Tere päevast, austatud kolleegid ja austatud ministrid! Alustame oma kolmapäevast infotundi. Ja nagu ikka, kõigepealt kohaloleku kontroll.
Kohal on 36 Riigikogu liiget, puudub 65. Peeter Ernits, kas protseduuriline küsimus? Palun!
Lugupeetud juhataja! Ma vaatan, et seal istuvad kolm ministrit, aga üks, praegusel juhul justiitsminister, on lihtsalt kaheks tunniks vangistatud. Kas ei peaks seda korda siiski lõpuks muutma, et kui küsimusi pole, siis ei peaks siin istuma?
Küsimus on iseenesest täiesti õigustatud. Tõepoolest, meil on pahatihti olnud olukord, kus siin istuvad ka ministrid, kellele ei ole küsimusi esitatud. Aga see on meie kodu- ja töökorra seaduse küsimus, seda saavad muuta Riigikogu liikmed. Saab teha vastava muudatusettepaneku. Aga tegelikult justiitsministrile on täna küsimus, järjekorras kuues. Tänases infotunnis osalevad järgmised valitsuse liikmed: peaminister Jüri Ratas, haridus- ja teadusminister Mailis Reps ja justiitsminister Raivo Aeg. Ja nagu alati, nii ka täna saavad kõigepealt võimaluse küsimuse esitamiseks eelnevalt registreerunud küsijad. Nemad saavad võimaluse ka täpsustavaks või täiendavaks küsimuseks ja seejärel võib saalist tulla üks lisaküsimus. Küsimuse pikkus on kaks minutit ja vastamiseks on aega kolm minutit.
Eelregistreeritud küsimuse esimene esitaja on Kaja Kallas, talle vastab peaminister Jüri Ratas. Palun!
Aitäh! Hea peaminister! Oleme ajakirjandusest lugenud, et Keskerakond on saanud Hillar Tederilt suured annetused. Esiteks, palju õnne, et saate oma suurtele rahamuredele leevendust. Aga peab tunnistama, et see kõik ei näe sugugi hea välja. Nimelt saime ajakirjandusest veel teada, et esimene annetus, 30 000 eurot, laekus teile 1. juulil 2020 ja 30. juulil tegi valitsus otsuse anda Tederile kuuluvale Porto Francole turutingimustest oluliselt soodsamalt käibekapitalilaenu 39,4 miljonit. Peale selle valitsuse otsuse tegemist annetas Hillar Teder veel 30 000. Nüüd küsimus: kas teie peaministrina teadsite, et Hillar Teder on Keskerakonnale sellise suure annetuse teinud enne valitsuse otsuse vastuvõtmist?
Aitäh teile, austatud Riigikogu esimees! Head Riigikogu liikmed! Hea küsija! Ma arvan, et see on meelevaldne järeldus, et kui keegi teeb annetuse, siis kindlasti peab mingi otsus olema konkreetselt seotud selle annetajaga. Teie seote Eesti ettevõtja Hillar Tederi ja, ma saan aru, Porto Franco kohta tehtud otsuse, mis on tulnud KredExi kaudu. Kõigepealt ma tahan öelda seda, et jah, valitsuse laua pealt tõesti käivad läbi – see on olnud üks kriisimeetmete tingimus – suured investeeringud, mis on üle 10 miljoni, ja ka suured finantseerimisotsused. Need käivad valitsuse laua pealt läbi, see vastab tõele. Kogu selle ettevalmistamise töö teeb aga ära ikkagi KredEx. Selle teeb ära KredEx oma asjatundjatega, oma spetsialistidega. Minul ei ole selle seose kohta mitte mingit infot ja selle on lükanud ümber ka nii ettevõtja kui Keskerakonna peasekretär. Neid kahte asja, mida teie soovite meelevaldselt kokku panna, ei seo mitte miski. Mõlemad, nii Mihhail Korb kui ka Hillar Teder, on selle ümber lükanud. Minul pole mitte mingisugust teadmist, et see ettevõtja võinuks teha MTÜ-le Eesti Keskerakond toetuse, mis on seotud selle Porto Franco otsusega. Ei, sellist seost ei ole. Kas peasekretär annab teatud regulaarsusega erakonnas infot laekumiste kohta? Jah, annab küll. Meil on nüüd uus kord tulenevalt ühest eelmisest annetusest, mille me tagastasime. Kui te küsite kuupäeva, siis ma täna tõesti ei tea, mis kuupäeval ta infot andis. Aga pole oluline, kas see kuupäev oli enne valitsuse otsust Porto Franco kohta või peale seda – see ei mängi antud küsimuses mitte mingisugust rolli.
Kaja Kallas, täpsustav küsimus palun!
Aitäh! Muidu võiks selle jutuga ju leppida, aga lihtsalt selliseid ettevõtteid, kes nii suures ulatuses saavad riigilt turutingimustest tunduvalt soodsamalt käibekapitalilaenu, ei ole. Porto Franco üks selline ettevõte on. Ma ei saanud sellest vastusest päris täpselt aru, kas te siis teadsite seda enne valitsuse otsuse tegemist või ei teadnud. Kui te teadsite, kas teil endal mingid kellad ei hakanud helisema, mingid tuled ei läinud põlema, et see vähemalt näeb halb välja – kogu see skeem, kus antakse raha, kus teie otsustate anda maksumaksja raha ühe ettevõtte käsutusse ja pärast seda, kui see otsus on tehtud, tuleb teine annetus justkui selle otsuse eest? Igal juhul kogumis see kõik hea välja ei näe. Ja need seletused, mida me ajakirjanduse vahendusel oleme lugenud, ju pehmelt öeldes usutavad ei ole.
Mulle tundub juba väga ammu, et Reformierakond on oma juurtest ja põhimõtetest kaugenenud väga kaugele. Ma mäletan Reformierakonda, kes tõesti on seisnud Eesti ettevõtluse eest, Eesti ettevõtluskliima vabaduse eest, majanduskeskkonna eest. Ja nüüd teie, hea ja lugupeetud Kaja Kallas, teete kõik selleks, et näidata, kuidas üks ettevõtja, kuidas üks ettevõte on seotud mingite hämarate tehingutega. Aga loomulikult, see on teie valik. Mina ei pea muretsema Reformierakonna programmiliste põhimõtete pärast. Aga minu meelest see, kuidas te olete kõik nõus maha müüma poliitilise peenraha saamiseks – ma arvan, et see kõige õigem ei ole. Ma usun, et teie valijad annavad sellele hinnangu, kui te kasutate kõike, mida saab poliitikas müüa maha peenraha saamiseks, ja ütlete, et näete, seal on seos, seal on jälle mingisugune hämar skeem. Ma ei tea, võib-olla teil on oma erakonnas sellised hämarad skeemid, võib-olla te punute neid skeeme, et näed, keegi annetas, siis tuli otsus ja siis jälle annetas. Esiteks, see ettevõtja minu teada on enne ka annetanud erinevatele Eesti erakondadele, minu teada ka Eesti Keskerakonnale. Ma kordan veel kord: selle seosega, mida te tahate jõuga pildile, poliitilisse võitlusesse tuua, te tegelikult halvendate ettevõtjate mainet ja kuvandit. Seda seost ei ole. Miks tehti Porto Franco otsus, nagu te ütlete, turutingimustest soodsamalt? Kõik need otsused, kõik need valitsuse otsused, mis on puudutanud rohkem kui 10 miljonit, on tehtud turutingimustest soodsamalt, parema intressimääraga. See on olnudki põhimõte, see on olnud just nimme nii, et aidata kriisi ajal kaasa, et olulisi investeeringuid saaks Eestis jätkata. On palju erinevaid ettevõtteid – noh, väga palju neid pole, kuus-seitse ettevõtet –, kes on need summad saanud: Tallink, Alexela kohta oleme teinud esimese positiivse otsuse, Magnetic MRO ja mõned teised. Neid on kuus-seitse ettevõtet. Ja põhjus ongi soov aidata, et seal tööhõive oleks olemas, et investeeringud jätkuksid. Seesama Porto Franco – mis on vähemalt valitsuse tunnetuse kohaselt oluline? Oluline on see, et tegemist on suure kinnisvaraarendusega. Oluline on see, et minu teada seal ehitustandril või -platsil saab tööd iga päev ligemale pool tuhat inimest. Oluline on see, et see toob ca 20 miljonit igal aastal Eesti majandusse maksuraha tagasi. Ma arvan, et need olid peamised argumendid, miks me nii otsustasime. Aga jah, luua selline kunstlik seos, et ahah, nüüd saab selle omavahel siduda – ma arvan, et see lihtsalt halvendab Eesti ettevõtjate ja majanduskeskkonna mainet. Ma Reformierakonna asemel seda ei teeks.
Mart Võrklaev, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud peaminister! Te praegu ründasite Reformierakonda, et ta on oma põhimõtetest loobumas ja halvendab Eesti ettevõtluskeskkonda. Julgen öelda, et Reformierakond seda kindlasti ei tee ja Reformierakond just selle pärast muretsebki, et tänane valitsus kipub seda tegema. Avalikkusele jääb selgelt mulje, et kui sa tahad olla ettevõtja, kui sa tahad edukalt äri teha, siis tuleb võib-olla kellelegi meelehead anda. Paraku sellised case"id, kus justkui võib ikkagi väga selgelt siduda ära selle, et riigilt on soodsat laenu saadud ja järgmisel hetkel või enne seda on annetus tehtud, tähelepaneliku opositsiooni silmis ja ka Keskerakonna arvates pahatahtliku ajakirjanduse silmis tekivad. Kui lugeda ERR-i infot, siis joonistub sealt välja selline pilt: 1. juulil on annetatud Keskerakonnale 30 000 eurot, septembri alguses on KredEx teinud otsuse – te viitasite, et see oli KredExi otsus –, 3. septembril on valitsus selle kinnitanud ja siis on 9. septembril jälle annetus tehtud. See loob tahes-tahtmata mulje, et need asjad võivad omavahel seotud olla. Minu küsimus on: kas te täna peaministrina, Keskerakonna juhina saate kinnitada, et Porto Franco laenu ja Keskerakonnale tehtud annetuste vahel puudub igasugune seos?
Aitäh teile! Jah, saan kinnitada. Nüüd edasi: mina kindlasti ei ründa kedagi. Mina kindlasti ei ründa kedagi, aga ma ütlen seda, mis on minu meelest fakt. Te peate oma valijate peale ka mõtlema. Minu meelest te kaugenete oma aluspõhimõtetest. Ja hea küll, te võite kaugeneda, Reformierakond võib tulla ju vasakusse nišši Eesti poliitikas või kesknišši, kuhu te soovite tulla, eks ju. Aga mida ma tahan öelda: minu meelest see ei ole küll aus, et te hülgate sellise aluspõhimõtte nagu ettevõtlusvabadus. Ettevõtjate maine toetamine, hea maine on Eestile minu arust alati oluline olnud. Ja nüüd te mõnuga – mõnuga, eks ole! – seote need asjad. On öeldud, et siin ei ole seost. Loomulikult, see on teie poliitiline õigus ja te võite seda teha. Ma mõistan ju, ma mõistan seda väga hästi, mida te teete – poliitilises mõttes. Aga ma ütlen, et minu meelest on sellel hind kogu ühiskonnas. See debatt ei ole ainult siin saalis. Aga seda te ei maininud. Te loete pikalt ette ja toote välja, kuidas täpselt kuupäevad jooksevad, ja näete, et on tugev seos. Ma lükkasin selle ümber. Minu teada on see ettevõtja ka varem erakondasid toetanud. Ma ütlesin ka proua Kaja Kallasele, et ta on varemgi Keskerakonda toetanud, minu teada ka sel ajal, kui me isegi ei teadnud veel, mis asi on COVID-19, ja polnud mingeid otsuseid tehtud. Ju siis ettevõtjad eraisikutena toetavad erinevaid maailmavaateid – toetavad Reformierakonda, toetavad teisi erakondasid ja ka Keskerakonda. See on seadusega lubatud. Minu meelest te tõesti tahate selle asja jälle peenrahaks vahetada ja öelda, et näete, et kõik laseme alla. Peamine on poliitiline pealkiri, see, et te saate jälle kedagi mustata või rünnata. Nii et teie küsimusele, kas on siin seost, ma vastasin, et seost ei ole. Samuti on erakonna peasekretär seda öelnud, samuti on ettevõtja seda öelnud. Ja ma tunnen ennast selles mõttes täiesti vabalt ja täiesti kindlalt. Aitäh teile!
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmisena küsib Indrek Saar ja talle vastab peaminister Jüri Ratas.
Aitäh sõna andmast! Lugupeetud peaminister! Kui te 30. septembril Riigikogule eelarvet üle andes esinesite poliitilise avaldusega, siis mina ei suutnud teie kõnest huvitaval kombel leida sõnu "vaesus", "ebavõrdsus" ja "õiglus", millest teil muidu on ikka meeldinud rääkida. Te olete ebavõrdsuse vähendamist nimetanud üheks väga oluliseks teemaks selle valitsuse jaoks, mille peaminister te praegu olete. Meeldetuletuseks ütlen, et sotsiaaldemokraadid seadsid 2014. aastal valitsusse minnes eesmärgiks selle, et oleks võimalikult vähe neid lapsi, et soovitavalt ei oleks Eestis üldse selliseid lapsi, kes peavad õhtul tühja kõhuga magama minema või ei saa oma võimeid välja arendada, sest perel ei ole vahendeid. 2014. aastal me tõstsime valitsuses olles lastetoetusi ja sellest alates oleme erinevates valitsustes neid toetusi tõstnud, muu hulgas ka toimetulekutoetuse määra lapse kohta. Ka oleme tegelenud huvihariduse võimaluste loomisega. Ja sellel on olnud tulemus. 2014. aastal oli absoluutses vaesuses lapsi veidi üle 9%. 2018. aastaks – need on nüüd viimased andmed – oli neid 1,6% ehk ligi 20 000 last on absoluutsest vaesusest välja aidatud. Ja ma arvan, et see on olnud õige asi, seda üks riik peabki tegema. Aga kui me vaatame nüüd meile menetlemiseks antud riigieelarve seletuskirja, siis leheküljel 286 me võime näha, et ametis olev valitsus kavandab järgmiseks aastaks 218%-list absoluutses vaesuses elavate laste arvu kasvu võrreldes aastaga 2018. Ning isegi nelja aasta pärast on see arv peaaegu kaks korda tänasest suurem, täpsemalt 1,94 korda tänasest suurem. Me räägime siis nelja aasta pärast ca 4000 täiendavast lapsest, kes elavad absoluutses vaesuses. Minu küsimus teile on: miks pole vaesuses elavate laste arvu vähendamine teie jaoks prioriteetne? Miks teil pole ambitsiooni hoida vähemalt olemasolevat taset, mis on aastatega saavutatud?
Kõigepealt ma tänan siiralt selle küsimuse eest, see on väga aktuaalne ja tõsise sisuga. Minu jaoks on väga suur prioriteet teha kõik selleks, et laste absoluutse vaesuse tase või see protsent laste arvust väheneks, ja väheneks pidevalt. Te manitsesite mind, et ma ei rääkinud 30. septembril austatud Riigikogu ees oma poliitilises avalduses vaesuse ja ebavõrdsuse vähendamisest. Ma ei ole sellega kuidagi nõus. Rääkisin küll! Ma rääkisin näiteks erakorralisest pensionitõusust, ma rääkisin sellest, et seaduse järgi pensionide indekseerimist alates 2021. aasta aprillist ei toimu, aga me soovime baasosa tõsta 16 eurot. Me soovime pensioni puhul enam arvestada laste kasvatamist ja suurendame ühe lapse eest makstavat summat 3,55 euro võrra kuus. Ja ma rääkisin ka sellest, et me tahame rahvapensioni tõsta 30 euro võrra. Need on väga selged eesmärgid. Ma rääkisin kindlasti oma ettekandes ka regionaalsest toetusest, kohalike omavalitsuste toetusest, mis kindlasti vähendab ebavõrdsust Eesti ühiskonnas. Te olete väga mõnusasti esitanud küsimuse eelarvepoliitika valikute kohta. Läheme siis selle detailide juurde. Teie, hea Indrek Saar, suure tõenäosusega viitate heaolu arengukavale, mis on kehtestatud aastateks 2016–2023. Need laste absoluutse vaesuse määrad, mida te nimetasite, on tõesti õiged ja selles arengukavas kirjas. Riigi eelarvestrateegia ei muuda ühtegi arengukava. See, mida te ütlesite laste absoluutse vaesuse näitajate kohta – see näiteks 2017. aastal oli 3,2% ja 2018. aastal, nagu te ütlesite, 1,6% –, on samuti õige. Ma olen viimasel ajal ja ka täna sellel teemal nõu pidanud ja võib julgelt öelda, et Sotsiaalministeeriumi parim teadmine on praegu see, et laste absoluutse vaesuse tase on võrreldes 2018. aastaga vähenenud – see on viimane aasta, mis meile teada on – ja väheneb edasi. 2019. aasta andmed selguvad 2020. aasta lõpuks, kui Statistikaamet need meile ütleb. Aga ma tahan öelda, et kindlasti me ei kavanda seda, et laste vaesuse tase tõuseb. Samas ma arvan, et teie küsimuses oli üks väga õige põhimõte. Ja see põhimõte on see, et kui meil ei ole olemas uusi andmeid, kui me saame andmed teatud ajalise viitega, siis sihttasemete täitmist tuleks minu meelest riigi eelarvestrateegiasse tulevikus arvestada ja need parandused oleks ka praegu juba võinud sisse viia. Nii et ma arvan, et järgmist riigi eelarvestrateegiat saab juba paremini teha. Aga need protsendid, mis te ette lugesite – jah, võib selgelt öelda, et meie positsioon on täna juba parem, kui aastate 2016–1023 heaolu arengukavas kirjas on. Vabandust, et läksin ajast üle!
Indrek Saar, täpsustav küsimus, palun!
Aitäh sõna andmast! Huvitav küll, mina küsisin laste kohta, te hakkasite kohe pensionidest rääkima. Ma küsisin laste vaesuse kohta, teie hakkasite pensionidest rääkima. Püsiks ikkagi laste vaesuse teema juures. Ma räägin riigieelarve eelnõu seletuskirjas toodud tabelist. Teie poolt meile üleantud eelarve eelnõus on toodud indikaatorid, mis ütlevad, et sel aastal laste vaesus hüppeliselt kasvab ja siis kahaneb sellise 0,1%-lise sammuga kuni aastani 2024, aga jääb ikka kaks korda suuremaks, kui oli reaalselt aastal 2018. Kui ma vaatan eelarvet, siis ma ei leia sealt midagi, mis oleks suunatud spetsiifiliselt absoluutses vaesuses elavate laste aitamisele. Ja palun ärge rääkige mulle jälle pensionidest! Kaude võib muidugi öelda, et kui pensionäridel läheb paremini, siis nad aitavad ka oma lapselapsi, aga see ei ole ju ... Me saame aru, et see tegelikult ei ole kõige efektiivsem viis laste absoluutse vaesusega võidelda, kuigi pensionide tõus on väga tore asi ja kindlasti väga sümpaatne. Aga kui te selleks muid vahendeid ei leidnud, siis kas te ei mõtleks selle peale, et teil on sellel aastal kavas kulutada vähemalt 1,8 miljonit ühe referendumi jaoks, mis küll ühegi lapse elu paremaks ei tee? Pigem võib juhtuda vastupidi. Noored inimesed, kellest me praegu räägime, kuni 17-aastased inimesed – ma arvan, et paljudel neist on juba seisukoht sellel teemal ja nad kindlasti arvavad, et sellist referendumit ei peaks korraldama. Te kavatsete kulutada 1,8 miljonit. Kui lähtuda laste vaesuse sihttasemest, mis te eelarves olete ette näinud, siis võib öelda, et kui igaühele neist see raha laiali jagada, siis iga laps saaks 200 eurot. See aitaks laste absoluutset vaesust kindlasti vähendada. Võib-olla kaalute selle raha ümbersuunamist?
Aitäh teile, hea küsija! Ma vastan teile. Ma püüan vastata sama teravalt, aga kindlasti ma nii terav poliitik ei ole kui teie, härra Saar. Te alustasite oma küsimust – te võite stenogrammist järele vaadata – väitega, et mina ei rääkinud oma ettekandes midagi vaesusest ja ebavõrdsusest. Ja mina vastasin teile, et ma rääkisin. Enamiku aja oma vastusest ma pühendasin laste absoluutse vaesuse sihttasemetele. Ma selgitasin teile väga selgelt, miks need numbrid ei ole kooskõlas tegeliku reaalsusega. Ja ma usun, et te saite sellest aru. Riigi eelarvestrateegia ühtegi arengukava ei muuda. Ma vastasin teile ka, et laste absoluutse vaesuse sihttasemed, mis on välja toodud heaolu arengukavas ja tulenevalt sellest ka riigi eelarvestrateegias, tulenevad sellest, et meil pole värskeid määrasid. Tegelikult võiks riigi eelarvestrateegias olla välja toodud nende sihttasemete täitmised. See tuleks välja tuua. Ja seda, ma arvan, saab tulevikus parandada, nagu ma ütlesin. Ma saan aru, mida te tahate öelda. Te tahate öelda seda, et 2018. aastaks laste absoluutse vaesuse näitaja langes 1,6%-ni. Ja tõesti, see on olnud suur langus. 2015. aastal oli seesama number 5,1%. Ma olen ka sellega nõus, mis te ütlesite sotsiaaldemokraatide kohta. Jah, te olete tõesti vedanud nii mõneski valitsuses lastetoetuste tõstmist. Olete küll, ja see on kiiduväärt asi. Aga see number, mille te tahate panna minu süüks – et riigi eelarvestrateegia näeb ette, ma ei tea, paarisajaprotsendist või mitmekordset, kuidas matemaatiliselt õigem on öelda, tõusu –, see soov ei vasta tõele. Ma ütlen veel kord, et tänane Sotsiaalministeeriumi hinnang on, et aasta 2018 tase, mis oli 1,6% – see laste vaesuse näitaja on viimane, mis meile teada –, on juba tänaseks alanenud ja alaneb ka tulevikus. Seda ma juba ütlesin teile. Aga seda tehnilist viga RES-is tuleks minu arvates tõesti tulevikus korrigeerida. See tarkusetera, mille te tõstatasite, härra Saar, tuleb kindlasti kaasa võtta. Nüüd, te ütlete, et ärme millestki muust räägi. Tõesti, esimese ja teise lapse toetus on tõusnud ja see on kindlasti teie erakonna suur teene, aga ka toonase koalitsioonivalitsuse ja Riigikogu teene, kes selle otsustas. Mul on hea meel, et on tõstetud lapsetoetust alates kolmandast lapsest, ja mis on minu arust veel väga tore: ka lasterikaste perede toetused on tõusnud. Võtame näiteks lasterikka pere toetuse: kolme kuni kuue lapse puhul on see 300 eurot kuus, seitsme ja enama lapse puhul 400 eurot kuus. Ma arvan, et needki on positiivsed sammud. Kui vaesust mõõta, siis ma arvan, et on oluline ka see, et sissetulekud on tõusnud. Härra Saar, koos me ju kehtestasimegi tulumaksuvaba miinimumi. Mäletate? 500 eurot. See oli teile toona oluline, minule oli see toona ja on ka täna oluline. See on ka aidanud probleemi natuke lahendada.
Urmas Kruuse, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Lugupeetud peaminister! Eelmisele küsimusele vastates te suhteliselt kõvasti ärritusite selle peale, et me refereerime ajakirjanduses avaldatud materjali. Ma võtan veel kord ajakirjanduse ette ja püüan seda tsiteerida. 18. juuni 2019: "Harju Maakohus rahuldas täna prokuratuuri taotluse ja lõpetas Keskerakonda varjatult rahastanud ärimees Hillar Tederi kriminaalasja oportuniteediga." Teil, peaministril, on tekkinud tunne, et teid rünnatakse ebaõiglaselt või seda teemat käsitletakse ebaõiglaselt. Ja siis me kuuleme, et osa sellest annetusest on tehtud sellepärast, et oli tore, et valitsus rahastas rallit, rahvusvahelist võistlust, mille otsust tollel päeval veel ei olnud. Te ju saate aru, et Riigikogu liikmetel, avalikkusel ja ka teistel ettevõtjatel tekib kahtlus, et asjad ei ole puhtad. Ilmselt te olete kursis, et teised kinnisvaraarendajad on seda otsust ka kritiseerinud, ja kritiseerinud selle tõttu, et sellisel kombel majandust toetada ei ole väga mõistlik. See loob ebatervet konkurentsi ja teatud ettevõtjatele eelise, sest nende riskid makstakse kinni. Nii lihtne on olnud eraldada 30 miljonit, aga siiamaani ei ole suudetud teha otsust maasikakasvataja suhtes, kelle majanduslik kaotus valitsuse otsese tegevuse tõttu on ju silmanähtav. Kas te oskate ja tahate seda kommenteerida? Miks see niimoodi on läinud?
