Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Prosim, da se umirite in zasedete svoja mesta. Hvala lepa. Začenjam 17. sejo državnega zbora Republike Slovenije. Seja je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena poslovnika državnega zbora. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Anton Anderlič, Roberto Battelli, mag. Milan M. Cvikl, Franc [[Feri]] Horvat, Jožef Horvat, Srečko Hvauc, Jožef Jerovšek, Aurelio Juri, Anton Kokalj, Davorin Terčon, Janko Veber in Milenko Ziherl. Na sejo sem vabil predsednika vlade Republike Slovenije, gospoda Janeza Janšo, k 1. točki dnevnega reda, predstavnike vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda, predstavnika državnega sveta Republike Slovenije k 33. točki, ter predstavnika sodnega sveta k 39. točki dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 17. seje državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda je pripravljen skladno z 59. členom poslovnika in ste ga prejeli s sklicem seje dne 12. maja 2006. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena poslovnika državnega zbora. Prehajamo na predlog za umik točke z dnevnega reda. Poslanske skupine SDS, NSi, SLS in DeSUS predlagajo, da se z dnevnega reda umakne predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zadrugah, tretja obravnava. Predlog ste prejeli na klop. Želi besedo predstavnik predlagateljev umika? [[Ne.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] Preden preidemo na glasovanje, prosim poslanke in poslance, da preverijo delovanje glasovalne naprave, in sicer mora na desni strani vložene kartice goreti oranžna lučka. Ugotavljam, da ni pripomb glede glasovalnih naprav, zato prehajamo na odločanje o predlogu za umik navedene točke z dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 48, proti 3. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je predlog za umik sprejet. Predlogov za širitev dnevnega reda nisem prejel, tako predlagam zboru, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem ter s sprejeto spremembo. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 17. seje državnega zbora določen. S tem prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15. uri z obravnavo 1. točke dnevnega reda, to z vprašanji poslank in poslancev.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci in predstavniki vlade! Prosim, da se umirite in zasedete svoja mesta. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 21 poslank in poslancev. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. in drugim odstavkom 245. člena ter 247. člena poslovnika državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik vlade. Zatem bo minister za finance odgovoril na poslansko vprašanje, postavljeno na 16. seji zbora, na katero zaradi odsotnosti ni mogel odgovoriti. Poslanci imajo za postavitev vprašanja na voljo tri minute, predsednik vlade in ministri odgovorijo na vprašanje največ v petih minutah, enako tudi, če je vprašanje postavljeno več ministrom. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja; prosim poslance, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministri: minister za kulturo, dr. Vasko Simoniti, ministrica za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, gospa Marija Lukačič, minister za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo bo odsoten od 16.00 ure dalje, minister za notranje zadeve, dr. Dragutin Mate. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morata predsednik vlade ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor, ki bo objavljen v glasilu državnega zbora. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo državnega zbora. Na klopi ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katera v poslovniškem roku še ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Kot že rečeno, bo na prva tri oziroma prva štiri vprašanja odgovarjal predsednik vlade, gospod Janez Janša. Prva bo poslansko vprašanje predsedniku vlade postavila gospa Majda Širca. Izvolite.
Dober dan, spoštovani prisotni, spoštovani gostje, spoštovani predsednik! Na vas naslavljam vprašanje, ki se nanaša na javni zavod RTV Slovenija. Spoštovani predsednik vlade, sprašujem vas: Kdaj boste znižali RTV prispevek? Hvala za odgovor.
Gospod premier, izvolite.
Hvala za vprašanje. Lep pozdrav vam in vsem ostalim v dvorani! Kot veste, je zakon o RTV Slovenija začel veljati novembra lani in do tega trenutka se je veliko obvez, ki jih zakon nalaga različnim organom in institucijam, predvsem pa Radioteleviziji Slovenija, že izvedlo. Konstituirani so bili kolektivni vodstveni nadzorni organi, tudi glavni individualni so bili izvoljeni oziroma imenovani. Glede tretjega parlamentarnega programa so stekle tehnične priprave za uvedbo tudi nekih poskusnih aktivnosti. Enako je v teku digitalizacija programov, čeprav tukaj nekoliko zamujamo, ne samo zdaj, ampak že nekaj časa. Kar se tiče znižanja RTV prispevka, se ta glede na to, da se po novem zakonu ne usklajujejo več z inflacijo, od dneva, ko je zakon stopil v veljavo, realno znižal za približno odstotek in tudi naprej se bo v skladu s tem dejstvom zniževal, čeprav ne pričakujemo, da bo inflacija večja od te, ki jo imamo danes v prihodnosti. Gre vseeno za zniževanje prispevkov. Prej se je ta prispevek namreč usklajeval z življenjskimi stroški. Tako je tudi ta del zakona v izvajanju, tako kot je pač bilo določeno.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Gospod predsednik, prej se zakon ni usklajeval z inflacijo. Lahko se je, lahko se pa ni. Ampak vendarle, vi govorite o nekem fiktivnem zmanjšanju RTV prispevka, moje položnice govorijo drugače. Moje položnice od leta 2004 dalje govorijo, od aprila, govorijo, da plačujem, plačujemo 2.637,00 SIT. Isto vsoto sem plačala marca 2006, 2.637 SIT. Gospod predsednik v brošuri, ki je nagovarjala sprejetje novega zakona, ste sami zapisali, da bo nov zakon omogočil nižji RTV prispevek. V isti brošuri, ki je imela 16 strani, je bilo kar 15-krat zagotovljeno, da bo zakon prispeval k nižji RTV naročnini. Na teh plakatih, s katerim ste nagovarjali volivke in volivce, kaj piše, gospod predsednik? Za nižji RTV prispevek. Vseskozi ste očitno zavajali in tudi danes, ko govorite o nekem fiktivnem zmanjševanju RTV naročnine. Sporočate nam, da z obljubami niste mislili resno ali morebiti kaj drugače. Še enkrat vas zato sprašujem: "Kdaj boste znižali RTV prispevek, tako kot ste trdili pol leta nazaj?"
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Torej, vsakomur, ki obvlada osnove matematike, je jasno, da če znesek nominalno enak in je inflacija 2-odstotna, plačaš realno manj. Tako ne vem, kako bi to še drugače obrazložil, ker se bolj enostavno pač ne da. Nikoli nismo trdili, da bo prišlo do, ne vem, nekega drastičnega zniževanja tega prispevka. V kampanji pred referendumom, ki je bila izredno vroča, je bilo jasno povedano, da ne bo prišlo do usklajevanja z inflacijo. In organi, ki pač izvajajo zakon, so dolžni izvajati zakon, ne takšne in drugačne brošure in pač rad bi spomnil spoštovano poslanko, da je kampanja za referendum končana končana, in večina volivk in volivcev je zakon podprla.
Hvala. Želite proceduralni predlog? Izvolite.
Seveda, vaš odgovor je zavajajoč in nepopoln, zato bom na osnovi drugega odstavka 246. člena poslovnika zahtevala razpravo, kajti menim, da je šlo za prevaro. Da je šlo za prevaro tudi na osnovi teh obljub in pravzaprav za prevaro, ki vam je, vam, gospod predsednik, precej lastna. Ne gre samo za predreferendumske obljube, gre tudi za predvolitvene obljube, ki jih niste izpeljali. Kaj ste govorili pred volitvami? Govorili ste, da boste napovedali vojno trem znanim K-jem, ampak sedaj ukinjate protikorupcijsko komisijo. In med katere vaše K-je, gospod predsednik, sodi kampanja SDS z vlakom po Sloveniji? Gospod predsednik, ali morebiti davkoplačevalci plačujemo vaše vožnje z vlakom zato, da vaša stranka uvaja že predvolilno kampanjo? In obljubljali ste, tudi tukaj je šlo za zavarjanje glede na realnost, da se bo zaposlovanje v državni upravi za 1% na leto znižalo. Ampak vaši podatki kažejo, da je bilo 1. aprila 2006 zaposlenih 82 oseb več kot prejšnji mesec, in od novembra 2004, kot berem vaše podatke, kar 784 oseb več kot leta 2004. V gospodarstvu v najbolj uspešnih podjetjih nadaljujete svojo kadrovsko čistko, v Delu, Zavarovalnici Triglav, Mercatorju, v Luki Koper, Pošti Slovenije, v Abanki, Interevropi, [[...]]Telekomu itn. [[...]]
Gospa Širca, obrazložitev proceduralnega predloga, prosim!
Uspešni odhajajo, kompatibilni prihajajo. Govorim o diskrepanci, gospod predsednik [[...]]
O odgovoru predsednika vlade na vaše poslansko vprašanje, bodite korektni!
Govorim o diskrepanci med obljubljenim in med realnim in to volivke in volivci in občani in občanke morajo vedeti. Poleg tega, da sprašujem tudi, med katere K-je spada odziv vašega kabineta na pisno [[...]]
Drugi opomin, gospa Širca. Razložite proceduralni predlog glede odgovora premiera na vaše poslansko vprašanje.
Ali lahko mi ustavite sekunde, prosim? Mi lahko ustavite čas, prosim. Imam obrazložitev svojega proceduralnega vprašanja, ki temelji na podmeni, da predsednik nekaj obljublja, potem je pa realnost drugačna, tako kot pri RTV prispevku, tudi drugje.
No, dajte no. Držite se poslovnika. [[...]] [[Smeh.]] [[...]]
In med katere K-je [[...]]In med katere K-je [[...]]
No dajte, izvolite, izvolite še.
In med katere K-je, prosim, gospod predsednik, spada odziv vašega kabineta na pismo kardinala Rodeta, ki se očitno zavzema za interese italijanske gradbenega podjetja Grasseto. Pred volitvami ste, gospod predsednik, trdili, da se lahko štipendije povišajo za 100% citiram vaše izjave - danes pa v vladnih reformah beremo o uvodebi šolnin. Hkrati pa minister Zver obljublja državno financiranje verskih šol, da ne govorim o obljubah v zdravstvu in skrajšanju čakalnih dob, ki se ve [[...]]
Hvala lepa. Jaz bi prosil, spoštovane poslanke in poslance, da nihče več tako nesramno ne izkorišča možnosti govora, ki mu jo daje poslovnik. Drugi bo poslansko vprašanje postavil gospod Bojan Kontič oziroma dovolite gospod Kontič, še trenutek. O predlogu poslanke gospe Majde Širca, da državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika vlade na njeno poslansko vprašanje, bo državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Izvolite, gospod Kontič, sedaj imate vi besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani ministri, predsednik vlade! Pred časom je kirurg dr. Erik Brecelj šokiral slovensko javnost s pismom, v katerem je predstavil dejansko stanje in stiske osebja na Onkološkem inštitutu. Sprožil je javni protest zaposlenih in bolnikov in tudi vseh drugih, ki se zavedajo oziroma se zavedamo nujnostjo odprave vzrokov tega nezadovoljstva, da ne rečem ogorčenja. Zapleti v postopku javnega razpisa za dobavo in montažo operacijskih miz opozarjajo na slabosti sedanje ureditve javnega naročanja, s katero smo sicer želeli odpraviti nered in nepravilnosti v postopkih naročanja. Zapleti pri nabavi operacijskih miz so posebej občutljivi, kajti vsaka zamuda je lahko usodna za bolnike, ki čakajo na operativni poseg. V želji poiskati [[...]] [[Nemir v dvorani.]] Gospod predsednik, še vodite sejo? V želji poiskati izhod iz nastalih težav se je angažiral tudi predsednik države, ki je na vprašanje oziroma ugotovitev novinarke Dela, da je dosedanjega zatiskanja oči pred težavami torej konec, dejal: "Večkrat je bilo slišati, da z razpisi v zdravstvu nekaj ni v redu, da so usmerjeni ali da za njimi tičijo določeni interesi, provizije. Težko je ukrepati, ker ni dokazov za to, a mislim, da smo tokrat tako usmerili pozornost na nastale razmere, da ponavljanje dosedanje prakse ne bo mogoče." Minister za zdravje je na revizijsko komisijo, na žalost šele po intervenciji predsednika države, naslovil predlog za odpravo ustavitve postopka javnega naročanja. Vse to je sicer res ukrepanje v nuji, je pa hkrati ukrepanje v dobro bolnikom, ki sedaj nemočni in razočarani čakajo na dokončanje postopka, ki jim bo omogočil morda še pravočasen operativni poseg. Kot v posmeh vsem tem težavam pa lahko v javnih medijih zasledimo, da je skoraj istočasno obrambno ministrstvo tajno ter, seveda, brez javnega razpisa kupilo operacijsko mizo. Spoštovani gospod predsednik vlade! Odločitev revizijske komisije je znana, niso pa nam znana stališča vlade do urgentne rešitve tega vprašanja, zato vas v imenu poslanske skupine Socialnih demokratov sprašujem: Kaj je doslej storila vlada za pravočasno nabavo operacijskih miz? Ali vlada pripravlja predloge, ki bi v bodoče omogočili nepotrebno zavlačevanje, kateremu smo bili priča v tem primeru?
Hvala. Gospod premier, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Lahko bi rekli, da ima že brado, tudi ne odgovarjam prvič na podobno vprašanje. Kaj je vlada storila? Vlada je storila vse, kar lahko naredi v okviru zakona, ki pač velja, in v okviru postopkov, ki so predpisani s proceduro. Se pa zgodba ni začela s to vlado. Že v času prejšnje vlade sta padla dva razpisa na isto temo in seveda zakon, po katerem je ministrstvo za zdravje lani objavilo novi razpis, ponovni razpis, je tudi že kar nekaj let v veljavi. In ta zakon ni dober, je preveč kompliciran, omogoča vrtenje v krogu in omogoča, da se postopki zavlačujejo tudi tam, kjer gre, lahko bi rekli, za dejansko nujne potrebe ljudi. Edina odgovornost te vlade, ki jo seveda prevzemam, je, da te zakonodaje doslej še nismo spremenili. Je v zaključni fazi obsežna spremembe za zakonodajo o javnem naročanju, gre za zahteven projekt. Žal moram povedati, da tisti, ki so ta zakon pripravili in spravili v veljavo, zagotovo niso prispevali k razvoju in gospodarski in družbeni rasti v Sloveniji v zadnjih letih. Zakon ne omogoča večje transparentnosti, ampak omogoča ravno obratno in to na ta način, da na koncu nihče ni kriv tudi, če se zgodijo velike nepravilnosti. Problemi s tem zakonom niso samo na področju medicinske opreme oziroma zdravstva, ampak so praktično povsod. Jaz upam, da boste v kratkem dobili spremembo te zakonodaje na klop, in tudi upam, da jo bomo, potem čim prej spravili skozi proceduro. Kar se tiče nakupa opreme, medicinske opreme za Slovensko vojsko je bila ta operacijska miza kupljena v sklopu vojaške bolnišnice. Kolikor vem, praktično vse države članice Nata vojaško opremo nabavljamo brez javnih razpisov tako, da tukaj Slovenija ni nikakršna izjema, tudi če bi bila, ta vlada ni spreminjala zakonodaje, dela na podlagi zakonov, ki so bili sprejeti v prejšnjih mandatih, in zaradi tega teh dveh primerov neposredno ni možno primerjati. Je pa ta primerjava vseeno uporabna, ravno zaradi tega, ker osvetli absurdnost neke situacije, ko je pač neko stvar možno nabaviti brez javnega razpisa, čeprav je urgentno, ne rabiš ali pa jo manj urgentno rabiš, drugje pa, ko nekaj zelo urgentno rabiš, pa tega ni možno. Teh absurdov je bilo še več, podedovali smo jih mnogo več, nekatere smo odpravili. Recimo, do našega mandata je bilo možno brez javnega razpisa nabaviti oziroma kupiti potne liste, osebne izkaznice, nalepke za avtomobile celo, brez javnega razpisa, ni pa bilo možno kupiti operacijskih miz ali pa druge nujne medicinske opreme tudi ne v nekih izrednih pogojih. Tudi ta ukrep, ki ga je predlagal predsednik države v tej fazi postopka pravno ni možen, ministrstvo je vseeno poskusilo, revizijska komisija je to zavrnila. Naj povem tudi to, da revizijske komisije, ki je odločala, ni imenoval ta parlament, je še v stari sestavi. Ali je odločala prav ali ne, jaz se v to ne morem spuščati, zagotovo pa mnogokrat pri teh postopkih ne gre za življenjske odločitve, gre enostavno za slednje nekim predpisom, ki so včasih dejansko napisani tako, da omogočajo, kot sem že prej povedal, vrtenje v krogu, neodločanje namesto odločanja in da tistemu, ki pač to bolj pozna, tudi če ne izpolnjuje nikakršnih pogojev, na koncu omogoča neke profite, ker se pač pogajajo za to, da tisti, ki pogoj izpolnjuje zato da ne izgublja na času, potem običajno da kakšno koncesijo. Na te primere smo naleteli in, žal, priznam, smo se morda nekoliko pozno lotili korenite spremembe zakonodaje.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Situacija je dejansko zelo zapletena. Jaz mislim, gospod predsednik vlade, da bo počasi potrebno prenehati s tem, kaj je počela prejšnja vlada. Leto in pol imamo novo vlado in leto in pol mora ta vlada upravljati z dediščino, tudi če je slaba po vaši oceni in morda zadeve spreminjati. Po moji oceni pri tej nabavi operacijskih miz gre za neke vrste nezaupnico ministrstvu za zdravje, ne vem natančnega odgovora, ampak mislim, da če bi pravočasno ukrepali, da bi ti zapleti sicer lahko bili, bi pa bili v tem času že odpravljeni. V tem trenutku ne poznam tudi rešitve. Revizijska komisija je sprejela sklep, je odločila in sedaj je na potezi naročnik, torej ministrstvo za zdravje. Zanima me: Kako bo ministrstvo, ki je seveda znotraj vaše vlade, ukrepalo v bližnji prihodnosti? Seveda bo potrebno, se strinjam z vami, zakonodajo spremeniti v prid temu, da se takšnim situacijam izognemo in da se izognemo pritožbam v nedogled, seveda bomo pa hkrati pri tem morali paziti na to, da bo v zakonodaji tudi varovalka, ki bo preprečila samovoljo tudi naročnikov in izbiro mimo pravil dobrega gospodarjenja s sredstvi davkoplačevalcev. Zanima me predvsem: Kako bo vlada v tem primeru ukrepala danes oziroma v naslednjih dneh v povezavi z operacijskimi mizami, o katerih govorimo?
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala lepa tudi za to dodatno vprašanje. Zdaj, kar se tiče odgovornosti, to ni govorjenje na pamet. Pri tem konkretnem primeru je možno povsem jasno porazdeliti odgovornost in to brez tega, da bi karkoli zamegljevali. Dejstvo je, da je zakonodaja, ki je v veljavi, bila sprejeta prej, ni je predlagala ta vlada, ni je sprejel ta parlament in to je v tem primeru ključna težava. Tudi v prejšnjem mandatu sta za isto stvar že padla dva razpisa na isto temo, nikogar to očitno ni zdramilo - pa tudi drugi podobni primeri so bili na drugih področjih -, da bi predlagal spremembo. Naša odgovornost je v tem, da tega že nismo naredili. Olajševalna okoliščina je dejstvo, da gre za komplicirano stvar, da ne gre samo za ta problem, ki je omogočil ta zaplet, ampak tudi za številne druge, ki jih je treba rešiti, in da je potrebno nekaj časa za to, da se predlog spremembe dobro pripravi in tudi uskladi. Strinjam se z vami, da je ključno v tem trenutku, kaj se bo dogajalo naprej. Na podlagi te odločitve državne revizijske komisije je zdaj nastopila naslednja faza, to je uporaba postopka s pogajanji. Jaz upam, da bo to pripeljalo do neke končne izbire, na katero ne bo spet tisoč pritožb, in da bodo lahko končno bolniki dobili ustrezen tretma tudi, kar se tiče ustrezne opreme. Absurdno je, da ne gre za pomanjkanje denarja, ne gre za pomanjkanje ljudi, gre enostavno za birokratsko oviro, bi lahko temu rekli, ki je kriva za to, da standard teh storitev, ki jih mora v zdravstvu nuditi onkološki inštitut, ni že zdavnaj na višji ravni. Tako, da kar se tega tiče, moram reči tudi to, da kirurg, ki je opozoril na to stanje s tem dramatičnim pismom, je naredil dobro delo. Ker ne gre samo za to, da se vpliva na vlado ali pa na ministra, ki je itak seznanjen s tem problemom in se je z njim vseskozi spopadal, ampak tudi na širšo javnost, da se ne bo več nasedalo enostavni trditvi, neka stvar je na javnem razpisu in zaradi tega je vse v redu, prav, učinkovito, dobro. Ne, ne gre za to. Velikokrat so pač razpisi samo zamegljevanje, prelaganje odgovornosti na neko imaginarno komisijo.
Hvala. Naslednji bo poslansko vprašanje v imenu svoje poslanske skupine postavil gospod Sašo Peče. Prosim.
Spoštovani prisotni! Minister za finance je ob nastopu svoje funkcije dejal, da bo svoj del aktivnosti, nalog in obveznosti podvrgel cilju izpolnjevanja konvergenčnih kriterijev. Prav tako je ob tem treba poudariti, da je v zameno za izpolnjevanje teh kriterijev zanemarjal, po moji oceni, skorajda pomembnejši del njegovega delokroga, to je tako imenovane fiskalne politike, in je nalogo davčne politike prepustil popolnoma drugim, po moji oceni napačnim organom v okviru naše države. Zato smo danes, in kar je mnogo bolj boleče, bomo v prihodnje državljanke in državljani podvrženi novim davkom, predvsem pa višjim davkom. Rad bi spregovoril o obdobju od leta 2002 naprej, ko je določen krog slovenskih makroekonomistov, predvsem tistih, ki so obdajali sedanjo vlado, govorilo, v povezavi z evrom, inflacijo, predvsem v obliki rešitve fiksnega tečaja. Vesel sem, da takratna oziroma prejšnja vlada tej politiki ni sledila, ampak je sledila drugačni politiki; politiki, ki je izkazovala prestrukturiranje proračuna v določenem delu, nadzoru cen storitev javnega sektorja, predvsem pa v smislu zaviranja rasti odhodkov proračuna. V povezavi s tem bi vas rad vprašal, glede na odločitev Evropske komisije in Evropske centralne banke, da je Slovenija povabljena tudi v monetarno unijo oziroma v krog tistih držav, v katerih bomo lahko v bodoče plačevali z evri, in sicer, da se ta krog prične v obdobju 2007. Dejstvo je, da evro lahko prinese večjo stabilnost in iz tega naslova pozdravljam odločitev te vlade in odločitev prejšnje vlade, ki sta omogočili to zadevo. Po drugi strani pa sem prepričan, da je obstoječa vlada Republike Slovenije naredila premalo za zaščito iz naslova nevarnosti, ki prihajajo s strani evra, predvsem zaradi dejstva, da evro po eni strani prinaša večjo stabilnost, po drugi strani pa nakazuje oziroma povečuje možne napake v makro politiki. In glede na to, da ste v dosedanjem obdobju premaknili izvajanje reform, predvsem tistih, ki bodo povzročile, če se bodo začele izvajati, če se bo začel izvajati vaš program, da se bomo odmaknili od konvergenčnih kriterijev, predvsem pa, da bo prišlo do nenadzorovanega dviga cen, kar je, žal, v interesu tako nekaterih mednarodnih kot tudi domačih lobijev, prišlo do hkratnega povečanja javne porabe in s tem do povišanja cen, kar seveda pomeni smrt oziroma katastrofo za konkurenčnost. Ob tem naj spomnim, da je evro lahko ugoden le za tiste države, ki spodbujajo konkurenčnost oziroma je njihovo gospodarstvo konkurenčno. In v dani situaciji le tri države Evropske unije izpolnjujejo konvergenčne kriterije. Slovenija je zaenkrat med njimi, zato me zanima, gospod predsednik: Kaj boste storili v smislu ohranitve vrednosti življenja Slovenk in Slovencev? Hvala.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala za vprašanje. Zagotovo je uvedba evra eden od korakov, ki bodo dolgoročno zagotovili Sloveniji večjo makroekonomsko stabilnost, kot bi jo lahko zagotovili brez prevzemanja evropske valute. Naj povem tudi to, da prevzem evra ni nekaj, kar je za nove članice EU izbira, to je obveza. Ko smo se odločili, da stopimo v EU, ko smo na referendumu glasovali za to, smo vedeli, da bomo morali uvesti evropsko valuto. To novim članicam ni bilo prepuščeno na izbiro, tako kot nekaterim starim, recimo Danski ali Veliki Britaniji, ampak je to obveza in je samo vprašanje časa tudi za vseh ostalih 9, ki teh kriterijev niso izpolnili, kdaj se bo to zgodilo. In prej se seveda zgodi, prej je država dokazala, da ima stabilno makroekonomsko okolje. In s tega vidika je ta korak za Slovenijo izjemno pomemben. Ima poleg neposrednih koristnih oziroma dobrih gospodarskih učinkov tudi posredne, ki so včasih še pomembnejši. Mislim, da je Slovenija v zadnjih dneh bila v svetovnih medijih omenjena prvič po osamosvojitvi zelo velikokrat na uglednih mestih, se je povečala njena razpoznavnost, bistveno bolj kot, recimo, takrat ko smo vstopali v Evropsko zvezo ali Nato. Takrat smo bili v skupini 10 držav. Slovenijo se je omenjalo skupaj z drugimi, nikoli na prvem mestu. Sedaj smo edini, ki smo izpolnili te kriterije in to je dober pokazatelj. Tudi ocene tveganja, ki so pomembne za tuje vlagatelje, so se izboljšale za Slovenijo takoj potem, ko sta Evropska centralna banka in Evropska komisija objavili ugodna konvergenčna poročila. S tega vidika mislim, da ni nikakršnih bojazni, da bi gledano v neko prihodnost, ki jo lahko projeciramo, ki si jo lahko zamislimo, kakorkoli ogrozilo standard v Sloveniji; prej seveda nasprotno. Zaradi evra tudi nismo odložili kakšnih reform, niti ne bo vlada sedaj spremenila svoje politike do, ne vem, nadzora cen v tistem malem segmentu, kjer jih vlada še kontrolira. Verjamemo, da se bo povečal pritisk v tem smislu, češ, sedaj so kriteriji izpolnjeni, sedaj ni več razlogov za to, da se cene zadržujejo, vendar ima vlada na to zelo jasen odgovor. Znižala se je tudi inflacija. Imamo najnižjo inflacijo v zgodovini doslej in ni nikakršnih potreb po tem, da se cene indeksirajo tako, kot so se v preteklosti: inflacija, pa še malo - za vsak slučaj. Tudi s samo tehnično zamenjavo valute ne bi smelo biti večjih problemov. Slovenija že ima takšno izkušnjo izpred 15 let. Izvedli smo jo v težjih okoliščinah in ni povzročila nobenih resnejših zapletov. Tudi sedaj se vlada in Banka Slovenije na to zelo resno pripravljata. Mislim, da se tudi slovenska javnost, državljanke in državljani, na ta korak pripravljajo resno, odgovorno, tudi z nekim pozitivnim pričakovanjem. Bojazen pred tem, da bi uvedba evra enostavno povzročila visoke dvige cen, je po mojem mnenju neutemeljena. Nobeno podražitev ni možno ali pa ne bo možno argumentirati z zamenjavo valute. Neka stvar je pač vredna toliko, kot je vredna, ne glede na to, v kateri valuti jo plačaš. Tudi tolar je bil v tem času, ko smo bili v čakalnici za evro, izjemno stabilen, tako da, kar se tega tiče, ni bilo negativnih ali pa ni možno se izgovarjati na kakšne negativne psihološke vplive. Tudi dvojno označevanje cen bo dovolj dolgo, da bodo poleg inšpekcijske tudi ljudje sami kontrolirali, še posebej tiste manjše cene, kjer obstaja največja bojazen, da bi prihajalo do zaokroževanja navzgor. Tako dejansko mislim, da je [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]naredila s prevzemom evra velik korak, da bo naredila.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Peče.
