kompletnu zadaću revizije ukazao na nedostatke u vođenju poslovnih knjiga i evidencija te predložio načine i mjere kako da se uočeni nedostati i nepravilnosti uklone. Državni proračun mora biti transparentan, konsolidiran i mora ukljčiti sve ono što u njega pripada. Osnovno proračunsko načelo je da u proračunu moraju biti iskazani svi prihodi i primici po izvorima, te rashodi po proračunskim klasifikacijama i to ekonomskoj, funkcijskoj, organizacijskoj, lokacijskoj i programskoj. Prema izvješću državne revizije u državnom proračunu za 2002. godinu nisu vidljiva ukupna proračunska sredstva jer proračunom nisu obuhvaćeni prihodi od privatizacije a koji su iskazani u Fondu za razvoj i zapošljavanje u iznosu od milijardu i 800 kuna, 800 milijuna kuna i Fondu za regionalni razvoj u iznosu od 500 milijuna kuna. Ostvarenje državnog proračuna bi tada što je bitno za učinkovito racionalno korištenje sredstava iznosilo 82 milijarde 505 milijuna 941 tisuću kuna. Nadalje, kod prihoda o dobiti i dividendi nije ustrojena jedinstvena evidencija društva sa većinskim vlasništvom države kao ni evidencija o udjelima na temelju kojih će se pratiti prihodi od ostvarenih dividendi. Isto tako ne postoje niti evidencije o ostvarenoj dobiti i isplati dividende u tim društvima. Kao većinski vlasnik država mora znati kako njena društva posluju, koliko su dobiti ostvarila, kolika dividenda i kome se isplatila a ne samo da država za njih čuje kada zapadne u probleme i kada traže sredstva za sanaciju i oporavak. Tada se uprava tih društava sjeti da je država njezin vlasnik. Prihodi od naknada od koncesija također nisu transparentna. Nelogično je da su po koncesijama u 2001. godini ostvareni prihodi u iznosu od 246,8 milijuna kuna, a u 2002. godini su ostvareni u iznosu od 119,8 milijuna kuna ili 48,6% iako su u 2002. godini zaključena nova 94 ugovora o koncesijama. U Državni proračun u 2002. godini nisu uplaćivani vlastiti prihodi iako su prema Zakonu o izvršenju Državnog proračuna za 2002. godinu postojale obveze uplate vlastitih prihoda u državni proračun. Jedan od primjera. Ministarstvo pravosuđa, uprave i lokalne samouprave nije uplatilo u državni proračun vlastite prihode u iznosu od 56, milijuna kuna. Na području zaduživanja, financiranja i otplate kako vanjskih tako i unutarnjih dugova ne postoje potpune evidencije o zaduženjima po svakom pojedinom zajmu, rokovima, povlačenju i rokovima otkaza zajma. Na taj način plaćene su velike naknade za nepovućena sredstva i na nepravovremeno otkazane zajmove što poskupljuje zajmove dok se istovremeno traže i odobravaju novi zajmovi i stvaraju nova zaduženja za slične namjene. Moraju se ustrojiti evidencije, moraju se precizirati nositelji vođenja navedenih poslova, njihove zadaće i obveze, ali i odgovornosti za nepravilno vođenje i nepridržavanje rokova izvršenja. Slična je situacija i na području planiranja izvršavanja proračunskih rashoda i izdataka. Pojedini rashodi se moraju analitički pratiti, planirati i izvršavati inače se gubi kontrola i nadzor nad njihovim izvršenjem. Jedan od primjera. Na koncu 2002. godine u Ministarstvu za javne radove, obnove i graditeljstvo na pojedinim računima su zadržana značajna neutrošena sredstva, a s Ministarstvom financija nije dogovoreno zadržavanje istih ili njegovo usmjeravanje u korist Državne riznice s mogućnošću korištenja kada budu potrebna. Stanje 31.12.2002. godine u navedenom ministarstvu je bilo 96 milijuna 680 tisuća kuna. Karakteristično je da veliki broj nalaza, mišljenja i preporuka iz izvješća o provedenoj reviziji da se u njemu nisu očitovala prozvana ministarstva. I na kraju rasprave želim reći da bi bilo nekorisno da se izvješće prihvati, a ne učini se ništa da se zaključci pa čak i naredbe iz izvješća ne provedu u život, jer samo će tako njihova izrada i ova rasprava o njima imati opravdanje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem se uvaženoj zastupnici. Na redu je uvažena zastupnica Nevenka Majdenić. Ispričavam se. Malo nam je gužva ovdje. Uvaženi zastupnik Živko Nenadić.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Budući sam potpredsjednik Odbora za pomorstvo, promet i veze, usmjerit ću se malo na nalaz, mišljenje revizije na tu temu da se ne bih ponavljao sa drugim kolegama. A kako ne bi me se krivo shvatilo, najbolje je nekoliko ključnih rečenica po mom mišljenju citirati i pročitati iz ovog nalaza i sada će biti dovoljno jasno kako se u 2002. radilo u tom ministarstvu i evo pročitat ću, citiram: "Računovodstveno poslovanje ne vodi se u skladu s propisima koji propisuju proračunsko računovodstvo." Nadalje, zaključak knjiženja kojima se utvrđuje rezultat poslovanja nisu provedena na propisan način. Financijski izvještaji ne iskazuju točno i cjelokupno poslovanje ministarstva. Nadalje, Centralno povjerenstvo za popis imovine sastavilo je formalno izvješće koje ne pokazuje stvarno stanje imovine ministarstva. Izvješće centralnog povjerenstva za popis datirano je 31. siječnja 2003. a izvješća pojedinih povjerenstava sastavljena su poslije tog datuma zaključno sa 26. ožujka 2003. godine. Zatim isplaćivan je bonus za uspješan rad u iznosu od 183 tisuće i 319 kuna za što ne postoji pravni osnov. Uspješan rad, dakle bilo je i onih koji su uspješnije radili unutar ministarstva. Nadalje, za nabavu i ugradnju solarne folije za zaštitu zgrade od sunca na lokaciji u Zagrebu bilo je malo vruće jle', utrošeno je 367 tisuća i 800 kuna. Radovi su završeni u srpnju 2002. a ugrađena solarna folija nije se pokazala korisna te je većim dijelom skinuta dva mjeseca nakon ugradnje. I ovo vrlo je važno, članovima različitih povjerenstava isplaćene su naknade u iznosu od 5,5 milijuna kuna, a obavljaju ih zaposlenici ministarstva u redovno radno vrijeme. Dakle povjerenstvima 5,5 milijuna kuna za rad u redovito radno vrijeme. Za ugovore o djelu isplaćeno je 812 tisuća i 806 kuna i to opet pretežito zaposlenicima ministarstva za poslove iz redovite djelatnosti ministarstva. Zatim podaci o koncesijama unutar odjela nisu usklađeni, a prijedlozi za sudsku tužbu nisu podneseni protiv 7 koncesionara od kojih potraživanja iznos milijun i pol kuna u odnosu na ukupna potraživanja za koncesijske naknade u iznosu od 2 milijuna i 400 tisuća kuna. Potom u pojedinim slučajevima nisu provedeni postupci nabave roba i usluga na propisan način. Zatim u pojedinim slučajevima prema zaključnim ugovorima radovi nisu izvršeni pravovremeno te nisu dostavljene garancije izvoditelja za dovršenje radova kao i za otklanjanje nedostataka na obavljenim poslovima. To su ključne … [[Ne razumije se.]] rečenice iz nalaza u ovom ministarstvu. Neću se osvrtati na druga, ali bilo je sličnih i o drugima. Evo vidim ovdje Hrvatske ceste da rebalans plana poslovanja za 2002. nije potvrdila Vlada. Vidim ovdje Hrvatske autoceste opet u postupku nabave nisu u određenom broju slučajeva primijenjeni postupci nabave propisane Zakonom o javnoj nabavi. U Ministarstvu javnih radova, obnove i graditeljstva, upute o načinu sanacije za programe obnove u ratom oštećenih stambenih jedinica nisu izrađene prije izbora izvoditelja radova kako bi se mogao ugovoriti točan broj objekata koji će pojedini izvoditelji obnavljati i vrijednost radova. Nisu propisani kriteriji dodjele kuća, odnosno nije određeno o čemu ovisi i koliko će se kuća ugovoriti s pojedinim voditeljima itd. Evo nekoliko tih naglasaka i sada se pitam je li ono često spominjana riječ dvije tisuće i malo prije pošteno, je li to bila parola ili je to bio program. Dakle ovo se sve događalo u 2002. godini i pitam se je li zbog ovoga itko odgovarao u 2003. godini kad se ovo vidjelo i za ovo saznalo. I ako ne, ako nema posljedica, ako nema sankcija doista se s pravom postavlja pitanje, bilo koja da je vlast, bilo koja Vlada, bilo koje ministarstvo, čemu toliki trud revizije, čemu toliki državni novac ako nema posljedica, ako nema sankcija za prekršitelje zakona? Hvala lijepo.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku Živku Nenadiću. Obavjest, 7. sjednica Odbora za gospodarstvo, razvoj, obnovu, održati će se sutra, petak 2. travnja u 9 sati u dvorani 133, prvi kat. Sljedeći na redu je uvaženi zastupnik Damir Špančić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo Krasić sa suradnicima, kolege i kolegice. Dozvolite sa nekoliko rečenica i moj osvrt na nalaz državne revizije na 2002. godinu s time da bih dao naglasak da je možda ovo jedna dobra podloga za, novoj Vladi kako bi trebala raditi u sljedećem mandatu, jer želim pohvaliti jedan dobar i temeljit rad Državnog ureda za reviziju koji je pun kvalitetnih i dobrih podataka. Svakako ja ću kao bivši gradonačelnik se osvrnuti i na jedinice lokalne samouprave koji su isto sastavni dio ovog nalaza džržavne revizije. Iz osnovnog podatka prihoda i primitaka, dakle državnog proračuna vidi se da je ostvaren iznos od 80 milijardi 207 milijuna 427 tisuća i 403 kune. Grad Zagreb 4 milijarde 314 milijuna 338 tisuća i 576 kuna a jedinice lokalne i područne regionalne samouprave 8 milijardi 672 milijuna 210 tisuća i 300 kuna. U postotku to je 86% država, Zagreb, Grad Zagreb 43,6% i jedinica lokalne samouprave 6,8%. I to je možda dobra osnova i za daljnju raspravu ali i dobar pokazatelj Vladi o onome što treba činiti i raditi. Rashodi. Rashodi su bili u postotku da kod ukupnog iznosa 86% je država sa 79 milijardi i 800 milijuna, skračujem malo, grad Zagreb je 4,5% i jedinice lokalne samouprave 9,3%. Interesantan je podatak koji se odnosi na zaposlene a odnosi se na jedninice lokalne samouprave to je milijardu i 4298 milijuna i 525 ili 8,7% i grad Zagreb sa 577 milijuna 485 tisuća. Dakle interesantan je podatak da rashodi za zaposlene grada Zagreba iznose 40% istih rashoda za sve druge lokalne jedinice područne regionalne samouprave. I nešto sada o gradovima i općinama i županijama. Na razini županija svakako da su najznačajniji prihodi i primici ostvareni u Primorsko-goranskoj sa milijardu i 200 milijuna kuna, Splitsko-dalmatinski milijardu i 200 milijuna kuna, Istarska sa 874, Zagrebačka 711 i Osječko-baranjska sa 615. Sa druge strane imamo isto tako najslabiju Ličko-senjsku sa 140 i Virovitičku sa 149 i Požeško-slavonsku sa 153. Kada stavimo u odnos ovih 5 županija koje ukupno imaju prihode 54% vidimo da je sa druge strane 46% nosi 15 županija sa svojim prihodima i to je možda jedan dobar pokazatelj što bi hrvatska Vlada trebala dakle temeljem ovih podataka, što bi trebala činiti prema ostalim županijama jer vidimo da je veliki nesrazmjer. Ali i može se viditi koliko je prošla vlast i ulagala, ulagala u županije koje su manje razvijene. Važni su svakako i porezi na dohodak i dobit i dobri su pokazatelji, možemo vidjeti da je to porez na dohodak je 33,8% ukupnog prihoda, da je porez na dobit 5,2% i one možda nisu dobar pokazatelj ovoga o čemu govorim, dakle, gdje bi trebalo dati naglasak, u svakom slučaju to je razvoj gospodarstva. Jedan kraći osvrt na sredstva koja su dolazila sa naslova, dakle, dražve, ona su u ukupnom iznosu 84% iznose milijardu i 152 milijuna i 650 tisuća kuna. I imamo jedan podatak a to je da je dosta sredstava došlo sa ... [[Govornik se ne razumije.]] Ministarstva obrta, srednjeg i malog poduzetništva, međutim vidimo da je državna revizija konstatirala da je dosta toga, tih sredstava koji su dolazili nisu bili utrošeni. Odnosno da li država nije vršila nadzor na trošenju sredstava ili jedinica lokalne samouprave nisu dovoljno dobro trošila ta sredstva ili je nedostajao određeni poduzetnički duh, očigledno da je država treba više ići sa razvojnim programima prema tim jedinicama lokalne samouprave i normalno pratiti ih sa ovim sredstvima koja su trebala. Što znači da je Ministarstvo trebalo još više aktivnosti unjeti u poticanje razvoja poduzetništva. I dozvolite mi za kraj, vrlo važno je zaduživanje jedinica lokalne samouprave. Tijekom 2002. godine izvršeno je zaduženje lokalnih jedinica u iznosu od 284 milijuna što je za 88,5 milijuna ili 45% više u odnosu na prethodnu godinu, što je isto jasan pokazatelj i da su jedinice lokalne samouprave morale same, same se zaduživati i tražiti svakako suglasnost države kako bi mogle realizirati programe očigledno da Država nije dovoljno snažno ulagala pogotovo u ova područja o kojima sam malo prije govorio. Stanje duga sa naslova zaduživanja je dakle na kraju 2000. godine bio milijardu i 135 milijuna. I jedna među najznačajnijim županijama su što se tiče stanja duga Splitsko-dalmatinska sa 188 milijuna, Istarska sa 174, Primorsko-goranska sa 149 i Zagrebačka sa 115. opet dakle one županije koje su u prvom dijelu bile u primicima najznačajnije. Potraživanja i obveze jedinica lokalne samouprave, za sve jedinice lokalne samouprave, za sve sve jedinice lokalne samouprave bez grada Zagreba potraživanja su bila 3 milijarde 594 milijuna i porasla su za 4,4% u odnosu na prethodnu godinu. Prema zakonskim odredbama jedinice lokalne i područne regionalne samouprave odgovorne su za potpuno i pravodobno prikupljanje proračunskih prihoda stoga Državni ured za reviziju posljednjih nekoliko godina nalaže poduzimanje sustavnih mjera naplate proračunskih prihoda, izrade operativnih planova, naplate, dinamika njegovo izvršavanje tijekom fiskalne godine, sastavljanje izvješća po vrstama potraživanja, ... [[Govornik se ne razumije.]] pokazateljima rezultata, naplate izvješćivanja predstavničke, izvršne vlasti, lokalnih jedinica o naplati, proračunskih prihoda a za prihode koje utvrđuje naplaćuje i kontrolira porezna uprava i traže veću učinkovitost i njihove naplate što ja osobno podržavam, dakle ovoga što je revizija nama ovdje i napisala. I za kraj, još želim u svakom slučaju pohvaliti rad Dražvnog ureda za reviziju ali naglašavam to je jedna dobra slika stanja u Republici Hrvatskoj. Očigledno da je u proteklom mandatu bilo velikih problema, ovo su jasni pokazatelji koji će sigurno biti dobra podloga novoj hrvatskoj Vladi za posao i ono što će trebati biti učinjeno, dakle što se odnosi na budućnost prema nama jedinica lokalne samouprave jer očigledno iz ovog podatka vidimo da država mora živjeti i izvan Zagreba, dakle, prema malim gradovima, općinama i županijama i vidimo da ovdje imamo cijeli niz pokazatelja. I ja sam siguran da će nova hrvatska Vlada uvažavajući ove podatke to i učiniti kao bi se izjednačili razvijeni krajevi Hrvatske a vidimo da ih je 5 županija. I kako bi se izjednačilo ovih ... [[Govornik se ne razumije.]] županija koje su u daleko nezavidnijem položaju. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Špančiću. Repliku, za repliku se javio uvaženi zastupnik Pecek.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ovo je zapravo nastavak moje teze kako zapravo mi koji ovdje sjedimo vidimo stvari iz nutra jer smo konzumirali u dobroj mjeri protekli proračun pa tako i gospodin Spančić koji interesantno se također nalazi ovdje kao i ja u funkciji homo duplex-a koji konstatira kako je bivše Ministarstvo za obrt, malo i srednje poduzetništvo kreiralo malo programa, a istovremeno možemo upravo reći da je ovdje u njegovom komentaru bilo 200 zona za poduzetništvo koje smo kreirali, koje su financijski i tehnički praćene. Da smo također na njegovom području pomagali i kreirali kod poduzetničkog inkubatora i da ne nabrajam dalje. Naravno da smo mi tražili izvješća o namjenskom utrošku tih sredstava i naravno da smo ih i dobivali ali ne onom dinamikom kao što smo mi to htjeli, a naravno da je jedan od onih koji su ... [[Govornik se ne razumije]] slabi izvješća je i gospodin Špančić tako da, ja bih molio da ovdje taj homo duplex pokušamo izbjeći kako ono što je bilo dobro zapravo ne bi komentirali loše zato jer je to netko drugi radio, a mi nismo odradili i pomogli da cjelokupan posao bude čim bolji. Krajnje je vrijeme da pokušamo govoriti o pozitivnim stvarima pozitivno, a o negativnim negativno. Takav komentar zapravo i ovdje nije konstatiran u nalazu Državne revizije kao što je to gospodin Špančić rekao.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Špančić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa možda i dobro da smo zašli u ovu temu. Ja nisam bio previše kritičan dakle u ovome. Govorio sam, ako bi rekao, mogu reći umjereno no vama za informaciju kolega za zonu male privrede od 6 milijuna i 300 milijuna kuna vaše Ministarstvo niti prošla hrvatska Vlada nije dala niti lipe nego smo se morali zadužiti sa 900 tisuća maraka, bivših maraka kod Raiffaissen banke. Za izgradnju bolničkoga inkubatora centra u Pakracu koji je 5 i pol milijuna kuna dobili smo 220 tisuća kuna za provođenje programa dakle za kapitalce nikakve i normalno dobili smo kao ostali gradovi uobičajena sredstva koja su se multiplicirala kod poslovnih banaka zato što je i grad Pakrac izdvajao. Dakle za grad koji je tako razrušen bio i koji je nudio suradnju Ministarstvu vidi se da smo dobili za kapitalne investicije nula kuna tim više što nam nitko nije došao iz resornog Ministarstva na otvaranje zone male privrede u kojoj danas radi 300 ljudi. Hvala.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku Špančiću. Nemate pravo, nemate, nemate više poslovničkih mogućnosti ni za repliku ni za ispravak netočnog navoda. S ovim smo završili dopodnevni dio sjednice. Nastavak je u 15 sati. Na redu je uvaženi zastupnik Šišljagić.
Dame i gospodo nastavljamo sa sjednicom. Riječ ima poštovani zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena državna revizorice, kolegice i kolege zastupnici. Ja bih u raspravi danas istaknuo i progovorio nekoliko riječi ciljano o jednom segmentu izvršene revizije, u dijelu financijskih izvješćai poslovanja Ministarstva zdravstva Republike Hrvatske, dakle za 2002. godinu. U 2002. godini Ministarstvo zdravstva ostvarilo je gubitak ili kako to možda ljepše zvuči manjak prihoda u iznosu od 20 milijuna kuna, a što predstavlja sveukupno 7,7% iskazanih prihoda Ministarstva zdravstva u promatranoj godini. To zapravo i nije osobito čudno, ukoliko vidimo da su prihodi planirani u državnom proračunu, dakle prihodi iz državnog proračuna u visini od 327 milijuna, a da su ostvareni prihodi iz proračuna 250 milijuna, odnosno za nešto više od 24% manji, nego što je bilo planirano. No, unatoč tome, dopustite mi da iskažem nekoliko zanimljivosti koje sam primjetio u izvršavanju proračuna Ministarstva zdravstva. Prije svega nabava uredskog materijala u iznosu 517 tisuća tijekom 2002. godine, činjenica da javno nadmetanje za nabavu uredskog materijala objavljeno tek u rujnu 2002. godine, pa je onda jedan od dobavljača uložio prigovor, pa je Ministarstvo zdravstva taj prigovor odbilo, a tek u siječnju 2003. godine temeljem uložene žalbe uprave za javnu nabavu poništila je ovo nadmetanje. Dakle, po isteku financijske godine kada je zapravo sve bilo zaključeno. Nadalje, nabava računalne opreme u iznosu od 555 tisuća kuna, nabava i oprema koja je nabavljena isto tako bez javnog natječaja. Nadalje nabava uredskog namještaja 355 tisuća kuna, opet provedena bez javnog natječaja i izravnim ugovaranjem. Izravno ugovaranje vršeno je i nadalje za nabavu namještaja opreme za heliodrome, nabavu stelizatora, te za radove na jednoj zdravstvenoj ustanovi u svrhu završetka adaptacije i dogradnje u sveukupnom iznosu od 3 milijuna i 130 tisuća kuna. U Ministarstvu zdravstva događalo se i to da se potpišu ugovori za opremu vrijednu 11,5 milijuna početkom godine, da se onda ta ista oprema nema gdje smjestiti. Pa se oprema u 2002. godini u vrijednosti, dakle od 11,5 milijuna niti ne isporuči, jer bolnice nisu osigurale prostor za smještaj i ugradnju ove opreme. U Ministarstvu zdravstva u 2002. godini na seminare, simpozije i savjetovanja potrošeno je milijun i 200 tisuća kuna. Treba razumijeti da ovo nije nešto što nije potrebno. Međutim, u svakom slučaju treba iznijeti i činjenicu da Ministarstvo zdravstva nažalost, a ono što je trebalo učiniti za ovu godinu nije imalo plan i program izobrazbe kadrova, dakle trošeno je na nešto što nije bilo planski predviđeno. Nadalje, u rashodima za usluge, 20 milijuna kuna, od toga 50% otpada na intelektualne usluge, dakle 10 milijuna i 750 tisuća kuna. Unatoč tome što je Ministarstvo zdravstva, a što kažem nije negativno, dapačei pozitivno utrošili dio novca na seminare, simpozije, dakle usavršavanje struke i kadrova. U dijelu intelektualnih usluga zaključivani su ugovori za obavljanje poslova u odijelu za stručnu organizaciju rada u zdravstvu i razvojne programe te u odijelu za investicije teški 2 milijuna i 900 tisuća kuna. Pojedini ugovori traju i više godina, iako je poznato da ugovor o dijelu moguće zaključiti samo radi obavljanja poslova koji ne spadaju u redovitu djelatnost Ministarstva zdravstva, a što ovdje očito nije slučaj. Iako je ranijim godinama, revizija svojim izvješćima obavljenim revizijama ukazivala i naložila organiziranje i obavljanje poslova, na način koji je sukladan zakonu, na provedbi projekta reforme zdravstva pripremu, izradi kliničkih algoritama prijedloga nacionalnih kliničkih smjernica i pripremu raznih analiza i u 2002. godini angažiraju se vanjski suradnici, koji teže i koštaju Ministarstvo zdravstva mjesečno 51 tisuću kuna, odnosno godišnje 613 tisuća kuna. Intelektualne usluge u iznosu od 200 tisuća kuna, plaćene su i za provedbu programa reforme zdravstvenog sustava i pripremu programa studija zdravstvenog menagmenta te dva programa za KB Dubrava. Nadalje, sada bih nešto govorio o trošenju sredstava zajma, odnosno zajmova. Temeljem jednog ugovora o zajmu, Fonda za socijalni razvitak Vijeća Europe za razdoblje od 98. do 2002. godine, u iznosu od 173 milijuna kuna, a ovaj zajam namijenjen je obnovi infrastrukture u istočnoj Slavoniji, nisu se dakle do kraja 2002. godine uspjela povući sredstva u iznosu od 18, odnosno preko 18 milijuna kuna. Drugi ugovor o zajmu i njegova realizacija fonda za socijalni razvoj Vijeća Europe, koji je zaključen u srpnju 2002. godine u iznosu od 177 milijuna kuna nije niti započet. Jer je povlačenje ovih sredstava uvjetovano okončanjem projekta zdravstvene infrastrukture u istočnoj Slavoniji sredstvima prvog zajma o kojima sam malo prije govorio. Početkom listopada 99. godine, zaključen je ugovor sa Međunarodnom bankom za obnovu i razvitak, i to ugovor o zajmu za projekt zdravstvenog sustava u iznosu od 29 milijuna američkih dolara. Projekt je trebao biti završen do kraja 2003. godine, stim da su cijelokupna sredstva za ovaj projekt trebala biti utrošena najkasnije do lipnja 2004. godine. Nažalost, a možda i na sreću, s obzirom na izrazito visoke troškove, razno raznih konzultanata, do 31. prosinca 2002. godine povučeno je samo 7 milijuna i 114 tisuća američkih dolara ili svega 24%. Samo na neiskorištena sredstva ovog zajma, Ministarstvo financija je moralo platiti naknadu interkalarnu kamatu u iznosu od 176 tisuća američkih dolara. Ovo što sam iznio samo su neki primjeri neracionalnog gospodarenja novcem poreznih obveznika u Ministarstvu zdravstva tijekom 2002. godine. A što su nam predočeni izvješćem Državne revizije. Držim, da je nedopustivo zaobilaziti i kršiti odrednice Zakona o javnoj nabavi, kao što je to slučaj u primjerima koje sam u raspravi naveo, te da se planiranje, provedba i praćenje nabave, ali i pravodobna priprema prostora za ugradnju osigurane opreme moraju dosljedno provoditi i poštovati. I na kraju dopustite mi da iskažem nezadovoljstvo što tek sada u travnju 2004. godine raspravljamo o izvješću obavljenim revizijama za 2002. godinu što dakako ne želim, ne želim ovu kritiku usmjeriti prema državnoj reviziji. Želim ipak vjerovati da će nadležne institucije pravnog sustava prilikom uoćenih nepravilnosti i propusta u poslovanju poreknuti postupak utvrđivanja odgovornosti i da ćemo izvješća o obavljenim revizijama za 2003. godinu brzo imati na dnevnom redu sjednice Sabora. Mislim, još stoga da bi bilo korisno a s obzirom na uočene nepravilnosti u poslovanju zdravstvenih ustavnova proteklih godina a to bi bilo logično i prioritetno revidirati poslovanje svih zdravstvenih ustanova u državnom vlasništvu, tim više što njihovi godišnji prihodi premašuju prihode primjerice Ministarstva zdravstva Republike Hrvatske. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem poštovani zastupnik Krešimir Ćosić.
Štovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, dame i gospodo. Nesporno je da izvješće državne revizije predstavlja najobjektivniju, najcjelovitiju, najpotpuniju i najprofesionalniju ocjenu rada svake hrvatske Vlade. Pa prema tome i bivše Vlade. To izvješće jasno govori o tome kako Vlada vlada ili točnije kako je Vlada vladala. Iz toga razloga držim i siguran sam da izvješće državne revizije zaslužuju posebnu pažnju, da zaslužuje cjelovitu ne samo jednodnevnu raspravu nego ja bih rekao i više dnevnu raspravu kako bi konstatirali možda i sljedeće činjenice da nam se u izvješću državne revizije iz godine u godinu ponavljaju neke zajedničke stvari koje zabrinjavaju i koje nažalost mi ne uspjevamo otkloniti. Svakako vladati a ne učiti, a ne učiti na greškama i ne ispravljati greške nije ni dobro ni odgovorno i ja bih rekao opasno je. Ja bih se u svom kraćem izlaganju zadržao na onome što je državna revizija pronašla u Ministarstvu obrane i kako izgledaju ocjene rada državne revizije kada je u pitanju rad jednog važnog ministarstva kao što je Ministarstvo obrane. U tom smislu svakako važno je kada govorimo o izvješću državne revizije izbjegavati osobne ocjene i ja ću se prikloniti citiranju onoga što je u tome izvješću jasno nedvosmisleno posebno naglašeno. Evo nekoliko riječi. Citiram: "Revizijom uoćene slabosti, nedostaci i nepravilnosti u poslovanju Minstarstva obrane odnosili su se na financijsko planiranje, na financijsko izvješćivanje, potraživanja, popis imovine i obveza, vlastite prihode, iskazivanje rashoda za nabavu vojne opreme i to je onaj dio kojem ću ja pokloniti posebnu pažnju jer to je ona dio koji se ponavlja već godinama i koji nas mora upozoriti jer to je dio hrvatskog gospodarstva. Daklje, primjedbe se odnose na iznajmljivanje stanova, poslovnih prostora i garaža. Na isporuke u ranijim godinama ugovorene proizvodnje, vojne opreme te na dovršenje u ranijim godinama započete izgradnje stambenih i drugih građevinskih objekata. To je uvod i sažetak izvješća. Kada nažalost tome pridodamo i neka izvješća nedavno koja smo dobili isto tako od nezavisnih objektivnih, dobro namjernih stručnjaka i eksperata iz NATO-a kada je u pitanju ustroj i razvoj Oružanih snaga Republike Hrvatske. Onda bez sustezanja moramo se zabrinuti, moramo konstatirati da je rad u Ministarstvu obrane proteklih godina bio daleko od onoga što smo očekivali, onoga što smo željeli, onoga što smo trebali, pa ja bih rekao nažalost i od onoga što se u medijima pisalo. Evo, izvolite, dozvolite nekoliko citata koji ilustriraju i upozoravaju kako izgleda jedna važna djelatnost u Ministarstvu obrane koja se odnosi na opremanje Oružanih snaga Republike Hrvatske naoružanjem i vojnom opremom koja bi se trebala ili koja se proizvodi u Republici Hrvatskoj citat. Za proizvodnju vojne opreme dani su neopravdani predujmovi koncem 2002. godine koji iznose približno 25 milijuna i njih prate višegodišnji rokovi isporuke, višegodišnji rokovi isporuke, ponavljam obustava proizvodnje i stečajevi proizvođača. Što znači? To znači sljedeće da Oružane snage Republike Hrvatske, da hrvatska vojska iz svoga državnog proračna, iz proračuna Ministarstva obrane ulaže u vojnu proizvodnju a rezultati su nažalost nedopustivi ili poražavajući. Ono što je ugovoreno nije proizvedeno, proizvođaći nažalost nisu u stanju proizvesti ono što su ugovorili iz razno raznih razloga zato što njihova stručna, tehnolška i druga razina nije na razini izazova s kojim se susreće danas suvremena industrija naoružanja i vojne opreme ne samo u Republici Hrvatskoj nego i svugdje u svjetu. Imamo pravo tražiti da hrvatski vojnih bez obzira da li u Hrvatskoj, da li u Afgaistanu ili negdje drugdje ima kvalitetno naoružanje ili vojnu opremu koju mu isporučuje hrvatska industrija naoružanja i vojne opreme. Dalje, citiram, u 2002. godini odjel nadzora prorčačuna obavio je kontrolu financijsko materijalnog poslovanja Ministarstva obrane i Oružanih snaga. Uočenim neprivlnostima i nedostacima sastavljeno je više izvješća u kojima su navedeni prijedlozi odnosno mjere za otklanjanje uočenih nepravilnosti nedostataka. Primjerice kontrolom ugovora o namjenskoj proizvodnji, vojne opreme utvrđeno je da ovu proizvodnju prate prekoračenje rokova, vrijednosno značajni neopravdani predujmovi, stečajevi ili prestanci rada proizvođaća i mnogo toga drugoga. Kao djelomično rješenje ovih problema predložena je revizija ugovora i poduzimanje mjera za povrat danih predujmova. U 2002. godini nije donesena nijedna odluka vezano za otklanjanje nepravilnosti i nedostatak navedenih u izvještajima odjela nadzora za proračun. Utvrđeni kontrolama, financijsko materijalnog poslovanja Ministarstva obrane, dalje, opet citiram, rashodi za vojnu opremu u 2002. godini planirani su u iznosu od 389 milijuna kuna a izvršeni su u iznosu 292 milijuna kuna što je za gotovo 96 milijuna kuna manje ili 24,8% manje od plana. To je dobro, možda je to oblik štednje no međutim, sljedeća konstatacija zabrinjava. Prema vrsti nabavljene opreme tijekom 2002. godine došlo je do značajnih odstupanja od plana jer dobavljači nisu isporučili opremu, u ugovorenom roku, odnosno izveli usluge, te sredstva nisu iskorištena za tu namjenu ili su se tijekom godine javile hitne neplanirane potrebe te su odlukom ministra ta sredstva prenamjenjana. Svakako to pokazuje da sustav planiranja programiranja i upravljanja proračunom u Ministarstvu obrane nažalost i nakon niza godina, nakon što je s njegovom instalacijom započeto ne funkcionira kako treba. Vojna industrija važan je dio svakog suvremenog gospodarstva. Prema tome ta industrija treba imati važno mjesto i ulogu i u Republici Hrvatskoj. Nažalost ona zaostaje u tehničkom, tehnološkom pogledu i razina konkurentnosti tog dijela hrvatskog gospodarstva je ono što zabrinjava. I na kraju ponoviti ono što je uočeno i svim drugim izvješćima. Javne nabavke, za izbor dobavljača potražnog i ostalih materijala nisu u Ministarstvu obrane provedeni uobičajeni postupci javnog nadmetanja. Nabava je obavljena od dobavljača izabranih u 2001. godini. I sad na kraju danas, 2004. godine raspravljati o izvješćima koja su stara gotovo dvije godine, ja bih rekao dobro je, važno je ali ako želimo djelovati u sustavu aktivno, upravljati ga, uprvljati njim, poboljšavajući njegovu kvalitetu mi bi trebali imati izvješća državne revizije sa kašnjenjima koja nisu veća od nekoliko mjeseci kako bi na taj način imali jedan sustav u kojem informacije Državne revizije se apliciraju na odluke koje se donose tog časa u državnoj upravi i svim drugim ministarstvima. To je temelj kvalitetnog upravljanja svakim sustavom pa prema tome državnom upravom i u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, kolega Čosić vjerujem nenamjerno i nesvjesno kvalificira izvješće Državne revizije kao izvještaj o radu Ministarstva. Čak kaže: “Najpotpunije, najcjelovitije, najsveobuhvatnije i najtočnije izvještaj o radu” što naravno nije točno. Državna revizija ne upušta se u svrsishodnost poslovanja nego u zakonitost financijskog poslovanja i to kolega Čosić vrlo korektno kvalificira u raspravi, ali u ocjeni cijelog izvještaja koja govori da se radi o izvještaju o poslovanju, o radu, a to nije točno. Hvala lijepa.
Poštovani zastupnik Marko Turić.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo državna revizorice, cijenjene zastupnice i zastupnici. Ja bih se u ovom izvješću u ovom domu osvrnio na nalaz i mišljenje Državnog ureda za reviziju koji se odnosi na hrvatski državni, Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje. Dakle kako što smo već i čuli da iz nalaza i mišljenja Državnog ureda za reviziju u cjelini pa tako i za Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje vidljivo je da financijski izvještaji iskazuju vrlo objektivan i istinit prikaz poslovanja no moje izlaganje će biti na uočenim, određenim propustima u radu. Dakle osvrnit ću se na uočene propuste i određene nepravilnosti u poslovanju Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje koji se odnosio na 2002. godinu. Prvo, Zakon o zdravstvenom osiguranju i Zakon o izvršenju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2002. godinu određuje koja se prava na zdravstvenu zaštitu i naknade financiraju iz sredstava doprinosa a koja iz ostalih proračunskih sredstava. Za aktivnosti i prava koja se u skladu s tim propisima ne financiraju iz zdravstvenog doprinosa nije ustrojena posebna evidencija po kategorijama korisnika što cijenim vrlo važnim. Da bi Zavod mogao izvršavati one rashode koje je obvezan podmiriti iz zdravstvenog doprinosa mora pratiti izvršenje rashoda za koje se sredstva osiguravaju državnim proračunom. Dalje iz izvješća je vidljivo da Zavod nema dokumentaciju iz koje bi bilo vidljivo na temelju kojih podataka i proračuna je Upravno vijeće zavoda utvrdilo cijenu police dopunskog osiguranja. S policom dopunskog osiguranja, zaštitu iz osnovnog osiguranja u pogledu količine i kvalitete usluga kao što je i predviđeno Zakonom o zdravstvenom osiguranju. Od svibnja 2002. godine pa do kraja iste godine ostvaren je višak prihoda ukupno od 48% iako Fond dopunskog osiguranja nije osnovan da ostvaruje profit dakle višak prihoda već da se iz njega na solidarnoj osnovi namiruju troškovi zdravstvenog osiguranja koje snosi osiguranik. Stoga je očito trebalo donijeti akte koji će regulirati mogućnost smanjenja cijene police osiguranja u skladu s ovim ostvarenim poslovnim rezultatima. Uz to nakon isteka godišnje police Zavod je trebao i javno obavijestiti osiguranike o financijskim rezultatu odnosno financijskom rezultatu te putem propisa odrediti na što će se utrošiti taj višak ostvarenih prihoda. Nadalje zapaženo je da mreža zdravstvene djelatnosti kojom se utvrđuje potreban broj zdravstvenih ustanova odnosno timova s kojima Zavod zaključuje ugovore donesena je tek koncem 2002. godine, ali se osim kod ugovaranja bolničkih kapaciteta nije primjenjivala. Tako je izvješće vidljivo da je kod djelatnosti na primjer opće medicine ugovoreno 180 timova više od donesene mreže. Kod zdravstvene zaštite predškolske djece nadalje 40 timova manje. Kod polivalentne zdravstvene zaštite 158 više od standarda i slično tome. Od srpnja 2002. godine bolnicama su sukladno utvrđenoj mreži zdravstvene djelatnosti ponuđeni novi ugovori s povećanim mjesečnim limitima koji se financiraju dijelom iz dopunskog zdravstvenog osiguranja. Naravno ovakav način osiguranja sasvim sigurno je suprotan odredbama Zakona o zdravstvenom osiguranju, a uključivanje prihoda od police dopunskog osiguranja predstavlja uz to i nenamjensko trošenje novaca. U izvještajnom razdoblju za spomenutu godinu nije bilo novog pravilnika o ortopedskim pomagalima i isto tako i drugim pomagalima kao ni popisa pomagala sa utvrđenim cijenama iako je to trebalo učiniti do lipnja 2002. godine. Stoga nije niti postupljeno u skladu sa Zakonom o javnoj nabavi. Dakle kao što smo već ovdje čuli od mnogih zastupnika koji su participirali ovoj raspravi nije se, nije se radilo o javnom nadmetanju. Nije prošla procedura javnog nadmetanja. Dalje, odlukom Upravnog vijeća zavoda prema dostavljenim popisima obveza bolnica koje su krajem lipnja 2002. godine bile starije od 150 dana određeno je da će se podmiriti ta dugovanja međutim odlukom nije određen temelj kojim kriterijima će se to učiniti. Pa će se nekoj bolnici dodjeljeno nešto manje sredstava, nekom paka više za sanaciju dugovanja. DAkle iznos je određen prema odluci upravnog vijeća. Kako su ugovori potpisivani nakon što je odluka donesena niti zdravstvene ustavnove nisu mogle obrazložiti svoja dugovanja, a niti je zavod anpravio analizu iz koje bi se vidjelo zašto su visine dugova po bolnicama tako različite. Na kraju finanijskim planom zavoda planirana su ulaganja u tzv. nefinancijsku imovinu, a izvršenje je bilo čak preko 70% manje od plana. A to su između ostaloga slučajevi da se nakon zaključenog ugovora ne može napr. izvršiti isporuka opreme, jer nije priređen prostor za njihov smještaj. I jasno je da u zdravstvu koje nema dovoljno novaca od jedanputa u ovom segmetnu se pojavljuju kod planiranih ulaganja poljavljuju se višak sredstva, koja se iz nepotrebnog razloga opterećuje proračun a ona se nisu mogla rasporediti u druge rashode. Budući da živim i radim u zdravstvu pa su mi ove stvari negdje jako blizu, a imamo sada ispred sebe izvješće za 2002. g odinu, nadam se za pretpostaviti je da izvješće za i treći godinu identično prema tome sa mnogim propstima. Volio bih vjerovati i raduje me činjenica da će ova Vlada za ovu godinu kalendarsku sasvim drugačije izvjeće biti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Prije engo što nastavimo sa raspravom. U skladu sa i dogovorom predsjednika parlamentarnih stranaka, neki dan, predložio bih dounu dnevnoga reda 5. sjednice. Interpelacija o radu Republike Hrvatske što je predlagatelj 20 zastupnika i prijedlog odluke o utvrđivanju obrasca zastupničke iskaznice što je predlagatelj Odbor za izbor, imenovanja i upravne poslove prema Poslovniku moramo na plenarnoj sjednici Sabora i utvrditi odluku o utvrđivanju obrasca zastupnička iskanice. Ima li tko od zastupnika primjedbu na dopunu predloženog dnevnog reda? Ako nema prigovora onda je ova dopuna sa ove dvije točke izvršena. A sutra nakon glasovanja bi prešli na ovu točku interpelaciju o radu Vlade RH i ovu odluku za ovu iskaunicu da utvrdimo oblik ove zastupničke iskaznice. Predsjednik Odbora za gospodarstvo, razvoj i obnovu koji je zakazao 7. sjednicu Odbora za sutra ud 9 sati odgađa sjednicu do daljnjeg. Poštovani zastupnik. Ima jedna replika, da. Poštovani zastupnik Frano Matušić.