Aitäh! Muidugi ma soovin kommenteerida. Ma tänan selle küsimuse eest! Ma ei tea, nagu ma vastasin austatud Kaja Kallasele, ma vastan ka teile. Ma imestan, et kas te nagu meelega soovite selle reha peale astuda. See ei löö mitte ainult vastu meie nina ja teie nina, vaid annab tegelikult Eesti majanduskeskkonnale väga tugeva hoobi. Teil on nüüd hambus Hillar Teder, Eesti ettevõtja. Minu teada on see ettevõtja tõesti annetanud ka varem Eesti Keskerakonnale. Viimati samas suurusjärgus eelmisel aastal. Aga minu teada on see ettevõtja toetanud ka tublit teotahtelist erakonda, kus on oravad – Reformierakonda. Minu hinnangul on ta viimase kaheksa aasta jooksul kokku annetanud üle 650 000 euro, kui mu info õige on. Ja sellest ei ole midagi, mina ei heida seda ette, kui ettevõtjad eraisikuliselt seadust järgides erakondi toetavad. See on Eesti riigis lubatud. Näete, teie erakond on saanud selle inimese käest 651 000 eurot, kui mu info on õige. Ja on ka teised erakonnad Eestis raha saanud. Aga mina selle pärast ei süüdista seda ettevõtjat. Ma tahan öelda, et see teie sõnastus, selle teema püstitamine otseselt lõhub Eesti ettevõtja mainet, Eesti ettevõtluse mainet. See oli põhjus, miks ma ütlesin, et minu meelest see ei ole mõistlik, et te minu meelest tulete oma juurte juurest ära. Nüüd edasi, te räägite Rally Estoniast, mille kohta vist see ettevõtja ütles, et suuresti see oli põhjus. Valitsus vormistas otsuse Rally Estonia toetamiseks 2. juuli istungil, kuid sellele eelnes, ma arvan, umbes kuu aja pikkune ettevalmistusperiood, eelnesid arutelud. Põhimõttelise otsuse üritust toetada langetas Vabariigi Valitsuse kabinet 18. juuni istungil. Seal anti Kultuuriministeeriumile ülesanne valmistada 2. juuli istungiks ette raha eraldamise taotlus ning pärast 2. juuli valitsuse istungit tehtud ametlikku otsust toimus Stenbocki majas juba ka korraldusõiguse lepingu allkirjastamine. Toona oli seal kohal ka ralli MM-sarja promootor, kes samuti selle allkirjastas ja osales hiljem pressikonverentsil. Nüüd need teie väited, et ühed ettevõted ütlevad, et Porto Franco on halb. Eestis on mitmed ettevõtjad mulle öelnud, et Tallinki toetamine oli halb. On olnud mitmeid ettevõtjaid, kes ütlevad, et kõik need seitse toetust on väga halvad olnud. Aga mina olen teisel seisukohal. Ma olen arvanud ja arvan jätkuvalt, et need toetused on aidanud Eesti majandust, on aidanud Eesti inimestel tööd säilitada ja leiba laual hoida, on aidanud hoida tööhõivet ja mis siin salata, see aitab tagasipõrkena ka maksulaekumisi hoida. Selline ongi tänase kriisi lahendamise käekiri. Teistsugune kui varasem.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järjekorras on küsimus number kolm, mille esitab Liina Kersna. Talle vastab haridus- ja teadusminister Mailis Reps.
Suur tänu sõna andmast! Austatud minister! Hiljuti saime taas OECD PISA analüüsist kinnitust, et Eesti haridussüsteem tagab võimalikult võrdsed võimalused hea hariduse saamiseks. Ja tõesti, ela sa Väätsal, Antslas, Lüllemäel, Tartus või Tallinnas – tõenäosus, et laps saab väga hea hariduse, on Eestis väga suur. Samas hoiatavad meid rahvusvahelised distantsõppe uuringud, et distantsõpe võib hariduslikku lõhet suurendada. Et need, kes on saanud koolis hästi hakkama, saavad ka distantsõppel üldiselt hästi hakkama, aga näiteks haridusliku erivajadusega lapsed võivad jääda rohkem maha. See on oht, millega peab arvestama. Haridus- ja Teadusministeerium ütles kooliaasta alguses minu meelest väga selgelt, et kui koolis toimub nakatumine, siis esimese hooga läheb distantsõppele klass, kus nakatumine toimus, ja kui 10% kooliperest on nakatunud, siis läheb distantsõppele kogu kool. Täna me näeme, et koolid lähevad distantsõppele ka siis, kui on vaid üks-kaks nakatunut koolimajas. Eelkõige just Tallinas on mitmed koolid ennetava meetmena läinud nn hübriidõppele, kus üks või kaks nädalat ollakse kontaktõppes ja siis distantsõppes. Kuidas teile haridusministrina tundub, kas riik on andnud koolidele ja koolipidajatele võimalikult selged ja arusaadavad juhised, kuidas tagada õpilastele võimalikult hea haridus, aga samas hoida ka koolipere tervist?
Aitäh, hea küsija! Kõigepealt suur tänu meile kõigile! Sealjuures eriti just haridusvaldkonda panustajatele, olgu nad õpetajad või lapsevanemad – tõesti, see väga keeruline kevad on meil suhteliselt edukalt läbitud. Loomulikult me kõik mõistame, et oli lapsi, kellel läks raskemini. Ka peredesiseselt olid väga erinevad tulemused. Kui peres käis mitu last koolis, siis võis öelda, et mõnele lapsele selline arvuti taga ja võib-olla natuke individuaalsem õppimine, iseenda õpiprotsessi juhtimine oli kuidagi lihtsam kui teisele. See ei sõltunud isegi vanusest. Mõni laps vajas tuge ka põhikooli lõpuklassides. Milline on tänane olukord? Me tõesti kevadel nägime, et tol hetkel olid need protsessid kõik vajalikud. Meil oli vaja eriolukord välja kuulutada, seda on tagantjärele vägagi ilusti analüüsitud. Aga nüüd, kui tõesti Terviseamet koostöös PPA ja piirkondlike kriisijuhtimiskeskustega on suutnud väga hästi kontakte jälgida ja lähikontaktid kiiresti tuvastada, on meil suurem kindlustunne. Need augustikuised otsused olid õiged. Loomulikult me iga nädal ja kümne päeva tagant vaatame otsuseid üle. Iga piirkond on erinev. Eestis on endiselt piirkondi, kus nakatumist ei ole üldse või on olnud nädalate kaupa üks-kaks juhtumit. Selliseid "rohelisi piirkondi" on Eestis väga-väga palju. Ja sellest tulenevalt otsus koolides õpet hajutada või koolides osa õpilasi distantsõppele suunata on siiski vajalik olnud vaid kolmes Eestimaa piirkonnas: Ida-Virumaa, Tallinn koos Harjumaaga ja ühel perioodil oli selline üsna pikalt ka Võru maakond. Nii et need on olnud need näited. Aga jah, nakatumisi, nagu me nüüd teame, on ka Tartus ja mujal olnud. Just koolikoldeid on juurde tulnud. Ja koolikollete puhul on oluline ka arvestada, et nakatumine on olnud õpetajate kaudu – sealt siis lähikondsete ring. Miks on tulnud osa koolide puhul otsus, mis ei puuduta mitte ainult üht klassi? See on puhtalt Terviseametiga koostöös tehtud otsus, kui nad näevad, et ristkontakte, eriti seoses õpetajatega, on juba liiga palju ja nad ei oska kindlalt öelda, kas see 15 minutit kokkupuudet ei piirdu vaid osa õpilastega. Ja siis on tehtud see üsna keeruline otsus, aga ainult kaheks nädalaks. Ma usun, et kaks nädalat on see periood, millest me peaksime edaspidi ka rääkima, kui seda just koosöös teadlastega ei vähendata kümne päevani. Aga nii või teisiti on see periood, mis tegelikult õppekvaliteeti suuremal määral pikas perspektiivis ju ei muuda.
Liina Kersna, täpsustav küsimus, palun!
Suur tänu! Aitäh vastuse eest, austatud minister! Täna saadetakse näiteks Tallinnas ennetuse eesmärgil distantsõppele ka väikeklasside lapsed ehk haridusliku erivajadusega lapsed, kes vajavad eriti õpetajate personaalset tähelepanu. Ma mõistan, et hübriidõppe eesmärk on koolimajas inimeste arvu vähendamine. Aga samas väikeklasside lapsed ongi väikeklasside lapsed, seal õpib kaks-kolm-neli-viis-kuus last. Minule tundub, et väikeklassi ennetavalt distantsõppele suunata ei tundu mõistlik. Minu küsimus on: kas Haridus- ja Teadusministeerium on andnud koolidele ja koolipidajatele konkreetsemaid suuniseid ka erivajadustega laste õpetamise kohta?
Aitäh, hea küsija! Vabandust, et eelmise küsimuse vastuses jäi üks asi täpsustamata. Mis siis olid need sügisesed suunised? Väga õige küsimus! Jah, meie, ütleme, juriidiline vorm Haridus- ja Teadusministeeriumi poolt on suunis koolidele ja koolipidajatele, aga loomulikult reaalelus on küsimused tegelikult üsnagi detailsed. Väga tihti koolid helistavad ja küsivad otse, nõudes lausa juhist, mida praeguses olukorras peaks tegema. Nüüd, see hübriidõppevorm on kahes osas. Kindlasti te haridusinimesena teate, et tehakse analüüse või kokkuvõtteid. Näiteks Tallinna Ülikool on teinud selliseid kiirküsitluse vormis analüüse. See on andnud näiteks koolipõhiselt ka selliseid tulemusi, et osale HEV-õpilastele koolikeskkonnast väljaspool, kodus omas tempos õppimine mõjus väga hästi. Ja vähemalt mõnes koolis, nagu me, hea küsija, mõlemad väga hästi teame, on tehtud see otsus just sellepärast, et nad ütlevad, et umbes kolmandik nende HEV-õpilastest on andnud nii lapsevanematele kui ka oma tulemustega märku, et neile peaks see sobima. Aga see on olnud üsna terav teema lapsevanemate jaoks. Ma usun, et selle näite puhul, ütleksin nii, peab olema väga julge lapsevanemate tagasiside. See ei pea olema läbi hoolekogu, see võib olla ka otse, nii et see antakse kooli juhtkonnale. Koolides on HEV-koordinaatorid kohustuslikud. Nendes koolides, kus õpilasi on palju, on nad väga vastutustundlikud inimesed ja kui nendeni jõuab mõne lapsevanema signaal, et hübriidõpe tema lapsele ei sobi, siis on koolid andnud lubaduse – seda ka meile –, et neid lapsi kindlasti hübriidõppele ei suunata. Välja arvatud muidugi juhul, kui kool peab näiteks kahenädalase üldise karantiini kehtestama. Ja ma julgen veel öelda, et ka osale gümnasistidele see meeldib. Gümnaasiumiklasse on üsna julgelt distantsõppele saadetud, ja mitte ennetava meetmena, vaid lihtsalt sellepärast, et kevadel tundus osas koolides, et distantsõpe on päris võluv. Ma lausa ütleksin, et tekkis selline kiindumus. Nad tahaksid, et sellist õpijuhtimist või ise vastutuse võtmist oleks rohkem. Seetõttu gümnaasiumiklassidele väga julgelt korraldatakse õpet tsüklites: iga teine nädal või iga kolmas nädal õpitakse kodus. Osa gümnasiste aga on öelnud, et see on neile äärmiselt suur koormus. Õppekoormus on niikuinii väga suur, aga õpetajad võtavad uusi osasid ainult nendel nädalatel, kui koolis ollakse. Kordamise maht meie koolides on väga suur – Eesti Vabariigi õppemaht üldse on väga-väga suur – ja sellisel juhul iseseisev töö, mida õpilaselt oodatakse, on nii mahukas, et neile käib see üle jõu. Üldiselt ma usun, et seda vaimustust distantsõppest me peame veel rohkem analüüsima ja koolidele tulemusi tagasisidestama.
Signe Riisalo, palun!
Aitäh! Hea minister! Minu küsimus ei ole distantsõppe kohta, aga on distantsõppest ajendatud. Meil on puudega lapsed ja muud haridusliku erivajadusega lapsed, kes on tõesti keerulisemad. Me räägime hooldusklassidest, toimetulekuklassidest ja tegelikult ka Maarjamaa Hariduskolleegiumi laadsetest asutustest. Nende laste puhul kodus õpetamine ilmselgelt on ülimalt keeruline, vanematel see oskus puudub. Saime selle kogemuse kevadel. Kõik püüdsid anda endast parima. Aga mul on küsimus: milline on olnud koostöö Sotsiaalministeeriumi ning Haridus- ja Teadusministeeriumi vahel suvel ja ka praegu? Kui peaks juhtuma, et osaliselt või täielikult on neid õpilasi vaja toetada väljaspool kooli või leida mingeid muid lahendusi õppeks, missugused koostöömudelid ja -vormid on välja mõeldud? Hästi oluline roll loomulikult on ka kohalikul omavalitsusel, kellel on üsna palju sotsiaalteenustega seotud ülesandeid ka hariduse korraldamise kontekstis. Seega: koostöö teiste ministeeriumide ja kohalike omavalitsustega. Mis plaanid on, kuidas neid peresid ja lapsi aidatakse?
Aitäh! Kõige esimene suunis, kõige olulisem suunis on see, et viimase võimaluseni me tahame kindlasti õppeasutused lahti hoida. Ja mitte ainult õppeasutused, vaid ka päevahoiud või üldse toestatud süsteemid, mis toimivad pere ja kodu mudelina. See on kõikide valdkondade ühine soov. Lootust on äratanud see, et kui me mõtleme kevadele, siis õnneks nakkuskoldeid koolides ei tekkinud ja õpetajad on nüüd palju julgemad kui kevadel. Vähemalt täna on tagasiside selline – kõigi nende koolidega on suheldud –, et kindlasti tahetakse olla, kui väga on vaja, siis ainult ajutiselt distantsõppel. Hetkel on tagasiside see – ma rõhutan, et erivajadustega laste puhul on koolis üldjuhul niigi suur hajutatus, eriti kõige raskema puudega laste puhul –, et nad pigem kasutavad isikukaitsevahendeid rohkem. Näiteks on õpetajad valmis visiiriga töötama, aga tahaksid, et lapsed saaksid kooli tulla. Nüüd koostööst. Loomulikult, eriti selle kriisi ajal peaks kiitma asutustevahelist koostööd. Eriti nähtav on see piirkondlikes keskustes, kus tõesti annavad oma panuse kõik: tervishoiusüsteem, sotsiaalsüsteem, kohaliku omavalitsuse esindajad. Väga jõuliselt asusid kogu tööd juhtima päästeametnikud. Põhjus on see, et nad on kriisireguleerimiseks nii palju koolitust saanud. Aga jah, kõik toodi ühe laua taha juba kevadel ja see töö praegu jätkub. Seda esiteks. Riiklikul tasandil loomulikult käib ka suhtlus, aga peab tunnistama, et meie töö on olnud nii intensiivne, et seda aega, kus inimesed saaksid koos mõtiskleda või ajurünnakuid teha, on olnud väga vähe. Pigem on olnud selline pidev kriisijuhtimine ja ennetustöö teatud asjade ärahoidmiseks. Näiteks kontsentreerutakse vaimse tervise teemadele või isikukaitsevahenditele või püütakse leida lisaraha ravimite varumiseks, kui selleks on vajadus. Need on olnud pigem väga töised ja väga intensiivsed kohtumised, mille kohta te võib-olla oma endistelt kolleegidelt ka kuulete. Aga sellist rahulikku aega, kus me koos mitme ministeeriumiga arutasime, kuidas toetada näiteks teatud lapsi paremini, pole olnud. Need kohtumised on praegu pigem edasi lükatud. See annab tõenäoliselt tunda ka siin majas, sest osa seadusandlikke algatusi on märtsi seisuga natuke ootele jäänud. Mõned töörühmad veel töötavad, aga pigem käib koostöö intensiivse lahenduste otsimise tasandil.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmise küsimuse, järjekorras number 4, esitab Ivari Padar. Talle vastab peaminister Jüri Ratas. Palun!
Aitäh! Lugupeetud härra peaminister! Eks selle kriisi mõjud on erinevad ja osa mõjusid me täna juba näeme, osa ehk mitte. Aga kas või turismisektori puhul avaldub mõju väga radikaalselt. Mõnes teises sektoris on midagi kohale jõudnud ja midagi on aimatav. Kindlasti on kohale jõudnud kriisi mõju põllumajanduses ja see avaldub ka põllumajandussaaduste kokkuostuhindades, olgu selleks piim, sealiha või veised – nii elusveised kui veiseliha. Kriis on olemas ja hinnad on kukkunud drastiliselt. Selles kontekstis on väga tublilt tegutsenud nii Läti kui Leedu valitsus: kriisiabimeetmed on kas väljatöötamisel või juba rakendatud. Selles kontekstis on meie järgmise aasta riigieelarve õige jahmatav. Maaeluminister käis maaelukomisjonis rääkimas ligi 60 miljonist või isegi rohkem kui 60 miljonist lisarahast, mis meie arvates oli mõistlikele asjadele suunatud. Aga tulemus oli null. Välja arvatud üks asi, mis puudutab 1% SKT-st teadus- ja arendustegevusele. On väga tänuväärne, et selle kaudu tuleb suurusjärgus 5,8 miljonit põllumajandusministeeriumisse, aga sellel hetkel see raha ministri pakis ei olnud. Aga see 5,8 miljonit – jumala eest, see on õige asi. Mis on juhtunud? Kas see on mingi järjekordne kättemaks põllumeestele, et nad on julgenud selle valitsuse vastu sõna võtta? Turumajandus on turumajandus, aga kui turumajandusele tulevad otsa veel rumalad poliitilised otsused, siis see traumeerib kõige rohkem: alates tööjõutantsust, mis meil on käinud, kuni selleni, et järgmise aasta eelarves on selle lisataotluse real selge null. Milles on asi?
Suur tänu, hea küsija! Hea Ivari Padar, ma ütlen ausalt, et minu meelest te olete hea Riigikogu liige. Te olete hea mees, küsite tõsiseid küsimusi, olulisi küsimusi ja Eesti põllumajandus, põllumajandussektor on kindlasti väga tugevasti teie hinges ja südames. Ja ma ütlen ausalt, et minu hinges ja südames ka. See on minu arust nagu lähtekoht. Kui võtta põllumajandussektor ja kogu maaelusektor ning põllumeeste toetamine, siis see on olnud minu jaoks küll väga tugev prioriteet. Ma alustan sellest, et 2016. aastal oli palju vaidlust, mis saab üleminekutoetustest ehk top-up"idest. Küllap te mäletate ise ka, et aastail 2017, 2018 ja 2019 said need maksimumtasemel välja makstud. 2020. aastal maksimumtasemel ei maksta, minu teada on 5,3 miljonit puudu ja ma töötan selle nimel koos valitsusega, et me leiaksime raha, et veel selle aasta jooksul maksta üleminekutoetusi ehk top-up"e maksimummääras. See on siis veel 5,3 miljonit. Nii et me töötame täna selle nimel, et neid võimalusi leida. Jah, teil on õigus: järgmise aasta üleminekutoetusi ei ole hetkel eelarves sees. See ei ole mingisugune, nagu te ütlete, kättemaks. Vastupidi, me oleme püüdnud põllumajandussektorit toetada mitte ainult siin Eestis, vaid ka Euroopa Liidu väga keerulistel, rasketel läbirääkimistel. Te ütlesite õigesti, et kriisi mõjud on erinevad, ja ma olen täiesti nõus, et põllumajandussektoris on need päris suured. Meil on täna siiski öelda head sõnumid, mis puudutavad otsetoetusi. Te teate ise ka, ma usun, te olete ise võidelnud, seisnud samamoodi, rind ees, seal Brüsselis ja öelnud, et midagi ei ole teha, otsetoetusi tuleb ühtlustada. Me näeme täna, et aastal 2022 reaalne ühtlustamine Balti riikide kasuks toimub. Hektaritoetus tõuseb 2022. aastaks 176 eurolt – järgmisel aastal see küll natuke langeb kõigil – 200 euroni. See on minu meelest väga oluline, et otsetoetustes me oleme saanud, ma isegi ütleks, läbimurde. Teine pluss on see, et maaelutoetusteks – see on teine sammas – me suutsime ikka väga keerulistel tervise- ja majanduskriisi läbirääkimistel saada suurusjärgus 60 miljonit eurot juurde. Aga ma olen nõus sellega, mis te tõite välja, et COVID-19 mõju on suur. Samas me peame siiski vaatama kogu põllumajandussektorit, me peame vaatama, mis toimub näiteks Poolas ja Saksamaal. Aafrika seakatku tõttu on tegelikult sealiha ees Euroopa, eeskätt Saksamaa turg suletud ja see tähendab seda, et sealiha hind on praegu väga tugevas languses. Minu meelest valitsus peab nüüd väga kiiresti tegutsema, et kahes kriisis korraga sealihatootjatele abi anda ja neid toetada. Ma olen sektori esindajatega kohtunud, valitsuse tasandil läbirääkimised käivad, me püüame leida parima ja kiire lahenduse.
Ivari Padar, täpsustav küsimus, palun!
Aitäh! Selge see, et probleemi lahenduse üks pool on aastast 2022 käivituv uus Euroopa Liidu rahastamisperiood, aga praegu on selline n-ö vaheperiood. Kahe aasta jooksul on meil vaja tõesti erakorralisi meetmeid. Kas või veiseliha puhul ma olen väga optimistlik, et Türgi turg taastub ühel hetkel, et Türgi rahvas Eesti halal-veiseliha tarbimist ei lõpeta. Aga maaeluminister on seni olnud positsioonil, et tal on võimalik erakorraliste toetusmeetmete üle läbi rääkida järgmise aasta Vabariigi Valitsuse reservi silmas pidades. See suurusjärk, kui aluseks võtta kas või Läti ja Leedu makstud toetused, on 20–30 miljonit eurot. Ma sõidan täna Tartusse, kus on Eesti põllumajanduse aastanäitus ja mul tuleb seal Riigikogu liikmena sõna võtta. Talumehel pole vahet, oled sa opositsioonis või koalitsioonis, ta ootab sõnumit, mida täna peaminister ütles. Kui tõenäoliseks te peate, et järgmise aasta eelarvest on Vabariigi Valitsuse reservi arvel võimalik Eesti põllumajandust toetada samas suurusjärgus, kui Lätis ja Leedus on toetatud? Kui suurt optimismi te annate?
Austatud Riigikogu liige Ivari Padar! No kuidas saan mina Navi küla mehele ette kirjutada, mida tema peab ütlema põllumeestele või ei pea ütlema. Ma olen kindel, et te ütlete õiged sõnad, mis kirjeldavad pilti konkreetselt ja professionaalselt. Ma ütlesin teile, et me töötame selle nimel, et üleminekutoetuste summat 2020. aastal suurendada. See on punkt üks. Ma ütlesin ka seda, et ma olen sektori esindajatega tõesti kohtunud. Ma ei oska prognoosida Türgi turu potentsiaali, selle avanemist. Ma tean, et Aasia on täna kinni, ja kui ta on Euroopale kinni, kui ta on Saksamaale kinni, siis on see automaatselt ka meie seakasvatajatele väga ränk hoop. Väga ränk hoop! Ma arvan, et turust, ma ei tea, on 90–95% seakasvatajad praegu tegelikult allpool veepiiri. Nii et siin tuleb kiiresti appi tulla. Te küsite, kas meie toetused, need kriisiabitoetused võiksid olla samas suurusjärgus mis Lätil ja Leedul. Punkt üks: Läti ja Leedu on, teate ise ka, meist elanike arvult suuremad riigid. Nii et siin ei saa veksleid välja käia, et peaksime maksma täpselt sama suure summa. Ma arvan, et seda mõtet ei ole meil kummalgi. Aga selle nimel tuleb töötada, et lahendusi leida, ja väga kiiresti. Ning mitte ainult järgmisel aastal, vaid juba sel aastal, kui rääkida üleminekutoetustest, kui rääkida sealihasektori toetamisest. Minu meelest see on vajalik ja oluline. Te ütlete, et mis on olnud, see on olnud. Ühelt poolt see on ju õige, teiselt poolt me peame vaatama ikkagi, kui kiiresti me sel aastal, mis on olevik, aasta 2020, oleme tegutsenud. Sektor on saanud kriisiabitoetusi MES-i kaudu, käenduste kaudu kuni 50 miljoni euro ulatuses, käibelaenu kaudu kuni 100 miljoni euro ulatuses ja maakapitali kaudu kuni 50 miljoni euro ulatuses. Ma tean, et maaeluminister on äsja allkirjastanud määruse, millega antakse erakorralist toetust, et lahendada COVID-19 tõttu põllumajandustooteid ja toidukaupa turustatavatel ettevõtetel välisturgudel tekkinud likviidsusprobleeme. Selle meetme eelarve peaks olema ca 1,5 miljonit eurot. Aga jah, ma olen teiega nõus, et me peame vaatama ka tulevikku. Kindlasti soovin teile turvalist sõitu Tartusse, häid kohtumisi, huvitavaid kohtumisi, sisulisi kohtumisi. Aga jah, ma arvan, et meil ei ole aega oodata järgmise aastani. Kriisiabimeetmeid tuleb ikkagi hinnata väga tõsiselt ja anda endast parim, et saada juba sel aastal teatud sektoreid aidata, ma ütleksin isegi, et lähiajal. Selle nimel ma tõesti töötan ja alati huviga kuulan ka teie professionaalseid ettepanekuid, mida teha. Nendest on kasu.
Aivar Sõerd, palun!
Aitäh, austatud esimees! Austatud peaminister! Lisaks sellele, mida Ivari Padar rääkis, on asju, mis eelarvest puuduvad, veel häirivalt palju. See propagandakõne, mida te meile siin eelarvet tutvustades pidasite, ja eelarvedokument, mis meieni jõudis – need on nagu täiesti erinevatest maailmadest. Ma pööraksin tähelepanu just uutele investeeringutele. Uute investeeringute loetelu on häirivalt hõre, häirivalt lühike, imelikult lühike. Ma mõne näite siin ka toon. Eile käis meil rahanduskomisjonis majandusminister Taavi Aas. Võtame uued teedeinvesteeringud järgmise aasta eelarves. Lõpetatakse liiklussõlmed, maanteelõigud, mida alustati juba siis, kui Taavi Rõivas oli peaminister. Uued teedeinvesteeringud: üks neljakilomeetrine maanteejupp Kärevere–Kardla vahel ja üks ristmik Tartu linnas – ja kõik! Rohkem uusi maanteedeinvesteeringuid ei ole, on olemasolevate projektide ja liiklussõlmede lõpetamised. Aga vaatame samal ajal numbreid, mis eelarvest vastu vaatavad: järgmisel aastal on plaanis 2,4 miljardit laenu võtta. Ja mis järgmisel aastal – sel aastal ka võtame laenu, 3 miljardit! Võib-olla 3 miljardit ära ei kulu, aga 2 miljardit ikka kulub. Kokku kahe aasta peale 4–5 miljardit. Aga mida me selle eest vastu saame? Ja samal ajal räägitakse sellest, et investeeringuteks loodetakse raha saada Euroopa taaskäivitamisfondist taastekava alusel. Kõik need helikopterid ja maanteed ja Tallinna Haigla – kõik need on lükatud taaskäivitamisfondi alla, aga see raha on rohe- ja digipöördeks mõeldud. Ma küsingi: milles on asi?