Zdaj upam, da ne bo zamere, gospod Janša, gospod predsednik, ampak ocenjujem, da ekonomsko-monetarnega znanja res nimate ravno veliko, posebej na podlagi vašega odgovora. Jaz sem vas spraševal o ukrepih za okrepitev slovenskega živeža, kajti dejstvo je in zelo žalostno dejstvo, da kljub temu, da nas prikazujete kot izjemno uspešno državo, bo Slovenija s povprečno plačo 750 evrov najrevnejši član v okviru te nove bogate družbe. In v tem smislu sem vas vprašal, kako bomo povečali, kako bomo izkoristili možnosti, ki nam jih prinaša evro. Po drugi strani pa mi seveda odgovarjate, da nad tem niste zaskrbljeni, da ne bo prišlo do nobenih resnih premikov, da vlada tudi ne bo spremenila svoje politike. Pa naj vas s tega mesta seznanim - in žal mi je, da vas niso seznanili vaši strokovnjaki -, po drugi strani sem pa vesel, glede na to, da so vaši strokovni sodelavci s tega področja ravno leta 2005 nasprotovali oziroma - se opravičujem - predlagali drugačen koncept enotnega tečaja, kar bi se izkazalo v obliki 750 tisoč novih brezposelnih v tistem letu. Ampak, dovolite, da povem, kam nas bo pripeljalo po vsej verjetnosti, na kar nas opozarjajo tudi Evropska komisija in evropske finančne institucije, ki nas opozarjajo, naj ne bomo evforični ob uvedbi evra. Dejstvo je namreč, da bo, bojim se, če ne boste prikazali ukrepov, kako to prepričati, prišlo do nenadzorovanih podražitev, proračunsko popuščanje se nakazuje skozi obljube vlade Republik Slovenije, prav tako povečanje proračunske porabe, kar bo seveda predvsem kritično za izvoznike. Nadalje pa so seveda štirje elementi, ki so bili v preteklosti že sprejeti, a žal kontraelementa oziroma kontraukrepa, ki bi ga pričakovali od kredibilne, predvsem pa od vlade, ki se zaveda, v kaj se naša država spušča v tem ranem obdobju, so: Prvič, vprašanje pokojninske reforme. Kot veste, je v nasprotju s povečanjem proračunske porabe. Proračunska poraba je eden izmed glavnih instrumentov za ohranjanje konkurenčnosti in stabilnosti uravnavanja konvergenčnih kriterijev. Nadalje veste, da prelagate obveznosti za izgradnjo cest, kar je prav tako smrt po moji oceni [[...]] [[Izklop.]] [[...]]
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Torej, bom prebral vprašanje, kot ste ga postavili, da ne bo kakšne pomote. Smo ga dobili tudi pisno. Glasi se takole: Na podlagi poročila Evropske komisije o pristopu Slovenije k tako imenovani monetarni uniji, vlado sprašuje: Kakšni so oziroma ali so pravilni kakršnikoli ukrepi glede ohranjanja vrednosti nacionalne valute in s tem cen blaga in storitev v povezavi z nadzorom stabilnosti konvergentnih kriterijev? Treba je precej iznajdljivosti, da to vprašanje razumeš. Z uvedbo evra bo seveda evro naša nacionalna valuta, zagotovo, od takrat naprej bomo seveda tudi mi odgovorni za stabilnost te valute kot del evropske monetarne unije, kar pomeni seveda, da konvergenčni kriteriji, ki smo jih morali zdaj doseči, niso nekaj, kar je enostavno mimo, ampak bo moralo enostavno ostati v teh okvirjih. Deloma se to povezuje tudi z evropskim paktom stabilnosti in rasti in Slovenija je ena od ne tako velikega števila evropskih držav, ki izpolnjuje te kriterije. Tako se bo treba počasi navaditi, da bo evro tudi slovenska nacionalna valuta in 1. januar 2007 bo to dokončno dejstvo.
Hvala. Izvolite, želite proceduralni predlog?
Uveljavljam pravice iz naslova 246. člena poslovnika državnega zbora. Poglejte, gospod Janša, predsednik vlade, tokrat se obračam na vas, spoštovane poslanke in poslanci, kajti vi boste jutri odločali, ali je vredno o prihodnosti monetarnega sistema v okviru naše države in v okviru Evropske unije spregovoriti in nameniti urico, mogoče urico in pol vašega dragocenega časa. Dejstvo pa je, da je pokojninska reforma, takšna kot je, v danem sistemu zasnovana v nasprotju z dolgoročnim uveljavljanjem oziroma ohranjanjem normativov konvergenčnih kriterijev. Prvič, na tem področju bomo morali nekaj spremeniti. Drugič, predlaganje obveznosti za gradnjo cest - vsi vemo, da smo v tem mandatu na bodoča leta, na prihodnost preložili kar nekaj tisoč milijard slovenskih tolarjev obveznosti, tudi to bo izničilo tako imenovano prestrukturiranje javnih financ v okviru naše države. Tretjič, povečanje sredstev za lokalne skupnosti. Tudi to je bilo storjeno na predlog vlade Republike Slovenije v tem mandatu. In tudi to je v nasprotju oziroma vlada Republike Slovenije ni prikazala ukrepov, kako zagotoviti po drugi strani najsibo tampone za tovrstna sredstva. In na koncu, nemenjalni sektor, kjer moramo priznati vsi skupaj in kljub temu da zasledujemo isti cilj je dejstvo, da v njemu ni ne nadzora in ne konkurence, kar z drugimi besedami pomeni, da se bodo pritiski oziroma povečevali pritiski na cene. Že danes vemo za pritiske na cene na področju elektrike, vode in komunalnih storitev, in kot sem v uvodu povedal, spoštovani gospodje in gospe in ne nazadnje tudi člani vlade, dejstvo je, da je hkratno povečanje javne porabe in povišanje cen katastrofalno za slovensko konkurenčnost. In zaradi nizke rasti bomo, žal, v kolikor se s tem ne bomo odgovorneje, predvsem pa vlada Republike Slovenije, spoprijeli v tej naši državi, bomo prisiljeni ponovno preiti v tisti obdobje prekomernega zadolževanja za pokrivanje svojih proračunov; ob tem pa, ob premajhni produktivnosti le-to nadomeščati z dvigom cen, kako pridemo do osnovne inflacijske spirale, ki z drugimi besedami zopet pomeni, da Slovenija iz naslova evra, ki bi po eni strani omogočal kvalitetnejše življenje, predvsem pa to, da bi slovenski državljani in državljanke dosegali višje plače, se bomo srečali s tem, da bomo ena od skoraj desetih članic Evropske unije, ki skozi evro ne bo dobivala bonitete, ampak bo evro predrago plačala. Predlagam oziroma prosim vas, da jutri v okviru točke glasovanj podprete predlog Nacionalne stranke, da o tem spregovorimo v državnem zboru. Po moji oceni smo o tej bojazni, jaz govorim izključno o bojazni, dolžni spregovoriti in če se vlada Republike Slovenije ne zaveda obdobja, ki je pred nami, pokažimo, da se tega obdobja zavedamo vsaj mi. Hvala.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Saša Pečeta, da državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanju. Četrti bo poslansko vprašanje predsedniku vlade postavil gospod Jože Tanko. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem, še posebej predsedniku vlade. 16. maja je Slovenija doživela veliko priznanje, saj sta Evropska komisija in Evropska centralna banka ocenili, da Slovenija kot edina izmed trinajstih novih pristopnic izpolnjuje izredno zahtevne konvergenčne kriterije za prevzem evra. Res, da smo tako poročilo upravičeno pričakovali, saj smo spremljali kriterije in tudi poznali podatke, ki so podlaga za gornji odločitvi, vendar pa je ob tem kljub temu le potrebno posebej poudariti, da se to ni zgodilo samo, in da sta narodna banka in predvsem vlada opravili izjemno delo. Primerjalni pregled predpisanih kriterijev pokaže, da ne dosegamo niti polovico dovoljenih 60% javnega dolga, prav tako je 1,8% javnofinančni primanjkljaj precej nižji od dovoljenih 3%, podobno je tudi pri obrestni meri: imamo 3,77%, dovoljena pa je 5,9%. Najzahtevnejša naloga nas je čakala na področju inflacije, saj smo se morali spustiti pod mejo 2,6%. Ta vlada je podedovala 4,1% inflacijo in nekaj več kot v letu dni jo je uspelo znižati na 2,3%. Torej je znižanje kar 44%. In to kljub temu da smo bili pod velikim udarom rasti cen energentov. S temi kazalci je Slovenija boljša od marsikatere, tudi stare članice Evropske unije. Pa tudi sicer je ta vlada poleg inflacije izboljšala tudi vse ostale konvergenčne kazalce, ki jih je podedovala od prejšnje vlade, in to kaže, da so bile kritike te vlade izrečene s strani nekaterih ekonomistov, ki so postali predvsem obrekljivi politiki, neutemeljene in neupravičene in izrečene predvsem zaradi tega, da bi se vzbujali dvomi v javnosti, da bi se rušilo zaupanje v vlado in koalicijo, da bi dobili ustrezno pozicijo v medijih in tudi zaradi tega so verjetno 16. maja vsi te rezultati dela vlade v glavnem prezrli, hvalili svojo preteklost in pa delili opozorila za prihodnost. Spoštovani predsednik vlade! Zanima me vaša ocena pomena konvergenčnega poročila o pripravljenosti Slovenije na prevzem evra kot lastne valute? Zanima me tudi: Kako bo to po vašem mnenju prispevalo k še večji učinkovitosti slovenskega gospodarstva? Kje so morebitne pasti in katere bodo glavne naloge vlade Republike Slovenije po prevzemu evra? Zanima me tudi: Kako ocenjujete potek tehničnih priprav in operativno pripravljenost vlade na prevzem evra s 1.1.2007?
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala tudi za to vprašanje. Deloma sem na nekatere stvari že odgovoril vašemu poslanskemu kolegu. Vesel sem, da je iz tega vprašanja, ki ste ga postavili, moč razumeti dejstvo, da smo dobili pozitivno poročilo tako Evropske komisije kot Evropske centralne banke. Iz prejšnjega vprašanja smo skoraj razumeli, da smo dobili negativno poročilo. Če je bilo stanje dejansko takšno, kot ga je navajal gospod Peče, potem ne bi dobili pozitivnega poročila. Strinjam se s tem, da je zelo pomembno, da je Slovenija sedaj dosegla ta cilj, bilo že na samem začetku leta 2004, ko se je že prejšnja vlada - in to smo ob prejetju teh dveh poročil tudi pošteno priznali - sprejela odločitev, da gre v čakalnico za evro, relativno hitro, praktično takoj po vstopu v Evropsko unijo, in tista odločitev se je sedaj izkazala za pravilno. Vendar pa je bilo v tem času slabih dveh let strti nekatere težke orehe, najtežji, kar ste sami ugotovili, je bila inflacija. To, da je Slovenija v tem času uspela znižati inflacijo, kljub temu da so v tem času zelo rasle cene energentov oziroma naftnih derivatov, ki bistveno bolj vplivajo na inflacijo v majhnih ekonomijah ali pa v revnejših ekonomijah, kjer ljudje dajo večji del svoje plače za bencin kot pa v bogatejših, je to še poseben uspeh. Ne smemo pozabiti, da nismo bili edini, tri države, tudi Litva in Estonija sta istočasno vstopili v čakalnico za evro, najavili prevzem skupne evropske valute s 1. januarjem 2007, vendar je Estonija že v lanskem letu od tega načrta sama odstopila, ker se je inflacija bistveno dvignila tudi ali pa v veliki meri tudi zaradi dvigovanja cen nafte, Litva pa je inflacijski kriterij zgrešila za slabi 2 desetinski, kar seveda pomeni, da so bila merila izredno stroga, da se ni gledalo skozi prste, da je tako Evropska centralna banka kot tudi Evropska komisija tukaj sprejela neko odločitev, da se bo striktno vztrajalo na izpolnjevanju kriterijev. To ni taka običajna politika znotraj EU, tokrat je bila uporabljena, iz tega je možno zaključiti marsikaj, vendar je to pač tema za neko drugo širšo razpravo. Za nas je pomembno, da smo ta kriterij izpolnili. Sedaj, kakšne so posledice poleg teh, ki sem jih že navajal; recimo, mednarodna bonitetna hiša standarda INPUR je naslednji dan po objavi obeh poročil, se pravi 17. maja letos, boniteto Republike Slovenije z A minus spremenila v AA se pravi v višji razred, kar je pač še eden zelo jasnih pokazateljev, kako je mednarodna skupnost to dejstvo sprejela. Hkrati z objavami v mednarodnih medijih je seveda Slovenija s tem naredila nek korak, ki ga na noben drugačen način ne bi mogla, lahko bi, ne vem kakšen del proračuna dali za reklamo - vsi bi vedeli, da je to reklama. To, kar se je zgodilo s konvergenčnimi poročili, pač je ugotovitev dejanskega stanja. In bolj kot samo dejstvo, da smo izpolnili pogoje, je za nas pomembno, da so ti kriteriji odraz neke realne slike v Sloveniji, ki se je izboljšala. Ne nazadnje je Slovenija v zadnjih dveh letih odkar smo v Evropski uniji, prerasla tudi v povprečju z 79% povprečja po kupni moči Evropske unije, smo šli na 81%. In če želimo ta tempo še pospešiti in ostati znotraj maastrichtskih kriterijev, kar je naš cilj - tudi potem, ko evro prevzamemo - je nekatere strukturne reforme nujno izvesti, nekatere pa dokončati. Na del tega opozarja tudi konvergenčno poročilo Evropske komisije. Vlada je to vzela resno, zato je to poročilo hkrati nadaljnja spodbuda k dosledni izpeljavi reform, tako kot so zastavljene.
Hvala lepa. Na 16. seji državnega zbora je poslanec Miro Petek postavil poslansko vprašanje ministru za finance, dr. Andreju Bajuku. Ker minister na seji ni bil prisoten, je poslanec zahteval ustni odgovor na naslednji seji zbora. Tako dajem besedo ministru, da odgovori na vprašanje, in sicer vprašanje Mira Petka glede ukrepov za preprečevanje pranja denarja v slovenskih bankah. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Odgovarjam na vprašanje spoštovanega poslanca gospoda Mira Petka, in sicer: Kaj bo vlada naredila, da bomo uredili očitna še vedno odprta vprašanja, ki zelo težijo slovensko javnost, kar se tiče preprečevanja pranja denarja? Naj na to rečem, da v okviru ministrstva za finance deluje tako imenovan organ v sestavi, urad Republike Slovenije za preprečevanje pranja denarja. Evropska komisija je decembra 2004, se pravi, nekaj tednov po tem, ko je ta vlada prevzela svoje odgovornosti, je nek poseben odbor Sveta Evrope za ocenjevanje ukrepov odkrivanja in preprečevanja pranja denarja, tako imenovani "Moneyval", pričel s tretjim ocenjevanjem Slovenije na področju preprečevanja pranja denarja. Ta ocena nam je bila posredovana junija leta 2005. Takoj smo stopili v stik z uradom za preprečevanje pranja denarja, ki je pripravil akcijski načrt za odpravo teh pomanjkljivosti, ki pa niso takšne, kot morda zveni. Namreč, v zvezi z 49 mednarodnimi standardi je bila ocenjena 17-krat z oceno "skladno", 21-krat z oceno "v večji meri skladno", 7-krat z oceno "delno skladno", samo 4-krat pa z "neskladno". Naj povem še to, da v teh štirih primerih ne gre za bančni sistem, temveč za transakcije izven bančnega nadzora, gre za področje nadzora nefinančnih institucij. 3. novembra 2005 je vlada sprejela akcijski načrt. Trenutno se pripravlja tudi nov zakon, ki bo v slovensko zakonodajo uvedel novo 3. direktivo sveta, kar se tiče preprečevanja pranja denarja. Upamo, da bo do tega prišlo relativno kmalu. Še letos moramo uskladiti slovensko zakonodajo z navedeno direktivo EU, do decembra 2006, okrepiti učinkovitost sistema boja zoper financiranje terorizma, ki v obstoječi ureditvi še ni ustrezno opredeljen [[zato se je sploh pisala ta 3. direktiva]] . Vaše vprašanje, spoštovani gospod poslanec, pa se nanaša tudi na konkreten primer suma pranja denarja, v katerega naj bi bila vpletena določena oseba, koroški podjetnik Janko Zakeršnik, in sicer v banko LHB v Frankfurtu, ki je hčerinska banka Nove Ljubljanske banke d.d. Urad za preprečevanje pranja denarja podatkov o tem, katere konkretne primere obravnava in v kakšni fazi so posamezne zadeve, seveda javnosti ne sporoča. Lahko pa zagotovim, da urad z vso resnostjo in odgovornostjo obravnava prav vse sume pranja denarja, ki mu jih na predpisan način posredujejo pooblaščeni prijavitelji. Rad bi pojasnil še to, da v delu proti preprečevanju pranja denarja ni samo ta ustanova, ta urad, ampak da v skladu z našo zakonodajo učinkovitost tega dela odvisna tudi od dela policije in slovenskega tožilstva, in ne nazadnje tudi našega sodstva. Hvala.
Hvala gospodu ministru. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Petek.
Hvala lepa. Gospod minister z vašim odgovorom sem zadovoljen, ne pa tudi s tem, kakšno dediščino je zapustila prejšnja vlada na tem področju. Ko sem delal še kot novinar, je nek gospod Jože Glogovšek v tem državnem zboru dejal, da ni v pristojnosti oziroma naloga novinarjev, da raziskuje pranje denarja v neki državni banki. Tega gospoda so na to mesto direktorja Nove KBM postavili v prejšnji vladajoči eliti. Jaz mislim in upam, da je naloga nas, poslancev, da sprašujemo in da opozarjamo na primere pranja denarja oziroma poskusa pranja denarja. Mislim celo, da je to na nek način naša dolžnost, da ne govorim o drugih organih, ki ste jih omenili tudi že vi, kot tožilstvo, policija in sodstvo, konec koncev tudi urad za preprečevanje pranja denarja, o katerem ste tudi govorili. Sam pa bi rekel, da je to ena bolj invalidnih institucij v naši državi. Mislim, da je urad za preprečevanje pranja denarja bolj neka ekspozitura statističnega zavoda Republike Slovenije, ki enkrat na leto na tiskovni konferenci predstavi neko poročilo. Po moji oceni kakšnega bistvenega učinka od njih, vsaj do sedaj, ni bilo, mogoče tudi zaradi dosedanjega vodenja. Gospod minister, vzemite to kot komentar, ne kot vprašanje, ni treba nanj odgovoriti. Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Ne bi rad, da bi me v tem državnem zboru razumeli, kot da sem na nek, bi rekel, nepravilen način branil neko institucijo ali organ, za katerega sem neposredno odgovoren kot minister za finance. Rad bi opozoril, da učinkovitost vseh državnih ustanov, ki so vpletene po zakonu, kar se tiče preprečevanja pranja denarja, je prav gotovo ta urad prvi člen te verige. Ko se delajo ocene o dejanski učinkovitosti dela, celote, pa včasih spregledamo, da so tudi v to vpletene druge ustanove, kot sem že rekel, tako policija, državno tožilstvo in ne nazadnje tudi sodstvo. Rad bi rekel, da na tem področju prav gotovo tudi v Uradu za preprečevanje pranja denarja je mogoče stvari izboljšati. Dejansko bi pa rad državnemu zboru povedal, da bomo pregledali nov zakon, priložnost bo, ko bomo nov zakon pregledali, kako, na kakšen način naj ta urad tudi poroča državnemu zboru. Razumljivo je, če je to prvi korak v programu preprečevanja pranja denarja, da so določene stvari, ki morajo ostati zaupne, a vendar poznamo v tem državnem zboru tudi mehanizme, ki dovolijo, da je ta državni zbor zadostno informiran glede vprašanja nacionalne varnosti, in ne zato, da bi se kakšna stvar prikrivala pred vami. Samo to bi rekel, da učinkovitost na tem področju ni samo odvisna od tega urada, marveč tudi od drugih. Priložnost bo kmalu prišla, ko bo državni zbor imel možnost, da bomo uresničili to, kar je skrb, ki ste jo vi izrazili, namreč informacija temu državnemu zboru morda mora biti izboljšana. Hvala.
Hvala gospodu ministru. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Gospod Vili Trofenik bo postavil poslanska vprašanja ministrici za kmetijstvo, gospe Mariji Lukačič, samo ministrice ni in vas sprašujem, ali želite vseeno postaviti?
Ja, vseeno bi želel postaviti vprašanje.
Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim, še zlasti prisotnim članom vlade! Obžalujem, da ministrica za kmetijstvo in prehrano ter gozdarstvo ni prisotna. Tovarna sladkorja Ormož se je po sprejemu reforme sladkornega sektorja v Evropski uniji znašla v skrajno negotovem položaju. Reforma predvideva drastično znižanje tako cen sladkorne pese kot tudi sladkorja. Dodatno otežuje poslovanje edine slovenske tovarne še tako imenovana balkanska uredba, ki omogoča, da se sladkor iz balkanskih držav, to je iz Hrvaške, Srbije in Črne Gore, brez dajatev uvaža na področje Evropske unije, in to v skupni količini 360 tisoč ton. Obstajajo celo indici, da se iz Slovenije izvoženi sladkor na Hrvaško vrača prepakiran na slovensko tržišče. Zaradi vsega navedenega je zelo verjetno, da je bila letošnja setev sladkorne pese zadnja in da se bo po tej sezoni prenehala proizvodnja sladkorja iz sladkorne pese v edini slovenski tovarni v Ormožu, saj to napoveduje tudi predlog sklepa za skupščino delničarjev, ki bo 22. junija. Zaradi tega bi želel odgovore na naslednja vprašanja. Kakšno je stališče ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano do napovedane ukinitve proizvodnje sladkorja v Ormožu? Kakšna je letošnja kvota sladkorja in kakšne so te kvote za naslednja leta in kaj bo s sladkornimi kvotami slovenskimi v primeru ukinitve proizvodnje. Tretjič. Kakšno je bilo pogajalsko izhodišče Slovenije v postopku sprejemanja reforme sladkornega sektorja v Evropski uniji. Znano je namreč, da je naša država z desetimi drugimi članicami podpisala pismo o nameri, da se zavzemajo za bolj blago in počasnejšo reformo, vse je predvideno do leta 2014 oziroma 15. Zakaj ta iniciativa ni bila uspešna? Zanima me nadalje, na kakšen način bo ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano pomagalo približno 2.300 kmetom, ki pridelujejo sladkorno peso in bodo po ukinitvi proizvodnje sladkorja v tovarni v Ormožu ostali brez najbolj donosne poljščine. Z ozirom na to, da ministrice ni, bi rad izjavil, da vztrajam v skladu z 247. členom poslovnika pri ustnem odgovoru.
Hvala. V skladu z zahtevo bo ministrica na naslednji seji podala odgovor. Gospoda Sama Bevka sprašujem, ali želi postaviti vprašanje, ker dr. Vasko Simoniti je opravičeno odsoten. Želite? Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor. V nacionalnem programu za kulturo je na področju kulturne dediščine kot šesti cilj opredeljeno povečanje vključenosti Slovenije v mednarodni prostor s pomočjo kulturne dediščine. Eden izmed teh posamičnih ciljev je tudi vpis enega ali več spomenikov oziroma spomeniških območij na seznam svetovne dediščine pri Unescu. Med konkretne ukrepe pa program navaja pripravo projektov oziroma nominacij za vpis spomenikov, ki so na poskusni listi svetovne dediščine pri Unescu, in oblikovanje novih predlogov. Na poskusni listi svetovne dediščine so štirje slovenski predlogi. Leta 1995 so se nanj uvrstili matični Kras, fužinarske planine v Bohinju in rudarsko mesto Idrija. Leta 2000 pa še partizanska bolnišnica Franja. Na seznamu je sedaj dokončno uvrščenih 628 spomeniških objektov oziroma območij, bolj uspešne od Slovenije pa so naše sosednje države. Avstrija ima opisanih osem spomenikov, tri nove v zadnjih šestih letih, Hrvaška šest, enega novega, Madžarska osem, tri nove in Italija kar 40 oziroma 9 novih v zadnjem obdobju. Slovenija pa ima na seznamu samo Škocjanske jame. V odgovoru na moje poslansko vprašanje januarja 2005 v zvezi s ponovitvijo kandidature za vpis partizanske bolnišnice Franje pa je vlada odgovorila, navajam: "Vlada Republike Slovenije nalaga ministrstvu za kulturo, da predloži medresorsko usklajen predlog za, prvič - postopke za izbor potencialnih objektov, serijskih objektov in območij za uvrstitev na nacionalni poskusni seznam, od koder bi se izbirali kandidati za vpis na Unescov poizkusni seznam in Unesco seznam. Drugič - organizirano skrb za obnovo spomenikov. Tretjič - načine upravljanja in gospodarjenja. Četrtič - vlogo in odgovornost lastnikov, lokalnih skupnosti, države in strokovnih služb. In petič - pričakovane učinke vpisa na poskusni seznam in seznam svetovne dediščine." V tem okviru nadaljuje vlada, bo potem lahko opravljena presoja o morebitnem nadaljevanju postopka za opis partizanske bolnice Franja, na seznam in potrebnih dejavnosti." Tako vlada 2005. Ker je od takrat minilo že več kot 15 mesecev, v zvezi s tem ministra za kulturo, dr. Vaska Simonitija, sprašujem: Ali so prej navedene naloge realizirane? Kako daleč sta ministrstvo in vlada s pripravo nominacij za spomenike, ki so že na poskusni listi? Katere nove predloge pripravljajo in ali bodo kot prvi projekt ponovili predlog za vpis partizanske bolnišnice Franja na seznam svetovne dediščine pri Unescu? Gospoda ministra dr. Simonitija prosim, da mi na naslednji seji ustno odgovori. Najlepša hvala.
Hvala. V skladu z zahtevo bo minister na naslednji seji odgovoril na vaše vprašanje. Na vrsti je gospod Zvonko Černač, ki bo poslansko vprašanje postavil ministru za okolje in prostor, gospodu Janezu Podobniku. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovana gospoda ministra, cenjena gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Naša država je v letu 2002 sprejela zakon o ratifikaciji kjotskega protokola, ki države podpisnice zavezuje k vrsti aktivnosti, katerih cilj je količinsko omejevanje in zmanjševanje misij toplogrednih plinov. V okviru teh aktivnosti je med drugim predvideno tudi povečanje energetske učinkovitosti na določenih področjih gospodarstva v državi, raziskovanje, spodbujanje, razvoj in povečana uporaba novih in predvsem obnovljivih virov energije. Pred časom smo se lahko seznanili s tem, da na tem področju v preteklih letih v naši državi nismo bili najbolj uspešni. Državni zbor je 5. aprila 2004 sprejel resolucijo o nacionalnem energetskem programu, v kateri je poseben poudarek namenjen obnovljivim virom energije. Pomemben segment v resoluciji predstavljajo vetrne elektrarne, glede katerih je tam med drugim zapisano: "Vetrnih elektrarn, priključenih na javno elektroenergetsko omrežje, kljub velikemu interesu investitorjev v Sloveniji zaenkrat še nimamo. Na osnovi dosedanjih meritev vetra ocenjujemo, da je za izkoriščanje vetrne energije primerno celotno območje Primorske ter del Gorenjske in Notranjske. V spremembe dolgoročnega in srednjeročnega plana, ki jih je državni zbor sprejel decembra 2002, so vetrne elektrarne umeščene v državni prostorski plan." Kljub vsem tem okoliščinam in deklaratorni podpori, ki jo poslušamo na mnogih ravneh, na območju Republike Slovenije še danes ne obratuje niti ena vetrna elektrarna, ob tem da jih pri naših sosedih obratuje na stotine, celo na tisoče, na primer na Danskem in v Nemčiji. Vsako leto pa gradijo na stotine novih. Pa tudi tam letajo ptiči in rastejo take in drugačne trave. Usmeritve te države, ki so bile sprejete na najvišjih nivojih odločanja, glede uporabe vetrne energije so torej že dolgo časa jasne. Opredeljene so tudi lokacije za postavitev vetrnih elektrarn. Kje so torej razlogi, da investitorji, ki imajo interes za postavitev teh elektrarn, svojih načrtov ne morejo uresničiti? Kje so razlogi, da na primer konkreten investitor, ki je želel zgraditi vetrne elektrarne na Volovji rebri, ki je vlogo za gradbeno dovoljenje vložil julija 2004, še danes, torej po dveh letih, nima v rokah odločitve? Samo pridobivanje okoljevarstvenega soglasja traja že skoraj dve leti, ob jasni določbi zakona, ki ta rok omejuje na štiri mesece. Zanima me torej kaj in kdaj bo storilo ministrstvo za okolje in prostor v tej zvezi. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec Černač. Odgovoril bom na vaše vprašanje. Najprej bi rad povedal, da drži vaša ocena, da je zanimanje investitorjev za gradnjo vetrnih elektrarn v Sloveniji vsak mesec večje. Čuti se ta pozitivna klima, ki jo ima tudi nekatera bolj moderna tehnologija na tem področju. Omenili ste Dansko, Nemčijo. Bil sem pred nekaj dnevi v Avstriji, v neki manjši zvezni deželi, kjer je prav tako vetrna energija v zadnjih letih naredila velik korak naprej. Glede povečane rabe obnovljivih virov energije, kar se mene tiče kot ministra, lahko rečem v prispodobi absolutno trkate na odprta vrata. Odgovor na vaše konkretno vprašanje, kje je problem, da trenutno v Sloveniji še ne stoji nobena vetrna elektrarna. potencialno najboljše lokacije glede okoljevarstvenih zahtev so očitno take, da so delno prišle v nasprotje z nekaterimi veljavnimi naravovarstvenimi smernicami, ki jasno določajo, da je v postopku okoljevarstvenega soglasja le-tega potrebno pridobiti. Sedaj bom zelo konkreten na vaše vprašanje. 20. aprila lani je bila na Agencijo za okolje in prostor, z njimi sem se tudi detajlno poučil o samem postopku, vrnjena v ponovni postopek zadeva izdaje okoljevarstvenega soglasja za gradnjo vetrne elektrarne in povezovalnega 110-kilovoltnega daljnovoda na območju Volovja reber nad Ilirsko Bistrico, stranki Elektro Primorska d.d. Po tem času je potekel zelo zapleten in dolgotrajen niz aktivnosti pridobivanja mnenja, odločanja o strankah v postopku, javni razgrnitvi in ostalo. Ta postopek je dolg in obsežen. Danes, ko sem zahteval popis vseh aktivnosti, je bil napisan na 8 straneh, ne boste verjeli. Kot ključno in zaključno dejanje v postopku izdaje okoljevarstvenega soglasja je bila 6. marca letos sklicana ustna obravnava v kateri so sodelovale vse stranke v postopku z nasprotujočimi si interesi zaradi razjasnitve vseh relevantnih dejstev in okoliščin pomembnih za odločanje. Vse stranke, ne glede na to, kakšno mnenje so zastopale, so na koncu pohvalile korektnost in visok nivo strokovnosti pri vodenju te zahtevne celodnevne ustne obravnave. Prva taka je bila. Na obravnavi je bil tudi sprejet sklep, da bo Zavod za varstvo narave, ki je podal izrecno negativno mnenje k postavitvi vetrnih elektrarn, predložil dodatna pojasnila in utemeljitve svojih stališč, podanih po mnenju. Investitor pa se bo do njih opredelil. Zaradi izredno obsežne problematike je investitor po prejemu pojasnil s strani zavoda za varstvo narave zaprosil za podaljšanje roka. Tako je investitor svoj končni odgovor na ARSO posredoval 6. aprila letos. Po ustni obravnavi pa se odloča še o dveh strankah v postopku. Eni naj bi se spremenil status, druga pa je že po ustni obravnavi želela vstopiti v postopek. Ta dva postopka formalno še nista zaključena, sta pa v zaključni fazi. Čakamo, da se izteče rok za pritožbe. Odločanje o strankah v postopku po veljavnem ZUPU pomeni na nek način, kot rečejo pravniki, tiho prekinitev postopka, kajti potrebno je prej odločiti o strankah, preden se postopek pelje naprej, tako določa veljavni ZUP. Stranke je namreč potrebno obveščati o vseh korakih po postopku, sicer bi lahko to v kakšnih zapletih kasneje ali pa pritožbah šteli kot procesno kršitev, zato v tem času postopek v formalnem smislu stoji. Lahko rečemo, da je veljavni ZUP zelo naklonjen strankam in jim omogoča tudi zavlačevanje postopka, če je to v njihovem interesu. V zadnjih dveh mesecih smo dobili tudi nekaj pisnih vprašanj glede izvajanja bernske konvencije zaščite risa in tudi s strani mednarodnega društva Birdlife glede zaščite ptic in podobno. Lahko bi rekli, da je ta problematika v tem smislu dobila, kar je morda normalno, evropsko dimenzijo. Na Agenciji Republike Slovenije za okolje so mi tudi povedali, da so se glede na utemeljitve dokončne odločbe posvetovali tudi z nekaterimi strokovnjaki iz tujine, ki so jih še posebej opozorili na občutljivost problematike posegov na Naturi 2000 oziroma v vplivnem območju le-te. Tu je glavni problem postopka, o katerem govorimo. Zadnji podatek. Agencija Republike Slovenije za okolje bo imela odločbo pripravljeno za izdajo v dveh do treh tednih, ko bo dokončno odločeno o strankah v postopku, kajti v odločbo je ta določila tudi potrebno vnesti, dva do tri tedne, ko bo dokončno odločeno v strankah po postopku, to bo po mojih informacijah kmalu.
Hvala gospodu ministru. Želite dopolnitev odgovora? Gospod Černač, izvolite.
Hvala lepa za odgovor, spoštovani gospod minister, vendar moram povedati, da spoštujem, kar ste povedali, ni pa to tisto, kar sem spraševal. Jaz sem si seveda pogledal v vso to inventarizacijo, ki ste jo sedaj tukaj zelo natančno navedli, ampak to ni bila poanta mojega vprašanja. Jaz nisem spraševal o podrobnostih konkretnega postopka, me pa vaš odgovor prepričuje ravno v tem, kje je problem v teh in podobnih postopkih. Spraševal sem, kaj bo ministrstvo naredilo, da to ne bo več problem; to kar ste sedaj vi v petih minutah našteli. Razlogi so torej v naših uradniških, da ne rečem birokratskih postopkih, ki omogočajo, da ne le na tem, pač pa tudi na drugih področjih, projekte, ki so v nacionalnih dokumentih jasno opredeljeni in predstavljajo strateške usmeritve naše države, vrsto let ovirajo oziroma onemogočajo posamezniki skozi številne formalne postopke. Danes smo že slišali podoben primer na zelo občutljivem področju, zdravstvu, in nekaj podobnega je tudi tukaj. Pri tem pa ti ne nosijo nobene odškodninske odgovornosti, če se na koncu postopka izkaže, da niso imeli prav. Ni jim potrebno položiti nikakršne garancije, nikakršnega denarnega zneska, ki bi jih grobo udaril po žepu, v kolikor bi se izkazalo, da so iz takih ali drugačnih nagibov te postopke zavlačevali. Spraševal sem in prosim za ta odgovor, v kolikor ne danes pa kasneje, kaj konkretnega bo ministrstvo za okolje storilo na tem in na številnih drugih postopkih, da bo posameznikom, ki nimajo nekih interesov, onemogočeno zavlačevanje postopkov, ki imajo zelo jasne opredelitve v naših dokumentih. V nasprotnem primeru predlagam, da v tem državnem zboru sprejmemo odločitev, da Slovenija ne bo razvijala vetrnih elektrarn, in spremenimo resolucijo, ki je bila sprejeta v letu 2004. Nedopustno je omejevati investitorje na tak način in jim povzročati škodo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Ker je bilo v vašem vprašanju zelo jasno v pisni obliki, ki smo ga prejeli, zapisano, kdaj se bo, na kakšen način se bo zaključil postopek okrog projektov Valovja reber, sem ga pač zelo detajlno pojasnil. Na vaše dodatno vprašanje odgovarjam lahko zelo konkretno. Na Primorskem imamo nekaj zelo dobrih potencialnih lokacij, kjer je dober vetrni potencial, pa ni ne na vplivnem območju Nature 2000 ne na samem območju Nature 2000. Če bi investitor izbral tako območje, bi najverjetneje vetrne elektrarne že stale oziroma bi bila gradnja v najbolj intenzivni fazi. Jaz žal ne morem vplivati na to, če je investitor se odločil in je izbral območje, ki je v vplivnem območju Nature 2000 in tukaj nas zelo ostro držijo postopki, ki so vezani na podlago zakona o varstvu narave, to je evropska direktiva, ki je vgrajena v naš postopek in tudi zakon o varovanju okolja. Prej sem tudi omenil zakon o upravnem postopku. Imate prav, veljavna slovenska zakonodaja ne omogoča vpeljave instituta odškodninske odgovornosti, če se po postopku pokaže, da je kdo namerno zavlačeval postopek in je tudi zlorabljal le-tega. Pred nami je tudi sprememba zakona o graditvi objektov in resno razmišljamo, da bi v to spremembo zakona vpeljali tak instrument, to je znana bavarska praska, torej nemška praksa na tem področju. Imam podatek, da je sedaj v proceduri nekaj posamičnih projektov glede vetrnih elektrarn. Le ti so predlagani v takih območjih, ki ne bodo naleteli, upam, na nasprotovanja s strani pristojnih inštitucij, ki so vezane na naravovarstvene kriterije. Hvala.
Hvala. Gospa Cvetka Zalokar Oražem bo postavila vprašanje ministru za promet, magistru Janezu Božiču. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani minister! V Sloveniji so v zadnjih dveh tednih na nezavarovanih železniških prehodih ugasnila 3 življenja. V Depali vasi v zadnjih letih kar 6 življenj. Zaradi zadnjih dveh nesrečnih žrtev je ostalo 7 mladoletnih otrok brez enega od staršev. V Sloveniji letno izgubi življenje na nezavarovanih prehodih ali neustrezno zavarovanih prehodih okoli 40 ljudi. Ogorčenje javnosti je veliko. Krajani Depale vasi so v petek že drugič protestno ustavili železniški promet, ki se odvija preko njihove vasi. Po desetih letih obljub zahtevajo rešitev, takojšnje zavarovanje vseh prehodov z edinim ustreznim načinom, to je zapornicami. Občina Domžale je vzadnjih letih neprestano in aktivno opozarjala na problem, pisala pisma, sklicevala sestanke, zahtevala ukrepe. Sama sem vas, gospod minister, ob nastopu vaše funkcije pozvala k zagotovitvi višjih sredstev za zavarovanje okoli 650 nezavarovanih železniških prehodov v Sloveniji in kasneje tudi k spremembi togega pravilnika o nivojskih prehodih. Rezultat je ničen. Samo za sprejem odločbe, s katero ste določili strokovne rešitve in način ureditve teh petih prehodov v Depali vasi, smo čakali več kot leto dni po sprejetem dogovoru. Vzroki, ki segajo v leto 2013. Še več. Kot mi je znano v tem trenutku, ni v okviru proračuna javne agencije za železniški promet za urejanje nezavarovanih prehodov, konkretno za to postavko, ne v celem sklopu pripravljenih nikakršnih sredstev. Letos še ni bil urejen in zavarovan niti en sam prehod. Med prehodi, ki naj bi imeli po strokovnih študijah prioriteto, ni prehodov v Depali vasi kljub šestim žrtvam v zadnjih letih. V občini Domžale smo se odločili, da ne moremo več čakati na oddaljene in dolgoročne celovite rešitve, s katerimi smo žal začeli, in bomo enega od treh prehodov zavarovali in zgradili sami, čeprav to ni v naši pristojnosti. Drugega bodo uredili v sosednji občini Trzin, prav tako na svoje stroške. Za tretjega želimo in zahtevamo, da poskrbi država. Upam, da vsaj teh približno 15 milijonov ne bo problem. Seveda pričakujemo, da nam boste pri tem, skupaj z odgovornim, strokovno pomagali. Pokazati želimo, da se da hitro in učinkovito ukrepati. Upam, da boste pri tem sodelovali dejavno tudi vi; če je želja iskrena, poštena, potem lahko to tudi uredimo. Gospod minister, sprašujem vas, koliko sredstev je v proračunu za leto 2006 namenjeno konkretno za zavarovanje nezavarovanih železniških prehodov. Koliko prehodov bo zavarovanih v letošnjem letu in kakšna je dinamika za naslednji dve leti ter kdaj konkretno bo zavarovan še en železniški prehod [[...]] [[Izklop.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljeni, vse poslanke in poslanci! V Sloveniji imamo 974 cestno-železniških križanj, ki so zavarovana skladno z zakonom o varnosti v železniškem prometu. Od tega je kar 644 zavarovanih samo z Andrejevim križem. To je stanje, s katerim se žal ne moremo pohvaliti, in se takega tako na ministrstvu kot v javni agenciji za železniški promet dobro zavedamo. Po celi državi in ne le na področju Domžal prihaja do nesreč na nivojskih prehodih, z bolj ali manj tragičnimi posledicami. Z namenom ugotovitve dejanskega stanja in določitve kriterijev ter prioritetnega vrstnega reda reševanja zavarovanj nivojskih prehodov je bila leta 2005 izdelana študija, ki je določila kriterije za ugotavljanje prioritete in tudi določila seznam 100-ih križanj, na katerih je potrebno prednostno spremeniti način zavarovanja. Žal, študija sama po sebi problema ne more rešiti, predstavlja pa podlago za pristop k reševanju problematike. Potrebna so namreč velika finančna sredstva in tudi sodelovanje upravljavcev cest in železnice. Območje občin Domžale in Trzin je zelo problematično, saj je na dobrem kilometru železniške proge kar devet križanj s cestami. V Depali vasi pa na manj kot 180-ih metrih kar trije. Ker je zaradi strnjenega naselja ureditev cestnih povezav izredno težava, je bilo z odločbo, ki jo navajate, naloženo občini Domžale in Trzin v sodelovanju z javno agencijo za železniški promet, da uskladita prometno ureditev celotnega območja. Po sklepu komisije, ki je območje obravnavala, se nivojski prehod, na katerem je nedavno prišlo do tragične nesreče, ukine za cestni promet in se ohrani samo za pešce. Zato predlagam, da predstavniki občine in krajanov, skupaj z javno agencijo za železniški promet in predstavniki prometnega inšpektorata Republike Slovenije ter ministrstva za promet najdejo skupno pot rešitve problema v korist vseh zainteresiranih. Kot sem informiran, dogovori o tem že potekajo in če bo potrebno, sem pripravljen v njih tudi sam aktivno sodelovati. Odločitev, da bo občina Domžale financirala zavarovanje enega od prehodov, je prav gotovo velika pomoč pri reševanju omenjene problematike. Osebno pa sem tudi ob vsaki izgubi človeškega življenja na našem prometnem omrežju pretresen in si bom prizadeval, da bo tega čim manj. Sedaj pa dovolite, da vam podam konkretne odgovore na vprašanja, ki ste jih zastavili. Prvo vprašanje, koliko sredstev je v proračunu Republike Slovenije za leto 2006 namenjenih za zavarovanje neustrezno zavarovanih železniških prehodov? V letošnjem proračunu za leto 2006 žal ni predvidenih sredstev za investicijska vlaganja, torej tudi ne za reševanja in urejanje nivojskih križanj, temveč le za zagotavljanje gospodarske javne službe. Urejanje nivojskih križanj je predvideno s sredstvi, zagotovljenimi v zakonu o poroštvu, po predlogu katerega je predvidenih 314,5 milijona tolarjev za leto 2006 in 796,4 milijona tolarjev za leto 2007. Drugo vprašanje je bilo, koliko železniških prehodov bo zavarovanih v letošnjem letu in kakšna je načrtovana dinamika za naslednji dve leti? Za leto 2006 in 2007 je predvideno urejanje 45 nivojskih križanj, poleg tega pa se s projektoma modernizacija, signalna varnost in teka naprav na progi Pragersko-Ormož in posodobitve železniške proga Pragersko-Ormož, projekt A zavaruje še dodatne štiri nivojske prehode, šest pa se jih ukine. Natančni načrt za leto 2008 bo izdelan v sredini letošnjega leta, prehodi pa se bodo uvrstili v plan na podlagi študije, ki določa prioriteto nivojskih prehodov, in tudi na podlagi predloga resolucije o nacionalnem programu razvoja javne železniške infrastrukture. Tretje vprašanje je bilo, kdaj konkretno bo zavarovan vsaj še en železniški prehod v Depali vasi s strani države? Po preučitvi situacije v Depali vasi je možno oba nivojska prehoda opremiti z zapornicami. Glede na to, da je občina zagotovila sredstva za ureditev nivojskega prehoda Depala vas 1, bo javna agencija za železniški promet opremila z zapornicami nivojski prehod Depala vas 2, ko bo potrjen tudi omenjeni zakon o poroštvu, na osnovi katerega naj bi bil oziroma bo projekt tudi financiran. Tehnične preureditve pa v tem trenutku tudi že potekajo. Skratka, pričakujem v najkrajšem možnem času obravnavo tega zakona na vladi Republike Slovenije in potem tudi podlago za to, da bomo lahko investicijo tudi izvedli. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Žal z njim nisem zadovoljna v celoti. Predvsem me zaskrbljuje dejstvo, da ste rekli, da v proračunu za leto 2006 ni denarja niti za eno samo zavarovanje železniškega prehoda, kar očitno kaže na to, da nezavarovani železniški prehodi in žrtve na teh prehodih niso prioritete slovenske prometne politike. Gospod minister, vi ste minister za promet, ne samo za ceste, ampak tudi za železnice, in v tem smislu apeliram na vas, da vendarle del teh sredstev namenite ali pa znotraj vlade skušate doseči - jaz verjamem, da v takšne namene imate - tudi za to, saj železniška infrastruktura je v celoti sramota za Slovenijo, iztrošena, zastarela. Mislim, da imate tukaj precej dela, da o izgubah sploh ne govorim, ampak o tem kje drugje. Smešno pa je, da imamo celo vrsto institucij, organov, direkcij, inšpektoratov in jaz ne vem česa še vse, s številnimi zaposlenimi, ki pravzaprav nimajo sredstev za to, da bi izvajali svoje konkretne naloge, večinoma le opozarjajo, kot sem slišala, tudi delajo študije, denar pa je potrošen najprej za njihove plače, medtem ko za same ukrepe pravzaprav ne ostane prav veliko. Seveda moram vam tudi reči, da ta dolgoročna rešitev, o kateri govorite, ni sprejemljiva ne za občino Domžale ne za krajane Depale vasi, ki bodo s protesti nadaljevali naprej. Zahtevajo, da država opremi enega od teh prehodov in da je to tudi kratkoročna rešitev. Dolgoročna rešitev po moji oceni terja približno tri leta. Treba je sprejeti lokacijski načrt, treba je razlastitve naredit, treba je narediti in navezati vse ceste v eno samo in to je nekaj, kar krajane v tem trenutku ne zadovoljuje. Zato v tem smislu še enkrat apeliram in vas rotim, mislim, da je prav, da država vsaj en prehod od treh sama sfinancira in postavi tega, ki ga zahtevajo oni. Mi svojega bomo, če nam ne boste nagajali.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za dodatni razlagi in dodatno vprašanje. Pravzaprav rekel bi naslednje; ta sramota slabega železniškega omrežja ni stara eno leto in pol, ampak je stara vsaj 50 ali celo več let, pravzaprav od Franca Jožefa naprej, ko je postavil to železniško mrežo na sedanji državi Sloveniji. Drugo. Tudi institucije, ki fingirajo v našem prostoru oziroma na ministrstvu za promet, niso nastale v zadnjem letu in pol, ampak to ni izgovor za to, da se ne bi zadev lotevali strokovno. Jaz mislim, da je potrebno te stvari na strokovni ravni obdelati korektno in skladno z zakonodajo. In da je tisto, kar je večno in stalno odprto vprašanje, koliko smo v preteklih letih vlagali v javno železniško infrastrukturo, koliko bomo naprej, jaz sem zelo jasno povedal, da je v pripravi oziroma je že pripravljen zakon o poroštvu za najetje sredstev kredita, da bomo lahko sploh železniško infrastrukturo začeli obnavljati in modernizirati praktično po osnutku nacionalnega programa o modernizaciji železniškega omrežja. Jaz mislim, da je to tisti optimizem, ki ga lahko tukaj povem. Tudi vsi tisti železniški prehodi, kjer se dogajajo smrtne nesreče, jih jaz močno obžalujem, niso posledica zadnjega enega leta in pol in tudi moram povedati, da nisem zadolžen samo za ceste, ampak za celoten sistem prometne infrastrukture v Sloveniji, v državi in ceste gredo običajno preko železniških sistemov in tirnic in za te je tudi odgovoren minister za promet. Če sem zelo jasen, tudi ti prehodi, ki so na prioritetni listi, bodo v sklopu tega zakona o poroštvu financirani v najkrajšem možnem času, ne bi ponavljal številk, ker so bile povedane. Hvala lepa.
