Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci! Prosim, da zasedete svoja mesta. Pričenjamo 40. izredno sejo Državnega zbora, ki sem jo sklical na podlagi prvega in drugega odstavka 58. člena ter prvega odstavka 60. člana Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnjega seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Roberto Battelli, dr. Marko Pavliha, Aurelio Juri, Bojan Kontič, Milan M. Cvikl, Janko Veber, Miran Potrč, Mihael Prevc, Jakob Presečnik do 15. ure, Srečko Prijatelj, Martin Mikolič, Ciril Testen, Ljubo Germič, Miran Jerič, Rudolf Moge, Milan Petek, Franc [[Feri]] Horvat, Zmago Jelinčič Plemeniti in gospod Dimitrij Kovačič. Na sejo sem vabil predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 40. izredne seje Državnega zbora Republike Slovenije. Najprej prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu za umik točke z dnevnega reda. Poslanska skupina Socialnih demokratov predlaga, da se z dnevnega reda seje umakne Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sistemu plač v javnem sektorju, nujni postopek. Predlog ste prejeli z dopisom dne 25. 7. 2008. Želi besedo [[...]]Gospod Školč, ali imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Imam, ker ste začeli s tem postopkom, bi se kasneje, ko bodo Socialni demokrati povedali svoje razloge, bi se opredelil do njih. Imam pa tudi drugo vprašanje, povezano z neustrezno uvrščeno točko na dnevni red.
Hvala. Želi besedo predstavnik predlagateljev? Gospod Bevk, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Poslanska skupina Socialnih demokratov v skladu s tretjim odstavkom 64. člena Poslovnika predlaga umik 5. točke dnevnega reda 40. izredne seje Državnega zbora, to je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sistemu plač v javnem sektorju. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo že v četrtek prejšnji teden na 144. seji Kolegija predsednika Državnega zbora opozorili, da predlagana novela zakona o sistemu plač v javnem sektorju ne izpolnjuje nobenega izmed poslovniških pogojev za obravnavo po nujnem postopku. Že zaradi tega dejstva predloga zakona ne bi smeli obravnavati na sklicani 40. izredni seji Državnega zbora. Še mnogo pomembnejši kot poslovniški pa so vsebinski razlogi, zaradi katerih smo v poslanski skupini prepričani, da predloga zakona Državni zbor ne bi smel obravnavati in sprejeti. Z vsebino predlagane novele zakona se namreč posega v pridobljene pravice javnih uslužbencev, ki so plod dolgotrajnih pogajanj ter doseženega in nedavno podpisanega dogovora o vsebini kolektivnih pogodb med socialnimi partnerji. Vlada za predlagano spremembo zakona ni dobila soglasja sindikatov javnega sektorja in zato sedaj želi s tem zakonom enostransko odstopiti od sklenjenega dogovora. Tak način postopanja ni niti blizu temeljnim načelom socialnega partnerstva, čeprav se je minister za javno upravo dr. Gregor Virant še nedolgo tega nanj skliceval ravno glede uskladitve plač v javnem sektorju. V Poslanski skupini Socialnih demokratov zato pričakujemo, da bo Državni zbor ravnal kot odgovoren zakonodajalec in bo podprl umik točke z dnevnega reda, Vladi pa priporočil naj predlog zakona uskladi s sindikati javnega sektorja. Ne glede na to, da je bila danes prekinjena seja matičnega delovnega telesa za to področje, kjer naj bi v prihodnosti, v naslednjih urah, prišlo do dogovora med delom sindikatov in ministrstvom oziroma vlado, to naše stališče ne vpliva na ta dejstva, kajti nismo seznanjeni, kakšen naj bi bil ta dogovor in če bo ta dogovor sploh mogoč, zato predlagamo predlog za umik te točke z dnevnega reda današnje seje Državnega zbora. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov prosim zbor, da naš predlog tudi sprejme. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Rep, državni sekretar kot predstavnik vlade. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Jaz bi želel samo povedati, da navedbe gospoda poslanca ne držijo absolutno. Z novelo, ki smo jo predlagali, nikakor ne kršimo oziroma ne posegamo v pridobljene pravice. Prav tako s tem nismo podrli sistema oziroma kakorkoli poglavitno vplivali na že dogovorjena izhodišča. Želel bi še povedati, da socialno partnerstvo oziroma socialni dialog je izjemno pomemben in se ga Vlada tudi drži. Res je, da smo v prejšnjem tednu pripravili novelo, ki je nismo uspeli uskladiti s predstavniki reprezentativnih sindikatov, vendar nismo sedeli križem rok. Še včeraj so potekala določena usklajevanja in pogajanja. Kot ste že sami omenili, danes zjutraj je bil prekinjen odbor, mi pričakujemo nekje do 12. ure, da bomo tudi dobili pisno izjavo pogajalske skupine reprezentativnih sindikatov o usklajenosti in s popravki in amandmaji vam bomo lahko ponudili predlog zakona, ki bo absolutno tudi usklajen s socialnimi partnerji. Hvala.
Hvala. Odpiram prijavo za obrazložitev stališča poslanskih skupin. Gospod Tanko izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Naj v uvodu povem, da mi predloga ne bomo podprli. Plačna pogajanja oziroma plačna reforma - pogajanja so potekala precej časa, že v prejšnjem mandatu. Prejšnja koalicija na tem področju pač postopkov ni uspela zaključiti in je to področje ostalo nedodelano. V tem mandatu so se, hvala bogu, vse te ključne zadeve uredile in tudi sprejet je bil zakon. Se pravi, sistem imamo urejen, zakon je sprejet, vendar na nekaterih področjih ali pa v enem delu pa so možne različne interpretacije in zaradi tega je tudi treba, da se s to novelo zadeve uskladijo. Mislim, da ni prav, da bi zaradi tega, ker je na nekem detajlu neusklajenost, da bi to točko umaknili oziroma tudi vztrajali na zakonski rešitvi. Mi ocenjujemo, da bosta tako Vlada kot pogajalska skupina v tem kratkem času, do 12. ure uspeli najti skupno rešitev, in bi potem tudi ta zakon lahko v Državnem zboru z ustreznimi korekturami tudi sprejeli. Mi predloga ne bomo podprli. Hvala.
Hvala. Gospod Zagorac.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. V Poslanski skupini Lipa se bomo, tako kot vedno, skušali držati Poslovnika Državnega zbora, ki ga nekateri skušate zavestno kršiti. Predvsem je specialist na tem področju Vlade Republike Slovenije in pa koalicija, ki takšna dejanja odobrava. 173. člen Poslovnika pravi, kadar je sprejem zakona nujen zaradi interesov varnosti, ali obrambe države, ali zaradi odprave posledic naravnih nesreč, ali zato, da se preprečijo težko popravljive posledice za delovanje države, lahko vlada predlaga sprejem zakona po nujnem postopku. Dajte mi povedati, bodisi vi, ki vodite sejo, bodisi tisti, ki ste na kolegiju bili za nujni postopek, bodisi predstavniki Vlade, ki ste ta zakon sprejeli, je to tako pomemben zakon, ki mora iti zaradi varnosti države po nujnem postopku na dopisni seji. Na dopisni seji ste sprejemali zakon, ki gre po nujnem postopku, in nam razlagate, kako je nujen in potreben! Ne bom se spuščal v vsebino. O vsebini bomo verjetno še govorili, ampak govorim o postopku. Kolegij je bil zaradi tega zakona sklican po telefonu! 9.45, da je ob 2. uri kolegij, ker imamo zakon po nujnem postopku, ker gre za varnost države! Pa boste očitali komu od opozicije, da kdaj krši poslovnik! Pa vi ga zavestno kršite! Sedaj sem vam prebral člen, po katerem je lahko zakon v obravnavi po nujnem postopku. Katera od teh stvari se je v tej državi zgodila? Tudi odbor ga ni obravnaval. Tudi sindikati se niso do njega opredelili. Pred dvema mesecema ste tukaj predstavljali najboljši zakon o plačah v javnem sektorju, najbolj usklajen. Po dveh mesecih ga spreminjamo po nujnem postopku. Pa saj se šalite! Šalit se vodstvo Državnega zbora, šali se Vlada iz ljudi. Hvala.
Hvala. Gospa Lavtižar Bebler.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Torej v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov zatrjujem, da ta predlog zakona nima vseh potrebnih sestavin, da bi ga bilo v tem hipu sploh mogoče uvrstiti na dnevni red. Namreč, poglejte; ta zakon ima tri člene, vsebinske, četrti je tisti, ki govori o tem, kdaj bo stopil v veljavo. In glede teh treh členov je danes zjutraj Vlada na Odboru za notranjo politiko sporočila, da so na Državni zbor naslovili amandmaje. Mi teh amandmajev do sedaj še nismo videli. Ne vemo, kakšna je njihova vsebina, ne vemo tudi ne, kaj bodo porekli sindikati, ki naj bi do 12. ure danes zavzeli stališče do teh amandmajev. Torej, več kot očitno je, da gre za popolnoma neresen pristop dela k delu tudi v Državnem zboru in mi takega načina dela Državnega zbora ne moremo podpirati. Zakonodajno-pravna služba je v enem izmed svojih stališč poudarila, da bi bilo mogoče namen, ki ga hoče Vlada doseči s tem predlogom, doseči že z avtentično razlago posameznih členov - tistih, ki so v veljavnem zakonu nejasni. Torej, očitno niti ni potrebe, da bi šli v novo novelo tega zakona, kaj šele, da bi narava te novele bila takšna, da bi zahtevala oziroma dopuščala nujni postopek. Očitno je, da se je Vlada oziroma ministrstvo sta se uštela pri oceni finančnih posledic tega zakona in pri tem bi rada samo poudarila to, da je ta novela peta v tem mandatu; torej, Vlada si niti ob štirih prejšnjih spremembah tega zakona ni vzela dovolj časa, da bi verodostojno ocenila finančna posledice vsakih novel, ki jih je sproti predlagala. Torej, mi smo prepričani, da je to povsem neresen odnos do dela Državnega zbora in da ta predlog zakona ne more biti uvrščen na dnevni red, ker enostavno nima vseh potrebnih sestavin, ki bi jih pa po našem poslovniku moral imeti. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Školč.
Hvala lepa. Pošten predsednik Državnega zbora bi moral sam ugotoviti, da tak zakon ne izpolnjuje pogojev za obravnavo, in bi moral pravzaprav poslance seznaniti s tem, da zakon ne izpolnjuje pogojev ne iz 59. člena Poslovnika ne iz 61. člena Poslovnika. S tega vidika je ta razprava do neke mere brezpredmetna in jo lahko jemljemo samo kot pomoč predsedniku, da Državni zbor ne bi bil res ponižan v situacijo, ko ob 10. uri sprejema odločitve zato, da bi morebiti ob 12. uri izvedel, kaj je sprejel. To približno je konstrukcija, ki jo koalicija želi v tem trenutku od nas: dajmo, sprejmimo nekaj sedaj, ob 12. pa bomo videli, kaj so se dogovorili sindikati in Vlada. To je z vidika Državnega zbora nedopustno. Državni zbor mora imeti za začetek seje potrebna gradiva na mizi in Državni zbor mora imeti stališče matičnega delovnega odbora do teh gradiv. Ne enega ne drugega v tem trenutku v celoti nimamo, gospod predsednik, zato pričakujem, da boste to točko sam umaknil z dnevnega reda. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Širca.
Hvala lepa. V Poslanski skupini Zares smo prepričani, da ta točka ne izpolnjuje pogojev. Odbor za notranjo politiko ni podal poročila, ni zasedal, bo šele, zaradi tega bi morali, če bi pošteno ravnali, in vi menda pošteno vedno ravnate v skladu s poslovnikom, to točko umakniti. Bi pa lahko mogoče jutri, pojutrišnjem sklicali še eno izredno sejo, saj tako bi končali mandat z 41 rednimi in 41 izrednimi sejami. Da pogojev ni, smo opozorili že zjutraj na odboru, ni tudi najboljšega ministra te vlade, jasno, da ga ni, ker zardeva ob tem, da je naredil napako ob oblikovanju tega zakona. In ta zakon, mimogrede, ni lifting, ni neka malenkostna sprememba in popravek, ni nekaj malega, kar je treba razjasniti, zaradi tega, ker sedaj nihče ne zna izračunati, kako naj bi plače 1. septembra, da ne bo pomote, ne kasneje, 1. septembra popravili, in ker obstaja nered, pač naj bi sedaj z močjo, ki jo imate, ta red vzpostavili. Zagotovo gre za zakon, ki dejansko prinaša posledice, vi pravite, da nepopravljive posledice lahko nastanejo, če - bom rekla v narekovajih - "avtentične razlage" danes ne sprejmemo. Zato vas opozarjam, da ne postavljate na dnevni red liftinga zakona, ampak takega, ki temeljno posega v neke že postavljene dogovore. Ne vemo, kako se danes oziroma kateri sindikati vodijo sedaj dialog, ali imajo, ali so zastopani vsi, ali bo prišlo do večinskega dogovora ali ne, ampak to tudi ni važno. Važno je to, da poslovniških pogojev ni, in gospod predsedujoči, to bi morali vedeti vi kot prvi in seveda tudi ustrezno ukrepati. Mi bomo spoštovali poslovnik in glasovali proti.
Hvala. Gospod Bevk, kot predlagatelj, želite dodatno obrazložitev? [[Ne.]] Potem prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 36. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da predlog za umik točke z dnevnega reda ni sprejet. Gospod Školč, imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa. Obžalujem, gospod predsednik, da niste ravnali, kar bi moral kot predsednik storiti. Za to ni nobenega opravičila in odvezo vam lahko da samo koalicija. Sprašujem pa tudi potem, kako je mogoče, da ste na sejo tega zbora uvrstili ponovno četrto odločanje o zakonu o odvetništvu. Tega naš poslovnik ne dovoljuje. 83. člen Poslovnika namreč pravi, da če zbor tudi po tretjem glasovanju ni sklepčen, predsedujoči prekine sejo in določi, kdaj se bo nadaljevala. Jaz vam ne bom tukaj bral magnetograma, ampak v magnetogramu je predsedujoči naredil vse, kar je možno narediti, veliko tega pa je v nasprotju s poslovnikom, zato se to lahko razreši samo v tem trenutku na seji zbora. Če dosledno upoštevate ta 83. člen, potem bi se izkazalo, da pravzaprav niti nove izredne seje ni mogoče začeti oziroma pričeti, dokler se ne konča brez ustreznega sklepa prejšnja, ampak pustimo. To pravilo ste že pohodili. Zagotovo pa ni mogoče, bom rekel, na tak način uvrstiti tega zakona na to sejo, kajti kasneje je predsedujoči odločil tudi drugače, da je seja končana. Seja pa je lahko končana samo, če so izčrpane vse točke dnevnega reda. Se pravi, lahko samo ugotovimo, da je zakon o odvetništvu padel v postopku v Državnem zboru in je mogoče začeti samo nov postopek, ne pa samo glasovanja v tretji obravnavi. Gospod predsednik, to je nedopustno, kar počnete s tem dnevnim redom in načinom odločanja v Državnem zboru! Nikakor ni mogoče zagotoviti konstrukcije za to vašo politično motivirano odločitev. Vi ste tu predsednik Državnega zbora in ste zavezani poslancem, ustavi in poslovniku, ne pa gospodu Tanku, ki, mimogrede, v štirih letih na eni od zadnjih sej ugotavlja, da nekaj ni bilo storjeno 4, 8, 12 ali 50 let od tega.
Gospod Školč. Ne bi vas želel komentirati, ampak to pa moram vendarle povedati za javnost, da več kot tretjina zakonov se ne konča na eni seji, ampak se prekine in se nadaljevanje obravnave ali sprejemanje prenaša na druge seje. In če bi vi želeli predlagati, da se tudi ta točka umakne z dnevnega reda, bi morali pravočasno dati pisni predlog, pa tega niste dali, zaradi tega predloga o umiku točke ne bom dal na glasovanje, gospod Školč. Sedaj, imate še proceduralni predlog, gospa Žgajner? Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik Državnega zbora. Moj proceduralni predlog je, da se 6. točka dnevnega reda uvrsti na prvo mesto današnje seje. Se pravi, da preden se vsebinsko spustimo v posamezne zakone, ki so predmet današnje izredne seje Državnega zbora, damo 5 minut časa, kolikor ste seveda odredili vi, zaenkrat še podpredsedniku Državnega zbora gospodu Sašu Pečetu za dodatno obrazložitev oziroma seznanitev poslank in poslancev Državnega zbora in nenazadnje tudi širše javnosti o razlogih za njegov ponujeni odstop. Ocenjujem, da je ta točka dnevnega reda tako zelo pomembna, da je ni mogoče uvrščati na konec seje. Nenazadnje, s to odločitvijo oziroma s to potezo bo Državni zbor kot zakonodajna veja oblasti izgubila tudi edinega opozicijskega poslanca na mestu podpredsednika Državnega zbora, kar z drugimi besedami pomeni, da bo imela ta vladna koalicija proste roke pri početju, ki pa že nekaj časa stopnjuje in se stopnjuje v očitnih kršitvah ne samo poslovnika, ampak tudi demokracije. Kot že rečeno, predlagam, da se 6. točka dnevnega reda uvrsti na prvo mesto in se obravnava torej kot prva točka. Hvala.
Hvala, gospa Žgajner Tavš, ampak najprej moramo sprejeti dnevni red, potem lahko o vašem predlogu glasujemo. Še gospa Širca.
Hvala lepa. Zaradi magnetograma oziroma zgodovinskega spomina, bi vas prosila, da ponovimo glasovanje, ki je bilo ravnokar storjeno v zvezi z Zakonom o sistemu plač v javnem sektorju, zaradi tega, ker niste jasno povedali, v Poslanski skupini Zares smo razumeli, da glasujemo o dnevnem redu, ker ni bil prebran sklep. Zato prosim, da ponovimo, ker smo glasovali v nasprotju z našim prepričanjem. Hkrati istočasno še izkoriščam možnost, da predlagam 20 minut odmora za to, da se uskladimo za delovanje naprej. Hvala.
Gospa Širca, glasovanje je bilo povsem jasno, je bilo v predlogu za umik točke. Pri glasovanju dnevnega reda ni možno zahtevati prekinitve. Gospod Školč - ponovitev pa sploh ne pride v poštev. Gospod Školč, ponovno proceduralni predlog in s tem bom zaključil ta zanimiv scenarij proceduralnih predlogov. Izvolite, gospod Školč.
Hvala lepa. Tako kot ste vi, bom rekel, na nek način dvakrat zlorabili pozicijo, ki jo zasedate. Enkrat zato, da pač niste umaknili tistega, kar je očitno, da bi morali umakniti, glede na povedano. Drugič pa zato, da polemizirate s poslancem, ki ne more odgovoriti. Moram povedati, za vas in za javnost, da je nekorektno, da od poslancev pričakujete, da zahtevamo umik točke, za katero vnaprej vemo, da sploh ne bi smela biti uvrščena na dnevni red. S tega vidika je res, da se obravnavajo zakoni v trofaznih postopkih in da nekateri, sicer zelo redki, tudi gredo skozi običajni trofazni postopek. Sicer pa velja, da kadar gre glasovanje o neki zadevi že v proceduro, da se to glasovanje opravi na tisti seji in se praviloma pred glasovanjem eventualno s sklepom rečpe, da se glasovanje prenese na eno od naslednjih sej. V primeru Zakona o odvetništvu je zbor opravil celo proceduro, opravil je tri glasovanja, v treh glasovanjih zakon ni bil sprejet, gospod podpredsednik je sejo zaključil, to izhaja iz magnetograma, s tem so zaključene tudi vse točke. O tem sem govoril, gospod predsednik, in ne me siliti v to, da pristanem, da gre za neko napako pri vas, kajti vem, da gre za namerno zlorabo poslovnika. Vi ste namerno uvrstili Zakon o odvetništvu na to sejo, čeravno veste, da je padel na prejšnji seji. Hvala lepa.
Hvala. Hvala tudi za žalitve o mojih namerah. Sedaj prehajamo, ker predlogov za širitev dnevnega reda nisem prejel, prehajamo na določitev dnevnega reda, kot je bil predlagan s sklicem seje. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 38, proti 16. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 16.]] Ugotavljam, da je dnevni red sprejet. Prehajamo na predlog gospe Žgajner Tavš, da se 6. točka prestavi in da najprej začnemo sejo s 6. točko. Glede tega predloga sprašujem, ali katera poslanska skupina želi podati svoje mnenje k temu predlogu. Ne. Potem o tem proceduralnem predlogu glasujemo. Če nasprotuje več kot tretjina, potem predlog ni sprejet. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 26, proti 37. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da proceduralni predlog ni sprejet. Ugotavljam, da je dnevni red in pa tudi razpored točk sprejet tako, kot je bil podan s sklicem. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRAVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SOCIALNEM VARSTVU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisano gospo Barbaro Žgajner Tavš. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 12-ih poslank in poslancev s prvopodpisano gospo Barbaro Žgajner Tavš zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Zato dajem najprej besedo predstavnici predlagateljev zakona, gospe Barbari Žgajner Tavš, za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani gostje na tribuni. Štirje družinski pomočniki - tisti, ki še vedno vztrajajo, kljub spremembam, ki so bistveno poslabšale njihov socialnoekonomski položaj. Začela bom z mislijo: Enkratnost človeškega bitja izhaja iz dejstva, da lahko posameznik določa in odloča ne glede na njegov hendikep. Način življenja je ena izmed teh odločitev, s katerimi si izbiramo in ustvarjamo vsak svojo enkratnost. Ampak, spoštovane kolegice in kolegi, nimajo vsi ljudje te možnosti. So ljudje, ki niso sposobni jasno izraziti svoje volje, znajo pa pokazati, kaj oziroma česa si želijo. Znajo pokazati, kje in s kom se dobro počutijo, kje in s kom jim je lepo. Omenila in na začetku sem pozdravila štiri družinske pomočnike. Želim pokazati, kakšno je njihovo vsakdanje življenje. Ena izmed družinskih pomočnic 24 ur na dan skrbi za svojega 26-letnega sina s cerebralno paralizo. Ena izmed družinskih pomočnic 24 ur na dan skrbi za svojega sina s težko duševno boleznijo. Ena izmed družinskih pomočnic skrbi za svojo 20-letno hči, deklico, ki ima reto sindrom. In eden izmed družinskih pomočnikov skrbi za svojo ženo, bolno, prizadeto ženo - 24 ur na dan. Kljub temu da se je institut družinskega pomočnika, ki je bil uveden v slovenski pravni red v letu 2004, izkazal kot dobra pozitivna praksa, saj pomeni alternativno obliko, pa bom rekla, socialnovarstvene oskrbe, so bile v letu 2006 takrat pod ministrovanjem našega zdajšnjega kolega, gospod Drobniča, storjene spremembe, ki so bistveno posegle v institut družinskih pomočnikov, ki so bistveno poslabšale njihov socialno- ekonomski položaj. Družinski pomočniki so ponavadi družinski člani, ki morajo zato, da pridobijo status družinskih pomočnikov, prekiniti redno delovno razmerje in se odjaviti iz evidence brezposelnih oseb, sklenejo pogodbo in dobijo minimalno plačilo oziroma neke vrste nadomestilo, ki zaradi zakona o usklajevanju socialnih transferjev niti ni več enak minimalni plači, kljub temu da je to zakonsko določilo. Te osebe, kot že rečeno, 24 ur na dan opravljajo neke vrste socialnovarstveno storitev, delo, neke vrste zaposlitev, pa vendar nimajo pravic, ki izhajajo iz delovnopravne zakonodaje. Nimajo pravice do dopusta, nimajo pravice do regresa, nimajo pravice niti do bolniške oziroma bolniškega staleža. Družinski pomočniki so že od leta 2004 dalje prosili državo, da stori nekaj za to, da zaščiti njihov status. Toliko bolj so njihove prošnje in prizadevanja intenzivne od leta 2006 oziroma tiste spremembe, ki je bila storjena, potrjena v tem parlamentu. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve se dve leti sklicuje na Zakon o dolgotrajni oskrbi, na tisti zakon, za katerega je rekel gospod Dominkuš, ki je danes z nami - za časnik Mag, da ne bo pomote - da bo pripravljen do leta 2012. Spoštovane kolegice in kolegi. Do leta 2012, ti ljudje, družinski pomočniki in invalidi pa morajo preživeti danes, z minimalnimi dohodki, celo invalidi so po novem zakonu dolžni financirati svoje starše za to, da opravljajo pomoč na domu. Jaz verjamem, da se z višine vidi drugače kot z nižin. Ampak spoštovane kolegice in kolegi, invalidi pač ne morejo na Triglav, da bi videli svetlo prihodnost do leta 2012. Prosim vas v imenu družinskih pomočnikov in invalidov, da podprete zakon, ki je danes pred nami.
Hvala. Besedo dajem predstavnici Vlade, gospe Romani Tomc, državni sekretarki na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci. Predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o socialnem varstvu bi na področju ureditve instituta družinskega pomočnika pomenile naslednje: ureditev pravice do izbire družinskega pomočnika kot nove socialnovarstvene storitve, spremembo statusa družinskega pomočnika, ukinitev sistema prispevanja k plačilu pravic družinskega pomočnika s strani invalidnih oseb in njihovih zavezancev za preživljanje, pomenile bi tudi prenos financiranja z občin na državo, hkrati pa tudi novo ureditev odškodninske odgovornosti. Ne gre za manj pomembne spremembe, kot navajajo predlagatelji, ampak za večji poseg v institut družinskega pomočnika. Predlagane rešitve so nedodelane in ne prinašajo vsebinskih izboljšav za družinske pomočnike, za osebe, ki imajo pravico do izbire družinskega pomočnika, pa pomenijo celo poslabšanje položaja. V sedanji ureditvi ima družinski pomočnik pravico do plačila za izgubljeni dohodek, do pokojninskega in invalidskega varstva, do zdravstvenega varstva, do zaposlovanja in zavarovanja za primer brezposelnosti ter zavarovanja za starševsko varstvo. Družinski pomočnik je upravičen do plačila, ki se zagotavlja iz naslova prejemka za pomoč in postrežbo, do katerega je upravičena invalidna oseba. Prispevek zavarovanca plačuje družinski pomočnik sam, prispevek delodajalca pa plačuje občina. Čeprav je nekatere pravice iz statusa družinskega pomočnika mogoče primerjati s pravicami iz delovnopravne zakonodaje, pa ne gre za delovno razmerje, zato tudi vseh elementov, kot na primer pravica do letnega dopusta ni mogoče urediti na enak način, kot velja za delovno razmerje. Predlagatelji v uvodni obrazložitvi predlagajo, naj se institut uredi na podoben način, kot to velja za samozaposlene osebe, kar bi bil sicer eden od možnih načinov, pa vendar v samem besedilu to ni ustrezno izpeljano. Ob že omenjenih pomislekih glede izrabe letnega dopusta velja opozoriti, da ni ustrezno rešeno vprašanje, kdo bo skrbel za to invalidno osebo v času dopusta družinskega pomočnika. Nedopustno je, da bi invalidna oseba v času dopusta ostala brez oskrbe. Na drugi strani pa se po predlogu sprememb poslabšuje tudi položaj družinskega pomočnika, saj se v primeru smrti invalidne osebe odvzema sedanja pravica do trimesečnega prejemanja plačila. To pomeni, da je družinski pomočnik z naslednjim dnem po smrti oskrbovanca postavljen na trg dela. Če primerjamo z delovnopravno zakonodajo - brez vsakršne odpravnine. Predlagano je tudi novo poglavje glede odškodninske odgovornosti, ki pa je nerazumljivo nedodelano in povsem neizvedljivo. Zaradi vsega navedenega Vlada predlaganih sprememb zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o socialnem varstvu ne podpira. Hvala lepa.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Rudi Veršnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem kolegicam, kolegom, predstavnikom Vlade! Predlagane spremembe zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o socialnem varstvu, ki ga je po hitrem postopku v proceduro vložila Barbara Žgajner Tavš, v Slovenski demokratski stranki ne podpiramo. V Slovenski demokratski stranki smo mnenja, da je bil institut družinskega pomočnika ob svojem nastanku zamišljen tako, kot si ga verjetno želimo in zamišljamo vsi, pozitivno in v korist varovance, ki naj bi živeli na svojem domu, v krogu svoje družine. Prepričan sem, da takšnega zagovarjajo vsi uporabniki, politične stranke, kot vsa civilna družba, na žalost pa ugotavljamo, da ga od prvega dne spremljajo takšne in drugačne težave. Še v prejšnjem mandatu je bil v Zakonu o socialnem varstvu družinski pomočnik poslan v realizacijo občine. Velika pomanjkljivost pa je bila, da zahtevi po realizaciji tega instituta ni sledila ustrezna finančna podpora temu projektu. O tem je svoje reklo tudi Ustavno sodišče. Da pa bi bila tragedija še večja, so nekatere manjše in nerazvite občine zaradi družinskega pomočnika skoraj razglašale bankrot. V sedanjem mandatu so občine dobile dodatna sredstva za pokrivanje težav v zvezi z družinskim pomočnikom, noveliran je bil tudi zakon, ki je nekoliko razbremenil občine in jim omogočil, da si poplačajo stroške z nepremičninami, seveda, če jih je varovanec imel ali če z njimi še razpolaga. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo, da institut družinskega pomočnika s temi spremembami še ni ustrezno urejen, prepričani pa smo, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o socialnem varstvu, ki je danes v obravnavi, ni prava osnova za celovito rešitev, ni pravi pristop, ki zahteva obravnavo po skrajšanem postopku, saj ne gre za manj zahtevne spremembe in dopolnitve zakona, ampak za sistemske spremembe in tudi, nenazadnje, ni niti pravi čas za odgovorno in celovito reševanje tako zahtevne materije. Dodatno v Slovenski demokratski stranki opozarjamo tudi na zakon o dolgotrajni oskrbi in zavarovanju za dolgotrajno oskrbo, ki je v pripravi in bo na novo uredil institut družinskega pomočnika oziroma osebnega pomočnika, zato se nam ne zdi primerno spreminjati zakona o socialnem varstvu na vrat na nos. Osnovni namen zakona o dolgotrajni oskrbi in zavarovanju za dolgotrajno oskrbo je celovita ureditev tega področja na način, da se integrirajo zdravstvene in socialne storitve, omogoči ekonomska dostopnost do storitev na območju celotne države, zagotovi trajen in stabilen finančni vir, pospeši izvajanje oskrbe v domačem okolju, kar pomeni ureditev in spodbujanje neformalnih izvajalcev, ureditev statusa osebnega pomočnika ter veljavo ustreznih ureditev na področju preventive, rehabilitacije ter uporabe komunikacijskih in tehničnih pripomočkov. Po mnenju Vlade so nekatere predlagane rešitve nerazumljive, nerazdelane in tudi nesprejemljive in posledično tudi neizvedljive. Glede odškodninske odgovornosti predlagatelj tudi ne predlaga ocene finančnih posledic. V Slovenski demokratski stranki se nam resnično zdi škoda časa in naporov, da bi na vrat na nos reševali problem družinskega pomočnika, ker smo prepričani, da ga bomo z velikim konsenzom lahko sprejeli, ko bo zakonodajo pripravila vlada, mi pa bomo v redni razpravi pripomogli k izboljšanju predloga, seveda v času po volitvah. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Breda Pečan bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Dober dan in hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo podprla ta predlog zakona v prvi obravnavi, ker je pač nadaljevanje truda in predlogov, ki smo jih skupaj z nekaterimi poslanci - in tokrat moram poudariti ne samo opozicijskimi, ampak tudi koalicijskimi - v procesu dopolnjevanja tega zakona o socialnem varstvu večkrat predlagali, pa žal niso bili sprejeti. Bistvo teh sprememb je pravzaprav prenos bremena financiranja družinskega pomočnika z ramen občin, zlasti majhnih občin, ki imajo to težavo, da s svojimi financami enostavno ne morejo pokrivati v primeru, da imajo nesorazmerno veliko oseb, ki potrebujejo 24-urno nego in pomoč na domu, enostavno ne morejo pokrivati teh stroškov. Zato menimo, da je bila uvedba inštituta družinskega pomočnika sicer pozitivna, vendar je bil sistem, ki je uvedel financiranje v breme občin, kljub tem spremembam, ki so prinesle obvezo oskrbovanca, da je njegov dodatek za pomoč in postrežbo bil prenesen na občino in da je ta potem plačevala družinskemu pomočniku osnovni dohodek, medtem ko pa sredstev za vse ostalo, kar bi družinskemu pomočniku iz delovnega razmerja sicer šlo - ker po navadi družinski pomočniki zapustijo trg dela in se, lahko temu rečemo, samozaposlijo; se pravi, da si morajo vse svoje socialne dajatve plačevati sami. Menimo, da bi ta problem družinskega pomočnika pravzaprav lahko rešila edino obljuba oziroma izpolnitev obljube, ki jo je dala ministrica kolegom predlagateljem iz Poslanske skupine Lipa in tudi tem družinskim pomočnikom in samim oskrbovancem; namreč, da bo celotna tematika družinskega pomočnika oziroma asistence ljudem, ki potrebujejo 24-urno oskrbo in nego, rešena z zakonom o dolgotrajni oskrbi in zdravstveni negi na domu, tako da bi bil rešen tudi problem, ki ga že nekaj let odpira in sproža zveza hendikepiranih, ki jo vodi gospa Pečarič. Tukaj mislim, da bi z zakonom, ki bi pokril celotno področje, tako samih uporabnikov kot tudi izvajalcev ali neinstitucionalne ali institucionalne oskrbe in nege na domu, da bi se tem lahko rešili problem v celoti, tako financiranje kot tudi samo izvajanje, ki bi lahko bilo neprofitno v zasebnem sektorju ali pa tudi neprofitno v javnem sektorju, tako da bi bila paleta izvajanja lahko zelo široka. Na koncu koncev bi lahko kot zaključek rekla to, da bi ob sorazmerno ne bistveno povečanih stroških lahko stvar organizirali zlasti v zadovoljstvo uporabnikov in seveda tudi tistih, ki družinsko pomoč na domu, 24-urno pomoč na domu, izvajajo. Moram reči, da spremembe, ki so se dogajale v tem času, so pravzaprav prinašale sicer nekoliko olajšanja občinskim financam, vendar pa niso razrešile problema, ki nastaja pri samih uporabnikih in družinskih pomočnikih. Zlasti je najhujši, zagotovo najhujši problem ta, da družinski pomočnik v taki obliki, kot ga sedaj financirajo, kombinirane finance uporabnika in občine, ne rešujejo problema na ta način, da bi družinski pomočnik imel lahko pravico do tedenskega počitka, dnevnega počitka, do letnega dopusta, do bolniške odsotnosti in konec koncev tudi do varstva oziroma do nadomestila, če pride zaradi različnih razlogov do brezposelnosti, med drugim tudi zaradi smrti oskrbovanca. Menimo, da ta zakon lahko vsaj delno reši nekatere probleme. Mislim pa, da bo Vlada vendarle morala zagristi v to kislo jabolko in pripraviti poseben zakon, se pravi, prav bi bilo, da ta zakon v prehodnem obdobju potrdimo in ga dokončno sprejmemo, da pa mora Vlada kljub temu pripraviti neko dokončno rešitev v obliki posebnega zakona, ki bo to področje obdelalo do podrobnosti, in to z vseh plati, ki se pojavljajo v teh medsebojnih odnosih financerjev, izvajalcev in uporabnikov družinskega pomočnika ali asistenta, kot mu rečejo v drugih državah Evropske unije. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Aleš Gulič bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, cenjene kolegice in kolegi, državna sekretarka! Kar nekaj časa je že preteklo, kar je Odbor za delo, družino in socialne zadeve obravnaval to problematiko, to je bilo tam v začetku druge polovice aprila, in stvari se niso premaknile. Zato smo posamezni poslanci iz Poslanskega kluba Liberalne demokracije podpisali zahtevo po tem, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o socialnem varstvu uvrsti na dnevni red te seje oziroma da se izpolni zahteva za to, da se vendarle razpravlja o teh zadevah tudi širše. Namreč, želja predlagatelja, da se uredi področje družinskega pomočnika, je seveda primerna in tudi rešitve oziroma volja, kakršno izkazuje besedilo, je dobro. Gre za to, da se vendarle zadeve v zvezi z družinskimi pomočniki prenesejo z nezanesljivih lokalnih skupnosti, recimo, na bolj zanesljivo državo, seveda kjer potem te razlike med lokalnimi skupnostmi niso več pomembne: da se uredi ta institut družinskega pomočnika na tak način, da gre vendarle za zaposleno osebo, ki jo v okviru socialnovarstvene storitve zagotavlja država: da se zagotovijo pravice družinskih pomočnikov iz naslova dela, resda minimalne - bolje bi bilo tudi kaj več; da se predlagane spremembe vnesejo tudi v poglavje o odškodninski odgovornosti. Uvedba instituta družinskega pomočnika je prav gotovo dober in primeren pristop k reševanju problematike skrbi za osebe, za vse osebe, potrebne nege in pomoči. Ob tem seveda bi bilo dobro vendarle izdelati celovito analizo stanja na področju izvajanja te pravice, do izbire družinskega pomočnika, in to v čisto vseh pogledih. Nekaj pomislekov ostaja odprtih. Namreč, za voljo tega uveljavljanja dodatnih pravic družinskim pomočnikom, pravice, ki pripadajo osebam, ki so v delovnem razmerju, pa na nek način puščajo ob strani vse tiste, ki so družinski pomočniki, pa niso v delovnem razmerju. Namreč, če se družinskim pomočnikom zagotovijo pravice iz delovnega razmerja, se postavlja vprašanje, kako se bodo potem zagotavljale te pravice staršem, ki skrbijo za nepolnoletne invalide ali pa tudi za polnoletne, kadar je njihova stopnja invalidnosti takšna, da se tega ne da drugače reševati; in potem postajajo upravičenci do enakih prejemkov kot družinski pomočniki, ki to dobivajo iz druge zakonske osnove, iz Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih. No, stališče Liberalne demokracije je, da bi, zdaj ponavljamo tisto iz 17. aprila, da bi moralo ministrstvo proučiti gradivo, predloge, pripombe in ob izdelani celoviti analizi stanja pripraviti morebitne potrebne spremembe področne zakonodaje. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije seveda menimo tudi, da bi bilo smiselno, v resnici smiselno celostno reševanje tega vprašanja vključiti v zakon o dolgotrajni oskrbi. In smo tudi pristali na zagotovila in obljube, ampak zadeve se niso uresničile, niso se udejanjile. Obljuba, ki jo je prej navedla kolegica Tavševa - leto 2012 je seveda daljna prihodnost, zelo daljna. 12 mesecev bi bilo premalo, 12 dni bi se spodobilo, glede na to, da je problematika znana, da to ni nekaj, kar je padlo z neba in se pojavilo danes. Razlogi po sprejetju novega zakona ali popravkov zakona o dolgotrajni oskrbi so seveda tudi v večji socialni varnosti oseb, ki so odvisne od te pomoči, v tem, da se neupravičeno razlikovanje zadovoljevanja njihovih specifičnih potreb odpravi, da se uveljavi oskrba na domu, da se uveljavi vključevanje svojcev v to skrb in pomoč osebam, ki ne morejo poskrbeti zase. Generalno gre za uveljavljanje njihovih človekovih pravic. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije bomo ravno zaradi tehtanja med tem, ali ima smiselno tako na hitro in, recimo, delno reševati to problematiko, in v varianti, ki jo vidimo kot celostno rešitev, glasovali, kakor bo kdo odtehtal. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka s sodelavci, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Skupina poslancev s prvopodpisano kolegico Barbaro Žgajner Tavš je v zakonodajno proceduro vložila Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o socialnem varstvu. Predlog predvideva prenos celotne, po mnenju predlagateljice neprimerne, ureditve tega področja nazaj na državo. Predlagana novela zakona ureja institut družinskega pomočnika na način, da gre za zaposleno osebo ali samozaposleno osebo, ki jo v okviru socialnovarstvene storitve financira država, zagotovitev minimalne pravice družinskih pomočnikov iz naslova dela, finančno izključitev občine pri ureditvi instituta družinskega pomočnika ter vnos novega poglavja o odškodninski odgovornosti. To pomeni, da zakon dejansko posega v financiranje in status družinskega pomočnika, saj uvaja njegove nove pravice na podlagi delovnopravne zakonodaje, hkrati pa ukinja sistem prispevkov k plačilu pomočnika s strani invalidnih oseb oziroma njihovih zavezancev za preživljanje. Predlagane spremembe pomenijo urejanje pravice do izbire družinskega pomočnika kot nove socialnovarstvene storitve. Poslanci Nove Slovenije smo prepričani, da predlog zakona ne prinaša nobenih izboljšav za družinske pomočnike, razen možnosti izrabe letnega dopusta, pri čemer se v tem obdobju poslabša položaj invalidne osebe, saj ni urejena njihova pomoč za obdobje izrabe letnega dopusta s strani družinskega pomočnika. Glede na to, da gre pri pravici do izbire družinskega pomočnika za pravico invalidne osebe in ne za pravico družinskega pomočnika, menimo, da bi se s predlaganimi spremembami in dopolnitvami zakona o socialnem varstvu občutno poslabšal položaj invalidnih oseb. S predlogom zakona je družinskemu pomočniku tudi odvzeta pravica do trimesečnega prejemanja delnega plačila za izgubljeni dohodek po smrti invalidne osebe, kar pomeni, da je z naslednjim dnem po smrti invalidne osebe postavljen na trg dela oziroma v evidenco brezposelnih oseb, kar pomeni, da bi se poslabšal tudi položaj družinskim pomočnikom. Mi se tudi ne strinjamo z novostmi, ki jih prinaša predlagano novo poglavje o odškodninski odgovornosti, ker so določbe nerazumljive, nerazdelane in popolnoma nesprejemljive s predlagano vsebino ter zato tudi neizvedljive. Hkrati pa predlagatelji k svojemu predlogu glede odškodninske odgovornosti niso predložili ocene finančnih posledic. Poslanci Nove Slovenije predlaganega zakona oziroma sprememb ne bomo podprli. Poudariti namreč želimo, da pa pozdravljamo zakon o dolgotrajni oskrbi in zavarovanju za dolgotrajno oskrbo, ki je v pripravi, in je tudi cilj, tako koalicijske pogodbe kot tudi sprejete resolucije nacionalnega programa socialne varnosti za obdobje 2006 do 2010. V tem zakonu, ki predstavlja enega od pomembnejših ukrepov v okviru socialne politike, bo institut družinskega pomočnika urejen na novo. Področje se bo uredilo tako, da bodo vanj integrirane zdravstvene in socialne storitve, omogočila se bo enakomerna dostopnost do storitev po celotni državi in zagotovilo se bo stabilno financiranje. Zaradi vsega navedenega novele zakona, ki jo obravnavamo danes, kot rečeno, ne moremo podpreti. Pri ureditvi statusa pomočnika ne gre za vzpostavitev delovnega razmerja po obstoječi delovnopravni zakonodaji, saj gre za uvedbo posebnega instituta. Spremembe, ki jih prinaša predlagana novela, po našem mnenju niso dovršene. Tako ni izpeljane ureditve samozaposlitve pomočnika, pa tudi finančne posledice ne temeljijo na pravih generalnih podatkih. Novela po našem prepričanju ne prinaša izboljšav in je v Poslanski skupini Nove Slovenije ne podpiramo. Hvala za pozornost.
Hvala. Gospod Marjan Drofenik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Spoštovani predsednik predstavniki ministrstva, spoštovane poslanke, poslanci! Lep pozdrav. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o socialnem varstvu, katerega rešitve naj bi bile prenos celotnega normativnega pravnega urejanja tega področja nazaj na državo, torej ureditev instituta družinskega pomočnika na način, da gre za zaposleno osebo, ki jo v okviru socialnovarstvene storitve financira država, zagotovitev minimalne pravice družinskih pomočnikov iz naslova dela ter finančna izključitev občin pri ureditvi instituta družinskega pomočnika, predstavlja zelo velike spremembe na področju socialnega varstva. Spremembe in dopolnitve tega zakona bi imele velik vpliv na državni proračun, saj ga obremenijo za visok znesek, in sicer preko 10 milijonov evrov, če pri tem ne bi upoštevali denarnih prejemkov iz naslova dodatka za pomoč in postrežbo oziroma nekaj manj oziroma okrog 6 milijonov evrov na letni ravni ob predpostavki, da bi z dodatkom za pomoč in postrežbo invalidne osebe v povprečju lahko pokrile nekaj manj kot polovico minimalne plače družinskega pomočnika. Glede na to, da pravo Evropske unije državam članicam ne nalaga enotne ureditve instituta družinskega pomočnika, hkrati pa tudi pravna ureditev v Republiki Sloveniji ni v celoti primerljiva s pravnimi ureditvami v državah, članicah Evropske unije, se nam preveliko poseganje na hitro na področje socialnega varstva zaradi morebitnih posledic tudi na druga področja ne zdi primerno. Zaradi povedanega poslanci Slovenske ljudske stranke predlaganih sprememb in dopolnitev zakona o socialnem varstvu, ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Majda Širca bo predstavila stališče Poslanske skupine Zares. Prosim.
Hvala lepa. Pozorni smo bili v Poslanski skupini Zares na mnenje Vlade, ki se je opredelilo do predloga novele Zakona o socialnem varstvu, ki spreminja status družinske pomočnice - teh je več kot družinskim pomočnikov, zagotovo. Kaj pravi Vlada? Vlada navaja, da bo vse uredila v sistemskem zakonu, Zakonu o dolgotrajni oskrbi in zavarovanju za dolgotrajno oskrbo, ki je ena najpomembnejših nalog koalicijske pogodbe, to se pravi tiste pogodbe, ki je urejala stanje do danes, 2004-2008, in pomeni pomemben cilj resolucije nacionalnega programa socialne varnosti za obdobje 2006-2010. Prosim!? Danes, osem tednov tako rekoč pred volitvami, pravi, pravzaprav potrdi Vlada, da koalicijske pogodbe ni na zelo pomembni točki uresničila, da tudi resolucije ni uresničila. Konec koncev, 2006-2010, smo sredi 2008. Skratka, če je tako pomemben zakon, ki ima v prioriteti koalicijske pogodbe eno pomembnejših mest, zakaj potem ga danes ni in zakaj se danes potem ukvarjamo z nekim drugim predlogom, ki morebiti res ni 100%, je pa nekaj, kar tendira k rešitvam, ki jih Vlada misli, ampak ker gre za projekt, ki očitno ne zajema ali pa ni usmerjen v tako široko ciljno populacijo, ki je zanimiva, 21. septembra se z njim pač ni soočala. In jasno, v brošuri, ki jo vsi poznamo, v plavo-rumeni brošuri "Slovenija včeraj, danes, jutri", na tej točki v koalicijski pogodbi ni ne duha ne sluha. Jasno, ker tudi predmet ni bil urejen in, se ga sedaj zadnji trenutek poskuša urediti na drugačen način, seveda po vladnem mnenju nepopolno, ker ona misli v naslednji koalicijski pogodbi, mogoče, urejati to drugače, skratka, s tistim zakonom, ki ga v teh štirih letih ni. Kaj naj rečemo sedaj? Jasno, to prizadevanje, ki, kot pravim, morebiti ni 100% popolno in pušča še neka odprta vprašanja, velja podpreti, kljub pomislekom, da se mogoče nekatere razpoke odpirajo. Inštitut družinskega pomočnika, se spomnimo, je bil uveden leta 2004. Tukaj je bil narejen ta preskok, ki smo ga podprli, na način, da je družinski pomočnik, bom rekla pomočnica, oseba, ki invalidni osebi nudi potrebno pomoč v družinskem okolju. Gre torej za družinske člane, več ali manj, saj mora imeti družinski pomočnik, pomočnica, isto stalno prebivališče, kot ga ima oseba, za katero skrbi oziroma se ji posveča 24 ur običajno. Seveda je pri tem družinski pomočnik upravičen do delnega plačila za izgubljeni dohodke, to se pravi v višini minimalne plače. Kot vidimo je tukaj še natančno navedeno v dopisu, ki smo ga dobili danes na klop in gre za mnenje odvetniške družbe Čeferin o eni drugi problematiki, znaša 524 oziroma 525 evrov bruto. Obvezno je pokojninsko zavarovan, zavarovan za primer brezposelnosti in za starševsko varstvo. Vendar v tem primeru ne gre za delovno razmerje, zato oseba nima vseh pravic iz tega naslova, to je regresa, bolniške in tudi dopusta. Kakšen problem je sedaj nastal, kako hitro se je Vlada oprijela tega, da je to tako nesistemska rešitev, ki jo predlagana novela prinaša, ker v primeru, ko pa bo družinska pomočnica izrabila ta dopust, do katerega po 24-urnem delu na dan najbrž vendarle bi morala imeti pravico, češ, kakšen problem bo to, ker potem bo ta oseba invalidna oseba ostala brez pomočnika in pomočnice. To je sedaj blazen problem in vam je zelo dobro prišel, kot da bi se ga ne dalo urediti. Če bi bil to edini problem, bi posegli v novelo in pomagali poiskati tako solucijo, ki bi ta problem odpravil. Skratka, če bi bila volja, bi tukaj pomagali rešiti tisto, na kar opozarjate v tem mnenju, ki prenapihuje določena vprašanja, in bi lahko bili zadovoljni tudi s to rešitvijo. Naj vas opozorim spoštovana vlada in vse ostale, ki ste tukaj, kar vas je, na to prej omenjeno mnenje odvetniške družbe Čeferin, ki je bilo izdano, mislim, da februarja leto. Kaj pravi ob sklicevanju seveda na neko drugo vprašanje, ampak pomembna je vendarle ta ugotovitev: Družinski pomočnik je torej izenačen z institucionalnim varstvom, a kljub temu, da je invalidni osebi na razpolago tudi do 24 ur dnevno, ni v delovnem razmerju in nima iz tega izhajajočih pravic. To drži. Ustavno sodišče, mislim, da gre za prejšnjo temo, ni presojalo primernosti plačila za izgubljeni dohodek. Ampak, kaj pravi? Ob tem, da je zakonodajalec hotel urediti družinskega pomočnika čimbolj na način, da bi ga čimbolj izenačil z ureditvijo institucionalnega varstva, ki bi moral družinskemu pomočniku zagotoviti enak status, ko ga imajo zaposleni v institucionalnem varstvu, in sklicevanje na izenačevanje obeh ureditev zgolj na področju, kjer država prihrani, ni na mestu. Če zakonodajalec meni, da je sedaj veljavna ureditev glede financiranja družinskega pomočnika, gre za vprašanje občina - država, v prevladujočem interesu, potem ni dvoma, da je v prevladujočem interesu tudi to, da država položaj družinskega pomočnika izenači z redno zaposlenimi delavci na podobnih delovnih mestih, in sicer z vsemi pravicami in obveznostmi, ki iz tega izhajajo. Izenačevanje ne more in ne sme potekati samo na področjih, na katerih država prihrani, temveč mora država za enakovreden trud, skrb, pomoč in delo ljudi enako nagraditi. Pa vemo, da ni enakovreden, ampak da pomočnik in pomočnica zaradi vseh okoliščin tem ljudem posvečata več truda kot institucionalno varstvo. Družinski pomočnik je človek, ki posveti, kot rečeno, 24 ur dnevno osebi, za katero skrbi. Ampak tisto, kar je pomembno, če dovolite, je usmeriti pozornost na celovito ali primernejšo rešitev, ki bo stvar prihodnjih let, pa ne čakanja na leto 2012, kot smo danes slišali. Prosim vas! Ker vem, da boste "odpikali" ta predlog danes, zelo vojaško, kot vse ostale druge, ki še sledijo na današnji seji, izredni seji, naj vas opozorim, da bi se morali gibati v smeri, res da bi institut družinskega pomočnika bil rešen v drugačni obliki. Konec koncev, prakse v tem mandatu je bilo ogromno, saj smo popravljali in usklajevali sistem do take stopnje, ko je povsem nepregleden in ko se je potrebno truditi z njim, da se iz njega sploh izlušči delna ali vsaj polovična rešitev. Vzpostaviti in zagotoviti bo potrebno v bodoče enake možnosti za vse, omogočiti socialno vključevanje vseh, neodvisno življenje vseh, ob upoštevanju individualnih potreb posameznikov in posameznic ter pluralizirati socialno-varstvene storitve. To je delo, mi ga imamo v Zares začrtanega v svojem programu in nimamo problemov z njim. Danes bomo verjetno v večini podprli to rešitev, v upanju, da se v prihodnosti še bolj dodela.
Hvala. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče Poslanske skupine DeSUS. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem! Naj za uvod ugotovim, da je Poslanska skupina DeSUS edina vladna koalicijska stranka, za katero menimo, da ima dovolj razumevanja za problematiko družinskega pomočnika in zato tudi ves čas, tam od leta 2004 naprej, podpira potrebne spremembe na področju ureditve tega instituta. Ostale stranke tudi, koalicijske namreč, ugotavljajo, da bi bilo dobro kaj spremeniti, vendar to odlagajo v neko megleno prihodnost. In ta prihodnost se skozi to gosto meglo pravzaprav sploh ne vidi. Mi nismo pripravljeni na neskončno in večno čakanje. Zato bo Poslanska skupina DeSUS ta predlog podprla. Pri tem je treba opozoriti na to, da je Vlada rekla temu predlogu ne. Vlada je rekla, da je ta predlog slab, da poslabšuje, da ni dovolj dober in da ni celosten. Mi smo tudi med tistimi, ki bi radi zagotovili celostno ureditev tega področja, vendar nimamo možnosti da bi z našo roko segli v tiste predale, kjer se že nekaj let valja predlog zakona, ki bi to celostno uredil. In kadar ni pripravljenosti, da bi se to celostno uredilo, se pač mora urejati po delih. Prepričan sem, da vsaj del tistih, ki predstavljajo Vlado in sede za mano, vedo, za kaj gre, in da bi zelo radi uveljavili ta predlog zakona, ki ga imamo v mislih, in da jim nekdo to pač preprečuje. V povezavi s predlogom zakona, ki je sedaj predlagan, naj povemo, da se v Poslanski skupini DeSUS ne strinjamo s tem, da gre za neko rešitev, ki je pripravljena na vrat na nos. Naj spomnimo, da se je leta 2005 pripravil poslanski zakon, ki ni bil sprejet in je govoril o isti problematiki: o plačevanju, o obremenitvah, pa tudi o tem, da ni urejen status družinskih pomočnic oziroma pomočnikov. Tudi takrat je Vlada rekla ne, Vlada je rekla, da poslanke in poslanci, ki so pripravili predlog zakona, nimajo prav in si ni dala dopovedati prav ničesar, tako dolgo ne, dokler jim tega ni dopovedalo ustavno sodišče s svojo odločbo. In povedalo je, da ni res to, kar je Vlada zapisala v svojih zavrnitvah, ker ji je šlo predvsem za to, da bi zmanjševala finančno breme državnega proračuna in kjer je celo ugotavljala, da sploh ne gre za kakšen nov institut, ampak da gre za nadomestni institut, če se boste spomnili tri leta nazaj, kaj je takrat Vlada zapisala. V Poslanski skupini DeSUS menimo, da tudi zato, ker ta zakon ni pripravljen za odločanje na vrat na nos, kakor je bilo rečeno, ampak je v rednem postopku, v prvem branju, je možno v teh postopkih odpraviti tudi tiste slabosti, ki jih predlog zakona sam po sebi še ima. In to je tudi namen postopkov, da ugotovimo, kaj je glavna ambicija zakona, da ugotovimo, katere so slabosti, kakšni instrumentarij je potreben, da se lahko tisto, kar je najboljše, uresniči in kaj je treba opraviti, da ne bi res doživeli kakšnih negativnih učinkov, ki jih Vlada tudi omenja v svojih stališčih. Mi bomo v Poslanski skupini DeSUS podprli ta predlog zakona, zato da se ga bo v nadaljnjih postopkih še dalo izboljšati. Podpiramo to zato, ker se na ta način ukinja diskriminacija, tako diskriminacija občin kot diskriminacija tistih, ki so neposredno prizadeti v zvezi s to problematiko. Mi menimo, da je možno v postopku izboljšati situacijo tako za invalide, ki so lahko deležni te storitve, in pretežni del teh je starostnikov, menimo, da je možno urediti stvari tako, da bodo boljše za tiste, ki izvajajo storitev družinskega pomočnika. Menimo, da bo boljše tudi za svojce in boljše bo tudi za občine, kajti občinam je bila ta storitev, ki je sama po sebi po namenu dobra, finančno oktroirana. In naj država, ki je to oktroirala, kar prevzame te finančne obremenitve nase nazaj. Ko bo prišel v postopek novi zakon, tisti, ki bo celostno urejal, ga bo verjetno Poslanska skupina DeSUS, kakršnakoli že bo v tistem bodočem mandatu, podprla, podpira pa do takrat tudi predlog sprememb tega zakona, ki omogoča izboljšanje položaja za invalide in za družinske pomočnike.