Aitäh, härra Sõerd! Ma ütlen teile samamoodi nagu eelmisele küsijale, kelle jutt põllumajandusteemadel kõlas minu kõrvadele nagu muusika. Tõesti, õppida on palju, nii nagu teiegi puhul, kui te räägite finantsmaailmast. Milles on asi? Asi on selles, et me tahame hoida Eesti inimeste, Eesti rahva tervist, stimuleerida majandust ja aidata majanduskriisi ajal hoida nii palju kui võimalik tööhõivet. Ma arvan, et selles on asi, et Eesti vaataks just praegu selles kriisis – et me kasutaksime seda niimoodi ära – horisondi taha, tulevikku, et me teeksime tarku investeeringuid, et me teeksime innovaatilisi samme, mis annavad meile peale kriisi, peale pandeemiat heas mõttes tuule tiibadesse. Aga juba praegu võiksime seda ära kasutada. Te mainisite siin ka eelmist küsijat. Ma tõesti ühte asja ei jõudnud talle öelda. Ivari Padar tõi ka välja, et me panustame 1% SKP-st teadus- ja arendustegevusse. Ega ometigi teie, härra Sõerd, ei ütle, et see on halb mõte? Ma usun, et ka teie toetate seda ja ka teie peate seda õigeks, nii nagu härra Padar seda tegelikult tunnustas. Ja ma tahan öelda, et see pole nii mitte ainult järgmise aasta eelarves, vaid läbivalt riigi eelarvestrateegias. Mina ei pidanud mingit propagandakõnet. Mina ei ole selleks suuteline ... Ma saan aru, et teil on fraktsioonis alati propagandakõned – propagandameistrid on need reformierakondlased. Mina ei suuda seda. Nii et see oli sisuline kõne. Ma tutvustasin, eks ole, eelarvet, eelarvepositsioone. Valitsussektori investeeringud: 1,9 miljardit. 1,9 miljardit, see on suur summa! Ma ütleksin selle järgmise teema kohta, kui ma saan teile vastata, et me kõik oleme täna tartlased. Kui te ütlete, et see 4 miljonit on nagu mõttetu – andke andeks, see 4000 meetrit on rohkem kui 0 meetrit. Te ütlete, et mingi ristmik Tartu linnas. No teie kõrval istuv hea ametikaaslane on endine Tartu meer. Me oleme kogu aeg rääkinud sellest, et Tallinna–Tartu maantee ei pea minema Tallinnast Tartusse, vaid samamoodi Tartust Tallinnasse. Ma usun, et härra Kruuse nõustub minuga, et ka Tartust tuleb hakata Tallinna poole tulema. No mis te pahandate Tartu inimestega!? Esmakordselt me näitame, et me tuleme ka sealtpoolt nn Mäo sõlmeni, saame keskel kokku ja on hea. Nüüd, te ütlete, et te võtate laenu. Jah, loomulikult võtame laenu. Te teate väga hästi, härra Sõerd, mis see teine võimalus oleks. Teine võimalus oleks see, et ma kutsuksin teid appi ja me hakkaksime krokodillide kombel eelarvet kärpima. Aga selle eelarve taga, teie ju teate, on Eesti külad, Eesti majandus, Eesti õpetajad, Eesti siseturvalisus. Ka needsamad helikopterid, mille üle te pahandate – ka need on eelarve taga. Meil on kolm PPA helikopterit, neile tuleb võimekust juurde anda, olgu need jäätumisvastased seadmed, olgu need ööpimeduses lendamise kaamerate seadmed. Ärge pahandage selle pärast! Ja kokkuvõttes tuleb ikkagi vaadata eelarvet tervikuna. On maksumaksja eelarve, Euroopa Liidu eelarve 2021–2027 ja taaskäivitamisfond. Eelarvepilti tuleb alati vaadata tervikuna – ma olen seda teilt õppinud, härra Sõerd.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmisena küsib Mart Võrklaev ja talle vastab peaminister Jüri Ratas. Palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud peaminister! Minister Taavi Aas tühistas septembri keskpaigas erilendude piirangud. Muu hulgas puudutas ta ka kolmandatesse riikidesse tehtavate tšarterlendude keelu lõpetamist, mille põhjuseks, tagantjärele tuleb välja, on see, et teil oli vaja käia Rootsis eralennukiga filmi vaatamas. Oma küsimuses ja teie vastuses ei soovi ma keskenduda mitte selle visiidi otstarbekusele, vaid sellele, mis puudutab turismifirmasid, kes arvasid, et piirangud on kadunud, ja asusid väljapoole Euroopa Liitu korraldatavaid reise müüma. Samas, oktoobri alguses ehk kümme päeva hiljem seati need piirangud uuesti ning see tõi turismifirmadele kaasa märkimisväärse kahju. Taavi Aas on öelnud, et jah, seda tehti ainult teie pärast, ning sisuliselt peaks reisifirmad valitsuse otsuse puhul ikka tervet mõistust kasutama ja kahtlema ega peaks oma põhitööga ehk reiside müümisega tegelema, ka siis mitte, kui nad on ministeeriumist piirangute kadumise kohta selgitust küsinud ja saanud kinnituse, et neid pole. Jah, meie siin teame, et igas teie sõnas ja tegevuses tuleb kahelda, aga sisuliselt on teie minister öelnud, et seda peavad tegema ka ettevõtjad ja meie riigi inimesed. Minu küsimus on järgmine: kas te ei arva, et valitsus eesotsas minister Aasaga on meie turismiettevõtjate suhtes väga inetult käitunud ning – olenemata sellest, kas tegemist oli valitsusepoolse rumaluse või hoolimatusega – turismiettevõtjatele niigi keerulisel ajal kahju tekitatud? Pole isegi vabandatud. Kas te ei leia, et siin peaks valitsus või vähemalt majandus- ja kommunikatsiooniminister poliitilise vastutuse võtma?
Aitäh, härra Võrklaev! Ma näen, te olete hoos. Ka mina olen täna öösel hästi maganud, nii et ma arvan, et oleme mõlemad heal tasandil. Ma saan aru, et te ei lõpetanud oma küsimust, te tahtsite ju küsida, kas minister peaks võtma poliitilise vastutuse ja tagasi astuma. See on ju arusaadav, mida Reformierakond soovib. Mina ei soovi Taavi Aasa tagasiastumist. Ma arvan, et Taavi Aas on hea minister, ta teeb oma tööd professionaalselt, sisuliselt, tal on hea emotsioon, ta tunneb valdkonda. Nii et kui te küsite, kas ma toetan majandus- ja taristuministrit Taavi Aasa, siis vastus on: jah, toetan. Nüüd edasi. Te ütlete, et ma käisin seal Rootsis Estonia filmi asjus, aga et sellest ärme räägime. Ei, räägime küll. Jah, käisin. Me käisime seal koos välisministriga ja kaasas olid veel mõned Eesti ametnikud. Käisime nii Helsingis kui ka Stockholmis ja tõesti, teema oli seesama – oli info, et tuleb selline Discovery film. Ja loomulikult, see oli meie hoolsuskohustus. Ma arvan, et kui me poleks seal käinud, siis te küsiksite täna, et aga miks te seda ei teinud. See oli meie hoolsuskohustus: teha oma partneritega, kellega meil on 1995. aastast hauarahuleping, kõik selleks, et selle uue info valguses saaks uurimisega nüüd edasi minna. Jah, meie soov on tõesti selle uue info valguses uurimist taas alustada, teha seda koostöös Rootsi ja Soomega – kolm riiki koos –, loomulikult austades neid inimesi, kes jäid märga hauda, austades nende lähedasi, kes on täna elus, ja toimides 1995. aasta hauarahulepingu alusel. Jah, see oli tõesti eesmärk. Ma ei eita siin midagi. Ja [eesmärk oli] kaasata neid organisatsioone kohe algusest peale, kaasata lähedaste organisatsioone, kaasata ajakirjandust. Te ütlete, et sellepärast tekkis tohutu tohuvabohu, et peaminister oli Soomes ja Rootsis ning nüüd müüdi kõik Türgi ja Egiptuse reisid välja. Kõigepealt, punkt üks, ärge süüdistage ametkonda. Tõesti, ma saan aru, et turismifirmad suhtlesid Eesti ametkonnaga ja neile öeldi, et täna on see otsus selline ja arutelud jätkuvad Vabariigi Valitsuses. See öeldi neile selgelt välja. Sel hetkel ei öelnud mina kuskil, et nüüd me avame kõik tšarterlennud igale poole, üle maailma. Ma ütlen teile ausalt, et valitsuse laua taga tegeleme me täna peaaegu igapäevaselt, taas igapäevaselt, COVID-19-ga, tehes koostööd professorite, teadusnõukoja, arstide-doktoritega – ma olen neile väga tänulik selle koostöö eest –, et seista selle eest, et Eesti nakatumine oleks nii väike kui võimalik. Nüüd, me oleme teinud valitsuse tasandil konkreetse otsuse ning toetame Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi ettepanekut mitte piirata Eesti, Euroopa Liidu, Euroopa Majanduspiirkonna, Šveitsi Konföderatsiooni, Schengeni konventsiooni liikmesriikide, Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi, Andorra Vürstiriigi, Monaco Vürstiriigi, San Marino Vürstiriigi ja Vatikani Linnriigi ning Euroopa Liidu ühtses nimekirjas loetletud riikide vahel tellimusreiside toimumist. See on väga konkreetne ettepanek. Ma olen kohtunud ka liidu esindajatega ja öelnud, et selline on tänane mänguplaan, mille järgi tuleb sõita.
Mart Võrklaev, täpsustav küsimus, palun!
Aitäh! Lugupeetud peaminister! Loomulikult ma olen hoos, minus on oravat. Ja kuigi te täna olete Reformierakonnaga hästi kuri, siis esmaspäeval oli ka teis oravat, nii et eks see tööd tehes tuleb. Aga nüüd sisu kallale. Estoniast ei tahtnud ma rääkida sellepärast, et loomulikult, see lend võiski olla põhjendatud. Küll aga tahan öelda seda, et ilmselt oleks saanud selle otsuse teha ka nii, et peaminister lendabki ja ta lendab teatud põhjusel ning antakse selge sõnum, et see on ainult üks lend ja teisi see ei puuduta. Ehk probleem on selles, et poliitilisel tasandil on jäetud ettevõtjatele ütlemata, et tegelik otsuse põhjus on olnud selline, ärge teie sellega arvestage, meil on endiselt viirus, meil on kriis ja ärge selles osas oma tööd jätkake. Neile on öeldud, et piiranguid pole, tegutsege edasi. Minu küsimus on jätkuvalt see: kas te vähemalt vabandaksite nende ettevõtjate ees, kes on kahju kandnud, sest valitsus on oma töö jätnud osaliselt tegemata, andnud segaseid sõnumeid? Kas te plaanite maksta neile mingisugust kompensatsiooni?
Aitäh teile! Ma ütlen ausalt, et ma ei saa seda kuidagi heaks kiita. Meil oli infotunni alguses vestlus teie erakonna esimehega ja ma ütlesin, et kõik peenrahaks. Ma ütlesin seda ettevõtlus- ja majanduskeskkonna halvustamise kohta. Minu meelest see, et te toote nüüd parvlaev Estonia siia poliitvõitlusesse – ma seda absoluutselt heaks tooniks ei pea. Mitte üldse, härra Võrklaev! Ma ei pea seda üldse heaks tooniks. Kui nüüd rääkida nendest otselendudest, siis jah, tööalaselt tuleb neid otselendusid mõnikord teha, nii Helsingisse kui ka Stockholmisse ja mõnikord ka Brüsselisse. Nii et sellega me peame arvestama, selle ametiga käib see kaasas. Nii see on. Te ütlete, et poliitilisel tasandil anti mingeid signaale. Mitte mingit signaali ei ole antud – vähemalt mina küll ei ole –, et nüüd on kõik tšarterlennud avatud. Niisuguseid signaale pole antud mitte kordagi. Nüüd, see teie ... Marko Mihkelson! See, et te näitate pea juures oma käega, et peaminister on lolliks või hulluks läinud, ei ole väga viisakas. Ma saan aru, et see jääb kaamerast välja ja te võite nihukesi käeliigutusi teha, aga mina teie suunas sedasi ei teeks. Suhtun teisse väga suure austusega, aga palun suhtuge nii ka oma ametikaaslastesse. Nüüd see, härra Võrklaev, mis te ütlesite – ja ma olen nüüd natukene irooniline –, te ütlesite, et ka minus oli esmaspäeval oravat. No ma ei tea, ma ütlen ausalt, et ärge mind salakavalalt Reformierakonda meelitage. Ma ei tule, tõesti ei tule, ma ei tule, nii et seda lootust ärge hellitagegi! Aga mõnikord ma tunnen küll, et see situatsioon on nagu orav rattas olemine, kogu aeg nagu orav rattas käib siin see asi. Kokkuvõttes tahan ma öelda seda, et kui te küsite, kas kellegi ees vabandada või mitte, siis andke andeks, valitsus peab tegutsema. Me oleme täna teinud turismisektori heaks nii palju, kui suudame. Me tegutseme täna, homme ja kaugemaski tulevikus turismisektori heaks, me teeme nii palju, kui suudame. Oleme öelnud välja konkreetsed sõnumid, et ärge palun koolivaheajal Eestist välja minge, puhake Eestis. See on oluline ka Eesti turismisektorile. Me oleme aidanud [turismisektorit]. Alles te pahandasite, et anname suuri laene ettevõtjatele. Aga mis see Tallink siis õigupoolest on? Ega see mingi koristusfirma ole, see on samamoodi turismisektor. Me oleme toetanud seda sektorit, et nad põhja ei läheks, just sellepärast, et nemad on saanud suure löögi. Pool tundi tagasi nuhtlesite meid ja ütlesite, et ei tohi kedagi toetada, ja seejärel ütlete, et miks te ei toeta. Hüppate üles-alla. Nii ka minu meelest ei saa. Aga loomulikult, turismisektor on saanud pihta. Ma arvan, et väga tugevalt on saanud pihta Tallinna turismisektor, vanalinna turismisektor. Loomulikult tuleb seda sektorit igapäevaselt edasi toetada ja seda me ka teeme.
Urmas Kruuse, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Lugupeetud peaminister! Te olete täna mitmeid kordi tõestanud, et te üldse ei kuule, mida siin saalis räägitakse, ja te ei kuula ka eksperte, kes teie ümber on. Te viitasite sellele, et meie vahetame kõik peenrahaks. Samas, Mailis Reps siin teie hiljutisel üritusel viitas sellele, et nende väärtused on lähemal EKRE väärtustele kui Reformierakonna väärtustele, viimastega on hullem koalitsiooni teha. Nii et see valitsus on ju tõestus selle kohta, kes mida peenrahaks vahetas. Te süüdistasite meid selles, et me ründame ettevõtja Tederit. Ei, me ei rünnanud teda, me ründasime Keskerakonda. Sellepärast et see tegu, mis otsusena välja paistab, paistab nagu ühes maffiafilmis, kus pool raha makstakse enne tehingut ja pool pärast tehingut. Sel on väga sarnased jooned mõjuvõimuga kauplemisega. See on see küsimus ja sellepärast on ka ajakirjandus selle üles võtnud. Küsimus ei ole selles, et me ründame ettevõtjat, me suhtleme ja teame ettevõtjate muresid. Te üritasite jätta muljet ja võrrelda Porto Francot Tallinkiga. Need on täiesti võrreldamatud üksused. Täiesti võrreldamatud! Ega kinnisvaraettevõtjad ei rünnanud või näidanud oma pahameelt üles mitte selle pärast, et Tallinkit toetati. Tallink on hoopis teistsuguse mõjuga kui ükskõik milline konkreetne kinnisvaraprojekt ükskõik millises Eesti nurgas. Seetõttu ei ole mõistlik neid võrrelda. Ja kui auväärt kolleeg Mart Võrklaev viitas sellele, et tehti üks eriotsus selle jaoks, et peaminister saaks lennata filmi vaatama, siis show sellest Estonia katastroofist tegite teie. Sellepärast et sellega anti signaal, et ühel hetkel on võimalik lennata. Ja minu teada on eksperdid ju avalikult välja öelnud, et otselendude keelamine on ebamõistlik. See on ebamõistlik ka sellepärast, et kui inimesed lendavad Eestisse läbi kahe-kolme lennujaama, siis terviserisk on ju kordades suurem.
Palun küsimus!
Küsimus on see: kas te meid kuulete, kuulate ja siis vastate või on teil vastused valmis enne, kui te küsimuse ära kuulate?
Aitäh teile! Ei, mina kuulan ja kuulen teid kogu aeg, ja ma arvan, et see on väga vajalik. Nii palju saan ma oma vastuseid timmida, kui täpselt te mulle teemad kätte annate – ja ma tänan selle eest! Mõni Riigikogu liige on üldsõnalisem, mõni on väga konkreetne. Kui antakse konkreetne teema, siis on ka kergem vastata. Näiteks soovin ma tunnustada Signe Kivi, [teema on] kohe arusaadav – "Rahvusraamatukogu investeeringud". Ta võiks samamoodi märkida siia "Eelarvepoliitika" ja mul oleks päris keeruline tegelikult selle vastusega teie ette tulla, kõiki numbreid peast teada. Ma tänan selle eest! Valmistan vastuse ette selle põhjal, kuidas küsimus on esitatud. Aga kõigepealt, ma ei läinud sinna filmi vaatama, seal polnud mingit filmivaatamist. Seal oli suhtlus Rootsi ja Soome ametikaaslastega erinevatel teemadel, aga üks peamisi teemasid oli tõesti kohe linastuv Discovery film. Sel hetkel mina polnud seda näinud. Nüüd, te ütlete, et otselennud on ohutumad kui ümberistumisega lennud. Jah, ma olen sellega nõus. Olen nõus, et otselennud on ohutumad kui ümberistumisega lennud, selle vastu ma ei vaidle. Aga ma arvan, et see ei tähenda seda, et me peaksime täna tegema igale poole otselendusid. Me peaksime alati teadma, millised on nende riikide nakatumisnäitajad. Ja olgem ausad, statistika on väga erinev. Üldiselt ma arvan, et need sõnumid, mida me oleme andnud koroonaviiruse kohta sel nädalal välja, on väga konkreetsed. Üks on see, et ärme kaotame valvsust. Teine on see, et palun kanname maski. Ma näen, et paljud teistki kannavad maski, ja ka mina püüan kanda maski rahvarohketes kohtades. Ma arvan, et mask peaks olema selline asi, [mille me paneme ette, kui viibime] rahvarohketes kohtades: kaubanduskeskused, ühistransport jne. Ja kolmas sõnum on see, et sel koolivaheajal puhkame Eestis. See on otseselt see põhimõte, et me ei hakkaks taas tooma riikidest, kus nakatumiste arv on suurem, seda nakkust sisse. Ja üleüldiselt kogu selle COVID-19 osas ma siiski arvan, et nii Eesti inimesed kui ka majandus – kui ma mõtlen, mis on minu soov või põhimõte – hindavad ja peavad lugu sellest, kui me suudame hoida – ma ei saa öelda, et hoida seda viirust ära, see viirus on Eestis – seda viirust nii palju kui võimalik kontrolli all. Selle nimel tuleb kogu aeg töötada ja loomulikult on see tasakaalupunkti [leidmise küsimus], sest viirust võib hoida kontrolli all väga jõuliselt ja selle tagajärjel halvata täielikult majanduse. Tuleb leida tasakaal. Ma tahan siin teie ees öelda tunnustussõnad nii Terviseametile kui ka Politsei- ja Piirivalveametile, kes on minu meelest suutnud haigestunute ja lähikontaktsete ringi piirata nii palju kui võimalik, saada teada nii palju kui võimalik. Ja aitäh ka nendele inimestele, kes on öelnud, kus nad on käinud ja kellega nad on kohtunud. See on olnud väga oluline võidu võti. Aitäh!
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on nr 6, esitajaks Helmen Kütt ja talle vastab justiitsminister Raivo Aeg. Palun!
Tänan, lugupeetud eesistuja! Austatud justiitsminister! Mul on suur rõõm olla täna teie päeva päästjaks, vähemalt infotunni mõttes – kaks tundi ilma ühtegi sõna rääkimata oleks tõesti kurb olnud. Ilmselt võin ma lubada ka seda, et iga kord, kui te infotunnis olete, puudutan ma elatise teemat. Teil on hea võimalus sellise tõsise mehena rääkida, milline on hetkeseis ning kuidas on peale uuringute ja ülevaate – tõesti väga põhjaliku ülevaate – tegemist elatise teemaga plaanis edasi liikuda. Tervisekriisist on tegelikult saanud majanduslangus, alguse on saanud töökohtade kaotus ja see on probleemiks nii elatise maksjatele kui ka elatise saajatele. Järsku te annate väikese ülevaate, kuhu on jõutud eelmisel korral infotunnis käsitletud elatise teemaga – te ütlesite, et uuringud on olemas. Mida on jõutud teha? Millal on oodata seaduseelnõu selle kohta, kuidas elatise arvutamine toimub?
Aitäh, hea Helmen! Suur tänu mulle kaasa tundmast! Ma saan ka nüüd jalgu sirutada, püsti tõusta ja natukene oma arvamust avaldada. Elatise eelnõu kohta me tõepoolest eelmine kord rääkisime, et uuring on tellitud ja esitatud Justiitsministeeriumile, seda on ka avalikult tutvustatud. Teada on seegi, et selle uuringu põhjal pakuti välja kaks varianti, üks on võrdlev analüüs ja teine on standardeelarve analüüs. Mõlema puhul väljapakutud summa osutus ikkagi oluliselt väiksemaks, kui tänane seadus ette näeb – see näeb ette poole kuupalga, st valitsuse kehtestatud kuupalga alammäärast, mis on tänase korra järgi 292 eurot. Aga need väljapakutud summad oleks võrdleva analüüsi järgi 194 eurot ühe vanema kohta ja standardeelarve korral 172 eurot. Nii et siin on suur vahe sees. Eelnõuga on edasi liigutud nii, kuidas jõudu ja jaksu on olnud. Kindlasti on sellele mõju avaldanud, nagu te viitasite, ka seesama epideemia, koroonaküsimustega tegelemine. Ja samamoodi ka see, et teatavasti olid inimesed ju pikalt oma põhitöökohalt ära, tegid kaugtööd. Võib-olla sihuke vahetu läbirääkimine ja vahetud kohtumised-nõupidamised olid selle tõttu mingil määral pärsitud. Aga töö ei katkenud, nagu ma ütlesin. Praegu seda eelnõu koostatakse ja tööplaani järgi oleme selle plaaninud saata kooskõlastusringile tänavu aasta oktoobrikuus. Praegused näitajad seda ka kindlalt lubavad, nii et selle kuu ehk oktoobri lõpus oleme võimelised selle eelnõu saatma ministeeriumidele ja huvigruppidele kooskõlastusringile. Nii et eks siis pärast ole näha – tulenevalt sellest, kui palju tehakse konkreetseid ettepanekuid ja mis probleeme esile tõstetakse –, kui kiiresti on võimalik sellega liikuda Vabariigi Valitsusse ja sealt edasi Riigikogusse. See selgub juba edaspidi, kui tagasiside on laekunud. Aga jah, nii palju saan lubada, et oktoobri lõpus see eelnõu Justiitsministeeriumist kooskõlastamisele läheb.
Helmen Kütt, täpsustav küsimus, palun!
Suur aitäh! Suur aitäh ka ministrile selle ülevaate eest. On hea teada, kuidas asjad edasi liiguvad, ja ma väga loodan, et nad liiguvad edasi siiski koostöös huvigruppidega, sest selle teema puhul on palju neid, kellega nõu pidada ja arutada. Nüüd küsimus. Kui võeti vastu meetmete pakett, mis puudutas kevadist koroonaviiruse kulgu, siis selles paketis ei olnud ühtegi sellist meedet, mis oleks suunatud laste vaesusele – just nimelt neile, kellele oli määratud elatis, aga nad seda ei saanud. Ei olnud ühtegi sellist meedet, mis oleks kergendanud või aidanud neid peresid olukorras, kus elatise maksja jääb töötuks, tal puudub võimalus maksta. Kas te midagi sellist praegusesse eelarvesse esitasite või ei olnud see teema üldse laual? Tegelikult on meil sotsiaalkomisjonis sellest olukorrast mõnikord natuke raske aru saada, sest lapsed on tegelikult Sotsiaalministeeriumi haldusalas, ka rahvastikuministri haldusalas, aga elatisega seoses on nad Justiitsministeeriumi haldusalas. Ma küsisin seda sotsiaalministri käest, tema selle teemaga ei tegele, sest elatise määramine, maksmine ja kogu see pool kuulub ikkagi otseselt teie haldusalasse. Kas te esitasite mingisuguse taotluse, et kergendada nende perede – ma mõtlen siin just nende laste – vaesust, kellele elatis on määratud ja elatisabi maksmine lõppenud, aga kes tegelikult seda elatist reaalselt ei saa? Süüa ja riideid läheb ju vaja iga päev.
Aitäh küsimuse eest! No on ju ilmselge, et kui elatise maksmine on lõppenud sellel põhjusel, et elatise maksja on kaotanud töö, tal ei ole sissetulekut, mille eest elatist maksta, siis on nii, nagu vanasõna ütleb: kust midagi võtta ei ole, sealt ei võta surm ka. Siin ongi ainuke võimalus seda kompenseerida n-ö sellesama elatisabi süsteemi täiendava meetme sisseviimisega. Teatavasti on elatisabi ette nähtud selleks puhuks, kui elatist ei maksta. Ja nüüd on nii – te ütlesite, et sotsiaalminister ei tegele selle teemaga, aga mina saan jälle öelda, et elatisabi maksmisega ei tegele ka justiitsminister, see on Siseministeeriumi valitsemisala küsimus. Ma ei taha siin kellegi peale näpuga näidata, eks see pandeemia, koroonakriis, tuli meile ikka täie hooga selga. Kui räägime nendest kobareelnõudest, siis elatise süsteemi kohta Justiitsministeerium sinna mingisuguseid muudatusi ei teinud, kuna täna on see süsteem olemas. Selles osas on diskussioonid, vaidlused üleval ja elatise süsteemiga tuleb minna ikkagi mööda tavapärast rada: eelnõu välja töötada ja sellega kooskõlastusringil ära käia. Mis puudutab elatisabi poolt, siis ma möönan, et seal on võib-olla võimalus teatud paindlikkust üles näidata olemas, aga me teame ka seda, et elatisabi on elatisest või vähemalt tänasest seadusjärgsest elatisest ikkagi oluliselt väiksem, peaaegu kolm korda väiksem – see on ju 100 eurot kuus, kui ma õigesti mäletan.