Hvala. Želite proceduralno? Izvolite.
V skladu z 246. členom predlagam, da državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o tem odgovoru. Jaz mislim, da nezavarovani železniški prehodi v številki 640 in še nekaj zahtevajo obravnavo in zahtevajo, da se v državnem zboru s tem soočimo. Jaz ne morem poslušati, saj vem, gospod minister, da ste vi leto in pol minister, vendar vem pa tudi, kdo je pravzaprav in katera politika zadnjih 10 in nekaj let usmerjala, več ali manj celo obdobje, delo ministrstva za promet. Ne vi konkretno, vendar pa ta mačehovski odnos do železnic, znotraj tega, sploh do teh prehodov, bo potrebno urediti v Sloveniji in mislim, da je prostor tudi v parlamentu za to zadevo. Teh 15 milijonov zdaj pogojevati z nekim poroštvenim zakonom za nekaj milijard, v redu, če boste to dosegli, vse lepo in prav, ampak žalostno je, da v državnem proračunu 15 milijonov ne znate najti, morda še manj, in to zadevo tudi urediti. Bom pa postavila še retorično vprašanje, mislim, da bo retorično, vi ne boste imeli več možnosti odgovoriti, morda bo v naslednjih dneh kdo drug. Glede na nedeljsko akcijo stranke SDS, ki sestavlja večino vlade, v stilu Modri vlak skozi Slovenijo [[...]]
Gospa Zalokar, to pa ni obrazložitev razprave.
[[...]]o vlakih govorim, pa upam, da lahko. Seveda upam, da so lahko opazili tudi nezavarovane železniške prehode na poti po Sloveniji, in upam, da bo vlada glede na to, da jo sestavljajo tudi predstavniki, ki so potovali po Sloveniji, našla ta denar in takoj pristopila k aktivnostim. Hvala.
Hvala. O predlogu poslanke gospe Cvete Zalokar Oražem, da državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za promet, mag. Janeza Božiča, na njeno poslansko vprašanje, bo državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Mag. Majda Potrata bo postavila poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport, dr. Milanu Zveru. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani kolegici, spoštovani poslanci in ministri! V začetku prejšnjega tedna so javna občila poročala, da se je minister za šolstvo in šport udeležil 30. redne seje slovenske škofovske konference v cistercijanskem samostanu v Stični. "Zbranim je," navajam, "predstavil razmere v slovenskem šolskem sistemu in tekoče in predvidene spremembe na tem področju. Škofje, redovniki in predstavniki ministrstva so si izmenjali stališča ter izkušnje tudi na področju zasebnega šolstva. Cerkev na Slovenskem namreč, po besedah Andreja Sajeta, aktivno razmišlja o možnosti odprtja zasebne osnovne šole ter drugih srednjih, strokovnih in poklicnih šol." Ni znano, ali se je pogovor končal s kakšnim dogovorom, vsekakor pa je znana napoved ministra dr. Milana Zvera, da si želi več zasebnih srednjih šol. "Med drugim je poudaril," znova navajam, "da ni zadovoljen z razvojem zasebnega šolstva in da bodo na ministrstvu v prihodnje naredili vse, da bi odpravili člene zakonov, ki ovirajo razmah zasebnih šol in vrtcev." Cerkev nima velikih potencialov za razvoj povsem svojih srednjih, poklicnih in strokovnih šol, čeprav bi se s kakšnim programom želela vključiti v zasebno šolstvo. Prav tako bi rada ustanovila samo zadnjo triado osnovne šole. Znova navajam: "Pogoji so pač takšni, da morajo poleg prostorskih in človeških potencialov zagotoviti celotno vertikalo ter zadostno število oddelkov." [[Konec navedka besed gospoda ministra.]] In zdaj želim izpeljati vprašanje, ki sem ga zastavila v pisni obliki. Ko je vlada Republike Slovenije na ustavno sodišče naslovila pobudo za presojo ustavnosti sporazuma med Republiko Slovenijo in Svetim sedežem o pravnih vprašanjih, je bilo za prvi odstavek 10. člena ugotovljeno, da ni v neskladju z ustavo, kar zadeva vprašanja ločenosti države in cerkve. Je pa bilo potem v obrazložitvi podrobneje rečeno, da mora v skladu z drugim odstavkom tega sporazuma zasebne zavode s področja vzgoje in izobraževanja, ki jih bo ustanovila katoliška cerkev, podpirati enako kot vse druge tovrstne zasebne zavode in organizacije. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem: Kako so vaši pogovori z uradnimi predstavniki rimskokatoliške cerkve na Slovenskem povezani z uresničevanjem 10. člena sporazuma, ki mu popularno rečemo vatikanski sporazum? Hvala za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala za vprašanje, gospa poslanka. Moj pogovor oziroma predavanje, ki sem ga imel na enem izmed srečanju slovenske škofovske organizacije, je potekal popolnoma normalno, tako kot z mnogimi drugimi organizacijami ali društvi, kjer sem predstavljal razvoj in spremembe slovenskega šolskega sistema, med drugim tudi z vidika razvoja zasebnega šolstva. Večji poudarek smo dali možnosti razvoja poklicnega in strokovnega izobraževanja z vidika zasebnega šolstva. Dejstvo je, da je Slovenija stopila v temeljito reformo na področju poklicnega in strokovnega izobraževanja, da smo dali tudi zdaj v parlamentarno razpravo povsem novi zakon in da smo ugotovili, da tudi na tem področju niso odprte vse možnosti bolj tesnejšega sodelovanja gospodarstva s šolskim sistemom ali zasebnega sektorja z javnimi sektorjem, kar pomeni, da bomo v prihodnje morali tudi na področju sistemskih sprememb bolj odpreti vrata za vstop zasebnega sektorja, zlasti na področju osebnega poklicnega in strokovnega izobraževanja, ki je bilo doslej iz meni neznanih razlogov praktično izločeno iz možnosti razvoja in financiranja, torej javne podpore na podlagi 86. člena zakona o financiranju vzgoje in izobraževanja. Debata je potekala takrat tudi o tem in tudi v razpravi so člani konference izrazili željo, da bi poleg kakšne morebitne tovrstne šole s tega področja pridobili tudi kakšen osnovnošolski zavod. Več ali manj sem jim z direktorjem predstavil pogoje, formalnopravne pogoje za ustanavljanje tovrstnih zavodov in zgodba oziroma to srečanje se je tudi več ali manj končalo bolj na splošni ravni, torej ni rezultiralo z nobenimi konkretnimi predlogi ne z ene ne z druge strani. Zdaj postavljajte to vprašanje, to moje predavanje ali nastop v kontekstu 10. člena, tako imenovanega vatikanskega sporazuma. Naj preberem ta člen, katoliška cerkev ima v skladu z zakonodajo Republike Slovenije in s kanonskim pravom pravico do ustanavljanja in upravljanja šol vseh vrst in stopenj, dijaških in študentskih domov ter drugih vzgojno izobraževalnih ustanov. Ta zakon je, ta člen je prestal tudi ustavno presojo, kar pomeni, da ni v nasprotju z načelom ločenosti države in cerkve, ki ga v javnosti dokaj različno tolmačimo. Nekateri to razumejo bolj kot ekskomunikacijo cerkve ali enega izmed teh dveh entitet, drugi to razumemo bolj v smislu priznavanja avtonomije obeh identitet in sodelovanje le-teh. V mojem mandatu ni bila ustanovljena še nobena taka zasebna šola takšnega tipa. Prej jih je poslanka Širca mimogrede omenila, tudi to. Dejstvo je, da so vse te šole nastale pred menoj. V glavnem so nastale še pred podpisom vatikanskega sporazuma in nekatere celo pred sprejetjem drugega ZOFI-ja. In prav je tako. V tem primeru čestitam mojim predhodnikom, da so bili naklonjeni pravici staršev do vpisa otrok ne samo v javno šolo. Ta pravica je kodificirana v vseh mednarodnih konvencijah, tudi, prenešena v koncept razvoja zasebnega šolstva, ki je bil sprejet v 90. letih, sredi 90, ki je ne nazadnje bil zapisan tudi v beli knjigi, kjer je jasna obligacija države, da mora država razvijati pogoje za razvoj zasebnega šolstva. Ne vidim nobenega razloga, da bi začeli zapirati vrata za razvoj zasebnega šolstva, nasprotno. Želel bi, da slovenska država, tako kot druge evropske države, omogoči staršem tudi razvoj zasebnega šolstva, pri čemer moramo razumeti, da so potenciali civilne družbe za ustanavljanje teh šol pri nas relativno majhne.
Hvala gospodu ministru. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala, gospod minister. Ampak v odgovoru ste trdili nekaj, česar jaz v svojem vprašanju nisem trdila. Jaz nisem spodbijala vatikanskega sporazuma, ne 10. člena, ne problematizirala stvari, ki mi jih pripisujete. Jaz vas vprašujem, kako je to povezano, ker v beli knjigi, na katero se sklicujete, je bilo vpeljevanje zasebnega šolstva usklajeno s predstavniki rimskokatoliške cerkve leta 1993, ko je poglavje vpeljano. V beli knjigi so našteta načela, po katerih je mogoče slediti premišljenemu vpeljevanju zasebnega šolstva pod pogoji, ki so jasni. Ti naj vpeljejo pravno regulativo na tem področju in naj uredijo sistem financiranja. In tu se sedaj začne vprašanje. Med drugim je bilo rečeno, da cerkev nima takšnih pomislekov o javnem šolstvu, zato se zastavlja logično vprašanje, da je skrb predvsem kakovostno javno šolstvo. In če pomislekov ni, se zastavlja vprašanje, zakaj vpeljevati zasebno šolstvo v področju, kjer zaradi demografske slike celo grozi zapiranje posameznih javnih šol. V Ljubljani kroži številka o zaprtju petih osnovnih šol, v Mariboru ravno tako. In vaši odgovori, ki jih poslušam, odpirajo možnosti ustanovitve zasebnih šol ravno v večjih mestih. Zakon o financiranju vzgoje in izobraževanja govori o tem, kdaj sme biti vpeljana zasebna iniciativa in kdaj sme biti financirana iz javnih sredstev, kadar javna mreža ne more izpolnjevati svojih pogojev. Zato vas sprašujem to. [[...]] [[Izključen mikrofon.]]
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Govorite o množini, kot da bo zdaj nastalo v nekaterih mestih veliko katoliških ali pa drugih zasebnih javnih šol, pa seveda dobro veste, da temu ni tako. Velike težave imajo z ustanavljanjem ene šole in še enkrat poudarjam, v Sloveniji ni tolikih potencialov civilne družbe, da bi množično ustanavljali zasebne šole ali da bi kakorkoli ogrozile javno mrežo šol. Nasprotno, tudi ni moja edina skrb, da skrbim za kvaliteto javne šole, moja skrb je, da skrbim za kvaliteto vsakršne šole, celotnega šolskega sistema, celotnega formalnega izobraževanja. In to pomeni tudi zasebnega šolstva. Jaz menim, da ta ponudba bogati slovenski prostor, da država ponekod ni sposobna dati dovoljšnje ponudbe, zato je prav, da vključimo tudi druge subjekte na vseh nivojih, na vseh ravneh. Tudi na področju poklicnega in strokovnega izobraževanja, tudi na področju predšolske vzgoje, ker država enostavno ni sposobna v nekaterih področjih Slovenije dati ustrezne ponudbe, in otroci se ne morejo vključiti v javno mrežo oziroma v predšolsko vzgojo. Ker je vključenost slovenskih otrok, zlasti od 3-6, premajhna, moramo nekaj narediti na tem področju in odpreti vrata tudi zasebni iniciativi, ki lahko dopolni, kot dopolnilo javnemu sektorju, ponudi tam, kjer država pač ne zmore, nekaj novega, dodatnega. Predvsem pa ne smemo nikoli pozabiti, kadar govorimo o odpiranju teh šol, gre res za dopolnitev javnih šol, gre pa tudi za uresničevanje osnovnih temeljnih pravic, na katere večkrat pozabimo. Jaz sem tudi za to, da se cela javna šola, javna mreža na znotraj pluralizira, ni razloga, da imamo samo en kurikulum za predšolsko vzgojo. Zakaj ne bi imeli v okviru javne mreže več, in to bi bilo dobro in starši si ne želijo enovite kasarne in do države imajo vedno večje zahteve in prav je tako. Torej, država mora biti senzibilna na te pobude civilne družbe, pa naj gre tudi od katoliške cerkve, ki je samo en delček te civilne družbe, ki bi lahko potencialno sodelovala pri bogatitvi slovenskega šolskega prostora.
Hvala. Želite proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala, gospod minister, za vse te odgovore. Zlasti zato, ker ste potrdili moje prepričanje, da je predlog zakona o strokovnem in poklicnem izobraževanju v resnici pomembna sprememba na tem področju. Vendar bi želela v skladu z 246. členom poslovnika predlagati, da opravimo razpravo o tem, kajti sodim, da je področje, o katerem razpravljamo, vredno take pozornosti, glede na to, da se zavedam, da je Slovenija v okviru mednarodnih paktov, ki jih je podpisala, dolžna vpeljevati tudi možnosti za zasebno šolstvo, vendar pa je iz odločitev mednarodnih sodišč jasno, da te konvencije ne zavezujejo držav podpisnic konvencij, da bi morale v celoti financirati ali v tako velikem deležu financirati zasebno pobudo. Mislim, da si to področje zasluži posebno tehtanje, ker je tako vertikalno razpeto od otroškega varstva do višjega strokovnega izobraževanja. Hvala.
Hvala. O predlogu poslanke mag. Majde Potrata, da državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za šolstvo in šport dr. Milana Zvera na njeno poslansko vprašanje bo državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Naslednja bo poslansko vprašanje postavila gospa Maria Pozsonec, in sicer ministru za promet mag. Božiču. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav prisotnim! Gospodu ministru za promet mag. Janezu Božiču postavljam naslednje kratko in konkretno vprašanje. Kdaj bodo fizično začeli z izgradnjo cest Tornyi-Lendava in Lendava-Beltinci? Kajti že nekajkrat smo bili deležni razlage, da bodo takoj v tem hipu, in meseci so minili in leto bo kmalu minilo od začetka izgradnje cest Tornyi-Lendava. Če je problem v zakonu, torej ni mogoče izvesti naročništva, potem zakaj ne pridete, gospod minister, v parlament s spremembo zakona? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik in seveda tudi na vprašanje gospe poslanke. Torej, gre za avtocestni odsek Beltinci-Lendava v dolžini 17-ih kilometrov z ocenjeno vrednostjo 19 milijard tolarjev in rokom dokončanja del 24 mesecev. Projektna dokumentacija je pripravljena, odkupi zemljišč so v teku, gradbeno dovoljenje bo pridobljeno predvidoma v mesecu avgustu tega leta. Razpisna dokumentacija je bila pripravljena in potrjena na upravi Darsa d.d. glede na to, da je ta odsek v naboru projektov, ki naj bi se financirali s pomočjo kohezijskega sklada. V naslednjem proračunskem obdobju vodi Dars vse postopke oddaje javnega naročila skladno z zahtevami za koriščenje kohezijskih sredstev, to pomeni, da je Dars dolžan predhodno pridobiti potrebna soglasja s strani ministrstva za promet in ministrstva za finance že med samo pripravo razpisa. Ministrstvo za promet je k razpisni dokumentaciji in ostalim dokumentom soglasje že izdalo, medtem, ko smo s strani ministrstva za finance prejeli določene sugestije, ki jih bomo pri pripravi dokumentacije upoštevali. Hkrati nas je obvestilo, da formalnega soglasja v tem trenutku še ne morejo dati, ker uradno za projekt ni odločbe evropske komisije, zato bo Dars sedaj lahko nadaljeval s postopkom javnega naročanja. V primeru dokončne odločitve o financiranju sredstev kohezijskega sklada pa bo lahko pridobil soglasje ministrstva za finance, saj bodo že izpolnjene zahteve, ki se nanašajo na postopke oddaje javnega naročila. V kolikor ne bo zapletov pri oddaji del, torej pritožb, bo izvajalec uveden v delo predvidoma v treh mesecih po objavi razpisa v Uradnem listu; takrat se bo tudi pričela fizična izgradnja odseka Beltinci-Lendava in seveda po končanih postopkih oddaje del. Avtocestni odsek Lendava-Pince. Gre za sklop A od priključka Lendava do Pinc. Gradbeno dovoljenje za gradnjo tega odseka je bila pridobljeno v avgustu lanskega leta. Po večkratnih pritožbah in na osnovi pogajanj je pogodba pripravljena za podpis. Takoj po podpisu pogodbe bo v naslednjih dneh izvajalec uveden v delo in s tem se bo pričela fizična gradnja oziroma izgradnja tega odseka. Drugi sklop, sklop B pa gre za odsek od priključka Lendava do priključka Dolga vas. Gradbeno dovoljenje je tudi pridobljeno. Pogodba z izvajalci del je bila podpisana 25.4.2006. S pripravljalnimi deli so izvajalci že pričeli, v tem tednu pa se bo pričala tudi fizična izgradnja tega odseka. Predaja prometu avtocestnega odseka Lendava-Pince se bo zgodila v skladu s planiranjem, torej konec leta 2008. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospa Pozsonec.
Hvala. Jaz tudi sedaj nisem dobila jasnega odgovora, kdaj bodo stroji na cesti, torej na to mi odgovorite, ker to govorite leto dni, da bo začela gradnja avtoceste od Pinc do Lendave. Kdaj bodo konkretno stroji na cesti? Sedaj jaz samo postavljam vprašanje, ampak ljudje ne morejo več živeti tam. Dnevno 2.700 tovornjakov gre pred hišami in med hišami in mislim, da bo takrat vprašanje bolj zapleteno, če se bodo oni oglašali. Naj še povem to, da so problemi tudi s kratkoročnimi ukrepi v Lakošu pri zamenjavah oken. Hvala.
Hvala. Gospod Božič, izvolite.
Hvala lepa za dodatno vprašanje. Ponovno še enkrat jasno povem, da bodo stroji zabrneli že v tem tednu.
Hvala. Gospod Geza Džuban bo naslednji postavil poslansko vprašanje. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Malo imam težav, ker ga naslavljam nekomu, ki ga ni, in sem komaj sedaj dobil sporočilo, da ni možno postaviti vprašanja ministru za zunanje zadeve in da to vprašanje lahko naslovim na vlado, ker je znotraj ministrstva nastala reorganizacija, česar očitno tudi vi niste vedeli, ko ste delali vrstni red poslanskih vprašanj. Jaz bi kljub vsemu to vprašanje postavil in prosil, da mi vlada odgovori. Bo tako v redu, gospod predsednik?
Izvolite.
Hvala lepa. Murski val že vrsto let ustvarja, izvaja programe za ohranjanje stikov matične domovine s porabskimi Slovenci. Sredstva za te vsebine se zagotavljajo iz državnega proračuna. Leta 1996 je bilo tako zagotovljenih skoraj 11 milijonov tolarjev, v naslednjih letih nekoliko manj. Letos je Urad Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu za izvajanje projekta za porabske Slovence radiu Murski val dodelil le borih 500 tisoč tolarjev. Z minimalnimi sredstvi državne podpore radio ne bo zmogel kakovostno izpeljati programskih vsebin za Slovencev v Porabju, zato se lahko zgodi, da teh vsebin na regionalnem radijskem programu ne bomo več spremljali. Opozarjam, da bi s tem kršili tako resolucijo o položaju avtohtonih slovenskih manjšin v sosednjih državah in s tem povezanimi nalogami državnih in drugih dejavnikov Republike Slovenije kot tudi zakon o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja. Sprašujem tokrat vlado, zakaj se namenja tako malo sredstev za vsebine, ki so izjemnega pomena za slovensko manjšino v Porabju. Hvala lepa.