Gospodine predsjedniče, zasatupnik Turić je u svom izlaganju se ovrš dotaknuo aktivnosti i prava koja se u skladu s propisima financiraju iz zdravstvenog doprinosa. Pa dopustite da mu repliciram i mislim da je bitno radi hrvatske javnosti da se zapravo zna o čemu se radi, da je to učinilo da je 398 nedovoljno jasno objašnjeno. Naime, prema izvješću revizije rashodi zavoda hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje nisu u državnom proračunu planirani po najmjenama. Navedenim proppisima određeno je koja prava na zdravstvenu zaštitu i naknade se financiraju iz sredstava doprinosa koja iz ostalih proračunskih sredstava. Ono što j ebitno ovdje istaknuto u izvješću revizije je da za aktivnosti i prava koja se u skladu sa propisima ne financiraju iz zdravstvenog doprinosa da je utrošeno 398 milijuna kuna. Nije još treba početi treptati gospodine predsjedniče.
Hvala lijepa. Isteklo vrijeme.
Ima riječ zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, /govornik se isključio/ U svojoj raspravi osrnuti ću se samo na jedan primjer nezakonitosti u utvrđenoj reviziji psolovanja, konkretno u ministartsvu untuarnjih poslova. I to na onaj koji se odnosi na prihode od prodaje rabljenih vozila, gdje državni ured za reviziju uočio nepravilnostio i nezakonitosti prije svega nepoštivanja zakona o javnoj nabavi. Prodaje vozila je obavljena temeljem odluke o davanju ovlaštenja za prodaju motornih vozila koji u srpnju 2000. donjela Vlada RH. Posrednik koji je obavljao uslugu pr odaje i prijevoza vozila do Zagreba kao jedinog mjesta prodaje vozila, izabran je prikupljkanjem pozivnih ponuda na temelju suglanosti ministarstva financija, ali nakon toga su zaključna tri nova aneksa ugovora bez suglasnostio minisarstva financija što je protivno zakonu o javnoj nabavi. Ukupni prihodi ministarstva unutarnjih poslova od prodaje rabljenih vozila iznosili su tri milijuna 918 tisuća i 33 kune i 90 lipa. A usluge prijevoza smještaja i prodaje vozila posredniku su plaćene u iznosu od 552 tiusće 723 kune i 32 lipe. Zbog toga je ministarstvo trebalo provesti ponovni postupak odabira najpovoljnijeg ponuditelja što nije učinilo. O razlozima nepoštivanja zakona i neprovođenja natječaja za izbor najpoovljnojeg ponuditelja možemo nagađati ali netko bi trebao snositi odgovornost za takva rekao bih namjerno kršenje zakona jer uvjeren sam da iza takvog postupanja stoje interesi pojedinaca. kao što je i nečiji interes da se iako je to bila preporuka državnog ureda za reviziju, ne organzira prodaja vozila pri organizira prodaja vozila pri policijskim upravama, čime bi se smanjili izdaci za prijevoz i smještaj u Zagrebu, i omogućila dostupnost tih vozila većem broju kupaca. Neodgovoran odnos prema imovini ministarstva dakle dražavnoj imovini potvrđuje i to što povjerenstvo ministarstva koje je trebalo kontrolirati realizaciju uvoora nije tražilo a posrednik nije dostaljao preslike računa za svako prodano vozilo kao ni dokaze o postignutim prodajnim cijenama. Pa tako zbognedostatka specifikacije vozila uz dodatke ugovora i ne objavljivanja zapisnika o primopredaji vozila nije moguće utvrditi broj i vrstu vozila koje je posrednik preuzeo od ministarstva. Mislim da takvo postupanje sa državnom imovinom je nedopustivo i tražim da se u ministarstvu utvrdi odgovornost zbog ovako grubog kršenjai nepoštivanja zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Pet minuta zaključno u ime kluba HDZa gospođa Katarina Fuček.
Gospodine potpredsjedniče, gospodo zastupnici. Ja ću nastaviti tamo gdje sam stala u prvom izvješću u ime kluba i gdje sam imala malo problema s vremenom, a govorila sam o problematičnim jamstvima davanim za kredite koja su određena društva koristila za pokriće gubitaka, manji broj za investicijske projekte a umjesto da je bilo obratno. Želim istaknuti da je tu Vlada pokazala nesnalaženje kao i to da nije imala izlaz, odnosno nije imala projekciju razvitka i nije imala program jer za dvije godine on se već trebao vidjeti na djelu. Ministar je u tom dijelu dobro primijetio da u tom području vlada veliki nered i da tako dalje ne može te je formirao povjerenstvo za inventuru izdanih i plaćenih jamstava kao i za povrat. Kako je za izvršenje proračuna odgovorna Vlada, odgovorna su i nadležna ministarstva te drugi korisnici sredstava državnog proračuna, no posebno mjesto u toj odgovornosti u izvršavanju i kontroli proračunskih sredstava svakako ima Ministarstvo financija, a u njegovu sklopu Državna riznica. Državna riznica je složeni sustav proračunskog i financijskog upravljanja državnim prihodima i rashodima. Smisao riznice je da država u svakom trenutku zna kojim sredstvima raspolaže zahvaljujući jedinstvenom računu proračuna na koji pristižu svi državni prihodi i primici s kojeg se isplaćuju svi državni izdaci i druga plaćanja. Iz nalaza revizije za 2002. godinu vidimo da riznica nije do kraja ustrojena, ali nadzor ni kontrola proračuna po ministarstvima. Zato se i događaju neodgovorna ponašanja i korištenja proračunskih sredstava koja dovode do apsurdnih situacija prijeboja iznad zakonom utvrđene visine ili ne evidentiranje sredstava proračuna na pojedinim bankovnim računima. Osim samog gledanja i poštivanja zakona u svim revidiranim jedinicama interesantno je na jednom mjestu dobiti i gospodarsku sliku naših županija, gradova i općina praćenu samo preko recimo zajedničkih poreza kao što su porez na dohodak, dobit, promet nekretnina kao i drugi prihodi od ugovorenih godišnjih naknada za koncesije i drugo. Jednako tako možemo dobiti i sliku kompetentnog i razvojnog usmjerenog vodstva pojedinih jedinica lokalne uprave i samouprave ako analiziramo prihode namijenjene poticanju obrta, malog i srednjeg poduzetništva i financiranja poslovnih zona. Konstatacija revizije da su sredstva dijelom korištena i za druge namjene, da su se nalazila neiskorištena na računima beskamatno deponirana na računima banaka, da kreditni potencijali nisu iskorištavani zbog nedostatka programa, da se ne prati realizacija programa za dobivene namjene kao ni povrat sredstava na proračunske račune govori baš o toj kompetentnosti vodstva. Konkurentnost hrvatskog gospodarstva može se podići i smanjivanjem javnih rashoda što se postiže racionalizacijom, štednjom, redovnom kontrolom i pristupom dobrog gospodarenja državnom imovinom i sredstvima građana poreznih obveznika. Što u 2002. godini nije bio slučaj, jer da je bio slučaj onda se ne bi dogodilo da se u programu za zbrinjavanje stradalnika Domovinskog rata od 751 dovršenog stana ni jedan ne useli, a samo za čuvanje tih stanova potroši se milijun i 440 milijuna kuna. Nepravilnosti koje je u svom nalazu iskazala Državna revizija i naložila da se isprave, ponavljaju se iz godine u godinu. Istina revizija konstatira da ih je svake godine manje, ali kad bi se izračunale štete, a govori se o milijardama i milijunima proračunskog novca i utvrdile odgovornosti, priča o nalazu Državne revizije sigurno bi dobila drugi epilog. Gospodine potpredsjedniče kako sam već rekla u prvom dijelu izlaganja, HDZ će podržati ovo izvješće jer je Državna revizija obavila ogroman posao i mi predlažemo da se izvješće prihvati. Hvala lijepa.
Hvala vama. U ime kluba SDP-a 5 minuta gospodin Slavko Linić.
Gospodine predsjedavajući, kolegice i kolege. Već samo izvješće govori da se od strane svih onih nad kojima je provedena revizija uvažavaju primjedbe iz godine u godinu pokušavaju učiniti napori da se otklone nedostaci, a ono što je velika vrijednost to je da u mnogim mnogim stvarima se Ured za reviziju bavi i davanjem tumačenja i ja bih rekao one dodatne pomoći svima korisnicima državnog proračuna da bi se izbjegle nepravilnosti pa je to možda ipak nada i vjera za sve nas da će i iduće izvješće biti, ne izvješće nego ja bih rekao postupanje i rad sa sredstvima javne potrošnje daleko bolji. Neovisno o tome klub SDP-a je predložio dodatne zaključke Hrvatskom saboru i to su pod broj 1) da se prihvaća izvješće o radu samo ureda u 2003., da se prihvaća izvješće o obavljenim revizijama u 2002. kao i onaj posebni dio, 4) da se izvješća o obavljenim revizijama koje je Hrvatskom saboru dostavio ured, dostavi na uvid i Državnom odvjetništvu i Ministarstvu unutarnjih poslova i predlažemo da zadužimo navedene institucije da uvidom u izvješće Državnog ureda za reviziju u 2002. godini procijene da li postoje slučajevi nezakonitog postupanja u raspolaganje novcem iz državnog proračuna, odnosno proračuna županija, gradova i općina te da u takvim slučajevima postupe u skladu sa svojim dužnostima i ovlastima. I točka 6) naših zaključaka, da navedene institucije izvijeste Hrvatski sabor o učinjenim mjerama, a vezano za izvješće Državnog ureda za reviziju za 2002. godinu. Hvala.
Hvala lijepa. S ovim smo zaključili raspravu o ovim točkama dnevnog reda. Zaključujem raspravu i prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda.
A) Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju za 2003. godinu, B) Izvješće o obavljenim revizijama za 2002. godinu i C) Izvješće o obavljenim revizijama za 2002. godinu posebni dio. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: 1.Prihvaća se Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju za 2003. godinu. 2.Prihvaća se Izvješće o obavljenim revizijama za 2002. godinu. 3.Prihvaća se Izvješće o obavljenim revizijama za 2002. godinu, posebni dio. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 112 glasova donesen predloženi zaključak. Sukladno Prijedlogu Kluba zastupnika SDP-a dajem na glasovanje sljedeći Zaključak: 1. Izvješće o obavljenim revizijama za 2002. godinu koja je Hrvatskom saboru dostavio Ured za reviziju dostavljaju se na uvid državnom odvjetništvu i Ministarstvu unutarnjih poslova. 2. Zadužuju se navedene institucije da uvidom u Izvješće Državnog ureda za reviziju za 2002. godinu procjene postoje li slučajevi nezakonitog postupanja u raspolaganju novcem iz Državnog proračuna odnosno iz proračuna Županija, gradova i općina te da o takvim eventualnim slučajevima postupe u skladu sa svojim dužnostima i ovlastima. 3. Zadužuju se navedene institucije da Hrvatskom saboru podnesu izvješća o poduzetim mjerama povodom Izvješća Državnog ureda za reviziju za 2002. godinu i to najkasnije do 1. srpnja 2004. godine. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 112 glasova za donesen predloženi Zaključak.
Prelazimo na - Izvješće državnog ureda za reviziju o radu na provedbi revizije, pretvorbe i privatizacije i Izvješće o obavljenim revizijama pretvorbe i privatizacije. Sukladno članku 11. Zakona o državnoj reviziji i članka 10 Zakona o reviziji, pretvorbi i privatizaciji Državni ured za reviziju dostavio je navedena Izvješća. Materijal i CD primili ste u pretince. Raspravu su proveli Odbor za financije i državni proračun i Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti ovaj Prijedlog? Izvolite, gospođa državna revizorica ...
Pa možemo pričekat uključenje televizijskih kamera.
... Šima Krasić [[Upadica: Da malo pričekamo.]]
Pričekajmo uključenje televizijskih kamera. ... [[Upadica se ne čuje.]]
Ako su, ako su blizu oni koji trebaju čut ovaj apel neka pod hitno uključi ove kamere. Evo, izvolite gospođo.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Evo, danas se raspravlja o dva izvješća Državnog ureda za reviziju, jedno godišnje koje podnosimo i drugo polugodišnje. Ovo godišnje raspravljamo danas malo, ja sam u uvodu kazala, sa zakašnjenjem iz poznatih razloga, jer su bili izbori. Mi smo izvješće završili krajem 10. mjeseca i morali smo ga predati tek kasnije kad je bio ustroje Sabor jer se izvješće predaje predsjedniku Sabora. Što se tiče Izvješća o reviziji pretvorbe i privatizacije mi to podnosimo svake 6 mjeseci. Ovo je već sad 6. izvješće i odnosi se na razdoblje od početka lipnja do konca studenog 2003. godine. I u ovom Izvješću o radu kao i u prethodnim izvješćima opisani su osnovni postupci revizije, kriteriji za ocjenu postupka pretvorbe i privatizacije i kriteriji za izbor subjekata revidiranja. Opisan je i detaljan tijek revizije, odnosno daljnji prikaz svih postupaka revizije po fazama rada od donošenja odluke o reviziji, prikupljanje dokumentacije, provjere i utvrđivanju bitnih činjenica vezanih za pretvorbu i privatizaciju do izrade konačnog izvješća o obavljenoj reviziji. Izvješće također sadrži analizu procesa pretvorbe i privatizacije koja je napravljena na temelju podataka od 250 revidiranih društvenih poduzeća. Izvješće sadrži i podatke o primjeni iz članka 17. Zakona o reviziji pretvorbe i privatizacije, odnosno daju se podaci o broju podnesenih prijava prema obilježjima utvrđenih nepravilnosti. Riječ je o kaznenim obilježjima, te obilježjima prekršaja koje smo napravili zajedno sa Državnim odvjetništvom. Pored spomenutog izvješća o radu dostavljena su vam izvješća o obavljenim revizijama pretvorbe i privatizacije za 250 društvenih poduzeća koja su obavljena u ovom izvještajnom razdoblju. Izvješće o obavljenim revizijama koja se nalaze na CD-ima koje smo vam dali, ne znam kolko ste imali ih prilike vidjeti, imaju ukupno 6 tisuća 828 stranica, a nalaze se i na našim web stranicama. Ponovno naglašavam, postupci revizije metodološki su potpuno jednaki za sve subjekte revidiranja. To se može potvrditi uvidom u sadržaj svakog pojedinačnog izvješća o obavljenoj reviziji. Izvješća su sastavljena u skladu sa odredbama Zakona o reviziji pretvorbe i privatizacije i u skladu sa pravilima revizorske struke. Sadrže sve podatke na temelju kojih se može dati ocjena postupka pretvorbe i privatizacije u pojedinom subjektu revidiranja, odnosno opisane su sve značajne radnje u postupku pretvorbe i privatizacije. Navedena su imena i prezimena osoba odgovornih za provedbu pretvorbe i privatizacije, nazivi pravnih osoba i imena i prezimena fizičkih osoba koje su obavile procjenu vrijednosti poduzeća, te imena i prezimena odgovornih osoba za utvrđene nepravilnosti. Također u svim izvješćima kod opisa revizijom utvrđenih nepravilnosti navedeni su zakonski propisi čije su odredbe povrijeđene. Sva izvješća o obavljenim revizijama u skladu s odredbom članka 7. Zakona o državnoj reviziji dostavljena su na očitovanje zakonskom predstavniku revidirane pravne osobe, s ciljem nedvojbenog potvrđivanja činjeničnog stanja. Iako je Državnom uredu za reviziju odredbom članka 15. Zakona o reviziji pretvorbe i privatizacije dana mogućnost da reviziju provodi u opsegu koji ocjeni potrebnim u svakom subjektu revizijom su obuhvaćeni svi postupci pretvorbe i privatizacije do dana obavljanja revizije, o kojima trgovačka društva, Fond ili netko drugi ima dokumentaciju. To je učinjeno s namjerom izbjegavanja bilo kakve sumnje u različitost pristupa, objektivnosti i potpunosti revizijskih izvješća. Postupci revizije kao i uvijek do sada obavljali su se u skladu s međunarodnim standardima i Zakonom o državnoj reviziji. Od početka primjene Zakona o reviziji pretvorbe i privatizacije do konca studenog 2003. obavljena je revizija pretvorbe i privatizacije u 719 društava po podnesenim zahtjevima i prema odredbama članka 6. i 7. Zakona o reviziji pretvorbe i privatizacije što znači da su revidirana i poduzeća koja su sanirana prema odlukama Vlade Republike Hrvatske, poduzeća u kojima je otpisano potraživanje po Ministarstvu financija, Hrvatskog fonda za privatizaciju, državne agencije za sanaciju banaka, i osiguranje štednih uloga, te mirovinski fondova, a s obzirom da su u procesu pretvorbe i privatizacije. Revizija procesa kuponske privatizacije, koja obuhvatila 471 društvo, od kojih za 276 društava nije podnesen zahtjev da reviziju, odnosno za koje nema neke druge zakonske osnove za reviziju pretvorbe, privatizacije. Revizija procesa zamjena dionica između Hrvatskog fonda za privatizaciju, Mirovinskih fondova i drugih pravnih, fizičkih osoba, koje su sudjelovale u procesu zamjene dionica s ciljem poboljšanja, kvalitete njihovog portfelja. Obuhvaćeno je 770 društava od kojih za 274 nije podnesen zahtjev za reviziju pretvorbe. Revizija postupaka davanja dionica ili udjela na upravljanje, obuhvaćeno je 28 društvenih poduzeća. Revizija postupka prodaje dionica i udjela iz portfelja Fonda mirovinskog invalidskog osiguranja obuhvaćeni su 572 transakcije prodaje dionica ili udjela, koje se odnose na 498 trgovačkih društava. Za jedno društvo je bilo više prodaja. Ukupno od početka primjene zakona do konca ovog izvještajnog razdoblja, studeni 2003. godine, provedenim revizijama obuhvaćeno je ukupno 1269 društvenih poduzeća. Ukupni temeljni kapital revizije obuhvaćeni spomenutih društava u vrijeme pretvorbe iznosio je 23,4 milijarde DM-a. A kapital u vrijeme revizije iznosio je 19,5 milijardi DM-a, ili 3,9 milijardi maraka manja u odnosu na vrijednost u vrijeme pretvorbe. Spomenuta društva u vrijeme pretvorbe imala su 538 tisuća 726 zaposleniha, a u vrijeme revizije 209 tisuća, 300, odnosno za 329 tisuća 426 zaposlenika manje. U svakom izvješću navedeni su razlozi smanjenja zaposlenika. U proteklom izvještajnom razdoblju obrađena su 274 zahtjeva za reviziju, a od početka primjene zakona ukupno 1210 zahtjeva. A podneseno ih je 1357. Istodobno pored društava koja su sudjelovala u pretvorbi u skladu s odredbama članka 6. Zakona, revizijom su obuhvaćena i 1634 vlasnički povezana društva. Od ukupno 250 subjekata revidiranih u ovom izvještajnom razdoblju 76 ili 30,4% je završilo u stečaju. U stečaju nisu poduzeća završavala samo radi pretvorbe i privatizacije, jedan veći broj je otišao u stečaj iz poslovanja, međutim, državni ured za reviziju nema ovlasti revidirati poslovanje privatiziranih poduzeća. U 16 društava pretvorbe i privatizacije provedene su u skladu s propisima, te Državni ured za reviziju izdao mišljenje u skladu s odredbama članka 19. Zakona o reviziji pretvorbe i privatizacije. U 180 društava utvrđene su nepravilnosti, koje nemaju obilježje kaznenog dijela ili prekršaja. Od utvrđenih nepravilnosti za 84% je osnovana sumnja da imaju obilježje kaznenog dijela. Ali 91 obilježje prekršaja. Svi su u zastari. Kaznena dijela odnose se pretežno na zloporabu ovlasti u gospodarskom poslovanju. Zloporabu položaja i ovlasti, propuštaju davanja podataka, o vlasništvu dionica komisiji za vrijednosne papire i drugi. U izvješću o radu opisana je analiza podataka o 250 revidiranih društvenih poduzeća i nabrojena su najčešće nepravilnosti koje su se pojavljivale u postupku pretvorbe i privatizacije. U nastavku ću navesti samo neke skupine podataka koje su brojčano mjerljive. U 250 revizija obuhvaćenih društvenih poduzeća u vrijeme pretvorbe bilo je 93 tisuće 194 zaposlenika, a u vrijeme obavljanja revizije 33 tisuće 270, odnosno za 59 tisuća 924 manje ili 64,3%. Od 250 revidiranih subjekata, 34 ili 13,6, u cijelosti je realiziralo razvojni program. 74 društva ili 29,6 djelomično. Dok 142 društva ili 56,8% nisu ostvarili ciljeve iz razvojnog programa. Također je u svakom izvješću cijelovitom koje se nalaze na internetu dano obrazloženje iz razloga zašto neki programi nisu izvršeni, zašto su neki možda i mijenjani i kad su im poduzimane određene druge radnje. Revizijom elaborata o procijeni vrijednosti društvenih poduzeća utvrđeno je, da dio imovine koji je bio uključen u procijenu procijenjen manje za 41 milijun maraka. Da u procijenu vrijednosti poduzeća nije uključena imovina vrijednosti 94,2 milijun maraka. Da su precijenjene obveze poduzeća za već otplaćene valorizirane kredite u iznosu 147,1 milijun maraka. Da u procijenu nisu uključeni građevinski objekti površine 77 tisuća maraka, te da nije uključeno zemljište površine 1,4 milijun kvadratnih metara. Prema Zakonu o privatizaciji sva imovina koja nije uključena u pretvorbu postaje državna imovina, odnosno ako to ne dozvoljava tehnološka cijelina, onda se to riješava na drugi način, izdaju se dionice. Tako da u ovim dijelovima nema zastare. Na koncu ovog izlaganja, naglasila bih još jednom da ured … revizija izvršava svoju zadaću koja mu je dodjeljena Zakonom o državnoj reviziji i o reviziji pretvorbe i privatizacije, a to je, naša zadaća nedvojbeno utvrditi činjenice vezano uz pretvorbu i privatizaciju svakog pojedinog subjekta, odnosno utvrditi da li je proces pretvorbe i privatizacije obavljen u skladu s važećim propisima i o tome izvijestiti ovaj visoki dom, te poduzeti određene radnje. Istovremeno obavještavamo i Fond za privatizaciju o imovini koja nije državno odvjetništvo, ako je bilo nekih drugih nepravilnosti, Poreznu upravu ukoliko se događalo o nekim neplaćenim obvezama. Dati ocijenu jesu li ostvareni ciljevi privatizacije određeni člankom 1. Zakona o privatizaciji. Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo, ja sam u ovom izvješću koje se odnosi na ovo razdoblje, a već smo u pripremi i drugog izvješća navela neke osnovne podatke, a tu smo, ja sa mojim suradnikom da vam možemo odgovoriti na sva pitanja, objašnjenja ili neke nejasnoće. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa gospođo Krasić. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Odbor za gospodarstvo. Predsjednik odbora, gospodin Gordan Jandroković.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu Hrvatskog sabora na 5. sjednici održanoj 22. ožujka 2004. razmotrio je Izvješće o radu na provedbi revizije pretvorbe i privatizacije i izvješće o obavljenim revizijama pretvorbe i privatizacije koja je predsjedniku Hrvatskog sabora podnio Državni ured za reviziju aktom od 16. siječnja 2004. Odbor je u … članka 67. Poslovnika Hrvatskog sabora o navedenim izvješćima raspravljao u svojstvu matičnog radnog tijela. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja obrazložio je podnesena izvješća. Bez rasprave, Odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskome saboru predložiti donošenje sljedećeg zaključka. Prihvaća se izvješće o radu na provedbi revizije pretvorbe i privatizacije i Izvješće o obavljenim revizijama pretvorbe i privatizacije. Hvala.
Hvala lijepo. Predsjednik Odbora za financije, gospodin Šime Prtenjača.
Hvala lijepo. Još jednom lijep pozdrav, ja sam se kod prethodne točke zabunio i počeo s ovim, vjerojatno bi većina voljela da smo zajedno objedinili do sad realizirali, no, evo da čujemo što je odbor raspravio. Odbor je za financije i državni proračun Hrvatskog sabora raspravio na 5. sjednici od 25. ožujka Izvješće o radu na provedbi revizije pretvorbe i privatizacije, Izvješće obavljeno revizno pretvorbe i privatizacije koje je predsjedniku Hrvatskog sabora podnio Državni ured za reviziju aktom od 16. siječnja 2004. Odbor za financije i državni proračun na temelju ... [[Govornik se ne razumije.]] člankom 65. Poslovnika Hrvatskoga sabora raspravio je kao matično tijelo. U, ja malo preskoči da to malo ubrzamo naravno. Zaključak će biti točan. U uvodnom obrazložemju predstavnik Državnog ureda za reviziju naglasio je da su predmetna izvješća dostavljena Hrvatskom saboru u skladu sa odredbom članka 10. Zakona o reviziji pretvorbe i privatizacije. Ovo je 6. izvješće o radu na provedbi revizvije i pretvorbe i privatizacije a odnosi se na reviziju pretvorbe i privatizacije u 250 društvenih poduzeća koje je obavljeno u razdoblju od početka lipnja do konca studenog 2003. godine. U raspravi na odboru istaknuto je da pokazatelji dobiveni analizom podataka za 250 društvenih poduzeća potvrđuju da procesom pretvorbe i privatizacije u većini slučajeva nisu ostvareni ciljevi utvrđeni člankom 1. Zakona o privatizaciji a to su: brži gospodarski rast, očuvanje produktivne nezaposlenosti, tehnološka modernizacija, unošenje novih, modernih učinkovitih metoda i vještina menađmenta i drugi ciljevi. Naime, vrijednost temeljnog kapitala, analiziranih društava u vrijeme pretvorbe iznosila je 3 milijuna 484 tisuće 502 kune, marke itd., a u vrijeme obavljanja revizije temeljni kapital je iznosio 3 milijarde, odnosno gore je bilo 3 milijarde, 3 milijarde 31 milijun 856 tisuća 655. Što je manje za 425 milijuna 645 577 DEM-a. To je tada mjereno u DEM-ima. Ili je 12,99%. Pored toga smanjen je ukupan broj zaposlenih sa 93 tisuće 194 u vrijeme pretvorbe na 33 tisuće 270 u vrijeme obavljanja revizije ili za 59 tisuća 924 zaposlena, odnosno oko 64%. Naime broj zaposlenika porastao je u samo 21 društvu dok je u 229 društava došlo do smanjenja broja zaposlenih s time da je u 67,6 društava broj zaposlenih smanjen za više od 50%. Od ukupno 250 revidiranih društava, 34 društva u cjelosti su ostvarila razvojni program, 74 djelomično a 142 društva ili 56%, 57 skoro, nisu ostvarila ciljeve utvrđene razvojnim programima. Uprave društava ili vjerovnici pokrenuli su stečajni postupak na 76 društava što čini 30,4% ukupnog broja društava revidiranih u navedenom razdoblju. U svezi utvrđenih nepravilnosti u procesu privatizacije i procesa navedenih društava, društvenih poduzeća uočena je činjenica da su te nepravilnosti gotovo istovjetne nepravilnostima koje su utvrđene revizijom subjekata analiziranih u prethodnim izvještajnim razdobljima. Od ukupno 250 revidiranih subjekata od njih 200 utvrđeno je 495 nepravilnosti dok od 50 revidirana subjekata nisu utvrđene nepravilnosti u privatizaciji i poslovanju. Sukladno odredbi članka 17. Zakona o reviziji pretvorbe i privatizacije Dražvni ured za reviziju ako u postupku revizije, pretvorbe privatizacije utvrdi postojanje radnji koje imaju obilježja kaznenog dijela, privrednog prijestupa ili pekršaja podnosi prijavu nadležnom državnom odvjetništvu ili drugom nadležnom tijelu što smo i prije čuli u izvješću. Čini mi se već i na ... [[Govornik se ne razumije.]] Nadležnom državnom odvjetništvu podnesena je 31 kaznena prijava dok je kod 21 revidiranog dfruštva ranije podneseno 26 kaznenih prijava, od drugih subjekata. Međutim, u 36 društava utvrđeno je 45 nepravilnosti za koje se osnovana sumnja da imaju obilježje prekršaja ali za njih je nastupila zastara. Za pokretanje prekršajnog postupka ili apsolutna zastara za vođenje postupaka pa neće biti podnesene prijave. Nakon provedene rasprave Odbor za financije i državni proračun Hrvatskoga sabora odlučio je jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru sljedeći zaključak. Prihvaća se Izvješće o radu na provedbi revizije, pretvorbe i privatizacije i izvješća o obavljenim revizijama pretvorba i privatizacija. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Prvi u ime Kluba zastupnika IDS-a gospodin Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjena gospodo predstavnici revizije, uvažena gospodo zastupnici. Kao što smo malo prije čuli od gospođe Šime Krasić pred nama je 6. Izvješće o provedbi revizije pretvorbe i privatizacije. Ti postupci započeti su temeljem Zakona koji je stupio na snagu 24. lipnja 2001. godine. Do današnjeg dana čuli smo revidirano je 1269 nekadašnjih društvenih poduzeća od kojih i njih 245 je savršilo u stečaju. Temeljem svih tih izvješća može se zaključiti znači samo jedno da ovakva revizvija po našemu sudu u Klubu IDS-a nije imala a i nema smilsla, narod bi rekao dajte gospodo okanite se čorava posla. Ove revizije defacto legaliziraju usuđujem se reći najveći nemoral od dolaska Slovena na ove prostore. Shodno opet onoj narodnoj tresla se brda a rodilo se niš vrijeme je isto sami sebi da priznamo a što narod dobro zna da za 5 tisuća eura svatko će se loše provesti u ovoj zemlji ali za 5 milijuna eura vi možete raditi što god hoćete, vama se ništa neće dogoditi, dapače vi ćete imati najbolju pravnu zaštitu i biti ćete karijatida ovoga društva. Mislio sam pročitati jedno pismo sindikalne povjerenice iz digitrona iz Buja ali odustajem mogu samo komentirati da ona naivno vjeruje u reviziju za koju ja držim da nikada nije postojalo volje u ovoj zemlji da se i sprovede. Prvo. Defacto revizija je nesprovediva. Drugo. Što se tiče nečije odgovornosti tko je sudjelovao u njoj pa od pretvorbe je proteklo više od 10 godina u nekim slučajevima od pretvorbe i privatizacije proteklo je 13 godina, 14, i u tim je slučajevima vrijeme učinilo svoje. Instituti zastare učinili su svoje. Treće. Kada bi danas došlo do pod navodnicima "stvarne" revizije, tj. njenog poništenja na temelju jednog najbanalnijeg pitanja kada bi se nekome postavilo gospodo recite od kuda vama 5 ili 10 milijun dolara 91. ili 92. godine kada je prosjećna plaća u zemlji iznosila 150 maraka cijeli gospodarski sustav tvrdim ove zemlje bi se urušio. U ovoj zemlji ne bi ostao niti kamen na kamenu. Vi danas tu gospodu koja je po hrvatskim zakonima stekla hrvatska poduzeća ne možete izuzeti iz gospodarstva koliko god nemoralno bilo njihovo stjecanje imovine jer bi ta poduzeća nakon što je država privatizirala banke ostala bez ijedne kune zajma i ona jednostavno ne bi mogla poslovati. Šteta znači koja je učinjena temeljem pretvorbe a bila je ogromna ne bi bila usporediva sa štetom koja bi bila učinjena revizijom. Mislim da je toga svjesna i državna revizija i zato se očigledno i legaliziraju i neke učinjene radnje. Doduše isto tako treba priznati, pretvorba je vršena po hrvatskim zakonima, ona je vršila temeljem nemoralnih, štetnih, nesavršenih hrvatskih zakona ali po hrvatskim zakonima. Ona je vršena u nevrijeme kada je 1/3 Hrvatske bila okupirana kada je druga trećina bila na ratištu a ona treća izdržavala defacto 2/3 Hrvatske. I to je problem, da li zbog cilja da se dođe do 200 bogatih obitelji čija imena nikada nismo saznali. Sad to je druga stvar, ali sav taj pretvorbeni nemoral ne bi bio moguć da nije kojim slučajem vršen za vrijeme rata. Da se razumijemo za stanje hrvatskog gospodarstva nije zaslužna samo pretvorba. Daleko razorniji bio je rat koji je 1/3 hrvatskog gospodarstva stavio “de facto” van funkcije. Daleko razorniji element za stanje hrvatskog gospodarstva od same pretvorbe bilo je recimo gubljenje ex jugoslavenskog tržišta i konačno daleko razorniji element za stanje hrvatskog gospodarstva od pretvorbe bio je gubitak recimo klirinškog tržišta ali nitko ne može osporiti svu štetu koju prije svega po moral nacije je donijela ovoj zemlji privatizacija. Ja ova izvješća doživljavam na način da je Državna revizija konstatirala činjenice i da je na neki način preuzela zadaću da sačuva postojeće stanje. Uzmimo recimo primjer “Viktora Lenca”. Sve je činjeno po zakonu. Sve je poput one narodne “Operacija uspjela, pacijent umro.” Prvo, 22.12.1992. godine 30 zaposlenika na čelu s gospodinom Vrhovnikom preuzelo je 49,9% društva nominalne vrijednosti 13,2 milijuna maraka za što su dobili one famozne menadžerske kredite Riječke banke ali sve je bilo legalno. Pa tako citiram stranu 6: “SDK 26.3.1992. iskazuje da je godišnji obračun u cijelosti u skladu sa Zakonom.” Na strani 10 tog izvješća za tu tvrtku agencija je 30. studenog 1992. na temelju tog mišljenja dala suglasnost u pretvorbi i tako dalje. To što je investicija nabavke novog ... [[Govornik se ne razumije]] procijenjena 113 milijuna USA dolara nešto je što je planirano i daleko prije 2000. godine i za što se daleko prije 2000. godine dobio placet, ali očigledno je da je megalomanija potopila jedno od najuzornijih u ono vrijeme socijalističkih poduzeća, a sa njim je potopljeno i na stotine malih kooperanata za koje izgleda nitko ne mari što će ostati bez stana, bez kuće, bez imovine, a mnogi vjerojatno i bez zdravlja da bi se evo što su sve to založili da bi mogli doći do posla da bi se na strani 26. doslovce rekli, reklo, citiram: “Ciljevi planirani razvojnim programom najvećim dijelom su ostvareni.” Znači operacija je uspjela, pacijent je izdahnuo. I da budem ciničan ne daj Bože da ciljevi planirani razvojnim programom najvećim dijelom nisu ostvareni. I onda se čudimo zašto su pojedinci ozlojeđeni. Oni mali “lenčevi” kooperanti na primjer obrtnici. Mi moramo znati odgovaraju cijelom svojom imovinom i ne jedan može ostati recimo bez kuće zbog onoga što je za ništa napravio u “Lencu”, a trgovačka društva recimo da bi dobili posao morali su nakon fakturiranja platiti i PDV državi Hrvatskoj. Četvrto. Ovi veliki privatizirani sustavi, ja bih se usudio reći, mogu na kraju krajeva biti i mirni. Oni danas imaju stvarnu moć, gospodarsku, a onaj tko ima gospodarsku moć na neki način ima i dobar utjecaj na političku moć. Oni financiranju kampanje političkih stranaka, iz njihovih redova imenuju se državni tajnici, pomoćnici ministra, ravnatelji carinskih uprava i tako dalje, a po okončanju poslova svi se oni mogu vratiti u svoje matične kompanije. Konačno ako je država dala primjer, primjer Agrocoru jamstvo za zajam pri Europskoj banci za obnovu i razvoj u iznosu čini mi se ili 250 milijuna maraka ili 250 milijuna dolara, uredno servisiranje tog zajma nije samo problem Agrocora nego je problem države, a sigurno je ta paradigma državnih jamstava ovaj “Lenac”. Tvrdim, tvrdim velike tvrtke u svakoj zemlji su i veliki problem matičnih država. Fiat nije problem bio samo jednoga ... [[Govornik se ne razumije]] , on je problem uvijek i talijanske vlade. Swiss Air nakon bankrota nije problem samo njihovih dioničara nego je problem i švicarske vlade. Ne znam, jedan “Rover” nije problem samo engleskih dioničara već i engleske vlade, ali tvrdim što je loše da će sve više hrvatski politički život ovisiti o političkoj volji i velikih hrvatskoj, hrvatskih kompanija kao što je recimo u jednom malom Rovinju slučaj pri ovom TDR-u. Ja sigurno toj kompaniji želim svako dobro, ali nije dobro da se ona upliće u politički život. Ova revizija eto bavi se i TDR-om. Nema dvojbe agencija je 1991. 11.11. rekla: “Sve je u skladu sa zakonom” i citiram stranu 10: “Neto knjigovodstvena vrijednost iznosila je 95,9 milijuna dinara ili 13,7 milijuna maraka, a nakon odbitka popusta zaposlenicima za interne dionice u iznosu od 50,1 milijun dinara ili 7,1 milijun maraka vrijednost društvenog kapitala iznosila je 45,8 milijuna dinara ili 6,5 milijuna maraka”. Znači otuda, od tih 6,5 milijuna maraka krenulo se u pretvorbu i danas njih petero ima više od 50% poduzeća koje je procijenjeno na jednu milijardu EUR-a. I daj Bože da se na kraju tih milijardu EUR-a uloži recimo u Istru i sve treba učiniti da to naprave iako ne vjerujem jer je turizam niskoakumulativna grana osim što ne treba im omogućiti da recimo bez naknade dođu do tzv. turističkog zemljišta. No reći ću i to, ta razlika od 6 i pol milijuna maraka. Do dvije sad milijarde maraka ili milijardu EUR-a koliko danas vrijedi poduzeća ili 350 puta više nego 1991. da, usuđujem se reći vrijednost je političkih veza. Zato govorim kapital će upravljati Hrvatskom. To je loše, prije svega po Hrvatsku. On se ne treba potvrđivati na izborima i on je daleko bezpoštedniji i od najbespoštednijeg političara. Da sam u pravu, da se svima onima koji su sudjelovali u pretvorbi ne može dogoditi ništa svjedoči vjerojatno i činjenica koju rječito potvrđuje ovaj materijal da što, da, da je zbog nepravilnosti pretvorbe odnosno privatizacije do sada “de facto” izdano jedna ili dvije pravomoćne presude. Ja normalno nikome ne želim nikakvo kažnjavanje. Još jedanput ću reći: daleko porazniji učinak od hrvatske pretvorbe za hrvatsko gospodarstvo imao je rat, gubitak tržišta u ex Jugoslaviji jer, ne znam 1 digitron iz Buja kojega sam već spomenuo, svoje vage, svoje računare nije mogao prodavati ni u Londonu ni u Parizu, mogao ih je gdje, sami znate, prodavati u Moskvi, u Sarajevu i u Skopju i to mi također moramo imati na umu kao što i nije dobro govoriti o, ne znam recimo negativnoj stopi rasta u, govoriti o 1999. kada znamo da je 1999. godine došlo do NATO udara na SR Jugoslaviju pa je zemlja ostala bez turističkog prihoda. I za kraj. IDS ne samo da je bio prva stranka koja je 1996. predlagala diferencirane stope PDV-a već smo još 1997. ili 1998. opet kao prva parlamentarna stranka nudila cjeloviti zakon u reviziji pretvorbe. Možda je tada revizija pretvorbe te 1997. ili 1998. godine imala nekog smisla. Danas, treba se pogledati u oči i priznati jednim drugima da revizija pretvorbe i privatizacije u Hrvatskoj više nema smisla. Meni je to teško priznati ali to je istina. Toga smo svjesni i mi ovdje. Mi smo svjesni dok traje revizija strani kapital neće ulaziti u Hrvatskoj, u Hrvatsku kao što na primjer dok traje spor Ljubljanske banke i Istre-tourista oko dugovanja koje ta tvrtka ima prema Ljubljanskoj banci, Zagrebačka banka odnosno njihovi talijanski vlasnici, a iznad Talijana su opet njemački dioničari “de facto” ne može privatizirati tu tvrtku. A treba imati isto tako na umu što sam govorio i jutros ili će strani kapital doći u Republiku Hrvatsku ili će naši građani za tim kapitalom u svijet. Jasno je da sam bio i jesam prvi protiv pretvorbe, privatizacije pogotovo one koja se vršila u ratu. Jasno je da sam bio za reviziju. Prvi smo rekli, u IDS-u predlagali ovaj zakon, ali nakon ovog, usuđujem se reći impotentnog 6. izvještaja u reviziju pretvorbe jednostavno ne vjerujem. Nikoga ni nema vjerojatno da u nju vjeruje. Sirotinja će i dalje sirotinjski živjeti sa revizijom bez revizije. TAjkuni su postali karijetide hrvatskog društva, preraspodjela društvenog bogatstva danas je izvršena, i danas tko ima ima, i jednom riječju danas 2004. na žalost više se ne možemo vratiti u 1992. I drugo dok traje revizija, mi se možda nećemo baviti nekim drugim krucijalnim pitanjima, od nelikvidnosti, nezaposlenosti, vanjskog duga, ne ulasku stranog kapitala padom bruto društvenog proizvoda. A na neki način ne znam možda blokiramo i hrvatsko pravosuđe kada je ovaj moment posrijedi. SVe u svemu revizija pretvorbe i privatizacije mogu reći nije donjela ništa. A pretvorba iz 92., 93. ili 94. ovoj zemlji uglavnom je donjela loše. Ali danas to je pase, takav moj istup neće se mnogima svidjeti ali je moje mišljenje blizu blizu istine, Konačno dolazim iz sredine dolazim iz Buzeta i tamo dje nije izvršena pretvorba sustav funkcinora tamo gdje je izvršena sve je propalo. A jedan Buzet je serdina gdje svaki drugo građnin je zaposlen, gdje je stopa nezaposlnosti 2 do 2i pol posto. GDje bez uvoza radne snage iz Slovenije i drugih okolnih gradova ne možemo držati gospodarsku osnovu, gdje je izvoz po stanovniku preko 9 tisuća dolara. Što je vjerojatno jedinstaveni slučaj u RH. Da svo silno bogatstvo uvijek jasno ne nosi uvijek dobro potvrđuju i ove otmice koje nam se dešavaju. Ne znam od genrala Zagorca otmice sina Luke Rajića ako je to istina on je to demanirao. Ali sve u svemu mislim d ato jedan ogroman problem i d aovo što se danas dešava sa hrvatskom revizijom mislim to je jedna politički larukralatizam u kojega malo tko i u ovoj sabornici i van ove sabornice može povjervati. I za kraj želim izraziti samo negodovanje da kada su aove teme da Hrvatski sabor ne prati i Hrvatska radio televizija. To sigurno ne bi moguće bilo u vrijeme kada su neke druge političke opcije vodile ovaj Dom.