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Hea justiitsminister! Te mainisite oma vastuses ka siseministrit. Eilsetes "Seitsmestes uudistes" esines siseminister väga räigete süüdistustega Eesti kohtusüsteemi ja ka teie aadressil. Ma igaks juhuks loen selle mälu värskendamiseks ette: "See, mida me näeme praegu Eesti kohtutes, ei ärata usaldust. Me näeme kohtunike aktivismi ja see algab mitte ainult kohtunikest, vaid see algab ka prokuratuurist – kogu see meie justiitsmaffia, kui nii võib öelda. Tavalisel kodanikul ei olegi tegelikult midagi teha, sellepärast et tavaline kodanik ei ole nii rikas, et võtta endale advokaatide armeed, kes on võimeline Eesti kohtutes ka kõige kallutatuma kohtuotsuse vaidlustama. Kogu süsteem on mäda. Ma tean, et justiitsminister ütleb selle peale, et siseminister ei räägi tõtt, siseminister eksib, siseminister liialdab. Aga tegelikult nii see on." Kuidas nüüd on, kas valetab tema või valetate teie? Või mida te teete? Kui te ei ole nõus nende räigete süüdistustega, siis mida te teete, et Eesti kohtusüsteem nendest räigetest süüdistustest puhtaks pesta?
Aitäh! Tuletan meelde, et küsimuse teema oli "Elatisega seonduv". Ministritel on alati õigus vastamast keelduda, kui küsimus ei puuduta kõnealust teemat, samas on neil alati võimalus küsijale ka lahkelt vastata. Palun!
Jaa, ma kasutan seda viimast võimalust. Ma kinnitan veel kord seda, mida olen korduvalt kinnitanud: Eesti on õigusriik. Eesti justiitssüsteem tugineb oma tegevuses ainult seadustele, ta on sõltumatu ükskõik millistest poliitilistest mõjutustest. Samamoodi on ka Eesti kohtusüsteem oma otsustes sõltumatu. Mina ei ole kuskil seda täheldanud, samamoodi ei ole mitte mingisugused uuringud, ei rahvusvahelised ega siseriiklikud, toonud välja ühtegi ohutegurit, et meie kohtusüsteem oleks kuidagimoodi mõjutatud poliitilisest otsustusprotsessist, millele siin kaudselt üritatakse viidata. Ma kinnitan, et siseminister on võib-olla väärinfo tõttu või selle informatsiooni tõttu, mida ta omab, tõesti pisut liialdanud ja läinud oma arvamusega suunas, mida ma ei saa toetada. Ma veel kord ütlen, et minu hinnangul on Eesti kohtusüsteem, justiitssüsteem sõltumatud. Töötatakse Eesti põhiseadusele ja muudele seadustele tuginedes. Eesti rahvale ütlen samuti, et usaldage meie justiits- ja kohtusüsteemi, ärge uskuge sihukest, no kuidas öelda, kallutatud informatsiooni.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on nr 7. Selle esitab Maris Lauri ja talle vastab haridus- ja teadusminister Mailis Reps. Palun!
Aitäh! Lugupeetud minister! Väga paljud riigid on näinud välistudengites ühte võimalust meelitada riiki nutikaid noori, kes peale ülikooli lõpetamist jäävad sinna riiki teadust tegema, võib-olla asuvad seal tööle või vähemalt loovad väga head sidemed tudengi koduriigiga ehk aitavad selliste sidemete loomisele kaasa. Samuti ei saa me unustada seda, et näiteks Eesti puhul on välistudengid aidanud leevendada asjaolu, et meie kodumaiseid tudengeid on vähemaks jäänud, ja tagada õppejõududele suurem õpetamiskoormus. Ma saan aru, et valitsus on otsustanud, et edaspidi peavad välistudengid Eesti ülikoolides õppides kindlasti ise oma õppetasu maksma. See samm ei toeta ju seda, et välismaalt pärit noored Eestis õpiksid. Minu küsimus on selline: kas edaspidi ongi nii, et siseminister ütleb, kuidas peaks haridus, sh kõrgharidus, toimima ja kas välistudengeid võetakse vastu või mitte?
Aitäh suurepärase küsimuse eest meie välisüliõpilaste kohta! Sellest kolmest minutist esimese jooksul kordaksin ma üle – tõepoolest, olen teiega absoluutselt nõus –, et kui Eesti kõrghariduspoliitika võttis jõuliselt selle suuna, et kõrgharidus peab olema kvaliteetne, siis see tähendas kohe ka seda, et kõrgharidus peab olema paralleelselt rahvusvaheline. Rahvusvahelistumise strateegiat on meil korduvalt üle vaadatud ja täiendatud. Miks? Peab ütlema, et seda on tehtud sellepärast, et meie kõrgkoolid, eriti suured avalik-õiguslikud ülikoolid ja paar erakõrgkooli, on tulnud siin mängu niivõrd tugeva rahvusvahelise õpilastele suunatud atraktiivsusega, et oleme neid ambitsioonitasemeid kogu aeg tõstnud. Eesti on oma hariduse kvaliteedilt hariduse ekspordi mõttes selgelt müüv riik. Ma tahaksin kummutada väite, et rahvusvahelistumisest on loobutud. Vastupidi, meil on eelarves ligikaudu 4 miljonit eurot, et rahvusvahelistumist tugevdada ja Eesti ekspordiartiklit, haridust, ka väljaspool tutvustada. Põhjused, miks seda vaja on, seisnevad asjaolus, et Eesti haridus on kvaliteedimärk, ta on ka märk majanduse jaoks – loomulikult tuleb sealt Eesti majandusse vahendeid – ning kolmandaks on väga oluline seegi, et ta kompenseerib mitmetes valdkondades meie puudujääke. Võib-olla ei ole seda väga palju märgatud, aga võtame näiteks mitmed tehnoloogiavaldkonnad, näiteks paberitööstuse või mõne teise väga spetsiifilise tehnoloogiavaldkonna, kus kõige suurem kriisihetk elati üle tänu sellele, et tulid ingliskeelsed õppekavad ja välistudengid. Nii et see on üks pool. Nüüd teiseks, kas Siseministeerium mõjutab? Jah, ta mõjutab, aga ainult seda osa välistudengitest, kes on seotud kolmandate riikide ja elamislubadega. Ja loomulikult ei olnud selle algatuse taga sugugi ainult viimaste kuude tegevus. Kindlasti teavad ka Riigikogu liikmed, kes julgeolekuteemadega palju tegelevad, et meil on olnud risk teatud väikese osa välistudengite puhul – see puudutab väga väikest osa kogu välistudengite hulgast –, kui on pööratud tähelepanu riigi julgeolekule ja küsitud, kas nad tõesti tulevad siia Eestisse reaalselt õppima. Need on need momendid, millest lähtuvalt on Siseministeerium sellesse valdkonda sekkunud. Kui vaatame, kuidas see eelnõu on kujunenud, siis kinnitan, et välistudengite osas on see eelnõu kujunenud selgelt ikkagi haridus- ja teadusvaldkonna spetsialiste kaasates.
Maris Lauri, täpsustav küsimus, palun!
Aitäh! Minu jaoks on ikkagi probleem selles, et ma ei saa aru, miks on tehtud selline üpriski kardinaalne otsus, et välisüliõpilased – olgu nad pealegi kolmandatest riikidest – peaksid kindlasti maksma õppetasu. Ma ei saa sellest aru. See on oluline muudatus ja see ei mõjuta mitte üksnes Eesti ja kõrghariduse atraktiivsust, vaid see mõjutab kindlasti ka ülikoolide toimetulekut ja otsustusvõimalust. Teie vastusest tulenevalt tahaksin ma ikkagi aru saada, kas te tõesti peate õigeks, et üksikute halbade näidete põhjal, piltlikult öeldes, karistatakse kõiki teisi või tehakse niivõrd kardinaalseid ja niivõrd põhjapanevaid otsuseid. Õppetasu kehtestamine võib tähendada ka seda, et meil jääb üliõpilasi, väljastpoolt tulijaid, kõvasti vähemaks, mis teeb ka ülikoolide toimetuleku keeruliseks, muudest mõjudest rääkimata. See võib ju viia selleni, et eri õppekavasid hakatakse sulgema ja õppejõudude palgatase, mis on niigi ülimalt tagasihoidlik, läheb veelgi kehvemaks. Siit läheb pall liikuma. Mulle ikkagi tundub, et sellele probleemile – jah, kindlasti on välisüliõpilastega seotud probleeme – ei ole lähenetud igakülgselt ja kõiki mõjusid arvestavalt. Nii et miks te seda ikkagi teete?
Aitäh! Kõigepealt sellest, kui põhjapanev ta on või ei ole. Seadusi teeb ikkagi Riigikogu, nii et eks te siin saate arutada, millised on julgeolekuaspektid ja millised on sisu omad. Kõigepealt, räägime siis selle eelnõu puhul ainult välistudengitest – aga seal on ka mitmeid teisi nüansse, mida põhiseaduskomisjon kindlasti väga tõsiselt kaalub. Välisüliõpilaste puhul on peamine muudatus, mille te esile tõite, õppemaks. Aga enne seda, võiks öelda, on peamine muudatus see, et sa saad pere kaasa võtta, kuid see pere peab olema eraldi viisarežiimil – kas nad tulevad samuti õppima või on neil endal mingi sissetulek – ehk nad on siin eraldi elamisloa taotluse alusel. [Muudel juhtudel] tekib see nn perekonna liitumise õigus teisel aastal. Tõenäoliselt ma siin kõiki neid nüansse tutvustada ei saa, aga olid üsna tõsised argumendid, miks selline ettepanek Siseministeeriumilt tuli, ja pärast väga põhjalikku kaalumist haridusvaldkond nõustus sellega. Nüüd õppemaksust. Õppemaksu osa ehk see, et ingliskeelsed õppekavad – jätame kolmandad riigid hetkeks kõrvale – peaksid olema reaalselt tasustatud, on signaalina sisse kirjutatud ka viimastesse halduslepingutesse, mis ülikoolidega on sõlmitud. Põhjus, miks selline signaal anti, oli soov ülikoolidele väga selgelt öelda, et ingliskeelse hariduse pakkumine või hariduse eksport peaks tooma majanduslikku kasu. Selle eeltingimuseks on, et seal õpetataks ka eesti keelt, aga see ei tohi tulla täna olemasoleva kõrgharidusressursi arvelt. Laienege, kui soovite, tegutsege, müüge ennast, selleks on lisavahendid. Aga ärge tehke seda nende tudengite arvel, kes meil täna õpivad. Selline oli [kokkulepe] ja ülikoolidega läbirääkimisel tehti otsus, et see saab olla ainult paindlik [lahendus], see saab olla suund, mida vaadatakse etapiviisiliselt ja kust on välja arvatud kõik võimalikud erandid. Nüüd, teatud erandid on eelnõus sees, seal on OECD, Euroopa Liit, kogu Erasmus, vahetusüliõpilased, ülikoolidega sõlmitud kokkulepped. Aga Tartu Ülikoolilt on tulnud juba väga selge soov, et on veel teatud rühmad, kus nad kindlasti sooviksid erandeid teha, ja tõenäoliselt siin Riigikogu menetluse käigus me seda teemat ka vaatame. Aga enamik ingliskeelsetel õppekavadel õppivaid üliõpilasi maksab õppemaksu. Nii et see puudutab teatud osa ja teatud erandeid, mis ei puuduta Euroopa Liitu või OECD-d, kolmandaid riike. Nende õpilaste osakaal, kes täna õppemaksu ei maksa, on väga-väga väike ja nende puhul me peame vaatama, milliseid erandeid on veel vaja.
Urmas Kruuse, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Auväärt minister! Mind võib-olla esmapilgul ei panegi muretsema õppemaksu teema, vaid hoopis üks teine teema, mis häirib mind kordades rohkem – see on valitsuse hoiak, eriti ühe erakonna ehk EKRE hoiak, mis puudutab välismaalasi tervikuna. Nüüd on erinevate võtetega üritatud teele takistusi veeretada, täna tõite te välja ka julgeolekuriski. Kui küsisin nende võimalike perede siia saabumise kohta, siis pean tunnistama, et ma ei saanud neid numbreid sadades, vaid sain alla kümne. See näitab, et üsna keeruline on käsitleda neid julgeolekuriskina. Täna vist ühes lehes oli hea näide selle kohta, kuidas üks välisüliõpilane oli Eestisse õppima tulnud, lõpetanud siin kooli, teinud ettevõtte ja hakanud viima välismaale loomasööta ehk kuivatatud heina. Rohumaad, nagu te teate, on Eestis piisavalt palju ning oma tegevusega annab ta tööd ja väärindab ka meie teiste võimalike tööandjate sissetulekuid. Mulle jääb täiesti arusaamatuks, miks on võetud selline üldine hoiak, et kui välismaalane läbi megakadalipu lõpuks siia Eestisse saabub, siis tuleb ta siit nii ruttu välja kihutada kui võimalik, mitte selline hoiak, et lasta tal õpitut meie majanduse hüvanguks rakendada, lasta tal ära õppida keel jne. Öelge palun, miks te toetate sellist hoiakut. Te olite kevadel või varasuvel üsna jõuline, kui me kuulsime sellest võimalikust välismaalaste seaduse muudatusest, mis puudutab osaliselt ka üliõpilasi.
Aitäh! Kõigepealt kinnitan teile, et neid näiteid, nagu te nüüd ajakirjandusest võib-olla saite, jah, eks neid tõesti ole. Me oleme seda ka Haridus- ja Teadusministeeriumis koos ülikoolidega arutanud, tänagi kohtume rektoritega. Kindlasti on laual ka see teema, kuidas me saaksime ühiskonnas rohkem tutvustada seda, kui palju me tegelikult välistudengitest, välisõppejõududest ja välisteadlastest oleme võitnud. Kinnitan veel kord üle, et meie välistudengitest ja eriti välisteadlastest selge enamik tuleb täna endiselt Euroopa Liidust. Kõige suurem osakaal tuleb üldse Soomest. Tuleb ka EFTA riikidest, kes selle seaduse järgi on erandina välja toodud, nii et välistudengite piirangud, teatud asjad, nendele ei laiene. Nüüd, kolmandad riigid eraldi võetuna – ka seal on suurem osa neid riike, kes on ise meie riigi hariduse ekspordi puhul olnud sihtriigid. Näiteks India on IT-s saavutanud olukorra, kus me esiteks oleme väga populaarsed ja teiseks on seal konkurss, et Eestisse tulla IT-d õppima, märkimisväärne. Tõesti, seal toimub kvaliteedi tasandil väga hea [üliõpilaste] valimine. Nii et ei, me ei ole [rahvusvahelistumisest] loobunud. Vastupidi, me oleme arutanud viimastel nädalatel, tegelikult juba alates suvest – aeg läheb üsna ruttu – väga tõsiselt, milliseid ekspordiriike on veel. Lauale on tulnud mitmed Ladina-Ameerika ehk OECD suured partnerid, mille puhul on jälle esil tehnoloogiavaldkond, sh IKT. Aga juurde on tulnud ka näiteks meile väga olulised teemad: puidutehnoloogia, maavarade väärindamine ja loomulikult toidu turvalisus. Nendes valdkondades me läheme veel jõulisemalt teatud sihtriikidesse. Jah, nii nagu ka Maris Lauri õigesti ütles, me räägime väga väikesest erandist, väga väikesest turvariskist. Täpsustan, et mitte kümnetest tuhandetest või mõnest tuhandest, vaid me räägime siiski väga väikesest nišist. Ja võib-olla see, et ühel hetkel turvateema lauale toodi, on väga õige, see ongi meie julgeolekuasutuste ülesanne. Aga jah, me ei tohi kaotada kogu seda positiivset kõrghariduse rahvusvahelistumise kuvandit, mis on päästnud meid nii mitmetest kitsaskohtadest ja loonud Eestile positiivse kuvandi. Seda me kindlasti ei tohi kaotada, selles osas olen ma järeleandmatu. Nüüd õppemaksu teema. Ma veel kord täpsustan üle, võib-olla läks enne liiga kiireks. Sealt on täna erandina väljas kõik doktorandid, kõik teadlased. Sealt on erandina väljas ka õpetajad. Sealt on erandina väljas kõik Euroopa Liidu ja OECD riigid. Meil on vaja eraldi läbi vaadata, milliseid erandeid me veel vajame, sest enamik, kes täna siia tulevad, maksavad niikuinii õppemaksu. Meil on vaja vaadata, milliseid erandeid me selle seaduse puhul veel vajame, et me ei kitsendaks seda kvalitatiivset arengut, mida meil on vaja.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmise küsimuse esitab Jaak Juske ja talle vastab peaminister Jüri Ratas. Palun!
Lugupeetud esimees! Austatud peaminister! Eile selgus, et Läti teeb järgmise aasta eelarve väga sügava miinusega. Samal ajal leitakse Lätis raha õpetajate palkade tõusuks. Teie juhitud valitsus tegi aga meie õpetajatele õpetajate päeval väga toreda kingituse, teatades, et järgmiseks neljaks aastaks on Eestis õpetajate palgad külmutatud. Võib mõista õpetajate palkade külmutamist järgmiseks aastaks, sest me tõesti oleme kriisis, aga neljaks aastaks, kui kriis ammu läbi on – see jääb täiesti arusaamatuks. Teie samm õpetajate palgad külmutada näitab selgelt, et tänane valitsus ei väärtusta õpetajate tööd. Miks teie valitsus ei väärtusta õpetajate tööd, külmutades neljaks aastaks õpetajate palgad? Miks?
Aitäh, hea küsija! Austatud Jaak Juske! Ma ei pöördu teie poole mitte ainult kui Riigikogu liikme poole, vaid ma tean, et te olete ka õpetaja. Ma tahan öelda, et te saate julgesti öelda nii oma ametikaaslastele kui ka laiemalt kogu õpetajaskonnale, et kindlasti on õpetajate sotsiaalsed garantiid, nende palk ja töötingimused kõige laiemas mõttes väga tugev, selge prioriteet nii mulle isiklikult kui ka eelmisele valitsusele, praegusele valitsusele ning tänasele haridus- ja teadusministrile. See väide või süüdistus, et see ei ole meile oluline, ei vasta tõele. See on meile oluline. Nüüd see, mis te ütlete, et järgmisel aastal on palgafond, sh õpetajate palgafond, külmutatud. See vastab tõele. Riik on öeldud, et järgmisel aastal me palgafondi osas tõusu ei näe. Põhjus on selles, missuguses majanduskriisis me täna oleme. Me oleme täna väga rängas majanduskriisis, me oleme ka tervishoiukriisis. Me oleme tegelikult kriisis, kus prognooside tegemine on väga keerukas. Ma kindlasti luban teile, härra Juske, et 2021. aasta aprillis, kui me teeme riigi eelarvestrateegiat järgmiseks neljaks aastaks, on õpetajate palgatõus selgelt laual. Ma ei oska teile täna öelda, missuguseks kujuneb kevadine prognoos, aga ma usun, et me kõik töötame selle nimel, et hoida viiruse levik võimalikult väike, et saaksime majandust taas stimuleerida. Minu jaoks on õpetajate palga tõus alati olnud oluline, samamoodi ka siseturvalisus, kus on sees politsei ja pääste. Minu jaoks on alati olnud oluline seegi, et [palk tõuseks] ka kultuuritöötajatel ja sotsiaalhoolekandel. Ja tegelikult me oleme selles suunas liikunud. Nüüd, see süüdistus, et me ei ole õpetajaid kuidagi prioriseerinud. Ma toon numbrid mängu. Me võime julgesti öelda, et Eesti õpetajate palga kasv on viimastel aastatel olnud OECD riikide hulgas üks kiiremaid. Viie aastaga on üldhariduskoolide õpetajate töötasu alammäär tõusnud 415 eurot. Näiteks 2015. aastal oli õpetajate töötasu alammäär 900 eurot, seevastu 2020. aastal oli see 1315 eurot. Ma ütlen ausalt, et aastatel 2016, 2017, 2018, 2019 ja 2020 on minu jaoks kogu aeg olnud prioriteetne see, et suudaksime tõsta õpetajate palga alammäära. Olgu öeldud võrdluseks, et näiteks üldhariduskoolide õpetajate keskmise töötasu kasv on 2012. aastast alates olnud muljetavaldav: 814 eurolt 2012. aastal 1210 euroni 2016. aastal ja 1540 euroni 2021. aastal.
Aitäh! Jaak Juske, täpsustav küsimus, palun!
Aitäh, austatud esimees! Hea peaminister! Ka meie lõunanaabritel on väga sügav kriis, samal ajal Läti riik leiab õpetajate palga tõusuks järgmisel aastal lisavahendeid. Küll aga olen ma nõus sellega, et teie juhitud eelmine valitsus, kus osalesid ka sotsiaaldemokraadid, tõepoolest õpetajate alampalka väga kiires tempos tõstis, nii et õpetajate alampalk jõudis korraks isegi järele meie riigi keskmisele palgale. Nüüd, tänane valitsus, mille juht te samuti olete, on jäänud õpetajate alampalga tõusu selgelt pidurdama – seda juba enne, kui meil algas kriis. Ja nüüd on tulnud otsus, et neljaks aastaks on palgad üldse külmutatud. Samal ajal me teame väga hästi, millises olukorras on Eesti kool, väga suur hulk õpetajaid jääb lähiaastatel pensionile. Juba praegu on väga paljudes koolides üle terve Eesti väga tõsine õpetajate kriis. Palun selgitage Eesti rahvale, kuidas õpetajate palkade külmutamine aitab seda kriisi, õpetajate puudust, leevendada.
Aitäh teile! Ei, ka mina ei ole kiitusega kitsi, sotsiaaldemokraadid olid tõesti eelmises valitsuses. Olite küll, ja sai koos neid otsuseid tehtud. Aga ka praegune valitsus on tõstnud õpetajate palka. Te toote kogu aeg võrdluseks Läti. Aga ma arvan, härra Juske, et sellisel juhul tuleb tõde tervenisti välja öelda. Tuleb võrrelda Läti ja Eesti elanike arvu, tuleb võrrelda Läti ja Eesti majandust, tuleb võrrelda Läti ja Eesti õpetajate palga alammäärasid ning tuleb võrrelda Läti ja Eesti õpetajate keskmist palka. Ma usun, et teil on need numbrid olemas. Eesti õpetajate palga alammäär tänase seisuga on, nagu ma ütlesin, tublisti tõusnud – 2020. aastal on see 1315 eurot. Õpetajate keskmine palk on 1540 eurot. Jah, ma olen nõus, et õpetajate keskmine palk, mis moodustab riigi keskmisest palgast 108%, ei ole veel see, mida me oleme soovinud. Eesmärk on ju erinevatel poliitilistel jõududel olnud vähemalt 120% ja selles suunas tuleb edasi liikuda. Aga ma arvan, et õpetajate palga tõus on viimasel kolmel-neljal aastal olnud üsna tubli. Te võrdlete meid Lätiga. Kui mul on õige info, siis Läti õpetajate palga alammäär peaks olema 790 eurot, meil on 1315 eurot. Me peame kõiki asju võrdlema. Aga see ei ole süüdistus või halvustus Läti suunas, teie toote selle Läti kogu aeg mängu. Kuid see ei tähenda, et ma olen [Eesti praeguse seisuga] rahul. Ei ole rahul. Ma ütlen veel kord, et õpetajate keskmise palga puhul see suund, et oleks 120% Eesti keskmisest palgast, on õige. Ma ütlesin teile, et on ka teised valdkonnad, kus tuleb palgatõusu samal ajal vaadata. Ma arvan, et see tõstatab automaatselt küsimuse, milline on palgapoliitika meie kõrgkoolides. Jah, me oleme päris jõuliselt tõstnud palgataset koolides, sh gümnaasiumides, aga olgem ausad, et ülikoolide palgatase on natuke ajale jalgu jäänud. Mul on hea meel, et järgmise aasta eelarvesse – loomulikult on see teie otsus, härra Juske, eelarve on Riigikogu käes – on hetkel sisse kirjutatud 7,8 miljonit, et suurendada kõrgkoolide rahastamist. Ja ma ei ole nõus sellega, et jah, te ütlete, faktiliselt – loomulikult teil on õigus –, numbriliselt, öeldakse, et õpetajate palka ei ole sees. Õpetajate palk on reeglina alati tulnud riigieelarve läbirääkimiste või riigi eelarvestrateegia arutelu käigus lauale. Täna prognoosida 2021. aastast kaugemale – see on üsna prognoosimatu, aga ma luban teile, et 21. aprillil on see teema väga tugevasti laual.
Urve Tiidus, palun!
Aitäh! Lugupeetud peaminister! Kui hakkasid tulema esimesed uudised järgmise aasta eelarve kohta, siis jäi ajakirjandusest kõrvu ja silma, et õpetajate palgad külmutatakse neljaks aastaks. Oma eelmise vastuse viimase lausena te ütlesite, et kui 2021 uuesti nelja aasta strateegiat üle vaadatakse, siis on õpetajate palgatõusu teema väga kõvasti laual. Hea kolleeg Jaak Juske mainis siin seda, et õpetajate järelkasvu tagada on üpris keeruline. Kuigi peab möönma, et pedagoogika erialale astuvate tudengite arv on väikses kasvutrendis. Aga ma küsin sellise lihtsa praktilise küsimuse: kui järgmisel aastal seda eelarvestrateegiat uuesti läbi räägitakse, siis kas koalitsioonis on sel teemal üksmeel ja sügisel ei tule 2022. aasta eelarve kohta uuesti uudised, et õpetajate palk külmutatakse veel kord? Öelge seda näiteks koalitsiooni koosmeele teemaga seoses vastuseks.