Hvala. Naslednji bo gospod Srečko Prijatelj postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje magistru Bručanu. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik! Spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Doktorja Bručana bi vprašal, vi ste zdravnik, mar velja v naši državi, kdor je bolan, lahko umre. Vemo, da je stanje v zdravstvu katastrofalno. Čakalne vrste, ste zatrjevali pred meseci, ko sem vas 25. novembra vprašal, kakšne so, da so trimesečne, vendar to ne moremo trditi, da je res, 13 mesecev so, pa še podaljšujejo se. Varuh človekovih pravic vas je pisno opozoril, da je neprimerno, da se težki bolniki, ki so dejansko obsojeni na smrt, zdravijo v tako slabih, katastrofalnih razmerah, v konjušnici. Isto stanje je tudi v pediatriji. In sam gospod doktor Erik vas opozarja na to v pismu, ki ga je predstavil tudi javnosti, da je stanje v zdravstvu nevzdržno. Po drugi strani lahko ugotovimo, da imate skoraj dokončane prostore, da imate nove aparature, ki ste jih zaklenili v klet, že več let tam čakajo. Jaz se sprašujem kot poslanec državnega zbora, če vam resnično ni nič mar; gospod minister za promet, kar smejte se, smešno je to, ja. Smešno je to, ja. Če je odprto vprašanje socialno, študentsko, mar tudi za zdravstvo ni več posluha in pravih rešitev? Seveda, tudi to je nerazumno, da se čaka na operacijske mize. Že kar od leta 2002 se ta afera vleče, pa je nekako ne moremo rešiti. In zdaj se izgovarjamo na neko revizijsko komisijo. Veste, včasih pa lahko sprejmemo čez noč kakšen interventni zakon in si pomagamo. Ker je predsednik vlade danes dal dokaj neodločen odgovor, zelo medel odgovor, nas predvsem zanima: Kdaj bo vlada v tem primeru našla rešitev, kako bo ukrepala, tudi glede operacijskih miz, izboljšala stanje v zdravstvu in dejansko začela skrbeti za najbolj ogroženo sredino, kar so bolniki? Če se bomo tako obnašali še naprej, potem resnično ne vidim nobene druge možnosti kot to, da pozovemo ljudi k državni neposlušnosti in s tistim denarjem, ki ga dajemo v to blagajno, sami rešimo te probleme, mogoče bolje od ministrstva.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Ugotovitve, kakršne so bile danes tu izpostavljene, da gre za neko katastrofalno stanje, da se čakalne dobe daljšajo, so me kljub vsemu rahlo prisilile v nasmeh. Namreč, ne gre za katastrofalno stanje in čakalne dobe se krajšajo; vsi kazalci so v tej smeri jasni. Celo zdravstvena zavarovalnica je objavila podatke, iz katerih je razvidno, da se večina čakalnih dob krajša, če izvzamemo čakalne dobe na operacije kolkov in hrbtenice. V koalicijski pogodbi imamo določene cilje. V okviru vsakoletnih anket ministrstvo za zdravje poziva izvajalce na posredovanje podatkov tudi o programih, pri katerih se soočamo z dolgimi čakalnimi dobami, izvajalci pa včasih teh podatkov ne posredujejo. V svojem pisnem vprašanju, ki smo ga dobili za današnjo sejo parlamenta, govorite tudi o pediatriji in čakalnih dobah za onkologijo. Po podatkih izvajalcev čakalnih dob na omenjenih področjih ni. To izhaja tudi iz pregleda čakalnih dob za operacije in posege ter preiskave v fizioterapiji in v zobozdravstveni dejavnosti v letu 2005, ki jih je pripravil zavod za zdravstveno zavarovanje. Na področju onkologije so se sicer v lanskem letu pojavile neke čakalne dobe, ki pa so se sedaj normalizirale, in sicer z uvedbo ali pa z delovanjem novih linearnih pospeševalnikov. V začetku letošnjega leta je tako že začel obratovati nov linearni pospeševalnik številka 6, v letošnjem pogodbenem letu pa bosta z obratovanjem začela še dva nova, številka 7 in 8. Tako da bomo na tem področju praktično čakalne dobe zagotovo uredili v enakem razmerju, kot so v vseh razvitih državah po svetu. Kar se tiče investicij, pa moramo tudi pri vodenju investicijskih projektov ravnati v skladu s predpisi in upoštevati tudi vse omejitve, ki jih postavljajo ti predpisi. Z naročilom ni mogoče začeti, preden so z veljavnim proračunom za posamezno leto zanje zagotovljena sredstva. Namesto da bi bil običajen postopek naročanja s pogajanji, ki bi omogočal usklajevanje in izenačevanje pogodbenih pogojev, je predpisan javni razpis brez možnih pogajanj. Ti zaradi togih formalnih pravil nikoli ne morejo biti izpeljani hitro, saj ponudniki v konkurenci za doseganje svojih ciljev izčrpajo vsa zaporedna pravna sredstva. Šele potem, ko ta postopek ne uspe, se naročilo lahko nadaljuje s pogajanji. Namesto tri mesece postopki nabav trajajo tudi več kot eno leto. Prav zato je pri nabavi nuklearne in radiološke opreme ministrstvo za zdravje začelo s postopkom zelo zgodaj. Izjemoma so bili postopki sorazmerno hitri in oprema je bila nabavljena dosti prej, preden so bili prostori za njeno namestitev pripravljeni. Vendar ne gre za leta, temveč za mesece, še manj za CT, ki je bil skupaj z novim aparatom za slikanje z magnetno resonanco javno odprt in dan v uporabo 10. maja letos, ne da bi bilo zaradi operacijskih miz, ki so bolj v ospredju, to sploh opažemo. Ministrstvo se nikakor ne izogiba odgovornosti, vendar lahko nosi le svoj del, ne pa tudi odgovornosti za pogoje, na katere ne more vplivati. Nikakor ne gre za negospodarnost, temveč prav za to, za gospodarnost. Gradnja in opremljanje onkološkega instituta traja že skoraj deset let. V prvih šestih letih gradnje je bila [[...]] [[Nerazumljivo.]] dobra petina dejanske vrednosti investicije. Njeno dokončanje je bilo v proračunu predvideno do konca leta 2006. Takrat je vse kazalo, da je mogoče gradnjo pospešiti in končati že leta 2004, vendar pa za to ne bi smelo biti več nobenih zapletov pri spremembah projekta, ki pa so se kasneje zelo pogosto pojavljale. Vrednost gradnje in opreme se je z omenjenimi spremembami in razširitvami nominalno povečala iz prvotnih 13,1 milijarde na 21,5 milijarde tolarjev. V lanskem letu je bilo izvedenih za več kot 5 milijard vrednosti gradnje in opreme, leto pred tem pa za 3,7 milijarde. Izvajanje je nekajkrat hitrejše in dosti obsežnejše, kot je bilo prej. Onkološki institut se bo po predvidevanjih preselil iz stare zgradbe A v novo zgradbo že v letošnjem letu. Seveda vse to že zanika domnevo, da ministrstvo za zdravje ne skrbi za koristi bolnikov, še zlasti onkoloških. Zaradi zagotavljanja najbolj kakovostnega, tudi za oddaljeno prihodnost primernega objekta in opreme onkološkega instituta, je ministrstvo tudi sprejelo vse predloge uporabnikov za vse dodatne nakupe, čeprav bo za to tudi in ne samo zaradi teh zapletov pri javnih naročilih investicija končana v prvotno začrtanem roku, žal pa ne tudi dve leti pred njim, kot se je hotelo po izlitju vode v začetku leta 2003. Tudi glede nove pediatrične klinike, na katero se prav tako nanaša vprašanje, je potrebno poudariti, da gradnja teče z največjo hitrostjo. Ker se projekt ne spreminja, ker tega nismo dovolili, uporabnik in investitor ne bosta povzročila zamud pri tem projektu, na katerem trenutno poteka postopek oddaje javnega naročila za izvedbo instalacij.
Gospod Prijatelj, želite še dodaten odgovor? Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Gospod Bručan, jaz bi vam rekel, da ni lepo, če zavajate javnost. Smo v prenosu. Jaz bi vam rad povedal, da je dokument s 13. januarja 2006 iz zavoda za zdravstveno zavarovanje jasno povedal, da vaše trditve v javnosti niso točne. Trinajst mesecev je čakalna vrsta, vi ste navajali, da so se čakalne vrste zmanjšale na tri mesece. Za to smo porabili 5,5 milijard tolarjev. Pa ne glede na to, bi vas rad opozoril na vaše birokratsko gledanje na te zadeve. Veste, vladni prostori, ko so se urejali, so se brez kakršnihkoli ustreznih razpisov lepo povečali v investicijskem ciklusu kar z dodanimi aneksi k pogodbi, ki je bila stara nekaj let. Tukaj pa kompliciramo za teh nekaj miz, ki jih ne moremo kupiti, ker se je nekdo z nepopolno vlogo pritožil na razpis, v bistvu pa ljudje umirajo. Na to vas opozarja stroka, kot sem že rekel, pa tudi varuh človekovih pravic in vi ste dolžni skrbeti za zdravje ljudi. Tega v tem primeru ne zagotavljate na ustreznem nivoju. In zato bi vas prosil, če lahko poveste: Ali smo ta denar porabili v prazno, 5,5 milijard? Ali boste kaj naredil na tem, da se bo prostor vizavi onkološkega instituta oziroma bolnišnice opremil z novimi aparaturami in da bodo doktorji imeli administrativno tehnične in še druge pogoje za delo? Ali boste začeli delati na tem, ker denar smo vam zagotovili, da se čakalne vrste skrajšajo? To sem vas spraševal. Kakšni so birokratski postopki, to nam je jasno, in jih lahko še otežimo, če hočemo, čez noč, vedno nova pravila si lahko izmišljamo. Hvala.
Izvolite gospod minister.
Hvala lepa. Zdaj ne vem, od kod so ti podatki o trinajstmesečni čakalni dobi in za katero preiskavo. Niste mi tega povedali. Tukaj imamo na spisku celo vrsto postopkov diagnostičnih in terapevtskih, ki jim sledimo med letom. In v 90% vseh teh diagnostičnih in tudi terapevtskih posegov so se čakalne vrste bistveno, bistveno skrajšale. Če se danes prijavite za operacijo na odprtem srcu, boste prišli v Ljubljani na vrsto čez en mesec in pol. To je približno petkrat hitreje, kot je bilo leta 2004. Tako mislim, da govoriti o tem, da čakalne vrste nismo skrajšali, ni realno, ni resnično in podatki iz zavarovalnice so nam tako znani kot vam. V teh 13 mesecih pa ne vem, za katero področje gre. Če bi vedel, bi lahko tudi odgovoril. Trudim se ves čas v tem mandatu, da bi pacientom omogočil čim boljše zdravljenje, to smo že večkrat v tem letu dokazali, med drugim tudi z delom na onkološkem institutu in o tem bom kasneje še več govoril, ko bo še eno podobno vprašanje. Na vsak način smo onkološkemu institutu omogočili ogromno sredstev in še jih bomo, tako da v letu 2009 predvidevamo dodatno širitev onkološkega instituta z investicijami, ki so v programu ministrstva za zdravje, vendar vse se ne da na enkrat. Mi bomo uresničili program selitve onkološkega instituta iz stavbe A, kjer so razmere res nevzdržne, v letošnjem letu. In mislim, da smo v tem obljubo, ki smo jo dali tudi onkološkim bolnikom, nekako uresničili. Glede na vaše očitke, da so stvari katastrofalne, pa moram reči, da niso. Mi smo se v lanskem letu odločili, da prav za onkološke bolnice za področje karcinoma dojke namenimo ogromno denarja za zdravljenje teh bolnic s posebnim zdravilom, z biološkim zdravilom, ki ga marsikatera bogatejša država od nas ne daje v obvezno zdravstveno zavarovanje. Mi smo se kljub temu za to odločili in ta postopek speljali v zelo rekordno kratkem času v korist pacientov. Dejansko je vse naše delovanje v tej smeri namenjeno. Pri tem pa je možno naleteti na različne birokratske in drugačne ovire, ki pa jih je včasih težko na hitro premagati. V načrtu imamo celo vrsto investicij, ki bodo izboljšale možnost zdravljenja pacientov. To je od nevrološke klinike pa do gradnje intenzive in urgence na področju Ljubljane, za katere imamo tudi predvidene tako projektno dokumentacijo kot tudi finančna sredstva. Zato lahko rečem, da se trudimo v okviru možnosti za čim boljše zdravstveno stanje ali za zdravljenje naših bolnikov.
Hvala lepa. Gospod Prijatelj, želite proceduralni postopek? Prosim? Gospod minister, če izklopite [[...]]
Hvala lepa za besedo. V skladu z 246. členom poslovnika državnega zbora bi želel, da se glede na to, da so trditve gospoda ministra netočne in da pravi, da ne ve, kdaj sem ga o tem spraševal, 23. februarja 2006 sem vam postavil to vprašanje glede čakalnih vrst. Odgovorili ste mi zelo pavšalno. Zraven sem vam dal tudi zapisnik zavoda za zdravstveno zavarovanje, in 25. novembra, ne včeraj, ko je ta afera z operacijskimi mizami izbruhnila, leta 2005 sem vas spraševal o operacijskih mizah. In še nekaj vam bom povedal, spoštovani gospod minister. Če ne veste, da namenjajo 150 milijonov za najem prostorov v Kliničnem centru, da lahko v znosnih prostorih delajo, potem si preberite še enkrat pismo, ki vam ga je naslovil gospod doktor, v katerem omenja obupno stanje v zdravstvu. In glede na to, da so odgovori danes z vaše strani posredovani zelo na pavšalni ravni, predlagam, da se o zadevah v zdravstvu pogovorimo v zato rezerviranem času v okviru ene prihodnjih sej, kajti to, kar se danes dogaja v zdravstvu in na kar opozarjajo umirajoči, je lahko vam v sramoto. Hvala lepa.
V predlogu poslanca gospoda Srečka Prijatelja bo državni zbor odločal v okviru jutrišnjih glasovanj. Poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor bo postavila gospa Marjetka Uhan. Izvolite prosim.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni! Moje vprašanje ministru za okolje in prostor gospodu Podobniku se nanaša na gradnjo čistilnih naprav zlasti v naseljih ob porečju reke Krke. Pa bi takole začela. Cilj nacionalnega programa varstva okolja, ki ga je sprejela Republika Slovenija, je tudi izgradnja čistilnih naprav. Večinoma še niso dosežene zahteve zakonodaje, zato je bilo zaradi finančno zahtevnih investicij s strani Evropske unije odobreno 10 letno prehodno obdobje za izgradnjo kanalizacijskih sistemov in čistilnih naprav. Pa tudi direktiva sveta o čiščenju komunalne odpadne vode se nanaša na zahteve, povezane z zbiranjem, čiščenjem in odvajanjem komunalnih odpadnih voda in odvajanjem nekaterih industrijskih odpadnih voda. Direktiva vsebuje obveznosti za naselja, da zgradijo sisteme za zbiranje in čiščenje odpadnih voda. Zahteve direktive so v slovenski pravni red vključene z zakonom o varstvu okolja, pa s številnimi podzakonskimi predpisi, ki se nanašajo na kakovost odpadnih voda iz komunalnih čistilnih naprav in iz objektov ter naprav pri posameznih proizvodnih dejavnostih. V teku je pilotni projekt, naj bi bil, za pripravo načrta upravljanja z vodami na porečju Krke, ki je financiran s strani Evropske skupnosti. Cilj projekta je izdelava študije, ki bo strokovna podlaga za nadaljnje aktivnosti pri upravljanju s porečjem Krke. V prvi fazi bo pripravljen menedžment, plan za porečje Krke, v drugi fazi pa tehnična dokumentacija in investicijska dokumentacija za čistilne naprave in kanalizacijsko infrastrukturo. Okvirna vrednost naj bi znašala 1,1 milijon evrov ali 260 milijonov tolarjev. Kot ministra vas sprašujem: Kaj je že narejenega oziroma kaj bi moralo biti na porečju reke Krke glede sanacije odpadnih voda? Kakšni so roki, do katerih mora biti stanje urejeno, da bo zadoščeno evropskim direktivam? Izvedela sem oziroma povedali so, da v Novem mestu niti ne vedo, ali bodo obnavljali obstoječo ali jo posodobili, ali bodo iskali nov prostor, kjer bi jo postavili. Narejeno je veliko študij, ni pa še nič dorečenega. Moralo bi biti to storjeno že v letošnjem letu, vsaj kar se tiče papirjev. Kakšne so sankcije za prekoračitev teh rokov? Kdo odgovarja za zamudo? Hvala lepa za odgovor.
Imate besedo, gospod minister. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana gospa Marjetka Uhanova! 23 občin povezuje ta Krka sanjava. V tem pilotnem projektu jih sodeluje 20. Tri, Ljubljana, Šmartno pri Litiji in Bloke so na daljni način povezane s Krko, pa se niso odločile, da bi neposredno sodelovale v tem pilotnem projektu. Če bi morda tokrat šel direktno na vprašanje od konca proti začetku, potem na vaše vprašanje, kakšne so sankcije za prekoračitev rokov in kdo odgovarja za zamudo, bi odgovoril naslednje. Zaradi hitre dinamike izgradnje čistilnih naprav tudi s pripadajočimi kanalskimi sistemi menimo na ministrstvu za okolje in prostor, da bomo v dogovorjenih rokih naše obveznosti izpolnili in nam zato kazni zaradi neizvedenih obveznosti glede direktiv na področju čiščenja odpadnih voda ne bo potrebno plačevati. Nekaj izkušenj pa je. Kazni, ki jih plačujejo države članice, ki ne izpolnjujejo obveznosti pa niso majhne. Imamo izkušnje iz enega zelo velikega večmilijonskega mesta, ki ni najbolj primerljivo s Slovenijo, to je Milano. Imamo točen podatek, kazen za kršenje določb direktiv so celo dražje, kot je izpolnjevanje njihovih zahtev. Ampak kot rečeno, storili bomo vse, da kazni ne bo. Sedaj pa roki. Najprej globalno. Na podlagi globalne direktive, ki ureja odvajanje čiščenje odpadnih voda, je Slovenija pred rokom že zagotovila čiščenje odpadnih voda v dveh največjih mestih, v Ljubljani in Mariboru. To smo uredili. Naslednji rok je 2010, to je rok za dokončanje ustreznih čistilnih naprav, ko morajo biti zgrajene čistilne naprave v mestih, ki imajo več kot 15.000 populacijskih enot. Po naši oceni bomo tudi to zahtevo uveljavili. Več kot polovica mest s tako populacijo je že opremljena z ustreznimi čistilnimi napravami. Za drugo polovico pa so ti objekti tik pred pričetkom obratovanja ali pa v zadnji fazi načrtovanja. Imamo samo še eno belo liso. Edino mesto, ki še ni potrdilo lokacije za čistilno napravo, pa je Nova Gorica. Upam, da nam bo tam to uspelo. Glede vašega vprašanja je v posebnem položaju Novo mesto, ki ima delujočo čistilno napravo, je pa še tehnično vprašanje, ali le-to še dodatno modernizirati na isti lokaciji ali pa poiskati kakšno boljšo rešitev. Tudi to se rešuje v okviru pilotnega projekta Krka, skupaj s komunalo in strokovnjaki mestne občine Krka. Sedaj pa širše k vašemu konkretnemu vprašanju glede tega projekta Krka. Omenili ste obe fazi. Glede druge faze je pomembno povedati, da bo izdelana tehnično-investicijska in razpisna dokumentacija, ki bo že avtomatsko tudi vloga za sofinanciranje iz kohezijskega sklada. To pomeni, da bomo ta projekt financirali z evropskim denarjem, torej tudi pripravo dokumentacije za novo finančno perspektivo. Nekaj težav smo imeli v začetni fazi. Startali smo novembra 2004, pogodbeni rok pa je 25. november letos. Bilo je morda tudi nekaj nesporazumov v komunikaciji med posameznimi institucijami, morda tudi med nekaterimi občinami. Sedaj smo se kadrovsko okrepili in mislim, da se je zadeva sedaj dobro prijela. V teh mesecih in tednih potekajo usklajevanja z lokalnimi skupnostmi, kjer se določajo tiste vsebine projektov, za katere je možno pričakovati sredstva za sofinanciranje s strani kohezijskega sklada. In samo še eno vprašanje. Tam, kjer pa zaradi velikosti populacijskih enot ne bo mogoče, da bi šli v celoti s financiranjem preko kohezijskega sklada, tam pa bomo, sem prepričan, našli dobro rešitev, da bomo v novi finančni perspektivi istočasno te projekte sofinancirali komplementarno tudi iz nekaterih strukturnih skladov. Eden od teh je tudi sklad za razvoj podeželja. Prav tako pa je, mislim, vlada dobro zastavila glede nekaterih modelov delitve za novo finančno perspektivo, glede projektov, ki jih vodi kolega dr. Žagar, torej tudi preko tako imenovanih regionalnih spodbud. Hvala.
Želite še dodaten odgovor, gospa Uhanova? Izvolite.
Ja, bi prosila. Hvala lepa, minister, za obširen odgovor. Vendar vas nisem dobro razumela, kaj pomeni konkretno za Novo mesto. Torej bo do 22. septembra letošnjega leta izdano gradbeno dovoljenje za čistilno napravo ali ne bo? Do takrat bi po zakonskih predpisih moralo biti izdano gradbeno dovoljenje, sicer, kot mi je znano, lokalna skupnost potem plačuje penale, kar naj bi znašalo okrog 42 milijonov na leto. To so kar veliki denarji za občino, zato še enkrat sprašujem: Ali bodo tudi za Novo mesto izdani papirji v predvidenem roku? Hvala lepa za odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Nobene skrbi za Novo mesto. Rok je do 31. maja letos, da se naši eksperti skupaj s kolegi iz Novega mesta in novomeške komunale odločijo, na kakšen način bodo šli v ta projekt. Zanesljivo pa bo v dogovorjenih rokih dokumentacija, o kateri sprašujete, izdana.
Gospod dr. Marko Pavliha bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje. Izvolite, prosim.
Hvala, kolega podpredsednik. Spoštovani gospodje ministri, kolegice poslanke in poslanci! Dovolite mi, da preidemo z operacijskih miz na zobozdravniške stole. Gospoda Bručana sprašujem: Kaj konkretno bo prinesel novi predlog zakona o podeljevanju koncesij na področju zobozdravstva? Zakaj pri pripravi tega predloga ni vključena stroka, pa ne mislim inštituta za javno upravo, temveč zobozdravnice in zobozdravnike? Iz medijev smo namreč lahko izvedeli, da se je na podlagi ankete, ki jo je naredila Zdravniška zbornica Slovenije, več kot 60% zobozdravnikov odločilo, da svoj delovnopravni status zdravnika v javnem zavodu preoblikuje v zasebnika koncesionarja. Zakaj? Menijo, da bi na takšen način lahko bistveno bolje oskrbeli svoje paciente, saj se pri svojem delu prevečkrat srečujejo z birokratskimi ovirami, ki jih postavlja vodstvo, zlasti pri nabavi kakovostnega materiala. Naj navedem zgovoren primer, slabe razmere v delu Zdravstvenega doma Ljubljane so prepričale več kot polovico vseh zobozdravnikov, da so se že odločili za koncesije in sicer dejstvo je, da javno zobozdravstvo z vsemi dostopnimi sredstvi tako rekoč razpada, da ne rečem gnije, pred našimi očmi. Drži pa tudi, da lahko to "gnilobo", v narekovajih, odpravimo z dobro zakonodajo. Spoštovani gospod minister, prav tako me zanima, da pojasnite nekatere vaše izjave, ki so dostikrat protislovne. Naj navedem tri: prvič, nedavno ste trdili, da boste podeljevanje koncesij prenesli z novim zakonom iz občin na ministrstvo, potem ste pa zopet to svojo izjavo negirali. Naj opozorim, da bi podeljevanje koncesij s strani občin pomenilo veliko, veliko netransparentnost, zlasti zaradi različnih občinskih politik. Drugo, v eni sapi ste trdili, da naj bi bil eden od pogojev za pridobitev koncesije najem ordinacij v zdravstvenem domu, na drugi strani ste tudi to negirali. Tretjič, zagovarjali ste zdravnika kot nosilca koncesije, potem ste se pa kasneje premislili in povedali, da bo treba tudi zobozdravstvo dati na trg, kjer naj kraljuje kapital in kjer naj vsak dobi koncesijo, pa tudi če se ukvarja z avtomehaničarstvom ali s katero drugo dejavnostjo. Zato me zanima: Zakaj vsa vaša dejanja v tem konkretnem primeru, in to je mnenje zobozdravnikov, vodijo v razprodajo zdravniškega in zobozdravniškega poklica? Ali mnenje stroke, na katerega opozarja Zdravstvena zbornica Slovenije, res pomeni več, kot trenutni predvolilni politični interesi. Hvala lepa.
Gospod minister imate besedo. Prosim.