Hvala. Gospod Bogdan Barovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! Izhajajoč iz 2. člena Ustave, da je Slovenija pravna in socialna država, verjamem, da tako Vlada kot tudi opozicija, če gledamo politično, skrbi in želi udejanjiti oziroma spoštovati to določilo. Sedaj je, po mnenju Vlade Republike Slovenije o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o socialnem varstvu spodbudno, da Vlada skrbi za to, da bo, kot pravi, v pripravi zakon o dolgotrajni oskrbi in zavarovanju za dolgotrajno oskrbo. Glede na to, da vsi govorimo, da je to zahtevna materija, jaz tudi verjamem, da v nasprotju z nekaterimi drugimi stvarmi, ki so zahtevna materija, gredo druge hitreje kot ta. Ampak ne glede na to, če Vlada oblikuje ta nov zakon za dolgotrajno oskrbo, se je pojavil nekdo, ki želi vse skupaj pospešiti, nudi roko in nudi pomoč. V tem primeru je to predlog zakona, ki ga imamo pred sabo. Prvič je to pomoč in ponujena roka. In drugič, po mnenju Slovenske nacionalne stranke to ni kar na pamet pomoč, ampak je utemeljena z dejstvi, ki izhajajo iz resničnega življenja. Mi smo resda poslanci in smo dolžni brati člene zakona, primerjati člene zakonov, spoštovati sorazmerje zakonov, ampak včasih bi bilo dobro, če bi se postavili v življenje, čisto enostavno v življenje. Zdravniki pravijo, na primer za avtentične otroke, da je edino zdravilo to, da se starši z njimi ukvarjajo 24 ur na dan. No, in potem, če ima, recimo, da govorimo o družinski pomočnici oziroma pomočniku, ki je starš, to voljo in moč, in kdo je ne bi imel za svojega otroka, pusti službo. Ja, res je, da je sedaj ob dejstvu, da je seveda vse breme preneseno, finančno breme na invalidno osebo, da je z zakonom občina tista, ki če ni dovolj denarja za družinsko pomočnico ozirom pomočnika, pokriva neko razliko. Kot veste, je samo ena občina od, ne vem, 210-ih v Sloveniji tisto razliko valorizirala z inflacijo. To je Nova Gorica. Ostalih 209 ne. Drugič. Občine so v različnih položajih in tako so tudi invalidi in družinski pomočnice, pomočniki v neenakopravnem položaju. Odvisno, kje bivajo. Skratka, mati gre, je doma in zdaj smo tam. Pustimo, vsi smo se ali ste se obesili na dopuste - ja, kako pa bo šel na dopust, če 24 ur. Pa pustimo to. Gremo naprej. Mogoče si želi takšna družina tudi nekaj drugega, novega. Pa recimo, da je ta invalidna oseba cerebralni paralitik ali kaj takšnega in si ta družina želi pomagati tudi tako, da bi imela neke sodobnejše pripomočke. Recimo voziček na elektriko ali še kaj drugega, ki pač stane. In seveda se lahko takšna mati ali oče obriše, če nima dovolj sredstev, pod nosom za posojilo na banki, na primer. In tako naprej in tako naprej. Postavimo se ljudje v kožo tistih, ki so družinske pomočnice in pomočniki, v kožo invalidnih osebnosti, na katere je bilo preneseno vse finančno breme, pa nenazadnje tudi v občino. In vidimo, da je država v tem primeru, pa pustimo kdaj in katera oblast, dala roke stran in ureja to tako, kot ureja. Po drugi strani, z vsem spoštovanjem do vseh tistih ljudi, ki delajo v ustanovah, ki so za to narejene, pa če govorimo o domu starejših, pa do negovalnih sester, pa do bolnic in tako naprej. Težko delo imajo, z vsem spoštovanjem, delajo 24 ur na dan, delajo tudi po dva dni, tri noči, čez vikend. Ampak oni imajo nek status urejen, so v nekem delovnem razmerju, imajo vse pravice iz tega delovnega razmerja, ker so tudi ljudje. Ampak opravljajo enako delom, da ne rečem isto, lahko tudi isto, če je oseba ista, enako delo kot družinska pomočnica ali družinski pomočnik. In zdaj poglejte, v kakšnem položaju sta statusno, po zakonu. Jaz pravim še enkrat, z vsem spoštovanjem do vseh tistih, ki delajo po bolnišnicah, domovih in tako naprej, ampak imajo vse pravice, družinska pomočnica, družinski pomočnik jih pač nima. Ali se vam to zdi prav, če gledamo in se vračam - 2. člen Ustave, smo za to, da imamo pravno in socialno državo. Socialno pomeni, da skrbimo za te ljudi, pravno pa pomeni da smo si ljudje v določenih pogledih pravno enaki. Za enako delo - enako plačilo. O tem smo govorili in o tem govorimo vedno, ali približno enako plačilo. Zato bomo v Slovenski nacionalni stranki in bom pač podprl ta predlog zakona, ki je v prvem branju, ki vsekakor verjamem, ni popoln, saj nenazadnje številni vladni zakoni iz prejšnjega ali pa tega mandata, jih poznamo, ki so imeli, ne vem, bom rekel na pamet, 70 členov, pa so bili kasneje v proceduri v drugem branju amandmirani z 80 amandmaji ali pa 90. Pomeni, da tudi so bili zakoni, ki so bili čisto zanič, ampak smo jih popravljali z amandmaji. Cilj je, da pomagamo. Cilj je, da vse, kar je dobro, vzamemo, vse kar je slabo, skupaj z Vlado predebatiramo in bomo mogoče hitreje, hitreje skupaj prišli do rešitev, ki naj bi jih Vlada sprejela v zakon o dolgotrajni oskrbi ali pa bodo določila tega zakona toliko pomagala, da bomo mogoče že na naslednji seji, ali pa boste ali pa bodo, lahko že govorili v prvem branju o zakonu o dolgotrajni oskrbi in zavarovanju za dolgotrajno oskrbo. Torej še enkrat, postavimo se v takšnem primeru v kožo tistih ljudi, ki to doživljajo, in premislimo, kako je to mogoče ali ne. Pa še enkrat pravim, ne se sedaj izgovarjati na dopust. Pa saj ne more imeti dopusta, če 24 ur dela. Saj so še druge pravice iz dela, ki jih družinska pomočnica ali pa pomočnik nima, pa jih želijo s predlogom zakona o spremembah uveljaviti. Vlada sicer pravi, da pripominja, da ni ustrezno družinskim pomočnikom priznati določenih pravic iz delovnega razmerja, ker pri njih ne gre za delovno razmerje in potem razlaga, kako in zakaj. In če se na zadnje ustavim samo še pri tem, da smo ena velika družina in ena velika država, ki se ji reč Evropska unija, ste imeli zraven tudi nekaj pokazateljev iz drugih držav. Pa si na primer lahko pogledate primer Švedske, kjer je družinska pomočnica ali družinski pomočnik pravzaprav tako, kot bi bil uslužbenec javne agencije. In, če so nekje že izumili toplo vodo, ne vem, zakaj bi jo še mi. So pa tudi oni pravna in socialna država, tako kot mi ali pa včasih še bolje, na nekaterih straneh. V Slovenski nacionalni stranki bomo predlog zakona podprli, ker upamo, da bomo s tem pripomogli k hitrejšemu in bolj poštenemu reševanju vprašanja predvsem do invalidnih oseb.
Hvala. Gospa Barbara Žgajner Tavš bo predstavila stališče Poslanske skupine Lipa. Prosim.
Še enkrat hvala lepa za besedo! Kot predlagatelj zakona dajem pojasnilo vsem, ki so trdili, pa nočem polemizirati, da je zakon pripravljen na hitro. Ni res. 12. marca 2008 smo skupaj s Sekcijo družinskih pomočnikov opravili obisk pri ministrici za delo, družino in socialne zadeve. Takrat je bila ministrica seznanjena s ključnimi poudarki, ki so danes zajeti v vsebino novele zakona o socialnem varstvu. Od marca 2008 do julija 2008 je pravna stroka, ljudje, ki 25 let delajo na področju socialnega varstva, pripravljala zakon. Zakon, ki je usklajen, tudi s socialno stroko, ki je usklajen tudi z uporabniki te socialno-varstvene storitve oziroma izvajalci, se opravičujem, družinskimi pomočniki, konkretno s predsednico Sekcije družinskih pomočnikov pri Socialni zbornici Republike Slovenije. Eden izmed koalicijskih poslancev največje koalicijske stranke je dejal, da bi občine zaradi prejšnje ureditve, ko so bile v popolnosti financer storitve družinskih pomočnikov, skoraj da doživele bankrot, ker je bil naval na ta inštitut prevelik. In je potem ta ista vlada ubrala najlažjo in najhitrejšo pot, da je rešila občine tako imenovanega bankrota, s tem da je breme preložila na družinske pomočnike in invalidne osebe. Pa ni pomembno, če so ti ljudje na robu bankrota, pa ni pomembno, če se ti ljudje iz dneva v dan srečujejo z večjo socialno stisko. Kar nekajkrat smo slišali, da je nesprejemljiva rešitev, ki družinske pomočnike uvršča oziroma jim daje pravice, ki izhajajo iz delovnopravne zakonodaje, ker bi imeli pravico do dopusta. Ta rešitev je nesprejemljiva tako za gospo državno sekretarko, kot tudi za nekatere koalicijske poslance. Ali veste, kaj pomeni pravica do dopusta? Pravica do počitka. 24 ur na dan, z nočnimi dežurstvi, 24 ur na dan, 365 dni v letu. Pa mi recite, če si človek ne zasluži enega prostega dneva počitka. Ljudje, da delajo kot družinski pomočniki, morajo zapustiti trg dela, ne smejo biti zaposleni in opravljati drugega dela, ali se morajo, če so prijavljeni kot brezposelni, izpisati iz aktivne evidence oziroma evidence brezposelnih osebe. Se pravi, so ljudje brez zaposlitve. In edino zaposlitev opravljajo pomoč na domu, pomoč institucionalnega varstva, karkoli že, opravljajo institut družinskega pomočnika. To je njihova edina zaposlitev, edino delo, za katerega ne dobijo niti dostojnega plačila. Dobijo neke vrste nadomestilo, ki znaša, realno gledano, zaradi usklajevanja transferov manj, kot znaša minimalna plača. In šli smo celo tako daleč, ko smo razbremenili občine, ker so bile na robu bankrota, da morajo za svoje delo plačevati družinski pomočniki sami sebi, sami sebi financirajo, da lahko opravljajo delo, ki ga je uzakonila država, Vlada Republike Slovenije in sprejel ta parlament. Invalidi morajo razliko od minimalne neto plače do bruto plače plačevati iz tistega, kar dobijo kot invalidne osebe, da si lahko kupijo, ne vem, rekla bom plenice, da si lahko kupijo ostale pripomočke, ki jih rabijo kot invalidne osebe. Otroci morajo financirati plačo svojim staršem, če ti opravljajo status družinskega pomočnika. Če invalidi nimajo dovolj finančnih sredstev, so dolžni plačo plačevati zavezanci, ostali družinski člani. In če družinski pomočnik nima ostalih zavezancev oziroma družinskih članov, potem morajo celo nepremičnino zapustiti in prepisati na občino. Spoštovane kolegice in kolegi, država je dala možnost ljudem, da opravljajo delo, neke vrste zaposlitev. Kakšno zaposlitev, nihče ne ve, ker ni pravnoformalno določen status družinskih pomočnikov. Enkrat se upošteva kot institucionalno varstvo, drugič se upošteva kot pomoč družini na domu. Odvisno, kaj je bolje za državo, v katerem pogledu oziroma segmentu država več privarčuje. Kolega iz SLS je dejal, da so finančne posledice, ki so predvidene s spremembo zakona, prevelike za državni proračun. Približno 6 milijonov evrov so izračunali ekonomisti. 6 milijonov evrov, če bi se število družinskih pomočnikov zopet povečalo na 1 500, kolikor jih je bilo pred začetkom vladne spremembe. Pa so potem množično vračali status, tako da jih je danes v naši državi okoli 600, ker preprosto finančno niso zmogli tega bremena. Če bi imeli zopet 1 500 družinskih pomočnikov, bi bile finančne posledice za državo 6 milijonov evrov. Samo toliko in nič več. Ampak veste, spoštovane kolegice in kolegi, danes berem v časopisu naslov Propadli referendum bo stal še milijon in pol evrov več. Ampak to so številke, to so podatki, ki pa niso zaskrbljujoči za vladno koalicijo. Ko mečemo denar skozi okno, nikogar nič ne briga, ko pa govorimo o ljudeh, o njihovem socialno-ekonomskem položaju, pa je problem 6 milijonov evrov. Jaz se sprašujem, kaj je resnično narobe s to državo, spoštovane kolegice in kolegi. Dovolite, ker želim, ker vidim, da nekateri ne razumete, kaj pomeni biti družinski pomočnik, kaj pomeni skrb za težko prizadeto invalidno osebo. Pred časom me je v pisarni obiskala mati 26-letnega invalida, fanta s cerebralno paralizo, ki ga mora tuširati, previjati, hraniti 24 ur na dan, dvigovati. Mati. Fant ima 50, 60 kg. Gospod Silvo, ki je danes tudi z nami, skrbi za svojo invalidno ženo. Verjamem, da tudi njegovo delo ni bistveno drugačno. Gospa Maja skrbi za svojega duševno prizadetega sina, 24-ur na dan, 365 dni v letu. Pred dnevi oziroma letos si je, hvala bogu, privoščila celo nekajdnevni dopust, neplačan dopust, ampak ni pustila otroka invalida samega doma, ni bil zato na slabšem. Zanj je poskrbela, dala ga je v varstvo, zavodsko varstvo, ker nam to, hvala bogu, še omogoča država. Deklica matere, ki je danes tudi z nami, ima Rettov sindrom, zelo redko, vendar težko duševno in telesno motnjo. Kot posledica bolezni se pri deklicah pojavljajo zdravstveni in drugi problemi, kot so stereotipni gibi rok, zaradi katerih potrebujejo stalno pomoč pri osebni negi, hranjenju, oblačenju in igri, epileptični napadi, osteoporoza in skolioza, nezmožnost verbalne komunikacije, deklice so večinoma nepokretne in nepomične, pogosti so respiratorni efekti, težave pri hranjenju, žvečenju in požiranju. Pa mi recite, pošteno in odkrito, če si človek, ki 24-ur opravlja to delo, ne zasluži enega dneva dopusta oziroma počitka. Ta deklica je, pa me je resnično ganilo, tihi angel, ne govori, samo pokaže lahko, ali je zadovoljna s tem, ker lahko mati skrbi za njo 24-ur na dan, ali bi morda bilo bolje, če bi jo dali v zavodsko varstvo. Evropa spodbuja alternativne oblike socialnovarstvenih storitev, skrbi, pomoči osebam, ki ne morejo same skrbeti zase in rabijo 24-urno nego in pomoč. Jaz pa, ko poslušam razprave nekaterih mojih poslanskih kolegov, se, verjemite, da upravičeno bojim ali pa sem zaskrbljena, da želimo zopet favorizirati institucionalno varstvo totalnih institucij, od katerih smo naredili odmik, pa ne, da so slabe, ampak imamo možnost bolj humanega pristopa. In to možnost daje v osnovi institut družinskega pomočnika. Ampak so bile narejene spremembe, ker smo morali v letu 2007 varčevati v proračunu, kljub temu da smo se pred nekaj meseci bahali, da imamo sufitic, proračunski suficit. Privarčevali smo. Družinski pomočniki dobijo 400 evrov nadomestila, ob dejstvu, da morajo njihovo delo financirati tudi invalidi oziroma svojci. Če smo ponudili to možnost, neke vrste, zaposlitve, potem je prav in pošteno, da damo tudi ostale pravice, ki izhajajo iz delovno-pravne zakonodaje. Nihče ne bo obogatel na ta račun, nihče ne bo obogatel. Še vedno govorimo o minimalnih zneskih, minimalnih plačah oziroma nadomestilih. Če dovolite, spoštovane kolegice in kolegi, samo še en podatek, pa verjamem ali pa upam, da se boste zamislili tudi nad tem podatkom. Evropska unija je ob nedavni veliki razpravi, na katero je ponosna tudi ministrica za delo, družino in socialne zadeve gospa Marjeta Cotman, pa mi je žal, da je danes vnovič ni z nami, to je bilo takrat, ko so razpravljali v Sloveniji v času predsedovanja o invalidski problematiki. Evropska unija je jasno povedala, da so ljudje, ki opravljajo socialnovarstvene storitve oziroma tako imenovano dolgotrajno oskrbo in nego, najbolj obremenjena skupina ljudi, psihično in fizično. Pri nas pa je danes problem, ali bomo tem ljudem omogočili dopust, počitek, ali je prav in mora biti tako, da morajo delati brez enega dneva počitka. Rekla bom, v prenesenem pomenu, ampak veste, tudi mašina, če je preobremenjena, enkrat "crkne" in jo je treba popraviti. Mi danes govorimo o ljudeh. O ljudeh, ki delajo plemenito delo. Niso sami krivi in Bog ne daj, Bog ne daj, da bi jih družba zavrgla in potisnila na stranski tir. Jaz se bojim, da če boste zavrgli predlog novele, ki je dobronameren, da boste pristali, pa bom rekla, na vladno teorijo ubijanja sociale in ljudi nežno in na obroke.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Klical bom samo tiste poslanke in poslance, ki ste prisotni in se niste odjavili, torej po seznamu. Besedo ima gospod Žnidaršič.
Lepa hvala. V okviru te razprave o družinskem pomočniku je bilo postavljeno tudi vprašanje, kaj je narobe z našo državo, da ne razume, da je potrebno vprašanje in status družinskega pomočnika celovito rešiti, kar ponuja in omogoča predlog tega zakona. Narobe je to, da smo nehali graditi postelje v institucionalnem varstvu in je zato treba zunaj le-tega poskrbeti na druge načine, se pravi s pomočjo na domu, z asistenco družinskega pomočnika in podobnim. Sedaj pa Vlada nasprotuje temu zakonu in ne želi izboljšati, sicer verjetne pomanjkljivosti, zato da bi se ena stvar do konca uredila. Mi mislimo, da je tudi vprašanje porabe davkoplačevalskega denarja tisto, ki zadeva to koalicijo in glede na to, da je gospa Tavševa, bi rekel, napadla koalicijo kot celoto, je treba poudariti, da mi nismo tisti del te koalicije, ki zavira ureditev tega vprašanja družinskega pomočnika, še manj pa tisti, ki bi bili proti temu, da se ohrani socialna država, varstvo starejših, varstvo tistih, ki potrebujejo 24-urno pomoč drugih, to so predvsem težko prizadeti invalidi in drugi bolniki, ki potrebujejo zdravstveno in socialno nego. Mi zato menimo, da je ta zakon vendarle tisti, ki bi lahko popravil to zadevo. Celovitih rešitev ni od nikoder. Zakon o dolgotrajni negi se pripravlja preveč dolgo časa, negovalnih bolnišnic nismo še odprli v zadostnem obsegu in bojim se, da bo stiska vseh tistih, ki potrebujejo pomoč in varstvo drugih oseb, ker sami tega več ne zmorejo, vedno večja. Zaradi tega naša poslanska skupina in sam osebno mislim, da je treba ta zakon v nadaljnjih postopkih z ustreznimi popravki izboljšati do tiste mere, ki bi družinskim pomočnikom omogočala, da bi imeli enake pravice, kot jih imajo ostali zaposleni. Pri tem je treba povedati, da je strošek za družinskega pomočnika nižji od tistega, ki ga danes morajo plačevati oni v domovih za starejše, ali pa stroška, ki je v denimo negovalni bolnišnici v Sežani. Zaradi tega je nerazumljivo, da Vlada ne podpira ureditve tega statusa na tak način in išče izgovore in težave pri tem, namesto da bi iskala poti in rešitve, ki bi pripeljale do boljših razmer, boljših rezultatov in koristi za prizadete, koristi za svojce, koristi za tiste družinske pomočnike, ki danes ob skromnem nadomestilu nimajo nobenih drugih pravic zaposlenih in mislim, da je take poskuse treba podpirati. Sam nikoli ne bom razumel, kje so razlogi in kje so opravičila in vest vseh tistih, ki temu nasprotujejo samo zaradi tega, ker imajo večino in to lahko naredijo. Večina, ki se uporablja v takih primerih, je zame cinična, je škodljiva in ne opravičuje položaja, v katerega so jih spravili volivci. Volivci niso te večine naredili zato, da bo tako ravnala, pač pa, da bo ravnala v korist tistih, ki si sami pomagati ne morejo, tudi na tak način, da bo urejala ta najtežja vprašanja onih, ki sami ne morejo, nimajo priložnosti, niso sposobni ustvariti kritične mase tistih, ki bi lahko prisilili državo ali na volitvah sami odločili o tem, kdo bo za njih poskrbel v naslednjih letih. In zaradi tega zasluži ta zakon podporo in jo bo z naše strani tudi dobil. Hvala.
Hvala. Gospa Žgajner Tavš, itak ste tudi na vrsti. Izvolite.
Hvala lepa. Dovolite, da uporabim čas kot predlagatelj. Se opravičujem kolegi Žnidaršiču, če je bilo narobe razumljeno. Moram pojasniti, da so tudi poslanci Poslanske skupine DeSUS sopodpisniki predloga za sklic izredne seje, na kateri se bosta obravnavala dva predloga zakona: zakon o socialnem varstvu in zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Je pa eno dejstvo, ki ga nedvomno ni mogoče prezreti. In to dejstvo je, verjemite, zelo zelo zaskrbljujoče. Zaskrbljujoče je dejstvo, ki izhaja iz odgovora na poslansko vprašanje, ki sem ga zastavila ministrici za delo, družino in socialne zadeve 27.12.2007. Odgovor nanj pa sem dobila 15.2.2008. Gre seveda za institut družinskega pomočnika. In verjeli ali ne, pod ta odgovor je podpisana ministrica za delo gospa Marjetka Cotman. Pravi pa in ponosna je na to, da je institut družinskega pomočnika z vladno spremembo v letu 2006 ponovno uvedel plačljivost storitev tudi na tem področju, kar je eno od temeljnih načel Zakona o socialnem varstvu. Če smo danes že poslušali Ustavo Republike Slovenije, 2. člen Ustave Republike Slovenije in vsebino tega 2. člena, ki govori, da je Slovenija socialna država, potem s tako logiko izbijamo in izničujemo pomen ustave iz 2. člena Ustave. Vlada je zapisala, da je osnovni namen socialnega varstva, Zakona o socialnem varstvu, plačljivost socialno-varstvenih storitev, spoštovane kolegice in kolegi. Spoštovani predstavniki ministrstva, Vlade! Mi imamo v naši državi iz meseca v mesec več ljudi, ki se soočajo z revščino, socialnimi stiskami. Sistem socialne varnosti ne omogoča več ustrezne zaščite. Jaz bom rekla, da se je bolj spremenil v socialno nevarnost, ob visoki inflaciji. Tudi pokojnine so tisti pomemben segment pri zagotavljanju socialne varnosti. Ampak tudi na področju pokojnin, pokojninskega sistema ne moremo več govoriti o ustrezni socialne zaščiti oziroma varnosti, ker je porušeno človekovo dostojanstvo in s tem so kršene človekove pravice. Revščina je kršitev človekovih pravic. Vlada Republike Slovenije pa črno na belem zapiše in se pobaha s tem, da je glavni namen zakona o socialnem varstvu plačljivost socialnovarstvenih storitev. To pomeni, da tisti, ki bo imel v naši državi denar, si bo lahko plačal in privoščil socialnovarstvene storitve, socialno oskrbo, pomoč na domu, domsko oskrbo. Tisti, ki denarja pač nima, in teh ljudi je vse več, do teh storitev ne bo upravičen. Jaz vas prosim, še enkrat prosim, imate možnost, da spremenite odločitev, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Dopustite možnost, dopustite možnost komunikacije, da se zakon, če menite, v nadaljnjih postopkih dopolni z vladnimi amandmaji. Jaz sem pred časom govorila z gospodom Dominkušem, direktorjem Direktorata za socialne zadeve, ki je danes tudi z nami. Upam, da ne bo jezen, če bom odkrito povedala, da mi je v telefonskem pogovoru zagotovil, da je zakon dobra strokovna podlaga, ampak da je vse odvisno od politične volje. Jaz sem ga poprosila, ker mi ni pomembno, da sem pod zakon podpisana sama, če opravi razgovor z ministrico, ker jaz preprosto do nje ne morem priti. Da zakon vložimo skupaj, da zakon pripravi, popravi ministrstvo. Kljub njegovi obljubi telefonskega klica do danes ni bilo. Podobna obljuba je bila dana tudi Sekciji družinskih pomočnikov pri Socialni zbornici. Pa tudi ta obljuba je bila požrta. In če se danes sklicujemo vsi skupaj na zakon o dolgotrajni oskrbi, ja, jaz verjamem, da je to dobra, celostna rešitev, sistemska rešitev. Zakon o dolgotrajni oskrbi, roko na srce, je imel predvidene previsoke finančne posledice, zato ga vlada ni bila sposobna pripraviti in vložiti v parlamentarno proceduro. In rok za dokončanje in vložitev tega zakona se odmika v leto 2012. Takrat bo za marsikoga prepozno. Danes sem govorila s še eno družinskih pomočnic, ki je rekla: "Preprosto ne zmorem več tega bremena. Če ta zakon ne bo sprejet, bom prisiljena vrniti status." Od 1500 družinskih pomočnikov, kolikor jih je bilo v letu 2006, jih je v enem letu po uveljavitvi vladnega predloga zakona status vrnilo 643 oseb. Danes opravlja institut družinskega pomočnika okrog 500, 600 oseb. To pomeni, da z zakonom ni vse v najlepšem redu. Po drugi strani ste na klopi dobili tudi pravno mnenje odvetniške družbe Čeferin, ki govori, kaj bi bilo potrebno storiti, kaj bi bila sprejemljiva rešitev in da so celo nekatere vladne rešitve, tiste, ki so danes v veljavi, v nasprotju z ustavnimi določili, celo v nasprotju z ostalimi določili istega zakona predlagane rešitve, rešitve, ki so v veljavi, so izključujoče med seboj. Istočasno ste dobili na klopi vsebino peticije za ureditev instituta družinskega pomočnika, ki so jo začeli zbirati v okviru Sekcije družinskih pomočnikov na Socialni zbornici. To peticijo je podpisalo 7000 državljank in državljanov. Ali boste šli tudi preko ljudi, preko civilne družbe, preko državljank in državljanov, tistih, ki so dali svoj glas in podporo zahtevam po spremembah na področju družinskega pomočnika? 7000 podpisnikov peticije, s katero prosijo družinski pomočniki, da se status uredi skladno z ostalo slovensko zakonodajo. Nočejo imeti več pravic, nočejo imeti nadstandarda, nočejo obogateti, hočejo samo izenačitev pravic, kar je tudi ustavno določilo. Upam, da mi ne boste zamerili, ampak prej sem nehote ali pa hote, kakorkoli se vzame, poslušala pogovor med dvema poslancema z moje leve strani, ko pravi voljeni človek, poslanec koalicijske stranke, župan v eni izmed občin v Republiki Sloveniji, da je oseba z imenom in priimkom, ki je družinski pomočnik, lenuh. Težko bi rekla, da so ljudje, ki opravljajo tako plemenito delo, kot je 24-urna skrb in pomoč nepokretnim invalidnim osebam, težko bi rekla, da je tak človek lenuh. Če bomo s takšno predpostavko štartali, razmišljali in podpirali slabe zakonske rešitve in onemogočali dobrim zakonskim predlogom, da pridejo v obravnavo in morda tudi zaživijo v praksi, potem, bog ne daj, da se mandat te Vlade še enkrat ponovi.
Hvala. Gospa Tomc se je javila k besedi. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Izkoriščam to priložnost, spoštovani gostje na balkonu, da vas pozdravim tudi v imenu Vlade in v svojem osebnem imenu! Nekaterih izmed vas se tudi spomnim, saj ste bili pri meni na sestanku, kjer smo se pogovarjali, kako in na kakšen način bi najbolje rešili vaše težave. Zato oporekam temu, da je Vlada do vaših težav in problemov, s katerim se soočate, indiferentna. Jaz osebno še enkrat vam priznavam in izrekam veliko spoštovanje do vašega dela in upam, da ga boste z enakim pogumom opravljali tudi naprej. Ampak predlagane spremembe, ki so danes tukaj pred vami, pred nami, ne rešujejo tega problema, o katerem vi govorite. Predvsem se nanašajo na vprašanje financiranja, prenosa financiranja s strani občin na državo in ob tem je bila večkrat omenjena nesorazmerna porazdelitev bremena na posamezne občine in zaradi tega, kot predlagatelji tudi pravijo, pravzaprav nesorazmerno dodeljena pomoč tem osebam, kar seveda ni res in bom v nadaljevanju to utemeljila. Pa vendar dovolite, da vam povem tudi to, da je Vlada zelo odgovorno pristopila k analizi stanja na tem področju tudi na podlagi sklepov matičnega odbora Državnega zbora. Naročila je analizo, ki je bila tudi izdelana, in sicer pri Institutu za socialno varstvo. Ta analiza, ki je bila izdelana, je ugotovila, da je družinski pomočnik institut, ki je po mnenju izvajalcev in uporabnikov tega instituta pozitivna rešitev, ki prispeva k bolj kakovostnim rešitvam skrbi za invalidne osebe, ki potrebujejo pomoč in oskrbo na domu. Hkrati je tudi institut, ki daje invalidom večjo avtonomijo, ki preprečuje socialno izključenost in dviguje kakovost njihovega življenja. Način reševanja potreb uporabnikov storitve družinskega pomočnika pa je kombinacija načinov, ki jih uporabljajo v večini evropskih držav. Seveda ne trdimo, da tega instituta in tega področja ne bi bilo mogoče še izboljšati. In izboljšan bo z zakonom o dolgotrajni oskrbi, ki je bil tukaj že večkrat omenjen in ki ga je Vlada pripravila, potreben pa je še nekaterih strokovnih uskladitev. Leto 2012, ki je pri tem omenjeno, je zelo daleč, ampak ni nujno, da bo zakon stopil v veljavo takrat, lahko da bo prej. Ta predlog, ki ga pa imamo danes pred seboj, pa obljublja rešitev takoj, vendar če pogledamo, kdaj stopi v veljavo, potem lahko opazite, da je to leta 2010. Torej ne takoj. Glede številk oziroma števila družinskih pomočnikov, bi želela s strani Vlade podati bolj natančno številko, ki datira iz 27. 5. 2008. Na ta dan je bilo 842 družinskih pomočnikov, hkrati pa je še več kot 100 interesentov oziroma vlog, ki so v reševanju in v zadnjem času se število družinskih pomočnikov po padcu, ki je bil v letu 2006, spet povečuje. Glede finančnih učinkov je Vlada ocenila oziroma smo izračunali na ministrstvu, da bi to pomenilo za državo ne šest milijonov evrov, kot navaja predlagatelj, ampak ob isti predpostavki, da je 1500 družinskih pomočnikov, to pomeni 7 milijonov 700. Hkrati pa glede financiranja in obremenitve občin še tole. Če delež za financiranje družinskega pomočnika v občini preseže primerno porabo, ki je določena v zakonu o financiranju občin, potem to razliko pokrije država. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Žgajner Tavš, izvolite.
Hvala lepa. Gospa Tomčeva, z vsem spoštovanjem, ampak ali vam ni nerodno spotikati se ob milijon 700 evrov državnega denarja. To je toliko, kolikor boste vrgli dodatnih finančnih sredstev čez okno zaradi propadlega referenduma o pokrajinah. In ni res, da se število družinskih pomočnikov povečuje. Dovolite, da vam preberem ugotovitev revizijskega poročila Računskega sodišča, kjer pravijo, "...pri pridobivanju podatkov o številu vlog posameznikov ter številu družinskih pomočnikov smo ugotovili, da ministrstvo nima sprotnega vpogleda v stanje na tem področju." Nimate ažurnih podatkov. To je ugotovitev Računskega sodišča. In ugotovitev iz revizijskega poročila Računskega sodišča pravi tudi, "...na podlagi podatkov iz analize o delovanju instituta družinskega pomočnika lahko ocenimo, da ima institut družinskega pomočnika pomembno vlogo pri ohranjanju kakovostne starosti invalidnih oseb, saj gre pri pravici do izbire družinskega pomočnika predvsem za starejšo populacijo invalidnih oseb." Temu nihče ne oporeka. Danes temu ni nihče oporekal. To je pozitivna rešitev. Ampak dalje pravijo, "...ob tem pa je zaskrbljujoče, da je sprememba zakona z vidika stroškov, ki jih za izvajanje instituta družinskega pomočnika namenijo občine, tem", se pravi občinam, "bistveno olajšala financiranje storitev, a hkrati storitev naredila finančno težje dostopno samim uporabnikom, za katere je bila storitev do leta 2007 brezplačna." Storitev je bila brezplačna. Vi uvajate na področje socialnega varstva plačljivost storitev, in to je slabo, ker s tem omejujete pravico do izbire.
Hvala. Besedo ima gospa Uhan.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni! Institut družinskega varstva je gotovo eden izmed zelo dobrih rešitev za vse tiste osebe, ki potrebujejo njegovo pomoč in ki želijo ostati v domačem okolju. Kot tudi za vse tiste domače, ki so nekdaj brezplačno iz ene same odgovornosti do staršev, zakoncev, otrok, varovali, negovali, ali pa jih še danes, v domačem okolju in imajo odgovornost do njih, naj bo to solidarnost, ali pa odgovornost ali pa preprosto občutek vesti do njih. Zato vsem tistim institut družinskega pomočnika nekaj pomeni, tudi ta zakonodajna uredit, saj imajo urejeno pokojninsko in invalidsko zavarovanje, zdravstveno zavarovanje, zavarovanje za primer brezposelnosti, zavarovanje za starševsko varstvo, to se pravi koriščenje porodniške in podobnih stvari, dodatno zavarovanje je podobno, kot ga imajo ostali zaposleni, čas opravljanja nalog družinskega pomočnika pa jim gre v pokojninsko dobo oziroma v delovno dobo. Prispevek zavarovanca plačuje družinski pomočnik iz naslova prispevka za nego in pomoč, prispevek delodajalca pa občinam. Zakon pa ni idealen in bi si želeli še več tudi mi v Novi Sloveniji. Ne omogoča regresa za družinske pomočnike, dopusta, počitka, vendar pa, kot je bilo že večkrat rečeno, te osebe tudi ne morejo ostati brez družinskega pomočnika, če gre le-ta na dopust. Verjamem, da bi bila še najlažja ureditev plačni dopust ali pa regres. Verjetno bo ta zakon v prihodnosti še na tapeti in ga bo potrebno sistemsko urediti. Verjetno pa bo potrebno, ne tako kar na splošno reševati, ampak reševati od primera do primera. Na tej seji sem dobila klic, ki me je ena gospa opozorila, da je potrebno reševati sistemsko, od primera do primera, da nekateri starši imajo otroke v zavodu, v šoli in niso tako rekoč 24 ur na razpolago, kot se govori danes cel dan. Tudi različna stopnja invalidnosti, obolelosti je in tako naprej. Rada pa bi opozorila še na eno stvar, zakonsko anomalijo ali pa nedopustnost, da imajo nekateri invalidi ali bolniki za enako bolezen, za enako invalidno stanje 10-krat večji prispevek, kot drugi za enako bolezen, iz enega naslova, ki so ga dobili pred mnogimi leti. In to ni pravično, to ni socialno. Če bi se to uredilo, bi tudi družinski pomočniki lahko dobili verjetno večje prispevke oziroma tiste minimalne plače, kot jih sicer dobivajo, pa bi bili lahko oboji preskrbljeni - tako tisti, ki nego potrebujejo, kot tisti ki jo izvajajo. Tako da mislim, da bo to področje v prihodnjem mandatu potrebno urediti.
Hvala. Gospa Potrata, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Sama vidim vpeljavo družinskega pomočnika v letu 2004 z zakonom kot eno od možnosti za individualno obravnavo tistih oseb, ki potrebujejo pomoč druge osebe, zato da lahko živijo kar se da znosno v okoliščinah, v kakršnih so se znašli zaradi različnih oblik in teže invalidnosti. Seveda je mogoče v vsaki zakonski rešitvi, zlasti če že nekaj časa traja, iskati tudi slabosti in se truditi odpraviti tisto, kar družinske pomočnike v tem primeru navdaja s prepričanjem, da so diskriminatorno obravnavani. Prav ta zavest o tem, da so diskriminatorno obravnavani je povezana tudi s tem, da so se s peticijo, ki so jo sicer kot splošno peticijo podpisovali posamezniki na različnih mestih obrnili tudi na Komisijo za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti v Državnem zboru. In v okviru tega smo v komisiji tudi opravili ustaljen postopek obravnave peticije in v okviru s svojimi pristojnostmi skušali urediti tisto, kar običajno tudi ob drugih peticijah uredimo. Smo se pa sestali tudi s predsednico oziroma s pobudnico te peticije, gospo Lombardo, ki je tudi kot izkušena oseba, ki sama iz svoje osebne izkušnje lahko pove, kje so čeri veljavnega zakona, pomagala v vseh tistih postopkih, da bi se približali rešitvam, ki bi vendarle nakazovale boljše in večje zadovoljstvo in dvig kakovosti. Za kakovost življenja gre. Tako na eni strani kakovost življenja invalidnih oseb, ki pomoč dobivajo, in tistih, ki pomoč nudijo. In sama vidim težavo pri družinskih pomočnikih ravno v tem, da je marsikdaj kot samoumevno sprejeto, da morajo biti na voljo 24 ur. Ampak smo vsi skupaj samo ljudje in vsak človek potrebuje tudi počitek, posebej če naj nudi drugemu pomoč. Zato težko sprejmem prejšnjo razpravo, da družinski pomočniki ne dajejo pomoči invalidnim osebam 24 ur, tako kot je bilo prej rečeno, ker so navsezadnje invalidne osebe lahko vmes tudi v šoli ali kod drugod, ampak je to osebo treba verjetno kam tudi pripeljati, jo tudi odpeljati, tudi za kaj drugega poskrbeti. Kot rečeno, stvari tudi ni mogoče tako poenostavljeno reševati, da kar povprek rečemo, da nekateri dobivajo v tej državi 10-krat večjo pomoč od drugih. Jaz bi rada videla koliko je takih oseb, ki dobivajo 10-krat večjo pomoč. Tudi verjetno ni mogoče na račun sredine prejšnjega stoletja vse težave v tej državi reševati na način negativne primerjave, take, ki polarizira. Mislim, da je tistih toliko malo še, da ni mogoče reševati pokrivanja stroškov za sedanje. Zelo lahko je nekomu zelo veliko odvzeti, pa drugi, večji skupini to ne bo pomenilo velikega izboljšanja. Zato se mi zdi, da je treba zadeve vendarle pošteno obravnavati in tudi s kakšnim podatkom priti na plan, ko imamo take rešitve v mislih, ko imamo verjetno čisto konkretnega človeka pred seboj, je treba premisliti, kaj bi pa to v sistemskih rešitvah pomenilo. Pri družinskem pomočniku, kot alternativni ali drugačni obliki reševanja potrebe po pomoči druge osebe, vidim sama veliko paleto problemov, ker če smo neko pravico dali, , ali je ta pravica tudi tako uravnana, da tistemu, ki pomoč dobiva, tako kot tistemu, ki pomoč daje, ni povzročena slabša obravnava. Družinski pomočnik je bil vpeljan kot pomoč tistemu, ki se je umaknil s trga dela in s tem zmanjšal število tistih, ki so bili med iskalci zaposlitve, najpogosteje tudi kot težko zaposljive osebe. Z leti se verjetno težja zaposljivost ni zmanjšala, ampak verjetno prej povečala. Zato bi bilo treba iskati načine, ki bi neko socialno varnost tudi družinskim pomočnikom zagotavljali. In tu se mi zdi, da so pričakovanja skupine družinskih pomočnikov upravičena. In tisto, kar bi sama rada v okviru tega dodala in s tem tudi končala, je to, da ne pristanem na to, da je mogoče predlogu zakona nasprotovati, zato ker je to poslanski zakon, nasprotovati, zato ker je nastal v kratkem času, ker sama, kolikor spremljam problem, ne morem pristati na to, da se s problemom soočamo kratek čas, ampak bi seveda pričakovala, da bi pogovori, ki so tekli med različnimi interesnimi skupinami, vendarle nastajali tudi s kakšnimi konkretnimi rešitvami. In sedaj je neka konkretna rešitev pred nami. Jaz ne trdim, da je brez pomanjkljivosti, trdim pa, da je trenutno edina, ki jo imamo v Državnem zboru. In zato jo nameravam podpreti. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Drobnič.
Hvala lepa za besedo. Ko pogledamo naše socialno varstvo, lahko ugotovimo, ko primerjamo tudi z drugimi državami, da je kar dostojno urejeno. Je pa res, da zaradi prehoda iz socialističnega v tržni sistem, ker ni prišlo do popolne spremembe, da so še nekatere osebe, ki niso primerno pokrite v tej državi. In lahko upravičeno rečemo, da nimajo poštene in pravične socialne varnosti. Zdaj se bom točno na to obrnil, družinski pomočnik in invalid. Invalid ima pravico do takšne oskrbe in družinski pomočnik do spleta nekaterih ugodnosti. Ne vem, če so to pravice nekih ugodnosti, s katerimi se on odloča za to, da bo skrbel za svojega družinskega člana. In na drugi strani imamo tudi nekatere druge osebe, stare in starejše, bom kar rekel stare, ki so ravno tako na bolniških posteljah, ki potrebujejo ravno tako nego, hranjenje, da se jih obrne, da se jim lajša bolečine, ker nič ne morejo, nič ne vidijo, nikamor se ne morejo premakniti. Ampak te osebe, spoštovane kolegice in kolegi, nimajo pravice do družinskega pomočnika. Ali je to tudi ustavno sporno, ali je to morda celo bolj ustavno sporno, ali ne bi bilo potrebno potem bolj pritisniti na Vlado, da v imenu enakosti in pravičnosti, da se enake obravnava enako, sprejmemo takšen zakon, preden dodajamo ta aranžma k družinskim pomočnikom? Jaz se strinjam s kolegico, da bi bilo treba boljše narediti. In kdo pa ne bi tem privoščil, zakaj pa ne bi, saj bi se lahko odločili tudi za pavšal 2000 evrov mesečno, pa si potem sami uredijo vse te stvari. Jaz sem prepričan, da vsi poslanci, ni niti enega, ki bi takšnemu nasprotoval. Na drugi strani pa se vprašajmo, kaj smo postorili za vse ostale. In pa nenazadnje, spoštovane kolegice in kolegi, to je tudi breme tistih, ki hodijo vsak dan v službo, ki zaslužijo 400 ali 500 ali 700 evrov in plačujejo vse, končno tudi nas, in vse te pomočnike, da skrbijo, hkrati pa morajo sami skrbeti za ostarelega starša, ki je nepokreten, ki potrebuje ravno takšno oskrbo. Oni plačujejo za pomočnike, teh pomočnikov pa nimajo. In tako je to, ko se sprašujemo o pravičnosti. Glede zakona, kaj je bilo v tem mandatu narejeno. Poraba dodatka za pomoč in postrežbo se je sprožila s spremembo tega zakona in zagotovitev finančnih sredstev občinam, da lahko to vzdržujejo. To je ta ključna sprememba. In na koncu. Saj slovenska družba gre v tej smeri individualne pomoči. Če hočete, da boste nepokretnemu zagotovili pravo pomoč po principih, tako kot veljajo delovna razmerja, potem potrebujete štiri osebe. Eno oseba pa bruto približno stane po teh minimalnih standardih približno 1 500 evrov. Se bomo vprašali in jaz tudi želim in pričakujem, da Vlada pride ali pa kdorkoli drug z izračuni, ali to lahko vsem zagotovimo, vsem starim nepokretnim, da lahko ostanejo doma, da jim štiri pomočnike damo, da je ta standard narejen tako, kot je treba. Bomo dali na mizo. In potem imamo tudi otroke, za katere je tudi možno zagotavljanje delovnega razmerja, mnogo upokojencev. Pretehtati bo treba, ali ta družba lahko zdrži to, da ima v vsaki družini, ki šteje povprečno tri ali štiri člane, nekoga zaposlenega, za katerega plačuje država. Vsaka družina, ko bomo šli na ta način. In zakaj Švedska in Danska tega ne uveljavljata dosledno. Pa ne zato, ker bi bili nepravični, pa ne zato, ker bi tega ne smatrali za dobro [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Ampak očitno njim tudi zmanjkuje denarja. Se pa strinjam s temi nekaterimi rešitvami, vendar brez poslabšanja, kaj se zgodi z družinskimi pomočniki po smrti. Te stvari bi potem bilo potrebno amandimirati, tudi zakon, ki ga je vložila gospa Tavševa. Jaz njenim predlogom ne nasprotujem. Tem, ki poslabšujejo, pa nasprotujem, ker niso zadosti domišljene, zato je treba sprejeti amandmaje. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Žgajner, ste se javila? Izvolite.
Hvala lepa. Saj zakon je v prvi obravnavi, tako da vsakomur, ki želi konstruktivno sodelovati pri predlagani rešitvi, hvala bogu, bom rekla, ima odprte možnosti, da vloži in predlaga amandma, če bo zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Ena pomembna razlika je v tisti politiki ali pa pojmovanju družbe, v politiki bom rekla, ki je socialno naravnava, tako imenovana "well fer" politika ali družba. In tisti politiki, ki sledi neoliberalnemu konceptu, tako imenovane "work fer" teorije, v sistemu, ki smo ga imeli, je bil socialno naravnan, je bil pomemben človek, pomembne so bile njegove pravice. V sistemu te vlade, ki je tržno usmerjena, v tako imenovanem "work fer" sistemu ni več pomemben človek in njegove pravice, ampak je pomemben človek le v toliko in v tistem delu, če je koristen za državo. Še enkrat vas prosim - razmislite, ali je res človek tako malo vreden, pa ne govoriti o tisoč evrih, dva tisoč evrih, ki bi jih lahko prejeli posamezniki, invalidi, družinski pomočniki. Jaz sem rekla, zakon, družinski pomočniki nočejo nadstandarda, nočejo ekstra pravic, hočejo enake pravice. Oni so morali zapustiti trg dela, invalidska komisija je rekla, da lahko opravljajo to delo, ker imajo doma invalida, ki je tako težko gibalno, duševno prizadet, da rabi 24 urno pomoč, ne kdorkoli - težko prizadet invalid. Oni so zapustili trg dela, opravljajo službo, delo, zato pravim je pošteno, da imajo enake pravice, kot jih imajo ostali ljudje v okviru socialnovarstvene oskrbe, v okviru institucionalnega varstva in nenazadnje tudi v okviru pomoči na domu, ki se izvaja s strani države. Samo za izenačitev pravic gre.
Hvala. Besedo ima gospod Sajovic.
Hvala lepa, predsedujoči za besedo. Jaz moram reči, da teh zadnjih pol ure smo slišali kar nekaj takšnih konkretnih stališč, trenutkov resnice. Slišali smo gospo Tomčevo z ministrstva, slišali smo gospoda Drobniča in tudi tamle gospo Tavševo. Jaz sem prepričan, in to bom tudi sam podprl, da zakon, ki je predlagan, njegova sprememba ostane še naprej v veljavi. Če recimo samo ta tri groba ali različna stališča skušamo z amandmaji in dopolnitvami združevati, potem lahko dobimo dober zakon, zakon, ki bo preprečil na eni strani kakšno zlorabo, zakon, ki ne bo imel prevelikih finančnih posledic za proračun, in zakon, ki bo brez zlorab reševal stisko številnih v tej državi in brez dvoma tudi rešil in uredil status družinskih pomočnikov. Dejstvo je, da se kot družba srečujemo, da smo družba, ki je iz leta v leto starejša, da je v domovih prostora za starejše vse manj in čudežnih rešitev ne pod to, ne pod bodočimi vladami tudi v naslednjih mandatih kar tako čez noč ne bo. Vsi skupaj se srečujemo tudi s problemom financ, s problemom financ na osebnih, občinskih in državnih ravneh. Če rečemo tako politično všečno, potem strošek, recimo 7 milijonov, to je strošek približno treh patrij. Brez dvoma se trem patrijam na letni ravni v Sloveniji lahko odrečemo, še posebej, ker nam grozi to, da za to število patrij, kot jih očitno želimo in potrebujemo, ne bomo imeli, nimamo slovenskih vojakov, tujih pa brez dvoma ne bomo najemali. In sam sem zagotovo pristaš tega, da če namenimo kakšen evro manj za vojsko in ga preselimo v socialno sfero, da je to lahko in pa prav podpreti. Seveda se pa pojavljajo tudi druge težave, da imamo vedno tudi na področju socialnih trasferov kakšno zlorabico, ki pa ne sme metati luči na ves sistem v celoti. In za to gre. Vam povem primer. V občini, iz katere prihajam, se ukvarjamo z relativno mlado osebo, ki je v enem od ljubljanskih zavodov v nekem varstvu. To občino stane, reci in piši, vsak mesec 1500 evrov. Tako bo 12 mesecev na leto in pa recimo v bodoče zagotovo še kakšnih 30 ali 40 let. Če bi tej prizadeti osebi zaradi jemanja nedovoljenih substanc omogočili družinskega pomočnika, potem bi bil tako državni kot tudi občinski proračun razbremenjen. Tam sem slišal, nekdo od mojih županskih kolegov je mogoče navrgel kakšno neprimerno opazko, toda treba je vedeti in tukaj tudi vztrajati s kontrolo, da marsikdo, ki bo v bodoče, če bomo to pravico širili [[...]]
Hvala. Besedo ima gospod Štebe.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovana državna sekretarka, predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi! Pravzaprav je res to, kar je bilo rečemo že prej, demografska struktura, družinska struktura, življenje več generacij kljub daljši življenjski dobi ne teče več tako skupno, v povezanosti teh generacij, kot je bilo to nekdaj, kjer se je, ta pomoč v sorodstvu, v družini izvajala, v mnogoštevilčnih družinah, pri mnogo bolj obremenjenih posameznikih s preživetjem. Danes ob veliko več prostega časa, boljših zaslužkih pa živijo te družine pravzaprav kot posamezniki. Celo vnuki niso deležni več tiste domačnosti, kaj šele ostareli. Pač tudi rezultat napredka daljše življenjske dobe. Ponekod to rešijo v obsežni meri tudi s prostovoljstvom, kar pravzaprav je bilo to nekdaj doma. Družba napreduje, vse se nekako regulira in vse storitve se morajo tudi na nek način plačati ali s strani države, občine ali pa s strani posameznikov. In želja, omogočiti v tem primeru družinskih pomočnikov še njihov boljši status, več pravic, je legitimna. In to razumem in na nek način podpiram. Bi pa to morali urediti bolj premišljeno in bolj temeljito. Jaz sem prepričan, da zakon, ki je pripravljen in je potreben samo še dodelave o dolgotrajni negi, bo prinesel tudi nekaj dobrega družinskim pomočnikom. Pravzaprav napredek je bila že sprememba zakona v lanskem letu, ko so se pokazale določene slabosti. Tudi število družinskih pomočnikov je upadlo, sedaj pa se popravlja njihovo število. Vsekakor tisti, ki imajo formalni status družinskega pomočnika, imajo bistveno več vsaj te finančne satisfakcije kot mnogo mnogo družin, kjer je ta pomoč samoumevna znotraj odgovornosti teh družin do svojih družinskih članov, predvsem ostarelih. Podpiram to pomoč na domu, ker je bistveno, če govorimo o ekonomski plati, cenejša, predvsem pa je bistveno bistveno primerneje, da so ti ljudje oskrbovani skupaj s svojimi najbližjimi. In to je vsekakor bolje kot zagotovo postopna odtujitev, če gredo ljudje ali v negovalno bolnišnico - menda naj bi bila ta v Sežani - ali pa v dom starejših oseb. Tudi pričakujem, poznam tudi take primere, da bo v zakonu o dolgotrajni negi na nek način rešena in skoordinirana tudi problematika paliative, se pravi tistih ljudi, ki so sedaj v bolnišnicah in jih medicina ne zdravi več, da pridejo v svoje domače okolje, če ne drugače, pa lahko tudi v dom starostnikov. Ta način bi bil zopet, ekonomsko gledano, cenejši. Bistvena prednost take rešitve pa bi bila, da so ti ljudje v svojem okolju in v tem okolju pravzaprav na nek način lahko napredujejo v tem bolj polnem osebnem življenju. Ker pa imam tudi izkušnjo z asistenco hendikipiranih, tudi praktično izkušnjo, mislim, da je treba tukaj gledati na celoto vseh tistih ljudi, ki zaradi zdravstvenih težav, zaradi hendikepiratnosti, posledice zdravja, da se jih obravnava na nek celovit način in da se pri tem predvsem stremi k temu, da ti ljudje živijo ne samo neko polno osebno življenje v smislu osebnega zadovoljstva, nekih vrednot, ki jih zastopajo, ampak da poskušajo biti ustvarjalni in pravzaprav en dober člen naše družbe, kajti to koristi vsem. Tako sprejemam ta predlog zakona v tem času kot neko predvolilno aktivnost, ki poskuša z razpravo v Državnem zboru 8 tednov pred volitvami predvsem ustvariti vtis v javnosti, morda še nekako razburkati parlamentarno življenje in tudi javno življenje. Na nek način pa je tudi po moje nekorektno v tem času vzburjati ljudi, ki so na nek način prizadeti zaradi svojega zdravja, zaradi okoliščin, ki jih imajo v življenju. To niso samo tisti ljudje oziroma družinski pomočniki, ampak je tukaj cel spekter s področja sociale, zdravja in še česa. Jaz na nek način mislim, da so takšne pobude in te aktivnosti prava priložnost za čase takoj po volitvah. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Rezman - se odpoveduje. Gospod Kramberger - ga ni. Se odpoveduje. Gospod Sok - tudi. Potem gospod Horvat - ga tudi ni. Potekel je čas. Iz seznama prijavljenih ni več prisotnih, ki bi bili še pripravljeni razpravljati. Želi ob koncu še predlagateljica, gospa Žgajner Tavš? Izvolite.
Hvala lepa. Čisto za konec, spoštovanemu kolegu Štebetu. Ne gre za predvolilno zadevo ali prazne obljube. Gre za zakon, ki smo ga hoteli spraviti v parlamentarno proceduro leta 2006, ko so nastale vladne spremembe zakona, ki so poslabšale socialno-ekonomski položaj ne samo družinskim pomočnikom, ampak tudi invalidom in posledično celim družinam. Od leta 2006, ja [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]zakon je prišel leta 2008, lahko bi ga že sprejeli, ampak takrat na Kolegiju vladna večina ni dala temu podpore.
Hvala. Torej vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker pa čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika še kdo razpravljati? [[Ne.]] Potem zaključujem [[...]]Vidim eno roko, ampak za vsak primer bom dal prijavo. Vsi, ki še želite, se lahko prijavite. Gospod Sajovic, pet minut.