Također slažem se da bi trebalo prenositi televizija. Ali ona je nezavisna i tako. Osim toga ne piše u Poslovniku da se bilo čije izlaganje mora nekomu svidjeti pa ni vaše. Ispravka netočnog navoda gospodin Bitunjac.
Uvažni zastupnik Kajin mi je rako sljedeće. Da je proces pretvorbe i privatizacije završne je prije više od 10, 12 godina. Došlo je do zastare za mnoge protuzakonite radnje. To naprasto ije točno proce pretvorbe i privatizacije traje i danas. privaitazcije se provodi i kroz stečajeve poglavito u ove četri godine. Prema tome ako je bilo negativnih radnji za njih uvijek ima prostora za istražiti a s druge strane ponavljam ponovno proces priatizacije nije završen on je još uvijek u tijeku.
Mišljenje jedno mišljenje drugo. U ime kluba SDPa gospodine Mato Arlović potpredsjednik Doma.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Odmah u ime kluba zastupnika SDPa dozvolite da kažem d aćemo izvješće o radu na provedbi revizije pretvorbe i privatizacije izvješće o obavl,jenoj reviziji pretvorbe i privatizacije mi kao klub prihvatiti i podržati. Pa mi predlažemo da se on prihvatitii da se podrži u ovom domu. naravno valja reći odmah i zašto. Zato što iz izvješća u izvješće praktički se ponavlja i u neke konstatacije i činjenice između ostaloga koje revizija pronalazi. Pa je revizija pronašla i ovaj puta kod ovih 250 poduuzeća imovinu koja nije bila uljučena u procjenjenu vrijednost poduuzeća. zatim je prošla manje procjenjenu vrijednost imovine koja se nije procjenila bila je unešena odnosno koja se manje procjenila, bila je unešena u imovinu poduzeća. Zatim je našla neprocjenjenu imovinu koja je također bila unešena u poduzeće zatim zemljišta koja su unesena a nisu procjenjena niti plaćenja, građevinske objekte i određene druge stvari. Naišla je na nepravilnosti u pretvorbi do vezano za dio imoivne koja nije uključena u procjenu, potraživanja poslovnih banaka pretvorena su u udjele u temeljne valorizacije već otplaćenih kredita, dokapitalizacija nije obavljena u skladu sa programom pretvorbe uloženih sredstava. Nisu namjenski utrošena. Zatim nađene su nepravilnosti u privatizaciji kao što su npr. društva iz svojih sredstava financiralo dioničar po kupnji dionica. Za stjecanje vlastitiih dionica nisu ispunjeni zakonski uvjeti, korištena su upravljačka praav na temelju prenesenih i neotplaćenih dionioca od malih dioničara. I naravno nepravilnosti u poslovanju kao koja se prije svega odnose na prodaju imovine koja nije uključena u procjenu, pripadajuće dividente nije uplaćivana ukorist dioničara a osobito u korist Hrvatskog fonda za za privatizaciju gdje je on većinski vlasnik ili gdje sudjeluje u vlasništvu dionica u temeljnom kapitalu. Odnosno udjela u atemeljem kapitalu društava sa ogoraničenom odgovornošću. I dalje da nije sanacija provedena u skladu sa programom sanacije i da nisu ostvarena naravno programi privatizacije koji su po zakonu o privatizaciji trebali biti osnovani. Kada se sve ovo gleda onda ili uzme i iščita cijelo ovo izvješće uočavaju se određene tendencije pa rekao bih se i zakonitosti koje su prisutne u ovom izvješću. Izgleda d astalno se povećanje kapitala koje nije stalno se povećava kapital koj inije u gospodarstavu nego ga se izlazi iz gospodarstva, odnosno, bolje rečeno stalno se smanjuje kapital u gospodarstvu koji su u revidiranim poduzećima i primjerice radi između ostaloga se spominje stopa od 16,5 % kod većih poduzeća. KOd malih poduzeća 12,99%. Zatim se smanjuje broj društava u grupi srednjih i velikih poduzeća, povećava se broj malih i srednjih poduuzeća. Smanjuje se ukupna vrijednost kapitala društava u vrijeme revizije u odnosu na vrijeme pretvorbe. Smanjuje se stalno broj zaposlenih, udjel zaposlenih i ranije zaposlenih u strukturu vlasništva pojedinih društava odosno njihova dioničkog kapitala. Se značjano smanuje u vrijeme obavljanja revizije u odnosu na vrijeme pretvorbe. U pravilu se podudara vlasnička struktura sa upravljačkom strukturom, i što je još interesantnije pokazuje se da upravljačka strutkura tamo gdje s podudara sa vlasničkom stukturom je uspješnija od one upravljačke strukture koja nije povezana ili se ne podudara sa vlasničkom sturkturom naravno ovdje se misli kako na uprave tako i na nadzorne odbore. Nadalje sve višei više je pristuna tendencija otkupljivanja dionica od hrvatskog fonda za privatizaciu, od zaposlenika i drugih dioničara i od samoga društva. Te pretvaranje porfelja u korist naravno banaka vezano za date kredite i zajmove. Veći broj društava nije unaprijedlo poslovanje, veći brokj zbog poteškoća i nemogućnosti podmirenja obaveza uprava iil vjerovnici pokreću stečajne postupke da bi se namirila potraživanja u odnosu na takva društva. Sve je veći broj društava u kojima u otvorneim stečaju u kojem ima članova uprave i nadzorom odboru nisu b ilil vlasnici. Dakle u kojima se otvaraju stečajevi na članove uprave i nadzorong odbora nisu bili vlasnici što pokazuje da zapravo zakonske izmjene koje su u prinuđavale uprave da otvaraju stečajeve, su dale i korist. Nadalje pokazuje se da je sve veći broj društava koja su revidiranih naravno društava sve veći je broj onih kojima vlasnik postaje fond i postaju hrvatske banke, odnosno banke općenito kao takve što pokazuje zapravo jednu novu tendenciju podržavljenja i istodobno seljenje vlasničke strukture temeljnog kapitala trgovačkih društava kod nas u bankarsku sferu što je inače tendencija prisutna i u zapadnoj Europi, odnosno Europskoj uniji. Posebice valja uočiti činjenicu da je odnos između privatnog i pod znakom navoda javnog vlasništva, odnosno onoga gdje se pojavljuje paradržavno vlasništvo kao što je to kod Fonda za privatizaciju da je privatno vlasništvo ipak nešto uspješnije nego što je to Fond za privatizaciju kad je u pitanju upravljačka struktura. Sve ovo upućuje na jedan od zaključaka. Prvo da je Zakon o reviziji, pretvorbe i privatizacije bio opravdan i potreban za njegovo donošenje da se pokazala istinitim i drugo, da je taj zakon nakon što je počeo se provoditi u reviziji dao odgovarajuće rezultate jer je pronašao čitav niz nepravilnosti u revidiranim društvima. Nemojmo zaboraviti da se već sada radi o 1269 društava gotovo dakle polovica ukupnog broja društava koji su sudjelovali u pretvorbi. Drugo što valja uočiti jeste da je naše gospodarstvo u odnosu na situacije i na pokazatelje koji pokazuju ova revidirana izvješća osiromašilo, da se ono usitnjava ili da se usitnilo, zatim da je iz njega značajno isisan temeljni kapital i da je taj kapital umjesto u gospodarstvu završio zapravo u javnoj i osobnoj potrošnji. Zatim da se paradržavna imovina nemarno se odnosi spram paradržavne i državne imovine u fondovima, odnosno drugim udjelima. Zatim da je potrebna bila i izmjena Zakona o državnoj reviziji kojim se ovlastila državna revizija da može pokretati određene postupke kao što su prijave, kaznene prijave, podnosit kaznene prijave, prekršajne prijave itd. jer je sve češći broj ovih situacija na koje ono nailazi. U takvoj situaciji se otvara jedno vrlo ozbiljno pitanje. Ako je veliki broj, a jeste kapitala, koji se pojavio kao anonimni kapital, a koji je rezultat praktički pretvorbe i privatizacije, a prenesen je u privatne ruke i u privatnu imovinu onda se zapravo postavlja ponovo pitanje da li je potrebno na izvjestan način ako nije moguće sve procesuirati putem kaznenopravne odgovornosti ili prekršajne odgovornosti, da li je moguće na drugi način primjerice kroz porezne instrumentarije razriješiti ovo pitanje. Mi iz SDP-a smatramo da je i da bi trebalo donijeti zakon o jednokratnom porezu po kojem bi takvu imovinu koja je na takav način stjecana ili iz tih izvora prihoda stečena trebalo jednokratno oporezovati da barem na izvjestan način društvena zajednica i državna zajednica na izvjestan način dobije odgovarajući razmjer u odnosu na ovako korišten kapital. Kad se sve skupa uzme naravno uz časne iznimke koji su na temelju pretvorbe i privatizacije došli do odgovarajuće vlasničke strukture, na kraju krajeva restrukturirali svoja poduzeća i postali vrlo uspješni gospodarski subjekti koji su postali profitabilni, koji otvaraju nova radna mjesta, ali to su na žalost iznimke. Dakle uz te časne iznimke može se izvući zapravo jedna zakonitost. Kako se povećava broj revidiranih izvješća, odnosno poduzeća koja su se revidirala tako se povećava broj radnika koji su ostali bez posla, zatim se povećava broj društava koja idu u stečaj. Broj velikih društava koji se pretvara u srednja i mala društva. Zatim se povećava broj društava u stečaju te visina kapitala, temeljnog kapitala koji također je u stečaju i naravno temeljnog kapitala koji se putem dionica, dividende i drugih oblika praktički postaje udio banaka i fondova i naravno dio kapitala koji se izvlašćivanjem i isisavanjem iz trgovačkih društava prenosi u vlasništvo pojedinaca, odnosno zapravo ili vlasnika ili menadžerskih struktura u tim poduzećima. Još jednu zakonitost treba uočiti. Povećavanjem broja pribavljenih i revidiranih poduzeća, odnosno trgovačkih društava se suočava da se povećava broj djela koja imaju karakter kaznene odgovornosti ili prekršajne odgovornosti, zatim broj, ali se na žalost povećava i broj subjekata ove odgovornosti čija prekršajna, odnosno kaznena odgovornost pada u zastaru zbog proteka vremena. I u tom pogledu htjeli mi to ili ne htjeli priznati jednim dijelom i Hrvatski parlament kao zakonodavno tijelo snosi dio odgovornosti što nije na vrijeme, a bilo je takvih inicijativa da podsjetim Klub zastupnika SDP-a je još 98. godine predlagao zakon o reviziji pretvorbe. Nije se usvojio, a na žalost se nije usvojio, a da je tada usvojen davno prije bi mogli otvoriti neka od ovih pitanja i mnoga od ovih djela ne bi pala u zastaru i na svu sreću da je nakon 2000. godine koalicijska vlada prihvatila da se donese ovaj zakon i da se zapravo ovo pitanje otvori. Mi smo u tom pogledu oprečno u odnosu na našeg kolegu Kajina koji je prethodno govorio, jer jednostavno nemoguće je da se ovakva pitanja da se dogode, da se ona ne uoče, da se ona ne razobliče i na kraju krajeva da se ne pokrene pitanje odgovornosti pravne koja je u građanskom društvu moguća, ali naravno u tom kontekstu ostaje i ono moralno pitanje koje ne možemo zaobići. Naime pokazuje se još jedna zakonitost. Revizija revidira pretvorbu, odnosno privatizaciju trgovačkih društava koja su obavila na temelju zakona i utvrđuje da li je zakonito postupano, ispoštivan postupak, da li je zakonito provedena pretvorba i privatizacija i da li su zakonito korištena sredstva u pretvorbi i privatizaciji koja su se zapravo pojavljivala uključivo u dionice i temeljni kapital koji je tako nastao kod trgovačkih društava. Međutim ostaje ono posebno pitanje koje je moralno pitanje, da li su ti zakoni sa moralnog aspekta bili takvi koji su trebali omogućiti da svi ravnopravno participiraju u pretvorbi i privatizaciji bivšeg društvenog kapitala koji su ostvarili svojim radom, upravljanjem, znanjem i umijećem. Na žalost na to pitanje nema odgovora i ne daje ova revizija i ne može dati odgovora, ali svi mi znamo da zapravo u mnogim slučajevima često puta se dogodila i ne samo nezakonitost nego i velika nemoralnost, odnosno nepravda koja je učinjena pojedinoj grupi radnika u pojedinim poduzećima, odnosno pojedinim privrednim djelatnostima i pojedinim subjektima. U tom kontekstu valja posebice naznačiti da je splet okolnosti u kojima se u jednom trenutku našla Republika Hrvatska i njeni građani, odnosno društvena zajednica, a to je rat i ratna razaranja, strah za život i strah za preživljavanje da je često puta dovodila i ono malo, odnosno veliki, relativno veliki broj dioničara, radničkih dioničara koji su nastali pretvorbom i privatizacijom kroz tzv. privatizaciju sa, pretvorbu i privatizaciju sa popustom, da ih je zapravo natjerala da pribavljajući sredstva za život jer joj je nedostatna bila zarada koju su zarađivali da bi mogli preživjeti, koliko-toliko dostojan život oni i članovi njihovih obitelji i da su zapravo počeli prodavati i preprodavati, prepuštati svoje dionice kako novim tajkunima kod nas koji su se pojavili, tako na žalost i kroz prenošenje upravljačke ovlasti na menadžersku strukturu koja je često puta zanemarila njihov interes vodeći se interesom sebe i pripadajuće grupe, odnosno njihovih interesa. Iz svih tih razloga potpuno je jasno da treba podržati i osnažiti državnu reviziju da nastavi radom na državnoj reviziji, da treba pokrenute postupke što prije okončati pred sudbenim i drugim tijelima, nadležnim tijelima državne vlasti da bi se zapravo izrekao odgovarajući pravorijek i da bi se na osnovu toga mogle poduzeti mjere da se koliko-toliko ublaže štetne posljedice ovako provođenih pretvorbi i privatizacija koje su se kod nas dešavale, a koje skupo koštaju praktički i državnu i društvenu zajednicu Republiku Hrvatsku, a najteže su pogodili radnike i bivše radnike u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Sljedeći za raspravu se javio zastupnik Željko Pecek u ime kluba HSS-a. Izvolite kolega zastupniče.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Poštovane dame i gospodo govorimo o izmjenama Zakona koje je donio ovaj Dom onda svakako je Zakon o državnoj reviziji koji mi imamo upravo u ovom dijelu kako bi revizija dobila nadležnost za kontrolu pretvorbe, a jednako tako privatizacije poduzeća možda donio najveća očekivanja. Ja bi se usudio reći i možda najveća razočaranja. Očekivanja su u svakom slučaju imali oni mali dioničari koji su u dobroj vjeri i namjeri kupovali nekadašnja svoja dobra poduzeća koja su likvidno poslovala, u kojima su smatrali da će dočekati i penziju primajući redovno plaće, a možda i ponešto dividende za dionice koje su tada kupili upravo u toj dobroj vjeri. Međutim, sada, evo upravo kada čitamo ovo Izvješće koje je 6. izvješće, bez obzira što ga dobivamo svakih 6 mjeseci konstatiramo da ono što smo očekivali smo na neki način dobili u razočaravajućem obliku zato jer revizija konstatira postupke unutar svojem kvalitetnom radu. Ona govori o nekom prošlom svršenom vremenu koje se više ne može vratiti natrag i ne samo da je kazna odgovornosti prekršajno skinuta sa tog vremena nego svi oni koji su koristili vrijeme kako bi iskoristili prvobitnu akumulaciju kapitala, kako bi na jedan od poznatih način došli do vlasništva, su znali se pravno zaokružiti kako ne bi odgovarali za svoje postupke, ili su znali nekim strateškim ulaganjima sa strateškim partnerima sklopiti takve ugovore da jednostavno niti država niti bilo ko drugi se ne usudi zbog potencijalnih drugih ulagatelja i odnose prema Hrvatskoj takove ugovore trgati. Ja bih rekao da je ovo jedan statistički prikaz, nažalost, netočnih podataka, da upotrijebimo onu staru o statistici, ti podaci su netočni zato jer u momentu kad čitamo reviziju potpuno sigurno još veći broj ljudi koji rade u tim društvima je ostalo bez posla. Država je izgubila iz portfelja još ponešto dionica jer su društva otišla u stečaj, a po starom pravilu i mali dioničari su izgubili jer su prestali plaćati ne vjerujući više u neki perspektivu društava od kojih su dionice kupili. Interesantna je brojka o broju trgovačkih društava kojima će se baviti revizija. To je nešto niže od 3 tisuće subjekata, preciznije 2 tisuće 911 kod kojih je provedena privatizacija. Ovdje u kuloarima ja sam čuo kako bi bilo dobro konstatirati s obzirom na ovo Izvješće koje razmatramo svakih 6 mjeseci pa da kažemo kako psi laju, a karavane prolaze. Međutim, vjerojatno bi bilo i dobro konstatirati kako je to točno da psi laju, a karavane prolaze, međutim neke su i prošle. Neke su karavane već otišle u neki oazu, često puta i poreznu, za one koji su znali iskoristiti sve ove pukotine kako u zakonima, a ja ću slobodno reći i u našim postupcima i prijašnje, pretprijašnje pa i sadašnje vlasti. Konstatirali smo kako nije procijenjena sva imovina zato naprosto jer je to bio trend i ja mislim da će te pokazatelje i u završnoj, završnom dijelu revizije se moći isčitavati sa puno većim brojkama i sa puno većim vrijednostima. Također ćemo isčitavati kako su u vlasništvo trgovačkih društava ušle i banke koje su kroz neke čudne ... [[Ne razumije se.]] došle do navodno neotplaćenih kredita. Naravno da ćemo konstatirati kako su i korišteni menadžerski krediti koji su bili bez pokrića kada se često puta kupovala tvornica, a hipoteka se davala za livadu. Konstatirat ćemo kako su davane dionice u zalog, a da zapravo nije bila poznata njihova vrijednost kako bi se ti krediti i vratili. To je bio takav model, govorit ćemo i dalje o konceptu 200 obitelji u Hrvatskoj, konceptu povlaštenih obitelji koji je na sreću u potpunosti propao jer od tih 200-tinjak koji su bili predodređeni da u nečem uspiju ili da nešto dobiju i sa tim što su dobili nisu znali upravljati pa u dobrom dijelu su ostali i bez toga. Međutim, sve se to dogodilo u nekim, ja bih rekao, davnim vremenima 92., 93. godine pa ćemo i dalje govoriti kako je vjerojatno taj portfelj dionica bio raspršen između Fonda za privatizaciju, između Fonda za mirovinsko osiguranje. Bio je raspršen i prema braniteljima, prema stradalnicima rat. Također ćemo govoriti o kriteriju koji je onda bio jako važan kada se firma kupovala, a zvao se dokapitalizacija. Zvao se je program razvoja, da su sve te dokapitalizacije izvršene, da su svi ti programi razvoja ostvareni Hrvatska bi vjerojatno danas bila obećana zemlja u kojoj bi bila oprema zadnje generacije gdje bi se koristile nove tehnologije i gdje bi zapravo stopa nezaposlenih vjerojatno bila najmanja u ovom dijelu Europe. Međutim, umjesto tih silnih obećanja kako će se pokrenuti proizvodnja sa silnim ulaganjima, kako ćemo ići prema izvozu, kako ćemo preokrenuti trendove, dogodilo se nešto drugo. Dogodilo se ono što se moglo očekivati kada su nekompetentni ljudi, često puta politički odabrani, počeli kreirati model i pretvorbe i način provođenja privatizacije, kada su oni pokušali, a i djelovali putem nadzornih odbora, putem loših uprava, rezultat je poznat. Međutim, tko je najveći dobitnik ove privatizacije? Dobitnika i nema. Ja mislim da smo mi svi gubitnici. Najviše su izgubili mali dioničari. 650 tisuća malih dioničara je prestalo plaćati ugovore o kupnji dionica koje su uglavnom kupile u svojim poduzećima, a da paradoks bude veći prestali su plaćati dionice koje su zapravo i otplatili. Jer su plaćali dionice prvih 2, 3 godine plativši na taj način oko 15 do 20% njihove vrijednosti i u nemogućnosti plaćanja ugovor im je raskinut, a da bi istovremeno vidjeli kako je zapravo njihova nominala danas na tržištu, ako se uopće mogu na tržištu vrijednosti sad prodati, oko 5 do 10%. Znači, ostali su bez onog što su isto tako i otplatili. Mirovinski fondovi su opustošeni zato jer se radila zamjena dionica po nominali. Ja ovdje ne bi htio elaborirati što je to zamjena po nominali, međutim, često puta se dionice koje su u ono vrijeme vrijedile nekoliko stotina maraka mijenjane za neke druge koje su vrijedile nekoliko tisuća i slično. Također se je događala osim zamjene i netransparentna prodaja na osnovu nekih diskrecionih prava koje su se onda i koristile. Naravno, stradalnici Domovinskog rata koji su dobili kroz kuponsku privatizaciju kroz te dionice su ih također morali prodati, ja bih rekao, u bescjenje kako bi preživjeli. Ta njihova vrijednost dionica od nominale je bila 5, 10, najviše 20%. Naravno Braniteljski fond koji je isto tako kreiran pomoću dionica je upropašten, najednom čitamo u novinama kako ga zapravo više i nema. Ovo Izvješće zapravo konstatira što se dogodilo kod tisuću 269 revidiranih trgovačkih društava. Najvažnije je reći da je temeljni kapital i momentu pretvorbe bio 23 milijarde i 400 milijuna kuna, da bi sada u momentu revizije bio 19 milijardi i 400 milijuna. Ono što je jako važno i istovremeno jako loše, od promatranih tisuću 260 društava, 240 je završilo u stečenom postupku. i to je zapravo podatak koji jako loš, ali nije i najstrašniji. Ja vjerujem da najstrašniji podatak u ovom izvješću gubitak radnih mjesta. 538 tisuća radnih mjesta u vrijeme pretvorbe, 209 u vrijeme revizije ili 329 tisuća izgubljenih radnih mjesta. Rok za završetak ovoga posla prema planu revizije 31. 12. ove godine. Ja naravno očekujem i da ćemo nakon 31. 12. dobiti slične poražavajuće rezultate. Ali će biti interesantno, jer ćemo onda vidjeti podatke za društva uglavnom koja su na neki način sufinancirana iz državnog proračuna, koja su koristila neke povlaštene kredite, koja su koristila neka jamstva, vidjet ćemo društva koja su bila predmet kuponske privatizacije. Vidjet ćemo kako se događala zamjena dionica kakva su potraživanja otpisivana, vjerojatno ćemo moći prosuditi i zbog čega. A siguran sam da će se neki zapravo zapitati, gdje je završio taj silan novac, koji se je u prvom momentu kumulirao Fondu za privatizaciju, a onda se raspršivao prema nekim kategorijama građana. Ja ću spomenuti samo brojku, 3 milijarde 668 milijardi maraka je završilo u kuponskoj privatizaciji prema povratnicima, invalidima Domovinskog rata, obiteljima nestalih. Da li su oni baš osjetili tih svih 3 milijarde i 668 milijuna kuna bit će interesantno promatrati u završnom izvješću, ja tvrdim da nisu. Zato jer su dionice stavljene u opticaj u najgore vrijeme, kada su ih razni špekulanti kupovali za vrijednost od 5 do 10%. Ali ono što potpuno pouzdano možemo napraviti sa prošlosti manje više ćemo se složiti da je teško bilo što kvalitetno, a pravno zapravo gotovo i nemoguće ništa napraviti zbog zastare, zbog postupaka koji su već završeni. Pokušamo barem nešto napraviti za ovo što je pred nama. Vratit ću se pet na državni imovinski fond, koji bi trebao znati upravljati s onim što nam je ostalo, pa nakon toga eventualno i prodavati s onim što je ostalo. Ja smatram da bi kod toga prednost trebali imati mali dioničari, da bi trebali vratiti onu kategoriju zaposlenika, jer kažem to su najveći gubitnici u čitavom procesu. Za to je potreban i novi Zakon o privatizaciji. Smatram da je to također hitno i vjerojatno ćemo oko toga moći ostvariti neki konsenzus ovdje u parlamentu. Kako bi se potrudili da završno izvješće revizije konstatira lošu prošlost, jer ona je takva kakva je, nažalost i loša, ali da eventualno konstatira i moguću bolju budućnost za državni portfelj, za male dioničare, i za zaposlenike. Ja upravo vjerujem da takvo završno izvješće moguće, ovo ćemo podržati takvo kakvo je, ali bi htjeli da nakon završnog izvješća pokušamo još učiniti ono što je moguće na ovome području. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Sljedeći je Klub LIBRE. Zastupnik Jozo Radoš. Izvolite kolega zastupniče.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, gospođo državna, glavna državna revizorice, kolegice i kolege zastupnici i zastupnice. Evo kao što je ovdje već bilo konstatirano sasvim je sigurno, dakle da pretvorba i privatizacija u Hrvatskoj, ne samo da nije polučila očekivane i željene rezultate, nego da je u mnogim aspektima bila vrlo problematičan, pa čak i kriminalan proces i o tome govore ovi podaci. Podaci koje imamo za ukupno 1269 revidiranih poduzeća, preko državnog ureda za reviziju, govore da je oko 329 tisuća ljudi izgubilo posao, više od 60% u odnosu na broj ljudi koji su bili u tim trgovačkim društvima, a da je na 245 društava otvoreni stečajni postupak ili likvidacija, odnosno za ova društva o kojima se ovdje radi, u ovom izvješću od njih 250, 76. Dakle, 30% društava je doživjelo stečajni postupak ili likvidaciju. To naravno samo po sebi govori da se radi o jednom neuspješnom procesu. i mislim da su pravi oni koji govore, makar je to teško reći, da je učinak efikasnost privatizacije u pogledu očuvanja radnih mjesta, odnosno stvaranja novih radnih mjesta zapravo važniji, nego taj moralni aspekt. Ali nažalost, mi ovdje nismo polučili niti taj cilj. Mi smo dakle, potpuno uprljali, odnosno oni koji su provodili privatizaciju uprljali taj moralni aspekt privatizacije, obilježen zloporabama i kriminalom, a nisu postigli ovaj drugi, a to je dakle, efikasnost privatizacije u pogledu gospodarskog poslovanja zemlje. Neki podaci koji su ovdje navedeni vrlo znakovito govore o tome u kojoj mjeri je taj proces bio kriv i u kojoj mjeri i danas ima negativne posljedice po razvoj Hrvatskoga gospodarstva. Tako se kaže da je udio fonda sa više od 50% u društvima o kojima je riječ, danas veći nego u vrijeme privatizacije. To znači da u tom segmentu privatizacija nije uspjela. Nije bila ideja da ona društva koja nisu u prvom valu privatizirana i ostala su vlasnički u rukama fonda, da se ona povećavaju, nego da ta društva drugim procesima privatizacije, nastavkom privatizacije funkcioniranja tržišta dionica itd. da se broj tih trgovačkih društava spominje, smanjuje. No, dakle ovdje udio fonda u poduzećima sa više od 50% vlasaništva je veći danas, nego u vrijeme privatizacije, što govori naravno o vrlo lošem, usporednom procesu privatizacije, što ima svoje negativne učinke na gospodarski razvoj zemlje. Druga vrlo negativna činjenica, da je se udio zaposlenika u vlasništvu poduzeća većem od 50% smanjio za više od 50%. Ono što je bio cilj bar nekima bio cilj u privatizaciji, a to je da društva dobiju vlasništvo od uposlenika i da se tako razvija malo dioničarstvo, taj cilj nažalost nije uspio i to naravno puno puta je rečeno u ovom Saboru. No, treba to reći ponovo. Udio zaposlenika se prepolovio. Zaposlenika koji su imali udio vlasništva veći od 50% se prepolovio u odnosu na vrijeme privatizacije, odnosno pretvorbe i vrijeme kada se radi ovo izvješće, što je jednako tako loš podatak kao i ovaj prvi o kojem sam govorio, a to znači povećanje udjela fonda u društvima sa više od 50% vlasništva. To je naravno samo po sebi negativno, ali kao potvrdu toga, ja ću navesti isto podatke koji se ovdje spominju u ovome izvješću, a to je da ostvarenje razvojnog programa, što je zapravo najviši razvojni cilj privatizacije na stranu sad oni moralni aspekti, je ostvaren samo u 13,60% društava, i to najmanje tamo gdje su društva bila u većinskom vlasništvu, vlasništvu fonda. Samo u 4,08% društava gdje je fond bio većinski vlasnik, ostao većinski vlasnik nakon privatizacije je ostvaren razvojni program. Nasuprot tome, tamo gdje su mali dioničari bili većinski vlasnici, a to znači zaposlenici i bivši zaposlenici, taj razvojni program je ostvaren u 29,27% slučajeva, dakle, više nego 7 puta, više nego u slučaju kada je fond bio, odnosno je većinski vlasnik. To govori o tome da je zapravo taj proces privatizacije bio dakle, moralno nesporno pogrešan ali ono što je ponavljam još teže od toga za budućnost ove zemlje je to što je on bio neefikasan. Da je tomu tako, govori da državni Ured za reviziju, da je samo 16 pozitivnih mišljenja temeljem zakona, da su dakle, da je pretvorba izvršena u skladu sa zakonom, dakle, bez protuzakonitih radnji i da je istovremeno ostvareni razvojni program. Ta dva zahtjeva a jedan i drugi naravno je vrlo važan i od 250 odnosno 200, da, 250 društava ostvarilo je samo njih 16. I to je ono što je doista porazno. I da je dakle ostvarena ta efikasnost privatizacije onda bi se ovo sve nekako moglo i zaboraviti i oprostiti ali posljedice toga što je tomu tako osjećamo nažalost i dan danas i još dugo vremena. Još jedan podatak iz ovoga izvješća je zapravo vrlo porazan, podatak koji govori da je, da su krediti koji su pratili privatizaciju u to vrijeme bili manji od precjenjenih dijelova kreditnih obveza što je zapravo bilo svjesno umanjivanje vrijednosti poduzeća da bi ga se lakše kupilo, dakle to je evidentna prevara i pljačka. Dakle, to za koliko su umanjeni, umanjena vrijednost poduzeća zbog precjenjenih kreditnih obveza koje su već otplaćene krediti kojima su naše banke pratile naše gospodarstvo, odnosno ovaj privatizirani dio su manji čak i od toga. Što govori zapravo da nije bilo prave gospodarske politike. I zato zapravo danas i je tako kako je. No, što od toga danas, što od toga imamo? Suprotno onima koji misle da i govore da je ova privatizacija, ova revizija besmislena, Klub LIBRE smatra da nju treba nastaviti provoditi radi toga da se pokaže da pravda ipak postoji makar ona dolazi kasno, da država sve više i više postaje pravna država. Da se time onima koji bi radili protuzakonite radnje, da se na njih edukativno djeluje i naravno zbog digniteta institucija koje su započele ovaj proces, dakle, Hrvatskog sabora i Državnog ureda za reviziju, tu privatizaciju treba nastaviti, odnosno tu reviziju treba nastaviti i završiti kao što je to i započeto. Privatizacija zacijelo nije politički hit u zemlji u kojoj je politika sve više i više slična estradi, ali unatoč tome ovo je jedan važan proces koji ima i pozitivne dugoročne učinke za jačanje povjerenja građana u državu i zbog toga taj proces revizije treba nastaviti i završiti kao što je to i započeto. Čini mi se da je sada proces na pola puta, on jest spor, njegovi su učinci neposredni i vrlo mali ali zbog ovih pozitivnih učinaka na svijest građana o tome da država ipak postaje pravna država u reviziju treba nastaviti. Ja sam paralelno pripremajući se za ovu raspravu sjetio se i izvješća državnog odvjetništva koje je podneseno Hrvatskom saboru u srpnju prošle godine i u skladu s time Klub LIBRE predlaže da prilikom svake rasprave o reviziji pretvorbe i privatizacije, svake polugodišnje rasprave, odnosno izvješća imamo i izvješta državnog odvjetništva. Bilo bi logično da ovdje danas uz državnog revizora, odnosno glavnu državnu revizoricu sjedi i državni odvjetnik pa da vidimo kako ta dva tijela paralelno rade. Da možemo problematizirati i njihov rad i da u komunikaciji ovdje u Saboru još više unaprijede svoju suradnju koja kao što piše ovdje u izvješćima postoji ali radi nas, radi saborskih zastupnika i još važnije radi hrvatske javnosti bilo bi dobro da uvijek kada imamo izvješće Državnog ureda za reviziju imamo i izvješće državnog odvjetništva o postupanju po kaznenim prijavama koje je podnjela ta ista državna revizija. U tome smislu treba reći da su rezultati također porazni ali drugačije nije niti moglo biti. Nije se mogla provesti drugačija revizija nego ona koja bi počivala na odlukama državnih tijela, na njihovim nadležnostima a dva najviše nadležna tijela za to su upravo Državni ured za reviziju i hrvatsko pravosuđe. Ne bi bilo moguće provesti nikakovu reviziju koja bi počivala samo na političkoj odluci. Nikada se ne bi mogli, ako bi se to bilo učinilo osloboditi optužbi da se radi o ovom revanšizmu. Pa onda nakon revašizma uvijek slijedi kao što je jasno novi revanšizam. Prema tome ta revizija koliko je god neefikasna jedino je moguća zakon, državna revizija i nakon toga hrvatsko pravosuđe, koliko god dakle, to bilo neefikasno, a koliko je to neefikasno pokazuje ovo što ću ukratko izložiti. A to je da je do sada u pogledu ovih prijava državnog ureda za reviziju donesena samo jedna presuda. Da je broj presuda bitno više oslobađajući nego što je to u prosjećnim drugim slučajevima i to kao što piše u izvješću državnog odvjetništva, složenosti predmeta, teškoćama u dokazivanju, manjkavim propisima, hoće se reći zakonima i podzakonskim propisima, težini pribavljanju dokaza, proteka vremena, složenosti kaznenih djela, vještaćenja koja dugo traju, nedostatka kvalificiranih sturčnjaka itd., itd. Sve te probleme imamo i u državnoj reviziji i u hrvatskoj policiji i u državnom odvjetništvu zacijelo i na hrvatskim sudovima ali unatoč tome kolegice i kolege taj postupak treba nastaviti i završiti. A da bi ga mogli bolje pratiti uz sve ove nedostatke o kojima sam govorio, ponavljam Klub LIBRE predlaže i taj čete zaključak, odnosno prijedlog zaključka dobiti i pismeno na vaše klupe da sa svakim idućim izvješćem Državnog ureda za reviziju o provedbi revizije, pretvorbe i privatizacije imamo paralelno izvješće državnog odvjetništva o tome što je odvjetništvo učinilo u pogledu procesuiranja kaznenih prijava Državnoga ureda za reviziju. I dakle sa ovim argumentima i sa ovim ciljevima Klub zastupnika LIBRE podruprijet će donošenje, odnosno prihvaćanje ovoga Izvješća Državnoga ureda za reviziju. Hvala lijepo.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Imamo jednu obavjest. Sukladno članku 207. stavka 2. Poslovnika isteklo je vrijem za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta u 17 sati i 6 minuta. Idemo dalje sa raspravom. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštane. Izvolite kolegice.