Hvala lepa za vprašanje. Gospod predsedujoči, hvala za besedo. Tukaj je precej vprašanj, na katera bo v tem času težko na vse odgovoriti, vendar bom skušal. So tudi vprašanja, ki v sami pisni obliki niso bila v začetku postavljena, ampak vseeno bom odgovoril, kar se tiče podeljevanja koncesij. Kot veste, je na primarni ravni podeljevanje koncesij tako ali tako v rokah občin. Mi smo seveda dali neko možnost v prihodnje ali pa predvidevali neko možnost v prihodnje, da bi koncesije razpisovali tudi na regionalnem principu. Dokler pa regij ni, pa na državnem, vendar se je izkazalo, da bi bila boljša varianta, da bi šli v razpis teh koncesij šele po predhodni dobro formirani mreži, da bi pa občine kljub temu ostale tiste, ki bi potem na podlagi tega razpisa in na podlagi te mreže podeljevale koncesije. Kar se tiče najema prostorov, nismo nikoli protežirali ne ene ne druge variante, vedno je šlo za možnost najema prostorov v že prisotnih zdravstvenih domovih, z najemnino, ali pa tudi izven teh zdravstvenih domov, čeprav je ta varianta izven zdravstvenih domov večinoma celo včasih boljša tam, kjer je možno pripeljati zdravstveno službo bližje prebivalstvu. Kar se tiče pa podeljevanja koncesij predvsem na področju zobozdravstva pa še nekaterih drugih dejavnosti, tudi drugim, ki potem lahko najamejo izvajalca tega posla, je pa to potrebno uskladiti z evropsko zakonodajo, ki tako možnost ne samo dopušča, ampak jo celo protežira. Mi pa se temu nekako skušamo vsaj trenutno še z vsemi mogočimi ukrepi izogniti, ker se nama zdi tak način, da bi lahko to koncesijo prejel nekdo, ki ni zobozdravnik, slabša. Kar se tiče vprašanja o izhodiščih nove zakonske ureditve koncesij na področju zdravstvene dejavnosti, ta ne bo prav nič drugačna od tiste na zobozdravstvenem delu. Izključena ni nobena strokovna javnost pri pripravi zakonodaje, kjer se je stvar v fazi pripravljanja tez in sploh še ni prišlo do tega, da bi zaenkrat katerakoli skupina bila direktno povabljena. Mi imamo pripravljene teze, na podlagi katerih bomo potem šli v razpravo z vsemi prizadetimi, tudi z zobozdravniki, tudi z zdravniki, pa tudi z vso javnostjo, ki bo še kako zainteresirana za rešitev tega problema. Nekaj točk iz tega programa nove zakonodaje pa bi vseeno rad povedal ob tej priliki. Koncesija se podeljuje bodisi pravni bodisi fizični osebi v predvideni novi zakonodaji, to so predlogi, za določen zdravstveni program, za določeno obdobje in na določenem mestu v omrežju javne zdravstvene službe. Vedno govorimo o mreži javne zdravstvene službe. Koncesija se podeljuje z neko koncesijsko pogodbo za določen čas. To, kar sedaj ni. To se pravi za neko obdobje, ki jo sprejmeta koncident in Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije na eni strani ter koncesionar na drugi strani. Predmet pa morata biti tako vrsta in obseg zdravstvenih storitev kot tudi plačilo zanj. S pogodbo koncesionar dobi pravico in prevzame dolžnost izvajanja javne službe na področju zdravstvene dejavnosti v obsegu koncesije za čas trajanja koncesije, ki bi pa lahko bil različno dolg, od 8 do 50 let. Te številke so zaenkrat kar tako navržene in še ni jasno, katera varianta bi bila. Ampak tiste daljše bi bile sigurno za tiste koncesije, kjer je investicijsko vlaganje bilo potrebno v večji meri, kot tam, kjer tega ni. Recimo, če nekdo vlaga v neko ustanovo, investicije, bo ta koncesija trajala dalj časa. Trajanje koncesije ne bo določilo obsega in vrednosti programa, saj bi se lahko to spreminjalo. Kar se tiče mreže za javne zdravstvene službe, bo ta jasno določena, tako da bo mogoče na tej podlagi podeljevati koncesije. Mreža bo določila, kateri programi in storitve se izvajajo na podlagi koncesije in kateri v javnem zavodu. Odločitev o tem kateri del mreže se bo izvajal koncesijsko, kateri pa v javnem zavodu, bo sprejemalo ministrstvo in vlada, zakon pa bi pri tem predvidel sodelovanje zbornice. Vedno bo potreben javni razpis, na podlagi pripravljene javne zdravstvene mreže in na podlagi prijav bodo lahko občine podeljevale koncesije. Kot sem že povedal, razpis na državni ravni, občine podeljujejo koncesije. O sprejemu zakona bomo opredelili sprejem posebnega koncesijskega akta za posamezno mesto v javni zdravstveni službi, je pa še vedno kar nekaj dilem, recimo neposredna podelitev koncesije za pogodbe nad določeno vrednostjo, postopek prenosa ali odvzema koncesij in tako naprej. Stvar je za enkrat v takšni fazi, ki še ne omogoča vključitve teh zainteresiranih, kot ste prej rekli, bo pa to možno v kratkem času.
Hvala lepa. Gospod dr. Pavliha, želite še dopolnilni odgovor?
Ja, hvala lepa. Gospod minister, ta obljuba, da bo stroka vključena, je ohrabrujoča in upam, da jo boste tudi držali. Ampak naj pri tem poudarim, da se meni ne zdi sporen javni razpis za proste koncesije, ampak javni razpis za zasedene, katerih program se že zdaj izvaja v zdravstvenem domu. Zanima me: Kdo bo imel prednost, če lahko to v tej fazi rečete? Kakšni bodo mogoče malo bolj precizni kriteriji? Osebno menim po posvetovanju z zobozdravniki, da je le koncesija, ki je podeljena zobozdravniku, tista, ki omogoča samostojno in neodvisno delo in zgolj na ta način so zdravniki tudi osebno v celoti odgovorni svojim pacientom. Če bo pa nosilec koncesije lastnik kapitala, bo ta narekoval način dela, materiale, tehnike in plače, kar ni dobro. Naj povem laično, ne želim, da bi lastniki koncesij postala podjetja, individualci, ki bi jih zanimal in motiviral le dobiček. In tu se sprašujem, ali ne plujemo proti čerem, kjer bo zobozdravstvo ljudem vedno manj dostopno oziroma nekaterim sploh ne, zobozdravniki pa bodo zaradi političnih iger postavljeni v nekakšni mezdni položaj in se jih bodo lastili lastniki kapitala v škodo nas vseh. Še enkrat, računam na vašo obljubo, da bodo zdravniki oziroma zobozdravniki vključeni v delo in da bodo tudi njihove pripombe v čim večji meri upoštevane. Hvala lepa.
Gospod minister, prosim.
Hvala lepa. Saj se pravzaprav kar strinjava. To, kar ste zdaj pred koncem povedali, sem jaz tudi v svojem odgovoru že na prvi del vprašanja odgovoril. Dejansko se mi prizadevamo za podelitev koncesije izvajalcem, vendar evropska zakonodaja trenutno omogoča tudi podelitev koncesije nekomu, ki je investitor v prostore in najame potem svoje izvajalce programa. To evropska zakonodaja omogoča. Naše težnje in naše želje so prav obratne od tega, to, kar ste vi tudi rekli. Jaz se z vami tudi strinjam na tisti točki, kjer ste rekli, da so v razmere v zdravstvenem domu Ljubljana, kar se tiče zobozdravstva, slabe, čeprav vodstvo drugače razlaga, ampak vsa stvar je v rokah občine. Dejansko so se zobozdravniki na primarni ravni javili na občini, ker v takšnih razmerah ne morejo več delati, da gredo v zasebno prakso, ampak občina zaenkrat, kot veste, na to praktično sploh ne odgovarja. Vzela si je nek določen čas za odgovor in teh približno 70 vlog za koncesije za enkrat leži nerešenih. Tu se z vami strinjam, da je treba čim hitreje nekaj narediti in rešiti problem, ki bi ga lahko rešili na ta način, da bi izenačili pogoje za podeljevanje koncesij za celo državo. To bo zakon predvideval, vsaj v neki obliki, ker trenutna situacija je takšna, da imamo od občine do občine strahotne razlike, kar se tiče podeljevanja koncesij, odvisno od dobre volje ali slabe volje občine. In takšen način podeljevanja koncesij seveda ni pravilen, ni pravi. V Kopru je 0,57 ta kazalec, to se pravi na 1000 prebivalcev, zasebnikov, število koncesionarjev na primarni ravni, v Novem mestu 0,28, torej še enkrat manj. Ta problem je velik, od občine do občine različen, jaz se tega dobro zavedam in prav temu je namenjena tudi vsa moja dejavnost za izenačitev stanja po celi državi ter tudi za umestitev zdravnikov na tista področja, kjer gre na primarni ravni za izrazito pomanjkanje. In to je možno s podeljevanjem tudi koncesij, ne samo s koncesijami. Kar se tiče zobozdravnikov, mi nismo podelili v tem našem obdobju kaj bistveno novih koncesij za zobozdravnike, premalo po mojem, ampak na vsak način je to odvisno od občin, mi samo potrjujemo. Zobozdravniki imajo 50% zasebnikov trenutno v Sloveniji. Na splošni ravni, se pravi, primarno zdravstvo, 22,6, specialisti 14,6 in ginekologi 125,2% od vseh ginekologov, vseh splošnih zdravnikov. Tako da so zobozdravniki na bistveno, bistveno večji številki kot ostali. Tako da bo s te strani naša podpora tudi v nadalje v isti smeri, kot je zdaj, ni pa to odvisno od nas, ampak je odvisno, kot sem že omenil, od same občine. Torej, v glavnem vam lahko zagotovim, da bodo v pripravo zakona, ki bo pa moral biti sprejet po dobrem premisleku, vključeni vsi zainteresirani.
Gospod Miran Potrč bo postavil poslansko vprašanje ministru za brez resorja, odgovornemu za lokalno samoupravo in regionalni razvoj ter ministru za okolje in prostor. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Spoštovana gospoda ministra! Name so se obrnili predstavniki odbora za ohranitev kotlovnice v Retanski vasi v Rogaški Slatini. Po njihovih informacijah gre za 430 stanovanj in več kot 1.000 stanovalcev, ki se jim lahko dogodi, da bodo s 1. oktobrom letošnjega leta brez daljinskega in vsakršnega ogrevanja, ker ne bodo mogli izpolniti pogojev za to, da bi si do takrat zagotovili individualno ogrevanje, kakor je bil sklep občinskega sveta. Triletni rok, ki so ga po prvi odločitvi dobili, namreč ni bil pospremljen z vsemi potrebnimi ukrepi, ki bi zagotovili ekonomske, tehnološke, pa tudi druge pogoje, da bi ga bilo mogoče realizirati. Poleg tega je zdaj prišlo še dodatno do zelo težkih socialnih razmer v Rogaški Slatini zaradi prenehanja dela mnogih ljudi v steklarni in je 500 do 700.000 tolarjev investicije, kolikor bi bila nujna, ne da jim občina pri tem zagotavlja kakršnokoli dodatno finančno pomoč, možne kredite in podobno, situacija, v kateri ne vidijo, da bi lahko izpolnili svojo obveznost in si zagotovili ogrevanje. Zaradi tega vaju sprašujem naslednje: Ali je v skladu z zakonom mogoče, razumno in družbeno sprejemljivo, da pristojni občinski organi in službe v funkciji uresničevanja dolžnosti in pravic zagotavljanja lokalnih javnih služb v konkretnem primeru organiziranega ogrevanja stanovanj sprejmejo odločitve, katerih posledica bi lahko bila, da preko tisoč občank in občanov z začetkom kurilne sezone ne bi imelo zagotovljenega ogrevanja lastnih stanovanj? Ali se lahko lokalna skupnost svojih obveznosti otrese s sklepi, ki ne temeljijo na resničnih in popolnih dejstvih, in obveznost zagotovitve ogrevanja prevali na lastnike stanovanj, ne da jim pravočasno zagotovi vir energije, reši tehnična vprašanja uporabe novih virov, oceni finančne pogoje in možnosti, korektno predvidi čas izvedbe in oceni tudi posledice za onesnaževanje okolja? Ker sem vama nekaj dokumentacije pisno posredoval, predpostavljam, da vama je ta problem poznan, in prosim za vaš odgovor, kako usmeriti reševanje tega problema. Hvala lepa.
Izvolita, gospoda ministra.
Hvala lepa. Z dr. Žagarjem sva se dogovorila, da bom jaz začel, potem me bo pa kolega dr. Žagar dopolnil. Morda bi lahko začeli s tem vprašanjem, ki ga je tudi artikuliral poslanec Potrč, ali je sprememba sistema ogrevanja avtonomna pravica občine ali ne. Tudi to je eno od vprašanj. Tukaj smo se pozanimali tudi, kakšna je pravna judikatura oziroma praksa ustavnega sodišča. Gre za vprašanje, ko je lokalna skupnost zavezala in predpisala obveznost priklopa ali na distribucijsko omrežje zemeljskega plina ali na toplovod, in nekateri občani so temu nasprotovali. Imamo že odločbo ustavnega sodišča, ki je, zanimivo, tukaj potrdilo odločitev občine. Ampak ne glede na to, ta problem in to vprašanje obstaja. Jaz se ga kot minister za okolje in prostor zavedam in ga z resnostjo tudi obravnavam. Veljavni energetski zakon pravi, da lahko minister, pristojen za energijo, v soglasju z ministrom pristojnim za okolje, predpiše način ogrevanja na posameznih zaokroženih območjih lokalne skupnosti, če je to smotrno iz ekoloških ali tehnoloških razlogov in je s tem zagotovljena smotrnejša izraba energije. Veljavni zakon v tem segmentu napotuje na tako rešitev. Je pa tukaj še nekaj drugih vprašanj. Najbolj je to, bi rekel, politično vprašanje, ampak v pozitivnem smislu besede: ali je v skladu z zakonom mogoče razumno in družbeno sprejemljivo, kot pravi gospod Potrč, da pristojni občinski organi in v službi in funkciji uresničevanja dolžnosti in pravic zagotavljanja javnih služb sprejmejo odločitev, ki bi bila, da bi določene število občanov ne imelo zagotovljenega ogrevanja. Odgovoril bi glede razumnosti in družbene sprejemljivosti. Poznavajoč odlično in dobro delo gospoda župana mag. Kidriča, njegovo zelo demokratično usmeritev, bi lahko poudaril tukaj, da je občinski svet marca 2004 soglasno sprejel sklep, vsi so bili za, iz vseh političnih strank, da upravljavec kotlovnice po poteku prehodnega roka treh let - tu se postavlja vprašanje, ali je bila dolžina pravilno izbrana, ampak bil je prehodni rok treh let - preneha z ogrevanjem, pri čemer pa se do vseh objektov ogrevanih iz kotlovnice, predhodno brezplačno napelje omrežje zemeljskega plina in ustanovi odbor za izvedbo prehoda na lastno ogrevanje. V njem so bili predstavniki javnega podjetja, koncesionarja, občine, mestne krajevne skupnosti in tudi lastnikov stanovanj. Prav tako so bili lastniki tudi pisno seznanjeni s to odločitvijo in s tem prehodnim triletnim obdobjem. Nekaj več bo lahko o tem, če bo potrebno, povedal še dr. Žagar. Glede področja, ki ga pokrivam sam, bi pa vsekakor rad povedal, da če bo potrebno, se bomo na ministrstvu angažirali in še posebej ponovno ob informaciji težje socialne in materialne situacije v samem mestu Rogaška Slatina omogočili zelo ugodne kredite ekološkega sklada, ki so še posebej namenjeni vgradnji energetsko učinkovitih kotlov ali pa za druge okoljevarstvene ukrepe. To so krediti. Žal pa so razpisi, kjer so se lahko občani prijavili tudi na subvencije v te namene, niso tako močni in so bili deloma v letošnjem letu že izkoriščeni. To je ta finančni aspekt. Naprej pa kolega dr. Žagar.
Izvolite.
Hvala za besedo. Mogoče še dva poudarka, ker me je že kolega Podobnik pravzaprav skoraj vse povedal. Na načelni ravni pomeni to vprašanje v bistvu vprašanje izvajanja nalog, ki so iz pristojnosti občin. S tem seveda občina oziroma občinski organi prevzemajo tudi soodgovornost za svoje odločitve. Je pa res, da imajo pristojni državni organi oziroma ministrstva svojo nadzorstveno funkcijo, ki jo lahko uveljavijo. Zdaj konkretno v tem primeru bi bilo potrebno natančno to vprašanje postaviti organom občine, ki jih zadeva. Moram reči, da tudi s svoje prakse skoraj ne poznam primera in si težko predstavljam, da bi se lahko občina obnašala na način, da bi potem res tisoč občanom, v tem primeru lahko govorimo o več kot 20% občanov te občine, bilo skoraj lahko rečemo onemogočeno ogrevanje v prihodnjem obdobju. Moram reči, da smo se mi tudi dodatno pozanimali in smo dobili s strani občine določene odgovore. Jaz vam lahko mogoče dva, tri poudarke s tega odgovora posredujem. Povedano je že bilo, da so sklepi, ki zadevajo to problematiko, bili na občinskem svetu, ki je pravzaprav pristojen organ, sprejeti soglasno, kar pomeni, da so se s tem strinjale vse politične opcije. Jaz verjamem, da so potem ti sklepi bili tudi ustrezno predstavljeni. Dodatno je bilo pojasnjeno, da gre za priključevanje na način, ki zadeva vse občane v tej občini, tako tiste, ki so že dobili, kot tiste, ki bi naj v tej fazi dobili, s tem, kot je bilo že rečeno, da gre za prehodno triletno obdobje. Tudi zagotovilo, da bi naj do 30.6.2006, odgovor občine, bila zagotovljena plinska napeljava na vseh objektih, tako v tem primeru to seveda ne more biti, da ne bi bilo to zagotovljeno, in da od teh tisoč bi naj do tega trenutka, do tega časa približno polovica lastnikov stanovanj ogrevanje skupne kotlovnice že rešila [[...]] [[Izkop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Želite še dodatni odgovor? Prosim.
Hvala lepa. Najbrž razumete, gospoda ministra, da glede na vprašanje, ki sem ga od občank in občanov dobil, je moja želja pomagati, da se stvari rešujejo na način, da se najhujše posledice ne bi dogodile. Jaz sam, verjamem, da tudi vidva, ne moreta garantirati za točnost vsake informacije. Moje so namreč drugačne od tistih, ki jih imata vidva glede nekaterih vprašanj. Res je bila odločitev občinskega sveta leta 2004 soglasna, vendar trditev prizadetih je na podlagi informacij, ki niso bile točne in niso predpostavljale sploh nikakršne druge rešitve od te, ki je bila predlagana. Drugo. Gospod minister, pristojnost, če sem vas prav razumel, določanja načina ogrevanja je pristojnost ministra, ne pristojnost, kako urediti. In če bo tako, jaz sem vas tako razumel, potem doslej takšne odločitve ni bilo. Gospod minister Žagar, vir na objektu 30.6., ne, da so zagotovljeni vse tehnične rešitve, treba je dinamike urejati, treba je napeljati v hišo, treba je napeljati do vsakega posameznega stanovanja, treba je zagotoviti financiranje. Če mi vi garantirate, da je od 30.6. do 1. oktobra brez lastnih sredstev in urejenega sistema financiranja to mogoče vse urediti, jaz vam tega ne verjamem. Nekateri odgovori so zelo pavšalni, in pričakujem nič drugega kot to, da bo mnogo več razumevanja in mnogo manj enostranskih odločitev, kot so bile sprejete doslej, da bi ta problem bil rešen in pričakujem vajino pomoč v tej smeri.
Izvolite, prosim.
Hvala, še enkrat za besedo. Mi smo res pridobili seveda to informacijo s strani občine, jaz ne vidim razloga, da jim ne bi tudi verjeli. Moram povedati, da posebej v tej informaciji v zaključnem delu poudarjajo, da so se problematike lotili na način, ki bi naj prizadetim članom omogočil najlažji prehod na lastno ogrevanje. Še enkrat ponavljam, iz informacije sledi, da je polovica teh občanov to stvar že uredila. Moram pa reči, da bi naj po mojih informacijah to informacijah občinski svet občine še enkrat obravnaval tudi to točko in jaz verjamem, da bodo tam razčiščevali seveda še naprej te težave. Kar zadeva pa tega načina reševanja, pa je bilo dejansko zagotovljeno triletno prehodno obdobje, ki se je že pričelo. Vsem občanom so bili zagotovljeni enaki pogoji za priključitev na plin, seveda tudi v primeru socialnih vprašanj in nekih podobnih vprašanj ima občina še verjetno kakšne druge možnosti. Se pa seveda absolutno strinjam s tem, da je tudi naš namen, da se te stvari rešijo v korist občanov, tako posameznih občin kot tudi v celoti. Morajo pa biti seveda zagotovljeni enaki pogoji. Ob tem pa je seveda potrebno upoštevati tudi pri zagotavljanju teh pogojev možnosti posameznih občin. Bi verjetno zelo težko z državnega nivoja sodili za vsako posamezno občino, kako lahko te stvari rešuje. Nenazadnje gre tudi za avtonomijo lokalne samouprave in to vprašanje je lahko še posebej občutljivo tudi v času prihajajočih lokalnih volitev.
Prosim.
Hvala lepa. Glede zakonske pristojnosti, da ne bo nesporazuma. Po zakonu o varstvu okolja oskrba s toplotno energijo ne spada med obvezne občinske gospodarske javne službe, pač pa po energetskem zakonu med izbirne. Za to občina ni obvezna, da zagotavlja takšno oskrbo. Torej ti dvojni problemi z zakoni. Morda nismo pojasnili, v čem je glavni problem, zakaj se je občinski svet leta 2004 soglasno odločil in je predlagal drugačno pot, zato ker je ta sistem zašel v finančne težave. Kotlovnica ne ustreza sodobnim zahtevam teh sistemov ogrevanja, za nabavo novega kotla in preureditev kotlovnice so potrebna relativno visoka sredstva in družba je zašla v finančno stisko in je pokrivala iz pitne vode ta minus in zato se je očitno lastnik, ta, ki je dal tudi koncesijo, odločil tako, kot se je odločil. Kot rečeno, jaz sem tudi sam kot minister pripravljen v okviru svojih pristojnosti sodelovati, da najdemo najboljšo rešitev.
Hvala. Gospod magister Tomaž Štebe bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani ministri, gospod minister, kolegice in kolegi. Postavljam vprašanje v zvezi s sprejemanjem zakona o prostorskem načrtovanju. Zanima me: Kdaj se bo ministrstvo za okolje in prostor odločilo o načinu spreminjanja zakona in kako? Nujne so najmanj spremembe obstoječega zakona, ki bi morale biti oziroma bi bile lahko že zdavnaj sprejete. Prostorsko načrtovanje je od julija 2004, od zadnje prostorske spremembe po starem zakonu, popolnoma ustavljeno. Roki za sprejem prostorskih razvojnih strategij do leta 2007 pa se naglo bližajo. Prisotna je negotovost zaradi nejasnosti namer ministrstva in čakajo se nejasne in nasprotujoče si spremembe, prostorski razvoj pa je, kot omenjeno, zastal. Novih velikih posegov v sam zakon, nekateri menijo, da celo revolucionarnih, se ne veselimo. Še posebej, ker so predvideni tudi posegi v stare zakone in spreminjanje podzakonskih predpisov. Pričakujemo praktično načrtovanje za investitorje, ki omogoča fleksibilnost in hitre postopke, pa tudi, da se preprečijo netrajnostni, neuravnoteženi in škodljivi razvojni načrti oziroma posegi v prostor. Pričakujemo take pristojnosti občin, da se preprečijo tudi špekulacije in nerazumne pridobnine in s tem povezane špekulacije s spremembami namembnosti oziroma s prodajo zemljišč. Pripravljeni novi zakon sicer neke stvari rešuje, druge pa spet zapleta. Osnutek zakona je od lanskega leta sicer že precej popravljen, pa je še vedno poln nejasnosti; bil je celo umaknjen iz gradiva za obravnavo na vladi. Še najbolj je problematično to, da osnutek novega zakona ukinja vse podzakonske predpise, ki jih je treba pripraviti na novo, za to pa je potrebno najmanj pol leta. Na ta način bo pat pozicija trajala še kar nekaj časa, pravzaprav v leto 2007. Smo štiri mesece pred volitvami, kar je za razvojne projekte države in občin izrazito slabo. Zakaj novi zakon še ni pripravljen in zakaj se še ne osredotoča le na spremembe najbolj pomembnih zadev, kot je, na primer, moratorij sprememb aktov, celovita presoja vplivov na okolje kar povprek in podobno? Nujne so zapovedane oziroma stimulirane regijske in pokrajinske oziroma medobčinske vsebine, ki sicer težko sodijo v kontekst posameznih manjših občin. Vprašanje postavljam tudi v imenu združenja občin Slovenije. Prosim za konkretne in spodbudne odgovore, gospod minister. Hvala lepa.
Prosim, gospod minister.