Hvala lepa, predsedujoči. Prej mi je sicer zmanjkalo časa, da bi zaključil določene misli. Očitno imamo problem, treba je iskati rešitev in rešitev je samo v tem, da zakon, takšen kot je, ostane v parlamentarni proceduri, k njemu pa poiščemo ustrezne amandmaje in dodatke, da bomo to področje, ki je še kako pomembno, dokončno uredili. Denar ne more biti izključni razlog, da se temu področju ne bi posvetili. Treba je področje tudi izboljšati na področju evidenc. Prej smo slišali gospo Tomčevo, ki nam je postregla, koliko je bilo družinskih pomočnikov v maju 2008. Danes je julij. Treba je vzpostaviti takšen sistem, da ko odpreš določeno polje na računalniku, da ta podatek imamo. Zato očitek o pomanjkljivih evidencah ali pa o težavah pri evidencah najbrž vzdrži. Tudi to, da je 400 evrov tista vsota, katero bi skupaj občine, ministrstvo in tisti, ki se s tem ukvarjajo, nemogli zagotoviti, brez dvoma ne drži. In pa velja seveda tudi pravočasno ukrepanje in pa ne besede. Star kmečki pregovor pravi, da kar lahko danes storiš, ne odlašaj na jutri. Danes pa lahko storim to, da bom pritisnil na tipko "za", da zakon ostane v proceduri, ker imamo očitno kar nekaj problemov, nekaj dilem, o katerih se je potreba še pogovoriti in najti sprejemljive, dobre, ne pa politične rešitve. Enostavno tudi ocenjujem, da v občini, iz katere prihajam, je želja po družinskem pomočniku. So problemi, so težave, teh bo s staranjem še več, in problem ne gre odlagati v neke druge čase, ampak pristopiti rešitvi. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Štebe. Gospa Žgajner se odpoveduje. Gospod Štebe, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Če je bilo mnenje, da je predlog zakona primerno strokovno pripravljen, da pa mu manjka neka celovitost in finančno pokritje, potem bo v naslednji vladi tudi na nek način obravnavan. Mislim, da to sem še hotel povedati, da ažurnost zavisi od tega, kako delujejo organi v sklopu sociale oziroma teh centrov za socialo, komisij in občin, ki dajejo soglasje. Da pa to ni predvolilna zadeva, pa dokazuje, in na to se odzivam, to so besede gospe Tavševe, da "Vlada deluje na način ubijanja sociale in ljudi nežno in po obrokih. To je bila izjava v njeni razpravi. Hvala.
Hvala. S tem zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po zaključeni 6. točki dnevnega reda oziroma predvidoma najkasneje ob 1.35. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI IN DOPOLNITVI ZAKONA O POKOJNINSKEM IN INVALIDSKEM ZAVAROVANJU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslank in poslancev, s prvopodpisano gospo Barbaro Žgajner Tavš. V zvezi s tem predloga zakona je skupina 12-ih poslank in poslancev, s prvopodpisano gospo Barbaro Žgajner Tavš, zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Besedo dajem predstavnici predlagateljev zakona gospe Barbari Žgajner Tavš za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Prosim.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Tudi ta zakon ali pa ta zakon je, rekla bom, plod in posledica vse večjih opozarjanj ne samo opozicijskih poslank in poslancev, ampak tudi Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje v letnem poročilu, tudi Zveze društev upokojencev in ljudi, ki pravijo, da s takšnimi pokojninami preprosto ne morejo več živeti in preživeti skozi mesec. Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje podpira sprejem ukrepov, s katerimi bi odpravili oziroma vsaj ublažili nesorazmerno znižanje, razmerje med povprečnimi neto pokojninami in povprečnimi neto plačami, do katerega je prišlo po uveljavitvi Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju iz leta 2005. V osnovi sicer pozitiven namen zakona je zbledel tudi zaradi davčne zakonodaje, pri čemer so se neto plače bistveno bolj zvišale kot bruto plače, še večji razkorak v njuni rasti pa je nastal v letu 2007, bruto plača se je zvišala za 5,9%, neto plača pa za 7,9%. Ker se pokojnine usklajujejo z bruto plačami, to posledično pomeni, da neto pokojnina ni sledila neto plačam, zaradi česar pokojnine, realno gledano v primerjavi s plačami, padajo. In to je razvidno tudi na displejih. Upam, da bodo tokrat ljudje imeli možnost videti številke in tudi graf. Pokojnine realno zaostajajo za plačami. Številke ste videli, številke oziroma rekla bom celo nekatere najbolj optimistične napovedi, optimistične, pravijo, da bodo do leta 2025 pokojnine znašale le še dobrih 50% povprečne plače, če ne bomo naredili zakonske in celovite spremembe. V letu 2005, po torej spremenjeni zakonodaji in metodologiji, je povprečna pokojnina znašala 62,7% v letu 2005. Leta 2006 se je ta odstotek znižal na 62,5%, leta 2007 pa je pokojnina znašala le še 61,3%. V enem letu je torej povprečna pokojnina v primerjavi s povprečno plačo padla za 1,2%. Če primerjamo podatke od leta 2002 do leta 2007, pa so pokojnine padle za skoraj 7%. Verjamem, da so to dovolj zgovorni podatki, da je potrebno v okviru zakonodaje storiti spremembo. In to spremembo obljubljamo oziroma imamo možnost narediti danes. Pa ne govorim na pamet. Ljudje preprosto ne morejo več živeti s pokojninami, kakršne imajo. Pokojnina je zaslužena pravica in bi kot taka morala zadoščati za dostojno življenje. Jaz bom povedala številke. V letu 2007 je bilo 80 tisoč 577 ostarelih oseb, ki prejemajo pokojnino nižjo od 300 evrov, s čimer niso dosegli niti 36% povprečne slovenske plače. Več kot 124 tisoč upokojencev ima pokojnino do 400 evrov in polovica upokojencev do 500 evrov. Če primerjamo podatke, sicer so stari iz leta 2005, ko je bil prag revščine določen pri 466. evrih, kaj hitro ugotovimo, da več kot 200 tisoč upokojencev danes živi pod pragom revščine, ko je ogrožena njihova eksistenca. Predlagani zakon, novela zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, bo olajšal vsaj deloma položaj upokojencev. Predlagamo namreč, da se pokojnine usklajujejo z neto plačami, kar je za upokojence bolj ugodno in s čimer bi zaustavili trend padanja pokojnin. Ne nazadnje še enkrat pravim, to so priporočila, ki jih na Vlado Republike Slovenije naslavlja tudi Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. In ne nazadnje to so apeli, ki jih [[...]] [[Opozorilni znak za konec razpravo.]] [[...]]na Vlado Republike Slovenije naslavljajo tudi zveze oziroma društva upokojencev Slovenije.
Hvala. Gospa Romana Tomc, državna sekretarka na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve. Izvolite, v imenu Vlade.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! V zvezi s predlaganimi spremembami in dopolnitvami zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju Vlada Republike Slovenije ocenjuje, da predlog sprememb v besedilu, kot je predlagan, ni ustrezen in da tudi upokojenci na podlagi sprememb ne bi bili v boljšem položaju. Kot je Vlada ob več priložnostih, ko so bile predlagane spremembe pokojninske zakonodaje, že opozorila in opozarja tudi sedaj, je potrebno biti ob vseh spremembah izredno pazljiv in zagotoviti, da se položaj posameznih skupin zaradi sprememb ne slabša, hkrati pa mora biti tudi besedilo členov zelo jasno in nedvoumno oblikovano. Popolnoma gotovo je, da se sedanje razmerje med pokojninami in plačami na podlagi veljavnega sistema pokojninskega in invalidskega zavarovanja ne bo spremenilo, če se zakonodaja, ki lahko vpliva na to razmerje, ne bo spreminjala. Celo več, sedanji bruto sistem je in bo za upokojence bolj ugoden, kajti progresivni davčni sistem bo s prerazporeditvijo posameznikov v višje dohodninske razrede v prihodnje povzročil večje premike v gibanju bruto plač. Ob tem je potrebno poudariti, da predlagane spremembe sistema usklajevanja v praksi ni mogoče izvesti. Kajti povprečno stopnjo davkov in prispevkov, s katero se, v narekovajih, "o neti" bruto plače zaradi spremenjenega sistema obdavčenja ni mogoče določati med letom. Poleg tega bi moral biti opravljen tudi poračun za nazaj, česar pa predlog zakonske spremembe ne vsebuje. In zato so tudi predlagane finančne posledice mnogo nižje, kot bi bile dejansko. Zaradi vsebinsko nepopolnih rešitev Vlada kot sporne ocenjuje tudi materialne učinke predlagane spremembe zakona. Iz navedenih razlogov Vlada zato teh sprememb ne podpira.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Mag. Majda Potrata bo predstavila stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovana gospa državna sekretarka, spoštovane poslanke in poslanci. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo večkrat opozorili na neustrezno obravnavo tistih skupin prebivalstva, ki so zaradi naraščajoče inflacije najbolj prizadete. Če bi s tega stališča o stvareh razmišljali, potem je treba spomniti na to, da smo Socialni demokrati podprli tako predlog spremembe o varstvenem dodatku kot tudi nedavno sprejeti zakon o draginjskem dodatku. Obakrat pa smo povedali, da ne gre za sistemske rešitve, zato menimo, da bi bilo treba več storiti ravno za to, da bi se pokojnine usklajevale tako, da se ne bi dogajalo tisto, na kar opozarjajo tako Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje kot tudi drugi, namreč, da pokojnine ugotovljivo zaostajajo za plačami. Ko so se na poslanske skupine s posebnim dopisom obrnila društva upokojencev, smo v Poslanski skupini Socialnih demokratov pripravili odgovor, ki pa ni bil tako kot marsikaj, kar v opoziciji rečemo, deležen kakšne širše pozornosti, zato dovolite, da vam ta odgovor predstavim: "V Poslanski skupini socialnih demokratov se zavedamo, da visoka inflacija, povzročena z zelo visoko rastjo cen osnovnih življenjskih potrebščin že ogroža materialni položaj številnih upokojencev. Zato Poslanska skupina Socialnih demokratov pozdravlja vsa prizadevanja, ki bodo olajšala materialni položaj upokojencev, posebej tistih, ki so vedno bolj izpostavljeni grožnji revščine. Ker Vlada nasprotuje, da se ta problem uredi z avtentično razlago 150. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, v Poslanski skupini Socialnih demokratov pozivamo Vlado, da ob sprejemanju zakona, ki bo omogočil enkratni draginjski dodatek najbolj ogroženim upokojencem, predlaga tudi enkratno izjemno povečanje pokojnin za razliko, ki izhaja iz usklajevanja z bruto, namesto z neto plačami. Z novo davčno zakonodajo so se namreč bistveno spremenila tudi razmerja med bruto in neto plačami, s tem pa tudi razmerja med plačami in pokojninami. Z enkratno izjemno uskladitvijo, ki bi jo omogočil poseben zakon na predlog Vlade, sprejet po nujnem postopku, bi lahko to razmerje ponovno vzpostavili brez nevarnosti, da se ogrozi dogovorjeni sistem usklajevanja pokojnin z bruto plačami, od katerih se plačujejo prispevki in davki. Takšna rešitev bi pomenila le enkraten poseg, saj se kasneje razmerje med plačami in pokojninami ne bi več spreminjalo." Kot rečeno, to je pisna izjava Poslanske skupine Socialnih demokratov, napisana 3. junija. Če bi takrat Vlada skušala prisluhniti pobudi, ki smo jo naslovili nanjo, naj pripravi zakon, se zdaj ne bi ubadali z očitki, da poslanski zakon nekaj uresničuje ali napoveduje na način, ki ni sprejemljiv za Vlado. Prav to, da smo pozivali Vlado, naj sama pripravi zakonski predlog, naj sama z enkratno uskladitvijo pripore k temu, da bi se razlika izničila, za prihodnje pa zagotovilo nepovečevanje razlik, je bil razlog, da smo v Poslanski skupini Socialnih demokratov tudi podprli uvrstitev predlaganega zakona na izredno sejo Državnega zbora oziroma podprli tudi predlog, da se opravi splošna razprava o predlogu zakona. Socialni demokrati pa se področja pokojnin, ki naj bi zagotovile varno starost vseh generacij, močno zavedamo, zato smo temu vprašanju v alternativnem vladnem programu posvetili posebno poglavje, hkrati pa zagovarjamo tista stališča, ki bi omogočila sedanjim upokojencem, da se njihova kakovost življenja ne zmanjšuje, da se ne povečujejo razlike med rastjo plač in rastjo pokojnin, tako da se pokojnine ne bi zmanjševale, kar se do zdaj dogaja, hkrati pa se zavedamo, da je treba za prihodnje generacije pripraviti tak pokojninski sistem, ki bo tudi njim zagotavljal uživanje te pravice, ki jo vidimo kot pravico iz dela ne pa kot socialni transfer. Treba je slediti demografskim gibanjem, pri čemer je treba poudariti, da se dolgo živeča družba ne dogaja samo v Sloveniji, ampak v Evropski uniji kot celoti in je treba zagotavljati tak sistem, kjer ne bomo govorili samo o problemih, ampak kjer bomo govorili tudi o znosnem, zdržnem pokojninskem sistemu, ki bo zagotavljal, poudarjam, kakovost življenja. Solidarnost med generacijami mora biti tista, ki bo zagotavljala varno starost. Mi bomo, kot rečeno, predlog zakona v prvi obravnavi podprli. Hvala.
Hvala. Gospod Aleš Gulič bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Spoštovane kolegice, cenjeni kolegi, gospod predsedujoči, državna sekretarka! Novela zakona predvideva, da bi z njenim sprejetjem preprečili nadaljnja sorazmerja med pokojninami in plačami, ki jih je povzročila predvsem sprememba davčne zakonodaje. Kot rešitev predlagajo predlagatelji, da se pokojnine uskladijo z neto, namesto z bruto plačami. To je želja, ki je bila izražena takrat, ko smo govorili o avtentični razlagi zakona oziroma 150. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. In zdaj predlagatelj v prvi odstavek 150. člena dodaja besedilo, ki specificira, da se pokojnine usklajujejo z neto plačami, torej s plačami, ki so zmanjšane za davke in prispevke. V Liberalni demokraciji in v Poslanskem klubu Liberalne demokracije smo takrat nasprotovali avtentični razlagi in predlagali, da se zadeva uredi v zakonu, kar se nam je zdelo veliko bolj jasno in prav. Nismo pa povedali takrat, da mora biti tudi to narejeno tako, kot se spodobi. Problem je v tem, da pokojnine v resnici padajo, se pravi, da se za pokojnine dobi vedno manj, da je vse več ljudi, ki so ogroženi, da se približujejo revščine ali pa ga že prestopajo in da je prav gotovo ena od nalog države, da te zadeve miri, blaži oziroma da vzpostavlja tak sistem, da do tega ne prihaja. Upokojenci so bili v tem času oškodovani, ker zavod ni upošteval dejstva, da se pokojnine obračunavajo lahko v neto zneskih, saj se po zakonu morajo odmerjati, usklajevati glede na bruto plače. Zavod je opustil nekdanjo prakso upoštevanja implicitnih obdavčitev pokojnin, ne da bi imel za to podlago v zakonu. Moramo reči, da ne drži navedba zakona zaradi sprememb davčne zakonodaje. Ampak kakorkoli že, stanje na tem področju je zaskrbljujoče. Upokojenci si prav gotovo želijo, da bi se zadeva rešila tako, da ne bi bilo iz meseca v mesec skrb, kaj se bo zgodilo. In zato je tudi društvo oziroma zveza društev predlagala, da bi se pokojnine vezale na neto plače. Je pa veliko vprašanje, kaj ta vezava pomeni. Ali ogroža pokojninski sistem ali ga ne oziroma, ali ga bolj ogroža, kot ga siceršnja vezava na bruto plače? Strokovnjaki ugotavljajo, da tudi to v neki perspektivi zahteva takšne popravke pokojninskega sistema, da bo ostal vzdržen. Na to nas opozarja tudi Evropska unija. Glede na to, da pa je davčna zakonodaja se tako spremenila in se pri tem spet niso upoštevale vse možne posledice, se pravi, spet neka parcialna rešitev, pa v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije smo se odločili, da temu predlogu zakona ne bomo nasprotovali, seveda ga pa takšnega, kot je, tudi ne podpiramo z navdušenjem zaradi tega, ker vse posledice pa vendarle niso jasne in na nekaterih segmentih se nam zdi, da so lahko v zelo kratkem času povzročijo pravzaprav še večje zaostajanje pokojnin. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Horvat v imenu Poslanske skupine NSi. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi, še enkrat prav lep pozdrav! V novi Sloveniji vztrajamo na tem, da v Sloveniji še naprej gojimo medgeneracijski dialog. To med drugim pomeni, da vzpostavljamo iskreno spoštovanje med aktivno, to je zaposleno generacijo, in med upokojenci. O valorizaciji pokojnin smo v tem mandatu že veliko govorili. Govorili smo tudi pred približno štirimi leti, v predvolilnem času, ko smo izračunali, da so bili upokojenci v prejšnjem mandatu prikrajšani zaradi slabega usklajevanja za dve in pol penziji. Mi smo se v koalicijski pogodbi zavezali, da bomo zelo hitro to anomalijo, to nevzdržno anomalijo tudi realizirali in odpravili te anomalije. To smo dejansko storili že takoj v začetku leta 2005. In naj spomnim, da je sprememba načina valorizacije pokojnin v letu 2005, šlo je za novelo zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju 1F, da ta valorizacija je imela velik vpliv na višino pokojnin. Rast pokojnin je v letih 2006 in 2007, merjena s spremembami ravni najnižje pokojninske osnove, v celoti sledila rasti povprečnih bruto plač. Tako je bila za leto 2005 izplačana povprečna bruto plača višja od leta 2004, za 4,8%, povprečna najnižja pokojninska osnova pa za 4,3%. Za leto 2006 izplačana povprečna bruto plača je bila višja od povprečja v letu 2005 za 4,8%. Povprečna najnižja pokojninska osnova za 5,1%, za leto 2007 pa se je izplačana povprečna bruto plača zvišala za enak odstotek kot povprečje najnižje pokojninske osnove, in sicer za 5,9%. Da resnično vztrajamo pri tem, da v državi Sloveniji gojimo iskren medgeneracijski dialog, smo pokazali tudi z dejstvi, nazadnje z novelo zakona o varstvenem dodatku in z zakonom o enkratnem pokojninskem dodatku, ko smo želeli upokojencem z najnižjimi pokojninami lajšati negativne posledice, negativne učinke inflacije, ki je prizadela celotno Evropo. Ta predlog, ki ga zdaj obravnavamo, je pravzaprav z opozicijskim besednjakom izrečena čestitka tej vladi, da je s spremembo davčne zakonodaje dosegla to, da zaposlenim, ki prejemajo plačo, manj jemlje, da je torej postalo razmerje med neto plačo in bruto plačo, glede na obdobjem pred našo zadnjo davčno reformo, ugodnejše; torej isti oziroma enaki bruto plači pripada večja neto plača. Mi v Novi Sloveniji ugotavljamo, da bi morebitna sprememba zakona v določbo 150. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, kot jo predlaga skupina poslancev s prvopodpisano Barbaro Žgajner Tavš, spremenila na način, ki je nasproten od besedila predloga poslancev od namena spremembe. Če je cilj, da bi se pokojnine usklajevale z neto plačami, ne pa z bruto, kot je določeno v veljavni zakonodaji, bi morala biti določba oblikovana jasno, z izrecnim citiranjem neto plače. Bruto plače, zmanjšane za povprečno stopnjo davkov in prispevkov, ne pomenijo neto plač, temveč tako imenovani oneteni bruto, kar privede do drugačne višine povprečne plače. Tisti, ki smo v življenju izračunali, seveda ne na roke, vsaj 800 tisoč individualnih mesečnih plač, to zelo dobro razumemo. Govorim pač iz prakse, ki je bila potrjena. Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju predvideva spremembo prvega odstavka 150. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Predlaga se usklajevanje pokojnin s plačami, zmanjšanimi za davke in prispevke, ki se obračunavajo in plačujejo od plače po povprečni stopnji v Republiki Sloveniji. Cilj novele zakona naj bi bilo preprečevanje sprememb v razmerjih med pokojninami in plačami, ki jih je povzročila sprememba davčne zakonodaje, seveda v korist večje neto plače. Veljavna določba prvega odstavka 150. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki določa način usklajevanja pokojnin, je jasna in nedvoumna. Pomen izraza "plača" je definiran v 8. členu Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki določa, da je "plača prejemek iz naslova delovnega razmerja, od katerega se obračunavajo prispevki za obvezno zavarovanje." Pomeni torej plačo v bruto vrednosti. Po zakonu se pokojnine usklajujejo glede na rast povprečne mesečne bruto plače, izplačane zaposlenim pri pravnih osebah. Predlagane spremembe načina vštevanja bruto plač, ni mogoče realizirati. Sprememba določba 150. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki jo predlaga novela, bi uvedla spremembe na način, ki bi bil na dejansko nasproten od besedila predloga poslancev in od namena spremembe. Če je namreč cilj predloga novele, da naj bi se pokojnine usklajevale z neto plačami in ne z bruto, kot je določeno v veljavni zakonodaji, bi morala biti določba oblikovana jasno, to je, kot rečeno, z izrecno navedbo neto plače. Vprašanje tolmačenja pojma "plača", torej ali gre za bruto ali gre za neto plačo, je bilo odprto že v zakonodajnem postopku sprejemanja novele zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju v letu 2005, pa tudi v letu 2008 ob sprejemanju Zakona o varstvenem dodatku, Zakona o enkratnem pokojninskem dodatku in nazadnje tudi ob obravnavi predloga obvezne razlage 150. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. V Poslanski skupini Nove Slovenije tudi tokrat sledimo mnenju Vlade in Zakonodajno-pravne službe, da se plača tolmači kot bruto plača. Predlagane spremembe in dopolnitve zakona tako ne moremo podpreti, ker med drugim ne moremo podpreti novih, tako pogostih in nepremišljenih definicij plače. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marjan Drofenik v imenu Poslanske skupine SLS.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani predstavniki Vlade, poslanke, poslanci, lep pozdrav! Cilj predlaganih sprememb skupine poslancev naj bi bilo preprečevanje sprememb v razmerjih med pokojninami in plačami, ki jih je povzročila sprememba davčne zakonodaje, kar naj bi dosegli z usklajevanjem z rastjo neto plač. Predlagajo torej usklajevanje s plačami, zmanjšanji za davke in prispevke, ki se obračunavajo in odplačujejo od plače po povprečni stopnji, kar pa po našem mnenju ne ustreza namenu, ki ga želijo doseči. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se strinjamo, da mora biti slovenski pokojninski sistem oblikovan na podlagi načela pravičnosti, tako da upošteva različne pogoje upokojevanja pred in po reformi leta 1999. V zadnjih 15-ih letih se pri nas ni spreminjalo razmerje med bruto in neto plačami. Sprememba načina valorizacije pokojnin v letu 2005 pa ima velik vpliv na višino pokojnin. Rast pokojnin je v letih 2006 in 2007, merjena s spremembami ravni najnižje pokojninske osnove, v celoti sledila rasti povprečnih bruto plač. Vlada meni v svojem mnenju, da je sedanji sistem bruto za upokojence celo bolj ugoden, saj imamo progresivni davčni sistem, ki bo v prihodnje vpliv na prerazporeditev posameznikov med dohodninskimi razredi, kjer je predpisana rast samo na podlagi inflacije, zato menimo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke, da predlagane spremembe skupine poslancev novega sistema usklajevanja oziroma starega načina upoštevanja plač ni mogoče realizirati. Poleg tega je treba upoštevati, da vezava rasti pokojnin na rast neto plač namesto na rast bruto v prihodnje ne bi imela pozitivnega učinka na višino pokojnin, če ne bi pred tem spremenili davčne zakonodaje. Spoštovani! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da je predlog sprememb, ki je pred nami, premalo premišljen in gre več ali manj za politični marketing pred volitvami in ne za realno možnost izboljšanja usklajevanja pokojnin. Zato in zaradi zgoraj navedenih utemeljitev se poslancem Slovenske ljudske stranke predlog zakona ne zdi primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Majda Širca v imenu Poslanske skupine Zares.
Hvala za besedo. V Poslanski skupini Zares spoštujemo prizadevanja poslanske skupine oziroma predlagateljev tega zakona, ne spoštujemo pa principa ali pa ne zagovarjamo principa, da se tik pred zdajci, tako rekoč na koncu našega sejanja, če lahko tako rečem, lotevamo zakonov, ki kar radikalno posegajo v sistem, predvsem zaradi tega, ker niso plod nekih strokovnih konsenzov oziroma dogovorov in hkrati pa tudi posegajo v našo prihodnost v dosti veliki meri. Pa saj ne gre samo za ta zakon, gre še za kakšen drugi, ki je tako na horuk pripeljan in ki nima predhodnih temeljitih soglasij. Seveda se ne sliši všečno, če izražamo določen dvom pri takem postopanju. Konec koncev gre za pogled na pokojninski sistem, ki ni dober oziroma kateri izpleni trenutno niso dobri. Ampak hkrati menimo, da na izredni seji, tako rekoč na zadnji seji, brez mnenj, ki bi bila relevantna in ki bi zasegla širši pogled kot zgolj to željo, ki je predstavljena in do katere nihče nima nič proti, ni ravno dobro. Ne bo prvič, če rečem, da bi bil smiseln v prihodnje dogovor, da radikalnih sprememb sistema tik pred zdajci vendarle v državi ne velja podpirati. Celo v prejšnjem mandatu se je zgodilo, da mislim, da skoraj pol leta, če ne več, pred volitvami se ni odpiralo bolečih ali za proračun tudi bolečih ran. Po drugi strani se tudi sprašujemo, predsednik upokojenske stranke vendarle, ne da bi trenil z očmi, kupuje neko ogromno ladjo, ki jo ne bo ne kam privezati, niti ne kje postaviti, ki ne bo mogla niti tako rekoč "zabremzati", ne da bi se zaletela v drugo skalo, ker je tako ogromna in tako nepotrebna, ampak do te rešitve, ki jo imamo sedaj pred seboj, pa vendarle ni prišel, čeprav bi rekel kdo, da stane eno kolo ali pa en "auspuh" patrie. Kakorkoli že, zakon, ki ga imamo pred seboj naj bi imel cilj oziroma ima cilj izboljšati materialni položaj uživalcev pokojnin, saj odpravlja padanje pokojnin v razmerju do plač, nesorazmerja med rastjo pokojnin in plač, in kot smo že danes večkrat slišali, pokojnine naj bi po novem usklajevali z neto plačami, torej z bolj ugodno obliko. Na tem mestu velja spomniti, da smo sprejemali letos zakonske rešitve, ki bi zmanjšale posledice visoke inflacije, predvsem tistim, ki imajo nižje prihodke, tudi upokojencem, za upokojence je bil pač ta draginjski dodatek. Ampak že takrat smo razpravljali o enkratnem izjemnem povišanju pokojnin, za razliko, ki izhaja iz usklajevanja z bruto in neto plačami, torej tema znanima dvema odstotkoma. To bi bil enkratni ukrep, ki bi upokojencem v času višanja stroškov življenjskih potrebščin, to se pravi v času inflacije, zagotovil večjo varnost in lažje preživetje. Ampak spreminjanje sistema, ki ni prvi v tem mandatu, na hitro, brez usklajevanj in upoštevanj demografske slike in projekcij ter opozoril domačih in tudi tujih strokovnjakov je lahko vprašljivo. Je pa treba imeti pred očmi zelo pomembne podatke, namreč to, da se naj bi delež prebivalcev, starih 65 in več let do leta 2050 podvojil s sedanjih 15% na okrog, recimo - približno 30%. In da indeks razmerja med številom prebivalcev, ki je staro 65 in več, ter številom prebivalstva v starosti od 20 do 64 let, naj bi se s sedanjih 24% do leta 2050 povečal na 57%. Če pa omenim še projekcijo Eurostata, celo na 60%. In te podatke moramo jemati resno in jih vzeti v obzir, ob kakršnihkoli spremembah, seveda ob socialno sprejemljivem zagotavljanju socialne varnosti današnjih upokojencev. In z dolgoročno vzdržnost pokojninskega sistema je treba v prihodnosti, seveda ob upoštevanju posledic za javnofinančno stabilnost in medgenaracijsko solidarnost - poudarjam, medgenaracijsko solidarnost - določiti in uskladiti ustreznejšo valorizacijo pokojnin. To ni dvoma. Z manjšanjem dohodninske stopnje, ki se je zgodila lani, so se ob istih bruto plačah povečale čiste, torej neto plače. In ker je stopnja valorizacije najnižje pokojninske osnove mera za valorizacijo vseh pokojnin, bi se po mnenju strokovnjakov moralo enako opraviti valorizacijo najnižje pokojninske osnove. Najnižje. Tako se razmerje med čisto plačo in čisto pokojnino zaradi dohodninskih sprememb ne bi poslabšalo. Skratka, potrebovali bomo nov sistem valorizacije, povečevati pa bi morali tudi osebne, za današnje upokojence pa tudi skupne prihranke, premoženje, ki se še v premajhni meri prenaša na kapitalsko družbo, na rezervni sklad itn., če povzamem nekatere strokovnjake za socialno zavarovanje, ki so sodelovali tudi pri veljavni pokojninski ureditvi. Je tudi znano, da Evropa nam ne nalaga in določa, kakšen način določanja pokojnin naj izbere posamezna država, se pa velja ozreti na prakse in v Evropi skoraj res da ni države, ki bi pokojnine usklajevala z rastjo neto plač, razen izjem Nemčije in Avstrije, večina ostalih držav pa pokojnine usklajuje z rastjo cen oziroma življenjskih stroškov ali pa vsaj s kombiniranim indeksom rasti plač in cen. In če se obrnem, mislim, da je relevantno citirati oziroma se obračati po stališčih naših strokovnjakov na področju pokojninskih sistemov, ti priznavajo, da se kažejo dokaj močni učinki pokojninske reforme, ki je bila sprejeta leta 1999 v smislu relativnega zaostajanja pokojnin za plačami in da bi bilo vsekakor treba razmisliti o možnih ukrepih in jih zelo resno vzeti, ampak v isti sapi pa so priporočali Vladi, še ko so bile te diskusije posebej odprte, da sprememba načina usklajevanja zagotovo mora biti premišljena in so odločno odsvetovali takšne sisteme, ki so nepremišljene oziroma ki bi šli tudi v predlagani smeri. To je bilo rečeno že leta 2005, ko smo začeli usklajevati pokojnine z bruto plačami, ker vemo, da smo pred tem usklajevali delno s plačami, delno z rastjo stroškov življenjskih potrebščin, res pa je, da je inflacija naredila svoje in sedaj se še najbolj močno občuti, najbolj prizadeto, ampak, kot rečeno, treba je imeti pred očmi tudi našo neljubeznivo demografsko sliko. V Poslanski skupini Zares bo marsikdo med nami podprl ta predlog, ne jamčimo, da vsi, ker kot rečeno, načelno nasprotujemo hitrim, s širšo, ne samo strokovno javnostjo, neusklajenimi rešitvami, ki v tem trenutku rešujejo morebiti neko vprašanje, ampak ne odgovarjajo za mnogo, mnogo naprej. Je pa res, da mnogo naprej se bo dalo še sistemsko rešiti kaj kmalu, ko bo možen drugačen dialog po novih situacijah po septembru.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Žnidaršič v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani vladni predstavniki ne, ker jih ni, žal. V Poslanski skupini DeSUS bomo danes obravnavane spremembe o pokojninskem sistemu podprli. Vsebinsko smo to, kar obravnavamo danes, podprli že na eni izmed predhodnih sej Državnega zbora, čeprav je bila avtentična razlaga za usklajevanje pokojnin problematična zaradi sistemskih vprašanj. S tem predlogom pa lahko uresničimo tisto, česar se takrat z avtentično razlago ni dalo doseči, in upamo na posluh vseh, da bo tokrat omogočena pot udejanja še tako potrebnim korektivom pokojninskega sistema. Povprečna mesečna bruto plača za leto 2007 je v primerjavi z letom 2006 porasla za 5,9, medtem ko je mesečna neto plača porasla za 7,9%, kar pomeni 2% razlike. Poleg drugačne rasti pokojnin v primerjavi na plače, ki so neto zneskom narasle zaradi sprememb v davčni zakonodaji, so različne višine usklajevanih količnikov tudi posledica tudi različnih valorizacijskih količnikov, kar pomeni, da so nekateri upokojenci celo 2-krat prikrajšani. Valorizacijski količniki se namreč sprejemajo s pravilnikom mimo zakona in vsakokratna oblast lahko tam odškrtne en delček pokojnine in potem seveda velikodušno prizna rast pokojnine s plačo, ampak je ta že v osnovi nižja in nihče si zaradi tega po zakonu, ki velja, ne zna izračunati svoje pokojnine, tudi če ima fakultetno izobrazbo. Izkazalo se je, da so upokojenci pri uskladitvi vseh davčnih sprememb bili dejansko prikrajšani v razmerju do neto plač, kar povzroča porast padanja pokojnin glede na rast plač oziroma glede na zmanjševanje primerjalne kupne moči upokojenega prebivalstva glede na aktivno prebivalstvo. Na to pa vpliva seveda še visoka inflacija, zato so letošnje spremembe na področju varstvenega dodatka, socialnih transferjev, draginjskega dodatka sicer pozitivne, ker zmanjšujejo te neugodne trende, seveda pa je, vsaj kar zadeva draginjski dodatek, stvar kratkoročnega učinka, mi pa razmišljamo o dolgoročnih. S strahom pred revščino in z vedno manj denarja se v mesečnem preživetju srečuje vedno večje število upokojenih. Več kot polovico upokojencev, to je 52,9%, ima namreč pokojnino enako ali nižjo od 500 evrov. Gre za podatke za april 2008. V tem času je imelo manjšo pokojnino od povprečne še dodatnih 36,5% vseh upokojencev ali 89,4% vseh upokojencev ima nižje prejemke od povprečne neto slovenske plače. Realnost torej jasno kaže na to, da je temu sistemskemu problemu treba prisluhniti in v prvi vrsti odpraviti vsaj nesorazmerje med rastjo pokojnin in plač, kar narekuje prekvalificiranje sedanjega načina usklajevanja pokojnin glede na spremenjene družbenoekonomske značilnosti in spremenjen davčni sistem. Seveda so potrebni še drugi koraki: rešitev vprašanja revalorizacije pokojninske osnove, to je omejitev upadanja revalorizacijskega količnika za to, da bo pokojninski sistem dolgoročno stabilen, socialno vzdržen in pravičen ter naravnan tako, da se bo sledilo spreminjajočim se ekonomskim, demografskim razmeram ter da bo zagotavljal človeka vreden položaj vsakokratne generacije upokojencev ter slehernega posameznika v tej kategoriji. Pokojnine so zaslužene, temeljijo na delu in plačanih prispevkih in po svojem bistvu ne pomenijo socialne, pač pa ekonomsko kategorijo. V Poslanski skupini DeSUS zato verjamemo, da se bodo tukaj prisotni odločili podpreti ta zakon, ki ga je mogoče s kakšnim amandmajem oziroma dopolnilom ustrezno izdelati tako, da bi reševal problem, ki nastaja. Pri tem seveda ni nepomembno povedati, kako si na primer predsednik Vlade zamišlja reševanje problema. Takole je rekel na srečanju seniorjev, se pravi upokojenih iz stranke SDS. "Prejšnja Vlada je leta 2001 uzakonila zaostajanje pokojnin za plačami", to je v navednicah v Delu objavljeno. "Dve povprečni plači in pol ste upokojenci izgubili. To se v tem mandatu vrača." Takoj povem, da tisti, ki govorijo o tem, da so upokojenci zaradi drugačnega usklajevanja od leta 2001 dalje izgubili dve in pol pokojnine, govorijo neresnico, da ne uporabim kakšne težje besede. Še manj dve povprečni in pol plači, kar je izjavil predsednik Vlade. Kar zadeva vračanje v tem mandatu, pa sprašujem predsednika Vlade ali koga izmed stranke SDS, ali koga drugega v tem prostoru, da mi pove, komu se vrača to. Prvič, če se to vrača, se vrača več, kot je bilo zmanjšanje pokojnin v tistem obdobju, in drugič, očitno se vrača samo nekaterim in seveda ne tako, da bi mi za to vedeli. Mi za to ne vemo, tega vračanja ni. Nihče ni dobil ne dveh povprečnih in pol plač za nazaj v tem mandatu, niti jih ne bo dobil s tem enkratnim dodatkom, še manj pa dveh in pol pokojnin. In to morate sprejeti kot realnost, kajti pokojnine so v tem mandatu oziroma od takrat, ne v tem mandatu, od takrat, ko je bil spremenjen način usklajevanja, zaostale za okoli 7%. In nič več v tistih petih letih. To pa ne morem reči dveh in pol pokojnin, niti dveh in pol povprečnih plač. To sem omenil zaradi tega, ker izgleda, da nekaterim zelo preprosto trosite med upokojence izmišljotine, zaradi katerih bi seveda ustvarili vtis, kako smo se zelo trudili. Mi smo res zapisali v koalicijski pogodbi, da bomo usklajevali pokojnine s plačami, in to se dogaja. Ampak pokojnine vseeno zaostajajo iz preprostega razloga zato, ker se februarska uskladitev, ki se nanaša na preteklo leto, poračuna samo za januar. Poračun bi moral segati za 13 mesecev nazaj, da bi sledili načelu, ki govori o usklajevanju plač s pokojninami, če vse drugo odštejem. Je pa res, da se je po sprejemu, spremembi tega zakona v bruto plače začelo šteti še plače s.p.-jev, ki so bile bistveno nižje in so pomembno znižale tisti nivo bruto plač, od katerih ustrezen odstotek naj bi dobili upokojenci potem skozi valorizacijski način. Tako je tudi tam prišlo do določenega zamika, zato pokojnine še vedno zaostajajo, zlasti pa zaostajajo povprečne pokojnine za povprečno rastjo plač in so dosegle neverjetnih 61,7%, kar je nesprejemljivo, in če nič drugega, bi morali v pokojninski sistem in zakon vgraditi varovalko, da se od nekega odstotka povprečne plače napram povprečni pokojnini več znižati ne sme. Kajti draginjski dodatek je dokaz, da je šla pokojninska reforma in vsi drugi sprejeti elementi znotraj tega sistema predaleč in da se položaj upokojencev v teh letih nesorazmerno hitro slabša do razmer, v katerih je treba z enkratnim draginjskim dodatkom reševati težave, ki so se nakopičile, zato je tak ali drugačen poseg v sistem nujen in zato mi vsak tak poskus izboljšanja zakona tudi podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na balkonu so učenci, njihovi učitelji, starši slovenske šole iz Hamiltona v Kanadi. Lepo pozdravljeni, obenem tudi lepo pozdravljena gospa Darinka Ferletič, njihova ravnateljica. [[...]] [[Aplavz.]] [[...]] Nadaljujemo. Besedo ima gospod Bogdan Barovič v imenu Poslanske skupine SNS. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, drugi zakon v sklopu današnjega dne obravnavamo oziroma predlog zakona o spremembi - in kaj naj rečemo drugega že - hvala bogu, da ga vsaj obravnavamo. Nedvomno je ta obravnava in vse spremembe pokojninske zakonodaje, ki smo jih doživeli že tisti, ki smo mandat, ali pa ki smo dva, ali pa tisti, ki so en mandat v Državnem zboru. In tako kot je moj predhodnik povedal, tudi dodatki, ki jih je čedalje več, dokazujejo, da pokojnine so velik problem. Pravzaprav, če smo zelo pošteni, so velik problem v osnovi že plače. Na žalost država Republika Slovenija ob vsem spoštovanjem do našega truda in dela in enačenja na evropskem nivoju, pa smo, kar se plač tiče, tako daleč, da se bomo še bolj ostro in večkrat pogovarjali o plačah v podobni vsebini in obliki. Plače so osnovni problem, ker so v primerjavi z evropskimi nizke, in to zelo zelo nizke. In plače so potem osnova za pokojnine in potem smo tam, kjer smo. Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju išče rešilno bilko. Rešilno bilko išče zaradi tega, ker podatki, ki jih vidimo pri izračunavanju primerjave plača - pokojnina, ki jih vidimo od leta 2000 do leta 2007, jasno kažejo, kako tako starostne, invalidske in družinske pokojnine v primerjavi s plačami padajo. Sedaj govoriti, ali tako kot pravi Vlada, da če bi pa izračunavali tako, kot predlaga ta predlog zakona o spremembi zakona, bi bilo pa še slabše itn. Jaz bi rad videl ta dokaz in potem bom verjel, ampak zaenkrat verjamem podatkom, da je bila starostna pokojnina leta 2000 - 75% povprečne plače, leta 2007, torej čez 7 let, pa samo še nekaj čez 60. Padec je očiten in tako velja za invalidske in tako velja tudi za družinske pokojnine in za te podatke. In če vzamemo ta trend, si lahko mirno izračunamo, kdaj bomo prišli na nulo pravzaprav, na nulo. Jaz se bojim, da če ne otroci, ki smo jih videli, mislim slovenski, teh starosti, pa vsaj njihovi ne bodo več sploh upokojenci, ne glede na naš medgeneracijski sporazum. Radi bi v Slovenski nacionalni strani videli tudi izračun druge strani. Potem lažje primerjamo in pravimo in rečemo, kdo ima prav. Vsekakor pa je res to, kar je, ponovno citiram mojega predhodnika, dejal, da je treba postaviti neko mejo od koder se pokojnine ne smejo pod nobenim pogojem več zniževati. Kajti že spet prihajam ne iz črke zakona in člena, številke člena v zakonu, na realno življenje. Vsi, ki ste se učili tudi v srednji šoli ali pa na fakulteti, veste kaj so dobrine. Dobrina ni samo kruh in voda, postelja in streha, dobrine so tudi kulturne dobrine, dobrine so tudi zdravstvo. Glede na to, da je čedalje več starejših ljudi, so izdatki za zdravstvo tudi nekoliko večji. Upokojencem za 40 let dela, kakršnegakoli, seveda pripada tudi dopust, pripada jim zdravilišče, pripada jim ogled gledališče predstave, opere, koncerta. S čim pa? S 400 in še nekaj evri? Ob tem, da pogledamo, kako težko življenje je danes življenje mladih. Socialne varnosti nimajo, službo dobijo zelo težko, stanovanj nimajo - in komu v breme so mladi danes? Že spet starejšim ljudem, upokojencem! Tudi tega ne gre prezreti, kolegice in kolegi. Če že počasi ustvarjamo socialni sistem za mlade in hočemo, želimo pomagati, pa tudi to očitno ne gre, vrnem se na zadnjo obravnavo, ko smo želeli davčno olajšavo za stanovanja - zdaj je ta problematika v vseh medijih ravno te dni - vidite, da je takrat bil predlog, ki ga je dal gospod Petek pravilen in tudi mi smo ga absolutno podpirali, ampak pustimo to. Vse te socialne probleme mladih, kako preživeti do prve službe, kje preživeti, če se imata dva rada pa živita skupaj ali pa, če je celo družina, kako preživeti brez službe?! Vse je na plečih starejših, upokojencev - ljudi, ki so zaslužili po 40-ih letih, zaslužili sredstva za normalno preživetje. Da ne upoštevam še enkrat gledališča, kinodvorane, koncertov, zdravljenja in še kaj. Dobro bi bilo če bi videli, kaj pomeni usklajevanje z neto plačami, da bi imeli tak pregled, kaj bi se dogajalo, če bi v tistih letih, in potem bomo seveda verjeli Vladi, ki pravi, da je primerjava, kot pravi predlog zakona, neto - neto slabša. Zaradi spremembe davčne zakonodaje seveda. Jaz sem verjel marsikaj tudi leta 2002, 2003, 2004, 2005, ampak vsi podatki in vse, kar sem verjel, je šlo navzdol. Tako moje, da sem verjel, je šlo navzdol vzporedno s številkami, ki so šle navzdol. Tako, da v tem primeru, če že nimamo nekih statističnih podatkov, če že nimamo nekih poskusov, podprimo vsaj tisto, kar poskušamo narediti. Saj napako bomo videli tako ali drugače. Kakšen je sistem upadanja po bruto sistemu, vidimo, kakšen pa bo po neto, če bo - bomo pa videli. Rezultat bo pa tako ali tako isti, mogoče pa ne, mogoče pa celo boljši.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Barbara Žgajner Tavš v imenu Poslanske skupine Lipa.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Več ali manj smo si opozicijski poslanski z delom koalicije, poslanci DeSUS-a enotni: pokojnine se ne usklajujejo, ne rastejo enako sorazmerno s plačami. Pokojnine za plačami zaostajajo. Od leta 2002 do leta 2007 so pokojnine, realno gledano, za plačami zaostale skoraj 7%. Ob dejstvu, da smo imeli v letu 2007 na letni ravni 6,4% inflacijo, ob dejstvu, da inflacija še vedno narašča, kljub spremembi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, kljub spremenjeni ali pa ravno zaradi spremenjene metodologije izračuna pokojnin valorizacijskega količnika, ki pada, določa ga Ministrstva za finance, vsako leto je manjši, nižji. To so podatki, spoštovane kolegice in kolegi, ki govorijo o tem, da imajo upokojenci iz meseca v mesec, iz leta v leto na voljo manj finančnih sredstev za dnevno, mesečno preživetje. Ne govorim na pamet, zato tudi ta zakon ni nastal kar tako, ampak je plod večmesečnih usklajevanj, pogovorov tudi s strani oziroma Zvezo društev upokojencev Slovenije, tudi sindikat je opozoril, sindikat upokojencev, da je pokojnine treba usklajevati z neto plačami, ker je to za upokojence ugodneje. Nenazadnje tudi Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje v svojem letnem poročilu opozarja, da je prišlo zaradi spremembe zakona, spremembe davčne zakonodaje in posebne metodologije do padanja pokojnin v primerjavi s plačami in opozarjajo ali narekujejo Vladi, če hočete, da je treba zakon sistemsko spremeniti; sistemsko v tem delu, da bo prišlo do drugačnega načina usklajevanja pokojnin z neto plačami. Pred, mislim, da mesecem dni smo obravnavali avtentično razlago 150. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki jo je vložil v parlamentarno proceduro kolega Drobnič. Kolega Drobnič je želel, da se jasno in glasno zapiše, da se pokojnine usklajujejo z neto plačami, ker to iz zakona ne izhaja, ampak je to stvar dobre volje ali pa navodil, ki jih prejmejo na Zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, ker so vzeli tisto enostavnejše pravilo igre in pokojnine preprosto usklajujejo z bruto plačami, ker je to za proračun bolj ugodno oziroma pokojninsko blagajno in ker je po drugi strani to manj ugodno za upokojence. Takrat je bila obrazložitev Zakonodajno-pravne službe, tudi Vlade Republike Slovenije oziroma Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, da predlagana rešitev ni predmet avtentične razlage in bi se morala vsebina sprejeti v okviru zakona. Danes je tu zakon, na katerega ima Vlada Republike Slovenije negativna stališča oziroma pomisleke, ker pravi, da predlagana rešitev ne bi prinesla pozitivnih učinkov za upokojence. Pa me čudi; v interesu koga potem delujejo invalidske oziroma se opravičujem organizacije, društva in zveze upokojencev; v čigavem interesu potem deluje sindikat upokojencev? Vsi namreč zagovarjajo predlagano rešitev, usklajevanje pokojnin z neto plačami, ker je to trenutno edina rešitev, ki jo je mogoče sprejeti po hitrem postopku, ki bi zaustavila trend padanja pokojnin. Jaz verjamem, da to ni dolgoročna rešitev, verjamem in zavedam se, ampak ob pomanjkanju vladne strategije na tem področju je to edina možna rešitev. V okviru Poslanske skupine Lipa smo na Vlado Republike Slovenije naslovili konkretne predloge že pred časom. Vlada Republike Slovenije bi morala oblikovati celovito demografsko politiko v naši državi. Vlada Republike Slovenije bi morala pristopiti k zakonodaji, s katero bi zaustavila nadaljnje padanje starostnih pokojnin v razmerju do povprečnih plač zaposlenih. Vlada Republike Slovenije bi morala preučiti izdelavo programa postopnega zviševanja povprečnih starostnih pokojnin v razmerju do povprečne plače, preprečiti nadaljnje sistematično zmanjševanje osnov, po katerih se plačujejo prispevki za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in zakonsko ureditev definiranja osnov za omejene prispevke in tako dalje, da ne naštevam vsega. Ampak, niti ena od teh konkretnih zahtev ni bila realizirana v mandatu te vlade. Niti ena, spoštovane kolegice in kolegi! Jaz bom rekla, da je napak ali pa neresno sklicevanje na tako imenovane obliže na rano ali pa predvolilne bonbončke, ki nekateri imenujejo vse tiste ukrepe, ki jih je Vlada Republike Slovenije začela sprejemati po nujnih postopkih v januarju leta 2008: varstveni dodatek, draginjski dodatek, ta mesec mislim, da naj bi bil izplačan draginjski dodatek kot nek nujen ukrep zaradi visoke inflacije, zaradi slabega socialnega položaja upokojencev. To so kratkoročne rešitve, to je samo obliž na rano, rana se bo zacelila, ampak v mesecu septembru, oktobru bo nastala nova še večja rana, ker Vlada nima sistemski rešitev na tem področju. Ekonomisti opozarjajo, da bo zaradi pomanjkanja vladne strategije, zaradi pomanjkanja ukrepov v aktualnem mandatu, takoj po volitvah, treba resno pristopiti k spremembam pokojninskega sistema, ker tako preprosto ne bo šlo več dalje. Pa ne zato da bo zmanjkalo denarja v pokojninski blagajni, zato ker preprosto ljudje ne bodo mogli več živeti s finančnimi sredstvi oziroma višino pokojnine, ki jo prejemajo. Prej sem omenila podatek, da je več kot četrtina upokojencev takšnih, ki prejemajo pokojnino okrog 400 evrov. In povejte, ali lahko oseba celo življenje dela, verjamem, da pošteno dela, dostojno preživi s 400 evri pokojnine? Ne! Prišli smo tako daleč, da ljudje preprosto ne zmorejo več plačevati dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja. Ja, Vlada je tik pred koncem mandata sprejela nek zakon, s katerim bo priskočila na pomoč, selektivno, socialno ogroženim ljudem in bo plačala dopolnilno zdravstveno zavarovanje. Ampak ne danes - čez dve leti oziroma mislim, da v začetku leta 2009. Ampak selektivno. To ni rešitev, spoštovane kolegice in kolegi! Pokojnina je zaslužena pravica. Pokojnina mora kot takšna zadoščati, brez socialnih korektivov. Socialni korektivi, kot so varstveni dodatek, so lahko le izjema, ampak ta izjema, žal, danes postaja pravilo. In veste, to pravilo, bom rekla, je tudi padlo v vodo v letu 2007 - zato da vas spomnim tiste, ki se radi pohvalite ali potolčete po prsih, koliko ste naredili za upokojence in ostale socialno ogrožene kategorije v naši državi. V letu 2007 je okrog 20 tisoč upokojencev, to je tistih ljudi, ki prejemajo najnižje pokojnine, bilo prikrajšanih za uskladitev varstvenega dodatka, za nekajevrsko povišico. Okrog 16 tisoč je bilo tistih upokojencev, ki so celo izgubili pravico do varstvenega dodatka, zato ker so se socialni transferi zamrznili in je bilo drugačno usklajevanje, kot je usklajevanje s pokojninami oziroma plačami - pokojnin s plačami. Januarja 2008 je Vlada sprejela Zakon o varstvenem dodatku. Vrnila oziroma dala pravico do varstvenega dodatka tistim ljudem, ki jim jo je v letu 2007 odvzela. Ampak, veste, kaj je žalostno in sramotno za to državo - da od januarja do danes, konec avgusta 2008, še vedno nimajo vsi upravičenci izplačanega varstvenega dodatka zaradi dolgotrajnih birokratskih postopkov. In potem se kitite z draginjskim dodatkom! Istočasno predsednik Vlade pove, da smo svetilnik 21. stoletja. Predsednik Vlade istočasno s Triglava vidi, bom rekla, v prihodnost, svetlo prihodnost leta 2012! Ja, spoštovana kolegica Jerajeva, je problem! Je problem, ker Vlada Republike Slovenije nima dolgoročne strategije na področju pokojninskega sistema. Ker je predsednik Vlade na poslansko vprašanje: Kakšna je dolgoročna strategija Vlade na tem področju? zminimiziral problem na dve položnici. Pa ni plačal teh dveh položnic, ni plačal ostalih položnic, ki so prihajale na njegov naslov! V zameno za to ljudi, upokojence, ki prejemajo zasluženo pokojnino, pošilja po socialno pomoč na Karitas in Rdeči križ - v dopisih, v odgovorih s strani kabineta predsednika Vlade Republike Slovenije! Nima odgovora! Se zna pa dobro bahati in - ja, res je, visoko se vidi daleč, ampak žal ne živijo vsi ljudje tako zelo visoko. Predlagana rešitev v okviru novele zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju je tudi plod tistega, kar opozarjajo in s čimer apelirajo na Vlado Republike Slovenije v, omenila sem že, Zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, na Zvezi upokojencev Slovenije in nenazadnje tudi Sindikatu upokojencev Slovenije. Predlagana rešitev je v danem trenutku edina možna rešitev, s katero bi lahko kratkoročno - verjamem, da kratkoročno - ustavili trend padanja pokojnin v primerjavi s plačami in če že ne izboljšali, vsaj umirili situacijo, socialnoekonomsko situacijo, s katero so soočeni upokojenci in upokojenke v naši državi. Zato kot predlagateljica in v imenu Poslanske skupine Lipa predlagam, da predlog zakona podprete in mu omogočite nadaljnjo obravnavo in seveda tudi sprejetje v okviru Državnega zbora.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Alenka Jeraj v imenu Poslanske skupine SDS.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem. Predlagatelji želijo spremeniti besedilo 150. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju in vnesti besedilo, da se pokojnine usklajujejo z neto plačami, torej plačami, ki so zmanjšane za davke in prispevke, ki se obračunavajo in plačujejo od plače po povprečni stopnji v Republiki Sloveniji. Po mnenju predlagateljev se razmere med pokojninami in plačo nesorazmerno znižuje, pri tem pa kot enega najpomembnejših dejavnikov omenjajo spremembo dohodninske zakonodaje. To drži, vendar pozabljajo omeniti, da je Vlada kot enega izmed prvih ukrepov v tem mandatu zagotovila pravičnejše in za upokojence ugodnejšo usklajevanje pokojnin s plačami. Nekateri verjetno še niso pozabili strahu, ki se je širil v prejšnjem mandatu, ko so se spraševali, ali v naslednjem mesecu pokojnina še bo ali ne, in ko je moral Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje najemati kredite, skratka, se zadolževati za to, da je izplačeval pokojnine. Prejšnja vlada je kljub strokovnjakom, ki so jo vodili, imela velike težave za zagotavljanje potrebnih sredstev za izplačilo pokojnin, pri tem so si pomagali z mnogimi zelo vprašljivimi in za upokojence škodljivimi mehanizmi in ukrepi, celo takimi, da leto ni imelo več samo 12 mesecev. Zato očitati, da se v tem mandatu ni zgodilo nič ali pa se ni naredilo nič za upokojence, je veliko sprenevedanje. Verjetno ste nekateri že pozabili, na kar pa nas vedno znova opozorijo iz Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, da je bila ta vlada tista, ki je v začetku mandata prevzela dolgove Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, sanirala njihove izgube in omogočila, da zavod poslej lahko normalno posluje in zagotavlja redna izplačila pokojnin. Poslanci smo v tem mandatu spremenili zakonodajo in omogočili že omenjeno pravičnejše in ugodnejše usklajevanje pokojnin s plačami. Ker smo s pravimi pristopi in spremembami tudi na dohodninskem področju dosegli tudi obdobje najvišje gospodarske rasti, le-to pomeni višje plače, hkrati pa tudi višje pokojnine. Poskrbeli smo tudi za izplačevanje vseh dodatkov¸, za tiste, ki prejemajo najnižje pokojnine, smo povečali pokojninsko osnovo za prejemanje varstvenega dodatka. Za upokojence smo namenili več kot 32 milijonov evrov kot enkratni pokojninski dodatek. V tem mandatu smo po dolgih letih slovenskim državljanom s stalnim prebivališčem v Sloveniji, ki prejemamo pokojnino od nosilcev zavarovanja v drugih državah na območju nekdanje SFRJ, poleg dodatka pokojnin iz tujine priznali še pravico do enkratnega letnega dodatka ter pravico do dodatka za pomoč in postrežbo v zneskih, kot gredo upokojencem, ki so pokojnino uveljavili pri slovenskem nosilcu zavarovanja. Pokojnine se v Sloveniji usklajujejo glede na rast povprečne mesečne bruto plače, izplačane zaposlenim pri pravnih osebah, ki jo Statistični urad Republike Slovenije objavlja v Uradnem listu. Leta 2005 spremenjen način upoštevanja dohodkov za odmero pokojnin ni bistveno spremenil ne odmere pokojnin ne razmere med pokojninami in plačami, saj je za slovenski davčni sistem značilno, da se zadnjih petnajst let ni spreminjalo razmerje med bruto in neto plačami. Rast pokojnine tako v letih 2006 in 2007 v celoti sledila rasti povprečnih bruto plač. Vezava rasti pokojnin na rast neto plač namesto na rast bruto plač v prihodnje ne bi imela pozitivnega učinka na višino pokojnin, če ne bi pred tem spremenili davčne zakonodaje. Nasprotno pa velja, da je tak sistem, torej bruto za upokojenca, celo bolj ugoden, saj imamo progresivni davčni sistem, ki bo v prihodnje vplival na prerazporeditev posameznikom med dohodninskimi razredi, kjer je predpisana rast samo na podlagi inflacije. Ob koncu bi radi v Slovenski demokratski stranki opozorili, da prihaja s strani opozicije mnogokrat do manipulacij glede številk pri pokojninah, saj je v Sloveniji mnogo upokojencev, ki nimajo izpolnjenih vseh pogojev za polno pokojnino in so zato le-te res nizke. Zavedamo pa se, da je potrebno posebno pozornost nameniti socialno šibkim upokojencem in to smo z več ukrepi, ki sem jih nekatere že naštela, tudi storili. Pokojninski sistem ni zaključen in zaprt sistem in se bo v prihodnje zagotovo še spreminjal, vendar spremembe, ki jih predlagajo predlagatelji, temu ne sledijo oziroma po našem mnenju niso primerne. Zato v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke novele zakona ne bomo podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospa Barbara Žgajner Tavš.