Gospođo potpredsjednice, kolega zastupniče, ispravljam netočan navod da je pretvorba i privatizacija kriminalni proces jer to vrijeđa one koji to nisu napravili na taj način. Prema tome, ja tvrdim da je to neminovni ekonomski proces u kojem je možda i moglo biti, bilo je kriminala ali nije kriminalni proces. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo povredu Poslovnika. Vjerojatno zato što niste baš ispravili netočan navod, to je više mišljenje. Izvolite.
Gospođa zastupnica je povrijedila Poslovnik članak 214. jer nije ispravila moj netočan navod. Ja nisam niti rekao da je cijela privatizacija kao proces kriminalan proces. Ja sam čak govorio o tome da je privatizacija poželjan proces ali da je u privatizaciji bilo kriminala to je nesporno i to kolegica zastupnica zacijelo ne može ispraviti. Prema tome ovo je bila povreda Poslovnika.
Hvala lijepa. Onda sam i ja povrijedila Poslovnik jer u članku 214. piše: “Kada se zastupniku izriče opomena” što ja nisam uradila dakle to je upozorenje meni, a ne zastupnici. Idemo dalje s raspravom. Sljedeći je na redu u ime Kluba HSP-a Tonči Tadić. Izvolite kolega zastupniče.
Poštovana gospođo potpredsjednice, dame i gospodo zastupnici, poštovana gospodo iz Državnog ureda za reviziju, ovdje je bilo već dosta govora o tome koji je karakter privatizacija u Hrvatkskoj imala. Ja ću tome dodati nekoliko, nekoliko opaski sa strane HSP-a. Kao prvo Hrvatska stranka prava inzistirala je na samom početku privatizacijskog procesa da je nedopustivo da se taj proces odvija u ratno doba. Slovenci su svoj proces privatizacije usporili, a Bosanci potpuno zaustavili radi rata. S druge strane u Hrvatskoj je tijek privatizacije nesmetano tekao neovisno o tome što je Hrvatska bila u ratnom stanju. Odnosno zahvaćena ratnih vihorom odnosno što jedan veliki dio stanovništva nije mogao ravnopravno sudjelovati u procesu privatizacije, a posebno ne na način na koji je ona bila predviđena. Kao što je poznato u Hrvatskoj nije bila provedena kuponska privatizacija koja je davala jednake šanse makar nominalno svim stanovnicima nego je bila provedena privatizacija putem menadžerskih kredita. Navodno bilo je riječi o tome da se dođe do stvarnih kupaca, stvarnih investitora međutim notorna je činjenica da je prikupljeno svega 10% gotovog novca dok 90% novca prikupljenog privatizacijom zapravo čine menadžerski krediti odnosno nepostojeći novac. I to je stanje s kojim je Hrvatska bila suočena. Dakle bili smo suočeni s tim da poduzeća preuzimaju vlasnici koji nemaju kapitala u zemlji koja je zahvaćena ratom, koja nije interesantna za strana ulaganja jer je ratna zona, zona ratnog rizika i da je riječ o poduzećima koja su dobrim dijelom bila u teškom stanju i prije privatizacije. Ako je dakle tome tako onda je teško očekivati bilo od novih vlasnika da će oni napraviti nekakva pusta čuda. To nitko nije zapravo realno mogao ni očekivati, ali ono što su Hrvati očekivali, ono što su Hrvati htjeli od privatizacije jest to da ona protekne u koliko toliko zakonskim okvirima, da se ako ništa drugo makar poštuje Zakon o privatizaciji i da se ljudi nakon cijelog tog procesa ne smatraju oštećenim. Međutim danas kada sagledavamo proces privatizacije i to eto nažalost kroz državnu reviziju dolazimo do zaključka da je cijela stvar bila s jedne strane katastrofalno loše zamišljena, a s druge strane da je dala još katastrofalnije rezultate. Ovi nalazi koje imamo ovdje sabrano i iznesene u izvješću državne revizije pokazuju ono što je manje više svima poznato. Dakle u svega 13% trgovačkih društava koje su ovdje revidirani u cijelosti je ostvaren razvojni program, a u ostalih dakle 80-tak posto uopće nije. Ako je dakle cilj bio doći do novog vlasnika koji će provesti ulaganja, koji će modernizirati poslovanje onda se to jednostavno nije dogodilo. I mislim da je to najveći minus postojećeg modela privatizacije. Ono što je međutim tragično jest to što bismo poučeni ovakvim iskustvima trebali zapravo pod hitno napraviti novi zakon o privatizaciji. Međutim tog novog Zakona o privatizaciji jednostavno do dan danas nema. Ono što je također tragično jest to da je broj zaposlenika u privatiziranim firmama više nego prepolovljen. On je smanjen praktično na jednu trećinu. Također nad trećinom trgovačkih društava otvoren je stečajni postupak. Mi sad naravno možemo tvrditi da je to posljedica ratnih zbivanja i teških okolnosti u kojima je bilo hrvatsko gospodarstvo, ali je doista nevjerojatno da je dio, dio njih ušao u takvo stanje, stanje stečaja u prvom redu ne radi rata nego radi nesposobnog poslovodstva koje je preuzelo to tijekom privatizacije odnosno radi poslovodstva koje nije obavilo ulaganja na koja se obvezalo. I to je osnovni razlog radi čega HSP inzistira, inzistirali smo to svih ovih godina da se Zakon o privatizaciji izmijeni na način da novi vlasnik ne postaje stvrni vlasnik dokle god ne obavi sva ulaganja koja je obećao. Da bilo tko ulazi u ortakluk sa nekim za svoj privatni obrt potpuno jasno je da bi se tog ortakluka riješio ako njegov poslovni partner, njegov ortak ne bi obavio ulaganja koja su dogovorena. Međutim ovdje je kod privatizacije to bilo posve normalno i posve uobičajeno i nikom ništa. Dakle mi smo se zato zalagali za tu privatizaciju na leasing kako smo je nazvali po kojem novi vlasnik ne bi postao stvarni vlasnik dok ne bi obavio sva ulaganja, ali eto do dana današnjeg novi Zakon o privatizaciji nije napravljen. Možda ćemo ga morati eto raditi i mi sami. Iz čitavog ovog seta revidiranih firmi, njih dvjestotinjak izdvojio sam samo neke koje su doista tipični primjeri. S jedne strane imamo slučaj Geofizike gdje je dogovorena kupnja dionica za jedan iznos novca, a nakon toga su rađene procjene vrijednosti pri čemu je procijenjena vrijednost društva ni manje ni više nego 4 i nešto puta veća od onoga pošto je to društvo prije toga prodano. Drugi tipičan primjer jest poduzeće Pomgrad koje je privatizirano, koje je imalo 46% dionica u rukama malih dioničara, koje je imalo sve šanse za uspjeh jer je riječ o jednom nesprono stručnom poduzeću sa rijetkim kvalitetnim referencama na Mediteranu pa koje je ipak unatoč svemu tome zajedno iz neobjašnjivih razloga završilo u stečaju a rekao bih najvjerojatnije zato što se prilikom stečaja može doista za simbolične novce doći do vrijednih nekretnina posebno onih na obali, a Pomgrad kao što znamo je imao i svoje pogone koji su na obali i koje se na taj način kroz stečajni postupak na brzu ruku može dobiti za doista simbolične novce. Treći primjer je naravno sve što se odnosi na privatizacije hotelskih kuća. I sad tu razlike postoje ovisno o dijelu Hrvatske u kojem se gleda taj pojedini primjer. U Dubrovniku su praktično sva poduzeća bila zahvačena sa pošasti zvanom Dubrovačka banka koja je s njima zaključivala kreditne ugovore, polako se knjižila na njihove dionice, pretvarala ta potraživanja u svoj ulog. Kod praktično svih tih poduzeća na potpuno je krivi način procijenjena vrijednost zemljišta. To je dakle jedna zajednička stvar kod svih njih jedno opće mjesto svih privatizacija hotelskih kuća i to jednostavno zato što su sve te hotelske kuće rasporagale sa najčešće najkvalitetnijem zemljištem u tim mjestima. I to zato opet jer se gradovi koji su odlučili na svom području imati hotelske komplekse da bi zaposlili čim više svojih građana, moraju činiti sve da bi ti hoteli čim bolje poslovali A to je opet učinjeno tako da su im prepuštali najvrijednije dijelove obale i najljepše lokacije. I nečuveno je da je doista kod svih postupaka privatizacije koji su ovdje iznenesni došlo do potpuno krive procjene vrijednosti terena. I zato je HSPe u pravu kada ukazuje da je potrebno provesti revolarizaciju vrijednosti hotelskih kuća jer su sve te procjene vrijednosti njihovih nekretnina rađene u potpuno drugo vrijeme. U doba rata, i na potpuno krivi način. Također sve privatacije hotelskih kuća u sebi sadrže najčešće jednu doista mračnu ulogu banaka, koje se knjiže na njihove nekretnine teškoća u poslovanju jer te sve hotelske kuće uzimaju kredita da bi preživjele. A uzimaju kredita zato jer je u jednom velikom djelu njih došlo do toga da nisu mogli plaćati svoje poslovanje a to zato jer su u njima bili smješteni prognanici koje hrvatska Vlada naprosto nije financirala. Opće je poznata stvar da je za jednoga prognanika po danu bilo procjenjeno potrebno oko 55 kuna primiti od Hrvatske Vlade, naime smještaja. Međutim Vlada je najčešće plaćala svega 12 kuna gubici su se gomkolali i pojedini hotelski divovi kao što je hotelski centar Lav u Splitu otišli su u stečaj i potpuno propali. Bez ikakvog razloga. Nečuveno je da i prošla Vlada nije a naravno ni ova nije učinila ama baš ništa da namiri te dugove prema hotelskim kućama nego se naprosto svi ponašanj jednostavno kao da tih dugova nije bilo. nemoguće je u tim uvjetima dakle podržavanje nelikvidnposti, normalno poslovati, nema te hotelske kuće koja ionako sa malom akumulacijom jer turizam je gospodarska djelatnostnost sa malo akumulacijom. Nema te hotelske kuće koja može sama izvući iz tih problema. A sada još te hotelske kuće optrerećivati strahovitim zateznim kamatama koje su kao što se sjećamo do nedavno bile i do 28% pa onda temeljem tih zateznih kamata se knjižiti na nekretnine tih hotela jer doista nečuveno i sramotno. I zato u ime HSPa apeliram na hrvatsku Vladu, ovu da pokaže više razumjevanja za naše hotelske kuće nego što su to pokazale prethodne. Dovoljna primjer je ponavljam Lav ali jednako tako su prošli i ostali hoteli na Jadranu. HOteli Makarska u čudom preživjeli, i to tako što su predavali prodavali svoje nekrenine da bi uopće mogli opstati i ne otići u stečaj. Slično je bilo i sa drugim hotelima na Jadranu, koji nisu taj čas u postupku državne revizije ali je to manje više dobro poznato. Također iste probleme sa potpuno krivom vrijednosti zemljišta imamo od Dubrovnika do evo Jadran Holinga u Crikvenici gdje je također potpuno krivo procjenjeno zemljište također su se pojavile u igri banke koje su kamatarile sa kreditima koje su dale i to društvo je također završilo u teškim gubicima i teškim problemima. Dakle, iz čitavoga ovoga postupka revizije i privatizacije očito je kao prvo da revizija da privatizcaija nije dala ciljeve koji su bili predivđeni. DRugo da nije došlo do investicija koje su bile očekivane. U jednom velikom b roju, dakle, 80tak posto uopće nije ostvaren razvojni program koji se očekivao, banke čija je uloga ponavljam najmračnija u tom posteupku privatizacije su se najčešće ponašale na način da su koristile gužvu i knjižile se na nekrenitne poduzeća koje su bile u teškom stanju. I za sve to skupa dame i gospodo u Hrvatskoj nitko ne odgovara. Ovo je već 4 izvješće o reviziji privatizacije, suvišno je spominjati da nitko za to nije kažnjen. Da se gotiovo ni jedan kazneni postupak ne vodi jer su svi otišli u zastaru, jedino što možemo ponuditi našim biračima našim građanima jeste to da temeljem ovih iskustava temeljem ovih tužnih romana koje ovdje čitamo, svake godine napravimo novi zakon o privatizaciji koji bi se prema privatizaciji ovoga preostalog što imamo privatizirati odnosio na potpuno drugi način. A to je sa većom odgovornošću za investistora, na način da ne može postati vlasnik dok ne obavi sav razvojni program. Također smatram svojom dužnošću u ime HSPa pozvati Hrvatski fond za privatizaciju, da najoštrije postupi prema svim onim vlasnicima koji također nisu proveli plan ulaganja. I da koristeći svoja zakonska prava i svokje zakonske mogućnosti koje prizlaze iz zakona o privatizaciji, raskine utovore o privatizaciji. Klub HSpa prima na zanje ovo izvješće državne revizije. Hvala.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Sljedeće u ime kluba HDZa poštovani zastupnik Prtenjača. Izvolite.
Hvala lijepa i lijep pozdrav još jednom svima. Kako smo čuli do sada sve analize a i od izvjestitelja čuli sve podatke poklušati ću ne kvantificirati pojave, već evenatulno promatrati pojave već eventalno dati pojave i zaključke naravno oko toga. I sama revizija koja je učinjena oko toga prati pojave a sama po sebi ne definira uzroke niti posljedice takvih pojava. A niti onaj dio koji se preklapa oko odgovornosti o moguće zloupotrebe oko toga. Također valja izbjeći moguće i pojedinačne ili osobne ocjene bilo kojih od pojava, jer pojave ne čine sukus pa u tome smatram da možda samo periferno treba dotaći neke od uzroka i uvjeta početka procesa pretvorbe i priavtizacije kao i stanja dans koje se javlja kod nas. Naravno da promjena vlasništva u svakom društvnenom odnosu izaziva sama po sebi vrlo teške često puta dramatične p romjene i posljedic.e Sjetimo se od svih oblika, procesa vlasiništva koji su stjecani id kod nas ovdje, a u svijetu od socijalističkog vlasništva u bivšoj Jugoslaviji od tzv. društvenog vlasništva i evo sada treće faze pokušaja kod privatnog inače u svijetu privatnog vlasništva. SVakako da svaka od tih bolnih faza nosi i bolna sjećenja kao što će ovo sigurno za dugo vremena kasnije i u dugom razdoblju također ostaviti određene posljedice i na ukupne društavene odnose, a posebno zato što mi nenavikli na privatno vlasništvo već u naprijed osuđujemo na neki način svaku privatnu inicijativu. A ne dao bog jedan od najvećih grijehova u hrvatskom društvu je uspjeti bez obzira dali u poslu, biznisu, politici u bilo čemu. Izgleda da je to kod nas grijeh i da se unaprijed mora osuditi i prozvati sve nakakvim grijehom. Ili ne znam kako dalje.U tom smislu ovaj proces privatizacija valja podsjetiti da je i bivšoj Jugoslaviji počeo krajem 80tih godina i to tada u tom trenutku, a zato što su uglavnom svi govornici spominjali, a i uglavnom u analizi upravne strukture se i vide te posljedice. Uglavnom je počeo sa idejom privatizacije banaka. Samo kratko ću podsjetiti a zašto je to pitanje bolno, to je taj tzv. Markovićev model. A bolno je iz razloga što su banke zapravo kasnije svoje komitente pretvorili u svoje sluge, odnosno postali su vlasnici svih hipoteka koje su bile kod tzv. komitenata. Iznimno dobro poznam tu situaciju i mislim da sa punom odgovornošću mogu reći da je to jedan od krucijalnih uzroka tada u toj fazi jer iz takve privatizacije onda slijede i ti čuveni menadžerski krediti no koje opet kada vidimo strukturu onda čine svega desetak posto. Ali nepravedno je sve što se događa, odnosno a kada nisu svi zadovoljeni. Naravno da u toj fazi privatizacije ne mogu nikako biti svi zadovoljeni i da u tom smislu vjerojatno je sigurno bilo propusta i vidimo kroz analizu, ali zasigurno da nisu svi lopovi. Želio bih kazati također za uvod u tom vremenu svoje mišljenje, isključivo držim ekonomsku logiku da isto moramo uvažiti činjenicu ako ju kritički promatramo svi zajedno, da se faza pretvorbe i privatizacije u Hrvatskoj događala u vremenu rata kojeg mi osuđujemo naravno svi zajedno. Ali što se događalo? Ta je privatizacija čini mi se specifična uopće u svijetu. Ona je zapravo sa sobom nosila tri procesa koja su opet na svoj način sa iznimno teškim posljedicama. Privatizacija je samo jedan od procesa. Jedan je tržišni proces u kojem se izgubilo socijalističko tržište i vrlo velike ugledne firme, ja ću samo iz Zadra podsjetiti kao primjer, mada s primjerima ne želim, bila najuspješnija hrvatska firma u metaloprerađivačkoj industriji, 100% svojih izvoznih kapaciteta u Rusiju, u SSSR. Raspadom toga naravno događa se drama jer treba od jedanput promijeniti tržište i uvjete poslovanja na njemu što je gotovo nemoguće, a slično je u svoj strukturi po granama u gospodarstvu, u hrvatskom gospodarstvu. Dakle s jedne strane imamo vrlo opasan i vrlo težak udar, tržišni udar tzv. S druge strane imamo ovu krajnost u kojem se zapravo sada opet kod izlaska eventualno i okretanja prema tom tržišnom gospodarstvu ili zapadnom kako volimo reći gospodarstvu, odjedanput treba i tehnološki usavršiti, a taj proces je opet bolan jer izaziva i investiciju i sve one posljedice, ali i otpuštanja radnika sam po sebi. Jer ukoliko je radno ili kapital intenzivna djelatnost, naravno da jedna po malo isključuje drugu. I treći proces taj je tzv. vlasnička struktura ili promjena vlasničke strukture koja je na kraju dobro popaprena i začinjena sa ratnim stanjem u Hrvatskoj državi. To su četiri povijesna procesa koja teško da je i jedna država u svijetu prošla u ovako kratkom vremenu, a koje se poklapaju i događaju u isto vrijeme. Tu leže mnogi od uzroka kasnije te nepravde, mada ponekad se pomože reći da ono što je zakonito nije moralno pa se za neki dio te privatizacije može reći da nije moralna sama po sebi. Nije moralna jer je veliki dio ljudi koji su bili u procesu proizvodnje ili radnog odnosa ostali bez posla, ali i tada nisu bili vlasnici. Jeste da smo svi mi gradili svojim udjelima tobože u firme, ali je vlasništvo bilo državno. Prema tome taj kasniji proces je imao za posljedice to. I sada na kraju kad se pristupi toj analizi onda vidimo broj firmi koje je revizija kontrolirala od početaka. Možemo također razmatrati samo revizije, jel' još netko trebao. Šta je bilo s monitoringom itd. što na kraju kratko ću reći mišljenje naravno i u ime kluba HDZ-a držim da smo tu dosta bliski gledanja pa i većina zastupnika oko tog bolnog procesa. Oko analize i promjene u imovini, u kapitalu firmi čuli smo za ovih 1269, gotovo 70 firmi koje su se događale u tih desetak godina prethodnih. Vidjeli smo uglavnom da se smanjila vrijednost kapitala. Vidimo da je veliki dio nezaposlenih ostao iz tog procesa i vidimo da se onaj drugi proces promjene zapravo zaboravljanja upisa imovine možda je on najbolniji u svemu tome, mada je najbolniji broj ljudi koji je ostao bez posla u svemu tome, ali i razlozi koji su navedeni a već smo ih isto tako komentirali pa se često događalo da se svjesno ili možda nesvjesno ali nesvjesno zaboravljalo upisati dio imovine. Da je ta imovina mijenjana također kasnije u svojoj strukturi i da isto tako je bila predmet javnih polemika, ali na žalost ne i javne odgovornosti ili barem osobne odgovornosti onih koji su sudjelovali u tom procesu. U idućoj fazi kad se promatraju iduće firme u prošloj godini koji su također predmet izvješća, vidimo također sličnu tendenciju. Iznos kapitala broja zaposlenih uostalom već smo čuli više puta, nema potrebe navoditi. Ali interesantno, tendencije i pojave koje su karakterizirale prethodno razdoblje, odnosno vrijeme nešto slično prate ovu tendenciju dalje. Dakle ponovo se mijenja ili smanjuje kapital, smanjuje se broj zaposlenih. E sada imamo i novu pojavu da se mijenja struktura naravno radi vremena provedbe tog procesa, da se mijenja i struktura i da veće firme, srednje i velike smanjuju se i povećava se broj malih firmi i pada broj velikih firmi. Naravno skoro analogno da se događa i sa zaposlenima, isto s posljedicom naravno očito iz tog procesa. U tom smislu u ovom vremenu može se također kazati da i onaj jedan od temeljnih ciljeva koji se htio postići to je zadržavanje broja zaposlenih, ali isto tako koji smo svi željeli, a to je razvoj. Naravno da smo bili svjesni da u datom trenutku, jer je veliki broj grana djelatnosti je bio radno intenzivan i to moramo priznati kao posljedica socijalističke privrede i da smo u toj strukturi očekivali da će se dogoditi slične, ali ne takve promjene. Prema tome u događanju takvih promjena naravno da smo željeli ostvariti onaj cilj razvoja. Međutim na žalost veliki dio tih priča o razvoju nije ostvaren i vrlo mali broj firmi na žalost nije ostvario temeljni cilj radi kojeg se i mislilo prijeći u tu privatizaciju. Također se uočava i transformacija broja i strukture dioničkih društava ili društava d.o.o. što isto tako se daje dijelom iščitati da se jednako tako događa jedan proces koji bi bilo poželjno da je nešto drugačiji ili povoljniji. Unutar te strukture isto tako vidimo da veliki broj firmi koje su novoregistrirane, ja ću na pamet reći pa molim ispravka da ne bi bila točna jel', 150 i nešto firmi novoregistriranih koje nemaju ni jednog zaposlenog. 150 i nešto firmi vjerojatno ni njihovi direktori nisu zaposleni. I to nešto govori o još jednoj pojavi unutar ove strukture i takvog kapital ako možemo reći odnosa unutar hrvatskog gospodarstva. Prema tome i to su, ne ulazeći u to zašto se formiraju često puta znamo i razloge zašto se formiraju, kao i sada u ovome trenutku dok mi razgovaramo vjerojatno netko formira d.o.o. sa ciljem dijelom izvlačenja kapitala i zatvaranja ciklusa svih koji su vezani dijelom uz proces privatizacije, a onda otplate duga. Ima vrlo perfidnih metoda, nisu samo bančini krediti nego i drugi načini izvlačenja novca i vraćanja nazad kroz sve one vrste usluga itd. da ne bismo s analizom išli duboko u to. Naravno sad kažem i događa se još jedan proces koji isto tako zavređuje tu analizu. Kroz sustav broja firmi i broja zaposlenih i veličine kapitala. Vidimo isto tako da se povećavaju firme ili broj do 100 zaposlenih što može različito se tumačiti, da li uspješnost ili nešto drugo kroz ovaj sustav, ali očito govori da se i tu u sustavu vrijednosti kapitala i vrijednosti zaposlenih povećava broj društava u promatranom razdoblju. Jer mi konstatiramo pojavu koja se dogodila i probamo ju tumačiti sa ciljem kako eventualno u budućem vremenu opet izvući nekakve zaključke iz toga. Do statusa fonda u počecima i sada čuli smo također analize, ali čuli smo i moguće uzroke oko toga i sad ovdje mala digresija. Kažu kada jedna teorija brojlera koja se u socijalističkim društvenim odnosima tumači ponekada, mala je digresija uistinu, da kad se brojler izvadi na slobodu, a nek se sam brine o hrani i ostalom, on se najradije vrati tamo gdje ima svoj minimum i gdje može preživjeti. To jedno može bit tumačenje. Prema tome, veliki dio društava iz ovih ili onih razloga ili postotka vlasništva u strukturi ponovno se želi vratiti državi. To je osjetila i ova prethodna Vlada, to je osjetila ona, nažalost to će osjetiti i ova. Ako nastane bilo koji problem, evo vama pa se vi mislite. A ako je autonomija odlučivanja, e vi nemate ništa s nama, mi želimo odlučivati. Ok, to je prijelaz iz jednog vlasničkog odnosa u drugi i naravno da je potrebno razdoblje u kojem ćemo se svi naviknuti na takve odnose. Prema tome, unutar te promjene i fluktuacije u Fondu događa se taj proces da Fond mijenja vlasništvo, odnosno svoj portfelj i evo, u zadnje vrijeme kažu pojava je da se ponovno jača. Može biti i drugo, moramo i uvažiti onu činjenicu da su dionice koje su dijeljene iz portfelja Fonda nakon rata dijeljenje uglavnom ratnicima, povratnicima i ostalima, također doživjeli svoju tužnu sudbinu jer veliki dio tih ljudi iz neznanja najprije iz neznanja, a onda i statusa u kojem su se zatekli zapravo ponovo sve dionice nestale, izgubljene, vjerojatno dobro unovčene. Ali to je proces bolan koji smo proživjeli i koji je također za nama. Dakle, Fond ponovo postaje vlasnik, znači, onog dijela kapitala. No ovdje, istaći još jedanput i ja ističem, u ime Kluba HDZ-a ističemo i to pitanje vlasništva koje je ostalo neevidentirano, a posebice vlasništva koje je ostalo u hotelskim kućama na obali. I na kraju, evo vidim svjetlo, a valja privući zaključak do kraja, da strukturu vlasništva i upravljanja smo čuli i kauzalnu vezu između toga i proces koji treba privesti kraju, postavlja se pitanje što s time. Mi smatramo da je tim analizom proces pretvorbe i privatizacije se ne može vratiti nazad. On je takav kakav je, pokušajmo naći rješenja za daljnji proces, on je bolan. Konstatiramo da nije ostvaria svoj osnovni cilj bržeg razvoja, očuvanja broja zaposlenih i tehnološke razine razvijenosti, ali to znači da ga treba zaustaviti. Valja nastaviti, međutim, ono što smo loše do sada naučili ako smo naučili valja ispraviti i čini mi se u svemu ovome da je možda najviše monitoring ili oblik monitoringa taj koji je možda mogao više utjecati na sve ovo zajedno, pa dati određene rezultate i okviru toga. Ipak, činjenica je da je privatno vlasništvo uspješnije od društvenog. Evo, i Kina je nedavno iz socijalističkog donijela Ustavom odluku da ide u privatno, pa ne bi bilo dobro da mi niti razgovaramo, a kamoli pokušamo proces ponovno, povratni proces nego nas naprosto da nastavimo sa ovim procesem i taj proces treba dovesti do kraja. Ali isto tako da svi potencijalni investitori ne vide u nama neprijatelja, neka vide u Hrvatskoj isto tako zemlju u kojoj se može ulagati, može biti vlasnik bez rizika, ali i bez varanja Hrvatske države. Hvala lijepo.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. Nema više prijavljenih zastupnika u ime klubova. Idemo na pojedinačnu raspravu, 10-minutnu. Za 10-minutnu raspravu, možda će vas zanimati, prijavilo se 18 zastupnika. Ovo je bio sugestivan podatak. Idemo redom. Prvi se prijavio za raspravu zastupnik Mato Crkvenac. Izvolite kolega zastupniče.
Gospođo potpredsjednice, gospođo glavna državna revizorice. Državni ured nedvojbeno ulaže veliki trud u ove revizije pretvorba i privatizacija. Svakom poduzeću valja pristupiti s posebnom pozornošću i svako od njih u reviziji je poseban slučaj. Nalazi revizije pokazuju da taj trud nije uzaludan. Naravno, daleko bi bilo učinkovitije da se revizijom i problemima privatizacije bavilo onda kad se moglo više učiniti nego što se može danas. Dakle, to je trebalo tamo 90 i nekih godina, umjesto sad 2000 i nekih. Međutim, naravno, mi tu činjenicu ne možemo promijeniti. Ono što nedvojbeno proizlazi iz svih revizija do sad pa i iz ovog zadnjeg i što nas učvršćuje u ocjeni to je sljedeće. Naprosto, pretvorba i privatizacija kao cjelina procesa u kojem je bilo naravno različitih primjera, dobrih i manje dobrih i krajnje loših, ali kao cjelina procesa, pretvorba i privatizacija u Hrvatskoj nije uspjela i to ovdje treba reći i ona nije bila dovoljno pravedna. Povrh toga ona je bila uz znatan upliv politike, političara, države, administracije, birokracije na sve te procese pa prema tome, i naravno povezano i s tim područje znatnih prekršaja pa uključujući i kaznene. Pretvorbu možemo ocjenjivati prema ekonomskim kriterijima, socijalnim, političkim i naravno, raznim drugim. Ako uzmemo ekonomske kriterije onda je činjenica da pretvorba nažalost nije polučila ono što piše u prvom članku Zakona o privatizaciji, nije pridonijela ostvarivanju razvojnih programa i razvoja, nije pridonijela zapošljavanju i nije pridonijela efikasnosti. U socijalnom pogledu ona ne samo što je razorila u velikoj mjeri srednji sloj, nego je u velikoj mjeri pridonijela i rastu nezaposlenosti i to više nego što je objektivno bilo potrebno s obzirom na sve okolnosti u kojima se ta pretvorba i privatizacija odvijala. I u političkom pogledu pretvorbu ne možemo ocijeniti pozitivno. Ne samo da je ostvarila se u doba rata, pa da je i to bila politička naprosto činjenica sa svim nepovoljnim reperkusijama, nego takva kakva je bila pretvorba i privatizacija nije bila dobrom osnovom za ubrzaniji demokratski razvoj, parlamentarizam i sve drugo. Dakle, i ekonomske i socijalne i političke implikacije pretvorbe i privatizacije uglavnom nisu bile dobre. Očito, njom se nije polučilo ono što se željelo i što nam je svima skupa trebalo. Naravno, brojni su ovdje već fakti u vezi s tim spomenuti. Dopustite da ja ipak naglasim još neke. Nedvojbeno, ovdje je činjenica koja osobito ima veliku težinu je ta da je od ukupno tisuću 269 poduzeća koja su ovdje prošla reviziju, u tim poduzećima nakon što su privatizirana 62% zaposlenih je izgubilo posao. Naravno nije tome pridonijelo samo privatizacija jer su te tvrtke u pravilu tada u to vrijeme poslovale i u vrlo teškim uvjetima, svaka svojim s obzirom na tržište, rat i sve drugo, ali je nedvojbeno da je i neuspješna privatizacija, neuspješni novi menadžmenti, vlasnik, da su također pridonijeli tome da 62% ljudi koji su se našli bili u privatiziranim tvrtkama, nakon što su one privatizirane gube radna mjesta. Ta činjenica je toliko teška i pogubna da zavrjeđuje svakako da ju stalno pamtimo i da se u vezi s tim i postupi na određeni način. Drugo, ovdje je jasno pokazano da je smanjena vrijednost kapitala. Dakle, privatizacija koja je trebala u velikoj mjeri biti proces dokapitalizacije jer poduzeća koja su išla u privatizaciju nisu bila dovoljno efikasna. Umjesto da završi sa vrjednijim poduzećima, sa investicijama u tim poduzećima, itd., dovela je do toga da su ta poduzeća zapravo izgubila vrijednost kapitala koja je u njima bila. Dalje, treće. Značajna vrijednost imovine u poduzećima koja su privatizirana nije uključena u privatizaciju. Riječ je ovdje o 282 milijuna maraka kao što ste vidjeli, koji su iskazani u ovom Izvješću. Dakle, to je imovina koja na neki način u funkciji nečega, ali je naprosto izostalo da bude privatizirana, i na taj način se može reći da i to neuspjeh i neuspjela činjenica u vezi s privatizacijom. Naravno ono što je osobito teško, o ćemu je ovdje već bilo riječi, to je da su ključne točke u privatizaciji bili razvojni programi. Čak je zakonom bilo uvjetovano da razvojni program i njegovo ostvarivanje je ključna činjenica zbog koje kupac može biti i onaj koji je postao vlasnikom tog poduzeća, u tom svom vlasničkom pravu doveden u pitanje itd. Zakon je u tom pogledu propisivao neke dosta važne odredbe, međutim, nikad se ništa od toga nije promijenilo. i činjenica je zapravo da su razvojni programi u velikoj mjeri, ovdje su korišteni razni podaci, ali gotovo 80% i više ostali neizvršeni. i nikome ništa. i naravno da je to onda vodilo tome da privatizirana poduzeća nisu napredovala. Kao što je pokazano nad gotovo jednom trećinom poduzeća koja su privatizirana otvoren je stečaj poslije. Moglo je to biti iz tekućeg poslovanja, ali je to značilo da u osnovi taj privatizacija u tom poduzeću nije uspjela. i na kraju, ima samo u ovom zadnjem izvješću, u 250 poduzeća nađeno je 175 kaznenih dijela i prekršaja. Gotovo da je u 80% privatiziranih privatizacija bilo nepravilnosti prisutnih. Prema tome, u 80% poslova koji su obavljeni u privatizacijama, u obavljenim privatizacijama i pretvorbama bilo je nepravilnosti, na granici ne samo prekršaja, nego mnoge su bile i kaznena dijela. Konkretno u ovom slučaju, tu je bilo prekršaja 91 i kaznenih dijela 84. Dakle, 175 od 250 pregledanih poduzeća je bilo u kaznenim dijelima i prekršajima u procesima pretvorbe i privatizacije. Sve to očito govori i to želim na kraju naglasiti da privatizacijom u većini slučajeva nisu ostvareni ciljevi koji su zakonom bili zadani da se ostvare. To je i u zadnjem, predzadnjem stavku zaključeno u nalazu Državnog ureda za reviziju. To su svakako ciljevi, gospodarski rast, očuvan je produkt nezaposlenosti, tehnološka modernizacija itd. Međutim, Ured za reviziju, dakle nije mogao ništa, nego reći u većini slučajeva navedeni ciljevi nisu ostvareni. Vidi se ovdje da je to zapravo velika većina i preko 80% slučajeva. Ali naravno postavlja se pitanje, što to znači? Ipak samo konstatirati to, znači statistički iskazati neku činjenicu. Ipak je to zapravo previše pasivno, kad kažemo samo, u većini slučajeva ciljevi nisu ostvareni. Naravno Državni ured za reviziju teško i može nešto više, ali bi Sabor i Vlada vjerojatno morali. Naprosto, činjenica da je privatizacija bila neuspjela sad dovodi do toga da se kaže ili vrijeme je prošlo i ništa se ne može ili da se ipak nešto učini. Mislim da bi trebali u Saboru inzistirati na dvome. Prvo, da se ponovo uputi poziv iz parlamenta pravosuđu za većom ažurnošću i većom odlučnošću u postupcima koji se odnose na pretvorbu i privatizaciju. To je prvo što možemo i moramo. Jer ne možemo prihvatiti činjenicu bilo pa prošlo, ima tu raznih poslovica, karavane, izjavu magare, itd. Ne možemo prihvatiti tu činjenicu. Prema tome, prva je da ipak pravosuđe može još uvijek učiniti više. i druga je da Vlada određenom poreznom politikom može također i mora učiniti više i u odnosu na nepravilnosti koje su učinjene u pretvorbi i privatizaciji. I dopustite da sasvim zaključim time, da bi bilo dobro konstatirati i to, da je u često privatizacija bila uspjelija, pa i pretvorba tamo gdje su i zaposleni sudjelovali njoj. To nije zamijećeno. A to znači da zapravo ocijena modela, da valja izreći i ocijenu modela privatizacije. On očito nije bio dobar, u vezi..
Kolega zastupniče vrijeme.
…valja promijeniti i to. Hvala.