Hvala lepa gospodu mag. Štebetu za poslansko vprašanje. Nov zakon o prostorskem načrtovanju je napisan tako, da se ga morajo slovenske občine veseliti. Biti mora tak, da ga boste sprejeli kot dobro orodje za odgovorno upravljanje s prostorom. V analizi, ki je bila narejena, se je pokazalo, da so nekatere rešitve v veljavnem zakonu nedorečene, nekatere so nejasne, predvsem so pa vsebinsko in tudi organizacijsko postopkovno vprašljive in komplicirane. Zakon o prostorskem načrtovanju je sedaj v fazi medresorskega usklajevanja. Formalno še ni bil uvrščen na sejo vlade, pač pa v medresorsko usklajevanje. Tudi v dogovoru glede zakonov, ki gredo v paket Partnerstva za razvoj, so nam predlagali termin nekoliko kasneje. Zato bomo sedaj tudi to usklajevanje opravili, ampak to ne bo bistveno vplivalo na sam sprejem. Zakon nima namena prinašati nobenih revolucionarnih posegov, to zagotavljam. Pripravljen je tako, da bo prostorsko načrtovanje razbremenjeno odvečnih vsebinskih in postopkovnih elementov. Tisto, kar je pa v veljavnem ZUREP-u 1 dobro, bomo pa vse ohranili. Želimo predvsem racionalizirati vsebino prostorskih aktov in skrajšati postopke prostorskega načrtovanja. V same te postopke bomo vključili postopke celovite presoje vplivov na okolje. In to bo največji prihranek za občine, tako v vsebinskem, časovnem, pa tudi kadrovsko-finančnem pogledu. Tam, kjer se zakon dotika investitorjev, bomo z našimi rešitvami pač zagotovili večjo varnost investitorjev. Imamo tudi ambicijo, da bi skupaj z zakonom o aktivni zemljiški politiki dosegli večjo kakovost arhitekture v urbanih in ruralnih okoljih. Ne bomo ukinili vseh podzakonskih predpisov, ampak jih bomo postopoma nadomestili z novimi. Kot sem tudi že javno napovedal, imamo pripravljena dva ključna podzakonska predpisa, sta že pripravljena. Takoj, ko bo zakon šel na vlado, bomo vzporedno z novim zakonom že predstavili tudi oba ključna podzakonska predpisa, ki sta pomembna za izvajanje tega zakona, še posebej to velja za prehodno obdobje. Glede nujnosti regionalnih prostorskih aktov oziroma prostorskih aktov z regijskimi oziroma pokrajinskimi vsebinami, pa bi povedal stališče, ki ga imamo na ministrstvu, da pravih regionalnih prostorskih aktov v zakonu o prostorskem načrtovanju žal ne moremo predpisati, dokler ne bodo v Sloveniji ustrezno oblikovane regije oziroma pokrajine. To se približuje in se tega skupaj veselimo. Ne glede na to, pa bo novi zakon o prostorskem načrtovanju pokrival vse pomembne regionalne razvojne vsebine, ki bodo vključene v novi prostorski akt države. To je državni prostorski načrt. Za izvedbo regionalnih razvojnih programov, ki jih določa zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, pa ta naš nov zakon o prostorskem načrtovanju predvideva, da bodo občine lahko pripravile regionalni prostorski načrt za prostorske ureditve lokalnega pomena, ki segajo na območje več občin ali pa imajo vpliv na območje več občin. Mislim, da nas v prihodnjih dneh čaka še srečanje z združenjem slovenskih občin, kjer bomo nekatere zadnje stvari ponovno predebatirali. Jaz bi želel, da ko bo prišel zakon v vladno proceduro, da boste obe asociaciji slovenskih občin rekli, da predlagano rešitev tudi podpirata.
Hvala lepa. Izvolite, prosim.
Gospod minister, jaz bi vas vseeno prosil, če lahko podate neke časovne okvire. Namreč nekatere občine že izvajajo, izdelujejo strategijo prostorskega razvoja v skladu z obstoječim zakonom. Glede na te pozitivno naravnane spremembe novega zakona, kot pravite, ki bodo imele tudi neke stimulativne pokrajinske ali medobčinske rešitve, bi vas prosil, da občine obvestite o dejanski časovnici sprejemanja tega zakona, in tudi pomislite na to, da bo treba nove prostorske vsebine, strategije ali kakorkoli se bo imenovalo imeti dokončane do konca leta 2007. Pa tudi na to, če se bo še nekaj mesecev odlašalo oziroma zaradi nekih drugih razlogov koordiniralo s spremembami tega zakona, da v tem vmesnem obdobju poskrbite za to, da se nekatere neskladnosti obstoječih izvedbenih aktov s prostorskimi akti nekako kljub temu lahko zakonito prilagajo, kajti tudi zaradi teh več ali manj formalnih in vsebinsko nepomembnih zapletov prihaja do blokad in nesprejemanja novih aktov, ker so vsebine obstoječih prostorskih planov vsaj v tekstualnem delu pogosto neustrezne. Mi imamo več takih primerov in vaši uslužbenci verjetno poznajo te probleme, da jih na nek način premostimo, ker strogo gledano po zakonu te spremembe niso dovoljene, če ne spremenite prostorskega plana. Prostorski plan pa lahko spremeniti samo z novo strategijo prostorskega razvoja. Hvala lepa.
Prosim, gospod minister.
Ta problematika nam je poznana, še posebej celotni ekipi na direktoratu za prostor, v nekaterih občinah je ta zadeva še bolj problematična. Bomo pa, kot je že dogovorjeno, z obema asociacijama slovenskih občin takoj, ko bo zakon šel v vladno proceduro oziroma ko bo sprejet in bo šel v parlamentarno, občine zelo detajlno obvestili o rokih, o prehodnih režimih. Tukaj lahko ponovno rečem, da vse, kar ste občine v dosedanjih postopkih na podlagi veljavnega zakona pripravile glede strokovnih osnov, podlag in drugih strateških vsebin, to ni bil vržen proč ne denar ne strokovno delo, ampak bomo poiskali take rešitve, da bo velika večina tega lahko vgrajena v nov model, ki ga bo prinesel nov veljavni zakon. Še to bi rad povedal, da pripravljamo nekatere manjše spremembe zakona o ureditvi objektov, ki bodo delno tudi povezane s spremembo zakona o prostorskem načrtovanju. Oba zakona bi rad, da bi bila na vladi sprejeta do letošnjih počitnic. Ta bo zanesljivo - zakon o prostorskem načrtovanju, da bi letošnja jesen pomenila sprejem obeh zakonov v državnem zboru in gremo prihodnje leto v njuno realizacijo. Imam tudi ambicijo, da bi podzakonski akti bili sprejeti že ob sprejemu zakona na vladi, da boste poslanci vnaprej videli, kakšne rešitve bom kot minister predlagal s podzakonskimi akti, da se ne zgodi ta možnost, da potem v podzakonskem aktu zapišeš neko rešitev, ki je morda kot zakonodajalec nisi jasno predstavil. Na ta način se lahko zgodi tudi v nekem smislu zloraba procedure. Hvala.
Poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport bo postavil gospod Ljubo Germič. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, ostali ministri, kolegice in kolegi! V razpisu za šolsko leto 2006/2007 ste, gospod minister, izpustili razpis za študijska mesta za dijake umetniških gimnazij, smer glasba, v okviru vzporednega izobraževanja. To ste storili tako za Celje, Velenje kot za Koper. Takšno vaše ravnanje me preseneča v dveh smereh, glede na vaše izjave, ki jih lahko poslušamo. Prva je prav gotovo ta, da se v vaših izjavah vedno zavzemate za povečanje možnosti izbire, in druga je, da je treba delati širšo mrežo dostopnosti v izobraževanju. Ena izmed glavnih usmeritev pred volitvami je bil, ki jo je vaša stranka zagovarjala, je decentralizacija in možnosti zagotavljanja dostopnosti izobraževanja za vsakega mladega nadebudneža. Kot veste, je smer vzporednega izobraževanja izobraževanje, ki omogoča možnost primarnega srednjega šolskega izobraževanja na različnih srednjih šolah in pri tem omogoča pridobivanje različne izobrazbe, ne samo končanje splošne ali katerekoli druge gimnazije. Na ta način je omogočeno talentu z glasbenega področja, da konča eno izmed srednješolskih programov, hkrati tudi izvaja izobraževanje na glasbenem področju. Drugo vprašanje, ki se pri tem pojavlja, je, na kakšen način zagotavljate mladim iz različnih področij v Sloveniji vključevanje v takšne programe, kajti na ta način boste pravzaprav odrezali določene regije od možnosti vključevanja v takšne programe, če samo vzamemo Celjsko, Velenjsko in Koroško, ki bo sedaj razdvojena med možnostjo vključevanja v program v mariborski ali v ljubljanski program vzporednega izobraževanja. Imate, gospod minister, tudi zelo veliko vprašanj s strani staršev, na kakšen način bo omogočeno izobraževanje tistih dijakom, ki bi se želeli tako izobraževati, pri čemer bodo imeli drugačno izobrazbo v izhodišču, torej primarno izobrazbo, in bi glasbeno izobraževanje izvajali vzporedno. Pri tem me, gospod minister, zanima, kako ste odgovarjali staršem in katere strateške študije so tiste, ki so narekovale vaše odločitve, da hkrati, ko ohranjate oba programa v Mariboru in Ljubljani, s tem priznavate kakovost teh programov, seveda ukinjate te programe v treh različnih področjih v Sloveniji: v Celju, Velenju in Kopru. Se vam že v naprej zahvaljujem za odgovor.
Gospod minister, izvolite prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod poslanec! Hvala za vprašanje, na katerega odgovarjam zdaj že tretjič, pa nič hudega. Že gospodu Kontiču, gospodu Korenu smo odgovorili na enako vprašanje. Dejstvo je, da so v teh mestih obstajali dvojni programi za glasbeno izobraževanje in da je problem v tem, da je premajhen vpis na obeh smereh - rednega in tudi vzporednega. In enostavno je zadeva taka, da ne zmoremo vzdrževati v istih mestih dveh programov, pri katerih je vpis izjemno nizek. Dovolite, da samo preberem nekaj podatkov. Kot veste je normativ 32 dijakov, vendar še zdaleč vpis ne dosega tega. V prvi letnik sedaj obstoječe smeri v Celju za vzporedni program je vpisano samo 9, pri čemer je v rednem programu 14 dijakov. V Velenju je v prvem letniku letos 11 dijakov, v rednem programu 13. V Kopru celo 8, v rednem 10. Le Maribor deloma in Ljubljana tudi po sedanjih normativih izpolnjujeta te predpise, ki so dani. Bom poskušal zelo enostavno in slikovito prikazati. Poleg rednih programov umetniške gimnazije, glasbena smer, smo iz meni neznanih razlogov tudi v teh treh mestih oblikovali še vzporedne programe glasbene vzgoje, recimo inštrumente, in to za dijake, ki obiskujejo drugo srednjo šolo. 90% teh dijakov je gimnazijcev, ki hodijo v splošno gimnazijo, kar pomeni, da smo na nek način zapirali možnost razvoja rednih programov, čeprav smo odpirali redne programe gimnazije. Poleg tega pa smo umetno vzdrževali še nek vzporedni program, ki ima med drugim tudi to slabost, da ne omogoča, njegova javna listina ne omogoča vpis na univerzitetni program kasneje. Z nekega vidika racionalnosti - vzdrževanje neke mreže, popolnoma nerazumen sistem vzporednega izobraževanja v okoljih, kjer smo komajda vzdrževali ali pa vzdržujemo redni program. Res nam drugega ni preostalo, kot da smo v teh treh programih, kjer ni otrok, ni dijakov še za redni program, zaprli izredni in s tem omogočili v perspektivi malo boljšo situacijo v umetniških gimnazijah. Jaz ne rečem, da zadeva ne bi bila dobra, seveda, če bi država imela neomejena sredstva in bi morda omogočili tudi to kljub temu, da je vpis tako majhen. Vendar enostavno tako ne gre. V teh treh mestih zaradi izjemno nizkega vpisa in zanimanja ne moremo vzdrževati dvojnega programa glasbene vzgoje. To je vsa resnica. Torej, ne le da ne dosegajo nekih zakonskih normativov, tudi z vidika racionalnosti je vzdrževanje takih vzporednih programov popolnoma nesmiselno in neracionalno. Ni posebej potrebno poudarjati, da je storitev države za te dijake dvojno plačana in da je cena na dijaka pri vzporednem programu kar trikrat višja od tiste iz splošne gimnazije. Torej je v splošni gimnaziji in v tem vzporednem programu, in tega si pač ne moremo privoščiti.
Izvolite, gospod Germič.
Hvala, gospod minister, za odgovor. Seveda nimam dovolj časa, da bi komentiral vse vaše številke, ki jih tukaj navajate. Opredelil bi se do ene vsebine, o kateri ste danes že govoril na poslansko vprašanje poslanske kolegice. Velikokrat ste omenil racionalnost in velikokrat ste omenil, da vas starši silijo v neke odločitve, da boste na določenih področjih, v določenih programih ukvarjal pestrost, konkurenčnost in širšo ponudbo. Tukaj imate konkreten primer, kjer vam starši dokazujejo potrebo po ohranitvi takšnih programov, ki jih za svoje otroke tudi zaradi strokovne perspektive želijo uresničevati. Vi govorite, da je potrebno na strokovnem in poklicnem izobraževanju oblikovati dodatne programe. Govorite o zasebni ponudbi, ki bo tudi financirana iz javnih sredstev. To potem ne sledi temu, kar ste ravno sedaj govoril, ko ukinjate določene programe v nekih predelih v Sloveniji, hkrati pa govorite, da vam na določenih segmentih manjka dodatna ponudba, dodatna konkurenčnosti in da bo to naredil zasebni sektor. Gospod minister, zelo težko je razumeti takšne vaše ukrepe in takšna vaša dejanja, razen če že danes ne veste, da se bo jutri pojavil nekdo kot ponudnik, ki bo izvajal enake programe, seveda pa bo lahko zasedel prazen prostor, katerega vi sedaj na takšen način ustvarjate. Mislim, da rešitev, ki ste jo predlagali, ne gre v prid otrokom, ki živijo na različnih predelih Slovenije, da jim s tem zmanjšujete možnost dostopnosti do enakovredne izobrazbe v primerjavi s tistimi, ki živijo v centrih, in hkrati ne utemeljujete tega, kar govorite, da z racionalnostjo ukinjate določene programe, pri čemer pa v javnosti, tudi včeraj na televiziji ste javno govoril, da želite imeti dodatno ponudbo na strokovnih in poklicnih področjih, in bojim se, da takšen ukrep gre ravno v to smer.
Prosim, gospod minister.
Sedaj sem pa res v dilemi. Ne vem, ali ne razumete, ali imate kakšne druge razloge za takšno govorjenje. V teh treh mestih država ponuja gimnazijsko smer, glasbeno smer in omogoča otrokom, da se vključijo in razvijajo svoje glasbene talente naprej. Poleg tega imamo tako nizek vpis, nizke številke, ne dosegamo normativov. Poleg tega pa zahtevate od mene, da razvijam še nek vzporedni program, ki dodatno osiromaši in ogroža redni program glasbene vzgoje. Nobena vrata se ne zapirajo tem dijakom. Imajo možnost razvijati glasbene talente, imajo možnost se vpisati v redne programe, v ničemer jim ne onemogočamo in ne zapiramo vrat, res ne. Edino ne razumem, zakaj so v preteklosti ravno v teh treh mestih, zelo zanimivo, podpirali take možnosti. Mislim, da so celo kakšni drugi interesi bili zadaj, kot pa potreba in želja dijakov in staršev po tovrstnem glasbenem izobraževanju in usposabljanju. Še enkrat pravim, številke, če bi imeli res velik naval, kjer v redni program ne bi mogli vpisati teh dijakov, bi človek nekako še razumel potrebo po obstoju vzporednega programa. Ker pa te potrebe ni, ker ni dijakov, enostavno država ne more vzpostavljati dveh vzporednih sistemov izobraževanja.
Poslansko vprašanje ministru za zdravstvo bo postavil gospod Franc Kangler. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, spoštovane poslanke in poslanci! Danes smo že govorili o operacijskih mizah. Ob spraševanju predsednika vlade, je predsednik vlade dal odgovor, da gre za odgovornost, ki je porazdeljena. Iz njegovih besed sem zasledil, da misli tudi na odgovornost spoštovanega ministra. Nenormalno je, da mora poslanec, ki koristi poslansko možnost v skladu s poslovnikom, večkrat ministra vprašati, kako in na kakšen način se nakupuje mize in zakaj prihaja do takšnih ali drugačnih razlik. Postavil sem tudi vprašanje v pisni obliki. Minister mi je odgovoril pavšalno in z odgovorom nisem bil zadovoljen. Ravno nasprotno, minister je trdil, da je vse v najlepšem redu in da je vesel, da mene kot poslanca skrbi, kako in na kakšen način se uporabi davkoplačevalski denar. Znano pa je tudi to, da je revizijska komisija sprejela nekaj sklepov. Ministra za zdravstvo bi pa predvsem želel vprašati, kar se je tudi predsednik države neposredno s pismom vključil v to zgodbo operacijskih miz. Dr. Drnovšek je kot predsednik države zbral toliko poguma, da se je pisno slovenski javnosti oglasil. Po njegovem pismu lahko sklepamo, da je nekaj v zvezi z nakupom operacijskih miz zelo zelo hudo narobe in da ministrstvo ni peljalo skladno z vsemi predpisi javnega naročila, tako kot bi ga moralo. V celi zgodbi medicinskih nabav očitno nekaj smrdi. Ali res obstaja krog ljudi, ki se okorišča pri poslih z nabavo opreme v zdravstvu. Na to nakazuje tudi doktor Brecelj v svojem javnem pismu. Ali res nekateri mrhovinarji služijo na račun bolnikov in zdravnikov? In če razpisi ne dajo pravih rezultatov, naj se ponovijo, da bodo pravi zmagali. In zato prihaja do zamud in nevzdržnih pogojev dela pri operacijah, kot opozarja doktor Brecelj. Na ta vprašanja bo treba odgovoriti in pozval bom organe pregona, da raziščejo zadevo. Ko sem poslušal gospoda Šumaka, se mi zdi, da ne bi smeli imeti pretežkega dela. Jutri jim bom posredoval njegovo dokumentacijo. Sprašujem vas, spoštovani minister, glede na to, da se je v zvezi z nabavo operacijskih miz odzval sam predsednik države, katere ukrepe ste v skladu z vsemi prepisi, ki jih imate na voljo, storili in kaj boste storili, da bodo tisti, ki jih najbolj potrebujejo, prišli do teh miz čim prej?
Gospod minister, prosim.
Hvala lepa za vprašanje, gospod poslanec Kangler. Spoštovani gospod predsedujoči! Seveda smo se že nekaj mesecev nazaj pogovarjali o teh operacijskih mizah in dopisovali, dejansko smo odgovore nekatere vam poslali. Z nekaterimi ste bili zadovoljni, z nekaterimi tudi ne, vendar v samem postopku sem se potrudil, da bi stvari tekle čim bolj po poti, ki bi razjasnila situacijo. Problematika oziroma težave, vezane na nabavo operacijskih miz, ki se pojavljajo v sedanjem postopku naročanja, so povezane s situacijo v petih bolnišnicah, za katere se javno naročilo izvaja, in te težave se dejansko v zadnjem času stopnjujejo, kar je prikazal tudi primer Onkološkega inštituta. Glede na utemeljenost zavrnitve je naročnik po odločitvi o zahtevku do revizije gledal na vse okoliščine, proučil in tudi ugotovil, da so s tem podani razlogi za zahtevo po odpravi ustavitve postopka. Zato je dne 9.5. državni revizijski komisiji poslal utemeljen predlog za odpravo ustavitve postopka in možnost njegovega nadaljevanja, da ga ta prouči in ustrezno ukrepa, in 16.5. še predlog za prednostno, meritorno reševanje zahtevka za revizijo. Mi smo poslali državni revizijski komisiji z željo, da bi se čim prej vsebinsko odločili o situaciji. Državna revizijska komisija je s sklepom z dne 17.5., ki smo ga prejeli 19.5., zavrgla zahtevo za odpravo ustavitve postopka in določila v zahtevku, da je vlagatelju ugodila in razveljavila obvestilo o izbiri, ki ga je izdal naročnik. Državna revizijska komisija je v revizijskem postopku tudi ugotovila, da so vse ponudbe nepravilne, zato je naročnika napotila, da ta predmetni postopek zaključi. Ministrstvo za zdravje je sledilo odločitvi državne revizijske komisije in istega dne, to je 19.5.2006, sprejelo odločitev o zaključku postopka in o tem obvestilo vse ponudnike. Skladno z zakonom o javnih naročilih ima ministrstvo v nadaljevanju možnost, da javno naročilo odda na podlagi povsem novega razpisa ali pa da skladno z zakonom izda nov sklep, s katerim bo postopek oddaje javnega naročila nadaljevan s pogajanji. Zaradi ekonomičnosti postopka in drugih razlogov, ki govorijo v prid nadaljevanju postopka s pogajanji, bodo strokovne službe ministrstva preučile možnosti nadaljevanja postopka s pogajanji na enega od zakonsko predpisanih načinov, to je s predhodno objavo ali brez predhodne objave. Če bodo strokovne službe ugotovile, da so podani pogoji za nadaljevanje postopka s pogajanji brez predhodne objave, se bo ministrstvo vsekakor poslužilo te možnosti, saj v danem primeru ministrstvo meni, da bi s takim postopkom lahko oddajo javnega naročila najhitreje zaključilo v korist pacientov. Tu bi želel poudariti še nekatere stvari v zvezi s samo odločitvijo državne revizijske komisije, ki ji ni mogoče, kot vemo, oporekati, je pa mogoče povzeti nekatera dejstva, ki jih bomo pri nadaljnjih odločitvah upoštevali oziroma morali upoštevati. Državna revizijska komisija je ugotovila, da je ponudba vlagatelja, ki je vložil zahtevek za revizijo, nepravilna in posledično ne more biti spoznana kot najugodnejša. Istočasno je državna revizijska komisija tudi ugotovila nepravilnost ponudbe izbranega ponudnika Sanolabor oziroma vseh prejetih ponudb, zaradi česar po njenem niso izpolnjeni pogoji za izbiro v tem postopku. V samem postopku je po našem mnenju oziroma mnenju komisije o primernosti ponudbe upoštevala ugotovitve, da iz obrazca ni razviden naziv naročnika garancije oziroma povedano drugače, komu je bila ta bančna garancija izdana. Komisija je v obrazložitvi med drugim tudi zapisala, da ugotavlja, da je bila zaradi odsotnosti zapisa, iz katerega bi bilo razvidno, komu je bila bančna garancija izdana, vprašljiva dejanska možnost izpolnitve oziroma izplačila. Pri tem je treba poudariti, da je naročnik navedeno bančno garancijo v postopku naročanja upošteval in v postopku revizije še preveril pri banki izdajateljici, to je pri Raiffeisen Krekovi banki. Ta je 22. marca 2006 podala pisno izjavo, s katero je potrdila, da je ta banka dne 25.7.2005 naročniku garancije Sanolabor izdala garancijo za resnost ponudbe v znesku 6 milijonov tolarjev za dobavo in montažo 18 kosov operacijskih miz. Banka je hkrati izjavila, da je izdana garancija za banko zavezujoč dokument, in izjava banke pomeni, da bi to bančno garancijo naročnik lahko dejansko tudi unovčil. Toliko v odgovor na to vprašanje. Hvala lepa.
Izvolite, prosite še za dodaten odgovor.
Spoštovani minister, z vašim odgovorom nisem zadovoljen. V Kliničnem centru gre letno preko 30 milijard tolarjev za nabave, tako ali drugače, mimo javnih razpisov. Vi še danes verjamete tistim ljudem, ki vas na ministrstvu držijo v krempljih, ki jih Drnovšek, predsednik države, imenuje "ali res nekateri mrhovinarji služijo na račun bolnikov in zdravnikov". Tudi sami ste zdravnik, spoštovani minister. In največja sramota je to, da se nekdo skriva za bolniki in se želi okoristiti za razliko 200 milijonov pri takem javnem naročilu. Spoštovani minister, z vso resnostjo in odgovornostjo, se vam zdi smotrno, ko poslanec v državnem zboru vpraša v skladu s poslovnikom, v skladu z načeli, v skladu z ustavo, da čez par dni prejme grozilno pismo "poslušaj, ti, junak, kaj pa sprašuješ o tem!" Se vam zdi normalno, da istemu poslancu snamejo elektronsko pošto, jo objavijo v enem izmed časopisov, da v zvezi s tem isto objavijo elektronsko pošto enega izmed prejšnjih ministrov, in za konec, da ponudniku, gospodu Šumaku vlomijo v poslovne objekte, mu odnesejo dva računalnika, prav tista dva računalnika, ki beležite, kar se tiče javnih naročil. In da celo izgine knjiga obiskov na ministrstvu za zdravstvo, kjer je bilo zapisano, da je bil eden iz izbranega podjetja pri vas na obisku. Vse to izgine, grozijo, kradejo in za vas osebno je to normalno. Ali naj zato pričakujem, ker vas danes sprašujem, da se mi bo danes ali pa jutri kaj zgodilo na avtocesti med Mariborom in Ljubljano, ali smo tako daleč prišli, ali mislite, da si izmišljujem? Vam je vseeno, meni pa ne [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]To kaže na to, da je moje poslansko vprašanje na mestu in da ne dobim temeljitega odgovora. Vi pa še vedno verjamete tistim, ki vas obdajajo.
Gospod minister, imate besedo.