Hvala lepa za besedo še enkrat. Dejstvo je, hočete priznati ali ne, da pokojnine padajo, da pokojnine ne sledijo niti inflaciji oziroma dvigu življenjskih potrebščin. Da se pokojnine zmanjšujejo zaradi davčne zakonodaje, spremenjene davčne zakonodaje, zaradi valorizacijskih količnikov, ki jih določa Ministrstvo za finance, in ki so iz leta v leto nižji. In resna opozorila so, resna opozorila, ne samo domačih strokovnjakov na tem področju, ekonomistov, predstavnikov ekonomsko-socialnega sveta, ampak tudi institucij Evropske unije, da se bodo pokojnine, če ne bomo spremenili zakonodaje, do leta 2025 zmanjšale na 50% povprečne plače. Nekatere napovedi, to pa so tiste, ki so bolj pesimistične, pa opozarjajo celo na alarmantne podatke, da bo pokojnina leta 2014, znašala okrog 40% povprečne plače. Nočemo se bahati. Verjamem, da ni čas, da bi se bahali z dosežki okrog draginjskega dodatka. Ampak je čas da, ker Vlada nima dolgoročne strategije, sprejmemo ukrep, ki lahko zaustavil [[...]] [[izklop mikrofona]] [[...]]
Hvala lepa. Gospa Breda Pečan. Se odpovedujete. Mag. Janez Drobnič. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Torej, predlog zakona je nekakšna kopija tistega predloga, ki sem ga vložil pred tremi oziroma štirim meseci, torej kot obvezno tolmačenje 150. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, čisto nič drugega. Takrat so bili razlogi navedeni, da takšna dikcija ne more biti predmet uradnega tolmačenja. Ampak, ravno to se je pokazalo, da skozi uradno tolmačenje bi se lahko to storil, kajti prišlo je do spremembe izračunavanja valorizacije pokojnin, čeprav ni bilo za to podlage v zakonu. To pomeni, da zadostuje uradno tolmačenje. Bila je stvar nejasna zaradi tega, ker je prišlo do samovolje; in na podoben način je prišlo pri varstvenem dodatku. Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje je za vse varstvene dodatke vsako leto pri vsakem izračunu uveljavljal nov izračun, namesto da bi varstveni dodatek, ki je že podeljen, ga vsako leto valoriziral in ni nobene potrebe in veliko besed je bilo izgovorjenih, veliko laskavih, veliko tarnanja in blatenja - čisto odveč. In upokojenci so zaradi tega zmedeni. To je izvorni razlog, zakaj je do tega prišlo. Zakonodaja v temelju, v podlagi, tudi tista o usklajevanju transferjev, je čisto v redu, samo zaradi tega samovoljnega poseganja je prišlo do teh sprememb in tudi v škodo upokojencev. Stabilen sistem obveznega zavarovanja je lahko porok za bodoče upokojence, ne tretji stebri prostovoljno ali komercialno zavarovanje. Slovenija bo morala za bodoče zagotoviti predvsem prvi steber - obvezno zavarovanje. Ti zavarovalni sistemi, ki so drugje in so jih prikazali kot perspektivne, so se izkazali kot problematični baloni, ki lahko počijo in ostanejo ljudje brez ustreznega zavarovanja in ustrezne varnosti za starostno obdobje, da pa bomo lahko toliko delili, kajti pokojninska blagajna temelji na sistemu, da vzdržuje sedanja generacija tisto pasivno, torej če bomo želeli in če bomo želeli zagarantirati bodočnost upokojencev, potem bo potrebno delati veliko na konkurenčnosti gospodarstva, na vlaganju znanja v gospodarstvo, preprečevanju monopolov, torej tisto dobro kondicijo gospodarsko, da bo mogoče iz česa deliti. Iz novih pokrajin, iz novih birokratskih struktur, novega prerazdeljvanja, spoštovane kolegice in kolegi, ni perspektive ne za upokojence ne za mlade družine, pa še za koga drugega ne. Torej, naj zaključim. Ta predlog zakona je kopija dikcije, ki sem jo predlagal pred tremi meseci in je bila prava, da zakon ni treba spreminjati, ampak naj Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje dela naprej tako, kot mu veleva zakona.
Gospa Barbara Žgajner Tavš v imenu predlagatelja. Izvolite.
Hvala lepa. Ja, in temu, kar je kolega Drobnič dejal pred menoj, ne gre oporekati, to sem želela tudi izpostaviti in podkrepiti smiselnost predlagane rešitve v okviru zakona. Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje je zapisalo v svojem mnenju na avtentično razlago 150. člena, da "bi lahko pozitivne učinke dosegli s sprejemom posebnega zakona, na podlagi katerega bi v ta namen izjemoma uskladili pokojnine..." itn., nakar pišejo: "Povsem enake materialne učinke pa bi lahko dosegli tudi bodisi z zakonsko spremembo temelja za usklajevanje, določenega v 150. členu Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, oziroma avtentično razlago te določbe, kar bi bila, postopkovno gledano hitrejša rešitev." To rešitev smo imeli na klopeh pred dobrim mesecem dni na matičnem delovnem telesu, a je takrat Vlada in velika večina poslancev, vključno z LDS poslanci, rekla tej predlagani rešitvi, da ne bodo sprejeli avtentične razlage 150. člena, ker je za to potrebna zakonska sprememba. Tudi ministrstvo je dalo takrat takšno razlago avtentične razlage. Ko smo vsebino, ker gre dejansko za eno in isto stvar, ko smo vsebino prenesli v okvir Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, zopet pravite, da ni potrebe, ker bi bili upokojenci na slabšem. Vsi, z izjemno Vlade in SDS poslancev, poslancev Nove Slovenije in poslancev SLS, opozarjajo, da je to dobra rešitev, edina dobra rešitev za upokojence v tem trenutku, ker so njihove pokojnine iz meseca v mesec ali iz leta v leto, se opravičujem, manjše, ker s ne usklajujejo z neto plačami, ker se usklajujejo z bruto plačami, ki rastejo počasneje kot neto plače. Zato tudi usklajevanje pokojnin ne sledi stopnji inflacije. Neto plače so se uskladile za 5,9 oziroma 7,9 odstotka, bruto plače za 5,9, inflacija pa je bila v lanskem letu na letni ravni 6,4 odstotka.
Besedo ima gospod Andrej Fabjan. [[Ne.]] Se odpovedujete. Gospod mag. Sajovic, vi ste na vrsti. Prosim.
Hvala lepa. Seveda, o zakonu je mogoče reči marsikaj. Na nek način je podoben tistemu od prej, vendar dejstvo pa obstaja, da žalostno je, da danes ni z nami Vlade, da je žalostno, da ni ministrov. Videli boste, zdaj se začenja dvomesečna kampanja, katero zadnjo procesijo pasjo v zakotnih rovtah bodo ti ministri, ti ministrski in poslanski kandidati obiskali; za Državni zbor, za parlament pa o taki temi, kot je današnja, nimajo časa. Jaz vem, da je ta zakon, ki je predlagan, na določen način brez dvoma imel tudi v mislih državnozborske volitve in pa še kaj in tudi političnih učinkov mu ni moč zanemariti, je pa dejstvo, da je razkorak med plačami in pokojninami prevelik, da je upokojencev, ki se iz dneva v dan težko prebijajo, ne morejo plačevati komunalnih položnic, stanovanj, ne morejo normalno živeti, prevelik. Dejstvo je tudi, da te pokojnine, da to ni neka miloščina, ni neka nagrada, pač pa nekaj, kar so si v teku svojega dela krvavo prislužili in jim to tudi pripada. Seveda pa take razprave, kot je današnja, bi bilo pa treba izkoristiti tudi za to, ali tisto, kar v Sloveniji ustvarimo - in Vlada seveda zatrjuje, da imamo rekordno gospodarsko rast - na pravi način razdelimo. Če nekateri nimajo za preživetje, potem je odgovor lahko samo ta: razdelitev ni prava, treba se je o tem pogovoriti in dogovoriti. Najbrž končni izid ne bo takšen zakon, kot smo ga danes dobili na mize, ta zakon bi na eni strani nekaterim nekaj dal, na drugi strani pa brez dvoma sistem razrušil ali pa načel - še bolj usodno. Vendar tema je tako potrebna in tako pomembna, da bi danes na tistih stolih pred nami morali sedeti ministri, tudi drugi sekretarji, ne iz sociale, ne samo iz kulture in prostora, pač pa tudi iz finančnega, gospodarskega in še kakšnega ministrstva; in za to gre. O podpori temu predlogu pa bomo do konca razprave še temeljito razmislili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Boste na koncu ali zdaj? Še dva sta razpravljavca. Besedo ima gospa mag. Potrata.
Hvala. Najprej bi rada kot predsednica Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti pritrdila tistemu stališču, da nekatere institucije, pa mislim tu na Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve in še na koga drugega, v svojih odgovorih ljudem, ki se pritožujejo zaradi nevzdržnih finančnih razmer, dajejo v resnici napotila, naj se obrnejo na civilna društva ali organizacije, na Karitas in Rdeči križ po pomoč za tisti čas, ko ne dobijo odgovora ali ustrezne rešitve, ko so kot invalidne osebe brez dela, pa še nimajo pred komisijo rešene odločbe, ali v kakšnih drugih življenjskih situacijah. Hočem samo to povedati, da je v zakonodaji lukenj veliko in da tudi s tem slavospevom, ki ga je v imenu Poslanske skupine SDS povedala kolegica poslanka, ne pokrijejo številne vrzeli v zakonodaji, ko se ljudje v resnici znajdejo v eksistenčni stiski in jih tiste institucije, ki bi morale skrbeti za blaginjo vseh, pošiljajo na Karitas in Rdeči križ. Sicer sem pa že tako povedala, kako je s temi rečmi, ko sem spraševala Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve kako bo blažilo inflacijske učinke. Bi pa rada seveda nasprotovala stališču, da se je položaj upokojencev izboljšal, tako kot trdi poslanka v nekem mediju, in sicer opiram to svoje stališče na magnetogram seje Odbora za delo, družino in socialne zadeve, ko je predstavnik Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje povedal, kako je s težavami pri ugotavljanju nekih razlik glede povprečne stopnje prispevkov in davkov, ki jih ne znajo ugotoviti, ki jih niti Ministrstvo za finance ne zna ugotovi in jih za nazaj ugotavlja in je zaradi tega težavno usklajevanje, ker tega ne izračunajo za tekoče leto, ampak lahko šele za nazaj izračunavajo. To je čisto dejanski problem, ga lahko najdete v magnetogramu, kot rečeno. Ampak, zdaj bi pa rada prešla na tole. To je bilo v zvezi z avtentično razlago 150. člena povedano in bilo rečeno takole: "Torej, če že obvezna razlaga, potem bi obvezna razlaga morala iti v to smer, da spremeni temelj, na podlagi katerega se sedaj usklajujejo pokojnine. Torej, da se usklajujejo na podlagi gibanj neto plač, objavljenih po uradnih statističnih podatkih, zato da bi lahko zadevo izpeljali, ne pa na podlagi, bom rekel bruto plač, preračunanih v neto vrednost, ker ta preračun med letom ni mogoč." To je predstavnik institucije izrekel. In v nadaljevanju še tole: "Problem pa je, da se je zgodila mimo tega sprememba davčne zakonodaje, ki je bistveno bolj razbremenila plače v razmerju do pokojnin in zaradi tega, kljub temu da so, bom rekel, deklaratorno pokojnine sledile gibanjem bruto plač, da se je pa razmerje povprečnih neto pokojnin v razmerju do povprečnih neto plač znižalo bolj, kot je bilo pričakovano, in ker se je to zgodilo drugič. Prva sprememba se je zgodila v letu 2005," itn. To razmerje, leta 2007, se je poslabšalo mimo vseh tistih pričakovanj, ki izhajajo iz uveljavljene zakonske ureditve. Ugotovljeno je, da se to razmerje giblje na škodo pokojnin in poslušati sedaj tukaj v Državnem zboru kar naprej, kako se grda, nesramna, škodoželjna opozicija nekaj izmišljuje, pa že presega meje spodobnega. Če so grafi lažnivi - če so podatki lažnivi; saj nihče ne govori o pokojninah za nepolno dobo! Govorimo o statističnih podatkih. Mimogrede mi je premier tudi rekel, da nimam pravih statističnih podatkov, ker verjetno ima samo Vlada prave statistične podatke, ampak potem naj končno povedo, kako interpretirajo podatke, ker marsikdaj del podatkov skrijejo zato, da se da kakšna zadeva prikazati v luči, v kakršni pač hočejo zadevo videti. Saj veste, poznate tisto ne, da je vse odvisno od tega, s katerega aspekta stvari motrimo. In če so to uradni predstavniki razlagali, da je razlika na škodo pokojnin, potem jaz pač ne vidim razloga, da bi morala misliti drugače, zato ker tako pač misli največja koalicijska stranka. Sama nameravam ta predlog zakona podpreti. Če bi pa res kaj bilo takega v ravnanju te vlade, da bi hotela kaj dobrega storiti, je pa imela priložnosti dovolj, saj smo jo pozivali -in sem prej povedala, junija smo še naslovili, pred tistimi spremembami, ki smo jih potem tako navdušeno potrjevali, ker so pač do neke mere nekaterim vendarle prinesle malenkostno izboljšanje, ampak tole, o čemer pa sedaj govorimo, pa bi bilo treba podpreti. Hvala.
Gospa Tomc, državna sekretarka, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Uvodoma bi pojasnila, da Vlada ima strategijo varstva starejših do leta 2010. Pred seboj imam celo poročilo o izvajanju te strategije. Seveda je pa v nadaljevanju na področju pokojninskega in invalidskega zavarovanja treba storiti še marsikaj. Dejstvo namreč je, da je bilo razmerje med aktivnimi prebivalci oziroma tistimi, ki vplačujejo v pokojninski sistem, in tistimi, ki iz njega črpajo, v letu 1989 - 2,52, medtem ko je bilo v letu 2006 samo še 1,69. To pomeni, da se naš pokojninski sistem sooča s podobnimi težavami, kot se soočajo vsi razviti sistemi v Evropi. Hkrati nas opozarjajo pri tem tudi na to, da celo Slovenija v tem pogledu ni v najslabšem položaju in da se bo to neugodno demografsko gibanje samo še nadaljevalo. Ne glede na vse, kar je bil doslej povedano, pa želim dodati še en vidik gledanja na višino pokojnin oziroma na rast pokojnin. Nedvomno je in podatki kažejo o tem, da so pokojnine od leta 2000 dalje z izjemo leta 2003 vseskozi realno naraščale. V letu 2000 so narasle za 0,8%, 2001 0,3% in tako naprej, v letu 2007 za 2,1%. Res pa je tudi to, da so v tem času neto plače narasle za 4,1% v letu 2007. Razmerje se je torej podrlo, vendar ne moremo mimo dejstva, da pokojnine realno naraščajo. Še eno opozorilo ob vseh razpravah glede boljšega oziroma pravilnejšega usklajevanja z neto oziroma bruto plačami. Dohodninska lestvica, v katero se uvrščajo bruto plače, se usklajuje z inflacijo. Plače naraščajo načeloma hitreje kot inflacija. To pomeni, da bo v naslednjem letu to razmerje, na katerega danes opozarjamo, opozarjate, v škodo tistim, ki bi jim s takšnim predlogom omogočili usklajevanje z neto plačami. Torej, bi bilo v naslednjem letu narediti še kakšne popravke, seveda se pa Vlada zavzema za to, da naj bi bili ti popravki oziroma spremembe dohodninske zakonodaje oziroma pokojninske zakonodaje, ki bo nedvomno potrebna, sistematični in da je k njim treba pristopiti na podlagi celovitih analiz. Slovenski pokojninski sistem je tudi eden redkih tistih, če že ne edini v Evropi, pri katerem se pokojnine usklajujejo s plačami, kakršnimikoli plačami, bruto plačami, neto plačami. Tega sodobni pokojninski evropski sistemi ne poznajo, večinoma se pokojnine usklajujejo z rastjo cen oziroma v tistih državah, ki so precej velikodušne, se polovica usklajujejo s plačami, polovica pa s cenami življenjskih potrebščin. Po letu 2005, ko smo spremenili tudi način usklajevanja, pokojnine ne zaostajajo več za plačami, ampak je njihovo usklajevanje skladno z rastjo plač in zaradi teh ukrepov so danes pokojnine bistveno večje, kot bi bile, če teh ukrepov v letu 2005 ne bi bilo. Hvala lepa.
Prosim, v imenu predlagatelja gospa Barbara Žgajner Tavš.
Hvala lepa, predsedujoči. No, temu, kar je ravnokar govorila gospa državna sekretarka, seveda gre z lahkoto oporekati. Prvo, jaz nisem želela izpostaviti vas v dolgoročno strategijo na področju socialnega varstva, ampak na področju pokojninskega sistema. Če pa ste izpostavili dolgoročno strategijo Vlade na področju socialnovarstvenega sistema oziroma socialnega varstva, naj vam povem, da je Računsko sodišče ugotovilo, da se potrebe upravičencev ne odražajo v državnem proračunu oziroma v proračunu ministrstva, da socialnovarstveni programi oziroma storitve ministrstva ne pokrivajo potreb, ne zagotavljajo enakih možnosti, Vlada nima dovolj jasnega odgovora na vprašanje, kam s tistimi, ki potrebujejo varstvo in nego v starosti, ministrstvo ne vodi svojih podatkovnih zbirk, nima izdelane strategije z jasno določenimi cilji, sistematično ne spremlja informiranja javnosti o ponudbi socialnovarstvenih storitev, nima natančnega vpogleda nad porabljenimi sredstvi in tako dalje. To je dolgoročna strategija ministrstva na področju socialnega varstva. Povejte mi, kako je z dolgoročno strategijo na področju pokojninskega sistema. Predsednik Vlade ni imel odgovora, edini odgovor je bil: plačilo dveh položnic. Ampak tudi tega se ni držal, ni plačal položnic. Ni plačal položnic, ne vem, toliko in toliko sto ljudem, ki so se obrnili nanj, ker preprosto ne morejo več živeti z nizkimi pokojninami. Edina dolgoročna strategija, na katero je nakazal predsednik Vlade, je, da pošilja upokojence na Rdeči križ po paket in na Karitas po paket. Mogoče je to v sklopu njegove strategije, ne vem, da smo preveč potrošna družba in da je treba varčevati, da preprosto ljudje, ali naj manj jejo ali pa naj brskajo po smeteh, kontejnerjih in jejo star kruh. Ampak, to je slaba strategija Vlade. Ljudje rabijo več. Pri prejšnjem zakonu sem poskušala omeniti tisto teorijo premika od socialne družbe pa socialne vlade do vlade, ki jo zanima samo kapital, neoliberalne vlade. Prva, socialna vlada, ki zagovarja tako imenovani "Wellfare" sistem, daje poudarek človeku, njegovim pravicam. Druga vlada daje poudarek na tako imenovani sistem "Workfare", to pa pomeni, da človek toliko časa, kolikor je koristen za državo, ga država spoštuje in ga obravnava, kot verjamem, enakopravnega človeka oziroma člana družbe. Kakor hitro ni več produktiven in koristen za državo, zanjo ni več pomemben in ga zavrže. To je dolgoročna politika te vlade na področju pokojninskega ali pa socialnovarstvenega sistema. Pokojnine, realno gledano, padajo. Prej vas žal, spoštovana gospa državna sekretarka, ni bilo v dvorani, ko sem tudi na grafu pokazala realne podatke. Pokojnina v primerjavi s plačami pada in bo padla do leta 2025. Takrat naj bi se trend padanja pokojnin ustavil pri 50% povprečne plače. Pokojnine, realno gledano, padajo. Vsi statistični podatki z izjemo vladnih podatkov, govorijo o tem, vsi življenjski pokazatelji govorijo o tem. Zato mislim, da je prišel čas, ko se prenehate slepiti ali pa prenehajte slepiti državljanke in državljane.
Ker čas za razpravo še ni potekel, vas sprašujem na podlagi 71. člena Poslovnika, ali želi še kdo razpravljati. En prijavljen. Izvolite, gospod Koren. Odpiram samo en krog.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Meni se zdi pomembna skrb za naše upokojence, tako kot se mi zdi pomembno, da vsi državljani in državljanke v Republiki Sloveniji imajo ene normalne pogoje za normalno preživetje. V začetku tega mandata je vlada, je ta koalicija in je ta državni zbor prestopil k spremembam usklajevanja pokojnin, kajti vsi smo videli, da so pokojnine padale in da je bilo treba takšen ukrep sprejeti. Jaz mislim, da se vsi tega prav gotovo zavedamo. Če takrat ne bi spremenili tega načina usklajevanja bi naši upokojenci bili danes prikrajšani za kar znatna sredstva svojih pokojnin. In tudi v tem trenutku moram reči, da je prav, da se zavzemamo za to, da bodo naši upokojenci imeli sebi primerno dostojno življenje. Vendar ob spremembah ne smemo gledati preveč kratkoročno. Če je trenutna situacija taka, da je neto plača tista, ki omogoča bolj ugodno usklajevanje za upokojence, to še ne pomeni, da je dolgoročno to najbolj primerno. Jaz mislim, da moramo mi kot poslanci Državnega zbora težiti k temu, da bo ta sistem znosen in tudi dolgoročno dober, ugoden. Ko sem se v teh letih srečeval z upokojenci, so predvsem tarnali nad tem neskladjem med najvišjimi in najnižjimi pokojninami. Mislim, da je tudi v tem trenutku prav in pošteno, da rečemo kakšno besedo na to temo. Jaz se strinjam s tistimi, ki pravijo, da so najnižje pokojnine nizke in da je zato treba nekaj storiti. Niso pa si upokojenci tako prizadeti. Veliko ljudi, veliko upokojencev mi je govorilo, da bi si resnično želeli, da bi se jim enkrat v življenju zgodilo to, da bi se pokojnine dvignile za vse enako, ne pa po procentih, da tisti, ki že tako imajo veliko, dobijo še več. In enkratni pokojninski dodatek je šel v to smer, da so dobili tisti z najnižjimi pokojninami nekaj več od tistih, ki imajo visoke pokojnine. Zato sam mislim, da priti na drugačno usklajevanje, ker je pač trenutno razmerje tako, da je na neto plače boljši izračun za upokojence, ni primerno, ampak dajmo, poskrbimo za to, da bomo tistimi z najnižjimi pokojninami omogočili dvig pokojnin in s tem omogočili vsem normalno in dostojno življenje. Je pa tudi res, da se moramo počasi navaditi na evropski standard plač. Se pravi, o bruto in neto plačah nima po mojem več smisla govoriti. Pričnimo govoriti o plači in na plačo dajmo narediti pokojnine takšne, da bodo primerne za naše upokojence. Hvala lepa.
Zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po zaključeni 6. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA SKLEPOV K POROČILU O AKTIVNOSTIH NA PODLAGI SKLEPOV, KI JIH JE DRŽAVNI ZBOR SPREJEL NA 37. IZREDNI SEJI DNE 3.6.2008 V ZVEZI S PROBLEMATIKO KONCENTRACIJE KAPITALA V SLOVENIJI. Državni zbor Republike Slovenije je na 37. izredni seji 3.7.2008 ob obravnavi predloga sklepa v zvezi s problematiko koncentracije kapitala v Sloveniji na podjetjih poštnih nabiralnikov in vprašanje koncentracije medijskega lastništva v povezavi z ustavno pravico do obveščenosti sprejel 12 sklepov. Vlada se ja zavezala, da bo v roku 30 dni Državni zbor seznanila s svojimi ugotovitvami ter ukrepi iz svoje pristojnosti, morebitne nujne spremembe zakonodaje pa bo Državnemu zboru predlagala najkasneje v šestih dneh. Predlog sklepov k poročilu Vlade je v obravnavo zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom. Besedo dajem predstavniku predlagatelja, gospodu Jožetu Tanku za dopolnilno predstavitev predloga sklepov. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Boj proti organiziranem kriminalu in korupciji je pomembno področje, s katerim se je resno soočila ta koalicija. Prejšnje vlade so zastavile proces postopne in neopazne koncentracije kapitala. Volitve leta 2004 in spremembe zakonodaje so zavezale v ta koncept, koalicija je resno lotila popravkov zakonodaje, nadzorne institucije so začele preverjati zakonitost postopkov tudi za nazaj, tajkuni pa so pospešili postopke koncentracij, zato so kar naenkrat dobila imena razna anonimna podjetja poštni nabiralniki oziroma parkirišča z majhnim lastnim premoženjem, v katerih se je skoncentriralo lastništvo največjih gospodarskih sistemov. To se brez vedenja in načrtnega sodelovanja politike, ki je upravljala z državo do leta 2004, ne bi moglo zgoditi. Obe preiskovalni komisiji v tem mandatu, ena je preiskovala prodaje državnih deležev, druga pa nabave vojaške opreme in orožja, sta prišli do identičnih zaključkov, vse se je dogajalo dogovorno v ozkih političnih krogih in brez javnih razpisov. V celotnem obdobju tranzicije se ni pravnomočno zaključil noben postopek oškodovanja družbenega premoženja. Veliko se jih je spregledalo, veliko jih je končalo že v preiskavi, veliko pa jih je obstalo po omarah na tožilstvih in sodiščih. Tudi Urad za varstvo konkurence in Agencija za trg vrednostnih papirjev po uradni dolžnosti nista ukrepali, prijav med prijatelji, ki so prekladali državne deleže, ni bilo, če se je kakšen čutil prikrajšanega, so ga potešili na drug način. V prejšnjem mandatu smo predvsem v SDS-u zelo glasno opozarjali na pojave korupcije in klientelizma, vendar več kot do ustanovitve brezzobe protikorupcijske komisije nismo prišli, ni bilo pač po volji tedanje vlade oziroma LDS-a in SD-ja. Komisija se je največ ukvarjala z občinskimi svetniki, velikih dejanj korupcije ni zaznavala, milijardnih premikov v finančnih sredstvih prav tako ne, tega ni zaznal tudi Urad za preprečevanje pranja denarja. Šele ta vlada je zagotovila pogoje za resen spopad s korupcijo in organiziranim kriminalom, okrepili in usposobili so se organi pregona, zamenjali neučinkoviti vodstvi urada in agencije in precej se je izboljšala zakonodaja s področja bančništva, prevzemov, zavarovalništva, trga finančnih instrumentov, konkurence in tako naprej. Šele v tem mandatu se je začelo izvajati zakonske določbe. Ni bilo več nedotakljivih. Vendar mediji prinašajo tudi novice o pritiskih, ki jih na preiskovalne organe in nadzorne institucije usmerja predvsem tisti, ki bi morali najbolj skrbeti za interese javnosti in potrošnikov, to so informacijske pooblaščenke, Komisija za preprečevanje korupcije, tudi bivši predsednik je tu zelo aktiven. Tisti, ki so osumljeni velikih kaznivih dejanj, naj bi bili veliki gospodje, z njimi bi morali ravnati drugače kot z drugimi državljani, tiste, ki odkrivajo in preganjajo kazniva dejanja, pa se kriminalizira. Lahko rečemo, da je narobe svet. Tudi politiki iz SD, LDS in Zares se cinično odzivajo. Prav pristop do odpravljanja teh nezakonitih pojavov predstavlja veliko razliko med Vlado in večinskim delom opozicije. Medtem ko se je Vlada zelo resno in dosledno lotila odprave posledic nezakonitih ravnanj in koncentracij, ki jih takšne družbe zaradi monopolnega položaja materializirajo s previsokimi cenami izdelkov, še posebej hrane, in dvigujejo inflacijo ter prizadenejo predvsem delavce, upokojence in druge najbolj izpostavljene sloje prebivalstva, pa opozicija čvrsto stoji za svojimi direktorji. Cinične izjave in simbolne geste kažejo, da jih boj proti nezakonitostim in korupciji ne zanima. Predlagatelji ugotavljamo, da se je Vlada resno lotila dela, da je sprejela veliko ukrepov in predlagala potrebne spremembe zakonodaje. Učinkovit boj proti monopolom in kartelom lahko prepreči izčrpavanje državljanov, še posebej tistih z najnižjimi prihodki in upokojence. Zato dajmo Vladi in drugim organom polno podporo v boju proti takšnim škodljivim ravnanjem brezobzirnih direktorjev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog sklepa k poročilu je obravnaval Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Besedo dajem podpredsedniku gospodu Viliju Rezmanu za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. No, Odbor za gospodarstvo je kot matično delovno telo obravnaval problematiko koncentracije kapitala in medijskega lastništva, kar je bila tudi tema 37. izredne seje Državnega zbora na osnovi pobud, ki so jih podpisali poslanci. Bilo je takrat sprejetih 12 sklepov. Bili so določeni tudi roki za ukrepanje v 30-ih dneh in apeli za to, da se v 60-ih dneh predlagajo morebitne dopolnitve zakonov. Vlada je v zvezi s tem pripravila poročilo in 33 poslancev je to poročilo opremilo še s tremi predlogi sklepov in terjalo obravnavo na izredni seji Državnega zbora. Gradiva, ki so bila osnova za razpravljanje na matičnem delovnem telesu, so bila gradiva, ki jih je poslala Vlada. Sklepi in amandma k drugemu sklepu, ki so ga pripravili poslanci treh koalicijskih strank - SDS, NSi in SLS -, poročilo Banke Slovenije in pisni odziv Agencije za trg vrednostnih papirjev. Ministrstvo za kulturo in Urad za varstvo konkurence sta v teh gradivih zapisala, da delujeta ves čas, da delujeta po predpisih in se nista sklicevala na sklepe, ki so bili sprejeti na seji 3. junija. Ministrstvo za finance je izrecno zapisalo, da je bil povod za predlaganje dveh sprememb in dopolnitev Zakona o zavarovanju trgov finančnih instrumentov sklepi s te julijske seje, Banka Slovenije je zapisala, da ves čas deluje v skladu z zakoni, tudi pred 3.6., da spremlja dogajanje na trgu in da tudi ustrezno ukrepa. ATVP pa je zapisala, da ocenjuje, da bi bila njena prisotnost zavoljo tega, ker vodi konkretne primere, neprimerna na seji takšnega delovnega telesa. Razprava, ki je na osnovi teh gradiv stekla, je govorila o pomislekih v zvezi s poročili. Ne opozicijskih in ne koalicijski poslanci niso bili pretirano navdušeni, zlasti so pogrešali natančnejše podatke in podrobnejše podatke. V zvezi s sklepi, ki so bili predlagani, pa je koalicija oziroma so koalicijski poslanci ugotavljali, da so potrebni, opozicijski pa da ne in da vsebinsko ne prinašajo ničesar. V razpravi je bila ovržena tudi trditev, kakor je bilo nerodno zapisano v poročilu Vlade, da Banka Slovenija in UVK ne sodelujeta oziroma da sodelujeta šele od meseca maja naprej, in pojasnjeno, da je bilo sodelovanje vzpostavljeno bistveno prej, vendar na neformalni ravni. Relativizirana pa je bila ocena UVK-ja, da je tožilstvo premalo ažurno in da je tehnična pomoč policije pri njihovem delu tudi preskromna. Amandma k drugemu sklepu, ki so ga predlagali poslanci in poslanke treh koalicijskih skupin, je bil sprejet, sprejeti so bili tudi sklepi in predlagani Državnemu zboru v razpravo in sprejem. Govorijo pa: prvi - o seznanitvi s poročilom Vlade; drugi - o ugotovitvi, da Vlada deluje, da ukrepa; in tretji - ki je pravzaprav apel, poziv, da Vlada pravočasno predlaga morebitne predloge sprememb zakonov. Torej, takšni dopolnjeni predlogi sklepov so posredovani Državnemu zboru v obravnavo in sprejem.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku Vlade za uvodno obrazložitev mnenja. Gospod mag. Andrej Vizjak, minister za gospodarstvo.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci. Spoštovani kolegi. Seveda, naloga Vlade in vladajoče koalicije, pa tudi parlamenta je vzpostavitev pogojev za delovanje pravne države, vzpostavitev pogojev, da veljajo zakoni za vse enako in da so postopki jasni in kršitev teh lahko in mora doživeti kar se da hiter tako sodni epilog kot reakcijo nadzornih institucij. Seveda pa je pri vsem tem Vlada kot tudi parlament omejena. Omejena sta s tem, da lahko Vlada predlaga, parlament sprejema ustrezno zakonodajo. Nadzorne institucije so praviloma neodvisne in pogojene delu po črki zakona in tu smo v preteklosti naleteli na največ problemov. Slovenski pravni red smo v celoti uskladili z evropskim pravnim redom, vendar to se je očitno izkazalo, da v tranzicijski državi, kot je Republika Slovenije, to ni zadosti in to ni dovolj, zato smo morali nekatero nacionalno zakonodajo dodatno prilagoditi, predvsem prilagoditi specifikam tranzicije gospodarstva v Republiki Sloveniji in lastniške tranzicije. Naj omenim samo nekaj takšnih ukrepov, ki smo jih naredili v preteklem obdobju. Prvič, zelo smo zaostrili oziroma razširili veljavnost prevzemne zakonodaje, praviloma v državah Evropske unije velja prevzemna zakonodaja samo za javne delniške družbe, v Republiki Sloveniji smo jih praktično v preteklosti razširili na vse, tudi na vse nejavne gospodarske družbe, tako velja prevzemna zakonodaja za vse družbe, ki imajo več kot štiri milijone evrov celotnega kapitala, kar je pravzaprav velik delež. Zelo smo omejevali tudi tako imenovano povezanost istih fizičnih oseb s številnimi gospodarskimi družbami preko članstva v nadzornih svetih. Namreč do nastopa, dela te vlade in te koalicije je veljalo, da je lahko posameznik bil kar v 10-ih nadzornih svetih: v petih nadzornih svetih posameznih gospodarskih družb in še v petih nadzornih svetih odvisnih družb. V rokah posameznikov je bilo sistemsko vgrajeno, da se je skoncentirala velika količina informacij in tudi posledično moči in zato se nimamo čuditi, da je to privedlo in da je prej ali slej na dan prišla tudi vrsta neljubih oziroma slabih posledic te koncentracije kapitala; to smo spremenili. Namreč, z novim zakonom o gospodarskih družbah je posamezniku možno biti član le v treh nadzornih svetih in ne več v desetih kot prej. Seveda smo spremenili tudi celo kopico druge zakonodaje, kjer smo izpostavili pomembnejšo vlogo malih delničarjev, okrepili delovanje nadzornih institucij, naredili postopke bolj pregledne in poskrbeli za večjo informiranost delničarjev in to je privedlo do neke vrste preglednejše sistemske ureditve. Pričakovali smo in dočakali tudi učinkovitejše delo nadzornih institucij. Žal je bilo treba zato spremeniti vodstva nadzornih institucij, tako Urada za varstvo konkurence kot tudi Agencije za trg vrednostnih papirjev. Namreč, dolgoletna direktorja sta bila po moji oceni sistemska zavora za delovanje pravne države v nadzornem smislu. In upam, spoštovane gospe in gospodje, da bomo v prihodnje doživeli tudi učinkovitejše delo sodne veje oblasti, kajti če ni hitrega učinkovitega odziva sodne veje oblasti na anomalije pri izvajanju in na kršitve zakonodaje, potem ni pričakovati bistvenih premikov. Torej Vlada je s številnimi ukrepi, ki so navedene v poročilu, sledila priporočilom in razpravi v Državnem zboru. To bomo delali tudi poslej in predlagali tudi sistemske spremembe in nekatere druge manjše spremembe zakonodaje v smislu učinkovitejšega nadzora. Podpiram, kot minister, tudi ustanovitev finančne policije, podpiram ustanovitev centra za IT forenziko in združevanje torej kadrov, znanja za čim bolj učinkovito odkrivanje in sankcioniranje organiziranega kriminala, povezanega z gospodarstvom.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Jožef Školč v imenu Poslanske skupine LDS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice, kolegi! Danes smo priča ponovitvi mizerno pripravljene seje, ki naj bi nalila čistega vina glede nedopustnih koncentracij v gospodarskih podjetjih in tudi glede posledic, ki jih to pušča za delovanje medijev. Treba se je namreč spomniti, da se je seja, ki je botrovala sklepu, ki je spet pripeljal do druge jalove seje, ukvarjala s tem. 33 junakov koalicije je spet pripravilo v vseh ozirih žalostno predstavo o tem, kako deluje Vlada in kako deluje koalicija. Če smo prejšnjič še imeli razloge, da nekako rečemo, da poslanke in poslanci nimajo vpogleda v situacijo, nimajo vseh podatkov, pa smo tokrat dobili poročilo Vlade. O poročilu Vlade ni govoril ne predlagatelj seje, pa bi moral, o poročilu Vlade tudi ni govoril minister, zato dvomim, da je imel kaj pri njem. Govoril je pa spet o tistih stvareh, ki smo ga spraševali že zadnjič, da pričakuje bolj učinkovito delo in hitre obsodbe v pravosodnem sistemu, ni pa v tem poročilu podatkov o tem, da bi tožilstvo že vložilo kakšno obtožbo. Kako je mogoče potem pričakovati od pravosodja, da kaj razreši, če ni opravilnih predlogov za te vrste odločitve? Tako ga po dveh mesecih, ali koliko je že, ponovno sprašujem, katere bi on na hitro obsodil. Seveda je ta seja ne samo polomija, ampak tudi velika žalost. Gospod Tanko je tukaj govoril, da so si prej štiri leta, ali koliko že, prizadevali za ustanovitev protikorupcijske komisije. Spomnil bi ga, da so jo sedaj štiri leta ukinjali, takoj zatem, ko je bila ustanovljena. Se pravi, v času, ko bi morala gledati pod prste veljakom, ki dobivajo legitimiteto za svoje netransparentne odločitve v sedanjem mandatu, je tudi ta brezdoba, kot je sam rekel, komisija, je odveč. In mi smo se tu srečevali z njihovimi predlogi in s predlogi njim po intenci sorodnih strank, da ne bom zdaj kakšnih paktov in drugih povezav omenjal, ki so to komisijo ukinjale. Vlada tudi ni hotela notificirati tega organa glede na sprejem konvencije Združenih narodov, ki ureja ta problem. S tega vidika je treba reči, da je ta vlada in ta koalicija storila vse, da bi bil onemogočen nadzor nad njenimi postopki. Tudi tista seja prej, ki botruje tej, je nastala zaradi tega, da ne bi bilo mogoče postaviti s stališča opozicije vprašanj o treh K-jih, ki so bili pred štirimi leti. Zato je prišlo do hite intervencije gospoda Tanka in njegovih tankistov. Tako smo mi tu, bom rekel, v situaciji, v Državnem zboru, da kadarkoli poskuša opozicija uveljaviti eno od svojih z ustavo in sicer zagotovljenih pravic, da preiskuje morebitne nečednosti Vlade, gospod Tanko in njegovi pač ustanovijo svojo komisijo, ki je širša, boljša in bolj temeljita in zato ima širši vpogled in zato še danes ne vemo, kaj se je dogajalo pri predsedniku Vlade, ko se je napletlo del teh povezav, ki se kasneje spridile, kot sami razumemo za silo iz vseh teh stvari, in zato ni delovala ta kupčija, da se del podjetja, ki prodaja sicer vse, dopusti v last nekemu podjetju, ki bi jim potem v zameno pustilo upravljanje z mediji. To je bila ta zgodba. Ampak so te seje, ne glede na to, zelo pomembne, ker demonstrirajo vso politično filozofijo in vso sprevrženost in kot sem v prejšnjem uvodu rekel, vso perverzijo sedanje oblasti. Zadnjič in danes ste tarnali, da nič ne morete delati, da nič niste razumeli in da šele po štirih letih pravzaprav je treba predpise sprejemati. Jaz tega ne verjamem. Dobršen del kolegov je sedelo z nami tudi v prejšnjem parlamentu in so se obnašali, kot da so, bom rekel, opravilno sposobni in so sprejemali zakone, ki so potem veljali. Sedaj trdijo, da jih ne razumejo in da je bila to ena tajna priprava na neko, ne vem kakšno, koncentracijo v zaledju. Ampak, kako je ta koncentracija potekala, nam pa niste dopustili z nobeno komisijo preiskati, gospodje poslanci, ki vam načeluje gospod Tanko. Žalostno! Mi se bomo kar naprej soočali, tudi če boste spet prišli, glede na to, da so vsi tisti sklepi tako napisani, da lahko čez en mesec pričakujemo še eno sejo, kjer boste vi pripravili komplet zakonodaje, ki bi odrešil slovensko gospodarstvo teh tajkunov, se bomo spet soočali s tem, da ste bili revčki in da so vam vsi za hrbtom delali in da celo tisti, ki ste jim dali pooblastila, so vas, tako kot gospa Starina Kosem, zaradi 30 srebrnikv, ko je bilo treba, tudi zapustili. Ampak tistega, ki se ga da kupiti, se ga da kupiti zmeraj za srebrnik več - to bi že morali vedeti. Ja to je iz Svetega pisma, gospod Zamernik, tako da je [[...]] [[Vmesno oglašanje.]] [[...]] Tako so določene stvari take, ki se vedo že dlje časa, kot je ta parlament. Ampak, kakorkoli, jaz sem od te seje veliko pričakoval [[...]] [[Vmesno oglašanje.]] [[...]]Saj niso, saj so veseli, ker [[...]]Tudi jaz sem veliko pričakoval. Jaz sem pričakoval, da boste privedli nekaj svojih tajkunov, če niste že tujih dobili. Ampak, s tem nas še zmeraj lahko osrečite, bom rekel, tista dva bolj zagnana poslanca, gospod Grims in gospod Černač, onadva gotovo imata svoje tajkune, če jih že drugi niste dobili, sicer bo namen te seje šel v nič, to vam jaz zagotavljam. Vi ne morete vse slovenske televizijske javnosti kar naprej vleči za nos, da delate, da dihate za ovratnik in kar smo že poslušali, in bolj kot dihate in bolj ko delate, manj je jasno, kaj se je zgodilo. In več vzvodov, kot je rekel minister Vizjak, ki jih imate v rokah, več ljudi, ki ste jih zamenjali, ki vodijo zdaj te agencije, manj je jasno, kaj se dogaja. In jaz res pričakujem, da enkrat, ker ste zelo konkretni, te stvari brutalno, kot jih sicer znate, s televizijskimi kamerami in tako naprej, uprizorite tudi, bom rekel, za izbrano publiko Državnega zbora, ne nazadnje nas, kar naprej maltretirate s temi nepotrebnimi sejami. Sem pa vesel tega amandmaja, ki je bil sprejet kot dodatni sklep, ker demonstrira vso to vašo politično filozofijo. Vi ste pač v drugem dostavku zapisali: "Državni zbor Republike Slovenije daje podporo Državnemu tožilstvu, Policiji, Uradu Republike Slovenije za varstvo konkurence in Agenciji za trg vrednostnih papirjev v boju proti organiziranemu kriminalu in korupciji ter boju zoper nezakonitosti pri kapitalskem povezovanju, ki kršijo načela proste konkurence." Zelo lep sklep. Zelo primeren sklep, kar kliče po tem, da se spomnimo tistih slavnih povojnih udarniških časov, ko so se delovni ljudje, delavci, občani in pošteni intelektualci skupaj spopadali proti najhujšemu sovražniku socializma - proti koloradskemu hrošču. To ste lepo prekopirali, lepo demonstrirate to mentaliteto in to je vsa resnica teh vaših izrednih sej: da poskušate uvesti namesto funkcioniranja institucij revolucionarni duh. In tega me je strah. Zato upam, da ta vaš račun, da boste s temi sejami in s temi lažnimi obljubami, kako boste v naslednjem mandatu vse naredili drugače in boljše in vse razčistili, dokončno odprli ljudem oči in da bodo ljudje sprevideli, da si še enega mandata in še nadaljevanja takšne politike pa res ne zaslužijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Horvat v imenu Poslanske skupine NSi.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, ostali predstavniki Vlade lepo pozdravljeni in spoštovane kolegice in kolegi! Jaz bom poskušal podati stališče poslanske skupine, ker to, kar smo poslušali zdaj, je bilo nekaj čisto, čisto drugega, ampak se tudi za to zahvaljujem predsedujočemu, da je imel dobre živce in toleriral ta ekspoze kolega Jožeta Školča. Morda za začetek naše gledanje na menedžerske prevzeme, ki smo jim bili priča in smo jim še vedno priča v tej divji privatizaciji, predvsem pa smo jim bili priča v času slovenske tranzicije, ki je na nek način dajala intonacijo vlada, takšna ali drugačna, ampak vedno pod vodstvom Liberalne demokracije Slovenije. V razvitem gospodarstvu pravzaprav redko najdemo primer menedžerskega prevzema, če pa že, pa to gre predvsem v tistih gospodarskih družbah, ki so v težavah, pa še tam gre menedžerski prevzem morda samo do kakšnih 25% lastnine podjetja. Pri menedžerskih prevzemih gre po našem mnenju predvsem za dve različni zadevi. Prvo je vprašanje zaščite malih delničarjev in zlorabe notranjih informacij. Pri menedžerskih prevzemih gre namreč za eklatantno kršitev, za zlorabo notranjih informacij, saj imajo menedžerji na voljo vse informacije, torej še tiste, ki jih lahko po Zakonu o gospodarskih družbah odrečejo delničarjem. Poleg tega so menedžerji tisti, ki so dejansko odgovorni za finančno poslovanje podjetij. Z manipuliranjem, s prodajanjem lastnih delnic imajo tako v rokah prav vse mehanizme, da zbijajo ceno delnic in s tem opravijo cenejši nakup. Na drugi strani pa so člani uprave v tako imenovanem konfliktu interesov, saj pri takšnem odkupu varujejo predvsem lastne interese in ne več interesov lastnikov oziroma podjetij. Tako je tukaj vprašljiva etičnost takšnega početja in prav na etičnost smo opozarjali tudi na protitajkunski izredni seji Državnega zbora. Iz tega razloga se menedžerski prevzemi praviloma v razvitih kapitalističnih državah odvijajo samo v podjetjih v krizi, kot sem že povedal, kot oblika reševanja podjetja v krizi, kjer so veliki upniki zainteresirani za sanacijo podjetja in s tem tudi povračila večine svojih terjatev. In druga zadeva, ki spremlja menedžerske prevzeme, pa je ta, da se pri takšni obliki pojavlja vprašanje enakosti pred zakonom, saj banke kreditodajalke diskriminirajo posamezne kreditojemalce. Običajno banka ne bi dala posojila za odkup neki tretji osebi, ki bi želela opraviti prevzem podjetja z zastavo njegovih delnic. 3. junija letos, torej slaba dva meseca nazaj je bila slovenska javnost priča burni razpravi na temo problematike koncentracije kapitala v Sloveniji na podjetjih poštnih nabiralnikov in vprašanja koncentracije medijskega lastništva v povezavi z ustavno pravico do obveščenosti. Povedano enostavneje, v tej dvorani je 12 ur potekala burna razprava o tako imenovani tajkunizaciji, o nepošteni koncentraciji kapitala, neetičnem polnjenju bančnih računov in tako dalje. Po mučnem na trenutke pikrem prerekanju z opozicijo in po kopici proceduralnih zapletov je bilo sprejetih 12 sklepov, ki so zajemali prihodnje aktivnosti Vlade, pa tudi Državnega zbora in tudi Banke Slovenije. Cilj vseh sklepov je bil omejiti in preprečiti nadaljnjo, tudi po mnenju Nove Slovenije, predvsem neetično bogatenje posameznikov v naši državi. Kljub očitkom, da so sklepi površni in da dejansko ne morejo prav nič prispevati k izboljšanju stanja oziroma preprečiti tajkunizacije, smo v poslanski skupini Nove Slovenije prepričani, da so sklepi zajemali dobre zahteva, navodila in priporočila tistim pristojnim inštitucijam in organom v Sloveniji, ki imajo možnost in podlage za ukrepanje v nastalih situacijah. Iz poročila, ki je pred nami in ki ga predstavniki iz opozicijskih vrst označujejo za površnega in neprimernega, pa je po našem mnenju mogoče dovolj jasno razbrati, da so se aktivnosti, ki so jih pristojnim institucijam naložili sprejeti sklepi, pričele nemudoma izvajati, in da so njihovi prvi učinki že opazni. Predvsem se nam zdi pomembno izpostaviti aktivnosti Ministrstva za finance, ki je tako rekoč takoj po izredni seji Državnega zbora pripravilo Novelo zakona o trgu finančnih instrumentov ter Novelo zakona o zavarovalništvu. S tem so bile postavljene zakonske osnove za dodatno okrepitev vloge nadzornih institucij, torej Agencije za trg vrednostnih papirjev ter Agencije za zavarovalni nadzor, kar pomeni zlasti zmanjšanje možnosti zlorab. Večje nadzorniške pristojnosti, uvedeni novi nadzorni ukrepi ter večja institucionalna neodvisnost teh agencij, so zagotovo tiste rešitve, ki bodo možnost netransparentnega delovanja preprečile oziroma omejile. Seveda je potrebno pozdraviti tudi hitro ukrepanje Urada za varstvo konkurence, ki se je kot pristojen organ resno in zavzeto lotil preiskovanja ter ugotavljanja sporne koncentracije kapitala v družbah Istrabenz, Delo, Večer, Merkur ter ostalih družbah, kjer lahko govorimo o Upravičenih sumih nepravilnosti. Urad je po našem mnenju začel učinkovito presojo skladnosti koncentracije in prevzemov s pravili konkurence. Danes gospod Soršak polni naslovnice slovenskih medijev, dobiva prve minute na televizijskih poročilih. Do takrat, ko Soršak ni prišel na Urad za varstvo konkurence, konkurence pravzaprav skoraj nismo vedeli, da ta urad sploh obstaja. Torej je smrdelo po netransparentnosti. Poročilo Banke Slovenije, ki smo ga lahko prejeli v petek, govori o tem, da se je celotna izpostavljenost bank do prevzetih in prevzemnih družb, vpletenih v tri večje medijsko in tudi gospodarsko najbolj izpostavljene prevzeme, torej Pivovarne Laško, Merkurja in Istrabenza, konec marca leta 2008 v primerjavi s koncem leta 2007 povečala za 0,23 milijarde evrov. Pri tem pa Banka Slovenije opozarja, da so v zneskih zajete vse obveznosti bank in ne samo krediti, ki so bili namenjeni financiranju prevzemov. Iz poročila sledi, da so banke spoštovale interne postopke glede načina odobritev kreditov, ker terjajo zavarovanja, ter ustrezno vrednotile izpostavljenost in oblikovanje rezervacij. Na Odboru za gospodarstvo so bili sprejeti trije sklepi, katerih poglavitni cilj je še nadaljnje izvajanje aktivnosti na področju tako imenovane tajkunizacije in predlog Vladi, naj le ta v Državni zbor morebitne nujne spremembe zakonodaje predlaga do začetka meseca avgusta. V Novi Sloveniji smo zadovoljni z dosedanjimi ukrepi in z upoštevanjem sklepov sprejetih na tako imenovani "anti tajkunski seji". Še posebej smo ponosni in tu pričakujemo še večjo angažiranost in tudi rezultate na področju realizacije enajstega sklepa, ki, če dovolite, ga še enkrat preberem: "Državni zbor ugotavlja, da so v preteklosti mnogi današnji lastniki podjetij prišli do lastništva ali solastništva podjetij tako, da so preko državnih bank, ki so jih sanirali slovenske državljanke in državljani, najeli visoke kredite, ki so jih zavarovali z delnicami prav tistih podjetij, ki so jih kupovali. Državni zbor predlaga Vladi, da prouči možnosti priprave predloga zakona, ki bo omogočil, da so vse pogodbe, ki so omogočale nakup s krediti, za katere se je jamčilo ali se jamči s skupnim premoženjem, nične." Pri tej borbi za neetično prilaščanje in privatizacijo bi bilo verjetno dobro, da bi moči v tem boju proti nepoštenemu in neetičnemu bogatenju združili prav vsi, levi in desni, rdeči in modri. Mogoče je to v politiki naivno pričakovati, a to je početje modrih politikov, ki jim je mar za prihodnost vseh prihodnjih generacij. Nujno bi bilo stopiti na prste tem tajkunom, kot jim pravimo in danes že natančno vemo kaj je in kdo je tajkun. Ker, tajkuni postajajo vse prej kot veliki gospodje. Danes so tajkuni zgolj še osebe, ki si po nepošteni poti prisvajajo premoženje tistih, ki so pri ustvarjanju tega istega premoženja sodelovali. Njihovo početje je vse prej kot gosposko. V Novi Sloveniji si bomo še naprej prizadevali in se zavzemali za uresničevanje sprejetih sklepov na 37. izredni seji Državnega zbora in tudi k uresničevanju sklepov sprejetih na petkovem Odboru za gospodarstvo. Upamo, da bo delovanje kmalu obrodilo sadove. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Andrej Fabjan v imenu Poslanske skupine SLS.