Proua Urve Tiidus, ma tänan teid selle küsimuse eest! Ma lähen selles infotunnis mõnikümmend minutit ajas tagasi, kui Aivar Sõerd pahandas, et võetud on suured laenud ja laenuraha, ning küsis, kuidas me selle asjaga hakkama saame. Aga mina ei saa ju seda öelda. Eestis on, tundub, ka selliseid poliitilisi jõude, kes ütlevad, et võib-olla tuleks kärpida. Selles majanduskriisis, et mitte võtta laenu, ongi teine võimalus kärpida. Muud võimalust ei ole, see on ju väga selge, must-valge. Mina kindlasti ei ole see inimene, see valitsuse liige ja see peaminister, kes läheb õpetajate palka kärpima. Punkt üks. Nüüd, teie küsimus oli muidugi teise asja kohta. Teie küsimus oli see, kas 2021. aasta aprillis saan mina siin teile, Urve Tiidus, otsa vaadata ja kinnitada, et me läheme seda palka tõstma. Ma usun, et nii teie kui ka mina teame, et 2021. aasta aprillis tehtav riigi eelarvestrateegia toetub väga tugevasti tegelikult sellele, missuguseks kujuneb meie kevadine majandusprognoos. Ma jään oma vastuse juurde, mida ma ütlesin härra Juskele, et tõesti, minu soov on vaadata õpetajate palgatõus uuesti üle ja töötada selle nimel, et palgatõus tuleks. Aga ma ei saa seda teile kinnitada täna, kui kellelgi pole vettpidavaid prognoose. Rahandusministeeriumi ja Eesti Panga prognoosid erinevad kümnetes kordades kolme nädala vältel. Seda olukorda on nii raske prognoosida. Mulle tundub, et me kõik tajume, et oleme suures majandus- ja tervishoiukriisis, ning ei ole üldse võimatu, et kriis süveneb veelgi. Oluline on see, kui jõuliselt me täna otsuseid teeme, et majandust päästa, seda stimuleerida. Ma tean, et Haridus- ja Teadusministeerium ning sealne minister on teinud koostööd ametiühingutega, sh EHL-iga, ning kokku on lepitud, et me tuleme selle teema juurde tagasi 2021. aasta kevadsessioonil, kui hakkame tegema riigi eelarvestrateegiat. Ma olen täiesti kindel, et nii Mailis Reps kui ka mina ja terve valitsus – te küsisite, kas valitsuses on konsensus – soovime töötada selle nimel, et Eesti õpetaja, kes on kõige paremas mõttes meie maa sool, [palka tõsta]. Need PISA-testid, mille põhjal me ütleme, et vot kui vägevad me oleme – kust mujalt need ikka tulevad, kui mitte läbi Eesti õpetaja. Panna neile palka juurde on muidugi oluline, aga ma ütlen, et me peame vaatama ka siseturvalisust, sotsiaalhoolekannet ja kultuuri. Me oleme reeglina neid koos vaadanud ja minu meelest see ei ole halb. Ma pingutan, annan endast parima, et me tõesti saaksime 2021. aasta kevadel tulla teie ette heade, positiivsete uudistega õpetajate palga kohta. See on selgelt prioriteet ja see on selgelt oluline, aga kokkuvõttes paneb selle asja paika ikkagi majandusprognoos. Aga ma ütlen ka seda, et kui mõni soovib majandusprognoosi valguses minna näiteks õpetajate palkasid kärpima, siis seda mina ei toeta. Seda ma õigeks ei pea.
Aitäh!
Meil on väga vähe aega alles jäänud. Järgmine küsimus on Signe Riisalolt ja talle vastab peaminister Jüri Ratas, aga palun lühemalt.
Hea Riigikogu esimees! Hea peaminister! Peaministrina te esindate kogu Vabariigi Valitsust ja minu mure on tegelikult valitsuse kommunikatsioon. Kommunikatsioon on kõige alus. See, kas ta on õigeaegne, kas sõnumid on ühtsed, kas ta on aus ja kas ta on faktipõhine, on väga oluline. Varakevadel õnnestus mul asendusliikmena olla väliskomisjonis ja ka Riigikantselei esindajad rääkisid kriisiaegsest kommunikatsioonist, nendest nõrkadest kohtadest – mitte et seal kõik halvasti oleks olnud, aga esines möödalaskmisi. Täna me oleme kuulnud valitsuse liikmete kommunikatsioonist, mis puudutab kohtusüsteemi või õiguskaitsesüsteemi hukkamõistu, samamoodi oli siin Mardil küsimus lennuühenduse kohta. Minu küsimus on selle kohta, et paar nädalat tagasi üllatas Eesti meedia kogu ühiskonda – kahjuks nimetan seda – parvlaev Estonia uudisega. See ei olnud ju valitsusele ometi uudis. Kas seda oleks saanud ennetada hea kommunikatsiooniga? Mida te tegite selleks, et ennetada [seda olukorda] ja et kõik need erinevad arvamused, seinast seina vandenõuteooriad sinna juurde ei oleks häirinud niimoodi meie ühiskonda?
Ma tänan teid! Ma olen sellega päri, et kommunikatsioon pole mitte lihtsalt oluline, vaid ülioluline ja väga tähtis. Ja ma olen päri ka sellega, et kui võtta kas või see kevadine haiguspuhang, siis on kommunikatsioonile aidanud väga hästi kaasa ka Eesti ajakirjandus, nii avalik kui ka erameedia. Selleks, et ei jääks mingeid küsimusi õhku, ütlen mina, et ma usaldan Eesti õiguskaitsesüsteemi ja kohtusüsteemi. Ja muide, ma olen seda öelnud alati, nii opositsioonipingis kui ka koalitsioonipingis olles. Ma ei ole siin oma vastuseid muutnud vastavalt sellele, mis värvi on opositsiooni või koalitsiooni lipp. Nüüd, jah, see, mis te küsite, on tõesti väga raske teema meie riigile, meie inimestele, meie lähiajaloos, meie minevikus. Väga paljud inimesed, nagu ma eelnevalt ütlesin, jätsid oma elu märga hauda. See puudutab väga paljude Eesti inimeste perekondasid, suguvõsasid. Kommunikatsioonil oli ju põhjus. Me ei sõitnud Helsingisse või Stockholmi mingile lõbureisile. Oli ju põhjus see, et oma info edasi anda, infot vahetada, mis oli sel hetkel väga oluline, ja öelda, et Eesti soovib parvlaev Estonia lipuriigina uut võimalikku tehnilist uurimist, mida uue info põhjal või uuele infole tuginedes läbi viia. Ja seda me oleme ka teinud. Meie kommunikatsioon on olnud algusest peale selles mõttes väga konkreetne, et me oleme öelnud, et jah, me peame oluliseks uurimise läbiviimist. Me peame oluliseks tõe väljaselgitamist. Me peame juba algstaadiumis oluliseks seda, et kaasata kõigi riikide – seal on praegu kolm riiki: Soome, Rootsi ja Eesti, aga miks mitte ka teised – uppunute omaste organisatsioonid, et nad oleksid kohe uurimisse kaasatud. Me oleme öelnud selgelt välja, et peame oluliseks kaasata sellesse küsimusse ka ajakirjanduse, et toimuv oleks läbipaistev. Me oleme kohe öelnud välja ka selle, et seda uurimist ei saa läbi viia ainult maa peal olles, vaid töid tuleb teha ka merel ja merepõhjas, uurides nii merepõhja kui ka parvlaev Estonia vrakki, tuginedes Discovery uuele infole. Nii et selle kommunikatsiooni puhul, austatud Riigikogu liige Signe Riisalo, olen ma väga nõus, et iga sõna ja iga täht võib taas mingisuguseid haavu avada või vale signaali anda. Tuleb olla väga austusväärne, väga lugupidav ja ka väga tasakaalukas. Aitäh teile!
Aitäh! Kahjuks sellel väga olulisel teemal me rohkem arutleda ei jõua. Ma tänan küsijaid, tänan vastajaid ja infotund on läbi.
Tere päevast! Head kolleegid! Alustame Riigikogu täiskogu IV istungjärgu 4. töönädala kolmapäevast istungit. Alustuseks on võimalik Riigikogu liikmetel üle anda eelnõusid ja arupärimisi. Vabariigi Valitsuse esindaja proua Heili Tõnisson, palun!
Austatud aseesimees! Hea Riigikogu! Vabariigi Valitsus esitab täna 12 Riigikogu otsuse eelnõu. Esimeseks, Kaitseväe kasutamise tähtaja pikendamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel Prantsusmaa sõjalisel operatsioonil Barkhane Malis. Teiseks, Kaitseväe kasutamise tähtaja pikendamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel ÜRO rahuvalvemissioonil Liibanonis. Kolmandaks, Kaitseväe kasutamise tähtaja pikendamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel Euroopa Liidu väljaõppemissioonil ja ÜRO rahutagamismissioonil Malis. Neljandaks, Kaitseväe kasutamise tähtaja pikendamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel konfliktijärgsel rahutagamismissioonil Liibanonis, Iisraelis, Egiptuses ja Süürias. Viiendaks, Kaitseväe kasutamise tähtaja pikendamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel rahvusvahelisel sõjalisel operatsioonil Inherent Resolve. Kuuendaks, Kaitseväe kasutamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni valmidusüksuste koosseisus. Seitsmendaks, Kaitseväe kasutamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni või selle liikmesriigi, Euroopa Liidu või Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni juhitaval muul rahvusvahelisel sõjalisel operatsioonil sellesse esmakordsel panustamisel. Kaheksandaks, Kaitseväe kasutamise tähtaja pikendamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni missioonil Iraagis. Üheksandaks, Kaitseväe kasutamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel Ühendkuningriigi ühendekspeditsiooniväe koosseisus. Kümnendaks, Kaitseväe kasutamise tähtaja pikendamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel rahvusvahelise merejulgeoleku koalitsiooni operatsioonil Sentinel. Üheteistkümnendaks, Kaitseväe kasutamise tähtaja pikendamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel väljaõppe- ja nõustamismissioonil Afganistanis. Ja kaheteistkümnendaks, Kaitseväe kasutamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel Euroopa Liidu sõjalisel missioonil EUNAVFOR Med/Irini. Kõikide nende 12 Riigikogu otsuse eelnõu menetlemisel Riigikogus esindab Vabariigi Valitsust kaitseminister Jüri Luik. Aitäh!
Aitäh! Rohkem eelnõude ja arupärimiste üleandmise soovi ei ole. Olen juhatuse nimel vastu võtnud 12 eelnõu ja Riigikogu juhatus menetleb neid vastavalt kodu- ja töökorra seadusele. Tähelepanu! Teated. Täna pärast täiskogu istungi lõppu toimub siin istungisaalis Hongkongi toetusrühma asutamise koosolek, kokkukutsuja on Tarmo Kruusimäe. Kohaloleku kontroll, palun!
Kohalolijaks registreeris ennast 87 Riigikogu liiget, puudub 14.
Läheme tänase päevakorra juurde. Esimene päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud notariaadiseaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 200 esimene lugemine. Ma palun ettekandjaks justiitsminister Raivo Aegi.
Austatud istungi juhataja! Head Riigikogu liikmed! Ütlen sissejuhatuseks, et valitsus on esitanud Riigikogule arutamiseks eelnõu, millega tehakse muudatusi mitme vaba õiguselukutse esindaja valdkonnas. Muudatused puudutavad notareid, kohtutäitureid ja advokaate. Eelnõuga kavatsetakse muuta kokku 13 seadust, millest enim tehakse muudatusi notariaadiseaduses, kohtutäituri seaduses ja riigi õigusabi seaduses. Eelnõuga muudetakse ka advokatuuriseadust, advokatuuriseaduse, kohtute seaduse, kohtutäituri seaduse ja teiste seaduste muutmise seadust, kinnistusraamatuseadust, notari distsiplinaarvastutuse seadust, pankrotiseadust, patendivoliniku seadust, riigi õigusabi seadust, tõestamisseadust, täitemenetluse seadustikku, vandetõlgi seadust ja äriseadustikku. Nagu näete – päris mahukas eelnõu. Eelnõu seadusena vastuvõtmiseks on vaja Riigikogu lihthäälteenamust. Suurem osa seaduse sätteid jõustub üldises korras, kuid on paratamatu, et mõningad sätted vajavad pikemat ettevalmistusperioodi, mistõttu on nende jõustumise ajaks kavandatud 1. jaanuar 2021. aastal. Läheme eelnõu täpsema tutvustuse juurde. Eelnõu sisaldab päris palju erinevaid muudatusi. Esiteks, notari ametikoha konkursi tulemuste hindamine. Muudatuste kohaselt selgitatakse paremusjärjestus alati – rõhutan: alati – välja ametikoha täitmise konkursi toimumise ajal eksamiga. See tähendab seda, et võidaks ja ametisse saaks alati konkursi väljakuulutamise ajal parimate eksamitulemustega kandidaat. See tagab kandidaatide sisulise paremusjärjestuse igal konkursil ja alati. Teiseks, notarieksami komisjoni ja konkursikomisjoni tööülesannete korraldamine. Kehtiva korra järgi võtab notarieksami vastu eksamikomisjon. Vahel juhtub aga, et mitmeid aastaid hiljem korraldab konkursi konkursikomisjon. Eelnõu kohaselt korraldatakse eksam koos notari ametikoha täitmise konkursiga ning on täiesti loogiline, et seesama komisjon, mis korraldab eksami, otsustab ka konkursi võitja. Kolmandaks, notarite, notarikandidaatide ja notari asendajate täiendusõpe. Eelnõuga luuakse selged alused notarite, notarikandidaatide ja notari asendajate kohustusliku täiendusõppe läbiviimise tagamiseks. Praegu on täiendusõppe kohustus reguleeritud Notarite Koja siseaktiga, kuid Notarite Kojal iseenesest ei ole võimalik täiendusõppe läbimata jätmise korral võtta kasutusele mitte ühtegi mõjutusvahendit. Neljandaks, notarieksami juba sooritanud notarikandidaadid. Kehtiva korra kohaselt peatub kandidaaditeenistus pärast notarieksami sooritamist kuni kümneks aastaks. Pärast seda kandidaaditeenistus lõpeb. Viimase kümne aasta jooksul on korraldatud aga vaid üksikuid notari ametikohtade täitmisi. Enamik notarikandidaate on jätkanud notariaadis töötamist ja kuna nad on huvitatud tulevikus notari ametisse asumisest ning seni notari asendamisest ja notariaati panustamisest, tuleb tagada neile võimalus jätkata. Seega, eelnõuga kaotatakse kandidaaditeenistuse peatumise ajaraam ning kandidaaditeenistuse lõppemine sellisel alusel. Viiendaks, notaritele ja kohtutäituritele määratava distsiplinaarkaristuse trahvimäära muutmine. Muudatuse eesmärk on muuta notaritele ja kohtutäituritele distsiplinaarkaristuseks määratavate trahvide maksimummäära selliselt, et trahv vastaks paremini vabade õiguskutsete sissetulekute suurele erinevusele, omaks üldpreventiivset mõju ka suurema sissetulekuga vaba õiguskutse esindajatele ning oleks kõigi vabade õiguskutsete lõikes samas suurusjärgus. Distsiplinaarkaristuseks määratava trahvi maksimummäär tõstetakse nii notaritel kui ka kohtutäituritel seniselt 6400 eurolt 16 000 eurole. Kuuendaks muudetakse kohtutäiturite tasu sätteid. Kohtutäituri tasu määra tõstetakse juhtudel, kui toimingu tegelik kulu on täna selgelt tasust suurem. Muudetakse ka kohtutäituri lisatasu määra juhtudel, kui kohtutäitur teeb toiminguid väljaspool bürood. Seitsmendaks korrigeeritakse Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koja liikmemaksu korraldust. Põhimõte on see, et liikmemaks peab olema kehtestatud suuruses, mis tagab õigusaktidega kojale pandud ülesannete täitmise ja koja arengukavaga seatud eesmärkide saavutamise. Liikmemaksu määra kehtestavad ametikogu – need on kõik kohtutäiturid – ja kutsekogu – kõik pankrotihaldurid. Praegu kehtiv liikmemaks ei taga koja ülesannete täitmist ega eesmärkide saavutamist. Kahjuks ei ole ametikogul olnud jõudu saada kokkuleppele liikmemaksu tõstmiseks, seetõttu on vaja justiitsministrile anda õigus kehtestada liikmemaksu määr ministri määrusega. Minister võib liikmemaksu määraks kehtestada kuni 5% kohtutäituri ametitegevuse pealt või [pankrotimenetluses] laekunud ajutise halduri tasu ja pankrotihalduri tasu pealt. Kaheksandaks, riigi õigusabi tasu ja kulude kindlaksmääramise nõuded. Riigi õigusabi seaduses korrigeeritakse vastavaid sätteid nii, et advokaatide tasutaotlusi lahendatakse regulaarselt, et mahukates, pikka aega kestvates menetlustes ei kuhjuks selle tasu maksmine menetluse lõppu. Ja viimaseks, üheksandaks, patendivoliniku äriühingu osalusnõuet muudetakse. Patendivoliniku seaduses on jõustumise ootel nõue, et patendivoliniku äriühingu osanik või aktsionär võib olla üksnes patendivolinik. Euroopa Komisjoni poolt konsultatsiooni käigus antud hinnangul on nimetatud muudatus vastuolus teenuse direktiiviga. Seega, välistamaks, et Eestile kaasneb rikkumismenetlus, tuleb kõrvaldada vastuolu direktiiviga, mistõttu jäetakse patendivoliniku seadusest välja veel jõustumata sätted. Aitäh teile!
Aitäh, lugupeetud minister! Teile on ka küsimusi. Vilja Toomast, palun!
Aitäh, härra juhataja! Hea minister! Te ütlesite ise, et siin muudetakse 13 seadust. Kui me seda seaduse teksti vaatame, siis on näha, et enamik punkte puudutab tegelikult kohtutäituri seadust. Miks on siis sellele eelnõule pandud selline eksitav pealkiri, et ennekõike on notariaadiseaduse ja teiste seaduste muutmise seadus? Kas ei oleks pidanud pealkirjas nimetama kohtutäituri seadust või tegema põhimõtteliselt uue, teise seaduse, kui kohtutäituri seaduses nii palju muudatusi on?
Aitäh teile! Suurepärane küsimus. Ma lugesin ette üheksa põhipunkti, mis kannavad selliseid põhilisi muudatusi. Kui ma nüüd vaatan need punktid uuesti üle, siis ma näen, et notariaadiseadust puudutavaid punkte on üks, kaks, kolm, neli, viis. Üheksast viis on notariaadiseadust puudutavad punktid, nii et enamik on notariaadiseadust puudutavad punktid. Ja küllap see on mingi selline seadusloome tava, et see seadus, mis saab kõige rohkem puudutatud, pannakse loetelus esikohale.
Urve Tiidus, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Lugupeetud minister! Üks oluline muudatus, silmatorkav muudatus on notaritele ja kohtutäituritele määratava distsiplinaarkaristuse trahvimäära suurendamine. See maksimaalne trahvimäär võib olla 16 000 eurot. Võrreldes varasemaga on see üsna mitmekordne kasv. Ja nüüd, kui räägitakse sellest mõjust, mida see avaldab sihtrühmadele, siis notaritele ei ole see mõju võib-olla nii negatiivne, aga näiteks kohtutäiturite tasu määrade tõstmine langeb ikkagi võlgnike kaela. Kas seda mõju on selles eelnõus arvestatud, et need, kes niikuinii on hädas, eks ole, peavad edaspidi ka kohtutäiturile veel rohkem maksma? Kuidas see asi reaalses elus välja näeb?
Aitäh küsimuse eest! Küsimus oli distsiplinaarkaristuste määra suurendamisest. Ei, see ei lange kuidagi võlgnike kaela, selle peab ikkagi kohtutäitur tasuma oma tulust, mida ta on täitemenetluse kaudu teeninud. Ta ei saa seda mingi rikkumise eest sätestatud distsiplinaarkaristust juurde kirjutada kuskile täitemenetluse protsessi.
Vilja Toomast, palun!
Aitäh! Ma jätkan selle kohtutäituri seadusega. Ma pole [teie vastusega] ikkagi nõus. Kui me sellele seadusele otsa vaatame, siis siin on 26 sellist punkti, millega muudetakse kohtutäituri seadust, ja ainult 21 on sellised, millega muudetakse notariaadiseadust. Aga mu küsimus puudutab seda, et on teada, et eelnõu ettevalmistamisel ja kooskõlastusringil olles esitas Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koda 18 parandusettepanekut ja enamikku neist selles seaduseelnõus ei arvestatud. Küsimus viibki selleni, et kas siia tullakse uuesti kohtutäituri seaduse muutmisega, kui selleks on asjaomased andnud märku, ja kas ei oleks olnud mõtet tulla välja täiesti eraldi kohtutäiturite seaduse muutmisega.
Aitäh küsimuse eest! Jah, see on tavaliselt seadusloomes ju paratamatu, et erinevad huvigrupid seisavad väga tugevalt oma õiguste eest, kui tahetakse mingeid regulatsioone nende tegevusega seoses muuta. No küllap on see ka põhjus, miks kohtutäiturid on siin nii palju neid muudatusettepanekuid teinud. Eks me ju teame ka läbi pikema ajaloo – ma ise mäletan, kui ma eelmises Riigikogu koosseisus olin õiguskomisjoni liige –, et kohtutäiturite ja nende probleemidega tegelemine oli ikka sihuke väga püsiv ja tõsine tegevus kogu aeg. Nendel neid probleeme tõepoolest jätkub, mida tuleb lahendada. Aga alati ei ole võimalik Justiitsministeeriumil, kes teostab järelevalvet ja läbi seadusloome ka suunavat tegevust kohtutäiturite töö üle, arvesse võtta igat soovi, mida nad on oma koja soovidena väljendanud. Aga kindlasti on eelnõu menetlemisel esimese ja teise lugemise vahel võimalus kõik nende soovid – ja mõned ka võib-olla sihukesed unelmalised – komisjonis ära kuulata ja siis otsustada, mis väärivad rahuldamist ja mis ei vääri.
Urve Tiidus, palun!
Aitäh! Ma küsin, lugupeetud minister, notarite kohta. Selles seletuskirjas on ju väga hästi selgitatud, mida muudetakse n-ö notarite turul. Praegu on notareid Eestis alla 90. Kuidas teie arvates see seaduseelnõu või seadus, kui ta vastu võetakse, mõjutab notarite turgu? Kas väiksemates kohtades jäävad notarikontorid alles või lähevad nad kusagile kaugemale? Kas konkurents paraneb või kuidas sellega on?
Mis puudutab notarite hulka, siis ma ei arva, et see seadus peaks kuidagi seda konkurentsi suurendama või notarite hulka vähendama. Tegelikult tuleneb notarite sissetulek ja notarite vajadus ikkagi väga selgelt paljudest majandustsüklilistest näitajatest. Kui majandus elavneb, siis kindlasti ka notariaalseid tehinguid on oluliselt rohkem, vajadus notarite järele on suurem. Kui majandus jahtub, siis erinevaid tehinguid, mis vajavad notari kinnitusi, on vähem, notarite sissetulekud vähenevad. Sellest tulenevad kindlasti ka need protsessid, mille käigus notarite töökohad [kaovad] või need bürood võivadki oma uksed mingil hetkel kinni panna. Nii et siin on ikkagi väga selgelt notarite töökoormus, vajadus ja sissetulekud seotud eeskätt majandusega, mitte nii palju seaduse reguleerimisalaga.
Paul Puustusmaa, palun!
Aitäh! Hea minister! Mul on selline küsimus, et praegu kehtiva korra kohaselt on nii – me räägime notariaadiseadusest –, et ametikoha täitmine on konkursi alusel ja selle tingimused ja korra määras ära valdkonna eest vastutav minister. Selle jaoks oli olemas notariaadimäärustik, kus kogu see asi oli ära toodud. Nüüd selle muudatusega on tehtud niimoodi, et on lisatud § 71, mis toob eraldi välja eksami, ja see on toodud eraldi siia, justkui rõhutades seda või eraldades selle määrustikust. Miks oli see eksam eraldi vaja seadusse tuua? Mis selle põhjus oli?
Aitäh küsimuse eest! Milline on tänane olukord? Tänane olukord on selline, et kui keegi isik on ära teinud notarieksami, siis see eksam jääb püsima. Aga kuna siin on välja toodud, et viimastel aastatel ei ole notarite hulgas olnud mingisugust erilist liikumist – siin oli aastaid vahepeal periood, kus uusi notareid üldse vaja ei olnud, uusi notarikonkursse välja ei kuulutatud –, siis tegelikult need inimesed, kes aastaid-aastaid tagasi oma notarieksami ära tegid, aga samas nad ei läinud näiteks notariabideks, nad ei olnud ka notarisüsteemis tööl, nad töötasid hoopis väljaspool süsteemi, nende puhul on ilmselge, et seadusloome on muutunud, uued nõuded, regulatsioonid on peale tulnud ning nende kompetents ja kompetentside ajakohasus ilmselgelt on halvenenud. Kuna roteerumine ei ole väga tihe, seal jäävad pikad ajalüngad, siis ongi tehtud Riigikogule arutamiseks seadusemuudatuse ettepanek viia konkurss ja notarieksam alati kokku. Et kui tuleb konkurss, siis tuleb teha ka notarieksam, vaatamata sellele, kas on varasemalt see eksam tehtud või ei ole. See tagab selle, et siis on konkursil osalenud notarid pandud oma teadmistega kaalukausile, neid on komisjonil võimalik võrrelda ja parimate tulemustega notar osutub konkursi võitjaks. Sellepärast on need kaks asja nüüd siin ära seotud.