Bi moral spoštovanemu poslancu odgovoriti. To, kar zdaj govorite, se meni nikoli ni zdelo normalno, da se dogaja. Niti v zvezi z grožnjami, vendar o teh stvareh, hvala bogu, ne vem nič, nimam nič s temi zadevami. To je stvar, v kateri bi se z vami strinjal, to ni običajno. Moram vam pa istočasno odgovoriti, da je ministrstvo za zdravje v postopku, ki ga je peljalo v fazi naročila za 18 operacijskih miz, upoštevalo trenutno veljavno zakonodajo in je pri tem upoštevalo tudi razpisne pogoje, s katerimi se je ta razpis tudi začel. V razpisnih pogojih je bilo jasno napisano, kateri pogoji so potrebni, da lahko ponudnik sodeluje v samem razpisu. Vsi tisti, ki so tem pogojem zadostovali, so po našem mnenju, mnenju komisije, bili potem spoznani kot primerni. Da gre tu za trošenje davkoplačevalskega denarja, se z vami ne morem strinjati, ker je v tem postopku, kakršnega je ugotovila komisija, bil izbran tisti ponudnik, ki je pogojem, ki so bili dani v samem razpisu, vsi so zadostovali, in bil najcenejši. Je pa mogoče tukaj povedati tudi to, vendar smo pri tem upoštevali mnenje stroke, ne samo strokovnjakov zdravnikov, ampak mnenje pravnikov, ekonomistov, mnenje člana protikorupcijske komisije, ki je bil ves čas prisoten pri samem izboru, in tako smo prišli do tega zaključka na način, ki se nam je zdel najbolj primeren in pošten. Moram reči, da sem zadovoljen danes predvsem s tem, da lahko tukaj ponovno obrazložim nekatere stvari, ki so se dogajale, in sem vam za to vprašanje zelo hvaležen. V nadaljnjem bomo gledali na to, da bomo dejansko te mize, ki so sedaj tak velik predmet debate in sporov v Sloveniji, čim prej nabavili ne samo za Onkološki institut, ampak jih bomo nabavili tudi za ostale štiri bolnišnice, ki prav tako težko čakajo na te operacijske mize in bodo za paciente še kako potrebne. Jaz bi še enkrat rad poudaril ob zaključku, da se na razpisne pogoje nihče ni pritožil in da so razpisni pogoji bili na tisti fazi obravnavani na enak način za vse in pritožbe na razpisne pogoje ni bilo.
Gospod magister Borut Sajovic bo postavil poslansko vprašanje ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Obveščeni ste bili, da je ministrica opravičeno prisotna, zato sprašujem, če želite kljub temu postaviti vprašanje? Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani redki prisotni kolegi. Moje vprašanje se nanaša na izvajanje zakona o divjadi in lovstvu, je bilo v tem parlamentu na podobno temo že vsaj enkrat ali dvakrat predstavljeno, vendar zgodba ima precej širši okvir, kajti to neizvajanje veljavnega zakona s strani vlade, ko enkrat sprejmemo zakon, se pa ne pripravljajo podzakonski akti, je stvar, ki me skrbi. Vlada si zadržuje, in ta država, vse več pravic, potem pa jih kot dolžnosti ne izvede do konca, in to me skrbi tudi v luči nekaterih zakonov, ki jih še sprejemamo. V tem tednu bo na vrsti tudi zakon o sladkovodnem ribištvu, kjer tudi mislimo, da si trenutno vladajoča oblast in vlada skuša odrezati prevelik kos pogače in pristojnosti. Moje vprašanje, ki se tiče lovstva, se glasi: Zakaj vlada ne izvaja zakona o divjadi in lovstvu oziroma zakaj vlada ne izvede razpisa in na njegovi podlagi podeli koncesij za trajnostno gospodarjenje z divjadjo v loviščih in določi upravljavca lovišč? Zakaj vlada ni spoštovala roka iz tretjega odstavka 81. člena zakona o divjadi in lovstvu in najkasneje v treh mesecih po ustanovitvi lovišč podelila koncesiji za trajnostno gospodarjenje z divjadjo v loviščih in določila upravljavce? Kdaj namerava vlada izpolniti svoje zakonske obveze iz zakona o divjadi in lovstvu ter tako odpraviti ustavnopravno nevzdržno stanje, ko ne spoštuje in ne izvaja veljavne zakonodaje? Na seji državnega zbora 21.11.2005 je gospa ministrica obljubila, da bodo manjkajoči trije podzakonski akti, ki urejajo to področje, pripravljeni, sprejeti najkasneje do konca leta 2005. Danes gre v letu 2006 h koncu že peti mesec pa se na tem področju kljub obljubam ni čisto nič zgodilo. Na nespoštovanje pravnega reda so me opozorili iz dveh lovskih družin, in sicer lovska družina Vitomarci in lovska družina Polenšek-Dornova. Prizadeti lovski družini sta kandidatki za upravljavca novo nastalih lovišč po odloku o loviščih v Republiki Sloveniji in njihovih mejah, in sicer lovišč Vitomarci - številka 1502 in Polenšek-Dornova - številka 1512. V omenjenih loviščih je normalno gospodarjenje nemogoče, prav tako pa zaradi tega država [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[..]]izgublja na strani prihodkov, ki bi jih dobila iz koncesij, in tudi povračilo in ravnanje s škodami po divjadi bi bilo lahko ob sprejetju teh aktov drugačno, kot je sedaj. Hvala.
Hvala lepa. Odgovor boste dobili od ministrice na naslednji seji državnega zbora. Gospod Ivan Jelen bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Poslanci, spoštovani minister! Moje poslansko vprašanje se nanaša na problematiko vzdrževanja in popravila slušnih aparatov v Republiki Sloveniji. V pravilih obveznega zdravstvenega zavarovanja ni opredeljeno, katere storitve, posegi v slušni aparat in druga opravila sodijo v brezplačno vzdrževanje slušnega aparata. Dogaja se, da uporabniki plačujejo vzdrževanje slušnih aparatov, tisti redki posamezniki, ki so seznanjeni s pravico do vzdrževanja slušnega aparata v breme dobaviteljev, pa zaradi nedorečenosti, kaj ta pravica obsega, le-te ne morejo uveljaviti, saj je dobavitelj tisti, ki v vsakem posameznem primeru po svoji lastni presoji določa, kaj sodi oziroma ne sodi v redno vzdrževanje slušnega aparata. Podobna nedorečenost velja tudi za popravila slušnih aparatov po izteku garancijske dobe. Uporabniki slušnih aparatov namreč niso informirani, da imajo pravico do 50% kritja stroškov popravil in zamenjave dotrajanih delov, ter tako plačujejo storitve in dele v sami celoti. Želja prizadetih naglušnih občanov, ki predstavljajo 7% - 9% populacije, je, da bi izdali kratka in jasna navodila, ki bi bila v skladu s predpisi Zavoda zdravstvenega zavarovanja oziroma rešitev problematike na nedvoumen način, da bi se vedelo, katere pravice imajo na tem področju oziroma v kolikšni meri so dolžni kriti stroške iz navedenega naslova. Zavod zdravstvenega zavarovanja Slovenije se zaveda problema, vendar ne potrdi niti ne zanika težav, ki izhajajo zaradi nedorečenosti njegovega lastnega predpisa. Kolikor mi je znano, se člani odbora naglušnih Slovenije že dolgo trudijo, da bi problematiko razrešili, vendar na Zavodu za zdravstveno zavarovanje Slovenije z reševanjem le-te zavlačujejo oziroma se sklicujejo na različne izgovore, katerih namen je ohraniti obstoječe stanje, ki je v korist za Zavod zdravstvenega zavarovanja, ki na ta način ustvarja sebi profit. Zato vas sprašujem, gospod minister, ali obstajajo kakršnekoli možnosti, da posredujete oziroma sprožite razrešitve navedenega problema, saj se slušno prizadeti populaciji povzroča velike stroške in nejevoljo. Prepričan sem, da bo vaša odločitev in odgovor pripomogla k razjasnitvi te problematike, saj uporabniki računajo na izčrpen in za njih sprejemljiv odgovor. Za obrazložitev se vam že v naprej najlepše zahvaljujem.
Izvolite, gospod minister.
Gospod poslanec, hvala lepa za vprašanje. Hvala za besedo, gospod predsedujoči. V pravilih obveznega zdravstvenega zavarovanja resnično ni opredeljeno, katere storitve, posegi v slušni aparat in druga popravila sodijo v brezplačno vzdrževanje aparatov. To sicer zagotavlja Zavod za zdravstveno zavarovanje v skladu s 66. členom pravil obveznega zdravstvenega zavarovanja, to je pravica do servisiranja, popravil pripomočkov in tako naprej, in v različnih pogodbah z različnimi dobavitelji slušnih aparatov. Vzdrževanje slušnih aparatov se v breme obveznega zdravstvenega zavarovanja zagotavlja po pogodbah v celoti in obsega kontrolne preglede, ponovne preglede, ponovne prilagoditve in nastavitve, zamenjavo manjših delov, ki so navedeni v neki prilogi 1 in ki je stalna priloga k posameznim pogodbam zaradi različnih dobaviteljev in različnih aparatov in je zato prilagojena posameznemu dobavitelju in je ni mogoče tu naštevati. Obsega tudi šest čiščenj v času življenjske dobe aparata, šest let. Popravila vključujejo delo serviserja v zvezi s popravili in zamenjavami delov. Kaj torej sodi v vzdrževanje in popravila, je natančno določeno v pogodbah z dobavitelji aparatov. Zamenjavo večjih delov in večja popravila pa so pokrita do 50% nabavne cene standardnega aparata v življenjski dobi, ki je 6 let. Če je aparat nadstandarden, pa mora zavarovanec stroške, ki presegajo navedene, kriti sam. V primeru, ko gre za nadstandarden aparat, ki ni bil nabavljen na stroške obveznega zdravstvenega zavarovanja, servis plačuje zavarovanec sam. Vsem tem aparatom so priloženi garancijski listi, iz katerih so razvidne obveznosti proizvajalca. Mislim, da je na ta način sistemsko zagotavljanje vzdrževanja popravil in zamenjav za slušne aparate v večini primerov sicer zagotovljeno. Poleg tega ocenjujemo, kot je bilo že dogovorjeno, da je potrebno na spletnih straneh Zavoda za socialno zavarovanje tudi objaviti te pogoje, ki sem jih navedel, in tudi navodila za ravnanje, vzdrževanje aparatov. Včasih so kakšne težave tudi zaradi nejasnosti v sami komunikaciji. Sem pa vzel vašo današnjo pobudo zelo resno in jo bom z zdravstveno zavarovalnico skušal v prihodnje, kar do danes še ni bilo mogoče, bistveno bolj natančno oceniti in opredeliti resnost problema, za katerega smatram, da je dejansko zelo pomemben, če je prišel na poslanske klopi. Je pa v dosedanjem našem delu z zavarovalnico bilo to urejeno na podlagi tega sodelovanja in na tak način, kot sem tu sedaj povedal. Bom pa stvari v prihodnje preveril in problem čim prej skušal rešiti.
Hvala lepa. Gospod Kristijan Janc bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance in ministru za promet.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovana ministra, kolegi, kolegice, ki še vztrajate ob tej uri. Kot vam je znano, je Posavje 21. avgusta 2005 prizadela naravna katastrofa, neurje z močnim deževjem, katerega posledice so se pokazale v rušilnem delovanju hudournikov in pojavu intenzivnega plazenja. Evidentirana škoda na objektih javne infrastrukture je ogromna in posavske občine so skupaj s krajani, gasilci in izvajalci javnih gospodarskih služb takoj pristopile k odpravi posledic neurja in normalizaciji razmer. Z izrednim angažiranjem številnih posameznikov in podjetij ter ob podpori Republike Slovenije in širše javnosti, predvsem pa številnih donatorjev, ki se jim ob tej priložnosti iskreno zahvaljujem, je razmere uspelo vsaj deloma normalizirati v izjemno kratkem času ter vsem občanom in podjetjem zagotoviti pogoje za približno normalno življenje in delo. Devet mesecev po tej nesreči pa žal ugotavljamo, da se na močno prizadetih odsekih državnih cest na območju občine Sevnica in širše še, žal, ni spremenilo prav nič. Poleg tega je za nami tudi huda zima, ki je že tako poškodovani infrastrukturi dodala še nove poškodbe. Odseki nekaterih državnih cest, predvsem gre za regionalne ceste, ki so jih hudourniki tako hudo poškodovali, da so le delno prevozne, so sicer opremljeni z opozorilno prometno signalizacijo, vendar smo mnenja, da bi glede na obseg in intenzivnost avgustovske katastrofe ter posledic zime, s katerimi smo se soočali na lokalnem nivoju, morali tudi kaj storiti na državnem cestnem omrežju. Ministrstvo za promet je aprila letos pripravilo in predložilo dokumentiran pregled stanja na državnem cestnem omrežju, iz katerega izhaja, da je za nujno sanacijo poškodb, ki so posledice avgustovskega neurja, potrebnih 220 milijonov slovenskih tolarjev. Menimo, da ta ocena realna in da je samo v občini Sevnica za milijardo 300 evidentirane škode na lokalni infrastrukturi. Verjamemo, da bi se tudi teh 220 milijonov nekje v slovenski vladi lahko našlo. Sprašujem oba odgovorna ministra za to področje: Kdaj bo vlada Republike Slovenije zagotovila dodatna sredstva Direkciji Republike Slovenije za ceste za vzdrževanje državnih cest na območju Posavja in drugod po Sloveniji po teh izrednih naravnih katastrofah, ki so nas doletele? Zanima me tudi predvidena okvirna dinamika tako zagotovljenih sredstev kot tudi sama odprava posledic avgustovskega neurja v Posavju na državnih regionalnih cestah. Hvala lepa.
Hvala. Imata besedo, gospoda ministra. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Torej, problematiko stanja omrežja glavnih in regionalnih cest je ministrstvo za promet podrobno predstavilo v posebej pripravljenem gradivu, ki je bilo posredovano predsedniku vlade Republike Slovenije, ministroma za finance ter okolje in prostor, vodjem koalicijskih poslanskih skupin ter predsedniku odbora državnega zbora za promet. Problematiko je obravnaval odbor državnega zbora za promet in sprejel sklep, naj vlada Republike Slovenije prouči možnosti za interventno zagotovitev potrebnih sredstev za najnujnejše sanacije poškodb na državnih cestah po letošnji hudi zimi v višini 3 milijarde 77 milijonov tolarjev, za plačilo nepredvidenih oziroma dodatnih stroškov pri izvajanju zimske službe v višini 2 milijardi 56 milijonov tolarjev in za sanacijo posledic neurja na državnih cestah v Posavju v letu 2005 v višini 219 milijonov tolarjev. Predlog načina zagotovitve potrebnih sredstev sta pripravili ministrstvo za finance in ministrstvo za promet ter ga predstavili poslancem koalicijskih strank na sestanku 9. maja 2006. Ministrstvi sta predlagali, da se sredstva zagotovijo na naslednji način: prvič, z dva- do trimesečnim zamikom pričetkov oziroma zaključkov del na letošnjih novih investicijskih projektih, s sprostitvijo dela letošnjih sredstev v višini 4 milijarde tolarjev in prenosom plačil za izvršena dela v letošnjem letu v leto 2007 v enakem znesku, za kar bodo sredstva zagotovljena z rebalansom proračuna za leto 2007; drugič, iz sredstev, ki jih bo na podlagi potrebnih prerazporeditev vlade Republike Slovenije zagotovilo ministrstvo za finance v višini 1,7 milijarde tolarjev. Predvidevamo, da bomo na podlagi spremenjene dinamike financiranja letošnjih investicijskih projektov in prerazporeditev, ki jih je ministrstvo za promet že posredovalo ministrstvu za finance, zagotovili navedena sredstva v najkrajšem možnem času, tako da bo mogoče že v mesecu juliju letos pričeti s sanacijskimi deli na omrežju najbolj poškodovanih glavnih in regionalnih cest v Sloveniji, vključno s cestami v Posavju. Nujna sanacijska dela se bodo izvajala na podlagi popisov poškodb, ki so že izdelani. Glede na postopke, ki jih je potrebno opraviti po zakonu o javnih naročilih, predvidevamo, da bodo dela zaključena v letošnjem letu. Kot že rečeno, bomo nekatera dela, ki jih je mogoče izvajati kot elementar, lahko pričeli izvajati takoj po sprejemu sklepov vlade Republike Slovenije o zagotovitvi potrebnih sredstev s prerazporeditvami. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Dejansko nimam kaj dodati k temu, kar je kolega Božič, minister za promet že izjavil. Končno je to skupni predlog. Ministrstvo za finance trenutno pripravlja ustrezno dokumentacijo, da bomo vladi predstavili to prerazporeditev sredstev znotraj sprejetega proračuna. Je pa velik zalogaj, 1,7 milijarde tolarjev v tem trenutku zahteva zelo veliko pozornost, vendar smo prepričani, da bomo to lahko izvedli v najkrajšem možnem času. Hvala lepa.
In kot zadnji bo poslansko vprašanje ministru za zdravje postavil gospod Mihael Prevc. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, spoštovani kolegi! Vprašujem ministra za zdravje v zvezi z mladinskim klimatskim zdraviliščem Rakitna. To zdravilišče velja kot najboljše klimatsko zdravilišče pri nas. Število otrok, ki se zaradi respiratornih težav zdravi v tem zdravilišču, se iz leta v leto zmanjšuje, čeprav je v Sloveniji samo za astmo obolelih kar 41.585 otrok. V letu 2005 se je v zdravilišču zdravilo le 364 otrok, leto prej pa 654 otrok. Število oskrbnih dni, ki je med zdraviliščem in Zavodom za zdravstveno zavarovanje Slovenije pogodbeno dogovorjeno, bi omogočalo tritedensko zdravljenje 955 otrokom. V letu 2005 je bilo realiziranih le 24% pogodbenega števila oskrbnih dni, letošnji trimesečni rezultati pa kažejo, da bo realiziranih le 10% pogodbenih oskrbnih dni. Zdravniki predšolskih in šolskih dispanzerjev zagovarjajo nujno zdravljenje respiratornih bolezni s souporabo klime kot naravnega zdravilnega sredstva, kar izkazuje tudi izvedena anketa med zdravniki in podatki o dalj časa trajajočem izboljšanju zdravstvenega stanja otrok po odpustu iz zdravilišča. Dalj časa trajajoče izboljšanje stanja po zdraviliškem zdravljenju v zdravilišču potrjujejo tudi starši otrok, kar je razvidno iz izvedenih anket. Ne nazadnje tudi evropski strokovnjaki za astmo pri otrocih so mnenja, da je akutni astmatični napad najpogostejši vzrok sprejema v bolnišnico pri otrocih vseh starosti, zato potreba po olajšanju bremena astme pri otrocih še nikoli ni bila večja. Zaradi trenutnega načina napotitve otrok na zdraviliško zdravljenje v zdravilišče preko imenovanih zdravnikov Zavoda za zdravstveno zavarovanje je zdravilišče otrokom in mladostnikom, ki bi tovrstno zdravljenje potrebovali, težko dostopno. Imenovani zdravniki Zavoda za zdravstveno zavarovanje vse manj predlogov za zdraviliško zdravljenje pozitivno rešujejo. Posledično tudi osebni zdravniki otrok in mladostnikov pišejo vse manj predlogov za zdraviliško zdravljenje, ker prejudicirajo sklep imenovanega zdravnika Zavoda za zdravstveno zavarovanje. Spoštovani minister, v zvezi s to problematiko vas sprašujem naslednje. Kaj je vzrok za vse manj napotitev na uspešno klimatsko zdravljenje na Rakitni, kaj je ali bo storilo ministrstvo za zdravje za rešitev problematike Mladinskega klimatskega zdravilišča Rakitna?
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospod poslanec, za vprašanje. Hvala za besedo. S problemom zdravilišča Rakitna se srečujem že kar nekaj časa. Prvič sem se srečal, ko sem bil prvič minister, pred šestimi leti in že takrat smo začeli reševati ta problem, žal je bil takrat čas bistveno prekratek, da bi ga lahko rešili. Kasneje se v zadevi ni nič spremenilo, v štirih letih, in moram reči, da tudi v tem letu in še nekaj časa, kar sem zdaj na ministrstvu. Ta problematika zdravilišča je vezana na demografske in epidemiološke spremembe v tej starostni skupini v zadnjem času. Mi želimo ohraniti to zdravilišče na vsak način, zato sem se že večkrat srečal s predstavniki zdravilišča, z direktorjem, tudi z vodstvom občine Brezovica, kamor to zdravilišče sedaj, potem ko ga je občina Ljubljana pred leti predala novonastali občini Brezovica, spada. Občina Brezovica je v tem obdobju uredila nekatere pravnoformalne strani, strokovni problemi in tudi problemi financiranja pa so ostali in so še vedno pred nami. Najprej je potrebno poudariti, da razširjen strokovni kolegij za pediatrijo že vrsto let opozarja na potrebo po širjenju programa, ki pa mora postati širši in ne zajema respiratorne patologije. Imam eno mnenje razširjenega strokovnega kolegija za pediatrijo, ki celo trdi, da je tako zdravljenje manj pomembno od nekaterih drugih vrst zdravljenja astme. Zdravilišče ima 148 postelj, odprto je vse leto in je preveliko samo za patologijo astme, tudi če bi poslali vse otroke, za katere vi pravite, da so potrebni tega zdravljenja. Še enkrat poudarjam, treba je upoštevati bistvene premike v samem zdravljenju astme in ne nazadnje tudi praktično razpolovljeno število otrok. Še enkrat poudarjam, da gre za strokovno oceno republiškega strokovnega kolegija za pediatrijo, ne glede na izjave posameznih pediatrov primarne ravni, ki pa niso v skladu z mnenjem razširjenega strokovnega kolegija. Moram povedati, da s strani vodstva zdravilišča ni bilo nekih reakcij, ki bi situacijo, v kateri bi del astmatične populacije, ki se tam zdravi, zamenjala drugo kazoistiko, zato je reševanje problematike zdravilišča Rakitna zelo težko. Zadnje resno opozorilo vodstvu zdravilišča je bilo z naše strani in s strani republiškega strokovnega kolegija podano 30.11.2005, ko je lanska finančna konstrukcija zdravilišča pokrivala vsoto 94 milijonov tolarjev in se je s tem vzdrževalo le zaposlovano osebje. To problematiko smo na ministrstvu ves čas obravnavali resno, sklicali sestanek z občino Brezovica in na sestanku prišli do naslednjih zaključkov tudi z vodstvom zdravilišča istočasno. Ustanoviteljstva ni možno spreminjati, ustanoviteljstvo je v vsakem primeru občina in v tem primeru, kamor to zdravilišče spada, občina Brezovica. Samo s programom astme ni mogoče reševati zdravilišča Rakitna. Ministrstvo za zdravje pa se zavzema, da zdravilišča na vsak način ohranimo ob sodelovanju z republiškim razširjenim strokovnim kolegijem za pediatrijo ob ustrezni strokovni širitvi programov. Za enkrat reševanje problema s širitvijo programov se ni začelo, kljub temu pa je ministrstvo za zdravje ponovno zaprosilo za mnenje razširjen strokovni kolegij za pediatrijo in dobijo 22.3. naslednje sklepe oziroma odgovor. Potrebe po zdraviliškem zdravljenju otrok in mladine so vsebinsko in po obliki danes različne od potreb preteklosti. Razširjen strokovni kolegij za pediatrijo meni, da naši otroci še vedno potrebujejo zdravilišča, spremenile pa so se indikacije in potrebe po vsebini programov za tovrstno zdravljenje. Potrebe po samo klimatskem zdravljenju se zmanjšujejo, naraščajo pa potrebe po programih obnovitvene rehabilitacije, zato razširjen strokovni kolegij za pediatrijo ponovno predlaga preorientacijo vsebin in izvedbe zdraviliškega zdravljenja, izdelavo novih programov obnovitvene rehabilitacije. Zdravilišča naj pri pripravi in izdelavi ponudbe programov zdravstvenega varstva upoštevala smernice, ki jih priporočajo strokovne organizacije ali ustanove in razširjeni strokovni kolegij za pediatrijo. Moram pri tem povedati, da sem dolžan na tisti del vašega vprašanja odgovor, kjer govorite o zmanjšanjem številu napotitev iz strani zavarovalnice. Moram povedati, da sem v tej zvezi že ukrepal in se pogovarjal tudi z zavarovalnico. Upam, da bomo dosegli na podlagi teh dogovorov tudi izpolnjevanje napotitev v zdravilišče Rakitna v obliki in obsegu, kakršen je predviden.
Hvala lepa. Prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam 17. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri zjutraj. Lahko noč.