Spoštovani predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci, gospod minister, dober dan. Poslanci Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke smo že na 37. izredni seji povedali, da ne podpiramo koncentracije kapitala na način, ki je kakorkoli vprašljiv iz vidika pravno formalnih razlogov, da ne podpiramo koncentracije kapitala z izrivanjem malih delničarjev, s tem, da se koristijo notranje informacije in da se zamolčijo deli civilnih družb, ki so tržno zanimivi za poznejšo odprodajo, s čimer se ustvarjajo "ekstra" kapitalski dobički, ki se pozneje uporabljajo za odplačevanje najetih kreditov. Ne nasprotujemo pa koncentraciji kapitala na transparenten način, brez izčrpavanja ciljnih podjetij in brez nepotrebnega izpostavljanja bančnega sistema. Na vsak način je treba spoštovati ekonomske zakonitosti, kot je tržno gospodarstvo, svobodna iniciativa, konkurenca, seveda pa vse to v zakonitih okvirih, transparentno in za svoj denar. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pa ostaja določena mera dvoma v rezultat tovrstne obravnave te izjemno pomembne teme. Menimo, da bi bila vsebina poročila deležna drugačne obravnave s strani opozicije, če bi bila točka na dnevnem redu v normalnem obdobju, pa vendar ta točka je danes na dnevnem redu, ker so sklepi, ki jih je sprejel Državni zbor v zvezi s problematiko koncentracije kapitala v Sloveniji naložili Vladi Republike Slovenije, da v roku 30 dni seznani Državni zbor s svojimi ugotovitvami in ukrepi iz tega področja. Pred seboj imamo torej poročilo na podlagi katerega naj bi bile sprejete nadaljnje ustrezne rešitve. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke na podlagi poročila Urada Republike Slovenije za varstvo konkurence ugotavljamo, da smo imeli prav, ko smo trdili, da problem ni zgolj v Pivovarni Laško, Istrabenzu, Merkurju, ampak da gre za širšo problematiko. Na tem mestu ne bi izpostavljal vseh v poročilu navedenih gospodarskih družb, saj je jasno razvidno, da je UVK pravzaprav šele sredi dela. Opažamo tudi, da je prišlo do tesnega sodelovanja z Banko Slovenije. V zvezi z aktivnostmi Ministrstva za finance so moji poslanski kolegi povedali žena 40. seji Državnega zbora, ko ste sprejemali Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o zavarovalništvu in Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o trgu finančnih instrumentov. Sprejeti noveli naj bi povečali nadzorniške pristojnosti, uvajajo se novi nadzorni ukrepi, utrjuje pa se tudi institucionalna neodvisnost Agencije za trg vrednostnih papirjev ter Agencije za zavarovalni nadzor. Poročilo o aktivnosti je podalo tudi Ministrstvo za kulturo. Govora je o lastninskih in o upravljavskih deležih v medijih, da so na tem področju problemi z neodvisnostjo, je sicer res, še večji problemi so z objektivnostjo, ki je današnji mediji nekako ne premorejo. Vedno znova se ne morem čuditi, kaj se lahko danes slišimo in vidimo, preberemo, od neresnic, laži in podtikanja. Pa na tem mestu sploh ne rabimo govoriti, v splošno znanih največjih televizijskih, časopisnih hišah, temveč o strankarskih glasilih, ki so čez noč postali tako imenovani najbolj brani tedniki. Poslanci Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bomo podprli predlagane sklepe, čeprav menimo, da mora Vlada Republike Slovenije nadaljevati z aktivnostmi, pa če ji to Državni zbor naroči ali ne. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Vili Trofenik v imenu Poslanske skupine Zares.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem prisotnim. Za današnjo oziroma točko, ki jo obravnavamo, smo dobili gradivo, in sicer poročilo Vlade in odgovor Banke Slovenije o vlogi poslovnih bank v prevzemih večinskega deleža v nekaterih gospodarskih družbah. Za sejo Odbora za gospodarstvo, ki je matično delovno telo, za obravnavo te točke dnevnega reda, pa smo prejeli še dodatno opravičili Soda, vodstev Soda in Kada, kar je običajno, ker zbirata sama kdaj se bosta udeleževala sej delovnih teles Državnega zbora in to ni nobeno presenečenje. In zanimivo opravičilo Agencije za trg vrednostnih papirjev, ki svojo odsotnost opravičuje s svojo neodvisnostjo, kar je vsekakor prispevek k razumevanju neodvisnosti posameznih institucij. Pa poglejmo akte, ki so podlaga za današnjo razpravo ali naj bi bili podlaga. Poročilo Vlade, ki bi ga naj dostavila skladu k desetim sprejetim sklepom iz začetka junija, v roku 30 dni, je prišlo v roku šestih tednov ali 50% podaljšanje rokov. To se pravi, Vlada ni spoštovala tega sklepa Državnega zbora. Tako kot ni spoštovala prvega sklepa, ker za to poročilo ni možno reči, da je celovito, ker je zahteva prvega sklepa po celovitem poročilu, in da poročilo oziroma ne nastane v sodelovanju s pristojnimi institucijami. Iz gradiva, tistega, ki nam ga je Vlada posredovala, je razvidno, da je ta pristojna, edina institucija, ki je sodelovala, Urad za varstvo konkurence. Pa si poglejmo to poročilo Vlade, iz katerega ni razvidno ali je to dokončno, celovito ali je to tako začasno ali vmesno, ampak dejstvo je, da se 1/4 poročila nanaša na ponovitev 12. sprejetih sklepov v Državnem zboru kot osvežitev spomina poslancem, če bi morebiti pozabili kaj so v začetku junija sprejeli. Nobenega ukrepa, nobene vsebine. Dobra petina poročila našteva ukrepe Urada za varstvo konkurence, konkretno 7, od katerih se 5 nanaša oziroma 4 na ukrepe, ki so se začeli že pred izredno sejo Državnega zbora, dva obžalujeta nesodelovanje tožilstva in pa Banke Slovenije in sedmi, ali eden izmed ukrepov v resnici, je predlog za eno od bodočih sprememb zakona. Petina poročila se nanaša na ukrepe Ministrstva za finance, ki so zreducirani prav tako kot uvod ali začetni del poročila Vlade na predlog sprememb dveh zakonov, in sicer Zakona o zavarovalništvu in Zakona o trgu finančnih inštrumentov, ki sta bila sprejeta na pobudo, kot da poslanci tega ne bi vedeli, drugega ukrepa nobenega. Slaba tretjina poročila se nanaša na Ministrstvo za kulturo in tu je treba biti korekten, da je to najbolj korekten ali kvaliteten del poročila Vlade, vse svoje aktivnosti pojasnjuje ali veže konkretno na posamezne sklepe, ki jih je sprejel Državni zbor v začetku junija, res pa je, da je med temi aktivnostmi ali ukrepi našteto tudi preučevanje tuje primerjalne zakonodaje, da bi eventualno znali in zmogli predlagati ustrezne zakonske spremembe. Poročilo ne daje celovite informacije o problematiki poteka koncentracije kapitala v nekaterih gospodarskih družbah in očitno ni bilo pripravljeno v sodelovanju s pristojnimi institucijami. Poročilo prav tako ne daje odgovora na pomembna vprašanja, naj navedem samo nekatera: Ali in v kolikšni meri je država s prodajo svojega premoženja vplivala tako na koncentracijo kapitala kot na menedžerske prevzeme? V kolikšni meri so državne banke s kreditiranjem omogočile menedžerske odkupe? Ali so v primeru neustreznih odločitev državnih bank bili izvedeni ustrezni ukrepi, tudi kadrovski? Ali obstaja vzročna zveza med kreditiranjem in potrebo po dokapitalizaciji dveh največjih bank, ki sta v pretežni lastni države? Na vsa ta vprašaja poročilo ne daje odgovora, zato ne more biti podlaga za ustrezno kvalitetno obravnavo v Državnem zboru, še manj pa se lahko s tem poročilom opravičuje uvrstitev na izredno sejo. Drugi dokument je odgovor Banke Slovenije na oziroma v povezavi z drugim sklepom, ki je bil sprejet v Državnem zboru. Za odgovor Banke Slovenije je možno ugotovitvi, da v veliki večini čez prst povedano, celo 90%, bi lahko rekli, predstavlja povzetek 185 strani obsegajočega poročila Banke Slovenije objavljenega v mesecu maju pred izredno sejo Državnega zbora. V Državni zbor je sicer prišlo nekaj dni pozneje in je bilo na dnevnem redu matičnega odbora, to je Odbora za finance, vendar ni bilo nobenega interesa za podrobnejšo obravnavo in je večina, to se pravi koalicijska večina v tem odboru sprejela celo sklep, da se je seznanila z vsebino in da ocenjuje, da ni potrebna razprava na plenarni seji. Če to poročilo Banke Slovenije po oceni koalicije ni potrebno obravnavati in ker daje večino odgovorov na nekatera odprta vprašanja v zvezi s koncentracijo in menedžerskimi odkupi, ji to daje neke vrste poseben odgovor samo po sebi. V odgovoru Banke Slovenije najdemo zelo malo informacij, ki jih ni v tem obširnem in zelo kvalitetnem poročilu, ki pa seveda zahteva pazljivo branje, mogoče tudi več kot enkrat. In kaj nam odgovor Banke Slovenije nudi poleg informacij, ki jih je bilo možno prebrati že meseca maja, to se pravi pred izredno sejo Državnega zbora in pred oblikovanjem sprejetega drugega sklepa, dodati nekatere informacije. Prvič - Banka Slovenije v primeru Pivovarne Laško ugotavlja, da garancije v višini 448 milijonov evrov niso bile spremenjene v kredite in da je marsikatero govorjenje na pamet in ne ustreza resnici. In drugič - seveda, da so krediti bili, ki so bili v tem primeru odobreni, pretežno zavarovani z vrednostnimi papirji. V primeru Merkurja ugotavlja, dodatna informacija, pojav pomembnega dela sploh nezavarovanih kreditov in nevarnost ali tveganje v primeru rasti obrestnih mer ali v primeru poslabšanja gospodarskih razmer za to podjetje ali to gospodarsko družbo. Kaj pa v primeru Istrabenza, ki je prav tako izpostavljen v diskusijah in sklepih? Nič. Ker se menedžerski odkup v Istrabenzu ni izvršil oziroma ni bil izveden. To je praktično vse, kar nam dodatnega pove ta famozni odgovor, na katerega je bilo pa treba čakati tako, da smo ga dobili na mizo na seji odbora v petek, čeprav je predstavnik Banke Slovenije na obravnavi poročila o izpostavljenosti 1. julija letošnjega leta povedal, da ni noben problem pridobiti dodatne informacije. Banka tudi ne odgovarja na sklep Odbora za finance, ki je povprašal, praktično je bil sprejet soglasno na odboru, povprašal Banko Slovenije po treh podatkih, in sicer: koliko kreditov za menedžerske prevzeme, ki jih banka ocenjuje v skupni masi, da so bili odobreni v višini milijarde 200 milijonov, po anketah ali banke same, poslovne, so priznale, da bi tega naj bilo samo, pod narekovajem, 970 milijonov. S kakšnim deležem so pri tem udeležene velike banke v pretežni lasti Republike Slovenije, s kakšnim male slovenske banke in s kakšnim tuje banke? Tega grupiranja bank na te tri skupine si nismo izmislili poslanci. To je običajno strukturiranje s strani Banke Slovenije, ki je znala povedati, da so bile banke v državni lasti udeležene z največjim odstotkom zavarovanja kreditov za menedžerske odkupe z vrednostnimi papirji, približno 5-krat več kot so to sprejele kot garancijo ali zavarovanje tuje banke, ki delujejo na območju slovenske države in približno 2-krat toliko kot so to napravile manjše privatne slovenske banke. Odgovor Banke Slovenije, čeprav drugače korekten, ne daje odgovora niti na vprašanje, ki smo ga postavili trije poslanci, v skladu s poslovnikom, ki pa je bistveno ožje vprašanje, ker smo lahko povprašali samo po tistem deležu kreditov, ki so ga dale banke v pretežno državni lasti. To se pravi, tega odgovora ni dala Banka Slovenije, niti ga ni posredovala Vlada v svojem problematičnem poročilu, čeprav je do nekaterih podatkov, seveda možno priti posredno. Predloženi sklepi predlagateljev, ki so zahtevali izredno sejo in uvrstitev te točke na današnjo izredno sejo, vključno z amandmajem enega izmed sklepov ne predstavljajo nobenega prispevka k reševanju problematike neprimerne koncentracije, ki je očitna, kapitala in menedžerskih odkupov, ampak so le slab poizkus cenene politizacije in vzdrževanja tajkunske žerjavice pri življenju za predvolilne namene. Ne glede na dokaj čudno vzdušje pri pridobivanju podatkov in na problematično kvaliteto nekaterih poročil in očitno nesodelovanje nekaterih institucij pri pripravi poročila ali odziva na sklepe v Državnem zboru, je pa dejstvo, da je država sodelovala pri prodaji državnega premoženja in s tem omogočala koncentracijo, da so prodajalci znani, da so kupci znani, in da nakupov ne bi bilo, če ne bi bili kritizirani s strani bank, poslovnih, in da je možno trditi, in zelo težko bo ovreči to trditev, da so vsaj polovico kreditov odobrile državne banke, polovico, pa naj bo 970 ali polovico od milijarde 200 milijonov evrov. Tukaj se seveda postavlja vprašanje odgovornosti uprav in nadzornih svetov teh bank in reakcija Vlade, zlasti pa Ministrstva za finance, saj če bi brali ustrezna poročila Banke Slovenije že v lanskem letu, bi nekatere ukrepe morali sami predlagati, ne pa inscinirati izredno sejo, naročiti svojim pozicijskim poslancem, kaj naj predlagajo in kaj naj naložijo in človek ima občutek, da se vračamo v stari čas razmerja med skupščino in izvršnim svetom ne pa med Vlado in parlamentom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Sam bom, upam, da ne preveč pikro in zajedljivo in primerno kratko predstavil stališče Poslanske skupine DeSUS v zvezi s citirano problematiko. Ko govorim o kratkosti, imam v mislih, da bi morali pravzaprav govoriti o treh sklepih, ki so jih poslanci treh koalicijski strank sprejeli na Odboru za gospodarstvo in če bi tem sklepom primerno naravnali dolžino razmišljanj, bi pravzaprav sploh ne mogli začeti razmišljati, ker so sklepi prazni, ker so puhli in ker so po naši sodbi čisto nepotrebni. Vendar je treba spregovoriti, preprosto zgolj za voljo tega, da povem, da tudi Poslanska skupina DeSUS sodi, da je treba nepošteni tajkunizaciji pristriči peruti kar na smem začetku, v kolikor je le mogoče. Da je treba to početi na ta način, da se pravočasno sprejme ustrezna regulativa, ustrezni predpisi, ki bodo to možnost minimizirali. Da je za to potrebno ukrepanje neodvisnih institucij in da je, kadar je tako ugotovljeno, da je to potrebno, potrebno tudi ukrepati, tudi sankcionirati, vendar, ne na poziv političnih organov. Tako se iz vseh teh poročil, ki jih beremo, da razumeti. Jaz upam, da sotisti, ki so danes govorili prav za to govornico o tem, kako smo naložili neodvisnim institucijam in državnim organom, kako smo jih zavezali, kako smo jim naročili kaj naj počno, zagrešili zgolj "lapsuse", da se jim je to nekako bolj zareklo, kot pa da so v resnici tako mislili. Mi nismo tisti, ki bi bili pristojni za to, da neodvisnim institucijam nalagamo kaj smejo, kaj ne, kdaj naj store, kaj in kako. Ocenjujemo oziroma dvomimo v to, da so bile seje, in ta prva 3. 6., pa potem odbora, pa današnja, sploh potrebne. Zlasti dvomimo v to, da - bilo je že omenjeno danes - so aktivnosti, o katerih se poroča, bile res aktivnosti, ki so bile sprožene oziroma ki so se zgodile na podlagi sklepov odbora in Državnega zbora. Takšna dikcija ustvarja napačen vtis, kot da je politični organ duh in gibalo vseh dogajanj, ki jih morajo sicer po svoji obveznosti izvajati državne institucije, ki so za to zadolžene. Dvomimo v to, da so pred nas postavljena prava časovna sosledja. Dvomimo v to, kdo je v resnici pripravil predloge sklepov, komu jih je pripravil in kaj naj ta s temi sklepi naredi, komu jih naj vrne kot tuje oziroma kot druge. Dvomimo o tem, da je bila katerakoli izmed teh aktivnosti, čeprav sta se dve izrecno deklarirali za takšni, bile povzročene oziroma bile uresničene na osnovi oziroma na podlagi sklepov iz 3. 6., kakor se že v samem naslovu piše. Prav bi bilo, da bi pogledali, kaj so rekle institucije v svojih poročilih, ki jim je bilo menda, kot se je reklo, naloženo in ki se jim je naročilo, kaj naj počno. Teh institucij ni treba posebej politično pozivati k delovanju, k pospeševanju, k intenziviranju njihovega dela, to je njihova vsakdanja obveza. To morajo početi "per se", ne da bi o tem sploh karkoli razmišljali. Banka Slovenija je povedala, da je vse to, kar počne sedaj, počela tudi prej, da ni čakal na 3. junij, da je ukrepala tudi v pisni obliki tako, da lahko preverimo kdaj in kaj je storila in pri tem tudi ugotovila, da banke, ostale, ki jih je nadzirala, funkcionirajo v skladu s predpisi in določili, ki jim jih ti predpisi nalagajo. UVK je zapisal, da je delal to, kar počne sedaj, že tudi poprej, ne šele po 3. 6., da je vodil postopke in podobno tudi nekateri drugi. Zanimivo je morebiti posebej poudariti, kaj je napisala ATVP, Agencija za trg vrednostnih papirjev, ki je smatrala za potrebno, da se oglasi na ta način, da še enkrat pove, da so oni samostojen organ, da so neodvisen organ in da niso vezani na nikakršne sklepe kateregakoli izmed političnih organov. Ministrstvo za kulturo je tudi ravnalo tako, da je napisalo, da to, kar počne danes, je počelo že tudi poprej. Malo je prisluhnilo tem sklepom in reklo, da bo za vsak slučaj še malo pogledalo za nazaj, če ga le niso kje kaj lomili ali kaj pozabili odkriti. Ministrstvo za finance je bilo pa edino, ki je reklo, ja, šele seja 3. 6. nas je zbudila in takoj smo pripravili dva predloga za spremembe zakonov. Torej Ministrstvo za finance ne ravna tako kot Ministrstvo za pravosodje, katerega prvi mož, dr. Šturm, je rekel, oni pa delajo zakone na zalogo, takrat, ko so pripravljali Zakon o odvetništvu. Sklepi so popolnoma prazni, prvi govori o tem, da smo se o nečem seznanili in nič več. Drugi o tem, da ugotavljamo, da Vlada dela in tretji vabi Vlado, naj vendarle sproducira še nekaj zakonov, da ne bi bil september premalo nervozen.
Besedo ima gospod Bogdan Barovič v imenu poslanske skupine SNS.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki Vlade! Danes govorimo o sklepu, ki ga naj bi potem tudi sprejeli v treh točkah. Bistvena točka zame in za moje kolege v Slovenski nacionalni stranki v okviru vsebine, o kateri govorimo, je edino točka tri. Državni zbor je pravzaprav zato tukaj, da sprejema zakone in zakonodajo in da sprejema takšne zakone in takšno zakonodajo, ki bodo v največji meri onemogočil vse kar se je dogajalo, ne glede na to, kdo je bil v prvih vrstah v tem Državnem zboru ali kdo je bil minister ali državni sekretar na Vladi. Pravzaprav me čudi, da Državni zbor posveča celo 7 ur vsej tej vsebini, ko pravzaprav od vsega tega Državnemu zboru ni treba pravzaprav nič. Če smo zelo pošteni in če razumemo čisto osnovno bistvo, če se nekaj dogaja - povejte mi, pa začnimo kjerkoli želite, kjerkoli, v kateremkoli ali je to Mercator ali je to Merkur ali je to Zlatorog ali pa je to banka. Čisto vseeno. Povejte mi: Zakaj imamo nadzorne svete? Nadzorne svete imamo zato, da gospodje v nadzornih svetih vlečejo takšne nagrade, ki jih lahko opišeš samo s pesmijo Vlada Kreslina Od višine se zvrti. In mižijo in so gluhi in slepi za to nagrado. Oni so prvi, ki so dolžni nadzirati, kaj se kje dogaja. Poleg nadzornih svetov imamo Agencijo za trg vrednostnih papirjev, katere naloga je vse tisto, kar smo tukaj zapisali na tisti junijski seji, da jih ne bom našteval v, ne vem koliko, 12-ih točkah. Imamo davčno upravo, ki je dolžna spremljati kaj se dogaja, imamo Banko Slovenije, imamo Urad za varstvo konkurence in nenazadnje imamo kriminalistične službe za gospodarski kriminal pri policiji in imamo tožilstvo. Vse to, kar piše v teh točkah, vse to o čemer danes mi govorimo, ko vsi vemo, da je ta govor danes samo zastonj predvolilna kampanja, ki jo plača Državni zbor. To ni naša naloga. To je naloga vseh tistih, ki so za to dobro plačani in postavljeni da nadzirajo, ne da Državni zbor zdaj ugotavlja kje je bil kakšen gospodarski kriminal, da mi ugotovimo kako se daje za kredite delnice podjetja, ki se s krediti kupuje in tako naprej. Saj že sam stavek pove, da je to en velik kriminal, ampak da banka tega ne ve, da je nekomu dala kredit. Ne mi reči. Pa da nadzorni svet ne ve, da je banka dala nekomu kredit. Ne mi reči. Pa še lahko naštejem. Da davčna ne ve kam gredo sredstva, v kakšne investicije, pod narekovaji, ki so neobdavčene in tako naprej. Slabo opravljeno delo vseh teh služb zaradi njih pa mi danes tu govorimo in blebetamo neumnosti in se gremo predvolilno kampanjo. Nič od tega ni moja dolžnost kot poslanca, moja dolžnost je samo ta, da podprem 3. točko sklepa, da predlagamo Vladi, da morebitne nujne spremembe zakonodaje, ki bo preprečila to kar se dogaja, vroči v najkrajšem času, v določenem roku v 10. sklepu iz junija. To je edino kar se mene tiče kot poslanca, pa pozdravljam tisti del, ki je spet, spomnimo nekoga kaj mora narediti, ki je zabeležen v sklepu dve v drugem odstavku, da mi dajemo podporo, sicer se hecno sliši, državnemu tožilstvu, policiji in tako naprej, da v boju proti organiziranemu kriminalu in tako naprej. Pa, saj to je njihova naloga! Ali moramo mi posebej njim dajati to podporo pa njih posebej pozivati, da to naredijo? Saj to vedo že od prvega dne. Kolegice in kolegi, jaz vam želim odlične zastonj predvolilne nastope tu, ampak še enkrat pravim, ni to naša naloga in tega se zavedate in vi, čeprav ste tiho, in mi, jaz tudi priznam, da ni moja naloga. Samo točka 3 je tista, ki jo bom podprl, vlada naj da v 60-ih dneh predloge tistih zakonov, ki bodo tako zaostreno vsebinsko nastavljeni, da do takšnih in podobnih stvari kot prihaja, ker vsi vidimo, kaj se dogaja, ne bo prihajalo več. Ostale službe pa je treba pozvati naj delajo in opravljajo svoje delo, nadzorne svete pa plačati za delo, ne pa zato, da imajo "od višine se zvrti" nagrade, plačano pa zato, da mižijo in nič ne slišijo, tako kot Milošević "Ne čujem dobro".
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sašo Peče v imenu Poslanske skupine Lipa.
Spoštovani navzoči! Če ste že vsi pred mano imeli priložnost izkazati svoj blef ali pa svoje neznanje, dovolite, da tudi jaz izpostavim stališče Poslanske skupine Lipa in izkoristim teh nekaj par minut. Prvič, kdorkoli v tej državi ve, oziroma trdi, da za parkirišča za koncentracijo kapitala ni vedel v zadnjih treh, štirih letih, ta laže ali pa ta ne bere dnevnega časopisja. V dnevnem časopisju, gospe in gospodje, so bila vsa danes na velik zvon obešena parkirišča in podjetja. Zato je abotno jemati besede predstavnika Vlade kot resne, če so novinarji, dnevno časopisje pisali o vsem tem že tri leta nazaj. In sedaj imamo vrlega ministra Vizjaka, prvega, drugega predsednika Vlade, ki v letošnjem letu spozna, da je pred tremi leti zamudil izdajo dnevnega časopisja, in da je sedaj prišel ob pomoči ATVP-ja ali pa urada, do spoznanja, da se premikajo vrednostni papirji, ko označujejo lastništvo posameznih podjetij. In zdaj naj enkrat cel Državni zbor skoči v, po domače bom rekel, v luft, poskuša sprejeti nekaj zakonov, čeprav vsi vemo, da tudi zakoni, ki so bili sprejeti, Zakon o prevzemih, ne rešujejo ničesar. Po drugi strani pa, roko na srce, kdo je bil v osnovi financer vseh poslov? Financer vseh poslov sta bili dve banki. O tem ni potrebno dobiti sklepa Banke Slovenije, tukaj ni potrebno velikih besed, da bo Državni zbor naročal, torej tisti osnovni finančni instituciji v naši državi, kdo je financiral posle. To sta bili Nova Ljubljanska Banka in Nova Kreditna Banka Maribor. In kaj je značilno za ti dve banki? Za ti dve banki je značilno, da to nista tipični komercialni banki, ne vem, kot Probanka, kot A Banka itd., ampak da sta to banki, ki sta pod direktnim vplivom Vlade Republike Slovenije. Za mojih hrbtom sedijo ljudje, ki imajo vpliv na politiko obeh bank. Kdaj se je izvajala prva faza privatizacije Nove Ljubljanske Banke in v kolikšnem deležu je vanjo vstopil Belgijski KBC, vemo. Kdaj se je odvijala tako imenovana prva faza privatizacije Nove Kreditne Banke Maribor in kdaj so notri vstopili institucionalni vlagatelji in pa domače fizične in pa pravne osebe, prav tako vemo. Zato govoriti in danes, predvsem pred TV ekrani, govoriti, da ne vemo kdo je financiral vse te posle, je, gospodje in gospe, ponižujoče. Kajti to pomeni, da lažete. Vsi tisti, ki se danes tukaj sprašujete, kdo je financiral te posle - to vemo vsi. Po drugi strani je pa potrebno izpostaviti, zakaj se ljudje, ki kupujejo podjetja preko prevzemov, zatekajo k bankam. Zaradi tega, ker če se ne bi zatekali k bankam, in če bi to poravnavali iz transakcijskih računov podjetij, torej da ne bi bilo vmes parkirišča in podobnih stvari, potem bi davčna, torej tako zelo opevan samostojni organ, ki s samostojnostjo nima čisto ničesar skupnega, bila v teh podjetjih vsaj šestkrat, sedemkrat letno. In zaradi tega, ker so uspešni podjetniki, pa sedaj se ne bom politično spuščal, verjetno so v vseh strankah, enostavno bojijo davčne, zato najemajo finančna sredstva, zato najemajo finančne transakcije, da se za njimi skrivajo. In kdorkoli bo zopet drugače rekel, tudi ta, z vso zagotovostjo rečem, laže ali ne pozna nobene materije v povezavi s prenosi lastništva. In ko sem omenil tako imenovano Davčno upravo Republike Slovenije, ni ga bolj političnega organa ali ni ga bolj vladnega organa kot je Durs. Ni ga bolj organa, ki bi po navodilih, pa naj si prihaja od Ministrstva za gospodarstvo, naj si prihaja iz kroga Petkovih, točno vnaprej vedel komu in kdaj bo šel "preverko", komu in kdaj bo zaplenil finančna sredstva. In nenazadnje tudi v Mariboru imamo nekaj teh primerov, ko so v velikem pompu, podjetju Meltal, zaplenili finančna sredstva, prikazali kot največje kriminalce, ampak vse to je bilo v treh dneh, dokler je to Janezu Janšu ustrezalo, da je tudi na Štajerskem našel neko podjetje, kjer je bil uspešen poslovnež. Zakaj? Zaradi tega, ker smo Slovenci pač po naravi taki, da vse kar je bolj uspešno od nas, je slabo in je treba prikazati kot negativno - to je pač ta znana slovenska nevoščljivost - in čeprav so trije meseci od tega, so davčni izvedenci povedali, da sta se Vlada Republike Slovenije in pa Durs zmotila. Od takrat dalje se nobeden minister v povezavi s tem ni več oglasil. Celo več, minister Vizjak na poslansko vprašanje, moje, pred mesecem dni odgovori: "Joj oprostite, jaz pa s tem nimam nič, veste, to je pa Durs, samostojna veja oblasti." Ampak to je bil samo Durs. Če pogledamo, kaj se dogaja s pooblaščenko za dostop informacij. Na enkrat je to največja branilka tajkunov, če vzamemo časopise Vlade Republike Slovenije. Zakaj? Zaradi tega, ker brani Zakonodajo Republike Slovenije. Zaradi tega, ker poskuša Vlada Republike Slovenije mimo zakonov, vnaprej prikazati nekoga za krivca. In seveda potem vsi vladni mediji, kaj so, Reporter, Demokracija, Darsov tednik, Slovenski tednik med drugim, ki se financira izključno iz Darsovega denarja, ampak tudi to nobenega ne zanima. Na visoko in veliko opevajo omenjene nepravilnosti v tej lepi deželi Sloveniji. Vsi vemo, kaj je bilo s sklepi Računskega sodišča. Javno se je o temu govorilo. Na predsednika Vlade so šli dogodki v povezavi na Ministrstvo za okolje in prostor, predsednik Vlade je rekel: "Ja, kdo pa je Računsko sodišče, da bo meni reklo, da pa nekdo napake dela zato, ker je z mano oziroma zato, ker je v mojem delokrogu." Eden izmed govornikov pred menoj je govoril o nadzornih svetih in upravah. Gospodje in gospe, leta 2007 sem dal na Ministrstvo za finance in Ministrstvo za gospodarstvo, poslansko vprašanje, naj mi povedo sestavo, višino nagrad, višino sejnin, udeležbo na dobičku. Ničkolikokrat sem izpostavil omenjeno temo v tem Državnem zboru, ampak seveda, ker je bilo to izven volilnega leta, to ni zanimalo nobenega. Kadrovanje, zasedanje posameznikov, ja, čisto po politični liniji vladajoče večine v tem Državnem zboru ali drugače rečeno, na ukaz in pod avtorizacijo Vlade Republike Slovenije. In potem se, ne dolgo tega, štirinajst dni nazaj, pojavi naš čudovit predsednik Vlade, gospod Janez Janša in po treh letih in osmih mesecih predlaga političnim strankam, drugim, opozicijskim, naj v svoje statute zapišejo, da ne bodo politično kadrovale. Potem, ko je vsa podjetja, od Dravskih elektrarn, kamor je dal avtomehanike za člane uprav, do tega, da je glavni kadrovnik slovenske Vlade bil, pa mislim, da še ne 25 let star fante iz Maribora s priimkom Petek, si upa predsednik Vlade priti in povedati nekaj dni pred volitvami: "Joj, zdaj bi bilo čudovito in fino, da se ostale stranke zavežejo vnaprej, ko smo mi že vse pokadrovali, da se bodo odpovedali političnim funkcijam v prihodnosti." Eden izmed govorov oziroma dogodkov, ki sem jih ničkolikokrat povedal, pa seveda ne zaležejo, zaradi tega, ker Vlada Republike Slovenije ni pripravljena poslušati, je pripravljena samo govoriti in trobezljati, tako, tja v tri dni in seveda, da sta največji parkirišči, tisti začasni, Sod in Kad. Na predlog gospoda Vizjaka - za mano sedi, upam, ja še zmeraj je tam - je Vlada Republike Slovenije - me veseli, da znate pisati - sprejela seznam preko 230 podjetij, ki jih bosta Sod in Kad prodala v prihodnjem obdobju, to je v obdobju danes in tu. In to mimo Državnega zbora. Med njimi je Paloma in če ne bi bilo kolega Boštjana Zagorca, potem se o Palomi v Državnem zboru sploh ne bi govorilo. Je bila to še ena izmed tistih zgodb, ki so se odvile izključno skozi neko komisijo privatizacije in tako imenovane "prihvatizacije". Danes govoriti o nekih sklepih, o tem, da naj Vlada v 60 dneh na dan volitev v Državi zbor, pripravi sveženj paketov, po štirih letih. Ja, pa koliko časa se potrebuje, da Vlada Republike Slovenije s 40 tisoč zaposlenimi pripravi nek zakon, ki bi to preprečeval. Ne, to ni namen Vlade Republike Slovenije. Gospodje in gospe poslanke, vsak izmed vas je imel priložnost na pretekli seji stopiti tovrstnemu kriminalu na prste, ko ste glasovali in žal negativno izglasovali predlog stranke Lipa, da nemudoma zaustavimo vse postopke razprodaje državnega premoženja, vse dokler zakonov nimamo. Ampak ne, glasovali ste proti in vsem se prodajajo stvari iz naslova Soda in Kada, iz tistega, ki je v direktni ali indirektni lasti države, preko katerekoli druge institucije. Danes nastopati in govoriti, se tolči po prsih, saj mi se trudimo. Oprostite, ampak to je res "larifari".
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Grims v imenu poslanske skupine SDS.
Vsem prav lep pozdrav, tudi v imenu poslanske skupine SDS. Danes je zanimiva okoliščina te seje, da je opozicija najavila bistveno več časa kot pozicija v nasprotju s prejšnjo sejo in najbrž je očitno tudi zakaj je tako. Od časa prejšnje seje se je namreč zgodilo, kar nekaj stvari, vsaj štiri bom naštel, v luči katerih današnja seje, pa tudi te ugotovitve, ki so danes pred nami šele zasijejo v pravi luči. Če naj naštejem samo prvo, ki je za moje pojme najbolj dragocena, že z vidika raziskovalnega novinarstva. Če bi v Sloveniji podeljevali najvišje nagrade, tudi za fotografijo v novinarstvu, potem bi jo tisti, ki je posnel tole sliko zagotovo zaslužil. Kajti, ne da bi vedeli o čem se ti dve osebi na sliki pogovarjata, vidimo osebo, ki v očeh javnosti zdaj pooseblja slovensko tajkunstvo v izrazito dominantni poziciji, ki daje navodila, ki daje zelo jasen argument in po drugi strani izrazito obrambno pozicijo neformalnega "liderja" opozicije, ki je na nek način skoraj prestrašena, ki govori sama zase. To, kolegice in kolegi, je ena najboljših fotografij, ki sem jih sam v raziskovalnem novinarstvu videl v vseh letih, kar se pač tudi sam na nek način ukvarjam s temi stvarmi. K temu dodajmo še nekatere druge stvari, ki bodo zagotovo tudi dodaten predmet vašega odobravanja, ki ga slišim v dvorani. Namreč, poglejmo, kaj se je zgodilo s sodno vejo oblasti. Ne samo, da je takrat, ko je vsa Evropa opozarjala, da so pri nas sodni zaostanki, napovedala bela stavko in s tem načinom ravnala objektivno neevropsko. Ampak, to sodno stavko nadaljuje in zaostruje prav v času, ko so končno nadzorne institucije začele ustrezno opravljati svojo nalogo. To, oprostite, je s strani tistega, ki je najbolj poklican, da brani pravno državo, direktna sabotaža pravne države. To je treba zelo jasno povedati in obenem ti ljudje, za povrh vsega še zahtevajo višjo plačo, kar je zelo zanimivo. No, tretja slika, ki jo velja danes omeniti pa je vprašanje početja informacijske pooblaščenke. Sestaneta se preiskovanec v nekem postopku, konkretno lahko s priimkom povemo, šlo je za gospoda Zidarja; ki je tudi v očeh javnosti v zelo podobnem položaju, kot že prej navedeni gospod Boško Šrot, ki ima očitno še vedno veliko zvezo z gospodom Pahorjem, kar ta slika zelo jasno pove; in po drugi strani gospod Penko. Torej tožilec, ki ga obravnava po službeni dolžnosti in je bil takrat še vedno tožilec. In komu v bran se dvigne informacijska pooblaščenka?! Gospodu Penku. In obenem sodnik, preiskovalni sodnik, ki bi ja moral maksimalno uresničevati te zakonske norme, ki so ne samo v Sloveniji, ampak tudi v svetu prav na tem področju še kako predmet najbolj rigoroznega obravnavanja s strani pravosodja, ni dovolil niti pregleda avtomobilov tistih dveh, ki sta se sestala, kaj šele da bi dovolil kakšne zasebne preiskave po hišah. V kakšnih podobnih primerih, ko je šlo za mnogo manjše stvari, za mnogo manjše vsote, bi vas spomnil, so bile narejene brezštevilne preiskave po različnih hišah. Tukaj se ne more človek znebiti vtisa, in nihče v SDS ne bo verjel, da je to naključje, da je to samo nadaljevanje tiste logike, ki jo je tako lepo formuliral eden od ključnih ljudi tranzicijske opozicije, ko je dejal: "Ja, veste, tisti pa je ja gospod, tistega pa ne moramo kar z marico peljati". Skratka, tisto, kar v SDS zagovarjamo in kar mora biti po našem prepričanju ključen političen impulz te seje je jasen in nedvoumen signal politike kot celote, Državnega zbora, kot osrednje demokratične institucije, da smo pred zakonom vsi enaki, da veljajo isti zakoni za vse posameznike, na enak način in da nihče, ne glede na to koliko ima kapitala - doma ali pa na eni "kaselc" firmi čez kakšno drugo osebo, ne more biti nad zakonom. Pred zakonom moramo biti brezpogojno vsi enaki! Ta impulz, gospe in gospodje, je ustrezno zajet v poročilu, ki ga je pripravila Vlada Republike Slovenije. Dotika se mnogih področij. Naj omenim še enega, ki je zagotovo v zadnjih dneh znova aktualen in bo še aktualen v naslednjih mesecih, ko gre za očitna dogovarjanja nekaterih velikih trgovskih firm, ki pač objektivno na ta način delujejo kot kartel. Tudi to je predmet poročila, tudi to je očitno predmet raziskave, in žal, gospe in gospodje, tudi to je bil predmet očitne blokade s strani informacijske pooblaščenke, ki je pač tolmačila nek zakon; po mojem osebnem prepričanju celo nekoliko v širšem obsegu, kot sploh pripada tej instituciji in je torej sama prekoračila zakon; no, ampak v vsakem primeru ga je tolmačila na tak način, da je preprečila učinkovito ravnanje Agencije za preprečevanje omejevanja konkurenčnosti in torej na ta način podaljšala situacijo, ko v Sloveniji v določenem delu trgovstva, v določenem delu prodaje silno rastejo marže, silno rastejo profiti, ljudje pa se seveda jezijo zaradi vse večjih cen. Ampak ob tem, gospe in gospodje, bi vas opozoril na tisti del poročila, ki zelo jasno pove, da imajo ti isti ljudje v lasti večino osrednjih slovenskih medijev in da je vsaj en del te lastnine, te koncentracije nastal tudi na očitno pravno sporen način in je tudi sedaj predmet obravnave. Namreč, če je torej očitno, da je lastništvo s strani tistih, ki so zapleteni, tako ali drugače, na zakonit ali nezakonit način, v te posle, tudi v medijih, potem je seveda očitno, da tovrstno ogledalo, kot medijem pogosto rečemo, po vsej verjetnosti prikazuje nekoliko izkrivljeno sliko. Izkrivljeno stvarnost, ki ljudem dopoveduje, da je za njihove težave kriv nekdo drug. To je približno tako, kot tista nesrečna zloraba tako dragocenega instituta novinarske solidarnosti, ko se je v tujino poslalo napletanje o tem, kako ta vlada povprek cenzurira vse medije. Na koncu se je pa izkazalo, da te medije v resnici obvladuje tranzicijski velekapital, skoncentriran na netransparenten način, na nekaterih parkiriščih in da seveda to so tisti ljudje, ki lahko dejansko vplivajo in ki očitno tudi dejansko usmerjajo medije, kar je na zelo jasen in nedvoumen način razkrinkala, pardon, razkrinkal sedaj že bivši odgovorni urednik Dela, ko je povedal, da je gospod Boško Šrot izrecno zahteval, da se sesuva obstoječo vlado Janeza Janše in da se "forsira" Boruta Pahorja. Tudi to, mimogrede, v luči tega posnetka, ki sem ga maloprej pokazal, šele zazveni v pravi luči in v tistem zloveščem zvenu, ki bi ga takšne besede morale imeti. Kajti, nadaljevanje te zgodbe ne pomeni samo vprašanja ali bo Slovenija šla naprej v smeri vzpostavljanja vseh institucij pravne države, za kar tudi mi predlagamo ustrezne sklepe, zlasti tudi tukaj podčrtam tistega, ki je dodatno predlagan, danes na mizo, ampak gre tudi za vprašanje demokratičnosti. Brez vsake patetike - vprašanje tega ali se bo še naprej dovoljevalo koncentracijo netransparentnega kapitala, kot tisti ključ ali če hočete oklep, ki v rokah drži večino slovenskih medijev ali pa se bo temu na tak ali drugačen način pač storilo ustrezne korake proti. Od tega je odvisna demokratičnost te države, kajti ljudje se odločajo realno, odločajo se racionalno na osnovi podatkov, ki so jim predočeni. Vprašanje pa je ali jim je predočena realna slika, ali imajo dejansko vsak trenutek polno uresničeno tisto ustavno načelo po katerem ima vsak državljan, vsaka državljanka pravico - do objektivne, z različnih vrednostnih zornih kotov in seveda stalno dosegljive informacije. O tem pravzaprav odločamo v tem trenutku. Slovenija je po našem trdnem prepričanju, tudi s tega vidika, sedaj na pravi poti in od naših sklepov je odvisno ali bo to pot tudi nadaljevala in ali bo na ta način Državni zbor uresničil nalogo, ki mu pripada. Ko pa bodo prišli, nekateri so hvala bogu že, še dodatni ukrepi, zakonski in drugi ukrepi, ki so v pristojnosti Državnega zbora, pa bomo seveda storili tudi tiste vsebinske korake, vsaj za Poslansko skupini SDS z vso odgovornostjo to zagotavljam, da bomo nadaljevali po poti, ki nas spravlja v okvir evropskih norm in seveda v okvir pravne države. Do tedaj pa, še enkrat poudarjam, je ključno načelo in ključno sporočilo, ki ga želi dati Poslanska skupina SDS, da je cilj predlaganih sklepov in s tega vidika tudi cilj poročila, ki ga je predložila Vlada in ki ga ocenjujemo kot ustreznega, dati jasen in nedvoumen impulz, da živimo v pravni državi, da želimo živeti v pravni državi in to tako, da bomo dejansko vsi pred zakonom enaki - ne glede na to, koliko kapitala ima kdo in kje.
Hvala. Gospod Dušan Kumer, bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani predstavniki Vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Malo sem zajel, pa se bom kljub temu zadržal, pa bom samo tole rekel, če ne bi varnostniki bili v prostorih Vlade, bi tudi leta 2005 nastala zanimiva fotografija, na kateri bi bil Janez Janša tudi s tem, ki ste ga zdaj omenili, da je bil z našim predsednikom Pahorjem pa še s kom slikan, v prostorih tedanje Vlade, kjer so sklepali kravje kupčije. Ampak še enkrat, poskrbljeno je za varnost predsednika, da se mu nihče ne približa, tudi paparaci ne. Tudi sam predsednik Vlade je pred leti pokazal, če se mu približajo, kako reagira. Tako, da tudi fizično obračuna. Mi ocenjujemo danes v tem parlamentu Vlado in njene aktivnosti in seveda tudi njeno ravnanje. Zato, če bi Vlada vse postorila tako, kot govorite poslanke in poslanci koalicije, potem seveda ne bi imeli že druge izredne seje Državnega zbora. V Poslanski skupini Socialnih demokratov nismo presenečeni nad dejstvom, da so odgovori Vlade na sklepe in zahteve Državnega zbora glede problemov koncentracije kapitala tako skromni, nekonkretni in formalistični. Kajti že sama zahteva za sklic 37. in današnje izredne seje Državnega zbora je politično reklamna kampanja boja zoper tajkune sedanje vlade, ki sicer istočasno ukinja tudi protikorupcijsko komisijo in s tem jasno kaže, da jo boj zoper gospodarski kriminal in korupcijo v resnici zanima le zgolj kot poceni predvolilna tema. Način, kako se je Vlada lotila v tem mandatu boja proti korupciji in klintelizmu in tudi netransparentnim menedžerskih odkupom ni nič drugega, kot papirnata protitajkunska vojna s skoraj ničelnimi učinki na njihovo dinamiko, kar dokazuje tudi statistika zadnjih štirih let. Da osvežimo spomin, če ste nekateri pozabili na to dinamiko, v letih 2001, 2002, 2003 in 2004 sta bila izvedena dva prevzema. V mandatu te vlade od leta 2005 do danes je bilo izvedenih 26 prevzemov, med njimi tudi vsi največji prevzemi. In v tem obdobju so se tudi zagotavljala sredstva za te odkupe, tudi in predvsem bančni krediti in v tem obdobju je koalicija povsem nadzorovala dve največji banki, saj je takoj na začetku mandata izvedla kadrovsko prenovo nadzornih svetov. In danes, ko se Vlada čudi od kje denar, na kakšen način, s katero pomočjo in podobne floskule, je čisto sprenevedanje in zavajanje slovenske javnosti. Državni sekretarji, eden od njih sedi za mano, te vlade, predsedujejo nadzornim svetom in ne prejšnjih vlad in v nadzornih svetih sedijo člani in članice, ki so izbrani po strogo določenih kriterijih stranke koalicije. Zato so razkritja nečednih, "insajderskih" menedžerskih prevzemov preko poštnih nabiralnikov za marsikoga drugega in ne za to vlado šokantna in celo osebno boleča. Toda ne glede na presenečenje dejansko postavljajo piko na i slovenske tranzicije. Sedanji šokantni trenutek resnice, ki kaže, kako so glavni protagonisti nacionalnega interesa, in ti sedijo tudi in precej znotraj vladnih koalicijskih strank, brezobzirno izigravali in kršili ter grobo manipulirali celotno slovensko javnost, zahteva ustrezen odziv, tako institucionalni, v okviru veljavne zakonodaje, kot v obliki moralne refleksije najodgovornejših v državi. Toda tako zastavljeni vladni ukrepi, kot so zapisani na teh skromnih treh straneh vladnega odzivnega poročila na 12 sklepov Državnega zbora in z aktivnostmi te vlade v zadnjih štirih letih, ne odgovarjajo tem pričakovanjem. Prav v ničemer ne zmanjšuje apetitov po menedžerskih odkupih. V Poslanski skupini Socialnih demokratov nismo veliki privrženci menedžerskih odkupov, kar smo dokazali že v lanskem letu, ko smo v tej dvorani opozarjali na nekatere primere. Nismo pa tudi a priori nasprotniki iz nekih zavistnih in dušebrižniških nagibov, kajti zavedamo se, da so menedžerski odkupi realnost, tako v razvitem svetu, kot tudi pri nas. Seveda pa je problem v postopkih, kako se takšni prevzemi izvedejo. Sam proces koncentracije kapitala ne poteka vedno javno in pregledno, kar seveda onemogoča sodelovanje vseh zainteresiranih in s tem se postavlja pod vprašaj tudi pravična tržna cena, po kateri menedžerji pridobivajo delnice. In slab zgled tej transparentnosti je tudi ravnanje te vlade. In eden najbolj ilustrativnih, netransparentnih primerov, pri katerem je konkretno sodelovala ta vlada je prodaja deležev Kada in Soda v Mercatorju. Gre za posel koncentracije kapitala, ki se je zgodil v prostorih Vlade in to z menedžerji, ki so danes predmet kritike te iste vlade, tega istega predsednika Vlade in ministrov, ki so avgusta 2005 sedeli skupaj za eno mizo in sklepali te kravje kupčije. Torej, problem je mnogo večji, ko govorimo o koncentraciji kapitala, kot izgleda na prvi pogled, kajti gre v prvi vrsti tudi za delovanje pravne države in tržnega gospodarstva in kršitve teh postulatov s strani izvršne veje oblasti, se pravi Vlade. Torej, namesto, da bi ta vlada imela za eno od prioritetnih nalog v boju proti klientelizmu in korupciji spremljanje in preprečevanje monopolnega delovanja nekaterih velikih podjetij ter bi razkrinkavala medsebojne lastniške in interesne povezave, delniška parkirišča in lastniške povezave preko slamnatnih podjetij, je v prvi polovici svojega mandata pri teh nečednostih celo aktivno sodelovala. Sodelovala je vse do takrat, dokler se veliki igralci med seboj niso sprli. In kravje kupčije deležev Mercatorja, časopisa Delo, A Banke in še kaj, sklenjene v kabinetu predsednika Vlade, so padle v vodo. Zato, ko govorimo o teh mrežah, kapitalskih in političnih povezavah, mrežah podjetij poštnih nabiralnikov, takšnih ali drugačnih strokovnjakov, ki vsi skupaj ustvarjajo v slovenskem prostoru nek mit o politični eliti te družbe, ki postavlja in odstavlja menedžerje, urednike, novinarje, je prav, da jih razkrijemo. In zato je pomembno javno pismo Andrijane Starina Kosem premierju Janezu Janši, ki odkriva metode obvladovanja časopisnih hiš Delo in Večer. Pomembne so tudi javne izjave Stojana Zdoljška o tem, da je premier osebno naročil, kdo naj bo direktor Dela in kdo odgovorni urednik. In to smo tudi videli. In danes jih več ne vidimo na teh mestih. Torej, namesto, da bi Vlada s svojimi ukrepi in predlogi sprememb zakonodaje preprečevala vertikalne koncentracije, ki bi striktno preprečevale nastanek tržnih koncentracij znotraj posameznih panog, je to celo dopuščala. Še več, v prej opisanem primeru je bila celo neposredno vpletena. In nenazadnje, nekatere stvari, ki se dogajajo v tem mandatu, v mandatu te vlade, bodo imele tudi daljnosežne posledice. Naj omenim samo eno, ki je še kako povezana z menedžerskimi odkupi, pa se Vlada nanjo ne odziva oziroma ne reagira. Pri menedžerskih odkupih namreč niso pomembni samo bančni krediti, še mnogo bolj postajajo pomembni pokojninski skladi in družbe, izbrane pokojninske premije nalagajo v obveznice slamnatih podjetij, preko katerih se menedžerski odkupi izvajajo. To je tudi ključni razlog nizkih donosov pokojninskih skladov, ljudje pa bodo čez leta ostali brez pokojnin. Torej, ljudje v dobri veri varčevanja za tretje življenjsko obdobje pridno polnijo te sklade in te družbe, ki na drugi strani sodeluje, in to aktivno, pri rizičnih menedžerskih prevzemih. Torej kratke ne bodo potegnili v prihodnosti le zaposleni v teh podjetjih, temveč tudi državljani, ki varčujejo v pokojninskih skladih in družbah in tudi v teh primerih država, beri Vlada, ne ukrepa, da bi zaščitila državljane pred to zvrstjo tajkunstva. Tudi to poročilo Vlade je prazno tudi pri tem problemu. Torej minila so štiri leta in največja parlamentarna stranka SDS skuša s takšnim pristopom, s sklicevanjem izrednih sej, ponovno slovensko javnost prelisičiti. Tako kot leta 2004, tudi letos, tik pred volitvami, razpravljamo o klientelizmu in korupciji samo pod drugim naslovom: Koncentracija kapitala preko poštnih nabiralnikov. Namesto, da bi razpravljali o poročilu, ukrepih in rezultatih te vlade v boju proti korupciji in klientelizmu in tudi o boju proti koncentraciji kapital v zadnjih štirih letih, se sedaj že drugič srečujemo v Državnem zboru na suhi politični debati. In kaj je ta vlada počela vsa ta štiri leta? Kakšne so razmere štiri leta kasneje glede na vse obljube, ki so bile dane leta 2004, tik pred volitvami? Da se umazane roke prejšnje vlade nadomestijo s čistimi in poštenimi rokami te vlade? Je tej vladi, nekdanji opoziciji, uspelo to stanje spremeniti in popraviti? Ji je uspelo zajeziti gospodarski kriminal in se oprijeti klientelizmu v lastnih vrstah? Odgovor je več kot jasen, je močno odklonilen, je negativen, razmere so še slabše kot so bile pred štirimi leti. Ta vlada, na tem področju nima veliko pokazati, zato je tudi to poročilo tako skromno, tako prazno in tako plehko. To, da so nadzorne institucije predolgo časa ostale kadrovsko nedotaknjene in da je to razlog neuspešnega boja proti tajkunom, je preveč puhel izgovor. Izjave predsednika Vlade in ministrov, da prej niso mogli ničesar storiti, ker niso mogli zamenjati vodilnih ljudi v teh agencijah, je za lase privlečen argument, ki preprosto ne vzdrži štiriletne prakse te vlade v takšnih primerih. Če je bilo potrebno so kadrovske zamenjave storili čez noč, tudi mimo za to določenih procedur in pogojev. Netransparentna prodaja preko Soda in Kada ter klientelistična imenovanja kadrov s strani koalicije v nadzorne svet in nato z njihovo pomočjo zamenjave v upravah podjetij, je bil izvrsten način ne samo za popoln nadzor nad gospodarstvom, ampak tudi za sistematično ropanje in prisvajanje rent v teh podjetij. Tu ni moč zanikati, da ta isti vzorec ni veljal tudi v preteklosti, toda z eno bistveno in pomembno razliko, potrebno je dodati le to, da je v tem mandatu ta vzorec še mnogo bolj brutalen. Skratka, ker je za to Vlado značilno, da deluje po manj formalno utirjenih pravilih, je klientelizem sistemsko grajen v vse pore družbenega življenja in so tudi menedžerski prevzemi na način poštnih nabiralnikov le posledica teh anomalij. Torej, v Poslanski skupini Socialnih demokratov negativno ocenjujemo aktivnosti Vlade in organov, ki so pristojni za nadzor, da se te stvari ne bi dogajale, zato tudi sklepov odbora v Poslanski skupini Socialnih demokratov ne bomo podprli.