Mart Võrklaev, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud minister! Nii nagu te ütlesite, muudetakse ühe seadusega rida seadusi. Muu hulgas ma näen, et plaanis on muuta kinnistusraamatu seadust. Mulle meenub, et septembri alguses, kui õiguskantsler käis oma tegevuse aruannet tutvustamas, ülevaadet andmas, siis minu meelest seal ta mainis, et kinnistusraamatuga on meil üks probleem – mida ma olen ka ise tunnetanud –, isikuandmete kaitse osas. Kinnistusraamat on meil avalik, see on põhjendatud. Aga kui nüüd isik omabki näiteks ainult ühte kinnisvaraobjekti, mis on muu hulgas ka tema elukoht, siis on see teave hästi lihtsalt võimalik avalikust andmebaasist välja võtta. Kas te olete sellest probleemist teadlik, olete seda arutanud? Kas selle eelnõuga ei olnud plaanis seda lahendada või kas te näete selles üldse probleemi?
Jaa, ma olen sellega kursis, et kinnistusraamatust on võimalik tegelikult tuletada ka isiku elukoht või vähemalt nende andmete põhjal see välja selgitada. Täna minu teada meie Andmekaitse Inspektsioon ei ole selles osas mingit järelevalvemenetlust alustanud. Aga ma täpsustan selle üle ja lasen teile vastata, milline on Andmekaitse Inspektsiooni seisukoht, sest nemad on isikuandmete kaitse hindamisel vastutav institutsioon ja kindlasti kõige pädevam.
Paul Puustusmaa, palun!
Suur tänu! Ma siin natuke noriks sõnastuse kallal, selleks et selgust saada. Ma olen taas selle § 71 juures, mis on muudatusena esitatud, ja siin on öeldud niimoodi: notar – me ei räägi nüüd kandidaadist, vaid me räägime notarist –, kes soovib kandideerida konkursi korras teise piirkonda, kuid kellel jääb eksam sooritamata, peab sooritama hindamisvestluse. Saan aru. Ja viimane lause ütleb niimoodi: kui notaril jäävad eksam ja sellele järgnev hindamisvestlus sooritamata, tagandatakse ta ametist. Siit ma loen justkui välja seda, et põhimõtteliselt saab meil olla notar, kellel on eksam sooritamata ja kes ei sooritagi eksamit, vaid ta osaleb hindamisvestlusel, kus ta ära hinnatakse. Hindamisvestluse alusel [otsustatakse], et ta on notariks kõlblik. See sõna "ja" seal vahel ütleb seda, et tagandamise võimalus on ainult sellisel juhul, kui on eksam ja hindamisvoor mõlemad tegemata. Kas see on teadlikult niimoodi sõnastatud või ma saan lihtsalt valesti aru?
Kuidas? [[Saalist täpsustatakse midagi.]] Jaa-jaa, selles mõttes töötav notar, et ta ei tule mitte n-ö väljastpoolt süsteemi kandideerima, vaid ta kandideerib teise notaripiirkonda tööle. Tema peab samamoodi kandideerimisel täitma needsamad tingimused kui iga teine kandidaat, kes sinna piirkonda tööle läheb. Seal ei ole vahet, kas ta on eelnevalt kuskil teises piirkonnas juba töötav notar ja kandideerib teise maakonda või teise piirkonda või ta tuleb väljastpoolt süsteemi. Selles mõttes on nendel kandideerimise tingimused ja kriteeriumid ühesugused. Ma ei tea, kas ma nüüd vastasin õigesti või kas saite aru.
Aitäh, lugupeetud minister! Teile rohkem küsimusi ei ole. Ma palun nüüd ettekandjaks õiguskomisjoni liikme Vilja Toomasti.
Aitäh! Head kolleegid! Õiguskomisjon arutas notariaadiseaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 21. septembril k.a. Lisaks komisjoni liikmetele ja komisjoni ametnikele viibisid selle punkti arutelu juures loomulikult justiitsminister Raivo Aeg, Justiitsministeeriumi justiitshalduspoliitika osakonna vabakutsete talituse juhataja Gunnar Vaikmaa ja sama talituse nõunikud Maret Saanküll, Helen Vahkal ja Alar Must. Minister Raivo Aeg andis lühikese ülevaate – võiks öelda, et natuke lühema, kui meile täna siin seda eelnõu tutvustades. Komisjoni arutelu oli suhteliselt lühike, kuid komisjoni liikmetel olid siiski mõningad küsimused. Näiteks küsis Urve Tiidus, kuidas mõõdetakse notarite tegevuse efektiivsust. Sellele vastas Gunnar Vaikmaa, et Justiitsministeeriumis on piisav kompetents notarite tegevuse üle järelevalvet teostada ja Justiitsministeerium suunab järelevalvesse palju ressurssi. Notari töö efektiivsus tähendab seda, et notarid suudavad mõistlikul määral asju menetleda ja notar ei eelista kergemini raha sisse toovaid asju. Komisjoni liige Heljo Pikhof küsis, kas igati tõhus ja kontrollitud notar, kes soovib kandideerida uuele notari kohale teise linna, peab samuti uuesti sooritama notarieksami. Ja vastus oli sel puhul loomulikult jaatav, nii nagu ka praegu minister meile siin seletas. Kui konkurss vabale kohale on välja kuulutatud, siis iga notar, kes tahab sellele kohale kandideerida, peab siiski sooritama notarieksami. Vilja Toomast tundis huvi, mis põhjusel seda notariaadiseadust siis üldse muutma hakati. Vastus oli lihtne ja lühike. Notarite Koda on ise seda soovinud ning, nii nagu ka minister seletas, viimase kümne aasta jooksul pole praktiliselt notari konkursse välja kuulutatud ja läbi viidud, sellega on olukord ja tingimused muutunud, võib-olla on nõudmised teised. Notarite Koda on seda märganud ja avaldanud soovi, et sellised muudatused võiks seadusesse sisse viia. Kert Kingo küsis, kuidas teostatakse järelevalvet nende notarite üle, kellega tundub teoreetiliselt kõik korras olevat, kuid kes tegelikkuses teevad tehinguid variisikutega. Minister Aeg vastas, et notar peab alati ise jälgima, et tehingud oleksid õiguspärased. Juhul kui notar teeb teadlikult koostööd kurjategijatega, tuleb olukorda vastavalt karistusõiguse järgi menetleda. Jaanus Karilaid küsis riigi õigusabi seaduse muudatuste kohta. Sellele vastas Gunnar Vaikmaa, et riigi õigusabi seaduse muutmise eesmärk on kõrvaldada praktikas tekkinud murekohad seoses riigi õigusabi seaduse tasu ja kulude kindlaksmääramist reguleerivate sätete kohaldamisega ja tagada seaduse ühetaoline kohaldamine. Üks muudatus riigi õigusabi seaduses on ka see, et edaspidi hakkab olukordi, kus halduskohtus taotletakse riigi õigusabi väljaspool kohtumenetlust, lahendama halduskohus. Ja halduskohus saab seda menetleda halduskohtumenetluse seadustiku järgi, aga mitte enam tsiviilkohtumenetluse seadustikus sätestatud hagita menetluse korras, nagu see on seni käinud. Ja veel reguleerib riigi õigusabi seadus advokaadi poolt tasu taotluse esitamise aega, millest ka minister siin pikemalt rääkis. See on lühidalt kõik, mis puudutab komisjoni arutelu. Nüüd siis otsused. Otsustati teha ettepanek võtta eelnõu täiskogu päevakorda 14. oktoobriks k.a, teha ettepanek esimene lugemine lõpetada ja määrata ettekandjaks Vilja Toomast ning teha ettepanek määrata muudatusettepanekute tähtajaks 28. oktoober s.a kell 16. Kõik need neli otsust võeti vastu konsensusega. Ma tänan!
Aitäh, lugupeetud ettevõtja ... ettekandja! Vabandust! Ettekandja. Aga ettekandja võib ka ettevõtja olla. Teile küsimusi ei ole. Kas fraktsioonidel on soov avada läbirääkimised? Läbirääkimiste soovi ei ole. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 200 esimene lugemine lõpetada. Esimene lugemine on lõpetatud. Määran muudatusettepanekute esitamise tähtajaks k.a 28. oktoobri kell 16.
Läheme edasi. Tänane teine päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud autoriõiguse seaduse muutmise seaduse eelnõu 233 esimene lugemine. Ettekandja on justiitsminister Raivo Aeg. Palun!
Lugupeetud istungi juhataja! Austatud Riigikogu liikmed! Autoriõiguse seaduse muutmise seaduse eelnõuga uuendatakse nn tühja kasseti tasu kogumise süsteemi ning antakse osa Justiitsministeeriumi ülesandeid autoriõiguse valdkonnas üle Patendiametile. Lühidalt eelnõu olemusest. Kehtiv autoriõiguse seadus lubab autori nõusolekuta kopeerida audiovisuaalseid teoseid, näiteks filme, ja helisalvestisi, näiteks muusikat, ainult kasutaja enda isiklikuks vajaduseks, kuid tingimusel, et autorile, teose esitajale ja fonogrammitootjale tagatakse õiglane tasu teose või fonogrammi sellise kopeerimise eest. Tasu kogutakse salvestusseadmetelt ja salvestuskandjatelt, mida teose kopeerimiseks enim kasutatakse. Praegune seadus ütleb seda, et salvestusseadmetelt kogutakse seda 3% ja salvestuskandjatelt 8%. See on reguleeritud seaduse § 27 lõikega 7. Kehtiva õiguse kohaselt sätestatakse salvestusseadmete ja -kandjate loetelu, millelt tühja kasseti tasu kogutakse, Vabariigi Valitsuse määrusega. Milles seisneb kehtiva õiguse probleem? Alates 2004. aastast kogutakse nn tühja kasseti tasu nii vähe, et tasu kogumisega seotud kulud ületavad kogutud tasu, ehk õiguse omajad tühja kasseti tasuga ette nähtud hüvitist tegelikkuses ei saa. See kasum või tulu, mis sealt korjatakse, on null. Põhjuseks on asjaolu, et Vabariigi Valitsuse määrusega kehtestatud loetelu salvestusseadmetest ja -kandjatest, millelt tasu kogutakse, on sedavõrd vananenud ning sisaldab selliseid seadmeid ja kandjaid, mida tänapäeval enam heli- ja audiovisuaalsete teoste kopeerimiseks ei kasutata, neid pole võib-olla enam olemaski. Eelnõuga muudetakse esiteks senise tühja kasseti tasumise süsteemi selliselt, et Vabariigi Valitsust volitatakse määrusega kehtestama nii salvestusseadmete ja -kandjate loetelu, millelt tasu kogutakse, kui ka tasu suurus. Ehk seadmete ja kandjate loetelu ning tasu viiakse ühte õigusakti. Seejuures sätestatakse eelnõuga tingimused, millest Vabariigi Valitsus peab tasu suuruse ning salvestusseadmete ja -kandjate loetelu kehtestamisel lähtuma. Sellise muudatuse tingib asjaolu, et tarbimisharjumused ehk see, milliseid seadmeid ja andmekandjaid muusikast või filmidest koopiate tegemiseks kasutatakse, võivad lühikese ajaga oluliselt muutuda. Kui nii salvestusseadmete ja -kandjate loetelu kui ka tasumäärad kehtestatakse Vabariigi Valitsuse määrusega, on nn tühja kasseti tasu süsteemi võimalik tõhusamalt ajakohastada, ilma et iga kord peaks hakkama muutma seadust. Samuti võimaldab see tagada, et tasu kogutakse just sellistelt seadmetelt ja andmekandjatelt, mida ka tegelikult kopeerimiseks kasutatakse, ning õiguste omajad saavad läbi selle õiglase hüvitise oma teostest koopiate tegemise eest. Pärast kõnesoleva seaduseelnõu jõustumist kehtestatakse Vabariigi Valitsuse määrusega uus salvestusseadmete ja -kandjate loetelu, millelt tühja kasseti tasu kogutakse, samuti tasumäärad. Teiseks, eelnõuga laiendatakse tühja kasseti tasu saamise õigust ka filmi esmasalvestuse tootjatele. Selline muudatus on kantud asjaolust, et autoriõiguse seaduses sätestatud piirang, mis lubab kopeerida audiovisuaalseid teoseid isiklikuks vajaduseks, piirab ka filmi esmasalvestuse tootjate varaliste õiguste teostamist ning jätab nad seega ilma osast tulust. Kolmandaks antakse Justiitsministeeriumi teatud ülesanded autoriõiguse valdkonnas üle Patendiametile. Need ülesanded on: esiteks, riikliku järelevalve teostamine kollektiivse esindamise organisatsioonide tegevuse üle; teiseks, autoriõiguse komisjoni töö korraldamine; ja kolmandaks, orbteose staatust käsitleva info vahendamine Eestis. Tegemist on rakenduslike ülesannetega, mille täitmiseks on sobivaim asutus meie hinnangul Patendiamet, kes juba praegu teostab täidesaatvat riigivõimu tööstusomandi õiguskaitse valdkonnas. Kokkuvõtlikult on eelnõu eesmärk kehtestada uuendatud tühja kasseti tasu süsteem, mis võimaldaks õiguste omajatel saada õiglast hüvitist nende teoste isiklikeks vajadusteks kopeerimise eest, ning aidata kaasa sellele, et kujundada Patendiametist intellektuaalse omandi õiguse kompetentsikeskus Eesti Vabariigis. Suur tänu!
Aitäh, lugupeetud minister! Teile on ka küsimusi. Heidy Purga, palun!
Tänan, lugupeetud eesistuja! Hea minister! Kahtlemata on tegemist väga hea eelnõuga. Kuna autoriõiguse muutmise seadus on üsna mahukas seadus, mis hõlmab väga palju erinevaid allosasid, siis on ka see erakopeerimise osa, mida me täna esimesel lugemisel menetleme, üsna mitmetahuline. See ei ole kõige lihtsam seadus meil siin Riigikogus menetleda. Seletuskirjas on aga tabelid Euroopa riikide võrdluse kohta, jutt käib tasumääradest, ja te olete kenasti riikide kaupa ära toonud, kui palju makstakse keskmiselt ühe elaniku kohta. Selle seaduseelnõuga koos välja pakutud projekti järgi makstakse Eestis loomeinimestele hüvitist teie hinnakirja järgi 0,68 eurot elaniku kohta aastas. See summa on Euroopa riikides aga oluliselt kõrgem, keskmiselt 1,55 eurot aastas ühe inimese kohta, näiteks Prantsusmaal, Saksamaal jne. Mind huvitab see, kuidas ministeerium on jõudnud sellise hinnakalkulatsioonini. Jättes kõrvale tarbija käitumise ja käitumismustrid meie ühiskonnas, ma palun lihtsat matemaatilist valemit, kuidas te jõudsite selle 0,68 juurde selle seadmemaksu pealt, mis on keskmiselt 1,3 eurot seadme kohta? Kas selle ...
Aitäh!
Jah, okei.
Head kolleegid, püüame mahutada küsimuse ühe minuti sisse.
Aitäh! Küsimus on kindlasti väga oluline ja väga detailne. Lugupeetud küsija, ma pean nüüd tunnistama oma ebakompetentsust. Ma tõesti ise ei osalenud selle valemi väljatöötamisel, seal olid ministeeriumi spetsialistid ja kaasatud huvigruppide esindajad ning see on nende kokkulepe või kokkuleppe lähedane tulemus, mis on saavutatud. Ma möönan ka, et kui jätta kõrvale see summa ja täpne metoodika, kuidas sinna jõuti, siis arvesse võeti uuringuid, mis on tehtud, samuti inimeste tarbimisharjumusi, millele teiegi viitasite. Te ütlesite küll, et jätame need kõrvale, aga neid ei saa kõrvale jätta, sest tarbimisharjumused on väga oluliselt muutunud, ma usun, isegi viimase kümnendi jooksul, just selles mõttes, kui palju tehakse teostest koopiaid ja kui palju kasutatakse näiteks voogedastust, mille puhul on autoritele tasu maksmine juba ette nähtud sellesama kasutamise põhjal. Nii et kõiki neid komponente arvesse võttes on sellise summani jõutud. Jah, ma olen väga hästi kursis ka sellega, et autorite ühingud ja katusorganisatsioonid ei ole rahul sellega, et see summa on praegu selline. Nad soovivad, et see oleks suurem. Täna ennelõunal oli meil Isamaa fraktsioonis nendega ka kohtumine. Me käisime selle teema veel kord läbi ja ma selgitasin neile, et kogu selle probleemistikuga on seotud veel teinegi huvigrupp, nimelt seadmete müüjad ja maaletoojad. Siin on vaja sisukaid ja teineteist mõistvaid läbirääkimisi, et kahe huvigrupi vahel tekiks mõistlik kompromiss ning kumbki ei tunneks, et nende huvisid on täielikult eiratud või jalge alla tallatud ja eelistatud on ühte osapoolt. Nii et ega see kerge ei saa olema. Kindlasti tulevad arutelud ja diskussioonid siin kultuurikomisjonis päris pikad ja sisukad. Jõudu teile selleks!
Maris Lauri, palun!
Aitäh! Lugupeetud minister! Minu küsimus läheb võib-olla tõesti natuke kaugemale sellest eelnõu objektist. Salvestusseadmeid ja -kandjaid kasutatakse ju järjest vähem, mul endalgi on kodus terve sahtel täis asju, millega mul varsti ilmselt ei ole midagi teha. See tähendab aga seda, et kasvab teiste vahendite osakaal, eelkõige kasutatakse voogedastusplatvorme, mis on tihtipeale rahvusvahelised, siin on digimaksud ja muud asjad, ja väidetavalt on ka meie artistide sissetulekud nende kaudu suhteliselt tagasihoidlikud või raskesti kättesaadavad. Kas ministeerium on nende teemadega tegelenud ja kas teil on mingeid ideid? Võib-olla suudate lühidalt mingi indikatsiooni anda.
Aitäh küsimuse eest! Kahjuks tuleb tõdeda, et Eesti Vabariigi Justiitsministeerium on küll võimekas – väga võimekas, minu hinnangul –, aga meie käed jäävad selles mõttes lühikeseks, et meie ei saa tõepoolest hakata rahvusvaheliste platvormide teenusepakkujatele ette kirjutama hinnakirju ega ütlema, kui palju nad peaksid maksma meie artistidele, kes on andnud loa oma teoseid üles laadida. Ma tean, et need ei ole tõesti suured sissetulekud ja artistid ei ole rahul. Aga veel kord: selliseid probleeme meie ei saa lahendada. Päris mitmed platvormid ei asu ka Euroopa Liidu territooriumil, mitmed on majutatud kas Ameerika Ühendriikides või kuskil mujal. Siin võiks, nagu ikka, ühine jõud olukorda parandada. Ehk Euroopa Liit kui selline tervikuna on võib-olla võimeline nende platvormide või teenusevahendajate suhtes reegleid rakendama ja ennast kehtestama. Nagu aga praktika näitab, on isegi Eestist oluliselt suuremad, võimsamad ja võimekamad riigid paraku päris mitmel puhul hätta jäänud. Nii et siin prognoosida, et lähiajal toimub mingisugune hüppeline muudatus ja meie artistid hakkaksid voogedastusplatvormidelt oluliselt suuremat tulu saama – ma pean ausalt tunnistama, et sellesse ma ei usu. Pigem proovime vähemalt nii oma autoreid aidata ja nende tegevusse panustada, et me salvestusseadmete ja salvestuskandjate müügi pealt tulu anname. See ei ole ju maks, eks, vaid on tegelikult õiglase töötasu või õiglase tulu väljamaksmine. Ja nagu ma ütlesin, praegune situatsioon on selline, et tasu on null, st tegelikult süsteem töötab kahjumiga. Justiitsministeerium maksab isegi sellele tasu kogujale kompensatsiooni, minu meelest eelmisel aastal oli see ligi 200 000 eurot, kuna on jäädud kahjumisse. Hinnanguliselt peaks see tasu nüüd uue süsteemi rakendamisel olema 900 000 eurot aastas. Nii et null eurot versus 900 000 eurot, seal on ikkagi päris suur vahe. Ma olen kuulnud, jah, ka teistpidist arvamust, et see summa on endiselt liiga väike. Aga parem ikka kui mitte midagi.
Kristina Šmigun-Vähi, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud minister! Te juba mainisite, et autoriühingute eestkõnelejad rääkisid päris paljudest murekohtadest, mis neil oli, aga mind eelkõige huvitab ikkagi, mis nad täpsemalt välja tõid. Samas tooks võib-olla veel juurde selle, et on 21. sajand, kus kõik areneb nii kiiresti, ja kui me täna paneme jälle kirja mingisugused seadmed, mida maksustatakse, siis tundub, et juba paari aasta pärast tuleks jälle seda muuta. Kas on midagi asjalikumat, veel mingisuguseid võimalusi, kuidas muud moodi Eesti autoreid väärikalt tasustada?
No eks me peame aru saama ka sellest, et see nn tühja kasseti tasu ei ole ainukene sissetulek, millega Eesti autorid ja artistid omale leiva lauale saavad. Ma arvan, et see on protsentuaalselt isegi üks väiksemaid tasusid. Proua Purga võib-olla oskab siin täpselt öelda, tema on selles valdkonnas suurem spetsialist ja asjatundja, aga tegelikult kogutakse tasu ju kontsertidelt, kus on avalikud esitused, samamoodi on igasugused muud esitused, näiteks raadios ja televisioonis. Ka teenindusasutustes, kus on raadio kuskile nurka või riiuli peale mängima pandud, tuleb selle pealt maksta sedasama autoritasu. Nii et kõikidest nendest komponentidest kokku tuleb ikkagi põhiline osa autorite tasust. Autorite soov oli, et see tasu oleks suurem. See oli nende väga kindel soov ja veendumus. Aga praegu on nii, et ta on jagatud nagu kahe õigusakti vahel: seadmete loetelu on kehtestatud ministri määrusega, tasu on määratud seadusega. Tegelikult autorid või nende esindajad, kes meil täna fraktsioonis käisid, markeerisid ära ka sellise lootuse, et see võiks olla reguleeritud seaduse tasemel. Sooviti, et seaduses oleks mingi näidisloetelu ja siis oleksid punktid, mida keegi võiks mingi hetkel täiendada, st ilma n-ö seadust avamata ja seda menetlemata peaksid need punktid kuidagi täienema. Me üritasime autoritele selgitada, et nad peavad teisest küljest aduma ka seda, et nii ei ole võimalik. Seaduses on kirjas ikka ammendav loetelu. Nii et see loetelu, mis seaduses on, see on. Ei saa olla niimoodi, et seaduses on näidisloetelu ja siis kuskilt tekib veel midagi juurde. Sellepärast, et see asi olekski operatiivne ja võimalikult paindlik, ongi nüüd ettepanek, et seadus kehtestaks üldraamid, üldpõhimõtted, ja valitsuse määrus oleks see, kus oleks mõlemad komponendid, st ühes õigusaktis oleks nii loetelu kui ka tasumäärad. Teil oli täiesti õige näide, et tänapäeva maailmas, eriti infotehnoloogias, on progress ja areng on niivõrd kiire, et võib-olla on juba paari aasta pärast olemas sellised vahendid, mida me täna ei oska veel ettegi kujutada ja mis tuleks sinna lülitada. Siis oleks võimalik seda kiirelt teha ja vastavalt sellele, milline on kasutamise intensiivsus, määrata ka tasud. Veel räägiti sellest, et meil on praegu määratud maksimumtasud, aga võiks olla ka miinimumtasu, et valitsusel ei tekiks võimalust kehtestada nulli. Samas, ma vaatan, et siin on osa asju näiteks toodud. No see on küll n-ö näidisloetelu, mis on pandud selle eelnõuga kaasa, see ei ole veel õigusaktina jõus olev Vabariigi Valitsuse määrus, aga siin on näiteks "optiline andmekandja – salvestuseta", ongi selline määratlus. Ma ei oska isegi öelda, mis asi see on, aga hinnaks on siin märgitud 0,03 eurot selle kohta. No see tähendab, et mida sa seal enam miinimumi määrad, kui ta on niigi 0,03 eurot, see on 0,3 eurosenti. Seda võib ju kaaluda, me võime öelda, et see 0,3 eurosenti ongi see minimaalne tasu, aga samas sülearvuti või tahvelarvuti puhul on välja pakutud 1,3 eurot. No mis tähtsust sellel on sellisel juhul, mis see miinimummäär seal on. Eks tuleks kehtestada ikka konkreetsed summad ja proovida siiski juurutada sellist süsteemi, mis võimaldab teha vajalikke muudatusi optimaalse kiirusega ja võimalikult paindlikult.
Urmas Kruuse, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Auväärt minister! Ma loodan, et te nõustute: me ei saa ju öelda, et need tasud, mis praegu autoriteni jõuavad, oleksid ülemäära lopsakad.
Peaaegu null.
Jah, ma tahtsingi just seda väljendada. Teades, et väga paljudel aastatel on justkui jäänud saamata see õigustatud tulu, on ju loomulik, et see sihtrühm tunneb muret ka tuleviku pärast. Üks asi, mida te ise praegu mainisite, on needsamad võimalikud maksimum- ja miinimummäärad. Õigemini miinimummäära ei olegi kehtestatud. Võib-olla see on üks koht, kus see miinimummäära kehtestamine või tasude ümbervaatamine annab minimaalse kindluse, sest me ei saa välistada seda, et tulevad järgmised viis aastat, kui tasu ongi selline, mis ei kannata kriitikat, ning jälle tuleb kohtusse minna. Mis te sellest arvate? Järsku on just mõistlik teha seda, mida nad on ka ette pannud?