Hvala lijepo. Sljedeći se prijavio zastupnik Slaven Letica. Nije u dvorani, gubi pravo na riječ. Zatim kolegica Ruža Lelić. Također nije u dvorani, gubi pravo na riječ. Josip Leko. Izvolite kolega zastupniče.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice Sabora, kolegice i kolege zastupnici. Ovo je šesto izvješće Državne revizije i postavlja se skoro pitanje, zašto raspravljati o njemu? Koji su to zaključci koji su ostvareni od ovog Sabora? Je li ih ima? Naravno, moramo raspravljati i moramo dati ocijenu, i Sabor se ne može pomiriti sa parolom tko je jamio, jamio. Sabor ne može betonirati takvu situaciju. Po mojem sudu privatizacija na Hrvatski način moglo bi se reći da je genetski odredila razvojni put Hrvatskog gospodarstva i standard hrvatskih građana u zadnjih 14 godina. A kako je i kada počelo? Počelo je za vrijeme Domovinskog rata, za vrijeme obrane domovine. A kako je počelo? Počelo je na način da su banke, društvene banke u državnom vlasništvu davale ne kritično kredite bez kontrole bankarskog rizika i to ovlaštenim osobama, a te osobe nisu garantirale povratak ničim. A onda je država odlučila sanirati banke sa 50 milijardi kuna na teret hrvatskih građana, da bi zatim te naše Hrvatske banke prodala za 5 milijardi kuna. Po mojem sudu tada revizija na, tada privatizacija na Hrvatski način dolazi u fazu kad nema povratka. Kad nema povratka. Nema promjene ni modela, jer sada vlasnici banaka određuju ciljeve tih banaka. Ali kolegice i kolege zašto mi zaista raspravljamo onda izvješće Državne revizije, koje tako sistematično pokazuje što se događalo i što je bio uzrok, a što cilj privatizacije? Jedno je bio cilj deklarirani, povećanje proizvodnje, povećanje kapitala, zapošljavanje, otvaranje novih radnih mjesta, jačanje konkurentske sposobnosti Hrvatske privrede, stvaranja sustava kompatibilnog sa zemljama Europske demokracije, zemljama Europske unije. Molim vas lijepo, jesmo li mi te ciljeve ostvarili? Svako izvješće Državne revizije kaže, nismo i kaže zašto nismo. Kaže da nije valjao model, da nije poštovan model, da se privatizacija vršila nezakonito i da nema sankcija. i sad mi u Saboru kažemo tko je jamio, jamio. Pa gospodo, da li je dozvoljeno da Sabor zabetonira tu situaciju? Pa nije dozvoljeno. Šta dalje? Dalje, ja mislim da bi bilo vrlo loše reći model ne valja, privatizacija nije dobra, zaustavit ćemo proces. Sukob državnog i privatnog sigurno završava u korist privatnih. To bi bila nova obmana hrvatskih radnika, nova obmana hrvatskih radnika. Zato se ja zalažem za vrlo pregledan nastavak procesa privatizacije je vrlo kontroliran. Još nešto možemo li učiniti nešto da se nezakonit način stjecanja kapitala koji je bio društveni, koji je bio sviju nas u pojedinačne ruke barem na neki način okvalificira ili da mu država da tako kažem odredi mjeru. Ako ne možemo trenutno uvesti porez na nerazmjerno stečene nekretnine njegovom prihodu objektivno sagledanom, gospodo možemo uvesti evidencije, možemo uvesti imovinsku karticu od 1. 9. 2004. godine svatko slobodno prijavi što ima u imovini. Kolika mu je imovina, koliki su mu prihodi. A onda već sljedeće godine možemo kontrolirati je li taj srazmjer bio sa njegovim prihodima. Možemo urediti zemljišne knjige i uskladiti ih sa katastrom. Možemo urediti deopozitarnu organizaciju odnosno evidentirati sve vlasnike dionica ili da ih je moguće kontrolirati. Mi smo imali pretvorbu da je postojao vlasnik dionica, da je postojao vlasnik dionica a da nije platio ništa. Imali smo pretvorbu da je imao, dobio kredit na tzv. bezvrijedne dionice, pa ih onda vratio banci. A onda država opet sanirala banku. Još jednu ako ništa radi budućnosti mjeru bi trebalo utvrditi. Trebalo bi bar evidentirati sve one koji su dali svoj potpis, nazovi stručan da je razvojni program firme u privatizaciji bio realan, ekonomski opravdan, ekonomski osmišljen, da vidimo tko je to nama vereficirao razvoj. Sve to mora uviditi po mojem sudu ovaj parlament jer je to zaista predstavničko tijelo građana Republike Hrvatske i nema pravo reći građani što je bilo bilo je, tko je jamio jamio je i nema nikome ništa. Nema pravo na to. Možemo barem, barem možemo za buduće generacije ustrojiti sve evidencije i imati pred sobom pregled javnih isprava i javnih knjiga i javnih evidencija. Time ćemo sasvim sigurno pomoći da strani kapital povjeruje u pravnu i uređenu državu Reupubliku Hrvatsku. I na kraju da više ne, ne, ne govorim, sadašnji podaci o reviziji od relativno malog broja revidiranih ili pregledanih pravnih subjekata, trgovačkih društava zaista bi mogli reći da je poguban način privatizacije za radna mjesta i za radnike u Republici Hrvatskoj. Pa to je zaista strašan gubitak, 329 tisuća radnih mjesta. Pa to je zaista strašno. I mi kažemo da ne možemo ništa učiniti. Pa šta će nam reći 329 tisuća nezasposlenih hrvatskih radnika? Možemo uvesti porez bez obzira kako ga zvali, kazneni, pravedni ali porez moramo uvesti na one koji su na nezakonit način, na neprimjeren način, ekonomski, pravno, moralno, stekli neopravdano bogatstvo. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Sljedeći je zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite kolega.
Poštovana potpredsjednice, poštovana državna revizorice. Ja sam novi zastupnik ovdje u Hrvatskom saboru, ovo je meni prvo Izvješće o obavljenoj reviziji i pretvorbe i moram priznati da sam zgrožen. Nisam mogao niti u primislima vjerovati da jedan proces koji se zbivao u proteklih 10, 11 godina, ili proteklih 7 godina može imati tako katastrofalne i negativne posljedice na Hrvatsku. Ja ću ponoviti neke podatke, mislim da ih treba ponavljati, možda bih trebao napraviti build board gdje bi se pokazalo možda i sa velikim nosevima da se vidi kakvi su pokazatelji bili na početku, kakvi su pokazatelji danas. Dakle, od revidiranih poduzeća smanjen je kapital za 16%, 17% ili gotovo 4 milijarede maraka. Ali ne samo to nego oni koji su vagorizirali elaborate o procjeni vrijednosti poduzeća omaškom su predvidjeli 883 milijuna maraka vrijednosti poduzeća koje nisu ušli u procjenu, 2 milijuna 303 tisuće 84 metara kvadratna zemljišta, 81 tisuću metara kvadratnih građevinskih objekata površine. Rezultat toga je dakle, u ovih 1200 i nešto revidiranih poduzeća da je 329 tisuća 426 radnika ostalo bez svojih radnih mjesta. Dakle, 329 tisuća 426 radnika ostalo je bez svojih radnih mjesta. Da su ta radna mjesta sačuvana danas ne bi imali problem nezaposlenosti u Hrvatskoj. Danas, nitko u Hrvatskoj ne bi bio nezaposlen a sasvim sigurno da su se ostvarili ciljevi privatizacije i razvoj tih poduzeća danas bi morali uvoziti radnu snagu i to u velikom, u velikom broju. To je generalna ocjena. Od ovih 240 i još naravno, od tih 1269 poduzeća 245 je kao rezultat pretvorbe završilo u stečaju. Od ovih poduzeća koje danas promatramo 282 milijuna maraka nije jednako tako ušlo u procjenu i u pretvorbu i daljnjih milijun i pol metara kvadratnih zemljišta i daljnjih 77 tisuća metara kvadratnih građevinskog, građevinskog zemljišta. Kao rezultat pretvorbe ovih 250 poduzeća 60 tisuća radnika ostalo je bez svojih radnih mjesta. 60 tisuća radnika mahom onih dakle koji su imali određeni broj godina staža ostali su bez svojih radnih mjesta i vrlo vjerojatno velika većina od njih nikada više neće dobiti priliku za posao. To je generalno. Nažalost jedno od poduzeća koje je revidirano ovom revizijom je Izvor iz Koprivnice. To je poduzeće koje je bilo najmoćnije poduzeće, trgovačko poduzeće 90.-ih godina, zapošljavalo je preko 1200 radnika, imalo je ogromne poslovne prostore u najboljim, na najboljim mjestima u Koprivnici, imalo je velike građevinske površine, zemljišta građevinskih površina. Danas je to poduzeće u stečaju. 13 radnika od tih 1200 je završilo na Zavodu za zapošljavanje, nažalost veliku većinu tih radnika poznajem i velika većina tih ljudi se obraća meni većinu tih radnika poznajem i velika većina tih ljudi se obraća meni sa pitanjem što je, kako je, gdje su ti poslovni prostori koje su oni godinama stvarali, a radi se uglavnom o prodavačicama i prodavačima sa 20-tak, 30 godina radnog staža koji gotovo da nemaju više izgleda se zaposliti nigdje jer oni koji otvaraju nove trgovine traže mahom mladu radnu snagu, traže mlade prodavače, prodavače sa novim znanjima, sa novim sposobnostima. Ono što je tragedija da nitko, nitko nije niti bude odgovarao za nestanak 1200 radnih mjesta u Koprivnici. Nema čak niti u reviziji da je pokrenut postupak iako je bio pokrenut postupak i obustavljen. Državno odvjetništvo iako je, o tome su pisale novine naširoko, nije uspjelo pronaći dovoljno argumenata da podnese kaznenu prijavu i svi su otišli lijepo punih torbi iz Koprivnice, a u Koprivnici su ostali 1200 ljudi i 1200 sudbina i 1200 obitelji bez svog radnog mjesta i bez svog kruha. Te trgovine su prodane ali od prodaje tih trgovina niti trgovačko poduzeće niti radnici nisu imali nikakve koristi zato jer je na početku pretvorbe 66% vlasništva bilo prodano, a 33% vlasništva, 34% vlasništva je bilo podijeljeno mirovinskim fondovima i preneseno u Fond za privatizaciju. Danas kada je otvoren, odnoso u trenutku otvaranja stečaja 80% vlasništva je završilo u Fondu za privatizaciju, ali dakle 80% dionica ali niti kune vlasništva. Niti kvadratni metar zemljišta, niti jedan zaposlenik. I nitko ne odgovara za to. Nitko niti u Hrvatskom fondu za privatizaciju niti u Ministarstvu financija niti u Poreznoj upravi niti u Financijskoj policiji niti u Državnom odvjetništvu niti u sudstvu nitko nije odgovoran. Prema tome legalno se u ovoj Hrvatskoj moglo uništiti 66 milijuna kuna vrijednosti poduzeća, legalno se moglo to sve preprodati, legalno se moglo izvući daljnjih 62 milijuna kuna iz tog poduzeća zato jer je toliko ostvareni gubitak u 4 godine i da za to nitko ne odgovara. To je bilo moguće po hrvatskoj pretvorbi. Hrvatska pretvorba ima odlike zločina i to organiziranog zločina jer ako se je moglo sve to provesti a da nitko ne odgovara onda je to gotovo savršeni zločin, a ovdje se radi dakle o 1200 ljudi koje gotovo osobno poznajem i o 390 tisuća ljudi koji su ostali bez posla koje većinu vjerojatno vi drugi poznajete. Mi danas ovdje konstatiramo da je to urađeno. Državna revizija je na 40 i nešto stranica konstatirala cijeli niz nedostataka u tom procesu. Od 1995. do 1999. u tom poduzeću se trgovalo tako intenzivno dionicama da su te dionice zbog tolike siline trgovine trebale barem utrostručiti nominalnu vrijednost jer je bila takva potražnja. Ako se cijena formira temeljem ponude i potražnje trebali su strašno uskočiti u cijenu. U tom procesu prodaje cijeli niz nedostataka je uočen na koje trebali su reagirati institucije koje sam govorio ali i komisija za vrijednosne papire, ali i središnja državna agencija. Ali vjerojatno i još netko. Nitko nije reagirao i nitko se ne osjeća prozvanim niti danas kada državna revizija sve to konstatira i podastire nam. Postavlja se pitanje da li ćemo mi doista kao Hrvatski parlament reći ok, što je bilo bilo je od 1990. do 2000. ili do 2004. kako god hoćete. Nitko za to neće biti kriv. Ni na koji način nećemo, ne možemo to sankcionirati ali tih 390 tisuća radnih mjesta je nestalo, ta društvena vrijednost, nacionalna vrijednost je nestala i ono što je još najgore nije osiguran razvoj. Ne radi se samo o nestanku radnih mjesta. Radi se o tome da su ta poduzeća trebala osigurati razvoj i trebala su osigurati i punjenje državnog proračuna. Mi smo u prvom dijelu dana govorili o reviziji proračuna za 2002. Gdje ima nedostataka? Nitko nema pravo neracionalno ili protuzakonito trošiti novac poreznih obveznika, ali ja vas pitam koliko poreznog novca je nestalo pretvorbom zato što nisu, što ti ljudi više ne rade, zato što se ne plaćaju nikakvi porezi. Koliko su lokalne samouprave ostale oštećene za poreze koje nisu uspjele naplatiti od poduzeća u stečaju i nitko za to ne može odgovarati. To je naprosto nedopustivo i ovaj Parlament mora naći načina da sankcionira one koji su se okoristili pretvorbom. I da zaključim pitam se koliko je automobila na “Auto show-u” ovogodišnjem kupljeno novcem ovih jadnih, jadnih radnika koji su ostali bez svojih radnih mjesta.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Imamo repliku. Florijan Boras, izvolite.
Pa ja ću replicirati kolegi Mršiću na dio govora u kojem je nekoliko puta spomenio da je pretvorba zločin. Ako mi to zbilja tako i okarakteriziramo i prihvatimo onda je zločin i prikrivati zločin jer Vlada u protekle, u protekle četiri godine dakle bivša Vlada praktično nije ništa učinila da se ti zločini sankcioniraju. Vidjeli smo isto tako iz izvješća državne revizorice da jako puno kaznenih djela počinjenih u pretvorbi otišlo u zastaru. Ja bih volio znati i vidjeti koliko je tih kaznenih djela otišlo u zastaru u razdoblju prethodne 4 godine? Dakle ponovit ću zločin je i prikrivati zločin što je činila prošla Vlada u mandatu od 4 godine. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolega Boras. Imamo odgovor na repliku. Zastupnik Mršić izvolite.
Ako je zločin prikrivati zločin 4 godine onda je duplo veći zločin prikrivati zločin 10 godina je li? Onda je barem duplo veći zločin prikrivati zločin 10 godina ili vi tvrdite naprosto da Vlada HDZ-a od 1990. do 2000. godine vjeruje da ovo nije, naprosto da ovdje nema neispravnosti i da HDZ smatra da je pretvorba bila sasvim u redu. Ako vi to tvrdite da je pretvorba od 1990. do 2000. bila sasvim u redu pa je onda Vlada 2000. do 2004. godine nije to sankcionirala ali je Vlada pokrenula reviziju pretvorbe, a Vlada nije ta koja može sankcionirati, to mora činiti sudstvo jer se za to zalažemo onda se s vama u potpunosti slažem. Međutim nije, nije stvar nastala 3. siječnja 2000. godine niti je prestala 23. studenog 2003. godine. Ovdje se ne radi, nisu ostali HDZ-ovci ili SDP-ovci bez posla. Ostali su hrvatski građani bez posla bez obzira na dob, spol, vjeru ili političku opredjeljenost. I svima je jednako teško.
Hvala lijepo. Imamo povredu Poslovnika i repliku kolega Boras. I jedno i drugo? Odlučite.
... [[Govornik je naknadno uključen]] svakako. Naime kolega Mršić uopće nije govorio u odgovoru [[Upadica: Oprostite članak na koji se?]] Članak 209., u odgovoru na repliku na temu koju je sam replicirao. Ja sam rekao: ako su počinjeni zločini u pretvorbi i prikrivanje tih zločina je zločin. Prema tome ja nisam govorio generalno o pretvorbi ali je evidentno da je veliki broj kaznenih dijela počinjen u pretvorbi koji ste i vi konstatirali, nije sankcioniran bilo po sudovima, bilo po nekakvim moguće i novim institucijama koja je kroz zakonodavno tijelo prošla vlada mogla uvesti. Prema tome zločin je prikrivati zločin. Ja sam to rekao.
Hvala liepa. Vidim da se usuglasili stavove. Idemo dalje sa raspravom sljedeći za zastupnik Jure Bitunjac izvolite kolega zastupniče.
Gospođo potpredsjednice, poštovani kolegice i kolege. Pa želio bih ponovno istaknuti ono što sam malo prije rekao javljajući se za ispravak netočnog navoda, pretvorba i privatizacija nije proces koji je stao to je proces koji teče od 1992. godine. Kada je riječ o samo pretvorbi mogu reći da je to poznati hrvatski model i vjerojatno da Hrvatska tada nije imala priliku temeljem iskustava nekih bivših zemalja socijalističkog lagera ili kako got hoćete koji bi bio na neki način prokušan i oproban u praksi da ga primjeni a da bi Hrvatska na neki način i hrvatsko gospodarstvo i hrvatski građani prošli što je moguće na bolji način kada je riječ o samoj pretvorbi odnosno samoj privatizaciji a u smislu čuvanja radnih mjesta, i u pogledu sačuvanja efikasnosti samoga gospodrastva. ja osobno smatram da pretvorba kao pretvorba sama po sebi ja je mogu ocjeniti čak pozitivno. Ne ulazići i ne apstrahirajući od onih negativnih aspekata koji su se dogodili i koji se možda još uvijek događaju. Mislim da je najveći problem nastao privatizacijom. Defacto radilo se o tome dali je to bilo 90. ili je to bilo u zadnje 3. 4, godine gdje su kvalitetna poduzeća kupovana, temeljem zakona o pretvorbi i privatizaciji, kupljeno je jedno poduzeće stavljeno pod hipoteku i onda se išlo na neki način u jednu lanačanu privatizaciju, a svi smko svjesni da u takvom jednom procesu moralo je doći do pogrešaka da je bilo i malverzacija, i da je bil osvih onih radnji kada je riječ ostatusu zaposlenika koji su radili u takvim poduzećima odnosno u takvim trgovačkim društvima. Pokušaji sanacije i privatizacije možemo reći da je on isto slabo prošao 90. tih godina ali moram reći kada je riječ o samoj privatizaciji da je pokušaj privatizacije u zadnje četri godine a temeljem reprogramiranih stečajeva i takvim jednim pristupom kada je riječ o gospodarskom rjeašvanju prilika u Hrvatskokj da je također propao io doživio fijasko. Naime stečaj bi trebao biti kao zadnje sredstvo ali ti famozni reprogramirani stečajevi nisu polučili ne rezultete koji su trebali polučiti i defacto dolazimo opet u jednu situaciju da možemo konstatirati da i kod ovih promatranih trogvačkih društava a i kod neki društava, govorim o pojavama u zadnjih nekoliko godina da smo došli u jednu sitaciju da ljdui ostaju bez poslak da se putem i odnosno da se kroz stečajni proces obvezvrijeđuje vrijednost kapitala trgovačkih društava. I da se oni kupuju kao što su nama predbaciliva ove četri godine po političkoj podobnosti. To ću ja isto reći za prethodnu vladu. Dopustite mi da kažem samo nekoliko riječi kada je riječ o županiji splitskoj županijskoj, barem u zadnjih 3,4 godine u procesu stečaja odnosno u stečajnim tim postupcima našlo se gotovv cijelo gospodarstvo Dalmatinske zagore a mogu reći i najznačajniji subjekti o priobalnom dijelu naše županije, Diokom, Dalmacija dugi RAt i tako dalje. I svima je poznato, javnosti kako su ti procesi završiil ljudi su ostali bez posla, ne radi. Ono što je rekao kolega Tadić sa njim se apsolutno slažem da okosnica gospodarstva koja je treabla biti u Dalamaciji taj turistički komplekst da je primajući izbjeglice a zatim uzimamući skupe kredite da bi preživjeli doći u jednu poziciju da vlasnici su temeljem pretvirbe postale uglavnom banke i kasnije d aje došlo do prodaje tih turističkih objakta kompleksa i tako dale. Međutim smatram da je to ipak jedno podučje gospodarstva, jedan krug gospodarstva koji ima svoju šansu i da na neki način dolazimo na one pozicije gdje smo nekada bili uz mogućnost daljnjem unapređenja u smislu turističkog poslovanja. Broj zaposlenih kroz stečajeve kada je riječ o Dalmatinskoj zagori i uopće kada je riječ o Dalmaciji u tvrtkama koje su bile u stečaju ne da se prepolovio nego možemo govoriti da je samo 20% onih koji su rasdili imaju danas svoja radna mjesta u tvrtkama koje su prošle te procese, odnosno koje su iznikle iz njih.Ali moramo biti sjvesni na neki način i objektivniuh okolnosti ja se sjećam 95. godine nakom Oluje bio sam tad gradonačlnik Sinja i član poglavarstva. bolje reči članica zadužena za financije pitala me, pa Jure hoćemo li pustiti Dalmatinku da ponovno svira, Radi se o sireni koju su sve naše tvornice imale. Pa ja sam rekao da je to više, da je to vrijeme iza nas, a tvornica s oglašavala svako jutro u 6. zatim u 14 i u 22 sata kada su bile smjene. Dalmatinka koja je bila na nekin način usmjerna prema ističnom tržištu, defacto i nije imala svoju neku veliku šansu u konkurenciji na otvorenom svjetskom tržištu. Prema tome, želim ovo ilustirati da bih rekao da su mnoga društva koja mi danas razmatramo bila u sličnoj poziciji i da defacto u jednoj tržišnoj i otvorenoj konkurenciji nisu imali velikih mogućnosti za opstanak. Kada je riječ o samoj reviziji koja je pred nama ovdje ja mogu samo konstatirati i prihvatiti na znanje činjenice koje je državni revizor tu istakao napisao i apsolutno slažem se u onom dijelu sa gospodom Mršićem koji je naglasio probleme radnika i da je to najveći problme nas koji smo u Hrvatskom državnom saboru a kolea Tadić je rekao da se na neki način trebamo okrentui budućnosti. I ja očekujem i nadam se da ćemo mi nako novoga početkom ispitivanja snaga u Hrvatskom državnom saboru nas novih koji smo došli, naći prijašnje opozicije i sadašnje pozicije, sadašnjom opozicijom u Hravtskaom saboru da ćemo napraviti jedan zaokret ka budćnosti. I da nećemo se baviti stalno da sadašnja Vlada predbaciva sve ono št oje negativno u bivšoj Vladi i da nećemo govoriti o njima u trećim licu. To su sve hrvatske vlade i u tom pravcu ja se nadam da ćemo u Hrvatskom državnom saboru okrentui se budućnosti i problemu zapošljavanja hvala bogu na novim tehnologijama novim saznanjima. I u tom pravcu kao saborski zastupnik podržati ću sve podržati ću sve one ideje koje dolazi iz bilo koje strane a koji će značiti biljitak za hrvatskog čovjeka i hravtski narod a time za hrvatsku državu i njene građane. hvala lijepa.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku Bitunjcu. Sljedeći za raspravu uvaženi zastupnik Anton Peruško.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodo iz državne revizije, podomaklo je vrijeme dostaje toga rečeno. Obzirom na činjenicu da sam ja također novi zastupnik u ovom SAboru ja sam dužan iznjeti mišljenje većine građana iz svoje okoline o ovom najbolnijem pitanju hrvatskog društva poslije Domovinskog rata. Pred nama je opširno i kvailteno izvješće Državme revizije, o na provedbi pretvorbve i privatizacije i slažem se sa ocjenom svih i većine kolega da državna ured Državne revizije zaslužuje zaista sve naše pohvale. Nemam ni trunke primjedbi, dapače svako priznanje svim djelatnicima u Uredu državne revizije. Dobro je također da u Republici Hrvatskoj u okviru opće prihvaćenih standarda o trodiobi vlasti i u skladu s iskustvima i praksom drugih država imamo Državni ured za reviziju kao samostalno i neovisno stručno tijelo organizacijski odvojeno od izvršne vlasti i odgovorno isključivo Hrvatskom saboru. Također je po meni dobro da je za vrijeme vlasti, odnosno za vrijeme Vlade Ivice Račana došlo do donošenja Zakona o reviziji pretvorbe i privatizacije kojim je nadležnost Državnog ureda za reviziju proširena na poslove revizije svih postupaka pretvorbe i privatizacije bivšeg društvenog i državnog kapitala. Radi se kao što je u izvješću navedeno, o reviziji 2911 pravnih subjekata kod kojih je pretvorba i privatizacija provedena u proteklom razdoblju od desetak godina. Radi se ovdje zaista o teškom i bolnom pitanju za građane naše zemlje. Radi se o najvećoj nepravdi i šteti koja je građanima naše zemlje nanijeta u procesu pretvorbe i privatizacije. Da kolegice i kolege, proces pretvorbe i privatizacije koji je usput vršen u vrijeme Domovinskog rata nanio je našoj zemlji, našim građanima veliku štetu i to velikoj većini građana naše zemlje u materijalnom smislu. Proces pretvorbe i privatizacije po našem zaista specifičnom hrvatskom modelu je obespravio veliku većinu naših građana. Da nanijeta je velika materijalna šteta nesagledivih razmjera, ali je nepravedna pretvorba unijela bol u mnoge duše naših građana koji su desetljećima stvarali bogatstva, a onda su došli neki podobni, politički podobni tajkuni koji su zavukli ruke u naše džepove, na žalost po zakonima, uzeli su imovinu po zakonima. Veliku većinu građana obespravili i ponizili, oduzeli im što je najteže i najgore ljudsko dostojanstvo, pretvorili veliku većinu građana u njihove sluge. A zaista je najteže čovjeku dakako onda kad mu oduzmeš ljudsko dostojanstvo, kad ga učiniš ovisnim njega i njegovu obitelj o onome koji je njegovo oduzeo i njemu poštenom građaninu ove zemlje nameće svoje uvjete, svoju filozofiju življenja. Da kolegice i kolege za čovjeka, za svaku individuu nema većeg zla i većih patnji koje mu se nameću onda kada mu se oduzme ljudsko dostojanstvo. U procesu pretvorbe i privatizacije da upravo te su nepravde nametnute. Ne mogu se oteti dojmu kojeg ima većina građana ove zemlje da su te nepravde izraz političke volje onih koji su zakone donosili. Oni su se obogatili brojni su se obogatili u procesu pretvorbe i privatizacije po zakonima ističem, i to u vremenima kada je dobar dio naših građana gubio živote braneći Republiku Hrvatsku, a oni su grabili bogatstva. Uza sve pohvale Uredu državne revizije na kvalitetno obavljenom zadatku, bojim se da je na žalost državna revizija sa puno muke, puno rada, puno utrošenog vremena stvorila proizvod kojeg oni koji bi trebali biti zaduženi i pozvani da taj proizvod kupe, a to su prije svega organi gonjenja, državno odvjetništvo i posebno sudstvo ne koriste ne znam iz kojih razloga, a možda i zato što hrvatski pravni sustav ne omogućava djelovanje zaduženih organa u mjeri u kojoj to svaki objektivni građanin ove zemlje očekuje. Državna revizija zaista kvalitetno prezentira ovom Saboru svoja izvješća o reviziji pretvorbe i privatizacije. Do sada je kao što je u izvješću navedeno od strane Ureda državne revizije obuhvaćeno revizijom 1269 društvenih poduzeća i da ne ponavljam ponovo podatke koji su već navedeni, podaci su kad je u pitanju broj zaposlenih, smanjenje vrijednosti društvenog kapitala zaista alarmantni. Također u izvješću da ponovno ne ponavljam za period za koji se daje izvješće o reviziji ovih poduzeća u zadnje vrijeme 250, isti podaci porazni o vrijednosti kapitala smanjenoj, o smanjenom broju ukupno zaposlenih, otvorenom stečajnom postupku, o neostvarenju razvojnih programa. Prema tome svi rezultati koji su zaista porazni i pritom se navodi utvrđene nepravilnosti u pretvorbi, nepravilnosti u privatizaciji i nepravilnosti u poslovanju. I da ne dužim, postavljam jedno ključno pitanje kojega je prije mene postavio kolega Leko, a i mnogi govornici. Da li mi zaista se možemo miriti sa stanjem u kojem se nalazimo, da li zaista mi kao Hrvatski sabor možemo reći tko ima ima, a tko nema što mu ja mogu. Ne, sa tom činjenicom se ne možemo miriti. I ključno je po meni i zaključujem svoju raspravu jer ne spadam u one koji misle da se obavezno crvena lampica mora upaliti, kako dalje i što poduzeti da se nepravde u mjeri u kojoj je to moguće isprave. Zna se da pokušaj inicijative SDP-a da se barem uvede porez na imovinu koja je stečena na jedan nelegalan način i taj prijedlog nije prošao. Prema tome nisam za to da dižemo ruke kod ovog ključnog problema. Hvala.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku Perušku. Na redu je uvažena zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjednice. Gospođo državna revizorice, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je šesto izvješće Državnog ureda za reviziju o obavljenim revizijama pretvorbe i privatizacije bivših društvenih poduzeća. I ovo izvješće potvrđuje ono što smo zaključili tijekom rasprave u prvom izvješću. Privatizacija se nije dogodila slučajno. Ona je bila u službi realizacije ciljeva filozofije od 200 bogatih obitelji, a cijena koju je hrvatski narod platio za realizaciju tih ciljeva jest: u 1269 revizijom obuhvaćenih poduzeća, a da podsjetimo privatizirano je oko 3 tisuće, od 536 tisuća 726 zaposlenika bez posla je ostalo 329 tisuća 426 radnika. 245 poduzeća nakon privatizacije završilo je u stečaju, a temeljni kapital je od pretvorbe i privatizacije smanjen za skoro 4 milijarde maraka.
Ja se ispričavam, mikrofon vam ne radi. Neće se moći snimiti pa da promijenite.
Ne znam, ne trebam ponavljat valjda, jer ni ovaj ne radi. Ovo nisu konačne brojke, ali i na temelju njih i pratećih …
Probajte sad.
Ne znam da li radi. Sad mi molim vas vratite vrijeme na početak, a ja ću ponoviti zbog fonograma. Pred nama je dakle evo šesto izvješće Državnog ureda za reviziju, a o obavljenim revizijama pretvorbe i privatizacije bivših društvenih poduzeća. I ovo izvješće potvrđuje ono što smo zaključili tijekom rasprave u prvom izvješću. Privatizacija se nije dogodila slučajno, ona je bilo u službi realizacije ciljeva filozofije od 200 bogatih obitelji, a cijena koju je Hrvatski narod platio za realizaciju tih ciljeva jest tisuću 269 revizijom obuhvaćenih poduzeća, a da podsjetimo privatizirano je oko 3 tisuće poduzeća od 536 tisuća 726 zaposlenika, bez posla je ostalo 329 tisuća 426 radnika. 245 poduzeća je nakon privatizacije završilo je u stečaju, a temeljni kapital od pretvorbe do privatizacije smanjen je za skoro 4 milijarde maraka. Ovo nisu konačne brojke, ali na temelju njih i pratećih izvješća možemo zaključiti da je privatizacija napravljena sukladno Zakonu, a teške štetne posljedice nastupile su zloupotrebom zakonskih manjkavosti. Umjesto da se provedba Zakona budno pratila i da su predlagale izmjene Zakona radi sprječavanja štetnih posljedica koja su već tada bila vidljiva, država je pred manjkavostima zatvarala oči, a Vlada Republike Hrvatske u vremenu sredine 90.-ih karakterizira potpuna nebriga za državnu imovinu i dopuštanje njenog preseljenja u džepove pojedinca. Da je to tako potvrđuje činjenica da je do privatizacije došlo prijenosom, odnosno prodajom dionica na otplatu, da ... [[Ne razumije se.]] nije isplaćivana, a stjecatelji su unatoč tome upravljali ili bolje rečeno, vladali i raspolagali društvima kapitala i isisavali kapital, knjižili hipoteke na nekretninama tih društava radi osiguranja plaćanja kredita koji su odobravani nekim drugim društvima u vlasništvu stjecatelja dionice ili udjela. Unatoč neplaćanju i neotplati dionica državna vlast nije raskidala ugovore nego je dozvoljavala daljnje iscrpljivanje društava kapitala, a kada se nakon nekoliko godina sjetila raskinuti ugovor, vraćala je eventualno uplaćeni iznos koji je stjecatelj uplatio neposredno nakon zaključenja ugovora o stjecanju dionica. To im je bila nagrada za višemilijunsko bogaćenje za vrijeme upravljanja prividno stečenim društvom kapitala. Da je to tako pokazuje i primjer revizije trgovačke organizacije "Brod" u mojoj županiji. Građani moje županije moraju znati da je ugovor s Lipovcem zaključen 1994. godine raskinut tek 3. ožujka 1997. godine. Pri tome ih ne treba podsjećati da je ugovor o prijenosu dionica zaključen 3 godine prije, tj., 1994. godine. Dakle, kroz sve to vrijeme gospodin Miroslav Lipovac ne samo da je upravljao Tobom, najvećom trgovačkom organizacijom u županiji sa skoro tisuću uposlenih. On je raspolagao imovinom pa je tako prodavao u poslovne prostore, kupovinu nije polagao na žiro računa Toba nego plaćao dugovanja svoga drugog poduzeća koje se zvalo Frigo univers. Knjižio hipoteke na Tobove nekretnine radi osiguranja kredita odobrenih njegovom društvu kapitala Frigo univers u visini čak 106 milijuna kuna. Vršio zamjenu vrjednijih Tobovih nekretnina za manje vrijedna Frigo universove nekretnine po načelu jednake vrijednosti, prenosio Tobove nekretnine u svoje osobno vlasništvo i čak štoviše, nevjerojatno ali istinito, to vlasništvo uknjižio po rješidbi nadležnog suca u zemljišne knjige. I nakon svega toga, dakle, 1997. godine državna vlast raskida ugovor i zamislite, uplaćuje Miroslavu Lipovcu 2 milijuna 339 tisuća 86 kuna na ine povrata sredstava uplaćenih na ime otplate dionica. I ne samo da mu se vraćaju uplaćeni iznos nego mu se uplaćuje čak 150 tisuća kuna više od uplaćenog iznosa koji dakako državi nikada nije vratio. To je slika odnosa tadašnje državne vlasti prema građanima Republike Hrvatske koji su porezni obveznici i koji iz svojih džepova plaćaju cehove pogrešaka i promašaja državne vlasti. Toba više nema, koncem srpnja 98. godine otvoren je stečajni postupak. Tijekom 98. godine protiv odgovornih osoba Županijskom državnom odvjetništvu u Požegi podnesene su kaznene prijave, a Županijski sud u Slavonskom brodu još i danas vodi istragu. Bivši radnici Toba i njihove obitelji, građani županije, ne mogu biti zadovoljni s činjenicom da je u tijeku istraga. Više puta sam u prethodnom mandatu u ovoj dvorani rekla, svaku grešku narod će nam oprostiti, ali nam neće oprostiti ako pred sud pravde ne izvedemo one koji su opljačkali imovinu koja je dijelom nastajala i stvarana radničkim odricanjem. Mi to nismo uspjeli i to nam narod nije oprostio. Pred novom Vladom obveza je to veća jer se radi o ispravljanju vlastitih pogrešaka i vlastitih propusta. Da li među 50 objavljenih imena najbogatijih Hrvata ima onih koji su se obogatili na način jednog ranije spomenutog Lipovca ili primjerice Ivana Radoševića, Mirka Matozana i njihovog kompanjona Draguna. O rabotama Draguna vidjeli smo u izvješću revizije Brod vina iz Slavonskog broda i slažući kockice mozaika lako ćemo zaključiti da u postupku privatizacije Krme iz Vinkovaca kupovinu dionica za Mirka Matozana i Ivana Radoševića nije slučajno obavljalo društvo sa ograničenom odgovornošću Dragun. Za Radoševićem je raspisana tjeralica, a veliki Hrvat posegnuo za tuđim državljanstvom iza sebe ostavljajući uništenu Krmu, Dukat iz Brenovaca, Zagrepčanku, itd. Na način kao u slučaju Toba, Krme, Dukata, Tanga, itd., propadalo je slavonsko i hrvatsko gospodarstvo, a da to nije bila nepoznanica za tadašnje regionalne vlasti dokazuje i zaključak Županijske skupštine, Županije brodsko-posavske od 27.6.1996. godine. Na svojoj sjednici Skupština je razmatrala stanje gospodarstva u županiji te je utvrdila da je gospodarstvo u izuzetno teškoj situaciji, proizvodnja stagnira, financijski rezultati poslovanja gotovo u svim djelatnostima su nepovoljni, potencijala i sredstava za investicije nema, broj nezaposlenih raste, a kao uzrok i razlog takovog pada utvrđena je privatizacija. Za takav zaključak argumenti su se nalazili u činjenici da je ogromna većina do privatizacije poslovala vrlo dobro, to dokazuju i revizijska izvješća koja su pred nama. Županijska skupština tada je tražila izvješće od Hrvatskog fonda za privatizaciju o provedenim privatizacijama, ali je dopisom urudžbeni broj, mogu ga čak i citirat, iz Hrvatskog fonda za privatizaciju odgovoreno da ih se ne tiče što se događa s privatizacijom jer nad državnom imovinom bdije država. Kako bdije država nama je tada već bilo jasno, a revizija danas to potvrđuje. Skupština je tada zaključila, citiram: "Nesporno je pravo i dužnost županije zaštititi imovinu države Hrvatske na vlastitom području te obavljati kontrolu priljeva sredstava u državni proračun koja potječu od prodaje dionica i udjela društava kapitala sa sjedištem na području Županije brodsko-posavske. Županija zahtjeva poništenje nemoralne i nezakonite privatizacije", završen citat. Ovaj i 5 sličnih zaključaka iz županije dostavljeno je svim nadležnim tijelima države, uključujući i Predsjednika države, premijera Vlade i predsjednika Sabora. Nakon toga uslijedila je šutnja države, a danas možemo samo konstatirati o opravdanosti i osnovanosti donešenih zaključaka Skupštine Županije brodsko-posavske. Kada bismo vrijeme mogli vratiti u 1996. godinu gospodarska slika županije izgledala bi sasvim drugačije, a županija ne bi bila na predzadnjem mjestu po visini standarda svojih građana, ali vrijeme se ne može vratiti, ali postoji način da se iz privatne imovine bivših stjecatelja dionica izvrši povrat tamo odakle je preseljena zašto treba postojati politička volja i hrabrost. Prethodna vlast nije imala dovoljno hrabrosti za ispravljanje tuđih propusta, zato je ta, zato se ta hrabrost očekuje od ove vlasti koja ispravlja vlastite propuste i greške. Hvala.