Hvala. Sledi razprava o poročilu in predlogu sklepov. Besedo ima gospod Miro Petek. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav ministru, vsem članom Vlade, kolegicam, kolegom! Poročilo Vlade in predlog sklepov seveda kaže pozdraviti in podpreti. Verjamem, da je opozicija tokrat v zagati, kajti če ne bo podprla teh predlogov sklepov, bo to pomenilo, da so v celoti na strani koncentracije kapitala, da ne rečem probitne akumulacije kapitala. Vse to pa vodi v neenakost in socialno razslojevanje. Razlike v družbi morajo biti, vprašanje pa je, kako do teh razlik prihaja. Dobro je, če razlike v družbi temeljijo na sposobnosti, inovativnosti in delu posameznikov, ne pa tako, kot so nastale pri nas. To je z brezobzirnostjo, velikokrat s kršenjem zakonov, nedotakljivostjo. K temu so pripomogli tudi naši organi pregona, neučinkoviti organi pregona, ki preko davčnih, finančnih, kazensko-pravnih, represivnih poteh, ki so dolžni preganjati te anomalije in odklone v družbi, vendar jih niso. In zaradi tega se je pri ljudeh tudi pojavila določena apatija. Danes smo v slovenskem prostoru priča arogantnemu nastopanju tajkunov v javnosti, mogoče je boljši izraz kot tajkuni tovarišija ali tovarišijski kapitalisti, kajti tajkun v neki drugi kulturi pomeni vse kaj drugega, kot pa pri nas. Ti slovenski, recimo jim tajkuni, v slovenski javnosti nastopajo precej oblastniško, arogantno, skorajda z gostilniško retoriko, z velikokrat bebavim nastopom pred televizijskimi kamerami. In v slovenskem primeru, v postsocialističnem obdobju, smo bili priča tako imenovanemu divjemu vzhodu - ni pomota, ne gre za divji zahod, pač pa divji vzhod v privatizaciji - ko je pač ta kapital prišel v neke čudne roke. Danes je tukaj že bila omenjena fotografija oziroma pokazana fotografija gospoda Boška Šrota in Boruta Pahorja, kako gospod Boško Šrot s kazalcem žuga gospodu Pahorju. Če bi mu pokazal sredinec, potem bi mi še verjeli, da gre za prekinitev vseh odnosov. Ta kazalec pa je precej poveden. Ta kazalec lahko kaže poleg tega, da gre za pomanjkanje osnovne olike in bontona, tudi nek znak grožnje gospodu Pahorju. Ali pa je to nekakšen pedagoški kazalec, češ, treba bo ravnati po mojih navodilih. Očitno gospod Borut Pahor ni sposoben osliniti svojega kazalca in strgati tega lista zgodovine, vendar to je že njegov problem. Pred mnogimi leti je Boštjan M. Zupančič nekje zapisal, da je zdrava tista družba, ki ima zdravo moralo in zdravo ekonomsko etiko. Kaj pa je zdrava morala? Zdrava morala je tista, ki daje ljudem občutek varnosti, občutek neke perspektive. Zdaj se pa vprašajmo, kakšno varnost in kakšno perspektivo dajejo tista podjetja, ki so v času po osamosvojitvi prišla v roke tako imenovanega tovarišijskega kapitalizma, tovarišijske elite, ki bi jo lahko v kakšni bolj ostri retoriki poimenovali tudi kar kleptomanska elita. Večino te slovenske tajkunske elite preveva egoizem, porabništvo, velikokrat tudi nekakšno duhovno obubožanje in pa grabljenje dobička. V Sloveniji žal nismo priča neki pozitivni korelaciji med sposobnostjo in inovativnostjo na eni strani in močjo in uspehom na drugi strani, temveč korelaciji med sebičnostjo, kriminalom, nespoštovanjem zakonov, iznajdljivostjo in korupcijo na eni, ter s tem povezano finančno in politično močjo in bogastvom na drugi strani. Ker med ljudmi, ki so čez noč obogateli in postali najpremožnejši v državi, nekaterih se spomnim, so v začetku leta 1990 vozili še kakšen razdrapan tovornjak, ali pa so bili kakšni člani občinskega komiteja, danes so med najbogatejšimi v Sloveniji. Ker med temi ni tiste izvirne ustvarjalnosti, ki pomeni razvoj in napredek, bodo ta podjetja lahko v bližnji ali daljni prihodnosti imela velike težave. Ti ljudje, ki so si v nekih čudnih okoliščinah prigrabili ta kapital, vso to bogastvo, tega premoženja niso sposobni produktivno obračati. Svojih delavcev ne plačujejo spodobno, nimajo spodobnih kvalitetnih menedžerjev in če pogledamo slovenski rumeni tisk, ti ljudje se velikokrat pojavljajo v tem tisku, v neki vlogi hedonističnih gospodov, ki brezobzirno kažejo svoje bogastvo. Omenjena je bila banka, zaradi zadolženosti bodo ta podjetja bankam odplačevala kredite še vrsto let. Prav zaradi tega ne bo ostalo denarja, ki je potreben za razvoj. Prej ko slej, bodo ta podjetja zašla v stagnacijo, kar pa pomeni nazadovanje. Naj sklenem, tradicionalni pravni sistem je imel stoletja za svojo poglavitno nalogo braniti tistega, ki je nekaj imel pred tistim, ki nimajo nič. Mislim, da so ostanki tovrstnega tradicionalnega pravnega sistema v Sloveniji še vedno prisotni. Tisti, ki so si na protipraven način v preteklosti pridobili velikansko premoženje imajo danes interes, da deluje pravna država, da to svoje premoženje ohranijo. Radi seveda pravijo, da je lastnina sveta, da je lastnina nedotakljiva. Spomnimo se francoskega misleca Proudhona, ki je pred, mislim, več kot 150-imi leti dejal, kot da bi vedel za to slovensko tajkunsko elito v 21. stoletju, gospod Proudhon je dejal "Lastnina je tatvina". Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Ljubeljšek.
Hvala lepa. Spoštovani zbor! Uvodoma poudarjam, da podpiram aktivnosti Vlade, ki so razvidne tudi iz posredovanega poročila. Menim, če pohoda oligarhov ne bomo ustavili, bo njihov kapital postal gospodar politike in s tem je konec naše pravne države. Ti novodobni tajkuni so poteptali temeljne družbene vrednote, poštenost, moralo, etiko, solidarnost, tržno konkurenco in vladavino prava. Za osvetlitev problema - izvirni greh tajkunizacije Slovenije so bile vsiljene floskule z vrha države o nacionalnem interesu in o družinski srebrnini, ki so bile strategije in vodilo takratnih političnih oblastnikov, da si skozi prigrabljeni kapital ohranijo odločujoči vpliv na politiko. Nacionalni interes je bil zlorabljen pojem klientelističnih navez nekdanjih oblastnikov in novodobnih povzpetnikov za obvladovanje ekonomskega, političnega, kulturnega in medijskega življenja v naši državi. V Kučanovem Forumu 21 je zbranih največ privatizacijskih milijonarjev, ki so spletli mrežo kapitalskih povezav, kapitalske elite, ki omogoča lastniško prepletenost in koncentracijo velekapitala. Floskula "v nacionalnem interesu" se je izkazala za svojevrsten tranzicijski cinizem in manipulacijo s Slovenci. Ko se je poleg moralno in pravno sporne kraje državnega premoženja ustvarilo monopole prigrabljene dejavnosti, do skrajnosti omejilo tržno konkurenco, diskriminiralo in izrinilo potencialne tuje vlagatelje, ko se diktira prodajne cene hrane, pijače in storitev na račun in škodo državljanov. Ljudje se danes o tajkunstvu upravičeno sprašujejo: Na kakšen način so oligarhi z neizmernim pohlepom, nemoralnostjo, izigravanjem in zanikanjem pravne države prišli do tega premoženja. Kdo so njihovi politični botri? Kdo so ključni akterji v času lastninjenja, v času, ko je bilo na zelo čuden način prodano največ podjetij? Slovensko tranzicijo najbolje opiše izjava takratne vrhovne državne tožilke Zdenke Cerar, češ da vsaka velika svinjarija še ni kaznivo dejanje. Trdim, da je bil že skrajni čas, da kriminalisti, nadzorne institucije in pravosodni organi takoj in temeljito, če je potrebno tudi s pomočjo mednarodnih strokovnjakov raziščejo od kot novodobnim tajkunom denar za prevzeme. Prav tako bi bilo dobro, da se razišče delo tako imenovanih vrhunskih pravnih, finančnih in davčnih strokovnjakov, ki so sodelovali pri teh prevzemih, ki so po trditvah oligarhov izvedeni zakonito, kar je višek laži, nepoštenosti in cinizma do vseh državljanov Slovenije. Neverjetna se mi zdi trditev svetovalca Maksime Holdinga, ki pravi, da Vlada z novimi zakoni ne more kaznovati tajkunov, da je zato, ker nihče ni priprt, vse v okviru legalnega in da je sprejemanje novih zakonov brez pomena. Je pa prikladno za predvolilno obdobje in dalje trditev kolega iz stranke SD da gre pri vsej tej temi le za predvolilni blef. Iz teme tajkunstva bi nekateri želeli narediti farso češ - psi lajajo, karavana gre dalje. Tako, si je Boško Šrot v svoji veličini in prepričanju v nedotakljivost pred kratkim dovolil nekaterim prepovedati prihod v Laško. Poimenovanje piva v tajkun in posmehovanje državljanom preko TV ekranov. Pri norčevanju Šrota iz vseh nas čakam le še, da se okliče za zakonitega naslednika grofov Celjskih. Vse to se ne bi dogajalo, če Šrot in ostali oligarhi ne bi imeli trdne opore in zaščite večine političnih strank današnje opozicije. To kaže tudi njegov, pred kratkim pokroviteljsko dvignjeni prst "napram" liderju Social demokratov Pahorju. Ob vsem tem je zagotovo predvolilni blef leporečje današnje opozicije o bodočih spremembah, o mladih očeh in dobrih ljudeh, o samoomejevanju in novi politiki, saj bi se, kot je bilo pred kratkim zapisano v enem od medijev "na oblast povrnila tista politika, ki je v Sloveniji postavila temelje klientelizmu, gospodarskemu kriminalu in korupciji". V kolikor bodo volivci sedanji vladi zaupali še en mandat trdim, da se bo opozicijsko očitani predvolilni blef udejanjil v pravni državi, kjer se bo za vsa nezakonita dejanja, tudi starih tajkunov, kazensko odgovarjalo, kjer bodo podane ovadbe in izpeljane kazenske sankcije. Prepričan sem, da se bo aktivnost organov pregona nadaljevala, da bodo vsi akterji doživeli sodne odločbe in odvzeme nezakonito pridobljenega premoženja in da bomo končno zadihali v pravni, pošteni in odgovorni državi. Podpiram podano poročilo o aktivnostih Vlade, predlagani amandma in sklepe ter pričakujem še nadaljnje nujno potrebne ukrepe Vlade, nadzornih institucij, organov pregona in tudi Državnega zbora. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Hvauc oziroma gospod Fabjan. Gospod Hvauc.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Stoletja so se veliki umi, znanstveniki, tehniki trudili, da bi iznašli perpetuum mobile stroj, ki opravlja delo ne da bi prejemal energijo. Po tisočerih neuspelih poskusih je leta 1775 Francoska akademija znanosti objavila, da ne bo več podpirala tovrstnih poizkusov, zato, ker enostavno ni mogoče dobiti nekaj za nič in iz tega vidika tak stroj ni mogoč. Na prvi pogled se zdi, da je slovenskim tajkunom le uspelo iznajti ali poiskati tak stroj, dokazati da tak stroj lahko deluje, ne da bi sprejemal energijo oziroma v tem našem primeru denar. Vendar ni tako. Energijo takšen tajkunski stroj, podjetje črpa na račun delavcev, ki ne bodo dobili tako velikih plač, kot bi jih sicer lahko, črpa na račun malih delničarjev, ki bodo oškodovani za dividende in črpa na račun bodočega razvoja podjetja. Edino kar pa so ti naši slavni tajkuni nedvomno uspeli dokazati pa je to, da je kljub vsem fizikalnim in drugim zakonom pri nas le mogoče dobiti nekaj za nič. Eden izmed najbolj znanih tajkunov, ki ni dobil samo nekaj, ampak ogromno, za povprečnega delavca nepredstavljivo in v mnogih rodovih nedosegljivo premoženje, se nam pa danes z malih ekranov pogosto smehlja, se obrača na prijatelje, ampak upam, da delavci, ki bodo dolga leta delali za to, da bodo odplačali njegovo zelo veliko pridobitev, ne bodo nasedli na njegovo s cinizmom začinjeno prijateljstvo. Koncentracija kapitala je le končni finale privatizacije oziroma privatizacije v tranzicijskih časih, ki pa seveda ne bi bilo mogoče, če ne bi bilo na razpolago dovolj kapitala. Banka Slovenije sicer prepričuje, da se zaradi menedžerskih prevzemov v večini primerov ni bistveno poslabšala izpostavljenost bank v prevzemnih oziroma prevzetih družb in da v večini primerov banke, poslovne banke niso kršile pravil. Vendar se mi ob tem postavlja kar nekaj vprašanj. Najprej, ali so ta pravila primerna za naše čase, za tranzicijsko državo, za razmere v katerih smo se pač znašli, ko se enostavno ne moremo primerjati z drugimi razvitimi državami, kjer ti sistemi, nadzorni in še kakšni, že dolga leta delujejo? Drugo vprašanje, kaj so s tem izgubila majhna podjetja, majhna, mikro podjetja, samostojni podjetniki? Ali so tudi ti bili deležni tako velikodušnega servisa, kot so bili nekateri menedžerji? In tretje vprašanje, ali so banke ustrezno upoštevale stopnjo tveganja za vse komitente, za velika podjetja, za srednja, za podjetnike, menedžerje in nenazadnje tudi fizične osebe? Sam osebno, tudi zaradi ene osebne slabe izkušnje v to nisem prepričan. Ko sem kot običajen občan prišel v eno izmed poslovnih bank po nekaj tisoč evrov kredita so mi pač povedali, gospod vi ste zaposleni kot poslanec za določen čas, tveganje je preveliko in bodo problemi pri tem kreditu. Ko pa pride en tajkun na B, kot na primer Buha, pa na lepe oči dobi 10 ali 100 ali še več milijonov evrov kredita, ki ga bo odplačal z nekimi bodočimi donosi in ki bo zavarovan z delnicami, ki sploh še niso njegove. To se mi zdi sporno. Zato seveda podpiram vse napore Vlade in ostalih inštitucij, ki se trudijo za to, da bi tovrstne sporne pojave omilili oziroma preprečili. Jaz sem prepričan da, tudi kot izhaja iz poročila Vlade, da bo Vlada seveda tudi ob podpori Državnega zbora našla še kakšen ukrep, ki bo preprečil nadaljnje sporne prevzeme in da se bodo poiskali tudi ustrezni ukrepi, ki bodo sanirali ali vsaj omilili to, kar se je v Sloveniji, po mojem, na zelo sporen način tudi že zgodilo.
Hvala. Besedo ima gospod Gantar.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Do sedaj sem z zanimanjem poslušal razpravo, in moram reči, da me; sedaj je to naslovljeno predvsem kolegom iz koalicije, predvsem iz SDS; da me ta vaš boj proti korupciji in koncentraciji kapitala spominja na sicer redek, ampak obžalovanja vreden pojav v gasilstvu. Gasilec piroman najprej zaneti požar, potem pa z vso vnemo skupaj z drugimi ta požar tudi gasi. In približno tako izgleda tudi ta vaš boj proti korupciji in koncentraciji kapitala. Vse to, proti čemur se danes z besedami tak močno borite, tako mogočno zastavljate svoj glas, svoja čustva, o razumu sicer ne morem govoriti, je nastalo in je rezultat prav teh vaših dejanj v tej vladi v teh štirih letih. Tajkun, kot pojem, v slovenskem jeziku pred tem ni obstajal. Pojavil se je z vami, pojavil se je v vaših okvirjih in te oblike koncentracije kapitala in managerskih odkupov, v teh razsežnostih so nastale tudi sedaj. Prej so bile tu in tam, ve se, da je bila neka prejšnja vlada zelo nenaklonjena tem managerskim prevzemom, recimo ni dovolila prevzema Mercatorja in tako naprej, vi ste vse to sprostili in zdaj se borite proti posledicam svojih lastnih dejanj. Jaz se moram v veliki meri strinjati s tem, kar govorite, strinjam se z gospodom Tankom o dogovarjanju v osebnih, prijateljskih krogih, o prodajanju brez javnih razpisov, gospod Tanko vaš šef, vodja poslanske skupine, ne bi mogel bolje opisati sestanka pri predsedniku Vlade, ko je ta prodal Mercator Laškemu in Istrabenzu in s tem sprožil celo verigo dogodkov, na katere je odreagiral tudi gospodarsko in konec koncev cela vrsta dogodkov tudi v trgovini. Boj proti koncentraciji kapitala ni to, za kar se predstavlja, vsaj ne v Sloveniji, ampak je boj za ponovni politični prevzem nad večjimi in pomembnimi podjetji za prevzem, ki je že skoraj izpolzel iz rok in ki ga želite pred volitvami dobiti nazaj. Tega ne moremo razumeti drugače. Danes ne govorimo o podatkih, ne govorimo o dejstvih, ne govorimo o analizah, ampak govorimo o nekih ideoloških obsodbah in kvalifikacijah. In jaz le upam, da je slovensko gospodarstvo v dobrem in slabem toliko oddaljeno od politike, da se to na takšen način, kot to vi predstavljate, ne bo moglo več nikoli zgoditi. V zadnjem času imate tudi navado, da strašite ljudi, posebej predsednik Vlade, povedal je, kaj se bo groznega zgodilo, če boj proti tajkunom in koncentraciji kapitala v trgovini ne bo uspel in bodo še višje cene hrane v trgovinah. To je paradoks. Saj višje cene hrane so že. Jaz se lahko s predsednikom Vlade samo strinjam, če bo ta boj uspel, bodo cene v "boju", bodo cene še višje, kajti uničil bo še tisto malo konkurence, ki je v tej trgovini. Jaz nimam nobenega dobrega mnenja o slovenski trgovini, da se razumemo, ampak, to kar vi počenjate v tej trgovini, je točno to, da boste še tisto kar je, uničili. In ta retorika s katero se lotevate trgovine, me spominja na obdobje po Kavčiču, ko so trgovce in trgovino obsodili za glavna grešnika in krivca. Trgovci so bili politični center moči. Trgovina ne ustvarja, temu bi danes rekli, dodane vrednosti in seveda trgovina povzroča inflacijo. In to trdite danes tudi vi in proti temu se borite 30, 40 let za tem. Ne vem, kam vas bo vse to pripeljalo. Moram reči, da sem zaskrbljen in da poznam en sam rezultat. Res bodo te [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]še višje, če se boste vi tako borili proti tajkunom in proti trgovini. Seveda bi se morali zanesti na neodvisne regulatorje trga, kot je Urad za varstvo konkurence. Ne bom govoril o prejšnjemu Uradu za varstvo konkurence, tudi sam menim, da bi bilo kdaj malce bolje, če bi odreagiral hitreje ali bolje, nobenega nam ni potrebno braniti, ampak vendarle. To kar je danes, to kar počenja Urad za varstvo konkurence in gospod Soršak, je demonstracija moči. Zaplemba računalnikov, seveda nima nič zveze z odkrivanjem domnevnega kartelnega dogovarjanja, ampak ima zveze s celo vrsto drugih stvari. Poglejmo, kaj so dejansko zasegli. Dejansko so zasegli trde diske trgovskih sistemov. Ne samo elektronsko pošto, o kateri govorite, zasegli so vse podatke o kupcih, zasegli so vse podatke o meni, o vas, vse podatke iz Mercatorjevih, Tuševih kartic, zasegli so vse, s čimer lahko pridejo do naših bančnih certifikatov, pridejo do naših tekočih računov. Če hočejo in želijo bodo pogledali moje, njegovo nakupovalno obnašanje in to 10.000 in 100.000 ljudi. To so zasegli in to je preprečila informacijska pooblaščenka, da bi Urad za varstvo konkurence imel pogled v to. In če je tako; jaz mislim, da ji moramo biti hvaležni. Naj preišče urad tisto, kar ima za preiskati in to je dokumentacijo, ki se nanaša na morebitno dogovarjanje. Ampak, prevzem in zaseg kompletnih računalnikov, z vsemi podatki o ljudeh, tudi o vas, seveda deleč presega vsakršno pristojnost poseganja v varstvo podatkov. To me skrbi in na to se seveda nihče ne ozre. Dejstvo je, da seveda lahko nadzorujejo tudi vas, mogoče nek predsednik želi zvedeti, če ste primerni za kandidatne liste, pa bo malo pogledal vaše nakupovalno obnašanje, če je primerno in dostojno. Tako da, jaz ne bi bil preveč prepričan, ne pravim, da se je to zgodilo, ni se, ker je informacijska pooblaščenka, hvala bogu stopila v ta proces. In je jasno, da si tega ne moremo dovoliti. Leta 1984 negativne utopije, še leta 2008 ob vladi Janeza Janše ne smemo dovoliti. In upam, da bodo demokratične institucije zdržale na preizkusu in da se ta boj proti klientelizmu, korupciji, koncentraciji, ki to v resnici nikoli ni bil, ampak je čisto navadni boj za politično prevlado, da se ta boj ne bo končal z zatonom demokracije v Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Irgl.
Najlepšahvala zabesedo.Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, gospod minister. Pred približno mesecem dni smo imeli izredno sejo na temo koncentracije kapitala in vprašanj povezanih s koncentracijo medijskega lastništva. No, danes obravnavamo oziroma izpolnjujemo enega izmed 12-ih sklepov, da mora Vlada poročati o tem, kaj se je na tem področju zgodilo, kaj je naredila in moram reči, sem zelo vesela, da danes ponovno razpravljamo o tej problematiki koncentracije kapitala v Sloveniji. Zakaj? Zato, ker se v tej državi danes resnično soočamo s situacijo, ki ni normalna, ki kaže na to, da v tej državi pravna država resnično ne deluje, pa ne zaradi te vlade, kot skušajo prikazati že od prvega dne nastopa te vlade v opozicijskih strankah, kajti hvala bogu, ta vlada skuša uresničiti nekatere zadeve, jih izboljšati, ki bi morale biti, po mojem mnenju, uresničene vsaj že 12 let nazaj, pa niso bile, ampak se ta pravna država ne more uresničevati predvsem zaradi tega, ker so na določenih mestih že leta in leta ljudje predvsem v sodstvu in gospodarstvu, ki so tako ali drugače povezani s propadlim LDS-m, ki se na novo formira in tako naprej, in s Socialnimi demokrati. Nemoralno je, ampak očitno mogoče samo pri nas in v tej državi Sloveniji, da se tožilec, ki dela na določenem primeru znotraj tožilske ekipe, v prostem času večkrat zaporedoma dobiva s tistim, ki ga znotraj tožilske ekipe obravnava. Ampak, pri nas mediji, pa tud opozicija ne polemizirajo o tem, kako je možno, da do tega sploh pride, ampak polemizirajo predvsem o tem, kako je možno, da do sedaj nedotakljivega tožilca ali pa nekega gospodarstvenika lahko vtaknejo v lisice. To je največji problem opozicije in pa medijev. Res neverjetno, ampak to očitno kaže na to, kako nekaterim v tej državi ne gre za iskanje resnice. In v povezavi s sodniki in tožilci je tudi popolnoma nedojemljivo dejstvo, da sodniki danes stavkajo zaradi plač, ki so mimogrede višje kot so bile za časa LDS-a in SD-ja, ampak takrat sodniki niso stavkali, verjetno niso imeli za kaj, zagotovo niso imeli za kaj. Gospod Rop, ki je bil premier takrat, in gospod Pahor se nista ukvarjala s preprečevanjem gospodarskega in preganjanjem gospodarskega kriminala in seveda ni bilo potrebno stavkati, danes pa, ko je ta strah tako velik, da se bo moralo obravnavati tudi primere kot so nedotakljivi gospod Šrot, pa nedotakljivi gospod Zidar, pa je očitno potrebno stvari drugače urediti in jasno, da stavkati. Podobno je bilo tudi leta 2004 z novinarji, ko je Janez Janša zmagal in dobil volitve. Novinarji so stavkali, ne prej niso, ne kasneje, ampak tisti dan so pa stavkali, tisti dan je bilo to nujno, najbrž so se morali, ne vem, v Murglah pogovoriti o tem, kaj narediti naprej, ker se je ugotovilo, da niso večni. Tretjič, zakaj se mi zdi pomembno, da danes imamo to sejo. Urad za varstvo konkurence in gospod Soršak. Samo v tej državi je očitno možno, da nekdo, v tem primeru gospa informacijska pooblaščenka, zapečati vso dokumentacijo s katero bi se lahko izkazalo, da je prišlo do kartelnega dogovarjanja med trgovci in tako do zviševanja cen hrane. Oprostite, ampak to je katastrofa, katastrofa, da je to sploh možno, kajti sama sem prepričana, da državljanke in državljani Republike Slovenije, da jih jasno zanima zakaj so se pri nas cene hrane bistveno bolj povečale kot v ostalih članicah Evropske unije. Ampak, tega ne moremo izvedeti, ker je nekdo zapečatil to dokumentacijo. Verjamem pa tudi, da jih zanima ali so morali kupovati dražjo hrano zaradi dogovora med trgovci in drugič mogoče celo zaradi namigov iz levih političnih strank, da naj se zvišujejo cene hrane zato, da se vlado Janeza Janše prikaže kot nesposobno in kot tisto, ki je povzročila takšno inflacijo in zvišanje cen. In me zaradi vsega tega resno zanima, čeprav se v SD-ju smejijo, ampak verjamem, da državljankam in državljanom ni do smeha, ko govorimo o teh temah, zanima me kje so vsi tisti predstavniki političnih strank, ki se vedno znova zavzemajo za socialno pravičnost in bi po mojem mnenju morali prvi zavpiti na ves glas, ko je informacijska pooblaščenka to storila in zapečatila dokumentacijo, iz katere bi lahko videli ali so državljani kupovali bistveno dražjo hrano zaradi dogovorov med trgovci, pa če je bil morda vpleten tudi kakšen politik pri tem dogovoru. To se mi zdi vsekakor sramotno za to državo in skrajni čas je tudi že, da smo na tem Uradu varuha konkurence dobili človeka, ki želi priti temu do dna. Do sedaj itak večina prebivalcev te Slovenije sploh ni vedela zakaj imamo Urad za varstvo konkurence, ker je bil sam sebi namen. In tisto, kar se mi zdi še znotraj te seje izjemno pomembno, je tudi situacija, ki je popolnoma nenormalna in skrajno absurdna. Situacija na področju medijev v povezavi s kapitalskimi navezami. Neverjetno je, ko človek, ki si je kapital pridobil na sporen, skrajno sporen, da ne bom rekla nezakonit način, ki obvladuje največjo medijsko hišo v državi, izjavi, in to bom še enkrat ponovila, čeprav sem že na zadnji seji, da morajo njegovi časopisi pisati tako in na takšen način, da bodo delali v prid gospodu Borutu Pahorju. To govori tisti, ki žuga gospodu Borutu Pahorju, prej smo ga še omenili, gospod Šrot, in mora delati tako, da ruši Janeza Janšo. Mislim, to je nenormalno, to je res nenormalno. Ampak, ta isti človek je zdaj šel še korak dlje. Ta človek je bil do pred kratkim vaš član, ampak se je potem umaknil, ker je bil verjetno tak dogovor, ker vam to najbolj ustreza, če želite rešiti lastno kožo, on je šel še korak dlje in na prvi strani Dela zato, ker ima lastništvo v rokah, zapisal, da mu Janša grozi z aretacijo preko kurirjev. Danes, ko ga pa vsi sprašujejo, kdo so ti kurirji, pravi, da jih ne bo izdal, ker jih noče izdati. Res zanimivo, to je že prav filmski scenarij, tako zanimiv. Zanimivo je tudi da je Delo v bistvu s to potezo padlo res na raven nekega cenenega rumenega tiska, ki je povrh vsega še lažniv. Skratka, ta človek noče povedati, kdo so kurirji, pa čeprav naj bi ti kurirji bili Janševi. Jaz ne vem, tega ne razumem, ne želi jih izpostavljati. Ampak, dobro, verjetno si jih je gospod Šrot preprosto izmislil, ker si to lahko dovoli oziroma ker je to lahko storil na prvi strani časopisa Delo. Koncentracija kapitala se zagotovo ni začela pod vlado Janeza Janše, začela se je bistveno prej in zakonodaja, ki je to omogočala je bila že prej, ampak zdaj se te stvari popravljajo. Vi pa žal ne želite sodelovati pri tem, da bi tako imenovane tajkune preganjali, ampak sodelujete pri tem, da te tako imenovane tajkune ščitite. In tukaj je glavni problem in tukaj se boste morali resno zamisliti in resno vprašati. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Drofenik. Se odpoveduje. Besedo ima gospa Pečanova.
Dober dan in hvala za besedo, gospod predsednik. Moram reči, da fantazija človeškega uma, ki piše nastope nekaterih v tej dvorani, res nima meja. Najboljša je bila poanta, ki sem jo slišala, da smo leve stranke, v kompletu, v zaroti s trgovci v Sloveniji povzročile zelo veliko rast cen hrane zaradi tega, da bi povzročile nezadovoljstvo ljudi v Sloveniji in da bi Slovenska demokratska stranka zaradi tega izgubila volitve. Točno to je bilo rečeno, prevedeno v vsakdanji jezik, nisem povedala, kdo je to rekel, rekla sem nekdo izmed predhodnikov. Jaz moram reči, da danes ne govorimo, ta točka dnevnega reda ni namenjena govorjenju o kartelnem dogovarjanju, ni namenjena dejanjem informacijske pooblaščenke, ni namenjena razpravi o tem zakaj sta bila gospod Zidar in gospod Penko priprta. Zaradi tega, ker te tri stvari zagotovo niso teme današnje seje. Te tri teme so, torej, če rečemo, recimo, zakaj je prišlo do priprtja gospoda Zidarja in gospoda Penka, ni šlo za koncentracijo kapitala, ni šlo za tajkunstvo, šlo je za, kolikor je meni znano, za sum davčne utaje ali davčne goljufije, se pravi to ni tema današnje seje, draga gospa. In zaradi tega, lepo prosim gospoda predsednika, proceduralno, da v bodoče pazite, kaj govorijo vaši kolegi in kolegice iz klopi, vodeče koalicijske stranke. Mimo streljajo. Tema je koncentracija kapitala, tema je na kakšen način so tisti, ki koncentrirajo kapital prišli do denarja, tema je predvsem poročilo Vlade Republike Slovenije, glede desetih sklepov iz 3. junija 2008. Jaz se upam trditi, da Vlada Republike Slovenije v roku, ki ga je dobila, 30 dni, ni naredila skoraj nič, v preseženem roku, mislim, da gre za 19 dni več, kolikor je bilo, ker poročilo je prišlo prejšnji teden, da je naredila nekaj več kot nič. Recimo, zanimivo je, da ni ugotovila, da bo zdaj minilo točno tri leta, odkar je omogočila začetek nastajanja tako imenovanih tajkunov, mogotcev ali zdaj smo ugotovili, da se začenja pojavljati beseda oligarhov, vse kaže, da pri nas pač ne moremo uporabljati lepih slovenskih besed tudi za stvari, ki so zloraba zaupanja ali pa bom rekla zloraba trenutnega stanja v tranziciji. Zaradi tega bi rekla, da škofovske barve in cerkvene barve v Državnem zboru ne morejo ravno tako veliko narediti, da bi zaradi tega ljudje verjeli vse tisto, kar smo prej ravnokar slišali. Jaz bi recimo opozorila, da smo na seji Odbora za gospodarstvo, slišali predstavnika Banke Slovenije, ki je povedal, da so že leta 2005, konec leta, se pravi opozarjam na zanimivost, avgusta 2005 je bil sprejet dogovor o največjem prevzemu v tistem času in to je bil prevzem, ki je bil dogovorjen pred skoraj natanko tremi leti v nekih posebnih prostorih, ne zaporu, ampak nekje drugje. Posledica je pa ta, da se zdaj grozi z zaporom nekaterim ljudem, kljub temu, da niso bili začeti še niti postopki pred tožilstvom in pred sodiščem in zaradi tega bi rada opozorila, da vendarle nekoliko rezerve pri uporabljanju izrazov o tem, kako je treba zapirati, kako je treba odvzemati premoženje - jaz se popolnoma strinjam, da je treba ukrepati, kadar se ugotovi na sodišču, s tem, da gre celoten postopek tako kot je treba, brez fantastičnih televizijskih predstav, kjer ljudi grabijo in jih vlačijo v marice, ker ko se je nekaj podobnega dogajalo z zapiranjem v času pred 20-imi leti niso nikogar ne s teznimi, ne z navadnimi lisicami vklenili in ga niso metali v marico in tako naprej. Se pravi, časi so bili zelo različni, vendar so v današnjem času metode bistveno bolj podobne revolucionarnim metodam, ki jih vi vedno tako radi kritizirate, kakor pa so bile metode pred 20-imi leti. Jaz bi vseeno rada se vrnila k poročilu Vlade. Če je to tisto, kar ste gospodje in gospe iz Slovenske demokratske stranke, jaz bom kar konkretna, pričakovali, potem moram reči, da so vaša pričakovanja do svoje vlade zelo zelo revna in da je temu primerno tudi to poročilo. Nič se ni zgodilo, takrat ko je Banka Slovenije opozorila, da se že dogajajo najemi kreditov z garancijo v obliki vrednostnih papirjev, leta 2005, konec leta. Nič se ni zgodilo. Agencija za trg vrednostnih papirjev in preko nje zagotovo tudi Vlada Republike Slovenije sta bili na to opozorjeni in nista naredili nič. Se pravi, da je bil prvi signal dan, vendar v tistem času ni bilo zanimivo preganjati tako imenovanih tajkunov, ampak je takrat bilo potrebno stvar tiščati navzdol, zaradi tega, ker je bilo treba še vse naslednje korake narediti. Zanimivo je recimo, da enega imena v tem Državnem zboru s strani koalicije skoraj ne slišimo ali sploh ne slišimo, razen takrat, kadar so k temu posebej izzvani. Zanimivo, zakaj se tistega imena nič ne sliši, pa velja ravno tako šteti to ime med tisto skupino, ki ji vi pravite tajkuni. Jaz mislim in mislim, da enako tudi moji kolegi v stranki Socialnih demokratov, da je treba te stvari res razčistiti, vendar brez medijskega pompa, brez delanja reklame z namenom dobiti točke pri volivcih za volitve in da je treba pustiti pravosodnim organom in organom pregona mir, da lahko te stvari pregledajo in preverijo tako kot je treba. Če pa kdo misli, da se lahko doseže pravica na ta način, da se ljudi straši, pa mislim, da se zelo moti, ker namreč ne strašite samo tistih 3, 4, 5 posameznikov, ampak strašite celotno Slovenijo.
Hvala. Besedo ima gospod Marinič.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani vsi skupaj, navzoči! Jaz slovensko javnost opozarjam, ne bom strašil, povedal pa bom nekaj resnic, ki temeljijo na dokaznem gradivu iz parlamentarne preiskovalne komisije, ki sem jo imel čast voditi. Dovolite mi, da pred tem nekako ponazorim moj občutek, ki sem ga doživel pred kratkim, ko sem si na prostem ogledal gledališko predstavo Moj ata socialistični kulak znanega avtorja, ki je bil takrat po ogledu tudi navzoč. Dobil je besedo in je dejal, da bi ta naslov v današnji čas prenesel nekako takole "Moja ata kapitalistični tajkun", morda pa že kaj takšnega nastaja. Pa vendarle, Slovenke in Slovenci nas danes zagotovo spremljajo, kajti potrebno se je zavedati, da smo kljub svoji skromnosti nekateri razočarani nad nekaterimi nepreglednimi, netransparentnimi prodajami državnih deležev, deležev Kada in Soda v preteklosti. To se ni začelo s prodajo deleža Mercatorja, ampak se je začelo v zgodnjih letih samostojne Slovenije, nekje po letu 1992 oziroma bolj izrazito okrog leta 1996. Tukaj danes zelo pogrešam naša poslanska kolega, ki sta; ni pomembno zaradi česa, pa vendarle verjetno s pomočjo nekaterih znanih političnih liderjev, v slovenski javnosti znanih; nekako prebežala iz ene politične opcije v drugo politično opcijo, kjer sta pač našla primerno zatočišče - iz LDS v SD. Če se seveda v Socialni demokraciji trudite v nekaterih primerih za dobrobit slovenskega naroda, bi se seveda predhodno bilo potrebno vprašati ali je v vaših vrsta prostor tudi za takšne. Nedvomno smo kar nekaj prostora in nekaj časa namenili prav tem nečednim početjem, ki so imela za posledico, da so mnogi Slovenke in Slovenci tudi na račun takšnih nepreglednih, netransparentnih, nejavnih prodaj državnih deležev oškodovali Slovenke in Slovence. Gospod Anton Rop je bil predsednik upravnega odbora Soda, skoraj dva mandata. In sicer od 11. 3. 1993 do 20. 6. 2000. Veste da je v tem njegovem času, ko je opravljal različne funkcije, bilo prodanih skoraj 1000 državnih deležev v Kadu in Sodu. In vsi ti deleži niso bili prodani na javen in pregleden način, da so seveda mnogi politični veljaki in strokovnjaki pri tem sodelovali pod tako imenovano krinko nacionalnega interesa. Danes je bilo o tem nacionalnem interesu tudi veliko povedanega. Da so te prodaje imela za posledico koncentracije kapitala, o katerih smo javno začeli govoriti lansko leto, letos na izredni seji 3. junija malo več. Da nam je Vlada v tem času, po izredni seji 3. junija, do pred kratkim posredovala vse zahtevane podatke, da Vlado silijo v to, da kljub temu, da bi tako poslanke in poslanci, tudi posamezni člani Vlade bili raje na zasluženem poletnem dopustu, pa vendarle smo dolžni opravljati svojo funkcijo tako dolgo, dokler ne potrdimo naših naslednikov. Kdo bodo naši nasledniki - prepustimo, spoštovane in spoštovani, našim volivkam in volivcem. Zelo dobro znajo oceniti in znajo dobro argumentirano povedati tudi kako nas spremljajo. Kdo se za kaj bori, kdo je za kaj zaslužen in kateri misli resno, ko govori o blaginji za vse in za vsakogar. To ni zgolj floskula, to naj bi bilo dejanje, ki odraža vsakega in slehernega posameznika med nami, kljub temu, da se resnično nahajamo v času pred volitvami. Naj ne bo izraz slehernega med nami, da je izredna seja pač zaradi tega, da si nabiramo politične točke med volivkami in volivci. Delamo in opravljamo svoje poslanstvo do izteka in zaključka našega mandata. Veliko tega, kar bi želel povedati, seveda mi ne preostane toliko časa, da bi lahko vse skupaj zaključil. Pa vendarle mi dovolite tudi, če sem že izpostavil kolega Antona Ropa, ki ga žal zaradi drugih obveznosti danes ni tukaj, prav tako ni med nami našega poslanskega kolega Milana M. Cvikla, ki sta pravzaprav velika zagovornika teh transparentnih, javnih početij, pa vendarle sta sama v preteklosti dokazala, da je to le zgolj mrtva črka na papirju, vse drugo, ne pa tisto, kar bi pričakovali. Skratka, naj bo ta današnja obravnava vsaj te točke iskrena resnica, da bi Vlada čim prej posredovala ustrezne spremembe, dopolnitve zakonodaje na tem področju, ki bi preprečevala in omejevala nadaljnje početje.
Hvala. Besedo ima gospo Lahovnik - se odpoveduje. Gospod Pajk.
Hvala za besedo. Pozdrav vsem prisotnim. Ja, sklepe, ki so pripravljeni podpiram, aktivnosti Vlade na tem področju seveda podpiram. Podpiram tudi aktivnosti Državnega zbora, spoštovanega Državnega zbora, ki se trudi, da bi normaliziral stanje v gospodarstvu na tem področju - kar se tiče koncentracije kapitala. Poskušal bom govoriti o koncentraciji kapitala. In prav je, da o tem razpravljamo. Zakaj? Zato, da se vsaj malo normalizira, vsaj malo postavi v normalne, demokratične tirnice to gospodarstvo, za katerega pa ne morem trditi, da je bilo do sedaj tako. Zakaj? Če se napravi prevzem, ki ni legalen in mali delničarji ne morejo prodati delnic po tisti ceni, kot bi lahko, je to goljufija in so preneseni naokoli mali delničarji. Če se koncentrira kapital v raznih "by-pass" firmah in se tam kopiči, se ga nakopiči za velike vsote, ki so recimo tam razreda milijardo in pol evrov, kar je 15% slovenskega proračuna, tako približno. Kdo mi lahko trdi, da je to narejeno v zadnjih štirih letih, kot mi je spoštovani kolega Pavle Gantar trdil, da so vse te koncentracije nastale v zadnjih štirih letih? To je preveliko denarja, da bi se dalo to napraviti v štirih letih. Slišali smo že, seveda ne od opozicijskih poslancev, ampak od pozicijskih, da je to dolgotrajni proces, da se je to začelo že pred mnogimi leti, da se je to stopnjevalo. Zakaj se je danes to razkrilo? Zato, ker smo spremenili zakonodajo. Drugače se to še danes ne bi razkrilo in bi bile neke "parking firme" še danes zaščitene, pod neko krinko in nihče ne bi vedel, kdo je lastnik. In seveda, komu se lahko zahvalimo, spoštovani volivci, da je do tega prišlo? Spremembi zakonodaje. Kdo je to zakonodajo podprl? Jasno, da ne opozicija. Podprla jo je pozicija! Pozicija je podprla takšno zakonodajo, da je postala stvar bolj transparentna. In zato podpiram, preprosto zato podpiram ta dejanja, da bo gospodarstvo bolj transparentno, da bo bolj konkurenčno, konec koncev tudi da se bo del tega denarja odlil v delavske plače, da bodo plače večje in da bo naše gospodarstvo vzdržalo na dolgi rok v hudi mednarodni konkurenci, da bo enostavno konkurenčno v mednarodnem gospodarstvu, ker takšno izčrpavanje, to pomeni izčrpavanje gospodarstva, lahko vodi do zlomov podjetij in tega si ne želimo, nihče si ne želi brezposelnosti in nihče si ne želi prevzemov drugih podjetij. Zakaj? Če to ni potrebno. Ampak, rečemo lahko še to, v podkrepitev svojih besed, da je to že dolgotrajen proces, da je vzrok predvsem v tem, da je bila slaba zakonodaja v preteklosti, ki smo jo hvala bogu zelo dobro popravili, pa ne trdim, da je najboljša, da se še da kaj popraviti v tem mandatu, da so za tem stali tudi politični botri, drugače enostavno se tega ne bi dalo speljati, pod narekovajem so govorili, da je to nacionalnem interes, jaz v tem nacionalnega interesa ne vidim, da so oslabili organe pregona nalašč, lahko trdim, da niso bili sposobni preganjati teh malopridnih ljudi in da so se ukvarjali predvsem s cesto in s kurjimi tatovi. To je bil problem. Seveda temu so lahko, lahko mirne duše rečem, tudi sodišča pridodala svojo težo, čeprav ne bi kritiziral, ker je to neodvisna veja oblasti, ampak dejstvo je, da bi se tudi na tem področju dalo kaj bolj energično narediti in narediti predvsem v korist malega človeka, v korist pravne države. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Han.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani minister, spoštovane poslanke, poslanci! Zanimivo je poslušati razno razne razprave predvsem iz strani poslancev iz vladajoče ekipe oziroma iz SDS-a in predvsem mojega predhodnika, ki je zdaj jasno in glasno povedal, da je koalicija oziroma Vlada tista, ki sprejema zakone in tudi druge zadeve in da tukaj pozicija s tem nima nič in tudi jaz se s tem strinjam, zato boste mogli končni račun plačati sami. Moram se pa ustaviti glede te slike in glede Boruta Pahorja na obisku v Laškem, ker na eni sliki sem bil tudi jaz zraven. Moram povedati, da nekateri hodimo na Pivo in cvetje že desetletja in hodimo zaradi Laščank in Laščanov, ki imajo 40 letno tradicijo, nekateri pa ste, gospodje, pred dvema letoma imeli rezervirane mize na VIP ložah, tako da tisti, ki smo bili pred kratkim tam, pred dvema letoma tudi na VIP ložo nismo mogli priti, ker ste se nekateri mastili, jedli, pili na račun tako imenovanih tajkunov. Danes smo pa tisti, ki odkrito hodimo na Pivo in cvetje, označeni kot ne vem kakšni ljudje. Nekateri pa imate slabo vest, si pa enostavno niste upali biti fotografirani oziroma pojaviti se v Laškem. Ja, Pajk, ti si bil, ampak si bil zelo skrit), pa verjetno te tudi nihče ne pozna, te nima za kaj fotografirati. V glavnem, spoštovani, današnja seja je posledica na nek način požrte besede. Seja je na nek način polna laži, sprenevedanj, zavajanj in pa predvolilnih nastopov. Državni zbor je na 37. seji sprejel sklepe, ki Vlado na nek način zavezujejo, da nas najkasneje do 3. julija obvesti o protitajkunskih ukrepih. Vlada tega ni storila, ker enostavno nima kaj pokazati. Še bolj "benigna" pa je vsebina današnje seje, ki smo jo prisiljeni na izredni tudi obravnavati. Največja vladna stranka, se pravi SDS, sicer pričakuje, da bomo Socialni demokrati sprejeli te sklepe, ki ste jih dali danes na mizo, ampak vam povem, da jih jaz osebno ne bom sprejel, ker nimajo nobene teže in nobene realne možnosti, da bi ti sklepi lahko tudi v realnem življenju zaživeli. Ti sklepi na nek način pravijo, da smo mi vsi skupaj seznanjeni s sistemom, da Vlada nadaljuje z aktivnostmi v boju proti tajkunom in da bo mogoče predlagala tudi kakšen zakon v boju proti koncentraciji kapitala in tajkunom. Vlada, moram reči, da vam resnično čestitam, ampak vam moram voščiti tudi dobro jutro. Ne vem, kaj ste delali štiri leta tega mandata. Vam pa moram povedati, spoštovana Vlada in koalicija, da ste ravno vi, pa to želite ali ne želite, ustvarili te tako imenovane tajkune, s tem, da so bili ti tako imenovani tajkuni pred dvema letoma uspešni gospodarstveniki in s katerim ste se radi slikali po razno raznih rokometnih tekmah, hodili na razno razne večerje, ko pa so ti uspešni gospodarstveniki, menedžerji oziroma niso bili več pripravljeni plačevati usluge nekaterim iz krogov SDS-a, pa so postali na hitro tajkuni. Tako se z ljudmi, spoštovani, resnično ne dela. Če vas je bilo pred štirimi leti polna usta, kako je bilo veliko klientelizma, korupcije in ste s to retoriko prišli na oblast je bilo prav, jaz se s tem strinjam. Vendar, ko ste prišli na oblast ste temu klientelizmu in korupciji dali nenormalen pospešek in politična kultura spoštovani se je spremenila. Spremenila se je tako, da so se odvijali razno razni sestanki, sestanki pri predsedniku Vlade s takratnimi uspešnimi gospodarstveniki, kjer ste se dogovorili za razno razne nakupe, ki pa so nas državljanke in državljane veliko stali. In danes so vam ti gospodarstveniki ušli izpod nadzora, zato ste jih imenovali tajkuni, sami pa tega nočete priznati. Jaz bi rad še veliko več povedal o tem, pa enostavno ne bom, kako ste bili nekateri zelo prijazni do teh tajkunov pred dvemi leti. In ravno zaradi takšnih zadev se je usul plaz tajkunizacije v Sloveniji. Jasno je treba ljudem, tistim, ki se sicer najbolj ne spoznajo, povedati, da sta Kad in Sod prodala menedžerjem, da so lahko prišli do tega bogastva. Kad in Sod pa ste nadzirali vi, spoštovani. In velikokrat so peli telefoni, kdaj, kako, na kakšen način. Če pa niso imeli ti tako imenovani tajkuni denarja, so jim dale banke denar in tudi banke ste nadzirali. Predsednik nadzornega sveta Nove Ljubljanske banke sedi v Državnem zboru, danes ga verjetno glava boli, pred dvema letoma ga verjetno glava ni bolela, kako dati kredite na takšen način. In vseskozi se ustavljamo v tem Laškem in jaz ne branim Boška Šrota, ampak še veliko drugih, veliko nepravilnosti je bilo v Sloveniji narejenih. Če govorim, samo Slovenska industrija jekla je bila prodana Iskraemecu. Ampak tam so posredovali vidni člani SDS-a, ki še zdaj niso odstopili iz vaše stranke, ampak to je vse v redu in tam so se lahko mastili, tukaj pa je problem drugačen. Vlada, moram reči, se je ustrašila golih dejstev, zato se je tudi na nek način lotila tajkunov in tajkunov na ta način, da bo lahko zdaj delala predvolilne zgodbe. Najela je tudi razno razne agencije, svetovalce, kako to narediti, zgodbe čim bolj pompozne in boj proti tajkunom je idealen in za ljudi všečen. Moram pa reči, da ga izvajati na tak način, kot da bi snemali filme v smislu Jamesa Bonda, veliko sive in modre luči, na koncu pa se iz tega nič ne naredi ali pa naredite tudi stvari tako, da lahko nekateri, vaši vidni člani pa normalno funkcionirajo in počasi "prihvatizirajo" še tisto, kar ni "prihvatizirano". Jaz sem za to, da se spoštuje pravna država in da vsi tisti, ki zakone prekršijo, za to tudi odgovarjajo, ne glede na politično barvo, iz kjerkoli prihaja ali pa kakršnokoli. Tisti, ki je delal napako, ki je prekršil zakon, mora odgovarjati. Ampak vsi. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Tudi tajkuni, absolutno se strinjam, tudi tajkuni in tudi politiki. Med vsem tem bojem s tajkuni, pa bom rekel, člani vaše stranke, lepo, fino poslujejo z državnimi firmami, v katerih že štiri leta ne vlada več tržna ekonomija, ampak vlada, da lahko razno razne storitve, zadeve prodaja državnim firmam samo tisti, ki ima člansko izkaznico Slovenske demokratske stranke, kajti tržna ekonomija je v drugem planu. Ampak to so stvari, ki so premalo denarja, pa vas ne zanimajo, po drugi strani pa je zadeva zelo zanimiva. V glavnem, jaz upam, da se bo ta zgodba o tajkunih rešila na sodiščih, da bodo za zadeve resnično odgovarjali tisti, ki so za to krivi in da bo tudi še kdo kaj povedal, kdo je omogočil tem tajkunom, da so resnično prišli do tega bogastva, za kar tudi jaz mislim, da ni najbolj moralno v redu. Ampak upam, da bodo v naslednjih letih ali pa mesecih tudi odkrili in mogoče se kateri izmed, tudi v tej dvorani, ne bo tako sladko smejal in pa bil tako zadovoljen nad razpletom. Hvala lepa.
Hvala. K besedi se je javil gospod minister. Izvolite.
Hvala lepa. Dovolite mi, ker je kar nekajkrat bilo omenjeno, da je Vlada nadaljevala z neko politiko tudi v tej sestavi, torej z neko politiko nepreglednih prodaj državnega premoženja preko Kada in Soda. To moram najostreje zavrniti in vam bom za to navedel kar nekaj argumentov. Prvič, prevzemni zakon, ki ga je sprejela ta vlada za razliko od prejšnje vlade, vključuje tudi deleže Kada in Soda in države v prevzemno zakonodajo, pred tem Kad, Sod in deleži države niso bili predmet državne zakonodaje, po novem pa so. Torej, vzpostavili smo enak standard kar se tiče prevzemov tudi za deleže Kada in Soda, tega seveda prej ni bilo in je bila cela kopica megle. Ko sedaj poslušam, ko se čudite koliko je bilo objavljenih prevzemov, je bilo prav zaradi poostrene zakonodaje le-teh toliko, prevzemna zakonodaja in število objavljenih prevzemov je število legalno peljanih postopkov prevzema, prej so se in žal še zmeraj nekateri, vendar čedalje manj zaradi učinkovitega dela Agencije za trg vrednostnih papirjev, [[....]]preko parkirišč. Sam, kot minister, sem v nasprotju z vami na to javno in jasno opozoril v medijih, bil sem kritiziran, da spravljam in zastopam tu neko podjetje, ki je slučajno tudi iz Posavja. Pred dvema letoma sem kazal s prstom na podjetje, kjer je bilo več kot jasno, da je preko parkirišč obvladovano in ni bilo prevzemne ponudbe in pozivov pristojne institucije naj se to zgodi. Torej, s prevzemom zakonodaje sta Kad in Sod postala del prevzemne zgodbe in zato je bilo nenazadnje tudi bistveno bolj transparentno ravnanje s premoženjem le-teh paradržavnih skladov. Drugič, Vlada je sprejela jasen načrt umika države iz gospodarskih subjektov, za velike sisteme in za Kad in Sod že leta 2006, pred približno dvema letoma. Tu smo zelo jasno zapisali tudi način prodaje le-teh deležev za razliko od prejšnjih vladavin in prejšnjih političnih botrov, nastavljenih na čela teh paradržavnih institucij, so bile naložbe Kada in Soda razdeljene v tri skupine tržne, netržne naložbe in strateške naložbe. Za vsako naložbo se je približno opredelil termin oziroma rok v katerem naj se spremenita Kad in Sod v portfeljskega vlagatelja in tudi način oziroma postopek oziroma načelo kako preko javnih transparentnih postopkov. To je storila ta vlada. In zato mi je res težko poslušati primerjave, kot je bila na primer pravkar izrečena Slovenska industrija jekla, zato sem se tudi res moral oglasiti, kajti Slovenska industrija jekla je bila, to se pravi državne delnice, prodane delno, država je zadržala kontrolni delež 25 plus 1, torej brez države ne more nihče nobene statutarne oziroma bistvene spremembe v tem podjetju izvesti. In kaj je najpomembneje? Dobiček, ki ga sedaj, hvala bogu, ustvarja Slovenska industrija jekla, se investira v posodobitve, v nove investicije, vi ste pa omenili paralelo z nekimi večkrat javno obelodanjenimi prevzemnimi postopki v povezavi tudi z Laškim. In pred nedavnim smo lahko v medijih brali koliko gredo dividende enega podjetja izmed sistema Laško gor. To se pravi, dividende gredo lastnikom, zato, ker rabijo denar za financiranje vseh teh zadev, to se pravi iz podjetja, podjetje je na račun takšne močne dividendne politike, ki izčrpava podjetje prikrajšano nekega razvoja, da ne govorim koliko, spoštovani Socialni demokrati, so v tem prikrajšani zaposleni. Torej, tu imamo dve zgodbi. Eno je Slovenska industrija jekla, ki je bila preko mednarodnega javnega postopka zbiranja ponudb odprodana najboljšemu ponudniku in drugo je ena zamegljena prevzemna zgodba, katere rezultat so izčrpajoče dividende, ki gredo iz podjetja lastnikom in to je to. In vedno, spoštovani, je še posebej takrat kadar lahko vidimo povezave med nekaterimi podjetji in lastniki medijev potrebno slediti sledi denarja, kdo so ti ljudje s priimkom in imenom, kdo so ti ljudje, člani katerih političnih opcij. In Vlada je poleg teh ukrepov, ki sem jih naštel, storila še vrsto tega v drugih zakonodajah, nekaj sem omenil tudi uvodoma. Ena stvar se mi zdi tu še posebej potrebna izpostaviti, to je to, da je prvič doslej delo nadzornih institucij neodvisno, ni podloženo nobenim diktatom. Nekateri poslanci so se tu celo malo dotaknili te domnevne prejšnje odvisnosti oziroma neodvisnosti. Eden izmed poslancev je rekel: "Tega, kar dela danes Urad za varstvo konkurence, tega ne moremo dovoliti." To je bilo rečeno, spoštovani gospod Gantar. Če ste včasih tako diktirali delo in nekaj dovolili uradu in nekaj ne dovolili uradu, je to problem in tega problema ne želimo ponavljati in tudi nadaljevati s tem. Zato smo v mandatu te vlade vzpostavili neodvisno strokovno in učinkovito delo nadzornih institucij, zato priplavajo sedaj nekatera imena, ki vam niso povšeč, ampak, bog pomagaj, mislim, da morajo biti predvsem tisti na zatožni klopi, ki so krivi, ne tisti, ki so komu povšeč ali ne povšeči in seveda sam ne govorim, da so ti ljudje krivi. To bodo pokazali postopki, vendar pustimo nadzornim inštitucijam, da jih izpeljejo. Pustimo nadzornim organom, da jih izpeljejo in pustimo sodiščem, da svoje delo opravijo. Zato ocenjujem delo in to sejo parlamenta in prejšnjo sejo, ki je bila sklicana za koristno. Zakaj? Da dobijo jasno sporočilo parlamenta in predlagateljev te seje tudi vse ostale inštitucije, ki zagotavljajo sistem pravne države. To so poleg Vlade, Državnega zbora, gotovo tudi pravosodni organi. In v smislu tudi oblikovanja neke zdrave prihodnosti v tej državi je prav, da te inštitucije tudi to slišijo in ta poziv seveda upoštevajo.
Hvala. K repliki se je javil gospod Han.
Samo da spomnim spoštovanega ministra, upam, da nima tako kratkega spomina. Ko ste prodajali Mercator oziroma vi boste rekli, da vi ne, sicer Kad in Sod in ne vem še kdo, ko smo gospod Cvikl in gospodje, Lahovnik, opozarjali na tisti sestanek, ki je bil pri gospodu Janši, ste rekli, da je vse transparentno in da se, takrat ste se sicer pogovarjali o južnih trgih in tako naprej, kako bo Vlada pomagala prodajati pivo na jugu in tako naprej. Šlo je za prodajo Mercatorja, ampak ta prodaja Mercatorja - je tudi vaša preiskovalna komisija ugotovila, da je prodaja Mercatorja bila transparentna, dobra, danes pa nekateri, ki sicer veliko ne vedo o gospodarstvu, govorijo da je zaradi tega hrana dražja in tako naprej. In drugo, gospod minister. Ko je gospod Cvikl iz naše poslanske skupine opozarjal na menedžerski odkup Mercatorja, pardon Merkurja, in ko je zagovarjal isto tezo kot vi, da se bodo z dividendami plačevali krediti in tako naprej, ste se v vladnih sobah smejali in rekli, da temu ni tako. Tako, da počasi tiste teze, ki smo jih Socialni demokrati dajali in tiste ugotovitve, prihajajo na dan, samo vi hočete sedaj prevzeti igro in jaz upam da ljudje tega, kljub volitvam, ne bodo kupili. Hvala lepa.