Aitäh küsimuse eest! Aga ma just selgitasin seda. Küsimus on selles, millele me miinimumi paneme – kas me hakkame igat salvestusseadet või andmekandjat eraldi määratlema, mis on maksimum- või mis on miinimummäär. Mis selle valitsuse määruse mõte sellisel juhul oleks? Seal tuleks siis ikkagi ära määratleda, on ta telefon või on ta arvuti jne. Mul jäi enne ütlemata, et kui siiamaani oli niimoodi, et tasumäär oli seadusega sätestatud ja see oli pandud protsendina salvestuskandja või salvestusseadme hinnast – salvestuskandja puhul 3% ja salvestusseadme puhul 8% –, siis nüüd on lähtutud ikkagi konkreetse asja funktsionaalsusest. Kui mobiil- või nutitelefoni on meil võimalik soetada kas paarisaja või paari tuhande euroga, aga ta funktsionaalsus on ikkagi sama, no siis ei ole põhjendatud, et selliselt seadmelt, kus on mingisugused muud aksessuaarid juures, ma ei tea, Swarovski kristallid peale pandud vms, peaks hakkama rohkem tühja kasseti tasu korjama või siduma seda seadme maksumusest protsendiga, vaid tuleks ikkagi funktsionaalsust maksustada. Veel kord: seaduse mõte peab ikkagi kajastuma valitsuse määruses. Kui seadus ütleb, et peab olema õiglane tasu autorile tema teoste kopeerimise eest, ja läbi selle korjatakse seda tasu, siis tulebki valitsuse määruse kehtestamisel lähtuda sellest seaduse nõudest, et teose autorile oleks tagatud õiglane tasu.
Kai Rimmel, palun!
Aitäh, austatud koosoleku juhataja! Hea minister! Eestis on ainus ühing, mis on ainult Eesti artistide ja autorite selja taga ning seisab eesti kultuuri eest, Eesti Autorite Ühing. Selle seaduseelnõuga antakse Justiitsministeeriumi osa ülesandeid autoriõiguse ja autoriõigusega kaasnevate õiguste valdkonnas üle Patendiametile. Patendiametil puudub praegu selleks vastav know-how ja puuduvad ka inimesed. Planeeritud on kolm töökohta aastase kuluga 150 000 eurot. Minu küsimus: miks ei võiks sellega ka edaspidi tegelda Eesti Autorite Ühing?
Aitäh küsimuse eest! Patendiametile ei kavandata üle anda mitte ühtegi autoriühingute funktsiooni, needsamad ühingud jäävad endiselt seda tasu koguma. Küll aga antakse Patendiametile üle need funktsioonid, millega praegu tegeleb Justiitsministeerium. Need ma siin juba loetlesin. Aga ütlen veel kord, et ainult kolm positsiooni on. Esiteks, riikliku järelevalve teostamine kollektiivse esindamise organisatsioonide tegevuse üle – see, mida teeb praegu Justiitsministeerium. Teiseks, autoriõiguse komisjoni töö korraldamine. Kolmandaks, orbteose staatust käsitleva info vahendamine Eestis. Need on need kolm funktsiooni, millega praegu tegeleb Justiitsministeerium ehk riik, ja needsamad funktsioonid on kavandatud üle anda autorite ühingule. Teatud mõttes on neil selles vallas vähemalt ligilähedane kompetentsus ja arusaamine, sest autorite ühing on ka praegu täidesaatva riigivõimu organ, eeskätt tööstusomandi kaitse valdkonnas – ka tööstusomandit võib teatud mõttes lugeda intellektuaalseks omandiks, sest seal on omandikaitsega seonduvad küsimused. Nii et nendelt autoreid esindavatelt organisatsioonidelt, katusorganisatsioonidelt ei võeta mitte midagi ära, neile jäävad täpselt needsamad õigused ja funktsioonid, mis neil senimaani on olnud.
Marko Šorin, palun!
Aitäh, hea aseesimees! Lugupeetud minister! Ma nõustun esimese küsijaga, kes teid tunnustas ja ütles, et tegemist on hea seadusega. Tahan omalt poolt samuti tunnustada ning kiita ka seda seletuskirja ja analüüsi, mis on siia lisatud – see on väga põhjalik ja ülevaatlik, kaasates kõiki huvigruppe. Kes Eesti autorite eest ikka seisab, kui mitte Eesti seaduse väljatöötajad. Aga seda tühja kasseti seadust on püütud siinsamas saalis juba varem kuidagigi menetleda ja jõuda tulemuseni, mis arvestaks rohkem meie autorite huvisid. Kas te võite pisut valgustada, missugused probleemid on praeguses seaduses maha võetud ja nüüd on lootust, et me jõuame selle seaduse vastuvõtmiseni? Või millised on olnud varasemad probleemid, et Riigikogu saal ei ole seni suutnud seda seadust vastu võtta?
Aitäh küsimuse eest! Seesama seaduseelnõu oli menetluses ka eelmise Riigikogu koosseisu ajal, eelmise koalitsiooni, eelmise valitsuse ajal. Ma arvan, et probleem oli lihtsalt selles, et lõplikule lahendusele või kokkuleppele jõuti siis, kui Riigikogu koosseisu tegevusaeg lõppes ja seaduseelnõu langes menetlusest välja seoses uue koosseisu valimisega. Mis on nüüd erinev võrreldes eelmises koosseisus menetluses olnud seaduseelnõuga? Siis jõuti kokkuleppele, et seda tasu makstakse otse riigieelarvest, mitte ei koguta läbi tarbimise. Nüüd, kui me uues valitsuse koosseisus seda arutasime, siis ei tekkinud poliitilist kokkulepet, konsensust selles, et tasu saaks katta riigieelarvest, ja otsustati, et see tuleb katta siis tarbimise kaudu ehk raha tuleb korjata sooritatud ostudelt. Tegelikkuses on see minu arvates õige samm, sellepärast, et riigieelarvest tasustamist kasutatakse meie teadmise järgi veel ainult Soomes. Varem oli veel Hispaania, kes sama asja kasutas, aga Euroopa Kohus tegi neile ettekirjutuse, see tunnistati ebaseaduslikuks viisiks, nii et ka nemad on nüüd oma korda muutnud ja läinud üle tasu korjamisele tarbimise pealt. Siin on selles mõttes toimunud ka teatud sisuline muudatus. Kuna nüüd on aga ikkagi lootust, et see seaduseelnõu jõutakse selle Riigikogu koosseisu jooksul ära menetleda, siis ma sügavalt loodan, et see saab lahenduse ja meie autorid saavad hakata saama oma teoste loomise eest sedasama õiglast tasu, mida seadus eesmärgiks seab.
Heidy Purga, palun!
Suur aitäh, lugupeetud eesistuja! Lugupeetud minister! Teadupärast kehtib juriidilistel isikutel ja eraisikutel see seadus erinevalt, kuna seda ühekordset tasu on seaduse kohaselt võimalik küsida ainult eraisikutelt, mitte juriidilistelt isikutelt, kellel tekib tasu tagasinõudmise võimalus. See pole mingi uudne asi, vaid kehtib ka praeguses seaduses. Kuidas te seletate inimestele seda emotsionaalse ebavõrdsuse momendi tekkimist seeläbi, et tööandja arvuti pealt hüvitist ei koguta, kuid seda kasutatakse tihtipeale ka seaduses üles tähendatud asjade tarbeks?
Aitäh küsimuse eest! Sellelsamal küsimusel, et on selline erinevus, peatusime ju ka komisjoni arutelul. Tõepoolest, see tulenebki sellest, et lähtutakse asjaolust, et tasu saab korjata ainult isiklikuks otstarbeks alla laaditud kopeeritud teoste eest. Teatavasti juriidiline isik ei saa midagi alla laadida isiklikuks otstarbeks, see võimalus on ainult füüsilisel isikul. Selle kohta on olemas ka ... [[Sirvib pabereid.]] Vaatan, kas ma leian selle aastaarvu ka, mis ajast see on. Ma nüüd ei leia seda kohe siit üles. Aga me peame lähtuma Euroopas kehtivatest nõuetest, mis sätestavadki selle, et juriidilistelt isikutelt nn tühja kasseti tasu ei tohi koguda, see on ebaseaduslik, seda ei tohi teha.
Mart Võrklaev, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud minister! Ma saan aru, et see kehtiv seadmete loetelu, mis on n-ö aegunud, on 2006. aasta Vabariigi Valitsuse määrusest. Mu küsimus on: mis on takistanud Vabariigi Valitsusel seni seda loetelu uuendada ja ajakohastada? Ja küsimuse teine pool sellest lähtuvalt on see: kui nüüd ikkagi see õigus jääb Vabariigi Valitsusele, et seda paindlikult teha, mis on, ma usun, mõistlik nii seadmete kui ka hinna mõttes – sest, nagu te ütlesite, on selgelt kaks osapoolt: autorid ei ole päris rahul selle summaga ja leiavad, et see võiks suurem olla, teistpidi aga tootjad arvavad, et võib-olla see on liiga suur, ning ilmselt tekib ühel hetkel ka vaidlus, kas kõik seadmed, mis sinna märgitakse, on ajakohased –, siis kas mõlemale osapoolele antakse mingi kindlus, mis regulaarsusega seda määrust hakatakse siis kaasajastama ja üle vaatama, st võimalikku summade tõusu ja ka seadmeid?
Aitäh! Seni on üks takistus olnud selles, et ministri määrusega oleks võinud seda loetelu täiendada, aga samas, nagu ma enne ütlesin, ei ole seaduses mitte n-ö numbriline hind konkreetsele seadmele, vaid on protsent. Ja nagu ma enne näiteks tõin, siis kas või needsamad nutitelefonid, mis võimaldavad allalaadimisi ja koopiaid teha, on oma hinnaskaalalt täiesti erinevad, kuigi ühe ja sama funktsionaalsusega. Kindlasti ei oleks mitte mingil juhul põhjendatud, et nutitelefonilt, mis on kas tootja logost sõltuvalt oluliselt kallim või on seda mingite muude aksessuaaridega kallimaks muudetud, peaks nüüd selle salvestamise tõttu võtma tasu rohkem kui mõnelt odavamalt telefonilt. Sest see funktsioon, mida nad täidavad, need kaks erinevat, hinnaskaala ühes ja täiesti teises otsas olev telefon, on täpselt üks ja sama, ka mälumaht võib iseenesest olla üks ja sama. Nii et see ongi olnud takistuseks, miks ei ole seda loetelu ministri määrusega muudetud – seaduses on need tasumäärad protsentides. Aga tulevikukindlus sõltub sellest, kuidas elu läheb. Kui tulevad uued seadmed, uued asjaolud, siis tuleb kõik uuesti üle vaadata. Kui neid ei tule ja aastateks jäävad kasutusele needsamad seadmed, siis ei olegi põhjust hakata seadmete loetelu üle vaatama. Ja kolmandaks on kindlasti tarbijaharjumus. Jällegi, nagu ma siin enne juba viitasin, on need uuringud, mis on aluseks võetud, viidanud sellele, et tarbijaharjumused on muutunud ja järjest rohkem on hakatud kasutama just neidsamu voogedastusplatvorme erinevate teoste vaatamiseks, aga mitte salvestamiseks või allalaadimiseks. Õigemini allalaadimine toimub, aga salvestamiseks voogedastust ei kasutata. Need on need asjaolud, millest tuleb lähtuda.
Indrek Saar, palun!
Aitäh sõna andmast! Lugupeetud minister! Kõigepealt tunnustan teid, et te olete selle seaduseelnõuga jõudnud Riigikogu ette. Küsin natukene selle valiku kohta, mis te nüüd olete teinud. Teie eelkäija suutis peaaegu neli aastat seda teemat n-ö varbaga toksides eemale veeretada, hoolimata sellest, et kabinetis ma mitu korda kultuuriministrina protesteerisin sellise suhtumise vastu autoritesse ja esitajatesse, kes väärikat tasu ei saanud. Kas te peaksite äkki eemaldama selle inimese, kes kommenteerib siin Riigikogu istungi ajal ja raiskab minu aega?
Laseme küsijal rahulikult keskenduda küsimusele.
Siis tuli ta – hoolimata sellest, et juba sel ajal oli selge, et see on Euroopa Liidu õigusega vastuolus – välja lahendusega, mis pakkus välja selle tasu kompenseerimist riigieelarve kaudu. Teie olete teinud sisulises mõttes ju kannapöörde tema järeltulijana ja tulete nüüd meie ette ikkagi selle variandiga, mida ka autorid eelistavad ja mis on Euroopa Liidu õigusega kooskõlas. Millest see Justiitsministeeriumi valiku muutus tuleneb? Kas te selgitaksite, miks te ei jaga oma eelkäijaga sarnast positsiooni?
Aitäh küsimuse eest! Selles, et ka autorid seda uut varianti eelistavad, ma ei ole päris kindel. Sellepärast, et niipalju, kui ma mäletan, oli see summa, mis oleks aastas võetud riigieelarvest sinna kompensatsiooniks, oluliselt suurem kui see, mida me nüüd arvame, et suudetakse selle süsteemiga koguda. Aga see selleks, võib-olla see oligi ülehinnatud. Mis puudutab seda, miks on nüüd teine lähenemine, siis esiteks oligi nii, et valitsuses jõudsime koalitsioonipartneritega otsusele, et ei ole otstarbekas koormata riigieelarvet sellisel määral, et tasu tuleks riigieelarvelistest vahenditest, ja seda tuleb arvestada ikkagi reaalse tarbimise pealt. Mitte kõik maksumaksjad ei pea solidaarselt kandma seda koormust, vaid maksaksid ikkagi need, kes soetavad endale andmekandjaid või seadmeid. See oli üks pool. Ja teine pool, nagu sa õigesti viitasid, on see, et seesama Euroopas kehtiv õigus oli sihuke nii ja naa. Nagu ma ütlesin, Soomes see veel toimib, aga Soome on vähemalt meie teadmise järgi jäänud Euroopa Liidus ainukeseks riigiks, kus seda riigieelarvest kaetakse. Loomulikult ei ole meil ka soovi saada mingit rikkumismenetlust Euroopa Komisjonilt.
Urve Tiidus, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Lugupeetud minister! Ühes oma varasemas vastuses te tõite selle seaduse võimaliku mõju rahalise mõõtme ja ütlesite, et on ju parem, kui on võimalik autoritele nulli asemel välja maksta 900 000 eurot. Mina küsin sellise tehnilise küsimuse: kas siin sees on ka administreerimise tasu või see läheb üle selle? Või see on puhas raha?
Aitäh! Jaa, seal sees on kindlasti administreerimistasu. Eesti Autorite Ühingus on üks inimene, kes selle kogumisega tegeleb ja praegu vähemalt on see sellele ühele inimesele võimetekohane. Kindlasti on temaga seotud ka tööjõukulud, mis tuleb samamoodi sealt katta, sest kust need mujalt ikka tulevad – eks maksusaajad peavad oma maksukogujat ise ülal pidama.
Valdo Randpere, palun!
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Hea justiitsminister! Mul on selline küsimus. Tegelikult see eelnõu ei käsitle praegu justkui üldse ühte kategooriat autoreid, need on kirjanikud. Järjest rohkem ilmuvad raamatud aga ka audioraamatutena. Kas kirjanikele võiks ka mingi summa sellest andmekandjate pealt laekuvast rahast võiks edaspidi laieneda? Ja kuidas see peaks toimuma, kuivõrd kirjanikud enamasti sõlmivad litsentsilepingu kirjastusega? Mul on endal ka väike kirjastus ja seetõttu ma tunnen selle teema vastu huvi. Tegelikult see ongi natuke isiklik huvi, sest ma olen mõne laulu ka kirjutanud ja ma näen siinkohal võimalust, et kui ma toetan seda eelnõu, siis ma suurendan oma sissetulekut. Aga mu teine küsimus ongi see, kas ma siis rikun äkki toimingupiirangut.
Aitäh küsimuse eest! Ega minul ei ole ega saa ju midagi olla personaalselt selle vastu, kui sa, Valdo, lood teose ja saad ka õiglase tasu selle töö eest, mida sa oled teinud. See seaduseelnõu küll seda valdkonda ei käsitle, kuidas näiteks digiraamatuid sellesse süsteemi lülitada, kuid seaduseelnõu on ju alles läbimas esimest lugemist. Aga kõik need suurepärased mõtted, mis veel võiksid anda meie autoritele lisatulu nende pingutuste eest, mis nad on Eesti kultuuriloo edendamisse panustanud – mina arvan, et tasub toetada.
Üllar Saaremäe, palun!
Austatud eesistuja! Lugupeetud minister! Mismoodi rakendub see väljamaalt soetatud seadmete peale? Kas kuidagipidi jõuab ka väljamaalt ostetu meie autoriteni?
Aitäh küsimuse eest! Ma kardan, et kui keegi ostab omale väljamaalt arvuti või mobiiltelefoni, paneb selle tasku või kotti ja sõidab sellega Eestisse, siis Eesti autor ei saa sellest mitte pennigi. Selle eest võivad küll kasu saada tema head sõbrad ja kolleegid välismaal, kes tegelevad samasuguse elukutsega. Nemad saavad kindlasti sealt kasu. Siis on ainukene lootus, et need sõbrad käivad siis Eestist endale mobiiltelefoni ostmas.
Valdo Randpere, palun!
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Hea ettekandja! Kuna sa jätsid, Raivo, mulle vastamata kõigepealt selle toimingupiirangu kohta, siis kas ma tohin üldse selle eelnõu hääletamises osaleda või mitte? Või tekitan ma endale lisasissetulekut ja olen pärast kriminaal? Seda ma tahan teada. Teine asi, ma rääkisin audioraamatutest. Tegelikult ma arvan, et mina ei olegi suuteline mingeid parandusettepanekuid tegema, aga ma loodan, et su kolleegid ministeeriumist ka kuulevad ja äkki mõtlevad selle teema peale. Ja siis on mul lisaks küsimus: kui paljusid ettevõtteid praegune eelnõu halduskoormuse mõttes puudutab? Minu teada on see tegelikult väga väike number, ainult maaletoojad, alla kümne ettevõtte. Kui inimestel tekib nüüd ettekujutus, et kõik kaupmehed ja kõik ostjad ja kõik peavad kuidagi tegelema mingi arveldusega, siis see on tegelikult vist väär ettekujutus. See puudutab halduskoormuse mõttes ainult väheseid, nagu ma ütlesin, alla kümne ettevõtte Eestis. Aga see isiklik toimingupiirang ka, palun!
Jaa, aitäh küsimuse eest! Tegemata siin nüüd süvajuriidilist analüüsi, ma arvan – võib-olla ma eksin –, et valija on sulle andnud mandaadi Riigikogus osaleda seadusloomes ja seaduste vastuvõtmisel. Nii et ma ei usu, et siin saaks tekkida mingit väga suurt potentsiaalset võimalust kriminaalsüüdistuse esitamiseks ja kuidagi kohtuliku karistuse alla sattumiseks. Ma loodan. Aga ma pean seda täpselt uurima, võib-olla siin on ikkagi mingid nüansid, et teatud juhtudel Riigikogu liige ei tohi osaleda Riigikogu töös, ehkki ma ei suuda kuidagi seda uskuda. Mis puudutab seda teist poolt, siis tõepoolest see ring ei ole väga suur ja siin ei ole väga palju neid juriidilisi isikuid, ettevõtjaid, kes neid seadmeid ja vahendeid maale toovad. Samas ma julgen öelda, et sisulises osas nende halduskoormus eriti ei muutu, sest tegelikult nad juba peavad sedasama arvestust, nad raporteerivad sellest ja maksavad ka seda maksu või seda tasu. Aga see tasu on lihtsalt niivõrd väike, et see lähebki sellesama ühe inimese ülalpidamiseks, kes seda tasu kokku korjab, arvestab ja peaks siis laiali jagama. Nii et nendel halduskoormuse poolest midagi ei muutu. Nüüd aga, tõepoolest, nagu ma ka enne ütlesin, see on nagu kahe teraga mõõk – ühelt poolt on siin esindatud kindlasti autorite huvid, aga teiselt poolt on maaletoojate huvid. Selge on see, nende seadmete ja andmekandjate hind mingil määral tõuseb. Minu isiklik hinnang on, et see on marginaalne, aga eks ka marginaalsetest juhtudest tehakse teinekord suured asjad. Nii et ma ei välista, et seal tekib veel surve või selgitusvajadus, miks seda ühel või teisel moel nii suures või väiksemas määras mitte rakendada. Aga seda mina küll ei näe, et seal mingi halduskoormus lisanduks.
Heiki Kranich, palun!
Aitäh! Härra minister! Keegi ju ei vaidlusta seda, et eesmärk on õilis. Ja küsimus ei ole mitte selles, kas või mitte, vaid küsimus on selles, kuidas. Mul on natukene kummaline kuulata sellist õigustust, et aga teised teevad ju ka ja Euroopas väga paljudes kohtades on täpselt niimoodi tehtud. No me ei pea kõike järele tegema, sest mujal tehakse asju tihtipeale teistmoodi ja hoopiski mitte nii hästi, kui Eestis on mõni asi tehtud. Teine asi, mis mul kõrva riivab, on see, et väga paljud asjaosalised ütlevad, et tegemist ei ole maksuga, vaid tegemist on just nagu tasuga. Selle koha pealt ma arvan küll, et hunti võib rahulikult ka metsakutsuks kutsuda. Lõppude lõpuks on ju tegemist ikkagi maksuga, mis tuleb Eesti inimeste taskust. Maksustada saab aga absoluutselt kõike ja väga mitut moodi. Kui me vaatame ajas tagasi – minu meelest oli see aastal 2002 –, siis täpselt samal teemal esines Kultuuriministeerium oma suurepärase ideega, et autorite huvides tuleks maksustada ka koopiamasinad ja -paber. Õnneks see jabur idee läbi ei läinud, aga täpselt samasse rubriiki kuulub ka see autorite heaks ja hüvanguks tehtava teo metoodika. Kas te ei ole seda meelt, et juhul, kui me maksustame absoluutselt kõiki – ka neid, kes tegelikult ei kopeeri, ei tarbi jne –, siis me oleme tegelikult ebaõiglased ja maksustame ka neid, kes tegelikult seda teenust ei saa ja seda ei tarbi?
Aitäh küsimuse eest! Ma arvan, et oleks loogilisem, kui tarbimise eest maksab konkreetne tarbija, mitte kõik solidaarselt ei peaks katma osa ühiskonnaliikmete tarbimist. See on üks asi. Mis puudutab nüüd seda definitsiooni, siis ma ütlen, et eks seda võib vaadata ühte- ja teistpidi, aga vähemalt seadusejärgne definitsioon on selline, et see on õiglane tasu autoritele nende töö eest, mida nad on teinud, ja nende n-ö toodet siis tarbitakse oma isiklikuks otstarbeks. Nii et seaduse mõistes igatahes me seda maksuna ei ole defineerinud ja praeguses seaduses ei ole samuti seda defineeritud maksuna. Ka see rahvakeelne nimetus "tühja kasseti tasu" räägib ikkagi tasust, mitte tühja kasseti maksust.
Heiki Kranich, palun!
Aitäh! Kaks asja. Esiteks, selle üle, kas tegemist on tasu või maksuga, kas hunt on hunt või metsakutsu, me võime vaidlema jäädagi, aga see ei vaidlus ei viiks eriti kaugele. Mulle väga meeldis teie väljaütlemine, et tegelikult peaks hüve eest, mida tarbitakse, maksma selle tarbija. Kui me vaatame praegust praktikat, siis näiteks raamatute puhul maksab see, kes raamatu ostab, maksab see, kes raamatu laenutab. Kui me räägime muusikateostest, siis maksab see, kes kontserdil käib. Raadio puhul maksab vahendaja. Minu esimene küsimus on see: kas Justiitsministeerium on kaalunud seda, et kõnealuse maksustamismeetodi puhul – või siis tasustamismeetodi puhul, ärme nendesse sõnadesse takerdu – võiks kaaluda ka meetodeid, kus see maksustamine või tasustamine oleks selles mõttes õiglasem, et ta oleks rohkem suunatud nendele vahetutele tarbijatele või vähemalt nendele tarbimise vahendajatele? Või ei ole Justiitsministeerium sellist võimalust kaalunud? Ning teine küsimus sinna otsa, viidates võib-olla siinkohal ka Valdole ja Üllarile, kes seda ära ei küsinud. Mitmesugustes voogedastusplatvormides on meil saada ka raamatuid ...
Palun küsimus!
... ja ka näitlejate teoseid, sh teiste riikide omasid. Kuidas siis ikkagi jääb audioraamatute ja näitlejate salvestistega, mis on saadaval? Ja juhul, kui me suuname selle ainult Eesti autoritele, siis kas tegemist ei või olla juhtumiga, kus meid hakatakse hiljem süüdistama teiste riikide artistide ebavõrdses kohtlemises?
Aitäh! No ma alustan lõpust. Te panite siin enne kahtluse alla, kas me peaksime tegema niimoodi, nagu Euroopa õigus ette näeb. Ma arvan, et see ongi see, millest me võiksime lähtuda. Kui Euroopa õigus näeb ette, et seda tasu kogutakse nendelt seadmetelt, mida ühes Euroopa Liidu riigis maale tuuakse ja turustatakse, ning see tasu läheb nendele autoriõiguse organisatsioonidele, kes selles riigis tegutsevad või on esindatud, siis eks ta tasakaalustubki ära liikmesriikide vahel. Selles mõttes ma arvan, et see võiks ju niimoodi päris hästi toimida. Ma jäin enne vastuse võlgu juriidiliste isikute tasu korjamise kohapealt. Ma nüüd aastaarvusid ei leia, aga see on tõepoolest Euroopa Kohtu lahend, mis ütleb, et juriidilistelt isikutelt ei saa sedasama nn tühja kasseti tasu koguda, peab olema ikkagi füüsiline isik. Aga kui ma nüüd päris küsimuse algusest õigesti aru sain, siis ütlen, et me suunamegi ju selle koormuse tarbijatele, tarbimisele, mitte ei jaga üldiselt laiali kõikidele maksumaksjatele. (Saalist kommenteeritakse: "Kõigile mälupulga ostjatele?") Kõigile mälupulga ostjatele? Jaa, need ongi, kõik, kes tarbivad seda mälupulka, nendele ta ongi suunatud. Te mõtlete seda, et kes siin muusikat salvestavad? Vaat, siis me peame Eestis juurde looma mingisuguseid jälitusasutusi ja -organeid, kes tõepoolest hakkaksid seda monitoorima ja vaatama, kas keegi on mälupulka arvutisse torgates sinna mingi muusikapala või filmi peale laadinud. Ma arvan, et seda ei tahaks siin Riigikogu saalis küll keegi.