Zahvaljujem se uvaženoj zastupnici Lalić. Za repliku se javila uvažena zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Ima li dva puta pravo? Dva puta sam digla repliku. Gospodine dopredsjedniče, moja uvažena kolegica je rekla, sa citatom počinjem "cilj pretvorbe i privatizacije bila je filozofija 200 bogatih obitelji" što to nije točno. Gospođo kolegice. Vaša stranka kada je bila u koaliciji četiri godine, odnosno bila na vlasti vaše predizborno obećanje je bilo revizija pretvorbe i privatizacije. Zašto to niste učinili. Jer bi među 200 obitelji našli imena iz tadašnje bivše vlasti, a možda najviše navodn iz HSS-a, ja sam tako čula. No, međutim, na inicijativu Hrvatske demokratske zajednice u prošlom sazivu Sabora, donijeli smo zaključak, gdje će se objaviti 200 obitelji. i niste to ni do dan danas naučili, odnosno učinili. Vi kažete da ćemo mi to učiniti u ovome sljedećemu razdoblju, da ispravimo pogreške. No, međutim, kolektivne odgovornosti ne postoji, svaki kriminalac ima svoje ime i prezime, pa i ovim slučajevima koje ste vi iznosili. A budite sigurni, mjesto, među 200 obitelji najmanje je HDZ-ova, iznesite konačno ta imena. i nemojte govoriti neistine stalno u ovom Hrvatskom saboru, jer kolektivne odgovornosti kad se tiče kriminala nema. Zašto vi u vašoj stranci, ako se nešto dogodi, zašto ne prozivamo HSS ili pojedince? Ovo su dvije replike po dva puta. i još bih imala što reći. Jer nište niste točno rekli.
Najprije za povredu Poslovnika uvažena zastupnica Lalić.
… [[govornica nije uključena, ne čuje se]]
Ovo je bila replika. Odgovor na repliku uvažena zastupnica Lalić.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Draga moja kolegice. Filozofija o 200 bogatih obitelji nije nepoznanica u Hrvatskoj, i to zna svaki punoljetni građanin. Što se tiče revizije pretvorbe i privatizacije. Moja vlast, za koju vi kažete da je moja vlast, je krenula sa revizijom pretvorbe i privatizacije i upravo na temelju toga što je tada pokrenuto, evo sada raspravljamo i iznalazimo riješenja. Meni kao pravniku je potpuno je jasno da privatizacija je na najmogući kriminalniji način napravljena 93. godine, da više ne podliježe kaznenoj odgovornosti zbog zastare. I zbog toga sam se namjerno vratila u svom izlaganju u vrijeme kad je jedna županijska skupština jedina u to vrijeme u Hrvatskoj imala hrabrosti reći da se odvija nezakonita i nemoralna privatizacija, kad je ta skupština a propos usput rečeno koja je bila politički identična tada vladajućoj, tadašnjoj Vladi tražila poništenje te privatizacije, ali ni tu županijsku skupštinu se nije slušalo dapače, reklo im se, šta vas brige, mi bdijemo, a ceh tome plaća moje 22 tisuće nezaposlenih radnika u županiji Brodsko-posavskoj.
Zahvaljujem se uvaženoj zastupnici Ljubici Lalić. Povreda Poslovnika, ja prednjevam i molim da mi navedete članak povrede Poslovnika.
Hoću. Hvala kolega. Sad ću ga citirati, jer mi je to. Gospodine dopredsjedniče pozivam se na Poslovnik Hrvatskoga sabora, članak 209. stavak 2. Ako zastupnik zatraži riječ da bi ispravio netočan navod predsjedatelj će mu oduzeti riječ itd. da ne citiram ovaj stavak je, dozvolite mi ovo je, ja citiram, ja još nisam ispravila, ja citiram gospodine bivše predsjedniče Hrvatskoga sabora, u vaše vrijeme ne bih imala pravo ni na jedno ni na drugo, niti na repliku, niti na povredu Poslovnika. Gospođa Lalić je iznosila svoje mišljenje, vezano za pretvorbu i privatizaciju. Ja ponavljam još jedanput 200 obitelji trebali ste objaviti..
Poštovana zastupnice..
…međuti 200 obitelji bilo bi najmanje imena iz HDZ-a i ponavljam da kolektivne odgovornosti vezano za pretvorbu i privatizaciju..
Poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević..
…uz opomenu svaki kriminalac ima ime i prezime. Sad mi dajte opomenu.
Nije povrijeđen Poslovnik 209. Vi ste upravo sada povrijedili Poslovnik.
Itekako ozbiljniji. Itekako ozbiljniji, i ljudskije.
Na redu je uvaženi zastupnik Frano Matušić. Nije u sabornici. Gubi pravo na raspravu. Sljedeća za riječ se javila uvažena zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Dakle, od svega..
Ja vas molim gore u klupi da ne dobacujete.
Od svega smo danas gospodine potpredsjedniče i dragi kolege koje vidim i ne vidim raspravljali najmanje o ovom izvješću, a puno više o svemu onom što bi se trebalo zvati pretvorba privatizacija u najširem smislu te riječi. Pa bih ja onda isto si dopustila kao ona koja kad govori o nečem, želi imati sve elemente u vidokrugu, i mislim da bi bilo vrlo pošteno onda napraviti jednu opsežnu raspravu o gospodarstvu, od 88-89. do danas, čega je dio proces i pretvorba i privatizacija. Dakle, ne smijemo zanamariti s čim smo mi ušli u novu Hrvatsku državu, dakle jedno istraživanje koje objavljeno negdje 88. govorilo, da je u ondašnjoj Socijalističkoj Hrvatskoj, odnosno Jugoslaviji ispričavam se, pa i u Hrvatskoj ako je bila dio toga, jedna trećina bila prezaposlena, što će reći, da bi samim slijedom neminovnih procesa koji su nastali uvođenjem tržišne privrede raspadom socijalizma i restrukturiranjem privrede bez obzira na tip vlasništva, ta trećina od milijun zaposlenih to je negdje oko 300 tisuća ostala bez posla slijedom djelovanja golih tržišnih zakona, bez obzira o kojem se tipu liberalne ekonomije radilo. Dakle, to je konstata i činjenica koja stoji. Isto tako moramo se sjetiti strukture gospodarstva koju smo naslijedili. A nikad neću zaboraviti jedno fascinantno predavanje, doktora Slavka Kulića, negdje 83. na Ekonomskom fakultetu koji je pokazivao ovisnost Jugoslavenskog gospodarstva o centrima moći vertikalno izvan Jugoslavije o kapitalu koji je ulazio i nije imao šanse se povezati horizontalno, pa ste imali slučaj, da smo u Hrvatskoj ostali bez mogućnosti proizvodnje i sklapanja određenih djelova, tako da znam točan primjer konkretno. Jednog poljoprivrednog stroja u …Osijeku, evo gospodine Kramariću i ležaja iz … Rakovice, dakle zatekli smo puno skladište toga koje se nije moglo staviti u funkciju jer je prestala gospodarska suradnja sa Srbijom, a ležaji su se mogli tog trena takvi, jer se nisu mogli naći diljem Europe, jer su bili specijalizirani i prilagođeni baš tom tipu tog stroja, dakle bili su te kosilice ili ti strojevi totalno neupotrebljivi. To je bilo stvarno stanje našeg gospodarstva. Da ne govorim o radno intenzivnim djelatnostima svega ostaloga. I htjeli mi ili ne htjeli privatizacija je morala doći i početi kao normalan slijed prilagodbe onom svijetu s kojim smo se počeli povezivati i formalno. I nažalost, imali smo stanje da nismo imali odgojenog mengmenta. Da i danas imamo vrlo malo ljudi koji su spremni uzeti rizik ulaska u poduzetništvo i snošenja odgovornosti za taj posao. Pa se to dogodilo i u tom procesu privatizacije. Da kada je Hrvatska demokratska zajednica stvorila zajedno sa naravno narodom državu ostavila je sve one direktore što naravno će netko procijeniti dobrim, netko lošim, znači to nasljeđe iskustva gdje se u poduzećima, svi smo bili gospodarilo na način da ništa nije moje, a ja se ponašam kao da je sve moje i o tim našljeđima dakle, financijskih rezultata koju su bili frizirani kojekakvi, nitko nije danas rekao ni riječi, dakle, i to bih voljela u toj jednoj širokoj raspravi da se uzme kao obzir. To je temelj s kojim smo mi krenuli u privatizciju. I neću govoriti o nećem što se zove knjigovodstvena vrijednost i stvarna tržišna vrijednost jer to je isto bio kamen spoticanja cijelo ovo vrijeme pa i danas. Dakle, netko može na papir, dakle, ovo je izvješće kao skup povjesnih podataka koji izuzetno cijenim i prihaćam ga i podržavam ga ali u tom izvješću dakle nema onog što se u životu stvarno događa jer knjigovodstvo bilježi samo ono što je zapisano u nekim poslovnim dokumentima. A to često ne mora biti u suglasju sa stvarnim stanjem u gospodarstvu a govorim to temeljem vlastitog iskustva jer smo imali jedan sudski proces gdje je jedan direktor predavao pet puta jednu dizalicu uz odluku i placrt nadzornog odbora u kojem sam bila i ja i naravno kada ju je peti put, ili ne znam koji put javnom dražbom prodao ispod knjigovodstvene vrijednosti završio je na sudu jer su htjeli dokazati da je zlouporabio ovlasti, da je oštetio poduzeće, naravno da to nije bio slučaj pa je srećom oslobođen. Dakle, u svemu tome je krenula privatizacija koja ima sjajnih primjera. Mi danas slijedom ovog ovdje govorimo samo o lošim primjerima, nitko ne spominje sjajne primjere što će reći da je proces ukupno i zakoni koji su bili tu davao mogućnosti da se u okviru toga snađu jedni ovako, jedni onako, dakle i ja osuđujem svakog onog tko je namjerno zlouoprabio mogući sustav. A budimo uvjereni, bez obzira na političku strukturu koja je trenutno na vlasti to je više problem morala našeg društva ukupno nego pripadnosti nekoj stranci, nažalost nedostatak toga vidljiv je u svim područjima pa i u ovom dijelu pretvorbe i privatizacije. I iz ovih podataka je vidljivo da su prijave podnesene a nisu sankcionirane, dakle, i pravosuđe sa svojom tromošću i nerješavanjem problema je doprinjelo ukupnom stvaranju te slike da je sve kriminal, lopovluk, iako odgovorno tvrdim to nije. Isto tako, nema mi sada moga dragog kolege Mršića, nisam mu htjela replicirati, konkretni primjer Izvora Koprivnice je primjer desetaka ako ne i više takvih poduzeća tzv. nosioca prometa u određenim područjima koji su godinama odlukama skupštine općine bili monopolisti određeni da jedino oni smiju trgovati na nekom prostoru uljuljani u takvo nestvarno stanje sa visokim cijenama, previše zaposlenih sa bogatim poslovođama i siromašnim poduzećima, jednostavno bi bez obzira da li je bila pretvorba ili ne u konkurenciji sa privatnicima, sa stranim lancima bili pometeni sa tržišta a desilo se sljedeće. Dakle od 93. u Koprivnici nije na vlasti HDZ. Dakle ti koprivnički diretkori su mogli konzumirati i bolji način pretvorbe nego da traže nekoga iz vana i da prodaju svoje dionice kada se nekome činilo jako zgodnim za keš, pa kada su shvatili šta su napravili ostati bez njih i naći se u nebranom grožđu, ne moći gospodariti sa onim što su sami sticali. Dakle, bilo je sjajnih primjera, pandan tome je sloboda Velika Gorica koja je u cijelo to vrijeme dakle, bila izvrsno poduzeće jer je imala menadžment koji je znao prepoznati ono što trea i njima kao zaposlenima i vlasnicima ali i okruženju u kojem žive. Isto tako menađerski ugovori. Sjetimo se onih silnih rasprava koje sam ja gledala sa one strane televizijskog ekrana. I rekla bih da danas nije ništa manje važno govoriti ovdje zajedno nego da nas ljudi gledaju, jer ispada da nije nama važno što će biti sa pretvorbom i privatizacijom nego što ćemo svojim biračima reći o onome što već oni znaju, dakle, pretpostavljam da su za ... [[Govornik se ne razumije.]] svi u Hrvatskoj čuli i za ove neke druge primjere. Ali možda nisu baš za sve ovo, o čemu smo mi danas ovdje govorili. I ako smijem reći, eto možda ne na kraju, iz ovih izvješća je vidljivo da u puno poduzeća, a govorili smo o neskladu tih vrijednosti kao o stavci lopovluka je izuzeto zemljište. Dakle, zemljište kod nekih poduzeća koja su imala zastarjelu tehnologiju, ruševne zgrade je možda po vrijednosti i ne samo kvadratnih metara koje ima nego i lokacije u kojoj je, dakle, jedna od tržišnih vrijednosti koje nose možda više od cijelog poduzeća. Eto u tom dijelu ne mogu prihvatiti dakle da je krivnja isključivo na lošim zakonima nego je mogućnost zlouporabe onima koji su to htjeli omogućila dakle da bace sjenu i na one koji su to napravili dobro. I ne mogu prihvatiti da je privatizacija genetski odredila standard građana. Nažalost na standard građana su više utjecali ona nasljeđa o kojima sam govorila tijekom prošlih godina a i rat naravno koji je donio sve one troškoje koje ne bismo imali i dodatne posljedice rata. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se uvaženoj zastupnici sučeć-Trakoštanec. Za repliku se javio uvaženi zastupnik Slavko Linić.
Ne želim uopće oponirati niti demantirati svoju kolegicu koja veli da su socijalizmu su bili enormni gubici, možda trećina radnika zaposlena a stvarnih potreba za njihovim radom nije bilo. Ali taj detalj je znao i svaki poduzetnik i svatko onaj koji se javio u natječaju za dobivanje dionica. Dapače, još je to bilo u ratno vrijeme pa je rizik itekako bio povećan. Da ne govorim da je rizik bio povećan jer je to bilo tranzicijsko doba iz jedne privrede socijalističke i dogovorne ... [[Govornik se ne razumije.]] Sve su to bili poznati elementi ali još uvijek su ti pojedinci potpisali ugovore, ugovore u kojima su se obvezivali povećati broj zaposlenih, povećati gospodarsku aktivnost, promijeniti kvalitetu kapitala, modernizirati. Prema tome, sve su znali, potpisivali su drukčije. To je ono što je bitno naznačiti, to je ono što nam i revizija ukazuje. Svi oni koji su ulazili u pretvorbe, kasnije u privatizacije činili su to dobrim dijelom neodgovorno. Niti su bili svjesni što se događa a niti su bili odgovorni prema svojim potpisima. Ali njihov najveći propust, ja bih rekao ono što treba sankcionirati je sigurno problem što su nemilosrdno i otpuštali radnike ali isto tako što su imovinu spašavali za sebe i prebacivali na sebe. To su znali raditi i to im je bio osnovni interes. Prema tome, jedno potpisati a sa interesom doći do društvene imovine u želji da se otme i radnicima i nekom drugom. Hvala.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku Liniću. Za, sljedeća za repliku uvažena zastupnica, a nije, malo kasnite, odgovor na repliku Sučec-Trakoštanec.
Pa neću isto ovoga previše replicirati, ako smo se kolega Linić onda zajednički složili dakle da je bilo nekih, znači nisu svi, nije generalna pojava, nekih koji su to sa namjerom unaprijed radili. Tu smo se složili pretpostavljam. Hvala.
Sljedeća za repliku uvažena zastupnica Zgrebec.
Kolegica Sučec-Trakoštanec svakako ima pravo na svoje mišljenje ali vrlo kratko ću reći oko fiktivne zaposlenosti i loših rezultata naravno da je i toga bilo ali rješenje na pretvorbu davala je agencija, Državna agencija za pretvorbu i privatizaciju. Ona je pravila i reviziju projekata pretvorbe dakle prije nego što se ušlo u privatizaciju no to ne može biti nikakav razlog da se u postupku privatizacije čine nezakonitosti. Drugo, ona ima sjajnih primjera. Pa mi ne govorimo ovdje o privatizaciji nego o reviziji dakle o reviziji i upravo onim slučajevima kad je došlo do nezakonitosti. I treća stvar zašto mnogi, mnoge nezakonitosti koje su konstatirane ovdje nisu sankcionirane. Pa mi znamo da je u dva navrata došlo do, do izmjene Kaznenog zakona kada su ukinuta neka djela u gospodarskog kriminala, ukinuto je zlouporaba u poslovanju, nesavjesno poslovanje. Smanjeni su zastarni rokovi. Sve su to razlozi da danas mnoge od ovih nepravilnosti koje državna revizija nalazi kroz postupak revizije pretvorbe i privatizacije ne mogu biti sankcionirani i zato je obveza Parlamenta da iznađe mogućnosti da se i takvi slučajevi ako ne drugačije onda barem porezno kazne.
Zahvaljujem uvaženoj zastupnici Zgrebec. Sljedeći na redu je uvaženi zastupnik Gordan Jandroković.
Gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Predstavljeno šesto izvješće vrlo je slično prethodnim izvješćima pa su i konstatirane nepravilnosti gotovo jednake onima koje su utvređene prethodnim revizijama. Podaci nisu dobri. Konstatirane su nepravilnosti u pretvorbi, nepravilnosti u privatizaciji i nepravilnosti u poslovanju. Zaključno je naglašeno da u većini slučajeva pretvorbom i privatizacijom nisu ostvareni ciljevi utvrđeni člankom 1. Zakona o privatizaciji. Nije dakle ostvaren brži gospodarski rast, očuvanje produktivne zaposlenosti, tehnološka modernizacija, uvođenje novih modernih i učinkovitih metoda i vještina menadžmenta. Osobno smatram da je bilo pogrešno Zakonom o privatizaciji definirati spomenute ciljeve jer oni ne ovise samo o privatizaciji već o čitavom nizu društvenih, političkih i gospodarskih elemenata. Dakle kada govorimo o neostvarenim ciljevima treba imati u vidu cjelovitu sliku a ne samo jedan segment. Pa tako kada govorimo o pretvorbi i privatizaciji treba imati u vidu i sljedeće elemente: nasljeđene probleme i neefikasnu dogovornu socijalističku privredu, nepovjerenje prema privatnom vlasništvu i poduzetništvu, prevelik broj zaposlenih i tehnološka zaostalost, nepostojanje kvalitetnog menadžmenta, gubitak tržišta zbog raspada bivše države i raspada istočnog bloka i ono što je najvažnije to je Domovinski rat odnosno ratni sukob. Nadalje gledajući brojke iznesene u izvješću ne možemo zaključiti ništa o teoriji o 200 bogatih obitelji niti možemo zaključiti ništa o sustavu koji je imao za cilj pljačku nacionalnog bogatstva. Nigdje u tranzicijskim zemljama privatizacija nije ostvarila svoje ciljeve i izazvala je negodovanje i veliko nezadovoljstvo građana. Smatram da je svaka privatizacija bila uspješna, bila neuspješna priča za sebe i podržavam one koji zagovaraju pojedinačni pristup u analizi i postignućima privatizacije ali i pojedinačni pristu u odgovornosti za eventualno počinjena kaznena djela. Zašto to spominjem? Zato što postoji jedan manji broj uspješno realiziranih privatizacija čije bismo slučajeve isto tako trebali spominjati i uzimati kao pozitivan primjer jer privatizacija je nužna, a postoji još mnogo poduzeća koje treba privatizirati i ostvariti ciljeve koji su definirani Zakonom o privatizaciji. Stoga držim da su greške i određene nepravde počinjene ali smatram da u daljnjem tijeku privatizacije one ne smiju biti ponovljene. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Jandrokoviću. Sljedeći je uvaženi zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, kolegice i kolege. Sjećam se vremena donošenja Zakona o reviziji pretvorbe i privatizacije. Vrlo često je tada istaknuto da će ukoliko uđemo u taj proces ugroziti se trgovačka društva, stvoriti određena nestabilnost u gospodarstvu, da ćemo na neki način otjerati strane investitore i poduzetnike i da ćemo zastrašiti domaće kapitale. Danas nakon šestog izvješća zaista možemo reći da od svih tih crnih prognoza nije se ostvarila ni jedna. Ekonomija ide svojim putem. Nestabilnosti nema, a imamo šesto izvješće sa naznakom da ćemo možda do kraja godine i privesti cijeli posao revizije do kraja. Ali sada čujemo i određene rasprave. Da li nam je sve to trebalo i koji su efekti? I očito da imamo različiti pristup tome što je posao Državnog ureda za reviziju, a što je posao i politike i izvršne vlasti, sudbene vlasti pa i parlamentarne vlasti? Ono što možemo danas reći to je da je Državni ured kao što obavlja i svoju redovitu reviziju i ovaj posao izvanredno završio. Zašto izvanredno? Pa sjetite se da smo mnoge revizije proveli, ja podsjećam i revizije kod branitelja, otpori, sukobi, predbacivanja, a ovdje je jedan težak posao u čak i privatnim tvrtkama, ja vjerujem da nikomu nisu bile ugodne, ali korektno kvalitetno obavljen posao, stručno obavljen posao. I ono što je vrijedno reći posao u kojem imamo nepravilnosti, imamo imena, imamo vrijednosti neovisno da li su financijske ili neke druge materijalne vrijednosti. Sve to imamo u ovom elaboratu. Što možemo reći da smo dobili sa provedbom ovog Zakona? Možemo dobiti, reći da smo napokon dobili stvarne podatke o neuspjesima u privatizaciji. Stvarne podatke što se to zbivalo. Ja bih rekao prije svega i nama političarima jedna poruka da više ne govorimo o tome što je u kojem trgovačkom društvu zakonito ili nezakonito provedeno, da li su brojke ovakve ili onakve, je li manje više sada imamo stvarne podatke. Ja moram reći da zamjeram svom kolegi Kajinu koji je danas u raspravi spomenuo i uspješnu zakonitu privatizaciju i opet stavio znak sumnje sa ove govornice. A zašto je stavio sumnju? Pa zato što on ocjenjuje da su previše zaradili, da su uspješni. Spominje Tvornicu duhana je eto četiri ili pet njih su sada bogati, a provedena privatizacija i pretvorba u duhu postojećih zakona sa dioničarima. Nitko neće da reće da postoje trgovačka društva zaista kroz ovih 12, 13 godina itekako znali zahvaljujući upravo vlasnicima odabrati pravi put razvoja. E sad nezadovoljni smo jer su oni bogati. I zato ova revizija služi i nama da bi im mogli reći tko je bio loš, tko je bio neuspješan, tko je bio uspješan? I tko je još bio na tragu zakona, a tko ih je kršio? S druge strane vjerujem da sociolozi će itekako imati priliku baviti se ovom revizijom i ovom problematikom. Da li je odabran pravi put privatizacije i pretvorbe, gdje smo griješili, u čemu smo griješili? Zašto nismo sankcionirali? Koliko je tu bilo neuspješne uprave koja nije dovoljno poznavala materiju i problem? Koliko je bilo i onih koji su se međusobno povezivali i jednostavno stvarali štetu? To je nešto što nam je potrebno jer trebamo govoriti o tome gdje i kako smo mogli nešto promjeniti i biti uspješniji. MOramo ozbiljnije prići svim onim problemima sa kojima se nismo znali pravilno nositi. Toga trenutka i problem među našim građanima ćemo lakše rješavati. Kada otvoreno porazgovaramo o tim problemima, kada jednostavno pokušavamo i odgovoriti da i sami radnici koji su ušli u diončarske transakcije, postali vlasnici, slabost nadzora, jednostavno krivo izabrane uprave, dosta loši ljudi koji se nisu znali sukobiti ili sučeliti sa problemim tržišne ekonomije. SVe je to ono o čemu mi otvoreno moramo u Hrvatskom društvu razgovarati i tada će ti problemi te ja bih rekao patnje lakše se izlječit. Ostaje i ono osnovno nije to problem samo preko 300 tisuća izgubljenih radnih mjesta, 500 tisuća ljudi je umirovljeno a nisu bili stečeni uvjeti za umirovljenje. Znači 800 tisučća radnih mjesta je na jedan ili drugi način zbog problema tranzcije, zbog neuspješnh ljudi ali i zbog propusta u provedbi ovoga modela zakona evidentno izgubilo redone prihode iz svoga rada. Izgubili mogućnost da vojim radom i stvaraju dobro RH ali je evidentno dobro za svoju obitelj. To je ono o čemu mi moramo razgovarati. Moramo reći da revizija mokra završiti svoj posao, nitko nema primjedbi čak ni trgovačka društva u kojima su otklonjene nepravilnosti mogli su se izraziti ali ne osporavaju nalaze. Što je sada. Pa kao i kod ono jutrošnje revizije daliu mi imamo hrabrosti razmisliti koje korake trebamo poduzeti. Jedan državni ured je završio svoj posao. Evidentno da i bivšoj koalicijskoj vladi smo se mučili sa kaznenom zakonodavstvom mučili smo se, ali otvorimo tu temu.Nemojmo si međusobno predbacivati, zašto politički nismo odgovorni i ne otvorimo temu što znači retrogradno kažnjavanje, dali možemo samo jedan zločin ili ja bih rekao propust nezakonitost u toj pretvorbi i privatizaciji retrogradno kazniti. Pa idemo o tome razgovarati. Ili ćemo potpuno to odbaciti radi ne zna čega. Idemo razgovarati o onom drugom što sa poreznim sustavom možemo upotrebiti prema onima koji su uništili tvrtke. Otpustili radnike ali steklo osobno bogatstvo. Jel onaj tko je izgubio tvrtku izgubio radnike a istao sirmah je jedna priča, ali ona tko e obogatio jer je imovinu iz te tvrtke izvukao za svoj osobni račun. Dali njega možemo propustiti pa ne možemo. To je posao izvršne vlasti to je posao i parlamentarne vlasti. Hoćemo li govoriti kod toga da se ipak porezima može zahvatiti i njih. S druge strane otpušteni radici neisplaćene plaće ogromno bogatstvo kod pojedinaca , dali su plaćeni porezi. To su sve naše odluke koje možemo izvršnu vlast i te kako angažirati na sankcioniranju na utvrđivanju tih ja bih reako sada podataka vezano za djelovanje porezne uprave, ali i sigurno pojedini zakoni koji se mogu donjeti. Naravno ova revizija sa ovim podacima zbirnim koja ukazuje i na ogromne mataerijalne štete, ali ja bih rekao i tih 800 tisuća ljudi koj isu bili žrtave ovakvih propusta mogu poslužit ipravosuđu. Pravosuđe koje je evidetnko usporeno u donošenju mjera sankcije. Mi znamo da je tu i Kutle i Gucić da ne nabrajam svi, koji se nisu borili za tržnu ekonomiju nego čak i sustavima trgovine su izvlačili novac a nisu razvijali djelatnost. To je ono o čemu sada i pravosuđe sa ovakvim podacima a mora ih imati mora kod donošenja odluka i o vezano za brzinu postupka ali i za konačne odluke u predsudama malo drukčije promatrati. Zato smatarm da ovo izvješće zaista može imati ogromnu vrijednost i sociološku i politčiki i ekonomski i pravno. I na svima nama je da ga pokušamo iskoristiti. A nama nama je dio odgaovornosti da poduzmemo kroz zakonodavnu regulativu pojedino sankcioniranje onoga što je uočeno u ovoj revziji.
Zahvaljujem. Replika poštovana zastpunica Ivana Sučec Trakoštanec.
Ne znam dali je baš posebno replika ali bih vas podsjetila sve zajedno gospdina Linića da i ta uspješnost o kojoj govirimo u principu jako relativna kategorija. Zašto. Zato što živimo u gospodarstvu kojem je država najveći investitor dakle žalosno je reći da se ponekad uspješnost može mjeriti jedino time koliko si uspješno izlobirao dobiti neki državni posao i tu doalzimo do rata do istebljenja, da tako kažem ako govorimo eto ono što ja znam iz svoga života a to je građevinski lobi. Dakle uspješnost nekoga poduzeća ovisi o uspešnosti dobivanja posla i to je ono što mi trebamo kao zastupnici stvarajui pozitivnu klimu poduzetništva u privatnom sektoru eliminirati i smanjiti na najmanju moguću mjeru. Dakle da oni rade za tržište za nepoznatog kupca ili za kupca u privatnom sektoru a ne da budu isključivo izvršitelj posla, za one koji su plaćeni iz državnog proračna. Evo u tom dijelu ne znam jeli to replika ali mislim da se dopunjavamo u ovom izlaganju. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Slavko Linić.
Pa sigurno da privatni poduuzetnici nisu dovoljno podržali razvoj RH, imaju nedovoljn oprojekata i nedovojno se ulaže u razvoj. Ostaje pitanje dali se osloniti kompletno na stranu komulaciju i strane poduzetnike i očekvaiti da su oni spas za Hrvatsku. Ili postoji rduga odgovor to je širiti investicijsko tržište u Hrvatskoj, i to je razlog zašto su bile državne investicije i u prethodne četri godine. Znači ne zato da bi suzbile privatno poduzetništvo, i da bi na neki način njima oduzeli bilo kakvo tržište nego obrnuto, da bi im stvorili podlogu da se oni ojačaju i da radeći na domaćem tržištu radeći za državu pokušaju zaista se odvažiti na ulaganje u svoj vlastiti razvoj i ulaganje u Hrvatsku. Prema tome vjerujem da temeljem državnih investicija će mnogi poduzetnici naći izazove za svoj vlasiti razvoj.
Hvala lijepa. I posljednji govornik poštovani zastupnik Ivica Klem.