Hvala. Tudi gospod Gantar se je javil k repliki. Prosim.
Hvala lepa. Seveda. Sem bil omenjen. Najprej moram popraviti napačno navedbo gospoda ministra. Jaz nisem govoril o tem kako Vlada ali bivša vlada ali ta vlada ne more dovoliti da Urad za varstvo konkurence nekaj počne ali ne počne. O tem jaz sploh nisem govoril. Govoril sem o tem, da je Urad za varstvo konkurence z namenom, da bi se boril proti domnevnim monopolom, da je pravzaprav pobral vse podatke, informacije in prekopiral vse diske v teh podjetjih in prišel do cele vrste zasebnih, zaupnih podatkov in to je, hvala bogu, in to sem povedal, informacijska pooblaščenka preprečila, da bi lahko te podatke recimo o kupcih in tako naprej uporabili in zlorabili za raznorazne politične namene. Ne vem, vem samo to, kam je hodil ali kje je bil in kam je hodil sploh prejšnji direktor Urada za varstvo konkurence, vem pa, da seveda ni hodil na Poslanski klub LDS-a tako, kot hodi sedanji direktor Urada za varstvo konkurence na Poslanski klub SDS-a. Sicer pa, soglasje za Mercator je dal Janša, to zadevo je financirala NLB v kateri je tudi član Igor Marinšek, ugledni član SDS-a in to banka, ki je pretežno ali kjer ima država še vedno pomembno vlogo. O čem govorite? Enkrat se obrnite k sebi, poglejte na svoja lastna dejanja, kaj ste storili in kaj niste in nehajte, za božjo voljo, samo opazovati in gledati drugih. Vprašajte enkrat sami sebe, kaj delate. Hvala lepa.
Hvala. K besedi se je javil gospod minister.
Seveda, moje delo, spoštovani gospod poslanec, je vedno prevetreno in na očeh tega parlamenta. Lahko mi postavljate vprašanja, lahko tule sprožite še druge postopke in to je pravzaprav povsem jasno. Jaz sem samo povedal, kaj ste vi naredili. Vi ste, in preberite si v magnetogramu, zelo jasno povedali, da tega pa ne moremo dovoliti, tega načina preiskave Urada varstva konkurence pri dogovarjanju največjih trgovskih verig. Se pravi, spuščate se v način dela neodvisnega regulatorja. Če je to pravna država, potem jo vi zelo, zelo slabo razumete. Preberite, preden boste replicirali si preberite magnetogram, kaj ste povedali. Drugo pa. Spoštovani, glede gospoda Cvikla, ste tu in glede načina financiranja prevzemov. Ta parlament je sprejel zakon s katerim je še jasneje prepovedal finančno asistenco. To se pravi, financiranje prevzemov z zastavljanjem delnic ciljne družbe. [[...]] [[Oglašanje v dvorani.]] [[...]]Poslušajte. Ta finančna asistenca je vseskozi prepovedana v Zakonu o gospodarskih družbah. Če bi in jaz mislim, da bi lahko Agencija za trg vrednostnih papirjev razlagala široko finančno asistenco, kot je napisano, do tega ne bi prihajalo. Pri ZGD-ju je finančna asistenca prepovedana že vseskozi in je bila vedno prepovedana in je samo stvar nadzornih inštitucij kako. Mi smo jo še jasneje napisali v Zakonu o prevzemih. In torej, ko ste omenili tudi Mercator. Prav vse te dezinformacije in namigovanja, ki so se pojavljala v zvezi z Mercatorjem, so privedli Vlado do tega, da je sprejela tisti paket in načrt umika država tudi iz Kada in Soda. Kajti toliko neresnic in podtikanj, kot je bilo izrečenih v zvezi s prodajo Mercatorja, kjer so vse nadzorne inštitucije, ne samo v tej državi, temveč tudi Evropski uniji ugotovile, da ni prišlo do nikakršnega oškodovanja državnega premoženja. Toliko, kolikor ste imeli pri tem za povedati, je tudi nenazadnje vodilo Vlado, da je postavila nov standard na tem področju. Čeprav sta bila Kad in Sod do takrat pri razpolaganju s temi deleži in v preteklosti, ko ste vi sestavljali koalicije, je bilo to pravilo, da se ni izvajalo javnih razpisov, javnih zbiranj ponudb, temveč je bilo dosti, da je eden, ki je bil seveda prijateljski, še s tremi ponudbami prepričal prodajalca, da je tako prodal tudi delež. To je bilo pravilo. Tu vam je tudi predsednik komisije zelo jasno poudaril. To niso samo moje ugotovitve, to so vaše ugotovitve, parlamentarne komisije, ki je preiskovala te stvari.
Hvala. Ja, preden dam repliko gospodu Gantarju. Glejte, naslednji, ki so na seznamu, čakajo že kar nekaj časa: Džuban, Gaber, Anderlič. Jaz bi prosil, zadnjo repliko zdajle dam gospodu Gantarju, potem se je javil tudi Tanko, kot predlagatelj, ki ima besedo. Potem bomo šli naprej po seznamu. Prosim, gospod Gantar.
Hvala lepa. Jaz upam, da bo zadnja, ampak to seveda, gospod predsednik, ni odvisno od mene. Jaz bi rekel takole, glejte, gospod minister, meni ni treba brati magnetograma, ker za razliko od nekaterih drugih vem kaj govorim. In to je prva stvar. Druga stvar je. To kar sem jaz poudaril v svojem nastopu je to, da v demokratični družbi ne moremo dovoliti, da se takšne stvari in takšen zaseg podatkov, ki vsebujejo občutljive zasebne podatke ljudi, zaseže in poskuša uporabiti v postopkih tako, kot so bili vodeni. In zato imamo demokratične inštitucije, hvala bogu, ki delujejo, ki so to preprečile - za enkrat. Noben nima nič proti temu, da se Urad za varstvo konkurence bori na legitimen način proti domnevnemu ali realnemu, kakršnemukoli, monopolnemu ali kateremu dogovarjanju, ampak za to ni potreben vpogled v naše plačilne kartice. To hočem povedati, gospod minister. In drugič. Okrog Mercatorja bi samo to rekel. Sam predsednik Janša je povedal, da je bila napaka. Torej, kaj je bilo? Je bila napaka ali ni bila napaka? Hvala lepa.
Hvala. Gospod Tanko, kot predlagatelj. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. No, ta tehnologija razprave opozicijskih poslancev je za ta mandat značilna. Kadarkoli se odpre kakšna tema, ki poseže nekoliko v zgodovino, v dogajanja pred tem mandatom in kadar zadene njihove interese, se pač začne z obrekovanjem, žaljivkami in podobnimi zadevami. Mi pri predlaganju te točke nismo imeli nobenih slabih namenom, ampak želimo da tisti, ki so za to poklicani, ki so za to pooblaščeni, svoj delo opravijo tako, kot se od njih pričakuje. Mi smo, ko smo odprli to točko dnevnega reda, ko smo odprli razpravo o ugotovljenih nezakonitih aktivnostih pri koncentracijah podjetij, to se je pa ugotovilo lahko šele takrat, ko so se naredile določene personalne spremembe na institucijah, ki so za to pooblaščene, smo se poslužili in sklicali to sejo, da dobimo tudi in izvršimo tudi na Vlado še dodatni pritisk, da predlaga izboljšano zakonodajo in da damo podporo organom, ki te zadeve preiskujejo. Tudi zato, da damo podporo organom, ki te zadeve preiskujejo, kajti na vse te neodvisne regulatorje, neodvisne institucije, ki jih ta država ima, da zaščiti interese državljanov, da ščiti pravno državo, da zaščiti interese potrošnikov, se je usul plaz obtožb z vseh strani, od Komisije za preprečevanje korupcije, od pooblaščenke do informacij javnega značaja, celo bivši predsednik države se je postavil na stališče, da ti organi naj ne bi smeli na tak način ukrepati proti osebam za katere se je izpostavil sum, da so do nekaterih stvari prišli nezakonito in da so neke postopke izpeljali nezakonito. Tipično po čemer se ta dva pola ločita, to se pravi ta pozicijski in opozicijski del, je prav odnos do tega organiziranega kriminala in korupcije. Prav odnos do tega. Nam je čisto vseeno, kdo je v tem mandatu ali v prejšnjem mandatu storil dejanje, koruptivno dejanje ali pa dejanje organiziranega kriminala, ali je to s te strani, ali je z vaše strani, mi s tem nimamo nobenih težav. Zagovarjamo stališče, da mora biti država, da morajo zakoni veljati za vse enako in da morajo organi ukrepati proti vsem enako. To ne pomeni zdaj, da imajo tisti, ki so nekoliko več vzeli, nek poseben status in jih pripeljejo z mercedesom v pripor, vse tiste druge, ki so pa nekoliko manj vzeli, pa z mrežo na marico. Za vse enako. Ta država ima predpise napisane tako, da veljajo za vse enako in tudi za vse enako jih je treba izvajati. Kar zadeva odnos do kriminala je tipično še na eni točki. Ko smo mi predlagali predloge sklepov oziroma sklicali tudi izredno sejo 3. junija, je bila v Državnem zboru zelo enotna deklarativna podpora priti kakršnimkoli oziroma takrat je bila podpora vsem ukrepom, ki preprečujejo organiziran kriminal, ki preprečujejo korupcijo. Ko smo sprejemali sklepe, ki to potrjujejo, ki ta verbalni del prenašajo v prakso, mislim, da niti eden od opozicijskih poslancev za te sklepe ni glasoval. Tu se kaže odnos do in tu se kaže dejansko odnos opozicije do konkretnih primerov organiziranega kriminala in korupcije, na isti način, kot da bi govorili o nekem vzporednem svetu. Eno so besede in drugo so dejanja. Besede in dejanja v tem delu pri vaših razpravah in pri vaših odločitvah niso soznačne, niso enake. Govorite eno, storite drugo. Kar zadeva zgodbo, ki jo je kolega pokazal, to je ta, ali mi lahko med vami kdo pove, sta ta dva gospoda na tej sliki sposobna zagotoviti konkurenčnost v trgovinah. To je tisto, kar pravzaprav potrošniki potrebujemo. Ali je to možno na tak način zagotoviti? [[...]] [[Vmesno oglašanje.]] [[....]]Pahorja sploh ni bilo v Laškem. Tudi, gospod Anderlič, jaz mogoče fotomontiram v tem Državnem zboru. Še na eno stvar bi spomnil, kar zadeva tudi zaseg oziroma plombiranje dokumentacije. Kar zadeva ukrep, ki ga je izvedla informacijska pooblaščenka, mislim, da s stališča izvajanja ukrepov pravne države in varovanja konkurence, ni primeren. Inštitut za primerjalno pravo, ki ga vodi gospod dr. Ude, nekdanji ustavni sodnik, zelo pogosto vaš svetovalec, je to celo javno zapisal v svojem mnenju. Se pravi, dr. Ude, nekdanji ustavni sodnik, direktor Inštituta za primerjalno pravo, je v svojem mnenju zapisal, da je pooblaščenka za informacije javnega značaja prekoračila pooblastila in je izvedla nesorazmerno pretiran ukrep. Noben problem ni sprostiti tisti del dokumentacije, ki gre v ta postopek preverjanja dogovorov, kartelnih dogovorov ali kakršnihkoli dogovorov med temi, ki delujejo in poslujejo na slovenskem trgovskem trgu. Nobenega problema ni. To, kar kaže gospod Gantar, je megla. In, če hočemo mi kakršnekoli konkretne ukrepe na tem področju narediti in tudi odnose speljati, moramo imeti do koruptivnih dejanj, do dejanj organiziranega kriminala, do kriminala belih ovratnikov, če hočete, enak odnos. Ne glede na to ali smo v koaliciji ali smo v opoziciji, ali pa obratno. Pravno državo lahko realiziramo samo na tak način. Na noben drug način je ni možno realizirati. In očitno je, da so "priposestvovane" zadeve preteklih obdobij, tako močne, da ste to pripravljeni tudi spregledati. Se pravi, da tolerirate nekaterim osebam, ki sodijo v vaš krog, drugačna ravnanja, drugačne ukrepe, drugačne poteze, kot tiste, ki jih priznavate nekomu drugemu. In vse te zadeve na neka način poskušate zbanalizirati z nekimi, ne vem kakšnimi zadevami. V konkretnih primerih, ki potekajo, jih izvajajo konkretne institucije, ugotavljajo konkretne kršitve, sproženi so konkretni postopki in jaz upam, da bodo ti postopki dosegli svoj konec. Če bodo potrdili tisto, kar je sum, potem upam, da bo sodni postopek pravočasno zaključen, kljub sodniški stavki in še kakšnim drugim blokadama kakšnih institucijah. Če se bodo pokazali ti sumi za neutemeljene, bodo postopki ustavljeni, vendar ne zavirajte postopkov. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Pečanova, niste bila citirana. No, to je razprava. Saj boste prišli zopet na vrsto tudi člani Sodialdemokratov. Besedo dajem gospodu Džubanu.
Hvala lepa, gospod predsednik. Pravzaprav sem v dilemi kako sodelovati v taki zmedeni razpravi, ki morda niti ni zmedena, pač pa je že malo zblojena. In to kar poslušam tukaj, najprej pač ne morem mimo tega, da bi v nekem smislu repliciral na neke obtožbe opozicije, ki je kriva za to, da v tej državi ne tečejo tam, kjer bi morali in ne vem kaj, da ne podpira sklepov, ki so, za moje pojme, popolnoma nesmiselni. Kako naj opozicija blokira delovanje kriminalističnih služb, tožilstva, sodstva, enega urada, druge agencije. Opozicija je kriva, da postopki ne tečejo. Po štirih letih je opozicija kriva, da ne sodeluje pri preganjanju tako imenovanih tajkunov oziroma koncentraciji kapitala. Najbolj trapasto, se opravičujem izrazu, ampak moram reči, da je neka levica ali opozicija kriva za ceno hrane, kaj takega pa ne slišiš pogosto. Jaz sem sodeloval takrat, ko je ta zadeva nastopila v spremljanju razlogov, ki jih je organizirala tudi Vlada. Dva, tri ministrstva so sodelovala in Urad vlade za makroekonomske analize. In so točno v procentih nanizali kdo koliko sodeluje pri oblikovanju cen hrane. Ministrstvo, na čelu s prisotnim ministrom, je postopoma začelo spreminjati razloge cene hrane v energijo in kmetijstvo. Podražitve, ki pač tam nastopajo. Danes ugotovimo, da je za cene hrane kriva opozicija. Kako naj to zložimo? In če se malo temeljiteje lotim dejanskih cen hrane, je en del res takšen, kot ministrstvo trdi, drugi je pa vladna politika. In, ko je govora o tem, česa je v teh mega sistemih kdo kriv, bodimo konkretni. Ali ni bil Janković zamenjan s človekom vladne koalicije ali največje vladne stranke? In Mercator obvladuje večino tržišča s hrano in opozicija bo kriva za ceno hrane v državi Sloveniji. Kaj tako norega, pa res pogosto ne slišiš. Jaz se opravičujem izrazu, ampak način oziroma tematika, tako kot se obravnava, je res čudna. Gospod minister, mene veseli, da ste pripravljeni poslušati in odgovarjati v tej dvorani, ampak seje se tudi snemajo. In vi vedno znova prinesete kak vzorčni primer prodaje slovenskega premoženja. In takrat, ko je ta zadeva najprej prišla na svetlo, ste rekli, da je res Rusija kupila za 300 milijonov, da je Slovenija dobila, ostalo gre v razvoj, tukaj v tej dvorani, poglejte si magnetograme. Danes pravite, da v razvoj gre dobiček. Kje je razlika. Jaz dopuščam možnost, da niste bili zraven, ampak to ni današnja tematika. Ali pa je? Omenja se menda 1000 primerov, v katerih opozicija nasprotuje, da bi se razčistili, govorimo pa v glavnem o Šrotu, bodimo odkriti. Ime uporabljamo, samo Šrot. Kje so drugi? In res je, prav imate, ene zadeve so že smešne, kako se eni norčujejo iz vseh institucij sistema, ki bi naj preganjale tovrstne barabije. Jaz se strinjam, da so barabije. Nekatere zadeve so res barabije. In od kje moč nekaterim, da se tako norčujejo iz vsega sistema. Eni se norčujejo, drugi modro molčijo in se smejijo. Iskanje odgovorov. Pravijo, če se kaj zgodi, bo pa Janez šel z nami, ker smo sodelovali tu in tam. Mercator je tipičen primer, kje si je Šrot najbolj opomogel, v kabinetu predsednika Vlade in potem naprej. Meni ni jasno kako, ampak tako je šlo. Vi lahko stokrat rečete, da je bila ta prodaja transparentna, ta izraz se uporablja, ampak tako je bilo. Da ne rečem, kaj se je dogajalo, imam deponirano v arhivih Državnega zbora, kdo je sodeloval v letih 1991-1993, ko je bila Slovenija na kolenih. S čim in kako so trgovali in kje je denar. In tisti danes praznijo nekatere državne firme naprej. Eni so problematični, tisti ki v Sloveniji grmadijo premoženje, en del premoženja je pa v tujih bankah, tako nam govorijo poznavalci razmer, kriminalisti, predstavniki izbraževalnih institucij s tega področja, da bi bilo potrebno odpreti račune v tujih bankah, da bi prišli donacijam in barabijam do dna. Enim in drugim. Tako ste rekli, levi in desni, rdeči in plavi ali kako ste jih imenovali. Ja, jaz sem za to. Hvala Bogu. Ampak, potem bo zanimivo. In še rumeni tisk. Imamo tudi plavi tisk. Povejte mi kolegi iz koalicije, ali pa iz največje vladne stranke, od kod denar za 370.000 izvodov časopisa, ki ga ljudje dobijo vsak teden, v soboto dopoldan, in na kakšen način je narejena selekcija, vsaka družina, 500.000 gospodinjstev, da eni dobivajo, eni pa ne. Neka psihološko sociološka struktura gospodinjstev je narejena, da eni dobijo, eni pa ne. Jaz ne dobim, moja mama pa dobi, ker je na drugi številki registrirana in tako dalje. In, tukaj smo že govorili o tem, o tem lahko poslušamo, tako da jaz samo ponavljam to zgodbo. Tak časopis baje stane milijon evrov na mesec, poleg tudi drugih, ki so nastali, ki blatijo politične nasprotnike in njihove družine. Jaz sem bil med njimi, vsi dobro veste. Tudi zaradi tega to govorim. Če občutiš, drugače vidiš zadevo, kot pa če jo od deleč spremljaš. In še na koncu, zelo pogost izraz je parkirišče. Veste kje je največje parkirišče? V Moskvi, kjer se parkira denar. Hvala lepa.
Hvala. K repliki se je javil gospod minister. Izvolite.
Hvala lepa. Vedno in znova moram tu ponavljati neka dejstva, ki so popolnoma jasni in izhajajo iz pogodbe in bom še enkrat ponovil. S prodajo, to se pravi pri prodaji delnic Slovenske industrije jekla ruskemu kupcu oziroma najboljši ponudbi, ki je prispela na javni mednarodni poziv, so bile prodane delnice po zgornji ceni, tudi strokovne neodvisne cenitve. Kupnina ni bila edini kriterij pri izboru tega kupca. Zelo pomemben kriterij je bil tudi nadaljnji razvoj družbe oziroma vlaganja, ki jih bo novi lastnik zagotovil podjetju. In oboje skupaj in še nekateri drugi kriteriji, kot so boniteta, kot so nenazadnje tudi strateški načrt zagotavljanja trgov so botrovali k izbiri in še enkrat: delnice so bile ruskemu kupcu pripravljene približno v višini 100 milijonov evrov, za 250 milijonov evrov dodatnega denarja se je ruski kupec zavezal preko pogodbe vlagati v proizvodnjo in seveda kot vir tem vložkom je tudi dividenda. In ne samo to, vsa dividenda v naslednjih treh letih tudi ostane ruskemu kupcu oziroma pardon Slovenski industriji jekla in si je ruski kupec ne more izplačati in tudi ne država. To so pač dejstva in tako država želi v času konjunkture jeklarske industrije usposobiti ta konkretni gospodarski [[...]]- Saj bom počakal, ker potem bo spet vprašanje enako in je moje govorjenje v prazno. - Država je na takšen način želela zagotoviti dolgoročno konkurenčnost Slovenske industrije jekla, da se z vlaganji proizvodnja posodobi in da bo nekaj tisoč jeklarjev imelo prihodnost. Sedaj sem vesel, da jih je nekaj sto več, kajti ta sistem zaposluje nove ljudi in potrebuje nove metalurge za razliko od prejšnjih časov, ko smo govorili vedno z žalostjo in z rdečimi številkami o slovenski jeklarski industriji. To so številke, te številke so bile posredovane parlamentu in spoštovani poslanec okoli tega ni popolnoma nobene skrivnosti in tudi ne želimo, da bi bile.
Hvala. K besedi se je javil gospod Tanko kot predlagatelj.
Hvala lepa. Samo dve besedi. Tipično za te tranzicijske zadeve, o kateri se pogovarjamo, je teo, da se vedno odgovarja z zgodbo orožja 1991-1993. V prejšnjih mandatih je to zgodbo preiskovalo več preiskovalnih komisij, vaš gospod Moge je bil stalni član preiskovalnih komisij, eno je celo vodil, imeli ste Vlado, izvajali ste pritisk na tožilstvo in bi lahko v teh 15-ih letih menda ja kaj že ugotovili in tudi sprožili kakšen postopek, če se je karkoli v tem primeru pokazalo. Nič ni. Megla. Samo zgodba zaradi zgodbe in zaradi tistega, kar sem prej povedal, da se neka megla nekje permanentno dviguje. Kakšne poslance imate, če niso nič ugotovili v 15-ih letih? Ob tem ste imeli Vlado, vodili ste Vlade, imeli ste večino v Državnem zboru, vodili ste preiskovalne komisije, bili ste člani preiskovalnih komisij. Zaključimo enkrat to zgodbo. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Anderlič.
Veliko bi lahko prispevali, gospod Tanko, k temu, da bi se ta zgodba enkrat zaključila. Zdaj imate pa res čisto vse vzvode v rokah. Danes smo slišali, da nočemo sodelovati pri lovljenju tajkunov. In hvala bogu, da je prišel gospod Soršak na naslovnico in to tistega Dela, ki ni v rokah koalicije. To je bilo danes tukaj rečeno, na naslovnicah Dela. Na naslovnici Dela je bil. Ampak, kako je mogoče razumeti to vaše vztrajanje po razpravi in potrjevanju nekih sklepov, ki jih predlagate drugače, kot da ne zaupate niti eni inštituciji v tej državi. Najprej si postavite temo, jo sproblematizirate v štabu tam, ne vem, kje ga imate zdaj, ampak najbrž je blizu Triglava v tem času. Preko Državnega zbora sproducirate kot največji problem v tej državi, sami sprejmete sklepe, naložite Vladi, naj, zaboga, nekaj naredi in to po štirih letih vladanja. In potem jo povprašate, kaj je pa le naredila po teh sklepih in kaj naj bi ti sklepi bili drugega, kot izraz nezaupanja institucijam. Kajti, če bi bilo temu tako, ne bi obtoževali vseh povprek, da ne podpiramo tega, da bi tožilstvo, kako gre že po vrsti, policija, tožilstvo, sodišče in tako naprej opravljalo svoje delo. Tukaj se slišijo glasovi, komaj čakamo, da se bo kakšna sodba končala, kakšen proces končan, da bo kdo zaprt in tako naprej. Lepo vas prosim. Vi kriminalizirate v tej dvorani pravzaprav čisto vse. Od slehernega prevzema, napovedanega, nenapovedanega parkiranega, neparkiranega, ob prodaji enega deleža, drugega deleža, tretjega deleža in tako naprej. Razlika v Mercatorju je bila od 100 do 300 oziroma 90 je bil nakup, za 300 je prvi prodal tiste delnice, ki jih je kupil na način, kot ste mu ga omogočili. To veste. In kam je šla razlika? V žep tistega, ki je to operacijo izvedel. In lepo vas prosim, gospod ki je bil predsednik komisije, ni želel o tem govoriti, pa pravite, parlament je to komisijo ustanovil. Ne, gospod minister, to je bila preiskovalna komisija Poslanske skupine SDS z asistenco koalicijskih in tudi mislim, da ene satelitske poslanske skupine. Povejte mi, kako naj mi kot opozicija pomagamo pri tem lovljenju tajkunov, če predlagamo kaj - zavrnete, če sodelujemo pri sprejemu kakšnega zakona - zavrnete. Niti ene stvari ne dovolite, ki bi šla v smer izboljšave in tako naprej, zakonodaje in drugih predpisov. Konec koncev, danes sem slišal nekoga, ki je rekel, komaj čakam, da bo Vlada prinesla zakonske rešitve, s katerimi bomo preprečili in tako naprej. Zakaj ste pa sklepe pred enim mesecem sprejeli, pa v tem času niste tega naredili? Zakaj tega niste naredili? Zdaj pa komaj čakate. Ja, saj, ampak lepo vas prosim, če imamo ločene veje oblasti, če imamo neodvisne inštitucije, potem je neodgovorno, paternalistično, kakor že koli hočete, pokroviteljstvo do vseh tistih, na katere se sklicujete, da so neodvisni. Tako ali tako ste postavili v sleherni inštituciji zadnjega šefa, podšefa, tajnico in naprej do vratarja, v sleherni tej inštituciji. Ne bom šel po vrsti, ampak bomo to lahko pogledali. Brez naše asistence, brez našega, tudi če je bilo nasprotovanje, ugovarjanje, upoštevanje teh argumentov, sedaj pa zapišete v predlog sklepa, da bi radi, da Državni zbor pač poziva, kakor piše, Državni zbor Republike Slovenije ugotavlja, da Vlada v okviru svojih pristojnosti izvaja aktivnosti na podlagi sklepov, v naslednjem odstavku pa Državni zbor daje podporo in tako naprej. Ja, a do zdaj jim pa niste dajali? Jim niste zagotovili materialnih sredstev? Jim niste zagotovili zakonskih okvirov, če ste to vedeli, da je treba zakone spremeniti in omogočiti tako vlogo, tak način izvajanja, da bi bili uspešni. Zakaj tega niste storili? Ne, gospod Vizjak, govoriti stalno o zakonu o prevzemih, kako ste ga vi prinesli, kako ste sprejeli, kdaj ste ga sprejeli, kaj ste vse prej naredili in ne recite, da prej ni bilo potrebno objavljati prevzemov in tako naprej, ko se je dosegla neka koncentracija kapitala in tako naprej, je bilo prav tako obvezno objaviti prevzem, seveda tam, kjer so delali transparentno, kjer so delali v skladu z ZGD-jem in ostalimi zakoni. Jaz tukaj ne vidim nobene resne težave. Skrbi pa me, če ne razumemo jasno vsak svoje vloge. Jaz razumem parlament kot zakonodajni organ, kot nadzorni organ, nikakor pa ne kot organ, ki daje navodila Vladi, agencijam, tožilstvu, policiji in ne vem še komu. To gotovo ni vloga parlamenta. Tako daleč ste prišli, da v zgornjih 60-ih letih ali pa še prej, lahko bi prišli nazaj na čas kitajske revolucije, ko je bilo treba ali pa vsak tisti, ki je menil, da se mu godi krivica je šel na CK in je prijavil soseda ali kakorkoli, tako daleč smo zdaj. In parlament bo tisti, ki bo pozival k temu ali bo sprejel ustrezne zakone, zagotovil sredstva, nič drugega ni treba zagotoviti tukaj. Dajte podporo tem organom, dajte carinikom ustrezno plačo, razvrstite jih v ustrezni sistem, ne da bodo zagrozili s stavko. Če je res to problem, jaz ne vem ali je ali ni, ampak vi veste, ker imate vse pod kontrolo. Če je to problem, da ne morejo določeni organi delati, izvajati svoje naloge in pripeljati stvari do zaključka. Seveda jaz ne trdim, da se mora vsak proces, ki teče, končati z obsodilno sodbo, ker javnost pričakuje linč, javnost pričakuje kri od nekaterih, pričakujem tudi, da se kje, zmotijo zato, ker je nekdo napačno naročil ali pa tisti, ki je naročilo sprejel, ni prav razumel, kaj je tisti želel, mogoče je želel samo to, da ne bosta skupaj na isti tekmi sedala dva človeka, pa so ti narobe razumeli, pa so ga kar zaprli, pa še kakšnega zraven. Razumem, da je mogoče, da je to kdo napačno razumel, ampak, to ni naloga, ki bi je ta Državni zbor opravljal. Jaz sem trdno prepričan, da je narobe, da vsaka dva meseca sklicujete seje, da vam je ljubo samo to in da s prstom kažete. Šele zdaj, ko je nadzornik na naslovnici nekega časopisa, se začelo nekaj premikati. Prej sem verjel, da morajo ti organi biti čim manj na prvih straneh, kajti poznamo en primer gospod poslanec sedi v Državnem zboru, ko je takrat prvi policist rekel: "Dihamo jim za ovratnik. Tukaj so, naši so. Samo trenutek še rabimo in bo red in bo pravici zadoščeno." Še zdaj ni nič od tega in je bil vsak večer na televiziji, vsak večer je bil v špici, kako on diha za ovratnik in ne vem, še tožilci so bili zraven in tako naprej, mogoče se je upehal zaradi subjektivnih okoliščin, ki so vplivale, spletom okoliščin takrat, ko je imel vso podporo, mogoče pa takrat tedanja opozicija ni bila zainteresirana, jaz ne vem, ampak če bi tako razmišljal kot vi razmišljate, bi najbrž razumel to tako, pa ne razumem tega tako, bili so neučinkoviti, da bi oziroma so pripeljali tja do kamor so pripeljali. Nikakor ne boste uspeli prepričati, vsaj mene ne, da moram sodelovati pri lovljenju tajkunov. Povejte mi, kako naj jaz to storim. Nočem, ker za to so organi, ampak tukaj iz vaših vrst sem danes vsaj petkrat slišal, opozicija preprečuje, noče in tako naprej. Jaz nisem za to v tej državi. Če jih res imate, če so, imate potem tudi sezname, jaz to vem, da pri vas ni nič brez seznamov in nič slučajno, to je vse organizirano, vse se to v naprej pripravi, potem sprostite tako kot ste sprostili Slovenijo, sprostite te organe spon, ki jih nekako tlačijo dol in ne morejo naprej, ampak to najbrž zaradi tega, ker tega, kar želite narediti preko Državnega zbora, obsoditi kar na povprek vse, ne morete doseči s tem, ko bi morali primer od primera prepustiti organom, da bi pripeljali stvari do konca in enkrat na leto, tako kot veleva tudi zakon, obravnavali poročilo tožilstva, pa po drugem zakonu drugega organa in tako naprej. In to je naše delo. Ne uprizarjate pa vsake dva meseca tukaj neko, ne vem, lahko bi temu rekel tragikomiko po kateri pravzaprav kažete, kaj vse je narobe, skozi sklepe pa ne predlagate nobenega niti zakonskega ukrepa niti drugačnega, ampak samo podpore. Kdo pa ne daje podporo, lepo vas prosim, če boste podtikali, da kdo od nas ne daje podpore vsem organom v skladu s svojimi pooblastili, potem je to navadna laž oziroma sprenevedanje do skrajne meje.
Hvala. K razpravi se je javil gospod minister. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz pa za razliko od nekaterih mojih predgovornikov ocenjujem, da je ta razprava koristna in potrebna v slovenskem parlamentu. Namreč, Vlada in ta parlament sta s številnimi zakonskimi ukrepi in tudi sicer ustvarila neko okolje, kjer so začele te anomalije slovenske tranzicije, ki so se začele po osamosvojitvi s privatizacijo in so se sedaj priplavale z delovanjem pravne države oziroma z delovanjem tudi nekaterih institucij nekoliko na dan. Je tudi prav, da se parlament opredeli do tega, še posebej, kajti slišimo zelo različne interpretacije in nenazadnje tudi podpore ali nepodpore tem dogajanjem. Namreč, prihajajo na dan zgodbe, ko pride bivši občinski uradnik v podjetje in to podjetje zapusti kot lastnik po 10-ih, 15-ih letih. Pride do ocenjene vrednosti preko milijarde evrov in to na podlagi nekega skrivanja z nekimi podjetji in nekaterim se to zdi povsem normalno. Meni se to ne zdi normalno. Verjamem, da se tudi delavcem tistih podjetij, ki so morebiti delali 40 let ali 30 let v teh podjetjih in so delali za skromno plačo, to ne zdi normalno. In prav je, po moji oceni, da se soočimo s tem ali zakonodaja, ki jo imamo, je končno začela delovati, ali je zadela tudi nenazadnje prave tarče in ali so v končni fazi tudi nadzorne institucije strokovno, organizacijsko usposobljene za neodvisno delo. To je namen, med drugim tudi takšne razprave v parlamentu. In ni samo to namen. Namen je tudi, da se sporoči močan političen signal, tudi ostalim neodvisnim vejam oblasti v tej državi, da je potrebno učinkovito sankcionirati kršitve zakonodaje. Kajti, nedelovanje sodnih ali neučinkovito delovanje je enako, kot da te veje oblasti ni. Če sodni epilog traja toliko, da zastara in ne me prosim tukaj prisiliti, da ponavljam tiste dogodke, ki smo jih doživeli ob nastopu te vlade, ko so nekateri sodniki, ko jim je stotine spisov padalo iz omar, nekateri so zastarali, nekateri so pozabili vložiti neke procesne dokumente in so tako stvari zastarale. Mislim, da je ta razprava tudi signal tem inštitucijam, da delajo strokovno, neodvisno, vendar učinkovito in da svojo stroko postavijo na kakšen nivo višje na lestvici ugleda. Ne vem. Številni primeri kažejo, da je potrebno kar dolgo oziroma nedostojno dolgo ali neprimerno dolgo čakati na določene sodne epiloge, in tu ni nobenega drugega cilja, po moji oceni, kot to, da se vsi skupaj seveda jasno opredelimo do teh dogodkov in da sporočimo pristojnim da zastavijo, lahko tudi še ambicioznejše cilje ali še bolj odločno proti tem anomalijam. Tako da jaz, spoštovani, mislim, da je ta razprava več kot potrebna in umestna. In zakonodaja, ni zakonskih ukrepov, je bilo slišati. Zakon o prevzemih, Zakon o gospodarskih družbah oziroma cela kopica zakonov, Zakon o varstvu konkurence, zakon na področju kulture, tudi zakoni na področju financ, bančništva, zavarovalništva in tako naprej so bili spremenjeni. Vse v smislu delovanja oziroma vzpostavitve nekega ustreznega normativnega okolja za delovanje pravne države. Ugotavljali smo, da ni vzrok samo ali le v zakonodaji oziroma da sploh ni več vzrok zakonodaja, ampak v nadzornih inštitucijah. Zato smo jih seveda tudi okrepili. Tudi sam na nek način, ko je tako omejen kadrovski načrt - in želimo, da je čimmanj zaposlenih v tej državni birokraciji - smo s prerazporeditvami kadrov uspeli zagotoviti številčnejšo ekipo na Uradu za varstvo konkurence. To so ukrepi s katerimi lahko parlament oziroma lahko politiki pomagamo tem neodvisnim strokovnim inštitucijam. In meni se zdi dostikrat neverjetno, da ni tudi izrazito nezakonito to, kar se je v nekaterih primerih teh tranzicijskih tajkunskih zgodb dogodilo. To, da se nekdo dve leti skriva za eno firmo in hkrati zaobide celo kopico nekih postopkov in nobena nadzorna inštitucija ni nič ugotovila in nam govorijo tudi tisti najbolj izpostavljeni pravniki, češ da vsaka svinjarija še ni nezakonita. Ja, oprostite, jaz se s tem ne morem strinjati in zato bom storil vse, in podpiram poslance pri tej poti, da se tem rečem čim prej pride do dna. Mi kot Vlada, kot predlagatelji vas poslušamo, poslušamo tudi te inštitucije, katere zakonske predloge v tem smislu je potrebno še popraviti. In tu med tem gradivom je tudi neka večja pristojnost zaposlenim na Uradu za varstvo konkurence glede inšpeciranja. To bomo predlagali. Bomo predlagali in verjetno, če bo še kakšen predlog - ga bomo tudi predlagali. In ni res, spoštovani poslanec, ko ste rekli, da niti ene pripombe opozicije Vlada ni upoštevala. Smo jo upoštevali - Zakon o prevzemih smo razširili na celo kopico oziroma na bistveno večji obseg nejavnih delniških družb prav na predlog opozicije. To smo naredili. Z zadnjo novelo zakona o prevzemih je tudi to narejeno, čeprav po moji oceni to ni bistvo teh tranzicijskih zgodb. Bistvo teh tranzicijskih zgodb je bilo nedelovanje nadzornih, neodvisnih nadzornih inštitucij. In če bi posegali v zaščitenost teh direktorjev, še enkrat poudarjam v tem parlamentu, direktor, na primer, Agencije za trg vrednostnih papirjev je bil zakonsko zaščiten, kot polarni medved. Nič se ni moglo zgoditi, nedelo ni bilo razlog za razrešitev. Ni bilo. In vi ste vse zamenjave imenovali "kadrovski cunami" in rezultat je bil, da je bilo nedelo tudi na koncu tako evidentno, da je samo po sebi pripeljalo do zdaj čisto drugih, torej, ko nov direktor naredi eno stvar, je naredil s tem več, kot je prejšnji, ne vem, v štirih letih. Torej, ta razprava je po moji oceni koristna, potrebna in jaz jo tako jemljem in verjamem, da tudi večina poslancev v tem parlamentu.
Hvala. K repliki se je javil gospod Anderlič.
Gospod minister, saj poznate tisto o kopici sena in igli, ne? Poznate to? Mogoče ste res kakšno iglo upoštevali v tej kopici sena in ravno toliko pobud ste sprejeli v celem mandatu, kolikor bi količinsko tehtala primerjava med kopico sena in eno iglo. Kako je mogoče da vi, po vsem tem, v štirih letih ste vso zakonodajo, za katero ste menili, da jo je potrebno obrniti na glavo, obrnili. Zamenjali ste vse nadzorne institucije, ki; celo vi ste sedeli v enih določenih nadzornih svetih, pa generalni sekretar Vlade, pa državni sekretar in tako naprej. Sedaj je vroče, v narekovajih, seveda ne zaradi poletja, ampak je bilo treba pred dvema mesecema odpraviti iz Primorske nekje, ne vem, kje je že točno bil, generalnega sekretarja nadzornega sveta Istrabenza in še in še. In sedaj govorite, kako boste še v tem mesecu prinesli ne vem koliko zakonodajnih sprememb zato, da bo delovanje še boljše. Vi pridite z rezultati ne pa s posplošenimi sklepi. Samo to je tisto, kar je potrebno.
Hvala. Besedo ima gospod Bajc.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, predstavniki Vlade. Ne današnja razprava, ne gradivo, ne razprava izpred približno dveh mesecev me ni prepričala, da je katerikoli za to pristojen organ ugotovil, pravnomočno ugotovil, da se je pri privatizaciji, pri koncentraciji, ne vem kako smo danes vse poimenovali, kaj protizakonito zgodilo. Za enkrat mislim, da ste tudi vi gospod minister omenili, da lahko govorimo le o sumih. In jaz tudi smatram, da zaenkrat lahko govorimo le o sumih, dokler ne bodo za to pristojni organi, bodisi agencija, bodisi urad, bodisi policija, bodisi sodišče ali katerikoli za to pristojni organi ugotovili. Drugo, kar bi rad rekel, in upam in tukaj bom rekel sem tudi sodeloval pri sprejemanju zakonodaje, da bo ta zakonodaja, ki je bila s strani Vlade in delno tudi popravljena tako, kot je kolega Anderlič rekel, tudi z upoštevanjem ene igle v kupu sena, doprinesla k temu, da bodo za to pristojni organi in tudi tako, kot ste vi rekli, današnja razprava in razprava izpred enega oziroma dveh mesecev doprinesla k temu, da se bodo zadeve začele izboljševati oziroma da bodo za to pristojni organi opravili svoje delo, vendar upam, da bodo to svoje delo opravili na pravnih osnovah. Se pravi tisto kar piše in kar je zapisano bodisi v ustavi, predvsem pa v področnih zakonih. Rad pa bi ugotovil, da v to nisem najbolj prepričan iz enega preprostega razloga, ker zaenkrat le politiki ugotavljamo, da je bilo pri lastninjenju, pri koncentraciji kapitala ogromno barabij, da je prišlo do divjega lastninjenja in podobno. In le politiki govorimo zaenkrat o tajkunih, govorimo o oligarhih in podobno. Še enkrat bi rad ponovil: še noben za to pristojen organ ni s pravnomočnim aktom tega ugotovil. In za konec. Za razliko od nekaterih kolegov, ki so razpravljali in zavračali predloge sklepov in amandma k drugemu sklepu, ki je, v današnji razpravi bom podprl te sklepe, podprl bom tudi amandma k drugemu predlogu sklepa iz enega preprostega razloga, da bodo tisti organi, ki so našteti v drugemu odstavku 2. člena ali pa drugega sklepa, opravili svoje delo brez vpletanja dnevne politike in politikantov. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Štebe.
Hvala lepa za besedo gospod predsednik. Danes govorimo o koncentracijah, o menagerskih odkupih, o njihovem financiranju, o dogajanju in ne o že pravnomočno ugotovljenih nezakonitostih ali kazenskih odgovornostih. Namen je iskati dodatne in še boljše ukrepe v interesi državljanov in države. Ampak, jaz sem danes izjemno začuden nad sprevrženostjo nekaterih razprav tukaj. Morda bi za začetek omenil samo to, skregano preprečevanje dela, res angažiranega Urada za varstvo konkurence. Ko pooblaščenka za informacije javnega značaja in varuhinja spoštovanja varovanja zaupnosti in zasebnosti podatkov prepreči postopek uradni osebi, regulatorju, katerega naloga je ugotavljanje nepravilnosti. To je podobno, kot da bi pooblaščenka stala za vsakim uradnikom v tej državi, ki pogleda obveščevalski podatek, ali pa v vašo kakršnokoli evidenco v kateri je zapisan osebni podatek ali pa poslovni podatek. Te pristojnosti nima niti približno, po mojem mnenju. In tukaj ne gre za preseganje pooblastil, kot je to lepo pravno, strokovno rečeno, ampak pravzaprav za poseganje v izvajanje postopka nekega organa. Naloga vsakogar, ki dostopa do zasebnosti ali zaupnosti je, da to varuje v skladu z zakonom. Če bi bilo tako, kot si to razlaga pooblaščenka gospa Musarjeva, potem nihče ne bi mogel poseči v nobeno dokumentacijo, ker se ne ve ali je notri osebni ali zaupni podatek in enostavno v te dokumentacije ne smete posegati. Jaz celo mislim, da in upam, da imam prav, da na klasičnem zapisu, na papirnatih dokumentih na osnovi sodne odredbe ali dolžnosti, v tem primeru regulatorja Urada za varstvo konkurence, ima lastnik teh dokumentov dolžnost na osnovi sodne odločbe, da omogoči dostop do teh dokumentov. In vi vzamete mapo in jo prelistate. In pri tem ste dolžni varovati zaupnost teh podatkov, če so osebni ali poslovni podatki. Kaj se pa dogaja sedaj? Gospod Soršak govori o množici zapečatenih računalnikov - danes je pa večina dokumentacije v elektornski obliki - in o nezmožnosti organov ugotavljanja nezakonitosti, nespoštovanja predpisov, da bi dostopal, enostavno dostopal do teh podatkov in vpogledal ali so indici, ki so jih prejeli in ali je sodna odločba za katero stojijo, ali ima ustrezne temelje v teh podatkih. Tudi vpogled v vozilo direktorja SCT ni bil dovoljen, na intervencijo pooblaščenke. Jaz ne vem, ali pa Penka. Poglejte, s takim razumevanjem in s takim delovanjem enega od organov, enostavno blokirate in popolnoma inhibirate delovanje pravne države v tem delu. Jaz mislim, da je to skrajno nedopustno, celo mislim, da tako kot morate izročiti ključ od sobe, omare ali blagajne za dostop do dokumentov, bi morali lastniki teh računalnikov povedati gesla in šifre in omogočiti delovanje naprej. S tem bom zaključil, ker bi rad dal še nekaj časa svojim kolegom, ostalo bom pa objavil kjer drugje, na spletni strani. Hvala.
Gospod Gantar, niste bili imenovani, niste bili citirani. Govoril je o podobnih stvareh, kot vi, samo to ni razlog za repliko. Gospa Zupan, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod predsednik, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Poročilo Vlade o aktivnostih na podlagi sklepov Državnega zbora, ki so bili sprejeti v začetku junija in se nanašajo na problematiko koncentracije kapitala pada v počitniški čas, vendar se mi zdi smiselno, da o njih razpravljamo in do njih zavzamemo določeno stališče. Država mora ustvarjati ustrezno pravno okolje in nadzor ter zagotoviti temeljne socialne pogoje, da čim bolj zmanjša razraščanje organiziranega kriminala, ki ga sicer nikoli v celoti ne moremo izkoreniniti. Pomemben pogoj za boj, za uspešen boj proti organiziranemu kriminalu, pa je ustrezna zakonodaja. In Vlada je pripravila spremembe in dopolnitve zakonov, Državni zbor jih je sprejel. Gre za zakone na področju prevzema, ki ga je razširila na vse javne gospodarske družbe, omejila je članstvo v nadzornih svetih, zagotovila večjo preglednost postopkov in večjo informiranost delničarjev ter se lotila tudi sprememb vodstev v nadzornih institucijah. Dejstvo pa je, da so bile predvsem nadzorne samostojne inštitucije dolgo časa neučinkovite. In prav pri poročilu Urada za varstvo konkurence, ki je kot neodvisna inštitucija, bi se rada malce dlje pomudila. Šele v zadnjem času je namreč začel ta urad resneje delovati in kot sama ugotavlja v poročilu, je to samoraskritje lastništva preko tako imenovanih poštnih nabiralnikov, prišlo zlasti zaradi postopkov, ki jih je ta urad tudi vodil. Urad v sedmih točka predstavlja aktivnosti, ki jih je napravil v teh 30 oziroma manj kot 60 dneh in v tretji točki predstavlja aktivnosti, ki se nanašajo na ugotavljanje koncentracije v Pivovarni Laško, v Istrabenzu in pa glede vodenja postopkov presoje koncentracije, tudi v nekaterih drugih družbah. Sodelovanje z Banko Slovenije opredeljuje v peti točki. Urad je z Banko Slovenije neformalno sodeloval že daljši čas, formalno po spremembi zakona. Poročilo banke Slovenije, ki se nanaša na poslovanje v teh podjetjih, kjer naj bi prišlo do menagerskih odkupov, lahko vidimo, da je banka zasledila povečanje kreditnih aktivnosti, pri čemer je opozorila posamezne banke, da zagotovijo večje rezervacije in tudi več kapitala. Pregledala je zavarovanje. Ugotovila, da se po navadi krediti zavarujejo s pomočjo vrednostnih papirjev. V nekaterih primerih tudi tega ni bilo, potem se je to naknadno izvršilo, pri čemer bi pa lahko izpostavila tudi vlogo nadzornih svetov, ki imajo sicer drugačno vlogo, kot v gospodarskih družbah in bi se vprašala, ali je bila to vloga nadzornih svetov v bankah, ki so v večinski lasti države, vedno najbolj ustrezna. Najbolj pa sem bila presenečena oziroma mojo pozornost je pritegnila točka, kjer urad navaja, da bi si želel bolj ažurnega obravnavanja ovadb s strani tožilstva in pa večje sodelovanje s policijo na področju forenzike. Pri tem se mi zastavlja vprašanje: Ali imamo dovolj nadzornih mehanizmov in ustanov, ki znajo medsebojno sodelovati, da bi zagotovili ustrezne dokaze? Za dokaze v kazenskem postopku vemo, da jih smeta zbirati le policija in tožilstvo, potrebni pa so še drugi dokazi, recimo bodisi davčni ali od drugih organov. In ali ni pomanjkljivo sodelovanje med organi tudi glavna težava, da niti ena sama tranzicijska afera ni dobila epiloga na sodišču? Pomemben se mi zdi tudi odgovor na vprašanje: Ali sta se tožilstvo in policija v tem času kadrovsko in strokovno okrepila s strokovnjaki za boj proti organiziranemu kriminalu? Znano je namreč, da se na policiji kaže pomanjkanje ustreznega kadra. Zaskrbljujoče pa je tudi odhajanje ljudi iz teh vrst, bodisi zaradi slabih delovnih razmer ali pa zaradi nerazumevanja predpostavljenih. Tudi pri tožilcih je zaznati pomanjkanje tovrstnega znanja, zlasti na področju kriminalistike in ekonomije. Glede sedme točke, ki jo izpostavlja urad v zvezi z aktivnostjo, pa dopuščam možnost spremembe zakonodaje v zvezi z dostopanje do elektronske poslovne komunikacije pri preiskovanju subjektov. O tem bomo še videli kako se bo zgodilo. V samem poročilu Vlade pa lahko ugotovimo, da ni nikjer govora o uvedbi finančne policije, na kar smo v sklepih tudi navedli ali pa tudi ni komentarja na enajsti sklep glede revizije pogodb. Vendar menim, da je za ustanavljanje finančne policije in za samo revizijo potrebno več časa, več kot 30 dni, več kot 60 dni in sem prepričana, da bomo na ta dva sklepa še dobili odgovor. Koncentracija kapitala je značilna zlasti za tranzicijske države. Zato se mi zdi pomembno, da država vzpostavlja mehanizme tako, da bi postala vojna proti tajkunom, ki so zabredli v območje nezakonitosti, stalna praksa delovanja pravne države. In prav v tej smeri podpiram omenjene aktivnosti in si želim, da ne bi vse te aktivnosti ostale le mrtva črka na papirju. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Lavtižar Bebler.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Minister, ki ga, žal, zdaj ta trenutek ni v dvorani, je prej omenil, da je takšna razprava, kot jo imamo danes tukaj v Državnem zboru, zelo koristna in potrebna, da se soočimo, tako pravi on, ali bo zakonodaja končno začela delovati in ali bomo končno začeli sankcionirati kršitev oziroma kršilce zakonodaje. No, če je to takšna najboljša iztočnica za to, da se utemelji to današnjo razpravo, potem moram reči, da smo očitno zabredli še bolj daleč, kot je sprva kazalo in da so stvari na področju zakonitosti v tej državi in na področju boja in preganjanja gospodarskega kriminala in organiziranega kriminala seveda že zelo, zelo na dnu. Tako bi si drznila reči. No, ampak tako, kot ljudska modrost pravi, da se zgodovina ponavlja vselej kot farsa, tako velja tudi za današnjo sejo, ki je že tretja v nizu "soap" nadaljevanke, lahko ugotovimo, da je vsaka nadaljnja seja Državnega zbora na to temo koncentracija kapitala ali tajkunizacije Slovenije še večja farsa od tiste prejšnje. Nekateri govorci so lahko danes tukaj pokazali tako rekoč izredno ekspertno poznavanje področja zakonitosti, zakonodaje, položaja pravne države in tako naprej. Skratka, veljalo bi se zamisliti nad nekaterimi stvarmi, ki smo jih danes slišali. Jaz pa se sprašujem, kje je bila Vlada, da tri leta in pol ni opazila kaj se dogaja z državnim premoženjem? Kako se pred njenimi očmi odvija škodljiv proces koncentracije kapitala v rokah peščice posameznikov? In kako se dogaja sistematično oškodovanje malih delničarjev, tistih, ki so v največji meri zaslužni za to, da se je državno premoženje v preteklih letih lahko kopičilo, večalo in plemenitilo? Vlada do pred kratkim očitno ni videla ničesar spornega v teh postopkih. Pred slabima dvema letoma sem v poslanskemu vprašanju predsednika Vlade vprašala: "Kaj bo Vlada ukrenila oziroma katere ukrepe bo sprejela, da bi zaustavila erozijo pravne države in da bi uveljavila in utrdila načelo vladavine prava in da bi vzpostavila to pravno državo?" Predsednik Vlade mi je takrat odgovoril: "Problemov in erozije pravne države ni, torej tudi nobenih ukrepov Vlade ne bo." Po dobrem letu od takrat pa je nenadoma tudi Vlada očitno opazila, da smo priča demontaži pravne države, da nadzorne institucije ves ta čas do pred kratkim niso bile usposobljene; tako je tukaj govoril predsednik Vlade; torej, da niso bile usposobljene za izvajanje svojih pristojnosti. Ta vlada si je ves čas svojega mandata prizadevala ukiniti Komisijo za preprečevanje korupcije, naj to še posebej danes tukaj spomnim. Ob enem je vztrajno odlagala ratifikacijo Konvencije Združenih narodov za boj proti korupciji, ravno ta konvencija terja samostojno in neodvisno telo za boj proti korupciji, česar si Vlada očitno takrat ni želela. To so pač nesporna dejstva. Tudi sama sem v številnih poslanskih vprašanjih spraševala kdaj bo končno Vlada predlagala v tem Državnem zboru ratifikacijo tiste Konvencije Združenih narodov, ampak stvar se je odlagala in odlagala, vedno z nekimi zelo čudnimi in vprašljivimi izgovori. V mandatu te vlade, ki se zavzema za varovanje interesov malih delničarjev, je bil za male denarje in na škodo malih delničarjev prodan delež v Slovenski industriji jekla. Minister danes lahko govori kar koliko hoče, ampak dejstvo je, da je to bilo prodano za male denarje in dejstvo je, da so bili mali delničarji oškodovani. Potem, seveda za male denarje in za negotove obljube je bil prodan Iskraemeco. Kranjska družba IBI, ki naj bi bila vredna 20 milijonov evrov je bila z vednostjo in podporo Vlade prodana za 3 milijone evrov podjetju, ki niti poštnega nabiralnika nima. Tako smo se prepričali. Glede dogajanja v Palomi pa si očitno Vlada umije in obriše roke. Ne pozabimo. Pri vseh teh prodajah so imeli ključno vlogo ljudje, ki so člani ali so zelo, zelo blizu kateri izmed vladnih političnih strank. To so dejstva. Tukaj ni treba nobenega razglabljanja in ugibanja. Zato je seveda logično, da koalicijski vzkliki "Primite tatu!" na nas ne morejo narediti vtisa in tudi ne na vse tiste, ki so sposobni zdravo, razumsko presojati stvari. Zelo zanimiv bi bil odgovor na vprašanje - kje je dobil predsednik Vlade navdih za to, da je menedžerje, ki so bogateli na način, da so zavarovali svoje kredite s premoženjem, ki so ga s temi krediti odkupili, poimenoval z besedo tajkuni? Prvotni pomen, kolikor jaz vem, to sem si pač vzela čas za to, da sem to ugotovila - beseda "tajkun" izhaja iz staro japonskega poimenovanja vojaških diktatorjev. Zelo zanimivo. Vojaških diktatorjev. Takšen vojaški diktator, ki je imel vso, zlasti pa vojaško oblast v posamezni provinci na Japonskem, se je imenoval sei tai šogun. Britanci in Američani, ki so znano praktični pri teh stvareh, pa so iz tega skovali okrajšavo "tajkun". In v modernem času je to postalo tudi ime za vplivnega kapitalista. Moram pa kot zanimivost povedati, da sem že pred časom slišala tudi na ruski televiziji, da imajo tam tudi tajkune. Tako jih je poimenoval tudi takratni predsednik Putin in eden od takih tajkunov je zaprt, poznate ga, bogati Verezovski. Ampak, zanimivo. Postal je tajkun takrat, ko je postal politična opozicija vladajoči. Takrat je postal tajkun. Pred tem, ko jo je sodeloval z oblastjo, je očitno bil nekaj drugega kot tajkun. Tako, da so nekatere vzporednice, ki so za čuda, zelo zanimive, na vsak način. No, ampak ko sem že govorila o pravni državi. V eni izmed razprav iz vrst SDS, sem slišala nekaj takega kot: A zdaj se boste pa še skrivali za pravno državo in pod krinko zavzemanja za pravno državo ščitili tajkune? To, oprostite, je zame res sprevrženo. In še tole ste rekli: "Naša vlada je sposobna reči, da so tudi velike svinjarije kriminal." Gospe in gospodje iz Slovenske demokratske stranke, očitno je pri nas pravna država še vedno velik problem, tako rekoč vsak dan vse večji problem. problem zato, ker je ta vlada očitno tista, ki bo organom pregona in sodstvu kar sama povedala, kateri so tisti, ki so kriminalci oziroma storilci kaznivih dejanj, koga je treba spraviti v zapor in za kako dolgo ga je treba spraviti v zapor. Zdaj sem pomirjena, ker vidim, da se nam je na koncu pridružil tudi kolega Pukšič, ker on, kolikor sem utegnila razumeti in razbrati, pripravlja tak seznam, da bo stvar toliko bolj enostavna. Povsem nepomembno pa je očitno vprašanje, kaj določa zakon, katero dejanje je denimo vnaprej z zakonom določeno, kot kaznivo dejanje. In povsem odvečna navlaka je denimo vprašanje spoštovanja zakonitosti v tej državi. Nenavadno je, ampak najprej sem slišala, zadnjič po dolgem času predsednika Vlade, ki se je posmehoval iz tistim besedam: "Vsaka velika svinjarija še ni kriminal." Ja, logično da ni, če ni kot kaznivo dejanje že vnaprej opredeljeno v kazenskem zakoniku. Do včeraj je to za pravno državo in za vladavino prava veljalo. Zdaj, če je od sedaj naprej, ko imamo pri nas tajkune, kaj drugače, potem je to seveda spet še ena zanimivost več v tej državi. Sicer pa, čez dober mesec bodo volitve, zato je dovoljeno vse, tudi lagati in manipulirati z dejstvi in z resnicami. Kdo je torej danes in tukaj naš pravi "sei & tai šogun"? Ali pa, kdo je držal vrečo takrat, ko se je v vladni palači prodajal Mercator? Torej, nehajmo se sprenevedati in ni treba nobene podpore, nobenemu tožilstvu, nobenim organom, oni naj delajo tako, kot jim zakon veleva, naj torej zakonito izvajajo svoje pristojnosti in pooblastila, mi pa delamo tisto, za kar smo mi poklicani. To se pravi, mi smo zakonodajno telo. In ko bi kdaj pa kdaj prisluhnili tudi predlogom in kritikam in opozorilom bi verjetno ta zakonodaja bila vsaj malo malo boljša. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Žnidaršič. Se odpoveduje. Potem je na vrsti gospa Širca. Izvolite.