Aitäh, austatud minister! Teile rohkem küsimusi ei ole. Ma palun nüüd ettekandjaks kultuurikomisjoni aseesimehe Heidy Purga.
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Head kolleegid! Vahendan teile kultuurikomisjonis toimunud arutelu, mis oli väga sisukas ja asjakohane ning peatus üldiselt kolmel laiemal teemal, millest kohe ka juttu teen. Kõigepealt arutas kultuurikomisjon Vabariigi Valitsuse algatatud autoriõiguse seaduse muutmise seaduse eelnõu k.a 24. septembril. Komisjoni istungit juhatas meie esimees Aadu Must. Istungist võtsid osa kultuurikomisjoni liikmed Helle-Moonika Helme, Viktoria Ladõnskaja-Kubits, aseesimees Heidy Purga, Katri Raik, Kristina Šmigun-Vähi, Marko Šorin ning komisjoni ametnikud Angelika Berg ja Urvo Klopets. Külalisena osales istungil Riigikogu liige, meie kolleeg Tarmo Kruusimäe. Kutsutud külalised olid justiitsminister Raivo Aeg, Justiitsministeeriumi intellektuaalomandi ja konkurentsiõiguse talituse juhataja Gea Lepik ning nõunik Henrik Trasberg. Justiitsminister selgitas meile kogu seadusemuudatuse tausta ning juhtis ühtlasi tähelepanu kolmele kõige olulisemale muudatusele, mida nüüd ka tutvustan. Kõigepealt, esiteks, tühja kasseti tasu süsteemi muudetakse selliselt, et nii salvestusseadmete ja kandjate loetelu kui ka tasu suurus kehtestatakse edaspidi Vabariigi Valitsuse määrusega. Praegu on määrad sätestatud seaduses, see süsteem on aga analüüsi kohaselt on liiga jäik. Vaja on panna paika tehnilised parameetrid ja hinnastamine, mis ministri sõnul kindlasti seadusesse sobilik ei oleks, vaid võiks olla määruses, kus ta annaks dünaamilisema võimalus. Teise põhimõttelise muudatuse kohaselt laiendatakse tühja kasseti tasu saamise õigus ka filmi esmasalvestuse tootjatele, kuna nende intellektuaalse töö produkti saab samuti alla laadida. Ja kolmas muudatus puudutab Patendiameti ülesannete laiendamist, millest minister siin ka juttu tegi. Justiitsministeeriumi rakendusliku iseloomuga ülesannetest lähevad üle orbteoste staatust käsitleva infoga tegelemine, riikliku järelevalve teostamine kollektiivse esindamise organisatsioonide tegevuse üle ning autoriõiguse komisjoni töö korraldamine. Selle eesmärk on Patendiametis kujundada välja intellektuaalse omandi õiguse kompetentsikeskus Eestis. Nii nagu siin ministri jutust selgus, on teada, et eelnõu menetlemine algas juba eelmise Riigikogu koosseisu ja valitsuse ajal. Kogu selle aja jooksul ei ole huvirühmad kõrvale jäänud, nad on menetlusega kursis. Nenditi, et eelnõu paratamatult kõiki huvigruppe ei rahulda, nii nagu täna ka siin kostis. Minister lisas, et kui praegu on tühja kasseti süsteemi tasuvus null, siis tulevikus võiks see olla arvestuslikult 900 000 kuni miljon eurot aastas. Määruses planeeritud tasu hinnad jäävad küll alla Euroopa keskmise hinnaskaala – sellele on osutanud muide ka Kultuuriministeerium –, aga arvesse peab võtma eri riikide erineva kultuuri infotehnoloogiliste lahenduste leidmisel ja kasutamisel. Ka naabritest oli juttu. Näiteks selgus Lätis tehtud uuringust, et järjest enam kasutavad inimesed voogedastust ning nendel platvormidel on tasu juba makstud. Tuleb vaadata tänapäevast situatsiooni ning vastavalt sellele ka otsused langetada. Veel üks tähelepanek kultuurikomisjoni arutelust: välisriikides võib regulatsioon olla juba ajale jalgu jäänud teisel moel ehk võib-olla võetakse tasu liiga palju, see tähendab seda, et uuringud toetavad rohkem voogedastuse kasutamist, mitte allalaadimist selle seaduse võtmes. Ministri jutust küll juba selgus, aga täiendan kultuurikomisjoni arutelu põhjal või kinnitan üle: minister Raivo Aeg ütles, et tühja kasseti tasu näol ei ole tegemist uue maksuga, vaid sama süsteemi uuendamisega. Eelmise Riigikogu ajal oli eelnõus lahendus, et seda konkreetset summat hakatakse igal aastal üle kandma riigieelarvest, aga praeguse eelnõu puhul kaldus valitsus arvama, et maksukohustus tuleb vaid nendele maksumaksjatele, kes tõepoolest salvestusseadmeid endale soetavad. Ei ole soovi koormata maksuga neid, kes seadmeid endale ei osta. Lisanduva summa suurus, mida maaletoojate ja kaubandusvõrgu kaudu kogutakse, on sentidest kuni mõne euroni, olenevalt seadme funktsionaalsusest. Juttu oli ka füüsiliste ja juriidiliste või eraisikute ja juriidiliste isikute erinevusest selle seaduse võtmes. Mina küsisin komisjoni istungil selgitust juriidilisi isikuid puudutava tasu tagasinõudmise kohta. Seda ma ei hakka siin üle kordama, sest need, kes saalis olid, kuulsid väga hästi, kuidas minister minu tänasele küsimusele vastas. Tasu tagasinõudmise õigus on eelkõige juriidilistel isikutel ning põhjus tuleneb Euroopa Kohtu praktikast. Tühja kasseti tasu on oma olemuselt hüvitis isikliku kasutamise erandi eest. Komisjoni esimees Aadu Must juhtis tähelepanu ülejäänud Euroopa Liidu analoogilistele seadustele ja küsis, kas see harmoneerub meie seadustega. Kõnealuse seadusemuudatuse teksti üks koostajatest Henrik Trasberg vastas, et 21-s Euroopa Liidu riigis on täpselt samasugune süsteem. Suur erand on Soome, kus on riigieelarveline süsteem. Varem oli riigieelarveline ka Hispaania, kuid see muutus Euroopa Kohtu otsuse järel. Täna on siin istungisaalis juttu olnud Patendiameti kohustustest, sellest räägiti ka kultuurikomisjoni istungil. Marko Šorin küsis, kas Patendiamet kasutab korjatavat tasu ka administreerimise peale ning kui palju Eesti artistid võrreldes näiteks oma lähinaabrite Läti ja Leeduga tühja kasseti tasu pealt teenivad. Ministrilt tuli vastus, et Patendiamet on riigieelarvest toimiv üksus, kogutud tasu vahendatakse autoritele ning Patendiamet seda raha administreerimiseks kasutada ei saa. Tasu suuruse koha pealt juhtis minister aga tähelepanu riigisisestele kohtulahenditele, kus kohus on mõistnud riigilt välja kahjutasu autoritele. Ja kui vaadata viimast kohtulahendit, siis Eesti kohus on pidanud õigeks enam-vähem sama metoodikat, mis on eelnõus välja pakutud. Edasi arutleti tasu suurusjärkude määramise üle, sest praeguses seaduseelnõu tekstis on see siiski pisut ebaselge. See on sõnastatud minu väitel natukene liiga üldsõnaliselt. Mina, Heidy Purga, küsisin, mis on olnud peamised argumendid tasumäära väljakujundamisel. Henrik Trasberg tõi keskseima printsiibina esile, et õiguste omajatele peab olema tagatud õiglane hüvitis selle eest, et nende teostest tehakse koopiaid isikliku kasutamise eesmärgil, ja selle tuvastamiseks on hinnatud erinevaid tarbijamustreid. Taustaks on uuringud aastast 2017 ja 2018 ning seaduseelnõu teksti koostajad on tutvunud ka Soome uuringutega. Samuti on selle hinna või tasumäära kujundamisel arvesse võetud Euroopa Liidu keskmine ning Eestis varem kogutud summa, mis näiteks 2008. aastal oli muide 280 000 eurot. Heidy Purga küsis veel, mis aja tagant võiks määrust üle vaadata, ja Henrik Trasberg vastas, et soov on vastavad uuringud teha iga nelja-viie aasta tagant. Ilmselt ei ole ressurssi teha neid tihedamini, sest tegemist peaks olema suuremahuliste uuringutega. Oli juttu ka juriidilise isiku arvutit kasutavast töötajast, aga sellel minister siin ennist juba peatus minu küsimuse puhul. Meie külaline, muusikaspetsialist Tarmo Kruusimäe, kes on selle seaduseelnõuga väga hästi kursis, võttis samuti sõna ning andis oma kommentaari. Ta ütles, et ta ei ole eelnõu suhtes väga kriitiline, kuid lisas, et ministeeriumi esindaja toodud argumentatsioon on kummaline. Tühja kasseti tasu põhimõttel maksustatakse andmekandjaid. Seda ei maksa tegelikult tarbija, vaid maaletooja. Kruusimäe sõnul näitavad aruanded, et näiteks nii Telia kui ka Elisa viivad 30 miljonit eurot välja oma emafirmadesse. Seda, kui palju on seadme hinna sees õhku, näeb alles siis, kui turule tuleb uus mobiiltelefon. Ta lisas, et kui Leedus on maksustatud mobiiltelefon, mida leedukad ostavad, 6 euroga, siis meie eelnõu näeb ette 60 senti. Lati võiks kõrgemale seada ainuüksi seetõttu, et maaletoojate huve silmas pidades on nöögitud Eesti autoreid. Lõpuks arutati komisjonis veel kahe ministeeriumi, st Kultuuriministeeriumi ja Justiitsministeeriumi kokkupuudet selle seaduseelnõuga. Selgus, et eelnõu eest vastutab Justiitsministeerium, kuid Kultuuriministeeriumil on võimalus algatada määruse ülevaatamine, kui olud on drastiliselt muutunud. Määrust saab muuta ka tihemini, kui tehakse uuringud. Aadu Must, meie komisjoni esimees, tegi komisjonile ettepaneku esitada eelnõu täiskogu päevakorda kolmapäevaks, 14. oktoobriks, ja eelnõu esimene lugemine lõpetada. Komisjoni esimees tegi ettepaneku jääda seadusjärgse muudatusettepanekute tähtaja ehk kümne tööpäeva juurde. Konsensuslikult otsustati võtta eelnõu täiskogu päevakorda 14. oktoobriks 2020 ja teha ettepanek esimene lugemine lõpetada. See ettepanek sai samuti konsensusliku poolehoiu. Aitäh teile!
Aitäh! Lugupeetud ettekandja, teile küsimusi ei ole. Avame fraktsioonide sõnavõtud. Tarmo Kruusimäe Isamaa fraktsiooni nimel, palun!
Tänan, hea aseesimees! Head vabariigi vardjad. Meie fraktsioonis on ilmselgelt kõige rohkem Eesti autorite toetusrühma liikmeid ja need inimesed on ka võib-olla tihedamini asjaga seotud. Nüüd tahaks öelda heale kolleegile, kes siin meil oponeeris – võib-olla see oponeerimine oligi rohkem nagu oponeerimise pärast –, et ma tooksin esile kaks lähenemist. Üks on selline ameerikalik, et kui me näeme mingit probleemi ja meil on justkui leitud see võluvõti, siis nad hüüavad kõik: "Teeme ära! Let"s do it!" Kui aga eestlased tulevad kokku, näevad probleemi ja panevad selle pealkirjaks "Teeme ära!", siis hakatakse arutama neid argumente, miks seda teha ei saa, seejärel leitakse, et ongi just õige aeg mitte seda teha, ning minnakse ära rahulolevalt –me leidsime nii palju argumente, et mitte midagi teha. Tuletan meelde, et siinsamas saalis me menetlesime ühte eelnõu, kus me 19 inimese heaolu tagantjärele lihtsalt hüvitasime, sest me leidsime, et see on meie auvõlg. Ma leian, et me oleme teinud sadadele ja tuhandetele Eesti autoritele ülekohut, seda just sel moel, et me oleme eelistanud välismaised suurkorporatsioone. Jah, mõni erakond on meil siin ettevõtja nägu, aga ta unustab ära, et ka autor on ettevõtja. Autor on kapitalist, ta on enda toote, enda omandi omanik. Praegu on see aeg, kus me saaksime rahulikult öelda, et me oleme Eesti autoreid – ei tea küll, miks – eelistanud välismaistele suurfirmadele ja nüüd oleks aeg pöörata ümber. Ma julgen väita, et mobiiltelefonid ja arvutid ei lähe mitu korda kallimaks. Kuidas on võimalik, et kui Leedus ja Lätis on juba need tühja kasseti tasud ajakohastatud, on neil seadmed odavamad kui meil Eestis? Nüüd on selline väide, et kui Eestis me kaasajastame selle loetelu, lähevad need asjad kordades kallimaks. Tegelikult paneb turg selle hinna paika ja me ei peagi muretsema. Tõesti, kui palju on tegelikult arvutites ja mobiiltelefonides õhku, seda me teame – oleme ju kõik kuulnud, et kui sa ostad endale arvuti, siis hetkeks, kui sellega poest välja lähed, on selle hind juba umbes 20% langenud. Seega, kui me ajakohastame selle tühja kasseti tasu, ei tee me liiga tarbijale. Juba praegu on kõigil muusikasõpradel ju võimalik tegelikult soetada seadmeid naaberriikidest, teadmisega, et vähemalt see teine riik hoolib enda autoritest, kui Eesti riik seda ei suuda. Ei ole erandlikud ka need juhtumid, kus Eesti autor on juba lasknud lihtsalt kirjutada ennast mõne naaberriigi autoriõiguse süsteemi, sest ta tunneb, et teises riigis on tema looming paremini kaitstud. 14 aastat ei ole me mitte muhvigi teinud ja nüüd leiame, et peaksime ikka veel arutama mõningaid nüansse, miks mitte midagi teha. Ma arvan, et Riigikogu praegune koosseis leiab endas tahte midagi muuta. Me leiame, et aastal 2020 ei ole piisav, kui me ütleme Eesti autoritele, et leidke kuskilt see CD-ROM või tühi kassett, müüge ja korjake. Leedu kogus eelmisel aastal 5,4 miljonit, Soomes oli see 11 miljonit, meie räägime, et võib-olla 900 000 eurot on piisav. Ma arvan, et see ei ole piisav. Hea on, kui me saame selle nimistu seadusesse sellisena, et see ei jääks takistuseks, kui tahetakse valitsuse määrusega seda loetelu ajakohastada, ning et ta ei jääks liiga üldsõnaliseks, nii et valitsus ei sooviks seda määrusega ajakohastada. Olgem siis avatud kõikidele pakkumistele. Ma arvan, et see eelnõu viib meid edasi ja mitte ükski Eesti autor ei pea enam edaspidi ennast registreerima kuskil naaberriigi autorikaitse süsteemis. Toome enda talendid koju tagasi ja näitame, et me hoolime enda, Eesti autoritest – rohkem veel kui lihtsalt 20. augustil sinimustvalget lipukest lehvitades ja justkui öeldes: autorid, te olete meile vajalikud. Silmakirjatsemises oleme me võib-olla maailma edumeelseimate riikide seas, aga tühja kasseti tasu ajakohastamise poolest häbiplekk ja tagumine ots. Sellest häbipleki staatusest saame me üle siis, kui me leiame erakondadeüleselt, et Eesti autoreid on vaja võrdväärselt käsitada. Aitäh teile! Palun eelnõu toetada!
Aitäh! Rohkem läbirääkimiste soovi ei ole, seega on läbirääkimised lõppenud. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 233 esimene lugemine lõpetada. Esimene lugemine ongi lõpetatud. Määran muudatusettepanekute esitamise tähtajaks k.a 28. oktoobri kell 17. Teine päevakorrapunkt on menetletud.
Läheme edasi. Tänane kolmas päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud Euroopa Liidu liikmesriikide vaheliste kahepoolsete investeerimislepingute lõpetamise lepingu ratifitseerimise seaduse eelnõu 218 esimene lugemine. Ma palun ettekandjaks välisminister Urmas Reinsalu.
Austatud Riigikogu liikmed! Täna arutluse all oleva Euroopa Liidu liikmesriikide vaheliste kahepoolsete investeerimislepingute lõpetamise lepingu eesmärk on lõpetada koordineeritult Euroopa Liidu sisesed kahepoolsed investeerimislepingud. Ajalooliselt oli nende lepingute eesmärk edendada kahepoolseid investeeringuid, pakkudes vastastikuseid garantiisid. Nüüd me võime öelda, et kõikide Euroopa Liiduga liitunud riikide õiguskord on tegelikult selline, johtuvalt kapitali ja teenuste vaba liikumise põhimõtetest, et vajadus selliste lisatagatiste järgi on kadunud, sest kehtivad ühtse turu reeglid ja kõikidel Euroopa Liidu investoritel kehtib Euroopa Liidu õiguse kohaselt ühesugune kaitse. Võrdne kohtlemine. Seega võib öelda nõnda, et siin on aluseks ka Euroopa Kohtu 2018. aasta kevadel tehtud otsus – Achmea versus Slovaki Vabariik –, mille kohaselt ei ole Euroopa Liidu liikmesriikide vahelistes investeeringute soodustamise ja vastastikuse kaitse lepingutes sisalduv vahekohtusse pöördumise võimalus Euroopa Liidu õigusega kooskõlas. Sellest tulenevalt on täna arutuse all olev leping Euroopa Liidu riikide vahel läbi räägitud ning nüüd on mõte selline, et me kahepoolsed Euroopa Liidu sisesed lepingud tühistame ja tulevikus menetletakse vastavaid asju Euroopa Liidu õiguse alusel. See tähendab tegelikult seda, et Euroopa Liidu sees olevate investorite jaoks, kes tahaksid Eestisse investeerida, ei muutu midagi peale selle, et vaidluse lahendamise juhul ei pöörduta enam vahekohtusse, vaid Euroopa Liidu liikmesriigi kohtusse, kuhu investeering on tehtud, st Eestisse tehtud investeeringute puhul Eesti kohtusse. Aitäh!
Aitäh, lugupeetud minister! Teile küsimusi ei ole. Ma palun ettekandjaks väliskomisjoni liikme Keit Pentus-Rosimannuse.
Aitäh, hea juhataja! Austatud minister ja kolleegid! Väliskomisjon arutas seda eelnõu 29. septembril. Minister selgitas meile nagu siin täna teiegi ees väga põhjalikult ja igakülgselt seda eelnõu, selle saamislugu, tausta ja eesmärki, et Euroopa Liidu liikmesriikide vahelised kahepoolsed investeerimislepingud saaksid lõpetatud koordineeritult. Suurem osa nendest 300 lepingust on pärit 1990. aastatest, kui kas üks või kumbki lepingupool ei olnud veel Euroopa Liidu liige, kuid pärast Euroopa Liiduga ühinemist pole vastavate lepingute järele enam vajadust, sest kehtivad ühtse turu reeglid ja investoritel kehtib Euroopa Liidu õiguse kohaselt ühesugune kaitse. Väliskomisjon tegi ka kolm menetluslikku otsust. Kõigepealt otsustati võtta eelnõu Riigikogu täiskogu 14. oktoobri päevakorda, samuti tegi väliskomisjon ettepaneku esimene lugemine lõpetada ning arusaadavalt määras väliskomisjon juhtivkomisjoni esindajaks eelnõu lugemisel teie ees seisja. Kõik otsused tehti konsensuslikult. Palume selle eelnõu esimene lugemine lõpetada ja seda toetada. Aitäh!
Aitäh, lugupeetud ettekandja! Teile küsimusi ei ole. Kas fraktsioonidel on soovi avada läbirääkimised? Läbirääkimiste soovi ei ole. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 218 esimene lugemine lõpetada. Esimene lugemine on lõppenud. Määran muudatusettepanekute esitamise tähtajaks k.a 28. oktoobri kell 17.15.
Läheme edasi. Tänane viimane, neljas päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud Eesti Vabariigi valitsuse ja Rootsi Kuningriigi valitsuse vahelise investeeringute soodustamise ja vastastikuse kaitse lepingu muutmise ja lõpetamise kokkuleppe ratifitseerimise seaduse eelnõu 240 esimene lugemine. Ma palun ettekandjaks välisminister Urmas Reinsalu.
Austatud Riigikogu! See leping on n-ö järelvanker eelmisele üleeuroopalisele lepingule, kahepoolsete investeeringute kaitse lepingute lõpetamise raamlepingule. See on ka meie kahepoolne investeeringute kaitse lepe Rootsiga. Rootsi ei vaidle vastu investeeringute kaitse kahepoolsete lepingute lõpetamisele kui nähtusele, kuid soovib need lõpetada just nimelt kahepoolsete lepingutega, mitte panna üle Euroopa Liidu n-ö tuld kustu. Põhjus ei ole mingi spetsiifiline küsimus Eestiga kahepoolselt, vaid see, et kuna Rootsil on pooleli Euroopa Liidu energiaharta alusel vaidlused vahekohtutes ja ta ei soovi lõpetada energiahartas seda sätet, mis kõneleb investeeringute kaitse lepingutest, siis ta soovib seda teha kahepoolse lepingu alusel, selleks et säilitada enda õigus seal vahekohtutes energiaharta alusel vaidlusi pidada. Neid vaidlusi ei peeta mitte Eesti riigiga, vaid need on investorite vahelised vaidlused, mis vastavad Rootsi õiguskorrale. Eesti ettevõtjate ja investorite jaoks ei muutu midagi. Oma olemuselt on see leping sama õigusjõu ja tagajärgedega nagu eelmine – lihtsalt kahepoolsetele lepingutele tõmmatakse joon alla ja edaspidi klaaritakse neid asju ettevõtjate ja riigi või ettevõtjate omavahelistes vaidlustes vastava Euroopa Liidu liikmesriigi kohtus, kuhu investeering on tehtud. Aitäh!
Aitäh, lugupeetud minister! Teile küsimusi ei ole. Ma palun nüüd ettekandjaks väliskomisjoni liikme Valdo Randpere.
Lugupeetud eesistuja! Head kolleegid! Kui nüüd kellelgi lõid silmad särama selle eelnõu pealkirja vaadates, sest tundus, et nüüd me katkestame suhted Rootsiga, Karl XII enam ei valitse maailma ja Eesti ei ole Rootsi kubermang, siis te peate oma tähetundi veel ootama. See eelnõu on paraku – täpselt nii, nagu Urmas Reinsalu juba ütles – suhteliselt tehniline. Tegelikult on selle põhjus see, et Euroopa Liidu õiguse kohaselt me hakkamegi vaatama neid asju ühiselt ja kõik kahepoolsed lepingud tulevad järk-järgult tühistamisele, seega ka Rootsi ja Eesti vahel juba 1992. aastal sõlmitud investeeringute kaitse leping. Selle eelnõu, selleks et seda lepingut muuta ja lõpetada, algatas Vabariigi Valitsus 14. septembril. Väliskomisjon arutas eelnõu ettevalmistamist esimeseks lugemiseks 29. septembril. Eelnõu arutelul andis meile selle sisust ülevaate välisminister Urmas Reinsalu. Põhimõtteliselt on see nagu jätkueelnõu eelnevale, 218 SE-le, mida me siin just kuulsime Urmas Reinsalu ja Keit Pentus-Rosimannust meile tutvustamas. Väliskomisjon tegi konsensusega järgmised menetluslikud otsused. Tehti ettepanek võtta eelnõu 240 Riigikogu täiskogu päevakorda kolmapäeval, 14. oktoobril esimeseks lugemiseks. Komisjoni ettepanek on esimene lugemine lõpetada. Väliskomisjoni otsusega on eelnõu ettekandja väliskomisjoni liige Valdo Randpere, see tähendab mina. Aitäh!
Lugupeetud ettekandja, teile on küsimusi. Marko Šorin, palun!
Aitäh! Hea ettekandja! Te alustasite nii meeleolukalt, et mulle meenus üks kolme aasta tagune lugu. Mina olin siis puldis ja rääkisin analoogse lepingu sõlmimisest Eesti Vabariigi ja Taani Kuningriigi vahel. Tookord esitati mulle ka üksainukene küsimus ja mind siiamaani vaevab, miks seda minu käest üldse küsiti. Küsija oli kadunud Mart Nutt ja ta küsis, et kuna tegemist on kuningriigiga, siis kas seda lepingut tuleb sõlmima kuningas. Miks ta seda küsis, ma ei tea, aga ma kasutan nüüd võimalust ja küsin seda praegu puldis kõnelejalt.
Antud juhul tegemist ei ole isegi lepingu sõlmimisega, vaid lepingu muutmise ja lõpetamisega. Komisjonis seda küll ei arutatud, aga et seda küsid just sina, Marko, kelle suhtes mul on eriline sümpaatiatunne, siis ma vastan natuke pikemalt. Mul on tõepoolest siin olemas täiesti verbaalsed memod, mis on vahetatud saatkondade vahel, väga viisakad. Kõik on väga õnnelikud selle üle, et on võimalus suhelda omavahel, ja selle üle, et on võimalik see vana leping tühistada ja olukorda muuta. Tegelikult on praegu selle asja niisugune, kuidas öelda, krutski see, et juhul, kui me praegu lepingut ei muuda, vaid lihtsalt tühistame, siis see leping kehtib 20 aastat veel, sest nii on vanas lepingus kirjas. Nii et me peame kõigepealt selle ära muutma ja siis tühistama. Aga kuningas tõenäoliselt ei pane oma kätt siia külge, see jääb ikkagi diplomaatidevaheliste nootide põhjal valitsustevahelise välislepingute ratifitseerimise tasemele ja seda eelnõu me praegu siin esimesel lugemisel ka arutame.
Aitäh! Rohkem küsimusi ei ole. Kas fraktsioonidel on soovi avada läbirääkimisi? Läbirääkimiste soovi ei ole. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 240 esimene lugemine lõpetada. Esimene lugemine ongi lõppenud. Määran muudatusettepanekute esitamise tähtajaks k.a 28. oktoobri kell 17.15. Head kolleegid, tänane viimane päevakorrapunkt on läbitud ja ka istung on lõppenud. Kohtumiseni homme!