Gospodine predsjedniče, glavna državna revizorice kolegice i kolege. Evo jedan kratak osvrt i na ovo izvješće revizije. Ono je takvo kakvo je svjesni smo da je problem u pretvorbi i privatizaciji bilo. Možda bi trebalo uzroke tražiti i u vremenima iza II Svjetskog rata kada je također bila jedna privatzacija, gdje se svakoga privatno poduzetnitšvo oduzelo, podruštvilo i gdje je glavni uzrok svih onih nedaća koje hrvatsko gospodarstvo imali nakon ovoga našega Domovinskog rata upravo izašlo na vidjelo. Propusta u privatizaciji i pretvorbi sigurno bilo i nema toga zakona koji idealan i koji će sve ono što će nam život donjeti propisati na jednom tipiziranom obrascu. I danas je potreba da iskoristimo sva ova iskustva koja smo imali i da te greške koje smo imali u proteklim vremenima ne ponavljamo u vremenima koja su pred nama. SToga smatarm da je zadaća i Hrvatskog sabora i dakako hrvatske Vlade da krene u izradu strategije operativni strategije nastavka privatizacije, jer jedino na taj način ćemo održati korak u regiji kao zemlja koja bi trebala biti vodeća upravo u ovoj našoj regiji. Stoga na putu od planske ekonomije do socijalnog tržišnog gospodarstva je potrebno dakako nastaviti privatizaciju državnih poduzeća, ali i upustit se u preobrazbu javne uprave, jer i danas možemo biti svjedoci da se mnogi zakoni koji već duže vremena egzistiraju u Hrvatskoj nisu proveli, kao što je završetak ili knjiženje svega onoga društvenog u vlasništvu Republike Hrvatske. Tu dakako da ima problema i hrvatsko pravosuđe, ali ćemo se s tim problemima suočavat do onoga trenutka dok jednostavno ne stvorimo takvu javnu upravu koja će biti sposobna i kadra odgovoriti svim onim uvjetima koji su pred nama i koji nas očekuju. Dakako da mi možemo i moramo dati velik doprinos i dakako da će nam ovo izvješće Državne revizije poslužiti kao jedan temelj i jedna pouka da ne griješimo u budućem vremenu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Želi li državna revizorica uzeti riječ? Da li želite uzeti riječ gospođo Krasić? Ne. Hvala lijepa. Onda zaključujem raspravu. Izvješće Državnog ureda za reviziju o radu na provedbi revizije, pretvorbe i privatizacije, Izvješće o obavljenim revizijama pretvorbe i privatizacije. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći Zaključak: Prihvaća se Izvješće Državnog ureda za reviziju o radu na provedbi revzije, pretvorbe i privatizacije, Izvjšeće o obavljenim revizijama pretvorbe i privatizacije. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je sa 111 glasova za i 1 suzdržanim donesen predloženi zaključak. Sukladno Prijedlogu Kluba LIBRE dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Zadužuje se Državno odvjetništvo Republike Hrvatske da Hrvatskom saboru dostavlja Izvješće o postupcima vezanim za kaznena djela u pretvorbi i privatizaciji istovremeno sa Izvješćem Državnog ureda za reviziju o radu na provedbi revizije, pretvorbe i privatizacije i Izvješće o obavljenim revizijama pretvorbe i privatizacije do 30. lipnja i 31. prosinca tekuće godine. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 113 glasova za donesen spomenuti, predloženi Zaključak.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici mislim da svima onima koji su pročitali ovaj iznimno kratki zakon je posve jasno radi čega smo se odlučili predložiti ga Hrvatskom saboru, pod kojim uvjetima i što želimo sa njim postići. Na početku naglašavam, Republika Hrvatska svojim Ustavom člankom 57. jamči pravo na pomoć za podmirenje osnovnih i životnih potreba svim slabima, nemoćnima i nezbrinutima. To je ustavna odredba. Republika Hrvatska ima sustav socijalne pomoći koji na žalost ne obuhvaća sve kojima je pomoć uistinu potrebna. To se posebno odnosi na stariji dio populacije, posebno na one koji više nisu u stanju obzirom na životnu dob, možda bolest, životne okolnosti koje su ih pratile kroz život, koji više nisu u stanju radom skrbiti za sebe ili za bračnog partnera. Po shvaćanju Hrvatske seljačke stranke kada je u pitanju socijalna pomoć i kada je u pitanju sva sredstva koja se iz državnog proračuna izdvajaju za socijalnu pomoć za razne potpore, skrbi itd. a koje se upućuju onima kojima je potrebna, dakle slabima, nemoćnima, nezbrinutima da ta sva sredstva moraju biti prije svega raspoređena na temeljnom principu pravednosti. Dakle pravednost je za nas temeljan princip za raspodjelu raspoloživih sredstava. Mi smo posve svjesni činjenice da je malo država na svijetu, a posebno da Hrvatska ovog momenta nije u situaciji da kaže da ima dovoljno proračunskih sredstava za one transfere koje služe upravo ovim svrhama o kojima ja govorim. Tih sredstava nema nikad dovoljno i vjerojatno ćemo i mi pričekati još čitav niz godina dok ne dođemo u poziciju da kažemo Hrvatska može raspoloživim sredstvima obzirom na razinu razvijenosti vlastitog gospodarstva, stvaranja novonastale vrijednosti, ukupne razine bruto domaćeg proizvoda može odvojiti dovoljno sredstava po nekim objektivnim kriterijima da svi budu zadovoljeni. Obzirom da nismo u takvoj situaciji, a obzirom da imamo usuđujem se reći dosta primjereno razvijenu socijalnu skrb, šteta bi bilo izostaviti iz te skrbi dio pučanstva koji ovoga momenta uistinu vapi za takvom skrbi i za takvom pomoći. I upravo radi toga da bi sve grupacije našeg stanovništva u našoj zemlji mogle biti u situaciji realizacije svog ustavnog prava na pomoć za temeljne, za osnovne životne potrebe obzirom da taj princip za sada nije zadovoljen, priredili smo i predlažemo Hrvatskom saboru usvajanje ovog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju. Procjenjujemo i vjerujemo da su te procjene dosta točne, da u Republici Hrvatskoj ovog momenta živi oko 58 tisuća osoba koje su starije od 58 godina, koje su ili bez ikakvih prihoda ili sa mirovinom ili sa socijalnom pomoći koja je manja od 640 kuna. 640 kuna je minimalna mirovina prema članku 22. Zakona o mirovinskom osiguranju, a ona je određena na razini 19% proračunske osnovice. Smatramo da je to nekakav društveni konsenzus oko minimalno potrebnih sredstava za kakvo-takvo zadovoljenje osnovnih životnih potreba i zato polazimo zapravo od činjenice koja je eto vezana na tu minimalnu mirovinu. Po ovom prijedlogu zakona one osobe koje nemaju prihoda ostvarili bi pravo na punu ovu nacionalnu mirovinu u iznosu od 640 kuna, a oni koji imaju ili manju mirovinu ili koji primaju manju socijalnu pomoć, oni bi ostvarili razliku između onog što primaju i ovog punog iznosa nacionalne mirovine od 640 kuna. Osim ovoga što sam rekao postoje još neke zakonom predviđene temeljne pretpostavke tko i na koji način ima pravo realizirati, odnosno kandidirati se za nacionalnu mirovinu. Obzirom da smo pokušali biti obazrivi i prema budućim potrebitim sredstvima iz državnog proračuna i stvaranje kakve-takve kakvog ambijenta ukupne pravednosti opredijelili smo se da predložimo Hrvatskom saboru da ako su recimo bračni partneri i jedan i drugi u istoj dobi i u istoj materijalnoj situaciji da samo jedan od njih može ostvariti pravo na ovu nacionalnu mirovinu. Da to pravo mogu ostvariti samo one osobe koje su u svojoj životnoj dobi između 15 i 65 godine života živjeli i imali prebivalište u Republici Hrvatskoj minimalno 30 godina. Da osoba koja bi stekla pravo na nacionalnu mirovinu u ovom iznosu, a eventualno se iselila iz Republike Hrvatske ona bi gubila pravo na tu nacionalnu mirovinu. I još jedno ograničenje, onaj prihod na temelju kojeg se određuje mogućnost da uopće čovjek se natječe za nacionalnu mirovinu, dakle, visina njegove mirovine koja je ispod 640 kuna, socijalna pomoć koja je ispod 640 kuna, uz broj njegovih prihoda ne bi ulazile naknade za tjelesno oštećenje, ne bi ulazio doplatak za njegu i pomoć, ne bi ulazio ortopedski dodatak i ne bi ulazila osoba invalidnina. Na taj način mislimo da smo zapravo stvorili okolnosti da oni koji su relativno zdravi pod sličnim uvjetima konzumiraju ovo pravo na 640 kuna, a oni kojima je zdravlja i radna mogućnost dodatno narušena nekim dodatnim bolestima, da ta svoja prava i dodatno zadrže u odnosu na nacionalnu mirovinu. Nije slučajno da smo se vezali na članak 22. Zakona o mirovinskom osiguranju i da smo zapravo sa ovih 19% proračunske osnovice i ovih 640 kuna, koje dakako nisu prebogate, oni su isto na rubu objektivnosti i objektivnog mogućeg življenja od tih sredstava, ali uzimajući u obzir da ovih 640 kuna preko članka 22. Zakona o mirovinskom osiguranje zapravo predstavlja mirovinu osiguranika koji je proveo na poslu minimalno 15 godina života. Dakako da je moguće kritizirati ovaj Prijedlog, posebno s onog aspekta da zašto bi izjednačavali onog koji je ipak radio 15 godina i onog koji uopće nije radio? Te kritike su dakako moguće, ali ja mislim da te kritike ipak ne trebaju biti prestroge jer se moramo sjetiti činjenice da se radi prvo o ljudima u određenoj životnoj dobi, kada više nisu u situaciji skrbiti za sebe, kada su u pitanju ljudi koji vjerojatno nisu imali sreće da kroz život nakupe tih 15 godina radnog staža ili oni koji nisu mogli, recimo, hrvatski seljaci, poljoprivrednici plaćati mirovinske doprinose ili su ih plaćali samo jedan dio godina i odustali jer naprosto nisu imali više mogućnosti. Dakle, kritika je moguća ovog kriterija, izjednačavati nacionalnu mirovinu sa 15 godina staža, ali mislimo da toj činjenici ne bi trebalo prestrogo suditi jer zapravo sve te kategorije ljudi ipak spadaju u onaj dio, u onaj dio ustavnih odredbi članka 57. koji govori o tome da država jamči svima minimalna sredstva za život. Postoji određeno opiranje, ali uvijek uz pozitivne ocjene kako je ideja uvođenja nacionalne mirovine za one kojima je ona najpotrebnija, za one najsiromašnije, najstarije, itd., ali da ne bi smjela postati dio mirovinskog sustava. I takve kritike sam u pripremi ovog Zakona pročitao. Ja želim vrlo jasno naglasiti, po ovom Prijedlogu zakona nacionalna mirovina ovako predložena, a za nju je potrebno na godišnjoj razini otprilike blizu 300 milijuna kuna, financirala bi se isključivo iz državnog proračuna. I ona bi financijski bila potpuno neutralna u odnosu na mirovinski sustav. Dakle, Zakonom je predviđeno da se ova, predviđeno da se ova nacionalna mirovina financira isključivo iz državnog proračuna, a da samo transfer distribucija onih, prema onima, prema korisnicima ide preko mirovinskog sustava jer naprosto držimo da bi bilo neprimjereno na drugačiji način to raditi. Na ovaj način nacionalna mirovina ne bi išla na teret bilo kojeg osiguranika, ne bi išla na teret bilo kojeg korisnika mirovine, ali s druge strane moramo priznati činjenicu razmatrajući ovaj Zakon i želeći biti objektivni, da dio tih ljudi od tih 58 tisuća po našoj računici i po našoj pretpostavci su ipak radili. Jer naš Mirovinski zakon kaže pravno na minimalnu mirovinu ima onaj koji je odradio 15 godina staža, a šta je s onima koji imaju 14 godina i 9 mjeseci, što je s onima koji imaju 13 godina, što je s onima koji su ipak par godina. Najveći broj tih ljudi koji nemaju pravo na mirovinu su radili i naši seljaci su neki plaćali 5, 6 ili 10 godina uplate u Mirovinski fond jer više nisu naprosto mogli plaćati. Dakle, ako govorimo da će netko nekome ući u zabranu i eventualno koristiti njegova sredstva onda i tu trebamo biti objektivni, da je država ipak akumulirala u mirovinskom fondu dio sredstava onih koji nikad nisu ostvarili pravo na nekakvu mirovinu, a 5, 10 ili 14 i pol godina su ipak plaćali, uplaćivali svoja sredstva u mirovinske fondove. Vrlo često sam čitajući zaključke naših odbora, pa na koncu i zaključke naše, zaključke Vlade, mišljenje Vlade da je ideja prihvatljiva, da je ideja dobra, ali da postoje razno razni razlozi koje sam, evo, kroz raspravu, kroz ovo izlaganje već naglasio, da se ne bi moglo kroz vid nacionalne mirovine na ovaj način nego da treba tražiti druga rješenja. Ja bi rekao, prihvatljivost ideje, ocjenjivanje ideje kao dobre, a odbijanje iz nekih formalnih razloga, ja bi naprosto nazvao da je to dobar model da se ideja dobra odbije, da se stekne dojam da smo svi za tu ideju, ali da je ipak zakonom ne usvojimo i da tih 48 tisuća ljudi ipak ostane bez ikakve pomoći. Zato ja naprosto apeliram, nemojmo ocjenjivati ovaj Prijedlog samo dobrim kao ideju, on i košta dakako, ali sjetimo se principa kojeg pokušavamo ovdje inaugurirati, principa pravednosti, pokušajmo se sjetiti i ustavnih odredbi, da država mora svima pomoći i pokušajmo na koncu tu nepravednost za one ljude kojima su socijalni transferi i socijalna pomoć potrebna ipak rasporediti na najpravedniji način. Među tim ljudima možda ima onih koji nas i sada gledaju, koji vrlo često u Hrvatski sabor gledaju kao u nekakvu slamčicu spada za sve svoje životne nedaće. Niko ne zna u životu kako će i gdje završiti, niko ne zna kakva će mu starost biti pa ne vidim razloga zašto bi prema jednim socijalnim kategorijama ovaj Sabor imao veće razumijevanje, a prema drugima ne bi imao. Dakle, ja molim da ono što se je na svim odborima pa i u mišljenju Vlade napisano, da je ideja dobra, da je se treba realizirati, ali ne po ovom Zakonu. Ja molim da pokušamo riješiti kroz amandmane, da pokušamo riješit kroz nekakav alternativni prijedlog, sasvim mi je svejedno. Ako je važno bilo kome u ovoj sabornici ko će nositi tu perjanicu da je donio nacionalnu mirovinu u ovom smislu Hrvatskim građanima, odustat ću od ideje, nema nikakvih problema, ali pokušajmo shvatiti da postoje ljudi koji očekuju iskreno, željno, godinama očekuju da im se pomogne. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. U ime Kluba SDP-a poštovana zastupnica Gordana Sobol. Izvolite kolegice.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Mirovina, pretpostavljam da to svi znamo, predstavlja jedan javni institut putem kojeg građani mogu ostvariti prihode u onoj životnoj dobi kada više nisu u stanju privređivati za život. U krajnjoj liniji radi se o raspoređivanju dobara i usluga potrebnima pojedincu tijekom cijelog njegovog životnog vijeća. Naime, pod sredstvom mirovinskog sustava osiguranja pojedinac dio svoje potrošnje koji bi mogao ostvarit u aktivnoj dobi odgođa za budućnost kada će biti stariji i nemoćniji. Minimalna davanja za sigurnost starih ljudi mogu se davat u različitoj formi. Tako razlikujemo uvjetna davanja kao što su socijalna pomoć, naknada uz provjeru prihoda, naknada na osnovi doprinosa ili bezuvjetna davanja starim osobama, recimo starosna mirovina ili nacionalna mirovina. Nacionalna mirovina namijenjena je svim starim ljudima iznad određene dobi, državljanima neke države, a koji su prebivali određen broj godina u toj državi i nemaju nikakve druge prihode, bez obzira jesu li ili nisu bili formalno zaposleni. Takve se nacionalne mirovine pretežno financiraju iz općih poreza. U tom slučaju Vlada fiskalnim putem financira minimalni mirovinski prihod svih građana. Polazište građanskih status primalaca mirovine, a ne zaposlenost i uplata doprinosa. Kako je to u Europi, ja ću kazati nekoliko europskih primjera. U Finskoj je minimalni uvjet za temeljnu mirovinu 3-godišnji boravak nakon 16 godine života, a umirovljuje se sa 65 godina. U Danskoj je uvjet 3-godišnji boravak između 15 i 67 godine, a umirovljuje se sa 67 godina. U Nizozemskoj se umirovljuje sa 65 godina, a ne postoje minimalni uvjeti za temeljnu mirovinu. U Švedskoj je uvijek 3-godišnji boravak, a umirovljuje se sa 65 godina. U strategiji razvitka Republike Hrvatske, Hrvatska u 21.stoljeću Vlade Republike Hrvatske u poglavlju o mirovinama predlaže se uvođenje osnovnog tzv. nultog dijela socijalne sigurnosti za starost. Taj dio mirovinskog i socijalnog sustava trebao bi se financirati iz državnog proračuna. Njime bi se zaštitile osobe koje nisu bile zaposlene ili koje su razmjerno kratko vrijeme bile osigurane i nemaju nikakvih prihoda. U tom smislu u Klubu SDP-a i mi podržavamo dobru intenciju predlagatelja, kojom se želi ostvariti pravo za starije osobe koje nisu osigurane ni po kojoj osnovi, i smatramo je stoga prihvatljivom i potrebnom. Međutim, u Klubu SDP-a mi se ne možemo u potpunosti složiti sa predloženim riješenjem, po kojem bi korisnici nacionalne mirovine ostvarili pravo na mirovinu u visini najniže mirovine za ostvarenih 15 godina mirovinskog staža. Budući da se ipak radi o pravu za koje nisu uplaćeni doprinosi, te o visini prava mora postojati razlika. Dakle, mišljenja smo da ne mogu biti izjednačene osobe koje su ipak godinama izdvajale iz svojih primanja i financirale svoje mirovine, doprinosima, s osobama koje nisu bile formalno zaposlene niti su izdvajale za mirovine. Također smo u Klubu mišljenja da bismo trebali raspraviti o samom nazivu. Naime, u Klubu SDP-a smatramo da bi se pod pojmom nacionalne mirovine trebalo urediti pravo na mirovinu posebno zaslužnim građanima Republike Hrvatske, recimo akademici, znanstvenici, zaslužni umjetnici, sportaši i slično. Klub SDP-a inače ovih dana uputio u proceduru svoj prijedlog zakona, kojim predlažemo uvođenje instituta socijalne mirovine. A koji bi bio pokriven sustavom mirovinskog osiguranja s elementima socijalne skrbi. Mi smo pri tom polazište našli u postojećim okvirima minimalnih davanja za starost u okviru mirovinskog osiguranja i socijalne skrbi, te konvenciji međunarodne organizacije rada o najnižoj razini socijalne sigurnosti kao i uredbi Europske unije o primjeni sustava socijalne sigurnosti za radnike, pripadnike samostalnih djelatnosti i članova njihovih obitelji koji se kreću unutar zajednice. Zaključno, Klub SDP-a ponavljam podržava dobru intenciju, namjeru predlagatelja i mi ćemo podržati ovaj prijedlog zakona da se uputi u drugo čitanje i usput napominjem da se nadam kako će se u međuvremenu i naš prijedlog u ime Kluba SDP-a naći na dnevnom redu, i vjerujemo da bi onda to bila prilika da u biti raspravljamo i o jednom i o drugom prijedlogu, i nadam se nađemo najpovoljnije riješenje, a koje bi moglo biti prihvatljivo za sve članove ovog Sabora. Hvala.
Zahvaljujem. U ime Kluba HNS-a PGS-a poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga. U ime Kluba HSS-a poštovani zastupnik Ivan Kolar.
Uvaženi gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo. Pa evo po drugi put sada prvi put u ovom sazivu, ali prošlom sazivu ista tematika na isti način, pokušavamo ju prezentirati i približiti i u konačnici riješiti. Naš naziv nacionalna mirovina podrazumijeva i nacionalni konsenzus u vezi takvoga jednoga prijedloga bolje rečeno. Ne bi trebalo biti razlike kad govorimo o zbrinjavanju onih kojima je to prijekopotrebno. Već je tu prije rečeno, da mi pokušavamo zbrinuti na jedan transparentan način sve one koji su ne znam pod kojim uvjetima, da ih sad ne nabrajam ostali bez ikakvih primanja, bilo na razini socijalne skrbi ili ovaj puta mirovine. Ja potsjećam da je obaveza države brinuti se jednako za bogate i siromašne uzimati što je moguće više i pod znanim uvjetima onim koji imaju i distribuirati to na jedan pravedan i pravičan način, brinuti se za one koji nemaju. Znam da je teško i na ovaj način koji je sada to uspostavljeno brinuti se i da je to ogroman teret društvene zajednice, ali nam je to obaveza, jednakopravnost, dostupnost i pravica trebali bi nam biti temeljni zadaci pogotovo nama zastupnicima i u tom smislu ova naša inicijativa pretpostavlja više nepravdi ispraviti. Ja u jednom segmentu, budem sada malo šire rekao, a to su seljaci, to su ona kategorija, ili onaj stalež ljudi koji je očuvao vjeru, tradiciju, koji se je na način seljačkoga ponosa oduprli i dostojanstvu i sačuvao ovaj naš ponos, gdje je on svojim radom i onda dok je najveća konjuktura bila radnik, kad je radniku bilo dobro morao na račun da bi se moglo prehraniti stanovništvo odricao se i to ciljano v cijeni više puta da je proizvod bio potcijenjen, ostvarivao manji dohodak, ali je društveno korisni posao bio. Ja shvaćam da to nije na adekvatan način ni pribilježeno niti su se stvarali fondovi. Međutim, vrijeme je prošlo, vrijeme nam i sad izmiče i ovo je inicijativa da se svi skupa oko takvoga načina zbrinjavanja tih ljudi dogovorimo. Naime, to su mahom staračka domaćinstva, koji sada po ni jednom propisu osim da svoje dostojanstvo i ponos pogaze, da se prijave na centre za socijalni rad i da prosjače da bi se zbrinuli. Ostavljeni su od djece i potomaka na milost i nemilost, zemlja sama ne rodi, jer nemaju s čim, i oni su nezbrinuti. Ovo je apel prvenstveno za takve. Apel je i za one kak je već rečeno koji su zbog stjecaja okolnosti, a danas je rasprava pokazala da je privatizacija pretvorba i sve ovo što se dokazalo jedan veći dio, veliki dio ljudi ostavil da su svojim uplatama mirovinski fond, jednostvno im je obezvrijeđeno njihovo pravo i nedostupnost korištenja takvoga prava. Ja apeliram da dobre namjere koje imamo mogu se lako pretvoriti u jednu korisnu ideju. Sredstva ako su nedostupna sada je i takav je stav Vlade ona nisu nemoguća da se ovoga časa zbrinu. Imamo i evo, mogućnost odgođene primjene ali se oko toga trebamo jasno izraziti. Ja znam da nekome sada to izgleda kao prikupljanje određenih poena. Međutim uvjeravam vas da situacija nam ne ide u prilog. Da se svaki dan povećava broj takvih slučajeva da su oni ozbiljnja prijetnja narušavanju sustava koji je uspotavljen i nemogućnosti namiranje svih potreba koji se javljaju. Ako bi one bile takve namjere kakve su naše sada analizirane lakše ih je kontrolirati, lakše je namirivati ta sredstva jer se sada, uglavnom gdje se to togađa centrima za socijalni rad, sporodično uključuje lokalna uprava, državni proračun i teško je kontrolirati sva ta sredstva jel su ona u ovom dijelu potrošena na ovaj ili onaj način. Posebno jedna kategoraija koja bi se ovim našim zakonskim prijedlogom zbrinula to su oni umirovljenici seljačke populacije koji nisu obuhvaćeni Izmjenama i dopunama zakona o mirovinskom osiguranju, bolje rečeno onim poravnjavanjima mirovina gdje je dio populacije ostav seljačke populacije, ostao na 364 kune što je ispod bilo kojega prosjeka i gdje država, dražvni proračun direktno ne sudjeluje u namirenju mirovina seljaka. Ovaj naš prijedlog takve mirovine izjednačava sa najnižom mirovinom koja je sada 760, 860 ili već ako je slučajno ženska osoba u pitanju i kako obiteljska mirovina i 1000 kuna. Prijedlog je da se i takve mirovine povećaju na najnižu osnovicu jer je to pretpostavka da takva staračka domaćinstva dobivaju stvarnu satisfakciju da o njima društvo brine. Ja upozoravam da smo više puta upozoravali na taj status seljačkih mirovina koje su zapravo neodržive. Ako ništa više od ovoga zakona intervencija bi trebala u ovom dijelu biti napravljena da se takve mirovine izjednače sa onom najnižom osnovicom za dobivanje mirovine. Jer ti seljaci su nepravedno zakinuti, oni su plaćali izvjesne godine koliko im je bilo omogućeno do umirovljena i njihove mirovine se nisu onim zakonom Izmjenama i dopunama zakona o poravnavanju seljačkih mirovina ispravile. Evo, ove tri kategorije o kojima govorimo imaju puno moralno pravo i čekati od ovoga Sabora da u materijalnom smislu budu osigurane. Pa naš je apel Kluba HSS-a da ne završi samo na zaključku Vlade kao prošli put da Vlada to prihvaća kao inicijativu. Da bude razmotrila eventualni prijedlog i dala svoj prijedlog. Ako je već u tom smislu pokrenuta inicijativa mi u ime Kluba HSS-a prihvaćamo da pričekamo sve inicijative i da se u konačnici objedini ali da se svi ti prijedlozi objedine i da se u konačnici taj problem riješi. Mislim da na ovo imamo apsolutno i pravo. Očekujemo u konačnici podršku. Hvala lijepa.
Zahvaljujem gospodinu zastupniku Ivi Kolaru. Želi li predstavnik predlagatelja poštovani zastupnik Zlatko Tomčić, u ime predlagatelja? Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče? Rasprava je bila kratka, čini mi se sadržajna a ja ću sadržajnost razmišljanja ovog Doma upotpuniti sa citatima sa nekih odbora. Odbor za obitelj, mladež i šport je između ostaloga u svome mišljenju napisao da je predložena ideja uvođenju prava za starije osobe koje nisu osigurane ni po kojoj osnovi prihvatljiva. I sada postoji ono ali. Nešto slično se dogodilo i na Odboru za poljoprivredu i šumarstvo koje kaže da u cijelosti podržava ideju o uvođenju prava na određena primanja starijim osobama koje nisu osigurane ni po kojoj osnovi i koje se, koje su bez minimuma socijalne sigurnosti. Međutim, iza toga imamo Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo koji je isto oni su malo obrnuto išli, oni su prvo pisali zašto se ne može zakon prihvatiti pa su onda rekli međutim, ideja je dobra, da je obaveza države da brine o ovoj kategoriji svojih građana koji nisu radili i po osnovi rada nisu ostvarili primanja itd., itd. Nešto slično je napisala i Vlada Republike Hrvatske. U svome mišljenju je otprilike rekla. Vlada Republike Hrvatske u cijelosti podržava ideju o uvođenju prava na određena primanja starijim osobama. Međutim otvoreno je pitanje da li traženo rješenje nalazi u predloženoj koncepciji zakona kao pravo na nacionalnu mirovinu u sustavu mirovinskog osiguranja. Sve te dvojbe ja razumijem i shvaćam. Sve primjedbe koje su iznešene od dva kluba koja su raspravljala, dakako da mogu biti predmet ozbiljnih razgovora. Nemam nikakvih uvjetovanja, mislim da je tema toliko važna da naprosto ni predlagatelj niti bilo tko ne može oko ove teme se, se tvrdoglaviti. Da li će se ovo zvati nacionalna mirovina, da li socijalna da li nekako drugačije, posve je svejedno. Da li će biti baš 640 kuna ili će biti 620 kuna i to je svejedno. Ali je za mene bitno da temeljem ovih očito istovjetnih razmišljanja na odborima, očito istovjetnog razmišljanja na Vladi, očito istovjetnog razmišljanja u ovoj kratkoj, u ovoj kratkoj raspravi da se može graditi ono što gospodin zastupnik Kolar naziva nacionalnim konsenzusom. Ajmo pokušamo na jednom pitanju, to je neutralno pitanje, pitanje koje je prije svega socijalnog, humanog, moralnog karaktera, pokušajmo kao Dom na ovom pitanju stvoriti nekakvo suglasje oko nacionalne ili socijalne mirovine posve je svejedno. Pokušajmo malo zanemariti činjenicu da ne dolazimo iz svih stranka, pokušajmo zanemariti činjenicu da se svi mi borimo za nekakve političke poene u javnosti itd., pokušajmo reći HSS se odriče ovog projekta kao svog projekta, ovo će biti projekat ovog Doma. Pokušajmo na taj način razmišljati da ovih 58 tisuća ljudi vide da postoji u ovoj Državi jedan Parlament, njihov Parlament, njihovo najviše narodno predstavništvo tih 152 ljudi koji se mogu makar oko sudbine starih ljudi iznad 65 godina dogovoriti. Pokušajmo to. Možemo to učiniti ako postoji dobra volja, ako propustimo ovaj zakon u drugo čitanje. Znate oni koji će glasovati za odbijanje zakona u prvom čitanju neće odbiti HSS odbiti će ovih 58 tisuća ljudi. Hvala vam lijepa.
Poštovani kolega Tomčić izvolite u pogledu Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama zakona o mirovinskom osiguranju. Predlagatelj je Klub zastupnika HSS-a.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče. Zadnjih nekoliko dana tri put sam apelirao na ovaj dom da o nekim pitanjima pokuša postići konsenzus. To je bilo pitanje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o PDV-u. Prevažna tema. Moj apel nije prihvaćen. To je bio apel vezano na postupno isključenje brodova sa jednostrukom oplatom. Danas smo to odradili. Moj apel nije prihvaćen. Sinoć sam predstavljajući Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju isto tako prisutne zastupnike kojih je istini za volju bilo jako malo u dvorani isto molio da pokušamo makar o tom pitanju postići nekakvo suglasje u ovom domu, na taj način dokazati da postoje pitanja na kojima ne pravimo ideološke razlike, na kojima se ne sukobljavamo samo radi toga što je netko većina, a netko manjina. I opet ću evo sada neposredno prije glasanja o ovom Zakonu u prvom čitanju apelirati znajući kakvi su prijedlozi radnih tijela da se ovaj Zakon ipak propusti u drugo čitanje. Razlozi za ovaj moj apel su vrlo jasni. I Vlada Republike Hrvatske u svom mišljenju je ocijenila da je, da se ova ideja u cijelosti podržava i Odbor za rad i socijalnu politiku i zdravstvo je isto tako podržao ideju ali ima svojih razloga zašto prijedlog zakona odbija? Isto to se dogodilo i na Odboru za poljoprivredu i šumarstvo koji kaže da u cijelosti podržava ideju o uvođenju prava na određena primanja starijim osobama koje nisu osigurane ni po kojoj osnovi i koji bez, su bez minimuma socijalne sigurnosti. Isto to je zaključio Odbor za obitelj, mladež i šport sa vrlo sličnim zaključcima. O tome sam sinoć nešto detaljnije govorio okarakterizirajući sve ove zaključke kao podršku ideji ali odbijanje zakona. Pa nemojmo biti naivni. Podrška ideji ne postoji. Postoji ili podrška zakonu ili odbijanje zakona. I mislim da je to naprosto jedna farsa prema onima radi kojih je ovaj Zakon pisan. Podsjetit ću: ovaj Zakon je pisan za one ljude koji su u dobi iznad 65 godina, koji nemaju ni minimalne egzistencijalne uvjete ni minimalne prihode da bi mogli ostvariti kako tako normalni život. Povukli smo paralelu sa osobama koje su radile 15 godina i koje su na taj način ostvarile pravo na mirovinu od 19% proračunske osnovice što danas čini 640 kuna. Ne puno, ne sasvim sigurno dovoljno, ali ipak nekakva mogućnost života i egzistencije postoji. Govorio sam isto tako da su opravdani oni glasovi koji govore da ne možemo izjednačavti one koji su radili 15 godina i one koji nisu radili punih 15 godina ili uopće nisu radili. Dakako kada je u pitanju egzistencija, kada je u pitanju ustavna odredba iz članka 57. kojim Republika Hrvatska jamči svim svojim građanima minimalna sredstva za podmirenje osnovnih životnih potreba onda ni ovom eventualnom mogućem prigovoru ne treba tako grubo suditi. Dakle da rekapituliram. Ovim zakonom predviđamo da ljudi koji su u dobi iznad 65 godina, a nisu ostvarili pravo na minimalnu mirovinu, a nisu ostvarili dovoljno pravo na socijalnu pomoć i socijalnu pomoć ili mirovina iznosi ispod 640 kuna ili je uopće nemaju, ostvaruju pravo na tih 640 kuna oni koji nemaju ništa u potpunosti a oni koji imaju nekakva primanja razliku onih koji imaju do ovih 640 kuna. Isto tako sam rekao da procjenjujemo da takvih osoba ovog moemnta u RH ima oko 58tisuća. Ja vjerujem da svi oni koji su raspravljajuči na radnim tijelima i ovoj vrlo kratkoj jučerašnjoj raspravi, su imali upravo u vidu tu činjenicu da se radi o soobama koje više ne mogu sebi same osigurati materijalne prihode za nekakavu podnošljivu egzistenciju. I da je upravo radi toga ova ideja nazvana prihavtljivom, dobrom i tako dalje, ali kada treba prihvatiit zakon onda svi su napiasli zaključak ne prihavća se zakon. Ja naprosto još jednom apeliram traži i molim da uzmem u obzirom o kom dijelu populacije se radi. Ne tražim prihvaćanje konačnog prijedloga zakona, ne polažem nikakvo pravo ni osobno ni u ime kluba da budemo autori ovoga Zakona. Obzirom da se i Vlada o atome ozitivno izrazila čitav niz radnih tijela. Obzirom da je i klub SDPa sličan prijedlog dao u proceduru naprosto ovoga moemnta molim, radi velikog suglasja očito i klubova i radnih tijela oko toga da je ideja dobra da seovaj zakon propusti u drugo čitanje. A da u drugom čitanju pokušaom naći neka zajednička rješenja. I još jedan rečenica. Odbacujući ovaj prijedlog nećete odbaciti HSSa odbacit ćete ovih 58 tisuća ljudi koji nemaju minimalnih uvjeta za život. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem poštovanom zastupniku Tomčiću. Sukladno prijedlogu radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o mirovinskom osiguarnju. Koji je predložio klub zastupnika HSSa zbog razloga navedenih u mišljenju Vlade RH i izvješćima radnih tijela. Klub zastupnika HSSa zatražio je poimenično glasovanje pa ćemo jasno to poimenično glasovanje i obaviti. Dakle glasujemo o prijedlog zaključka je neprihvaća se prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju.
Jane Adam -za , Đurđa Adlešić - , Irena Ahel -za , Zdenko Antešić - , Ingrid Antičević-Marinović -protiv , Željka Antunović - , Franjo Arapović - , Mato Arlović -protiv , Zdenka Babić-Petričević -za , Stjepan Bačić -za , Ivan Bagarić -za , Marija Bajt - , Ivo Banac - , Luka Bebić - , Snježana Biga-Friganović - , Danira Bilić -za , Jure Bitunjac -za , Florijan Boras - , Dražen Bošnjaković - , Ljubica Brdarić -protiv , Mate Brletić -za , Mirjana Brnadić -za , Kajo Bučan -za , Perica Bukić -za , Karmela Caparin -za , Mato Crkvenac -protiv , Radimir Čačić - , Ivan Čehok - , Lino Červar -za , Lucija Čikeš -za , Zdenka Čuhnil - , Tomislav Čuljak -za , Krešimir Čosić -za , Miljenko Dorić - , Valter Drandić - , Ivan Drmić -za , Josip Đakić - , Anto Đapić - , Srećko Ferenčak - , Mirko Filipović - , Stjepan Fiolić - , Katarina Fuček -za , Ratko Gajica - , Mato Gavran -protiv , Branimir Glavaš - , Zdenko Haramija - , Vilim Herman - , Silvano Hrelja -za , Nikola Ivaniš - , Rade Ivas- za,Gordan Jandroković -za , Ivan Jarnjak - , Ivo Josipović -protiv , Vlado Jukić - , Ljubo Jurčić - , Neven Jurica -za , Marin Jurjević -protiv , Damir Kajin - , Antun Kapraljević -protiv , Ivica Klem -za , Ivan Kolar -protiv , Miroslav Korenika -protiv , Alenka Košiša Čičin-Šain - , Pero Kovačević - , Zlatko Kramarić - , Željko Krapljan -za , Vladimir Kurečić -za , Željko Kurtov -protiv , Ljubica Lalić -protiv , Josip Leko -protiv , Ruža Lelić -za , Dragutin Lesar -protiv , Slaven Letica - , Slavko Linić -protiv , Ivan Lončar - , Šime Lučin - , Marija Lugarić - , Nevenka Majdenić -za , Nikola Mak - , Dujomir Marasović -za , Ante Markov -protiv, Krunoslav Markovinović -za , Jagoda Martić -protiv , Jagoda Majska-Martinčević - , Frano Matušić -za , Milan Meden - , Darko Milinović - za, Neven Mimica -protiv , Petar Mlinarić -za , Zvonimir Mršić -protiv , Željko Nenadić - , Živko Nenadić -za , Milanka Opačić - , Ivica Pančić -protiv , Božidar Pankretić - , Branimir Pasecky -za , Jelena Pavičić-Vukičević - , Željko Pavlic - , Željko Pecek -protiv , Biserka Perman -protiv , Anton Peruško -protiv , Dorotea Pešić-Bukovac - , Tonino Picula -protiv , Velimir Pleša -za , Vladimir Pleško -za , Valter Poropat - , Drago Prgomet- za,Šime Prtenjača - , Dragutin Pukleš -za , Zvonimir Puljić -za , Milorad Pupovac - , Vesna Pusić - , Ivica Račan - , Furio Radin - , Jozo Radoš - , Niko Rebić -za , Luka Roić -protiv , Ivanka Roksandić - za, Miroslav Rožić - , Petar Selem - , Damir Sesvečan - , Gordana Sobol - , Zdravko Sočković -za , Nikola Sopčić -za , Vojislav Stanimirović -za , Nenad Stazić -protiv , Ivana Sučec-Trakoštanec -za , Josip Sudec -za , Darko Šantić -, Vladimir Šeks – za, Marko Širac – za, Vladimir Šišljagić – za, Božica Šolić – za, Vesna Škulić, Damir Špančić – za, Mato Štimac, Tonči Tadić – protiv, Šemso Tanković, Ruža Tomašić, Zlatko Tomčić – protiv, Emil Tomljanović, Jozo Topić – za, Pejo Trgovčević, Marko Turić – za, Davorko Vidović, branko Vojnović, Josip Vresk – protiv, Ivan Vučić, Antun Vujić, Vice Vukov – protiv, Dragica Zgrebec – protiv, Mario Zubović – za. Zdenko Antešić, Željka Antunović, Ivo Banac, Snježana Biga-Friganović, Radimir Čačić - protiv, Ivan Čehok, Miljenko Dorić, Valter Drandić, Anto Đapić, Srećko Ferenčak, Mirko Filipović, Ratko Gajica, Zdenko Haramija, Vilim Herman, Nikola Ivaniš, Ljubo Jurčić, Damir Kajin, Alenka Košiša Čičin-Šain, Pero Kovačević, Zlatko Kramarić, Ivan Lončar, Šime Lučin, Marija Lugarić, Božidar Pankretić, Jelena Pavičić Vukičević, Dorotea Pešić-Bukovac, Valter Poropat, Milorad Pupovac, Vesna Pusić, Jozo Radoš, Miroslav Rožić, Gordana Sobol, Darko Šantić, Šemso Tanković, Ruža Tomašić, Pejo Trgovčević, Davorko Vidović, Branko Vojnović, Antun Vujić.
Kolegice i kolege utvrđujem da je sa 75 glasova za i 39 protiv prihvaćen prijedlog zaključka. Sukladno prijedlogu Odbora za poljoprivredu i šumarstvo dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da prigodom dogradnje mirovinskog sustav i sustava socijalne skrbi regulira i pravo na određena primanja starijim osobama koje nisu osigurane ni po kojoj osnovi i koje su bez minimuma socijalne sigurnosti. Tko je za ovaj zaključak? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 112 glasova za donijet predloženi zaključak. Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Sljedeća točka je. - Konačni prijedlog zakona o sigurnosnoj zaštiti trgovačkih brodova i luka otvorenih za međunarodni promet, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 60 Predlagatelj je Vlada. Kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka kod donošenja ovoga Zakona. Hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, pomorstvo, promet i veze i europske integracije. Izvješća ste primili na sjednici. Molim državnog tajnika u Ministarstvu mora, turizma, prometa i razvitka Branka Bačića da dodatno obrazloži prijedlog. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Prijedlog zakona o sigurnosnoj zaštiti trgovačkih brodova i luka otvorenih za međunarodni promet Vlada Republike Hrvatske predlaže po hitnom postupku kako bi pravovremeno uskladile nacionalno zakonodavstvo sa međunarodnim aktima postavljenih standardima, a posebice u dijelu koji se odnosi na zaštitu trgovačkih brodova i luka otvorenih za međunarodni, međunarodni promet. Inače sama inicijativa za donošenje ovog Zakona nastala je na temlju izmjene međunarodnih konvencija o zaštiti ljudskih života na moru ... [[Govornik se ne razumije]] konvencije koju je Međunarodna pomorska organizacija izmjenila nakon poznatih tragičnih događaja koji su se dogodili 11. rujna 2001. godine u New Yorku. Odmah neposredno nakon tih događanja Međunarodna pomorska organizacija je htjela uspostaviti međunarodne instrumente i pravne okvire da bi pokušala izvršiti što je moguće veću zaštitu trgovačkih brodova i, i pomorskih luka jer je upravo to i u njezinoj nadležnosti. S obzirom da donošenje međunarodnih konvencija često puta iziskuje dugo vremena i bilo bi prošlo sigurno i nekoliko godina dok bi Međunarodna pomorska organizacija ratificirala novu konvenciju onda je odlukom Međunarodne pomorske organizacije u okviru postojeće konvencije “Solas konvencije” donesen međunarodni kodeks o sigurnosti brodova i lučkih prostora i na taj način praktično u vrlo kratkom vremenu ratificiran i usvojen dokumenat koji obvezuje sve stranke odnosno članice Međunarodne pomorske organizacije da svoje nacionalno zakonodavstvo usklade sa ovim međunarodnim kodeksom ili ASPS kodeksom. Upravo na temelju tog kodeksa Vlada Republike Hrvatske u prošlom mandatu je 13. studenoga 2003. godine u vrijeme kada nije zasjedao Sabor donijela Uredbu o sigurnosnoj zaštiti trgovačkih brodova i luka otvorenih za međunarodni promet upravo kako bi čim prije uskladila to naše zakonodavstvo sa, sa ovim međunarodnim kodeksom o zaštiti i sigurnosti brodova i lučkih prostora, a što je kasnije Sabor na svojoj sjednici 1. konstituirajućoj sjednici i usvojio i time je ona postala uredba sa zakonskom snagom. Zbog čega je došlo ustvari do, do toga da je Međunarodna pomorska organizacija vrlo brzo reagirala? Naime nakon ovih kako sam prije rekao tragičnih događaja u New Yorku svakako da danas u međunarodnom pomorskom prometu su, koji se izrazito brzo povećava samim time što su morem plove i značajno veći brodovi, većih kapaciteta i prenose raznovrsne terete u prvom redu osobito štetne i opasne i postoji mogućnost da praktično se i nove tragedije u međunarodnim lukama dogode iz razloga što bi, što takvi brodovi mogu postati ... [[Govornik se ne razumije]] kako prihvatljivo sredstvo jasno za tržište koje bi mogli takve brodove iskoristiti za nove tragedije u pomorskim lukama. Dakle mi kao stranka te međunarodne pomorske organizacije imamo obavezu i naše zakonodavstvo uskladiti sa ovim, sa ovom konvencijom. U tom smislu ovaj Zakon ide danas u ovu proceduru po hitnom postupku. Što je ovdje najvažnije od svega reći? Najvažnije od svega reći da je taj rok u kojemu mi moramo uskladiti to zakonodavstvo i na taj način prisiliti naše trgovačke brodove i naše luke otvorene za međunarodni javni promet 1. srpnja i praktično ukoliko se to ne bi dogodilo, ukoliko trgovački brodovi ne bi izradili svoje procjene sigurnosti i planove zaštite i ako međunarodne luke odnosno luke otvorene za međunarodni javni promet ne bi donijele svoje procjene sigurnosnog stanja i izradili svoje, svoje planove zaštite mogla bi se dogoditi da nakon 1. srpnja naši brodovi ne bi mogli uplovljavati u strane luke, a isto tako naše bi strane luke bile bi blokirane i ne bi mogli u njih uplovljavati međunarodni odnosno strani trgovački brodovi. Pored odredaba koje je definirala ova ASPS kodeks o sigurnosnoj zaštiti trgovačkih brodova i luka ovaj zakon temeljen je još i na Međunarodnoj konvenciji o standardima uvježbavanja izdavanja ovlaštenja i držanja straže pomoraca zatim Međunarodnom kodeksu u o sigurnom upravljanju a što se tiče nacionalne regulative on je usklađen, zakon je oslonjen na Zakon o prekršajima jer je kao što ste to u zakonu mogli vidjeti u, u, u kaznenim odredbama predviđeno osnivanje, osnivanje Vijeća za prekršaje praktično koje se temelji na Zakonu o prekršajima. Dakle cilj ovoga Zakona je stvoriti tu jednu, jedan okvir u kojemu bi trebali surađivati s jedne strane trgovački brodovi i s druge strane luke otvorene za međunarodni promet kako bi se razina sigurnosti, jasno u državi i prvom redu i na brodovima i u samim lukama digla na najveću moguću razinu. Ono što se zakonom posebno uređuje to je u općim odredbama se definira svrha donošenja Zakona. Definirani su bitni pojmovi na koje se zakon kasnije odnosi i koji se odnosi na vrstu broda, na tereta putnika, uobičajeni način poslovanja brodara i značaja luke na koji se odnosi ovaj Zakon. U člancima od 5. do 7. definirana su državna tijela koja kontroliraju izvršenje ovog Zakona i koji propisuje način i proceduru na koji državna, na koju državna se tijela upućuju u utvrđivanju, utvrđivanju plana sigurnosne zaštite samoga broda. U člancima od 8. do 19. definirana je sigurnosna zaštita broda, definiran je posao društva koje je vlasnik broda i definiran je posao zapovjednika, časnika broda i ostalih članova posade te postupci u svezi sa planovima izrade sigurnost, planova sigurnosti, sigurnosne zaštite broda. Također u člancima 20. i 21. su definirani poslovi društva koje je vlasnik broda i utvrđuju se osobe koje su u društvu odgovorne za sigurnost broda. Člancima od 22. do 31. su definirani poslovi na sigurnosnoj zaštiti luke i propisana je obveza da se izradi za pojedinu luku plan sigurnosne zaštite i s druge strane je definiran, definiran je dakle procjena sigurnosne zaštite, izrada plana sigurnosti luke. U, ovo, ovdje je bitno spomenuti da je ovim Zakonom propisana, propisane su organizacije koje mogu izrađivati plan sigurnosti, sigurnosti luke i, i moram reći da u ovom trenutku samo jedna je u strane Ministarstva priznata organizacija koja izrađuje plan sigurnosne zaštite luke. Kada govorim, da se vratim, kada govorim o sigurnosnoj zaštiti broda onda je dužnost društva i brodara da izradi Plan sigurnosne zaštite, a taj plan sigurnosne zaštite ovjerava hrvatski registar brodova. U člancima od 34. do 37. je utvrđeno način osposobljavanja osoba za sigurnosnu zaštitu samog broda i luke i propisane vježbe koje moraju prethoditi na izobrazbi članova posade broda i članova odgovornih osoba u samim lukama. Tu još moram reći sljedeću činjenicu da Ministarstvo već tri mjeseca aktivno sa lučkim upravama bilo državnim lučkim upravama ili lučkim upravama koje su pri županijskim lučkim upravama provodi osposobljavanje odgovornih osoba u samim lukama kako bi se zakon u cijelosti mogao provoditi. Člancima 38. i 39. je propisane su odrebe o inspekcijskom nadzoru koje će se urediti detaljnim, detaljnim propisnikom i pravilnikom što je ustvari već i učinjeno jer je praktično ovaj Zakon proizišao iz Uredbe o sigurnosnoj zaštiti brodova i luka. Također su propisani pomorski prekršaji koje u prvom stupnju rješava Vijeće za prekršaje pojedine lučke kapetanije, a u drugom stupnju riješava Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka i koja je procedura praktično oslonjena na Zakon o prekršajima. U prijelaznim i završnim odredbama u člancima 51. do 55. su propisane stupanje Zakona na snagu i propisi koji su doneseni u međuvremenu a koji proizlaze, koji proizlaze iz Pomorskog zakonika. Ono što još na kraju mogu reći to je da, da hrvatski registar brodova već sada obavlja potpuni nadzor i učinkovitu provedbu ovoga Zakona u dijelu koji se odnosi na sigurnosnu zaštitu brodova i u tom dijelu uz više manje uspjeha svi naši brodari praktično izvrašavaju ovaj Zakon jer je izuetno ozbiljna prijetnja da ukoliko ga ne bi u cjelosti izvršili da bi praktično moglo se dogoditi da prvi srpnja oni ne bi mogli uploviti u niti jednu svjetsku luku. S druge strane i ministarstvo također kroz upravu za sigurnost plovidbe i zaštoitu mora redovito prati događanja u državnim lučkim upraavma i županijskim lučkikm upravama kako bi se i luke mogle pripremiti jasno do 1. srpnja i kako bi na taj način ovaj zakon u cijelosti bio inkorpiran i proveden i po pitanju brodova po pitanju društava i s druge stane po pitanju sigurnosti samih luka. Evo gospodione predsjedniče za sada toliko pa kasnije se.
Zahvaljujem državni tajniče. Žele li izvjstitelji odbora? Odbor za zakonodavstvo predsjednik Odbora Gospodine Florijan Boras izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za zakonodavstvo na svojoj 8. sjednici održanoj 24. ožujka raspravljao je o prijedlogu zakona o sigurnosnoj zaštiti trgovačkih brodova i luka otvorenih za međunaodni promet. I takav prijedlog zakona Odbor za zakonodavtsvo podupire i ne protivi se hitnom postupku. na prijedlog zakona odbor je utvrdio mislim ako se ne varam 38 amandman. Dakle razmatrajući prijedlog ovoga zakona mi smo na odboru zapravo pokušali utvrditi kako je došlo do jednoga prijedloga teksta koji je ja bih rekao u jednom velikom sukobu sa zakonovnom metodologijom, s pravno tehničkim i terminološkim pravilima i terminološkim pojmovima u našem zakondavstvu. I naprosto oni u cijelini ja bih rekao nije se uklopio u jedinstvenost našega pravnog sustava. Tvrdili smo da je zapravo solas konvencija koja je temeljem koje se i donosi ovaj zakon na hrvatski jezik vrlo loše prvedena i ona kao takva pretvorena je prošleg odine u uredbu istoga naziva kao što nosi ovaj Zakon. A sljedom toga i u razgovorima sa međunarodnom zajednicom posebno Eurposkom unijom dogovoreno je da se ta uredba ipak prevede u zakon. Naravnov kako su ja bih rekao ovdj ei to je upozorenje odbora za zakonodavstvo i ministarstvima i vladinom uredu za zakonodavstvo znači da s više pažnje i više pozrnosti pristupaju izradi propsa već u fazi nacrta i razumjevajući potrebu da es ovaj zakon i podržavajući potrebu da se ovaj zakon donesene po hitnom postupku, mi smo u 38 amandmana pokušali ja se nadam i uspjeli svojim amandmanima za koje će predlagatelj ja se nadam i prihvatiti, znatno popraviti ovaj tekst i ja bih reako doći do jednoga teksta koji je čitljiv i primjenjiv. Evo gospodine predsjedniče to bi bilo ukratko izvješće Odbora. Ja neću čitati sve amandmane, oni su dati u pisanoj formi možete ih vidjeti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem predsjedniku Odbora. Odbor za pomorstvo, promet i veze, izvjestitelj. Ne. Odbor za europske integracije. Nemam. Onda idemo na raspravu po klubovima. U ime Kluba HDZa poštovani zastupnik Živko Nenadić.
Gospodine predsjedniče, u nastavku potpresjednice kolegice i kolege. sigurnost ljudi i imovine danas je opći svjetski problem u porastu je pomorski promet što je dobro ali na žalost u porastu je i terorizam što je loše. I zato treba zaštiti promet kako ljude, stvari tako i okoliš. bivša vlad aje svojom ruedom uskladila naše zakonodavstvo sa međunarodnim normama o ovoj temi sigurnosti. A mi bi danas odnosno ovih dana to trebali tu uredbi pretočiti u zakon. Dakle, stvoriti na taj način bi stvorili pravni temelj za suradnju između vladinih tijela lokalnih uprava, brodarskih društava i lučkih vlasti za preventivno djelovanje u svrhu spračavanja mogućih katastrofa. O tome je državni tajnik dosta detaljno govorio ja neću ponavljati, HDZe će podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem se. Na redu je klub zastupnika IDSa Valter Poropat.
Hvala lijepa. Poštovani gospodne potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. na početku ovoga izalaganja moram reći da zbog vremenskog tjesnaca već kasnimo sa donošenje zakona o sigurnosnoj zaštiti trgiovačkih brodova i luka otvornenih za međinarodni promet. nakon t ragičnih događaja koji su i u stvarnog proveli stezu ništa već više neće biti isto kao prije 11. rujna 2001.godine. Vlada RH je preuzimanjem je međunarodnih obeza i konvencija protekle godine donjela uredbu o sigurnosnoj zaštiti trgovačkih brodova i luka otvorenih za međunarodni promet. Ali pošto je konvencijom definirana impelmentacijski rok te se odredbe konvencije i pravlnika primjenuju od 1. srpnja 2004. godine. Ovaj prijedlog će vladinu uredbu praktički pretočiti u zakon, a do navedenog vremena dakle do 1. 7. ove godine sve luke otvorene za međuanarodni promet i svi brodovi na koji se odnosi međunarodni pravilnik o sigurnosnoj zaštiti brodova i lučkih protsora moraju imati provedene procjene stanja sigurnmosti te uvdednee planove sigurosne zaštite. A kako bi mogli biti podvrgntui pregledu i certifikaciju. Ne želim ni napominjati da bi posljedice kašnjenja u primjeni značile zaustavljanje hrvatskih brodova, ali i mogućnost ali i nemogućnost uplovljavanja stranih brodvoa u naše luke. Dakle napominjem da posao koji treba odraditi za preglede i certifikate ima jako mnogo a vrijeme nam je vrlo kratko. Dakle klub IDSa smatra da je donošenje ovoga Zakona potreba i podržati će isti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem se. Na redu je klub HSPa poštovani zastupnik Tonči TAdić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovani gospodine državni tajniče. Klub HSPa je u teškoj dvojbi što učiniti sa ovim zakonom i držimo da bi bilo najbolje obzirom na čitav niz amdnamna koji su podneseni da se zakon naprosto prihvati u prvom čitanju. I da se nakon toga pristupi kroz određeno vrijeme drugom čitanju zakona. Nedopustivo je donjeti u ovakav zakon sa ovolikim nizom najstrašnijih proceduralnih propusta i doista je nepotrebno prihvaćati ovaj zakon po hitnom postupku jer na snazi već imamo uredbu Vlade koja regulira ovo područje. Dakle mi u proceduralnom smislu apsolutno ništa ne kasnimo, jer svi koji su dužni uskladiti svoje postupanje u lukama i na brodovima sa ISPS protokolom mogu to već sada činiti temeljem vladine uredbe, a ako hoćemo donijeti zakon onda on mora biti napravljen doista korektno slijedeći strogo ISPS protokol, dakle protokol o sigurnosti lučkih postrojenja i brodova, ali jednako tako zakon koji odgovara hrvatskoj stvarnosti i hrvatskoj realnosti. Dakle u prvom redu zakon se nastavlja na ISPS protokol koji govori o sigurnosti trgovačkih brodova. Međutim stvar je zapravo u terminologiji jer se na engleskom pod … sheep smatraju svi brodovi koji nisu u državnoj službi bilo kao ratni brodovi, bilo kao javni brodovi u vlasništvu države, odnosno kao popisni brodovi koje država mobilizira u trenutku ratnih napora. Dakle ne radi se samo o brodovima koji prevoze teret nego o brodovima koji prevoze putnike i mislim da je u prvom redu nužno osigurati sigurnost brodova koji prevoze putnike i putničkih luka i da je tu zapravo glavnina težišta, dakle da je težište dano zapravo na to u ISPS protokolu. Ja sam taj protokol eto kao i ostale pročitao. Doista je nužno da se Hrvatska tome prilagodi, jer u ovoj paranoji koja vlada u svjetskim razmjerima nakon 11. rujna 2001. godine postoji doista realna opasnost da Hrvatska ne uskladi li postupanje svojih luka ispadne iz pravaca morskog prijevoza na Jadranu i općenito na Sredozemlju pa i u svjetskim razmjerima. Dakle ona luka na Jadranu koja je do sada bila otvorena za međunarodni promet, a to nisu samo luke Split i Zadar, odnosno luka Dubrovnik, luka Rijeka, luka Šibenik, luka Pula itd. nego su to i sve luke na otocima na kojima pristaju trajekti iz Italije kad prevoze strane turiste. To su dakle i luke Starigrad na Hvaru i Vela Luka i luke na Lastovu i luke na Visu i luka u Gradu Hvaru. Sve te luke su zapravo luke za međunarodni promet. I u svima njima treba provesti istu ovu proceduru do 1.7. Dakle u svima njima mora postojati poseban sustav ljudi koji se brinu za sigurnost. Ne znamo do koje mjere će ići paranoja u međunarodnoj pomorskoj organizaciji, hoćemo li možda imati i poseban antiteroristički tim u svakoj luci, ali ono što je indikativno jest to da svaka od tih luka mora imati svoju sigurnosnu procjenu, mora imati časnika za sigurnost, mora imati tim koji provodi obranu od sigurnosne prijetnje i da sve to skupa mora biti od nekog koordinirano. E sad od koga? ISPS protokolu stoji da je riječ o državnoj vlasti i o … [[Ne razumije se.]] dakle o nekakvoj lučkoj upravi. Kod nas je to ovdje kako imamo vrlo loše riješen Zakon o morskim lukama, miješa pa se tu spominje i Ministarstvo unutarnjih poslova i Ministarstvo vanjskih poslova i lučke kapetanije i lučke uprave a bome i koncesionari. Ako je riječ o koncesionarima za pojedine luke pa nećemo valjda doživjeti to da taj koncesionar angažira neku zaštitarsku firmu, neću ih spominjati ovdje da ih ne reklamiram, koje će onda provoditi mjere antiterorističke zaštite. Dakle to doista nema smisla i upravo zato je potrebno sve to skupa još jednom pročitati i napraviti kvalitetniji zakon. Držim da bi to trebala biti uloga obalne straže. Da obalna straža bude ta koja se u tom slučaju angažira i koja donosi procjenu i verificira da je određena luka ili određeni brod podoban za plovidbu u međunarodnim vodama i da je zapravo siguran. U Italiji je to jednostavnije. Zašto? Zato što su tamo lučki kapetani dio … dio obalne straže i u Italiji je nezamislivo da se lučkog kapetana pretuče od strane vlasnika broda i njegovog mornara jer im je zabranio isplovljenje jer nemaju dovoljni broj posade za predviđeni brod i broj turista koji misle voziti što se dogodilo u jednom dalmatinskom mjestu, neću opet spominjati koje je. To je u Italiji nemoguće. E sada ako imate dakle sustav lučkih kapetanije gdje se može pretući lučkog kapetana onda takav sustav ne može jamčiti sigurnost to je potpuno jasno i zato je nužna obalna straža. Ono što je tu naravno bitno spomenuti kad se pročitaju svi protokoli i dodaci, dakle razni aneksi na kraju ISPS protokola onda se vidi da je riječ zapravo o tome da se cijeli ovaj sustav zapravo bavi sa dva tipična krizna scenarija. Jedan krizni scenarij je da teroristi zauzmu luku, drugi krizni scenarij je da zauzmu brod i da taj brod sa svim taocima koriste kao platformu za napad na luku ili na ostale putničke brodove. Što god da se od toga dogodilo kako mi nemamo ni jednu luku koja je samo za međunarodni promet nego ona služi i za domaći promet, apsolutno je jasno da stoji ovo što je navedeno ovdje u članku 3. a to stoji naravno i u ISPS protokolu, da se to sve što piše u ovom zakonu, a tiče se sigurnosti može uvijek prenijeti na sve luke za domaći promet i na sve brodove u domaćem prometu. Potpuno je jasno da jedan Jadrolinijin ili Semov trajekt zauzet od strane terorista može biti opasan za sve druge trajekte koji su na liniji do naših otoka jer se u njih može zabiti, nasukati, potopiti ispred Splita i zatvorit splitsku luku itd. Potpuno je jasno da u slučaju da dođe do problema u nekoj od naših otočkih luka za međunarodni promet možemo imati isto tako poteškoće u domaćem prometu, jer dok se teroristi ne odstrane sad se tamo otežava i domaći promet. O svemu tome naravno treba razgovarati. Nema nikakvog razloga da sijemo paniku ili paranoju, ali na Hrvatskoj je da se pokaže kao sigurna zemlja koja nema problema sa terorističkim ugrozama i da kao sigurna zemlja privučemo turiste koji su možda dijelom i prestrašeni nakon atentata u Madridu. Ovo sve skupa držim bi bilo dobro kad se govori o lukama otvorenim za domaći promet proširiti i na marine, jer i u marinama može doći također do ugroza sigurnosti. Nema nikakve poteškoće da netko tko misli napasti ili presresti trajekt recimo ne zauzme jahtu od Željka Keruma, naravno bez Keruma na njoj i da tu jahtu koristi za napad na neki od trajekata ili na neki od brodova u međunarodnom prometu. Stvar je dakle u tome da svaki brod mora imati na sebi časnika za sigurnost. Taj časnik mora biti licenciran od nekoga, nije jasno dovoljno od koga. Brod mora imati sigurnosnu proceduru. Jednako tako u luci mora postojati časnik za sigurnost, luka mora imati sigurnosnu proceduru kako sama postupa i kako se odnosi prema brodu na kojem je došlo do problema. Sve to skupa mora biti napravljeno brzo do 1.7. i u tajnosti i za se to skupa moraju postojati jasne procedure i popratni pravilnici koje Ministarstvo pomorstva mora vrlo brzo napraviti. Mi sumnjamo da se sa ovakvim zakonom to sve skupa može dovoljno brzo izvesti vodeći računa o svim problemima koji iz toga nastaju, a najmanji problem, ali ne i najmanje bitan je u svemu tome što se ono što sam danas već govorio, našim pomorskim časnicima koji žele ploviti na brodovima za međunarodni promet, poskupljuje dobivanje još jednog breveta jer će uz sve moguće brevete morati imati još i brevet za sigurnost na brodu. Zakon je doista zbrzan, jer recimo u članku 7. izostavljen je jedan dio uredbe, počinje se od točke 19. i zato držim, držim vodeći računa o svemu što sam rekao da bi bilo najbolje, dakle, Klub HSP-a smatra da bi bilo najbolje da se ovaj Zakon ostavi u prvom čitanju, da se prihvati kakav je i da Vlada vodeći računa o svim amandmanima koje da Odbor za zakonodavstvo. Ja sam doista rijetko kada u Saboru vidio da se na neki zakon daje čak 38 amandmana, od strane Odbora za zakonodavstvo, sudeći da je Zakon loše napisan u tehničkom smislu. Da postoji cijeli niz dvojbi da se ovaj Zakon naravno poslije uredi u drugom čitanju. Tu je još samo jedan detalj koji treba dodati. Ovo sve skupa se odnosi naravno na pokretne objekte u teritorijalnom moru i zaštićenoj ekološkoj ribolovnoj zoni. I stalno moramo govoriti o zaštićenoj ekološko ribolovnoj zoni. Dobro je da je to i istaknuto u Zakonu i ne smijemo se toga odricati ma što nam o tome govorili naši susjedi. Eto, dakle, mi dajemo potporu ovom Zakonu uz inzistiranje da ga se prihvati u prvom čitanju, ali ne kao konačni prijedlog zakona.
Zahvaljujem. Klub SDP-a, uvaženi zastupnik Antun Peruško. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Ja sam pripremio bio malo opširniju raspravu, odustat ću. Poodmaklo je vrijeme, međutim, želim nekoliko ključnih stvari reći. To je, slažem se sa prethodnikom, sa gospodinom Tadićem, vezano za neuobičajenu praksu da se uputi 38 amandmana na jedan Prijedlog. Međutim, mi u klubu SDP-a nismo za to da se iz formalnih razloga odgađa donošenje jednog zakona, ukoliko ni ovi amandmani koje je Vlada uputila ne bi bili dostatni, postoji još uvijek mogućnost da se intervenira. Kod ovog zakona se također radi samo o jednom činu da se postojeća Uredba koju je Vlada Ivice Račana donijela koncem prošle godine pretoči u odgovarajući zakon i radi se zapravo o usklađivanju nacionalnog zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije. Htio bi reći da je ovaj Prijedlog zakona s kojim je išla IMO, Međunarodna pomorska organizacija zapravo organizirani odgovor Međunarodne pomorske organizacije na prijetnje organiziranog terorizma koji prijeti svijetu i mi kao zemlja članica Antiterorističke koalicije i kao pomorska zemlja, zemlja potpisnica brojnih međunarodnih konvencija o pomorstvu smo dužni implementirati te propise u nacionalno zakonodavstvo i zato će Klub SDP-a zbog svoje principijelne politike, bio u oporbi ili na vlasti, kad su u pitanju izvršavanje preuzetih obveza naše zemlje i kad su u pitanju nacionalni interesi uvijek voditi principijelnu politiku. Ponavljam, bez obzira da li se nalazimo u oporbi ili na vlasti. Zbog toga, ja u ime Kluba SDP-a kod prethodne rasprave vezano za zabranu uplovljavanja u hrvatske luke i odobalne objekte tankera sa jednostrukom oplatom nisam mogao pristati iz političkih, da ne kažem politikanskih razloga, da donosimo propise koje nisu sukladni s propisima Europske unije. Jer kad bi to bilo tako, kad ne bi postojao institut neškodljivog prolaza propisan Međunarodnom konvencijom o pravu mora iz 1982. godine, onda bi sigurno i Europska unija u svoje zakonodavno bila unijela odredbu o zabrani uplovljavanja tih i takvih tankera u teritorijalno more Europske unije. Međutim, činjenica je da to Europske unija nije učinila. To što su dvije zemlje, članice Europske unije, odstupile od tog principa, to je Francuska i Španjolska, za lošim primjerima po nama u SDP-u se ne treba povoditi, a plus toga valja uzeti u obzir geografske i prirodne datosti obalnog mora tih dviju zemalja u odnosu na Jadransko more. I radi toga mi nismo mogli pristati i na amandmane koji su govorili o tome da se unese zabranu uplovljavanja upravo zbog ovog instituta neškodljivog prolaza. To je dokaz o vođenju jedne principijelne politike kad su u pitanju državni interesi i ova izvršavanja naših međunarodnih obaveza, a da ne budem zloban pa da kažem da smo takvu principijelnu politiku vodili i primjerice kod Haaškog tribunala. S ovime što je gospodin Tonči Tadić ispred mene govorio u mnogočemu se slažem. Naime, ISPS kod je što se tiče brodova u međunarodnom prometu ne priznaje nikakvu iznimku, ali što se tiče implementacija ISPS koda na luke Republike Hrvatske, tu valja biti oprezan i prilikom opremanja luka propisanom opremom i uređajima valja pristupiti selektivno, da se lukama i lučkim upravama ne bi nanijeli nepotrebni visoki troškovi jer to ISPS kod odobrava. U pravu je ovo što je govorio gospodin Tonči Tadić. Valja računati i na one luke na otocima, itd. Sve su to luke otvorene za međunarodni promet i zato valja iskoristit ove mogućnosti koje ISPS kod daje, da se ide na opremanje tih luka postupno u skladu sa objektivnom procjenom rizika koji postoji u svakoj pojedinoj luci. Ja moram nažalost reći da u hrvatskim lukama za sada i nema neke Bog zna kako velike opasnosti jer kao što ste svjedoci nema ni prometa. Prema tome, nema brodova, a brodova nema radi čega? Jer naše luke nisu povezane sa zaleđem, nisu povezane sa Srednjeeuropskim bazenom. Znamo da su iz naših luka u povijesti tereti kretali svim morima svijeta i da su dolazili u naše luke, međutim, potrebna je povezanost. To je Račanova Vlada prepoznala i zato je išla sa projektom modernizacije hrvatskih željeznica jer mi u našim lukama nemamo željeznice nego ferate. Ferate iz Malog mista sa brzinama od 10, 20 km na sat i evo, imate danas apel iz Riječke luke. U Riječkoj luci ima tereta, a željeznica kaže da ga ne može prevesti. Radi toga je bivša Vlada Ivice Račana prepoznala taj razvojni projekt, međutim postojeća Vlada je odgodila provođenje modernizacije hrvatskih željeznica. I da konačno privedem raspravu kraju, ustrajući pri ovome, pri racionalnosti pristupa određenom problemu u skladu sa međunarodnom datim mogućnostima selektivni je pristup dobar. Dobro je što je zakonodavac predvidio u članku 22. stavak 2. da se sigurnosni oficir, nazovimo ga tako uvjetno, može obavljati te poslove za više luka određenog lučkog bazena jer bi u protivnom po našoj staroj lošoj praksi ili dobroj praksi bi to znali zlorabiti. Dakle, Klub SDP-a će neovisno o svim primjedbama koje su dijelom i proceduralne naravi glasati za donošenje ovog Zakona. Hvala.
Zahvaljujem se. S ovim smo iscrpili raspravu. Još u ime predlagatelja državni tajnik Branko Bačić, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažene gospođe i gospodo. Ja moram reć nekoliko stvari nakon ove rasprave, a to je da smo zajedno na Odboru za zakonodavstvo raspravljali o samom tekstu ovoga zakona i slažem se da je jako puno amandmana, no u prvom redu ti se amandmani odnose na nomotehničku prirodu. S obzirom da je ovaj Zakon praktično prepisana uredba, a uredba je gotovo u najvećem mogućem dijelu oslonjena na ISPS kodeks. Čini mi se da bi možda netko drugi koji je provodio ovaj tekst s engleskog jezika možda imao još dodatne nove amandmane u samom prijevodu. Tako da stoji činjenica da je možda moglo biti sretniji prijevod, sretnije riješenje. No, to ne znači da zakon je sam po sebi kontradiktoran, jer na to najbolji dokaz je tome postojeća uredba. Naime, ja mogu u ime Ministarstva s potpunom odgovornošću reći da na temelju postojeće uredbe koja nije ispravljena sukladno ovim amandmanima Ureda za zakonodavstvo se u cijelosti provodi sami ISPS kodeks. i mi u ovom trenutku Ministarstvu nemamo problema što se tiče niti izrade procijene sigurnosti pojedinog broda, niti pojedine luke, niti ima problema Hrvatski registar brodova, niti ministarstvo u provedbi same uredbe. Dakle, uredba nije kontradiktorna, jasna je, na taj način će biti jasan i ovaj zakon, dakle nije sporna provedba samoga zakona u smislu materijalnog prava i materijalnih odredaba. A stoji činjenica da je vjerojatno nekakvo sretnije riješenje i prijevoda moglo biti samo po sebi i da bi onda vjerojatno bilo i manje amandmana na sami tekst ovoga zakona. Ali ponavljam, možete pogledati ipak amandmani nomotehničke prirode koji se odnose na drugačiji izričaj, drugačiji pristup samim pojedinim navodima i odredbama po pojedinim člancima. To je jedna stvar. Druga stvar, koju također želim reći. Točno je, mislim da to nije sporno da se ovaj zakon odnosi na i luke na otocima i to manje luke, veće luke, da se odnosi i na marine i da se odnosi na brodogradilišta. Prema tome, ovaj se zakon odnosi u prvom redu na brodove, trgovačke brodove, na luke otvorene za međunarodni promet, ali se odnosi i to piše u samome zakonu i na luke posebne namjene. I mi, u tom dijelu Ministarstvo je kontrolira da se li u lukama posebne namjene održava i provodi ova uredba. Tim više mi smo i jučer održali sastanak Ministarstvo sa ravnateljima lučkih uprava i prije par dana državnih, a jučer baš sa ravnateljima županijskih uprava, sa lučkim kapetanijama i upravo im ovo sve o čemu ja sada vama govorim, ponovo ih upozorili na činjenicu da može doći do blokade luka. i u tom smislu i ove lučice o kojima je bilo riječi na otocima, Vela Luka, Hvar, Korčula, Mali Lošinj itd. smo sa ravnateljima pojedinih lučkih uprava koji u županijskom smislu pokrivaju ove luke smo ih o tome upoznali, i prema njihovim navodima, a što će jasno biti kasnije mora biti certificirano, neće biti nikakvog problema da se ovaj zakon provede, tim više što je dan časni, odnosno jedna osoba u pojedinoj lučkoj upravi će pokrivati više luka, jer bi to na određeni način onda iziskivalo previše velike troškove, a s druge strane ne bi bilo ni opravdano da za svaka ta manja luka otvorena za međunarodni promet praktično ima osobu odgovornu za provedbu ovoga zakona. Prema tome, da zaključim, ne vidim bitnih razloga koji to kontradiktornim čine ovaj zakon, jer sve što sada ministarstvo radi, radi po postojećoj uredbi i provodeći tu uredbu praktično mi nemamo nikakvih problema da u samom egezekuciji same uredbe i ne vidim razloga da bi naime, trebalo onda zbog u prvom redu velikog broja amandmana koji se odnose na nomotehnički sadržaj zakona, trebalo ići u drugo čitanje, dapače trebalo bi ga po meni prihvatiti, jer je najbolji dokaz tome sama uredba. Evo, hvala gospodine predsjedniče.
Zahvaljujem. S ovim smo iscrpili raspravu za današnji dan, i dnevni red za današnji dan. Nastavak je sutra u 10 sati.
Konačni prijedlog zakona o sigurnosnoj zaštiti trgovačkih brodova i luka otvorenih za međunarodni promet, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z br. 60. Prijedlog zakona, rasprava o tekstu Zakona je završena. Amandmane su podnjeli Odbor za pomorstvo, promet i veze i Odbor za zakonodavstvo. Poštovani zasutpnik Pero Kovačević.
Gospodine predsjedniče, u ime Kluba HSP-a tražimo pauzu od 10 minuta jer ne možemo vjerovati da se ovako loš zakonski predmet uopće daje na glasovanje. Moramo se dogovoriti što i kako napraviti.
Poštovani zastupnik Zlatko Tomčić.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče ako mogu skratiti muke da istu pauzu iskoristimo za dva kluba. Pa bih ja molio da ono što je gospođa Ljubica Lalić tražila za Zakon o mirovinskom osiguranju da dobijemo pravu istu stanku koristiti skupa sa Klubom HSP-a. Hvala.
Zahvaljujem, hvala lijepo. Određujem stanku u trajanju od 10 minuta. Dame i gospodo nastavljamo sa radom. Stanku je tražio Klub zastupnika HSP-a i Klub zastupnika HSS-a. Molim poštovanog zastupnika Peru Kovačevića u ime Kluba HSP-a. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolege i kolegice. Klub HSP-a od početka saziva ovoga Sabora, ne čuje se? Od početka saziva ovoga Sabora skreče pozornost Vladi Republike Hrvatske da upućuje u proceduru donošenja konačne prijedloge zakona koji su pravno totalno nedorađeni. Imali smo puno situacija da je Vlada sama na svoje konačne prijedloge zakona koja su sadržali dva ili tri članka. Nakon toga kad smo na sjednicama radnih tijela ovog visokog doma ... [[Govornik se ne razumije]] što to znači, ulagala amandmane pa ako je, bilo je slučajeva da su na dva članka ulagani amandmani sa, tri amandmana ili više situacija. I mi smo to upozoravali konkretno ministricu pravosuđa, državnog tajnika Palarića i druge koji su kao predstavnici Vlade branili takve ... [[Govornik se ne razumije]] i umjesto toga da Vlada shvati kakvu ima pravnu službu u Ministarstvima odnosno u svom Uredu za zakonodavstvo mi u Klubu nismo mogli vjerovati kad smo dobili Prijedlog zakona o sigurnosnoj zaštiti trgovačkih brodova i luka otvorenih za međunarodni promet s Konačnim prijedlogom zakona. To što je u ovome Prijedlogu, Konačnom prijedlogu zakona napravljeno vidljivo je da to nitko nije čitao. Od znači činjenice kad je prevoditelj prevodio konvencije ali prevoditelj je prevodio ... [[Govornik se ne razumije]] vrlo loše zbog činjenice da očito ne razumije stručne izraze koji su jako bitni. Nakon toga je znamo kako ide postupak moralo se to raspraviti i biti bar na kolegiju ministra. Očito da ni tamo to nitko nije čitao. Nakon toga s kolegija ministra po redoslijedu stvari dolazi Vladi i koordinacije raspravljaju i Ured za zakonodavstvo daje mišljenje. Očito da ni tad to nitko nije čitao. Dolazi na sjednicu same Vlade. Očito da ni tad to nitko nije čitao. I to smo dobili. Dobili smo nešto što je nemoguće amandmanima popraviti. To je nemoguće amandmanima popraviti. Evo gospodin Boras zna i članovi Odbora za zakonodavstvo mi smo se svi uhvatili za glavu kad smo vidjeli što smo dobili. To, to, to je za nevjerovati. Ja mislim da student kad bi pisao nakon završetka fakulteta ovaj dio da bi se možda uvela zakonska odredba da mu se oduzme diploma Pravnog fakulteta, da mu se oduzme diploma Pravnog fakulteta. I stoga apeliram prije svega na predsjednika Sabora kao vrhunskog pravnika, gospodu, na Matu Arlovića, sve nas kolege pravnike, profesora Ivu Josipovića i sve vas kolege i kolegice zaustavimo ovaj dio, smijat će nam se ljudi. Smijat će nam se ljudi što mi danas izglasavamo. Ja sam pokušao sad napraviti simulaciju varijantu, to nitko neće znati što će to stajati kad mi izglasamo. Objektivno govoreći. Prema tome kako imamo uredbu koju je bivša Vlada donijela, koja je na snazi, znači nije nam škripac. Imamo jedan dio reguliran. Dajmo napravimo da ovo bude prvo čitanje i da to donesemo na način koji dolikuje, da znamo zašto glasujemo. Mi sad više ne znamo zašto glasujemo kad se uzme broj amandmana i ono što je u tekstu i opet to nije to. Kolega Boras je govorio u ime Odbora za zakonodavstvo, normalno birao je riječi jer ne bi, nije ni znao sam šta bi rekao. Ali ovo je stvarno sramotno, sramotno i za to tražim u ime Kluba HSP-a zaštitimo pravnu struku, zaštitimo dignitet ovaj, visokoga doma. Ako mi budemo na taj način donosili propise što će nam reći profesori Pravnog fakulteta? Što će nam reći studenti? Pa Hrvatski sabor je taj koji uništava pravnu struku. O lektorskim i drugim ne bih govorio, ali ovo, ovo mislim da preko ovakvog zakonskog prijedloga ne možemo prijeći i stoga predlažem razumno u ime zaštite pravne struke, digniteta ovog visokoga doma da ovo bude prvo čitanje zbog činjenice što imamo ... [[Govornik se ne razumije]] Hvala vam lijepa.
Kolegice i kolege kada je ovaj Prijedlog zakona uvršten i raspravljan prije nego što je raspravljan na plenarnoj sjednici Sabora je na Odboru za zakonodavstvo poglavito na Odboru za zakonodavstvo ustanovljeno da postoji neujednačenost pravnih izraza iz, u Prijedlogu zakona koje su rezultat neusklađenosti pravnoga nazivlja jer je u konačnom tekstu Zakona su ugrađene odredbe Solas konvencije, odredbe Međunarodne konvencije o standardima uvježbavanja, izdavanja ovlaštenja i držanje straže pomoraca i Međunarodni kodeks o sigurnom upravljanju. Dakle odredbe tih konvencija su ugrađene u tekst prijedloga ovoga Zakona. Na Odboru za zakonodavstvo je potom zajedno sa predstavnicima ministarstava došlo do ujednačavanja pravnih standarda i pravnih izričaja i normi i one su kao rezultat toga zajedničkoga rada eksperata iz ministarstava i Vlada i Odbora za zakonodavstvo ugrađene u amandmane Odbora za zakonodavstvo i onda ćemo o tome i raspraviti kod amandmana. Ukoliko vi inzistirate da se prijedlog, Konačni prijedlog zakona vrati u redovitu proceduru dakle skine oznaka hitnosti postupka o tome ćemo glasovati pa onda stoga i dajem na glasovanje Prijedlog Kluba HSP-a da se Konačni prijedlog zakona o sigurnosti i zaštiti trgovačkih brodova i luka otvorenih za međunarodni promet za što je usvojena već procedura hitnog postupka i završena rasprava vrati u prvo čitanje. Tko je za ovaj prijedlog zaključka? Hvala lijepa. Nije dobio potrebnu većinu. Molim poštovanog zastupnika ili ćete ovu točku pa ćemo onda ovu, da. Idemo sada na raspravu o amandmanima. Amandmane su podnijeli Odbor za pomorstvo, promet i veze i Odbor za zakonodavstvo. Molim državnog tajnika Branka Bačića, Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka. Idemo prvo prema amandmanima Odbora za zakonodavstvo. Amandman broj, molim? A već ste se spremili prije za pomorstvo? U redu. Onda amandmani Odbora za pomorstvo, promet i veze. Amandman broj 1.
Prihvača se.
Hvala. Postaje sastavni dio Zakona. Amandman broj 2.
Prihvača se uz ispravak. Odbor je predložio izmjenu stavka 5., članka 7. a ona se ustvari odnosi na izmjenu stavka 4., članka 7.
Oprostite nisam.
Prihvača se osim u dijelu koji se odnosi na izmjenu članka 7., stavak 5. Naime Odbor je greškom napravio amandman. Taj dio se odnosi na stavak 4. članka 7.
To je dakle čista nomotehnika. Onda postaje sastavni dio zakona.
Da.
Amandman 3.
Prihvača se.
Hvala. Sastavni dio zakona. Amandman 4.
Ne prihvača se jer je prihvaćen amandmanom broj 10 Odbora za zakonodavstvo o čemu ću kasnije govoriti.
Moramo glasovati jer nema predstavnika ovlaštenoga izvjestitelja Odbora za pomorstvo, promet i veze. Tko je ovaj, za ovaj amandman za kojeg Vlada kaže da je ugrađen u amandman Odbora za zakonodavstvo? Hvala. Nije prihvaćen. Amandman 5.
Prihvača se.
Hvala. Postaje sasatavni dio zakona. Amandman 6.
Prihvaća se.
Hvala. Sastavni dio zakona postaje. Amandman 7.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. I amandman 8?
Prihvača se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Idemo na amandmane Odbora za zakonodavstvo. MOžete li reći?
Mogu da, ako se može. Dakle Vlada prihvača amandmane s time što jedino što u amandmanu broj 5. prihvača se osim izmjene koja se odnosi na stavak 3. članka 6. jer je isti amandman predložio i Odbor za pomorstvo pa je prema tome on već i prihvaćen a odnosi se dakle da, umjesto uprave i pomorstva u Zakonu piše: “nadležna uprava za sigurnost plovidbe”. Dakle prihvačamo samo što je, dakle on je već reguliran prijašnjim prihvaćanjem amandmana Odbora za pomorstvo, promet i veze.
Predsjednik Odbora za zakonodavstvo.
Pa u biti amandman je prihvaćen, suglasan sam.
Inače vi ste gospodine državni tajniče prihvačate 37 amandmana Odbora za zakonodavstvo za koje se nadamo da su ?
Dogovoreni između Ministarstva i
Da, i što je poštovani zastupnik Pero Kovačević ukazivao na [[Upadica: Da.]] one izričaje ..
Ako samo mogu još, ako još mogu nešto dodati naime ovaj Zakon je proistekao iz uredbe koja je, koju je Vlada donijela ranije i taj, ta uredba nije apsolutno u sebi kontradiktorna jer Ministarstvo sukladno ovoj uredbi, postojećoj uredbi koja je još uvijek na snazi provodi sve aktivnosti koje moraju trgovački brodovi i luke otvorene za međunarodni promet provoditi kako 1. srpnja ne bi došlo do blokade s jedne strane trgovačkih brodova, a s druge strane luka otvorenih za međunarodni javni promet. Prema tome mi u Ministarstvu prihvaćamo dakle da je zakon koji je ustvari prepisana uredba mogao biti u nomotehničkom dijelu kvalitetnije sačinjen ali u onom dijelu materijalnome on u cijelosti praktično se već provodi i Ministarstvo provodi nadzor izrade i procjene sigurnosne zaštite i planova sigurnosne zaštite luka i s druge strane hrvatski registar brodova sukladno postojećoj uredbi i sada ovim zakonom ako ga ovaj dom usvoji, ako ga Sabor usvoji dakle onda praktično već i hrvatski registar brodova u cijelosti omogućava kako bi trgovački brodovi Hrvatske države mogli i nakon 1. srpnja kada stupa na snagu ovaj Zakon uplovljavati u strane luke otvorene za međunarodni promet. Hvala gospodine predsjedniče.
Zahvaljujem državni tajniče. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je sa 92 glasa za, 12 protiv donesen Zakon o sigurnosnoj zaštiti trgovačkih brodova i luka otvorenih za međunarodni promet u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima sukladno prijedlogu Odbora za zakonodavstvo. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Ovlašćuje se stručna služba Hrvatskog sabora da obavi redakciju teksta ovog Zakona prije njegove objave u Narodnim novinama. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 104 glasa za usvojen predloženi zaključak. Sad bi još imali samo prije stanke kratko oko nekih izbora i imenovanja i molim predsjednika Odbora Branimira Glavaša da uzme riječ i obrazloži prijedloge.