Hvala lepa. Zaustavila bi se za trenutek pri tistem delu poročila, ki govori o aktivnosti Ministrstva za kulturo, še posebej v luči, če imate, kdor ima dober spomin, tistih diskusij, ki so bile na prehodu tisočletja, leta 2000 okrog vprašanja, kako naj si Slovenija organizira lastništvo v medijih. In pametno se je takrat odločila, da sprosti in ne omejuje lastništva v stododstotni lasti pri posameznem mediju, da pa zaradi tega naredi druge restrikcije in prepove določene medsebojne povezave. Namreč, ministrstvo pravi, da bo revidiralo in da bo obnovilo neke določene postopke in neke določene ukrepe, ki jih je samo delalo od leta 2004, ko je vladalo in ko je odločalo v primerih dajanja soglasja pri povečevanju lastniških deležev v medijih. Tisto, kar je seveda čudno, je: Zakaj mora ministrstvo leta 2008 samo sebe nadzorovati in preverjati, kaj je delalo leta 2004, 2005, 2006, 2007? Kje je bilo, da ni delalo prav in da sedaj dvomi, da ni delalo prav. In poglejte en zanimiv odgovor, ki ga najdemo pri tem, ko pregledujemo lastniške deleže v medijih po letih. Poglejmo, kaj je s ključnim in največjim predmetom poželenja te politike, to se pravi z informativnim časopisom Delo: Kakšna so bila lastniška razmerja? December, 2003, pardon 2004, povzemam podatke, je imela Pivovarna Laško skoraj 25 odstotkov deleža, 2007, v času te vlade, ko je; no tukaj imamo tudi sogovornika direktorata za medije, je Pivovarna Laško kar naenkrat postala lastnica 75 odstotkov deleža v medijih, kar mimogrede, ni nič narobe, ker zakon to dovoljuje, ampak zdaj bo pa ministrstvo revidiralo to, kar je dopustilo, da se je zgodilo, bo pregledalo materiale, ker vidi, da nekaj v Pivovarni Laško ni v redu, pa tudi drugje najbrž. Skratka, iskala bo, če ni mogoče prišlo do kakšne koncentracije, ki naj bi bila pravilna, govorim lastništva. In leta 2007, kar naenkrat, na koncu leta, to se pravi decembra, umaknejo delnice z borze in lastništvo je stoprocentno. Ampak vi ste to dovolili, zdaj pa se sprašujete, kaj je tukaj narobe in greste to revidirati. Zakaj? A ne bi pomislili, da bi bilo potrebno prej pogledati in mimogrede preučiti zakonodajo, ki smo jo leta 2006 v deležu, ki govori o tem, da je treba poostriti obe, tako agencijo, kot urad in aktivirati njihovo vlogo, mimogrede, ta del zakona smo v opoziciji podprli, konec koncev je bil napisan in pripravljen že v času prejšnje vlade. Skratka, noro, vi greste sedaj študirati sisteme, kako bi bili pravilni, zakona, ki ste ga spreminjali leta 2007, skratka in dovolili tudi stoodstotno lastništvo. Ampak kje je, kje je "catch". "Catch" zadeva je v famoznem pismu, ki ima tudi datum, z letom 2007, podpisala ga je prijateljica Andreja iz Štajerske, gospa Adrijana Starina Kosem, ker je takrat, kaj je napisala. To nam je posredovala, jaz prebiram kaj posredovala nam je točno pred enim letom, pred dvema letoma, pardon: "Naloženo mi je bilo, da naj potem, ko bo Pivovarna Laško pridobila pomemben kapitalski delež v časopisni hiši Delo, uredim tako, da bomo imeli zagotovljen večletni vpliv na imenovanje Nadzornega sveta Dela in s tem na uredniško politiko in tako naprej... Ne bom govorila vsega kar se je dogajalo v upravi, ker je presegalo okus in dostojanstvo." Nenazadnje pravi za svojo stranko: "Nismo boljševiki, ampak stranka, ki temelji na demokratičnih vrednotah. Predsednik mi je - predsednik Vlade, mimogrede - to zameril in je prekinil komunikacijo..." In tukaj se je potem en scenarij porušil, in zdaj se bo, ker je ta scenarij porušen, šlo preiskovati za nazaj. Kaj ste delali narobe, kje ste pa bili do sedaj? Kje ste bili do sedaj, da sedaj predlagate, kako treba nekaj postoriti, kar smo mimogrede že postorili. Skratka, jaz vem, da niste bili nikjer, ker pač niste počeli preveč stvari in premalo jih naredili, če govorimo o Direktoratu direktorja za medije, ampak to je treba nedvoumno povedati. Jaz se ne sprašujem in nobeden od nas se ne sprašuje, ali je mogoče Laško, ki ima dobro flaško, tudi dober lastnik medija. To ni naš odgovor. Ti odgovori se morajo iskati drugje. Nedvoumno je, v Sloveniji imamo tako rešitev, da je potrebno pragove, ki so omejeni z zakonom nadzorovati. Tukaj ima pomembno vlogo urad in agencija, pa tudi svet. Ne vem, vi ste dali soglasje o katerem se sedaj sprašujete, kje pa je bilo. Začeli ste vladati, ko je imela Pivovarna Laško v Delu 24%, končali s tem, ko jih ima 100%. In sedaj so se vam lučke prižgale.
Hvala. Besedo ima gospod Slavinec.
Hvala lepa. Današnja seja tukaj in predvsem ta razprava lahko pogosto koga spomni na narobe svet, da ne bom rekel noro hišo. Torej, zgodilo se je to, da so se v tem mandatu zgodile največje koncentracije, torej so se zgodili največji tajkuni in sedaj se ta vlada se sprašuje: Zakaj se je to zgodilo? Kako se je to lahko zgodilo. In kar je najhujše, privatizacija pri nas od osamosvojitve naprej nikoli ni šla v tej smeri, nikoli se ni dogajalo to, da bi bilo slovensko premoženje razprodano, po vzoru recimo meni sosednje v Prekmurju Madžarske tujcem, bi se konkurenčno podjetje zaprlo in seveda ena kopica, eno majhno število ljudi bi si prigrabilo velike vsote denarja, vsi ostali pa ali pa mnogi ostali pa ostali na cesti. To ni bilo tako, to vsi vemo, da ni bilo tako ni zaradi tega je tudi Slovenija lahko zgradila zgodbo o uspehu. V nadaljevanju minister poziva naj predlagamo rešitve. Pa za osvežitev spomina, 28. 6. 2006 je Liberalna demokracija predlagala k 23. členu amandma Zakona o prevzemu amandma, ki je preprečeval točno to, kar se je kasneje zgodilo, točno to, kar se je potem zgodilo, da so lastniki podjetja kupovali na tak način, da je podjetje kupilo samo sebe v njihov račun, menedžerji. In minister Vizjak, citiram, je takrat rekel: "Mi smo od prve obravnave do današnje obravnave zelo temeljito strokovno pretehtali pobudo Liberalne demokracije oziroma nenazadnje tudi njihov tekst, ki so ga predlagali in ga je parlament zavrnil prav k vsebini menedžerskih odkupov." Torej, amandma, s katerimi smo želeli preprečiti to, da bi menedžerji zastavili delnice, ki jih kupujejo pri najemu kreditov in tako prevzemali podjetja brez denarja, brez lastnega vložka, brez njihovega tveganja, to takrat ni bilo sprejemljivo. 20. decembra leta 2007, pa je isti minister, mag. Andrej Vizjak, prišel v parlament na 20. nujno sejo Odbora za gospodarstvo in spregovoril takole: Osnovni cilj tega zakona, šlo pa je za popravek tistega prvega zakona, spet istega, ampak popravek, oziroma tega enega člena, ene določbe je ta, čisto preprosti cilj, da se prepreči nekaj, kar se je očitno dogajalo in zgodilo, čeprav je povsem nelogično, torej da se z zastavo nečesa, to se pravi za najetje posojila oziroma financiranje nečesa, kar želi prevzemnik pridobiti, to je delnice ciljne družbe, uporabi prav zastava teh delnic, ki jih lastnik še nima. Torej razmeroma absurdna situacija, vendar se je očitno v praksi dogajala. Takrat sem ga jaz opozoril, da obžalujemo, da ni bil sprejet naš amandma leta 2006, ko smo mi opozarjali na to, da se te zadeve lahko zgodijo in da bo do tega prihajalo. Tudi to sem rekel, da nam takrat niste verjeli in bi bili danes manj začudeni in tudi ne bi bilo potrebno tukaj na tisti seji sedeti. In vidimo, da je res škoda, da minister že takrat ni določenih predlogov, pobud opozicije, Liberalne demokracije, upošteval. Kajti, če bi takrat, tudi ne bi prišlo do tega, da ste s spremembo zakonodaje legalizirali, omogočili legalno, zakonsko korektno prevzemanje podjetij eni kopici, eni mali manjšini ljudi, sedaj, ko pa so ti pobegnili, ko jih več ne obvladujete, sedaj se pa naj skupaj borimo proti koncentraciji, proti tajkunom. Ampak tajkuni so se zgodili v tem mandatu in opozicija je opozarjala, nismo pa seveda mogli preprečiti, kajti vi ste imeli večino. In slišali smo uvodoma tudi zgodbice o nadzornih svetih, o omejitvah članstva v nadzornih svetih, ampak to so drobtinice, na ta način ste preprečevali prevzeme drobtinic, hkrati pa enim z omenjenimi zakoni omogočali prevzeme celih hlebcev kruha. In na ta način tudi dovolili prekomerno inflacijo. Glejte, je stvar zelo enostavna. Če daste na mizo liter vina, pa nekdo pride, pa pol litra odtoči in zraven pritoči radensko, ki mimogrede zaradi podobne transakcije žal več ni pomurska, preostalim ostane špricer. To je inflacija. Če imajo nekateri pol litra čistega vina, potem drugim ne ostane več toliko. In zaradi tega ker se vse bogastvo neupravičeno kopiči pri enih, spoštovani gospod minister, imajo drugi toliko manj. Ljudje niso slepi. Tudi niso neumni in tisto, kar je bilo prej očitano, da Janeza Janše in Vlado rušijo mediji. Ne, njiju ne rušijo mediji, Janez Janšo in Vlada se rušita ves mandat sama in ta seja je samo še pika na "i" k temu. Hvala.
Besedo ima gospa Pirkovič, državna sekretarka na Ministrstvu za kulturo.
Spoštovani, poslanke in poslanci! Žal gospe Majde Širca ni ta hip v dvorani, ker na njeno izvajanje bi pač tukaj podala kratko razlago. Gre dejansko za postopek, ko je Pivovarna Laško skupaj še z dvema povezanima družbama pri Ministrstvu za kulturo v letu 2007 zahtevala dovoljenje za prenos lastništva na družbo Talis. Takrat se je Ministrstvo za kulturo, tako kot je pač pisalo tudi v Zakonu o medijih, pridobilo vso potrebno dokumentacijo, od sodišča iz dopisa v sodni register od Agencije za trg vrednostnih papirjev in Urada za varstvo konkurence. Vsa ta dokumentacija seveda je govorila o tem, da tak prenos ni sporen in zato je bila tudi izdana pozitivna odločba. Šele naknadno se je pokazalo, da gre za povezane osebe, da gre za koncentracijo lastništva, ki presega to, kar je zapisano v Zakonu o medijih. To se pravi, da en lastnik ne sme imeti v lasti določenega števila izvodov medijev, javnih medijev, ki se prodajajo na trgu in ko smo to ugotovili, posledica je bila, ko so prišli podatki, novi podatki o lastništvu v javnost, seveda je normalno, da moramo te zadeve še enkrat preverjati. In zagotavljam vam, da bo ministrstvo tudi v prihodnje preverjalo povsod tam, kjer se bo pokazal dvom o tem, da podatki, na podlagi katerih so bila posamezna dovoljenja izdana, niso pravilni. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Vizjak, minister.
Hvala lepa. Dovolite mi del odziva na razpravo. Ni res, spoštovane poslanke in poslanci, da je prišlo do nekaterih koncentracij ali celo kot je povedal poslanec Slavinec do največ koncentracij v mandatu te vlade. Ni res, v času mandata te vlade so se začele razkrivati, prišle so na dan, preko parkirišč, preko razkritih, nekih poštnih nabiralnikov in podobno in to je prav. In prav je tudi, da pristojne inštitucije ugotovijo nepravilnosti, če obstajajo in da le-te dobijo kar se da hitro sodni epilog, tega v preteklosti ni bilo. Zakaj ni bilo? Ker je bil to del sistema, spoštovani gospod Slavinec. To je bil del sistema, ko ste z vašo stranko vodili vlade, da ne govorimo o sistemih v preteklosti. Šele z mandatom te vlade je prišlo do nekaj pomembnih reorganizacijah, okrepitev delovanj, usposobitev delovanja organov in rezultati so tukaj. In prosim, ne govorite mi, da ko odgrnemo preprogo, da je tista zadeva, ki je pod njo od takrat, ko smo jo odgrnili. Žal, če bi bilo v preteklosti več volje, bi bilo tudi takih anomalij manj. In še enkrat, najbolj pomemben dokaz, da je temu tako so ljudje in politično poreklo le-teh, ki so v žariščih teh preiskav. To je ena stvar. Druga stvar, vi ste leta 2006 predlagali spremembo določenega člena Zakona o prevzemih, ki se tiče menedžerskih odkupov. Finančna asistenca oziroma tudi zastavljanje delnic ciljne družbe za prevzem ne sme in ni prepovedana samo za NBO-je oziroma menedžerske odkupe, temveč tudi za vse ostale prevzeme. In to je bila ena velikih anomalij vašega predloga in spoštovani Slavinec, povejte mi konkretno kateri, prevzem se je zgodil, pa se ne bi zgodil, če bi obveljal vaš amandma.
Hvala lepa. Dr. Slavinec, imate repliko?
Seveda imam repliko. Očitno me minister ni prav razumel. Jaz še enkrat pravim, z mandatom te vlade ste vi sprejeli Zakon o prevzemih, ki je omogočil te prevzeme, o katerih smo govorili, ki je omogočil to, da menedžer lahko podjetje kupi, brez kakršnegakoli lastnega vložka in sedaj, saj to je Zakon o prevzemih, in ste potem čez leto in pol prišli ta isti zakon popravljati, tiste iste zadeve, na katere smo opozarjali, zato, ker so očitno tisti, ki ste jim želeli omogočiti te prevzeme, ušli z vaših vajeti, drugače ne bi tako odreagirali, ne bi popravljali tistega zakona, ki je legaliziral te prevzeme o katerih govorimo. Mimogrede pa, nimam časa, drugače bi vam jih lahko prebral, pa je bilo takrat vloženih veliko, veliko amandmajev s strani LDS-a, poglejte koliko jih imam. Ne gre samo za sklicevanje na 23. člen, ampak na več njih. Ampak, kot rečeno, prepuščam čas še kolegom. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Samo Bevk.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Če bi bilo mogoče popraviti zgodovino za nazaj, bi na drugačnih osnovah izvedel privatizacijo družbenega premoženja tudi tovarn in denacionalizacijo, kar je še vse dodatno razslojilo našo družbo. Procesa, ki sta se začela po letu 1990 in vse anomalije ali zlorabe, ki so se zgodile, je potrebno prepustiti institucijam pravne države in dosledno upoštevati princip delitve oblasti na zakonodajno, izvršilno in sodno vejo oblasti. Danes pa ima Vlada zelo velike skušnjave po podreditvi tako zakonodajne kot tudi sodne veje oblasti. Sedaj pa še nekaj o tem čemu služijo te izredne tajkunske seje, ki jih na predlog skupine koalicijskih poslancev s prvopodpisanim kolegom Jožetom Tankom sklicuje predsednik Državnega zbora. Izključno za predvolilne namene. Poglejmo, 3. junija, ko je bila prva takšna seja sprovocirana s sejo novembra lanskega leta, ko si je predlagatelj, Vlada in Poslanska skupina SDS vzela kar 310 minut od 650-ih minut razprave. Socialni demokrati smo takrat imeli komaj 70 minut na razpolago. Danes je podobna situacija. 145 minut SDS-a in recimo 50 minut, ki jih imamo na razpolago poslanke in poslanci Socialnih demokratov, že tu je ta enakopravnost, ki je deloma podrejena zaradi Poslovnika, deloma pa zaradi tega, ker sta si Vlada in predlagatelj maksimalno vzela čas, ki je na razpolago. In še sklepi, ki so predlagani. Sklep, ki je bil sprejet 3. 6. je naložil Vladi, da poroča, pa imamo današnjo sejo. Sklep, ki je danes predlagan prav tako naroča Vladi, da bo potem kolega Tanko spet čez kakšen mesec in pol s skupino poslank in poslancev sklical naslednjo "protitajkunsko" sejo in že bomo tik pred volitvami. Nič drugega kot zgolj seje, ki so podrejene enemu cilju - doseči čim boljši rezultat na državnozborskih volitvah. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Ivan [[..]]Gospod Tanko, želite? V imenu predlagatelja. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Najprej bi rad opozoril, da je bila ta izredna seja sklicana predvsem zaradi tega, ker ste se podpisali pod dva zakonska predloga Lipe za izredno sejo, to so vsi vaši podpisi iz SD-ja, prvopodpisana je bila Žgajner Tavš, potem pa cela Poslanska skupina SD-ja. Zgleda, da je gospod Peče prevzel tudi vašo poslansko skupino. Druga zadeva, kar zadeva najavo časa, čas je najavljen po Poslovniku, pač toliko pripada naši poslanski skupini, toliko pripada nam kot predlagatelju, vam toliko kolikor ste si časa na to točko razporedili, lahko bi si ves čas, ki je bil na razpolago za to sejo, tak je bil dogovor. In še dve stvari. Čisto vsakič, ko posežemo v vaš imperij imate cel kup obtoževanj v nasprotno smer. Recimo, ko smo odpravljali nalepke, kar je bila zakonska sistemska kraja državljanov, si poglejte magnetograme vaših razprav. Ko smo recimo razpravljali na preiskovalni komisiji glede orožja, glede valukov oziroma 6x6, ste najprej naročili v Sistemski tehniki za 30 milijonov evrov opreme, valukov, potem ste se za eno šest in tridesetino tistega dogovorili za kupnino, to se pravi, da je kupec plačal 3% naročila za [[..]]dal kupnine od vrednosti naročila in dodatno ste zraven dali še pismo o nameri za 300 milijonov evrov, vse brez javnih naročil, javnih razpisov. Skratka, v teh svojih poslih ste na sistemski način zagotovili prelivanje denarja iz državnega proračuna v "olastninjeno" podjetje skupaj z naročili vred in tako naprej. To je bila vaša tehnologija dela in to niso edini primeri.
Gospod Ivan Grill, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Menedžerski prevzemi so zagotovo najbolj oškodovali ali pa oškodujejo, še vedno, če se bodo dogajali, davkoplačevalce in nenazadnje tudi zaposlene v tistih podjetjih, saj se dobiček preliva v odplačevanje obresti in tudi dolgov. In prav je, da ti ljudje tudi izvedo kako lahko do takšnih anomalij prihaja, kajti velikokrat se ravno s strani teh ljudi porajajo vprašanja, kako je bilo in kako je to možno, da se to v Sloveniji dogaja. Odgovor ni preprost, pa vendarle se ga da dejansko pojasniti, da so se vsi ti dogodki dogajali zelo premišljeno, sistemsko in to s spreminjanjem zakonodaje v preteklih 14-ih letih, s slabljenjem institucij, kot je sodstvo oziroma tožilstvo in pa tudi policije. To ni bilo slučajno, to je bilo zelo načrtno delano in verjetno je marsikateri izmed poslancev, ki je sodeloval pri spremembi te zakonodaje v preteklih 5-ih ali 10-ih letih nevede podprl takšno spremembo zakonodaje, ki je omogočala takšne lumparije. Me pa čudi, da sedaj ravno s strani opozicije lahko poslušamo takšno nasprotovanje, da se o teh zadevah razpravlja, da naši javnosti tudi na ta način lahko pojasnimo, kako je do teh anomalij prihajalo in nenazadnje tudi nasprotovanje vseh teh poizkusov sprememb zakonodaje oziroma dejansko sprememb zakonodaje in pa tudi dobrega in učinkovitega dela teh institucij s strani opozicije. Karkoli Vlada na tem področju naredi - temu opozicija nasprotuje. Karkoli delajo te institucije sedaj v raziskovanju teh anomalij - opozicija nasprotuje in še cela množica nekaterih institucij, od pooblaščenke, ki temu nasprotujejo. Se bom navezal na izjavo kolegice Beblerjeve, ki je sedaj ni tukaj, ki je omenila, da "Vsaka svinjarija še ni kriminalno dejanje". Seveda ne, ker se je omogočalo s spremembo zakonodaje v preteklosti, da takšne svinjarije niso bile več opredeljene v Kazenskem zakoniku kot kaznivo dejanje. Ko smo pred mesecem ali dvema spreminjali ravno Kazenski zakonik in tudi v tem zakoniku opredelili področje gospodarskega kriminala, smo bili zopet deležni številnih kritih in tudi veta, ki smo ga potem, hvala bogu in ob zadostni podpori tega parlamenta lahko tudi ponovno sprejeli. In ravno ta Kazenski zakonik bo vsem tem institucijam - policiji in tudi tožilstvu omogočal, da bodo lahko v naslednjih raziskavah omogočali, da bodo te primere lahko tudi lažje obravnavali in seveda tudi obsodili. Tako, da je prav, da se o teh zadevah razpravlja in nenazadnje tudi ukrepa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Trofenik. Prosim.
Hvala za besedo. Predlagatelji imate smolo, da ste želeli s tem scenarijem, ki je na prvi pogled izgledal kot umišljen in zvit, ko želite držati pri življenju to tajkunsko žerjavico za potrebe predvolilne kampanje, ampak je smola v tem, da se vam je zgodilo, kot je bilo danes že povedano, da se je večina teh tajkunskih prevzemov, če hočete, zgodila v času vašega mandata, ko odgovarjate za vodenje te države. Zdaj, na žalost sem razočaran, ker diskusija ne gre niti o odzivnem poročilu Vlade ali zelo malo, zelo malo o sklepih. Res pa je, da slabokrvni sklepi ne dovoljujejo polnokrvnih reakcij, zato seveda obstaja dvom, ali je iskrena želja stopiti tajkunom na prste ali pa je to neke vrste maščevanje, ker je bil nekdo razočaran, ker nekdo ni želel sodelovati oziroma bi lahko karikirano povedal, da so se nekomu zgodili namesto enega potencialnega tajkuna v Mercatorju, najmanj trije dejanski tajkuni. Tako je tolmačenja. Ampak, jaz bi prosil tisto, kar sem napovedal javno pa tudi v uvodni predstavitvi, da mi predstavniki Vlade, tisti, ki imate pooblastila in ste tu, odgovorite na tista osnovna vprašanja, ki se postavljajo. Koliko državnega premoženja je bilo v tem mandatu prodanega ali tem trem izpostavljenim ali vsem, vsem tistim 26-imi in še drugim? Koliko so bile pri kreditiranju teh menedžerskih odkupov udeležene državne banke? To ne more, v globalu, pa naj bo varianta 970 milijonov evrov, kar priznajo, poslovne banke, je enako X vsota, ki so jo dale državne banke ali velike plus Y vsota skupaj, ne po posameznih. Koliko so dale male slovenske banke? In z ali tretji del, koliko so dale tuje banke? Mislim, da bo ta številka marsikaj odgovorila. Iz poročila Banke Slovenije, ne tega odzivnega, ampak poročila iz meseca maja, ki je bilo obravnavano 1. julija na Odboru za finance in za katerega ni bilo, zanimivo, nobene želje po razpravi. Dva razpravljavca sta bila, en iz pozicije in eden iz opozicije. Možno je zaslutiti, da je eden izmed razlogov za potrebe dokapitalizacije obeh državnih bank tudi v odobravanju teh kreditov. Pa odgovorite jasno in glasno z argumenti. Ali je to res, ampak prosim ne samo z izjavo "Ni res", navedite argumente, da to ni res. in ker je čas omejen, dalo bi se še marsikaj povedati, marsikaj bi se dalo vprašati, ker je poročilo neustrezno. Jaz bi pričakoval kvalitetnejše poročilo, razen, kos ali štirje kosi papirja, ki omogočajo formalno poslovniško zahtevati sejo in točko uvrstitve, drugače pa se pojavlja še marsikatero vprašanje. Vendar, čeprav smo v zadnjem času navajeni podcenjevanja nekaterih ministrov in ker s prisotnim ministrom nisem imel nikoli niti osebnih problemov, ampak vseeno gospod minister: Ne imejte nas imeti za tako naivne, da trdite da je Bruselj rekel, da ni nič narobe s prodajo Mercatorja. Ni Cvikla tukaj, ki je to branil in razpravljal, ampak vsi vemo, da je Bruselj odgovoril nekaj drugega. Da tisti popust, ki je bil dan kupcem Mercatorja, ni važno ali je bilo to 100 milijonov evrov ali je bil 200 milijonov evrov, navsezadnje je vseeno, verjetno so s pridom uporabili za nakup, nima statusa državne pomoči. Zaradi poštenosti, doslednosti, ne pa sprevračati odgovorov. In seveda še, gospod Tanko. Ne poskušajte nam vsem v opoziciji obesiti krivdo, da podpiramo tajkune in podobne zadeve. Če imamo kritičen odnos do slabih sklepov, do slabega poročila in še slabših sklepov, ki so pripravljeni pri tem. Jaz ne vem, da vam ni nerodno takšnega sklepa napisati, ki pravi, ki ponavlja tistega iz 3. junija, niste pa pripravljeni dati konkretnih in s podatki in argumenti podprtih odgovorov. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Aleš Gulič.
Spoštovani gospod predsedujoči. Cenjene kolegice in kolegi. No, zdaj že mesec in pol, nekaj več, govorimo na veliko o tajkunih, najbrž se je tudi iskanje po spletu kaj povečalo v tem času, ampak nazadnje je bil podatek o tem, da so Slovenci iskali 115 tisočkrat to besedo. Se pravi, da je očitno vsaj en del tega cirkusa, ki ga uprizarjate ob tem magičnem bitju, vendarle uspel. Beseda sama seveda pomeni nekoga recimo, ki je s pomočjo politike prišel do velikega denarja. Ne pomeni pa vseh tistih, ki so od leta 1990 ali recimo od 1992, ko smo se tako dokončno odločili za kapitalizem, prišli do velikega denarja. Eni seveda z več sreče, drugi z manj sreče. Res je, da je takrat v začetku 90-ih let, da se vrnemo, Televizija Slovenija predvajala Dinastijo, kjer so bili sami kapitalisti, veseli, zadovoljni, edini probleme, ki so jih imeli, so bili njihovi zakonski partnerji, zaradi starostne razlike. Drugih problemov pravzaprav ni bilo. Tam ni bilo ne proletariata, ne upokojencev, nikogar, ki ne liže smetane kapitalizma. In tako so se Slovenci veselo odločili za to in prvi tajkuni, ki so prišli, so bili vezani na nek način izpraznjeno zakonodajo o igrah na srečo. Spomnite se lahko različnih vladik Sv. Petra, ki so prinesle enim zelo, zelo veliko bogastvo in ki se ga tudi danes ne sramujejo. Potem je šla zadeva naprej, da ne razlagam vsega, ampak kaj se je zgodilo pa v zadnjih dveh letih. Danes ste nam kazali tam neko fotomontažo. Jaz vam lahko pokažem fotografije izpred dveh let, ko so tako imenovani tajkuni z vami vred veselo "šetali" zvečer po prizorišču Piva in cvetja. Cela ekipa je bila tam, gospod Janša in dve mizi sta bili rezervirani za posebne državljane, za navadne nobene, za nenavadne pa je bilo treba še kam dlje iti. Tako je pač bilo. Samo eno anekdoto za konec, da končamo s temi "sas kvačigeti-ji", "perk mandeljci", tajkuni in drugimi magičnimi bitji, ki jih prinašate. Privedli niste nobenega sem, ne črnega, ne belega, ne pikastega kot dalmatinca, nobenega. Nič ni povedano. V starih časih so radi igrali karte, eno omizje je bilo tam v Trbovljah. Eden od miličnikov in trije fantje, ki so ga obrali do zadnje pare, še avto je zastavil. Ko je prišlo do tega, je odšel na postajo, se preoblekel, se vrnil, pobral ves denar in jim zagrozil še s kaznijo. Jim je bil enak. Tako je bilo. Ko igra ni šla več v njegov prid, se je postavil v položaj žrtve, sodnika, razsodnika in rablja. Jaz bi res rad videl, da bi kakšnega tajkuna spoznal, res me zanima, kdo je to. Ne samo insinuacije, ne samo namige, ne samo zgodbe, ne samo, pravite je dokazljivo. Znanost se je ukvarjala z jetijem in saskvačem, s trolom in sfirlitom, pa "orange pendrekom" in ga imenovala "giganto piktous", ampak še vedno nihče ni tega videl. In te pravljice, predvolilne seveda, odmikajo ljudi od resničnih problemov. Zdaj naenkrat bodo ti tako imenovani tajkuni krivi za to, da ljudje prehajajo čez rob revščine, krivi bodo za to, da imajo upokojenci nizke pokojnine, da tisti, ki živijo od socialnih transferjev, živijo slabo, za vse bodo krivi ti tajkuni. Ampak še vedno, konec koncev ste vi enega od tistih, ki ste ga osumili tajkunstva, drugi dan spustili, da vam je šel klobase kuhati tja v tunel. Tam na tistem sprejemu ste bili samo tisti, ki ste govorili proti tajkunom in tajkunstvu. Bodite vendarle razsodni kadar že koga obtožujete, sicer se pa popolnoma strinjam s tem, da so takšne zadeve nemoralne, obsojanja vredna, da jih je treba preprečevati, pa vendarle ne izmišljujte si in ne iščite krivcev vsepovsod, zato da zaslepite ljudi. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Alojz Sok.
Hvala za besedo, spoštovani minister in ostali člani s sodelavci Vlade! Torej, tudi na tak način se da resne in za Slovenijo bi lahko rekel tragične zadeve zbanalizirati. Da se jih. Danes je največkrat bilo povedano besedo, da gre za predvolilno sejo in sploh zadnji čas to poslušamo pri vseh zakonih, ampak jaz mislim, da so pravzaprav vse seje predvolilne, vsaj tista, ki se bo začela po volitvah bo že istočasno predvolilna, kakršnakoli koalicija že bo. Tisto, kar mene kot poslanca Nove Slovenije najbolj veseli je to, da nas kot stranko ne morete povezati s temi tajkunskii zadevami. Nisem slišal danes. Isto sem slišal s strani Darje Beblerjeve, zdaj je sicer ni tukaj, pa tudi gospoda Pečeta, ki sta iz rokava potegnila Palomo, ampak obadva peljem na večerjo, če mi povesta, katero kaznivo dejanje se očita upravi Palome. Vsi vemo, od časa do časa slišimo. Paloma še do danes, pa nisem prebral nikjer, katero kaznivo dejanje, tam je vse narobe, to je očitno, kaj je v resnici, pa ti naši mediji ne napišejo. Jaz stavim tukaj, ne vem, naj pove, koliko hoče imeti, pa naj pove eno zadevo, ki je v zvezi s Palomo očitana tej, ne vem, kakšni osebi, Mateji Pergerjevi, kot kaznivo dejanje. Ne slišim, gospoda Pečeta sem tukaj vprašal, je rekel, prodala je zemljišče, kjer bi mogla biti čistilna naprava. Se pravi, to je zdaj tisto. Neka revizijska hiša Ernst Young je naredila poročilo, ki ga skrivajo kot kača noge, nikjer ga ni. Nadzorni odbor ga obravnava, potem najame neke advokate, ki ga naj pregledajo, o tem se v medijih piše, televizija RTS to poroča in tako naprej, ne vem pa kaj je tisto, kar je kaznivega v vsem tem. Razen tega, da Paloma slabo posluje, tako kot slabo posluje Mura, tako kot slabo posluje Elan, pa da ne naštevam katere vse firme. Zakaj pa slabo posluje, zato ker so nekoč v preteklosti najeli nek kredit za neko Palomo-Horgen v Švici, ki bi mogla začeti in to zdaj odplačujejo in tako dalje. In plačujejo tam preveč zaposleni in tako dalje. Toda to je ta zgodba. Jaz tudi upam, da ne bo to danes samo še ena seja, za katero bi lahko rekli, da se je tresla gora in rodila miš, ampak da bo nek rezultat, da se bo nekaj premaknilo. Danes smo tukaj na začetku poslušali, kako bi morali dati več za socialo, za družinske pomočnike, kako bi morali dati za pokojnine in jih začeti usklajevati z neto plačami, za katere vsi priznavate, da so se dvignile, podatke ste brali, se pravi je davčna reforma le imela svoj učinek. Denar za to pa naj dobimo kje? Ja, pravite, da teh tajkunov ni. Ja, gospod Šrot je sam povedal oziroma se sedaj ugotavlja kakšno je njegovo premoženje, sega preko milijarde, kaj če bi to milijardo evrov uporabili za te socialne potrebe pa za sklad za upokojence in tako naprej, pa premoženje nekaterih drugih, ki je postalo izredno, saj si ne moremo predstavljati. Tukaj ste včasih že nekateri računali koliko cliotov, koliko kilometrov cliotov bi lahko kupili za ta denar, da si sploh ljudje lahko predstavljajo, za koliko denarja gre. In če bi to uporabili, in ta zadeva s temi tajkuni se ni začela sedaj v tem mandatu, to sega daleč nazaj, začelo se je s tajkunčiči, bi jaz rekel, s tajkunčiči. Jaz se spomnim, da smo leta 1994, takrat sem bil član Slovenski krščanskih demokratov, dobili poziv s strani stranke, da naj na komisijo za privatizacijo, na terenu smo to poznali, ne vem, ali je pisalo prijavite ali pa vsaj naznanite vse tiste zadeve za katere mislite, da so se lastninile nezakonito, tako daleč je šlo, da so stranke po terenu spraševale o nezakonitih sumih lastninjenja, ne samo to, ko danes govorimo, da so šli po denar v banko in so zastavili delnice in so potem s temi delnicami dobili denar in kupili podjetje. Privatiziralo se je na različne načine in bom samo povedal, mi je žal, da ni tukaj poslancev Zaresa. Sam se nisem strinjal, da je občina prodala najbolj elitno zgradbo v centru mesta SKB banki, potem jo je SKB banka obnovila in jo je prodala prvemu možu občine nazaj, pardon, da ne bo pomote, njegovi ženi, mi je rekel, žena je kupila, ne on. In kako naj zdaj mi poslanci, pa marsikaterih pet [[....]]Mi je žal, da zdaj ni tu gospoda Trofenika, mi pa sedaj naj rešujemo te zadeve in zato razumem vse te razprave. Marsikdo, ki danes tukaj sedi, je namočen v te procese in v te pojave in je imel tudi v vsem tem tranzicijskem času določeno korist in danes so ti najbolj glasni in vpijejo: "Primite tatu". In če bi v Sloveniji takrat učinkovito takrat zaustavili, takrat preprečili te zadeve, potem ne bi prišlo tudi do tistih velikih. Bog daj vse dobro, kot rečemo za mrtve, dr. Drnovšku, ampak, ko je bil predsednik Vlade ni naredil tistega, kar bi moral, da bi preprečil, da ne bi certifikati končali v rokah pidovskih baronovo, to kar so in mnogi so od tam naprej ustvarili cele imperije in danes jih lahko, gospod Gulič, primerjate s tistim caringtonom iz tiste Dinastije, ko smo takrat res z velikimi očmi gledali in požirali, kako lahko nekdo živi na veliki nogi, tu pa smo vsi po vrsti tolkli neko revščino in vse to kar se je ustvarilo se je ustvarilo skozi delo naših ljudi. In kdo je pri tem vse zatajil? Ja, očitno poleg politike, ki je zatajila in je bila tudi odgovorna, sodstvo, ki ni odigralo svoje funkcije. Prejšnja oblast je naročila nekemu nemškemu sodniku Dukofu, ki je prišel sem in je preučeval naš sodni sistem, ko je na koncu dal poročilo, je doživel eno veliko kritiko, češ, da ne razume našega sodnega sistema in naj rajši gre nazaj v Nemčijo in naj te zadeve tam predava. In kar je napisal ni potrebno ponavljati, ker smo to večkrat v prejšnjem mandatu lahko brali, kako dela naš sodni sistem in kaj si o našem sodnem sistemu misli. Potem policija. Zelo je učinkovita na cestah, slabša pa je učinkovitost tam, kjer ni dovolj usposobljena, to pa so ti komplicirani procesi prenosov lastništva, spreminjanja pogodb in tako naprej, parkirišč, skritih lastnikov in tako dalje. Tožilstvo prav tako ni odigralo svoje funkcije, ki bi jo moralo, moralo bi pripraviti boljše postopke, bolj sprotno delati, tukaj smo sedaj na koncu želeli z nekim zakonom o advokaturi vsaj preprečiti to, da ne bi bilo tega neposrednega prehajanja iz sodstva, tožilstva takoj v advokaturo in zagovarjanja teh ljudi. In kaj se je zgodilo? Z vsemi sredstvi ste ta zakon preprečili, mislim, da tudi nocoj ne bo potrjen, gospa Beblerjeva je rekla: "Ko bomo mi na oblasti, bomo to takoj nazaj popravili", se pravi to je signal temu, takoj ko pridemo mi, se bo spet delalo po starem in spet bodo te iste zadeve tekle tako kot so tekle. Ali je to potem zadeva v kateri bi naj Državni zbor kot takšen odigral svojo funkcijo? Seveda ni, če tukaj dajemo neko potuho in tukaj ne naredimo tistega kar bi morali narediti in konec koncev tudi ljudje so skozi vse to zmedeni. Kako pa se naj ljudje v vsem tem znajdejo? In pri nas ob tem, ko mi dosti govorimo o tem Laškem pa o gospodu Šrotu, zdaj pri nas prihajajo ljudje v gostilno in pravijo: "Daj mi šrotka". Se pravi, nastala je reklama nastala, ni to nekaj, kar bi pri ljudeh vzbujalo neko zaskrbljenost, ampak se je dejansko na nek način to uporabilo v čisto drugo zadevo. Enako recimo, kot je v Ljubljani gospod Jankovič postal župan, čeravno njegovo bogastvo ni bilo ustvarjeno s samim delom njega, ampak mnoge trgovke so dobivale slabe plače v Mercatorju in so na koncu pač v svoji miselnosti, takšno kot so premogle, potočile solze za odhajajočim direktorjem, Ljubljančani pa so potem rekli, ubogi Zoki, treba ga je postaviti na funkcijo, da bo lahko zavaroval svoje veliko premoženje in da bo ohranilo vrednost takšno, kot si jo je nagrabil Tako jaz kot poslanec te zadeve vidim in po naši, bi rekel štajerski kmečki logiki, tudi razumem. Se pravi, vsak je prispeval nek svoj del v tej čudoviti zgodbi, da smo danes v takšni situaciji, kot smo. In da zaključim, boj proti tem pojavom se seveda ne more končati z eno sejo, tudi ne bo zadosti sprememba nekega samega zakona. Pravzaprav bo potrebna ena večna borba proti temu, ne glede na to, kakšna koalicija, ali hočete črna ali rdeča ali vijolična - vsi, kateri bodo prevzemali kakršnokoli funkcijo, se bodo morali permanentno boriti, predvsem pa bodo sami morali delati pošteno in pa transparentno. Če pa sami tega ne bodo delali, potem pa seveda je ves trud na koncu tudi zastonj. In s tem končujem. Ti sklepi niso nič posebnega. Jaz mislim, da je sicer dobro, da jih sprejmemo in bom tudi glasoval, ker kakorkoli nekdo bo vprašala, kdaj ste jih realizirali, kako ste jih realizirali, zakaj jih še niste in v tem seveda podpiran to našo vlado, da gre v tem svojem prizadevanju po tej poti naprej. Hvala lepa.
Gospod mag. Lavrič, državni sekretar. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Nekaj vprašanj je bilo naslovljenih tudi na Ministrstvo za finance, tako da bom skušal odgovoriti. Mogoče, če začnem zadaj - glede dokapitalizacije banke - kot veste sem bil sam predsednik nadzornega sveta te banke dve leti, tako da, kar se tiče stvari, ki sem jih tam opravljal veljajo določila Zakona o gospodarskih družbah, podatkov, ne smem dajati, moram varovati poslovno skrivnost, tako da konkretnih podatkov vam ne morem podati. Lahko pa povem, da recimo ta zadnja dokapitalizacija, takrat jaz že nisem bil več predsednik nadzornega sveta, ampak je to bil moj kolega Igor Marinšek, je bila sprejeta konec leta 2007, to je bil del poslovnega načrta in je bila kot vem soglasno potrjena na nadzornem svetu, skratka tudi z belgijskimi predstavniki, ki so se pa kasneje, zaradi drugih razlogov odločili, da ne bodo sodelovali pri dokapitalizaciji. Problem potem glede vseh teh kreditov teh poslov, o katerih se že danes doti pogovarjamo, je tako kot je Banka Slovenije ugotovila, so vsi ti posli zakoniti in so tudi ustrezno zavarovani. Že Banka Slovenije je sama povedala, da ni ugotovila nobenih nepravilnosti. Glede dokapitalizacije, sem povedal, če pogledamo, koliko so banke v državni lasti sodelovale pri teh poslih, če gledamo celo tranzicijsko obdobje. Sam tega natančnega podatka nimam. Bi pa se lahko morda strinjal z gospodom poslancem Trofenikom, ki je rekel, da on ocenjuje to na 50%, ker imata skupina NLB in NKBM nekako pri nas 50% delež in sta edini, predvsem NLB je edina tako velika banka pri nas, da lahko spelje take posle, skupaj s kakšnimi drugimi partnerji, ki so potem vključeni. Druge banke so enostavno premajhne za izvajanje takih poslov. Vmes morda, pač iz nadzornega sveta sem izstopil, zaradi nezdružljivosti s politično funkcijo, vmes sem slišal komentarje, kakšne bajne sejnine smo si delili in si jih delimo. Lahko povem, da sem v prvem letu prejel 355 evrov sejnine nadzornega sveta, petkrat na leto, kar je zneslo 1800 evrov na leto in nobene nagrade, kar se mi ne zdi zelo pretiran znesek, glede na to, da kot predsednik nadzornega sveta jamčim z lastnim premoženjem in sem bil odškodninsko odgovoren za poslovanje največje banke v državi. Kasneje pa sem res dobil nagrado, ki je znašala 15 tisoč evrov, vendar je potem, ko sem plačal vse davke, to zneslo nekih 8 tisoč evrov. Tako, da te službe ne priporočam nikomur, je zelo stresna, ni ustrezno nagrajena. Problem je v tem, da kot fizična oseba sam jamčiš z lastnim premoženjem in si ti odgovoren, ne glede na to, da te je imenovala država. To zgolj v informacijo, da se ne bo tukaj širilo, kakor da je to nekaj izredno krasnega in kako mi vsi tam samo uživamo. Pa še to bi povedal, da glede, vsaj v mojem času, kot sem že povedal na eni tiskovni konferenci, so bili vsi posli sprejeti soglasno s tujima lastnikoma s KBC-jem in z EBRD-jem, kar je nekako pomenilo, da so bili dovolj transparentno in zakonito pripravljeni in tudi ustrezno zavarovani. Kajti, če ne bi bili ustrezno zavarovani, vam zagotavljam, da se naši belgijski partnerji absolutno ne bi strinjali, ker gre tukaj za njihov denar, ki je vložen v to banko in se skratka ne morejo strinjati, da bi šla banka v tvegane posle. Je pa tudi res, da banka ni socialna ustanova in je namenjena temu, da zasluži denar, lahko tudi veliko denarja in banka sama potem ne presoja ali je nekaj politično všečno ali je celo morda etično ali ni etično, če zakonodaja nekaj omogoča, se potem ponavadi to naredi in se denar pač zasluži. Hvala.
Besedo ima gospod Jakob Presečnik. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Danes je bilo že marsikaj slišanega skozi celo popoldansko razpravo, jaz bi uvodoma rad povedal, da ne hodim niti na Pivo in cvetje, še najmanj na te razne VIP mize ali kako se jim reče, ne hodim na otvoritve tunelov, sploh ne na tiste, ki jim omet še isti dan dol pade, ne hodim na otvoritve letališč, sploh ne, da bi se tam "gužval", ne hodim v portoroške hotele, povsod, kjer se vse te zadeve po navadi povezujejo z diskusijo, ki je danes na programu. Tako, da uvodoma sam sebe predstavim kar se tega tiče. V SLS-u mnogokrat res trdimo, da smo stranka kapitala, vendar stranka kapitala sposobnih, ustvarjalnih, pridnih, aktivnih, in še kaj bi se lahko naštelo, ljudi, aktivnih županov po celotni Sloveniji, ki s poštenim delom doprinesejo k temu, da se naša Slovenija krepko razvija in podpiramo v zvezi s to diskusijo predvsem zakonite postopke na vseh nivojih. Vendar na način, ki prinaša premoženje, ki ni za svetlobno leto večji od premoženja vseh tistih, ki sem jih prej naštel. To bi bilo nekako moje mišljenje okrog vseh teh točk, okrog tajkunov kot jim rečemo, ker ne vem čisto točno kaj to pomeni. Vendar, kot rečeno, podpiram vse te zakonite postopke in zaradi tega bom tudi osebno podprl predlagane sklepe, ki takšne postopke samo še podpirajo tudi s sklepi Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa mag. Majda Potrata, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Po Velikem slovarju tujk beseda tajkun, če zanemarim etimologijo, pomeni najprej naslov nekdanjega japonskega šoguna, drugič, bogatega podjetnika z velikim vplivom na politiko in družbo in šele figurativni preneseni pomen dobi vrednostno sodbo, ker govori o bogatašu, ki je to postal brez zaslug in dela. No, jaz bi pa rada to besedo tajkun uporabila tudi kot izhodišče za to kar doživljamo in bi poimenovala to vaje v slogu. Svoj čas je bila to kultna knjiga in se mi zdi, da ima koalicija veliko veselje z vajami v slogu in bomo še kar nekaj nadaljevanj iste zgodbe o tajkunih brez kakršnihkoli konkretnih dosežkov razpravljali. Zakaj tako mislim? Zgodovinski spomin zdajšnje koalicije je tako rahlo zamegljen in ko govorimo o sprejemanju zakonodaje pozabljajo, da smo v prejšnjem mandatu s pomočjo tedanje opozicije sprejeli veliko število zakonov zato, da smo prevzeli evropski pravni red in lahko vstopili v Evropsko unijo, kar zadeva soodgovornosti koalicije in opozicije. Ampak, od leta 2004, ko je zdajšnja koalicija zmagala na volitvah, sama prevzema odgovornost za sprejem zakonodaje, čeprav ima kdo tudi še kakšne drugačne poglede na stvari, kot mi je bilo zadnjič povedano. Ampak vendarle, glede na preglednice, ki jih je pripravil predsednik Državnega zbora, se ve kolikšno moč je imela opozicija in kako uspešna je bila s svojimi predlogi. Ampak tisto, kar mene zanima, je, kdaj se bo tej koaliciji, če se ji bo kdaj, vrnil zgodovinski spomin, da bo nekatere vrednostne sodbe spremenila. Jaz se ne bom spuščala v tančine in genezo problema Mercator, ampak po dveh letih je tistega, ki je odgovoren za to zgodbo za prodajo Mercatorja, vendarle prešinilo, da je bila prodaja Mercatorja napaka. No, kaj se bo z nekaterimi drugimi zgodbami zgodilo čez čas, bomo videli, če se bo kdaj, ampak jaz bom zdaj v zvezi z izhodiščno tezo, da gre s temi izrednimi sejami in protitajkunskimi sejami pravzaprav za vaje v slogu, skušala dokazati s tem kar smo dobili v roke kot poročilo Vlade o aktivnostih, ki so jih s sklepi naložili. Ta dokaj hitro prebran tekst da te podatke. 49 vrstic je posvečenih povzemanju sklepov. 115 vrstic skupaj z mednaslovi je odgovorov Vlade na to kaj je v zvezi s posameznimi sklepi storila. Ampak, če hoče človek to besedilo prebrati, vidi, da že prvi sklep, ki nalaga celovito poročilo, celovito informacijo, ostane brez kakršnegakoli natančnega pojasnila. In toliko, kolikor mi je še časa ostalo, bom porabila samo zato, da bom povedala tudi svoj odnos do zdajšnjih sklepov, ki so predlagani. So takšni, da ne vem kaj bi človek z njimi in me ni sram povedati, da bom glasovala proti, ker to, kar je samo ugotovitvenega v prvem sklepu, se v drugem nadaljuje z neko splošno sodbo, da mi zdaj podpiramo Vlado pri tistem česar še do zdaj ni naredila, pa naj še kar naprej dela. Ja, do kdaj? In nujne spremembe [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod mag. Borut Sajovic izvolite.
Hvala lepa. Vsem skupaj lep pozdrav. Danes smo priča že drugi veletajkunski seji. Kaj bi lahko zapisali, da se poslanci kregajo, minister jih pri tem podpira, tajkuni pa mirno lastninijo dalje, po vseh tistih predpisih in zakonih, ki so bili v veljavi do sedaj. Danes bi pričakoval, po zadnji seji, da bo prišel minister ali pa Vlada pred nas s kopico zakonov, ki pripravljajo rešitve za vse te probleme, da se seveda to nenormalno bogatenje, koncentracija kapitala in še vse kar je tega ne bo več dogajalo. Ker prihajam iz Gorenjske se bom omejil samo na dva problema, ki sta se zgodila v zadnjem času, lahko bi rekli ob soglasju ali neukrepanju Vlade. Iskraemeco. Takrat, ko je šlo za prodajo te tovarne slovenskemu, v narekovajih, kapitalistu je bila seveda Vlada in oba paradržavna sklada odločno proti. Zdaj, ko je podjetje kupil Egipčan, ki je že takoj v naslednjem mesecu začel zidati podobno tovarno v Egiptu, je vse v redu. Kakšne bodo posledice in končen rezultat bo seveda pisala zgodovina. Še bolj svež in zanimiv primer v katerega pa so vključeni tudi predstavniki, kot smo prej slišali, najbolj poštene in verne slovenske stranke. V tem trenutku moram reči, da zelo vesel, da sem še vedno in ostajam član LDS-a, ki so ga očitno zapustili vsi tajkuni in se razbežali. Pa poglejmo zgodbo kako je šlo v kranjskemu IBI-ju, v Mladini je naslov: Tajkunizacija s podporo države. Nekdo je s pomočjo paradržavnih skladov za tri milijone odkupil podjetje, ki je na trgu vredno z vsem svojim premoženjem približno 20 milijonov evrov. Zraven gre seveda še za zgodbo 16-ih stanovanj za delavce, dveh stanovanj v Barbarigi ter delnic Zavarovalnice Triglav vrednih milijon in pol evrov. To se je zgodilo in pospešek je ta zgodba dobila šele takrat, ko sta Kad in Sod prodala sicer svoja, vendar ne večinska deleža. Od katerih strank so bili eminentni gospodje, ki so še danes na teh funkcijah, ne bom govoril. Si pa lahko v medijih vse preberete sami. Najbolj zanimiva pa je poanta te zgodbe. Ministrstvo in Vlada danes že celo popoldne zagovarjata, da prejšnja zakonodaja ni bila ustrezna, da bodo pripravili novo, boljšo. No, ko pa so potem poklicali na Ministrstvo za gospodarstvo in prosili kako bo ministrstvo zaščitilo 160 delavcev, ki so ostali brez vsega, z majhnimi odpravninami, brez plač, nekateri tudi brez stanovanj, pa jim ministrstvo odgovarja takole: "Prepričani smo, da je dovolj pravnih podlag za zaščito morebitnega kršenja pravic delavcev, zato dvomimo, da ne bodo uporabljene. Ne moremo pa vplivati na odločitve upravljavcev premoženja in lastnikov posameznih pravic ter jih komentirati." Očitno je torej današnja zakonodaja še vedno blesteča. Ta trenutek niste predlagali druge, zganjate pa veliko predvolilnega trušča in zamegljevanja, da se ne bi odkrilo, kdo je resničen krivec, kdo pa žrtev tajkunizacije. Krivci so brez dvoma od vseh vlad, od ustanovitve samostojne Slovenije pa do danes, največji zagotovo od zadnje, kajti v času te vlade so se zgodila največja lastninjenja največjih tovarn in seveda bogatenje nekaterih posameznikov je ravno v zadnjih letih postalo nenormalno veliko. Vlada pa razen obilice besed, sklicevanja protitajkunskih in drugih sej ni zmogla kaj dosti več. Na žalost.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Hvala lepa. Pravzaprav me ne preseneča, kajti poslanec ni bil na tej seji in zdaj komentira, da je bilo s strani Vlade zatrjen, da je pravzaprav zakonodaja pomanjkljiva in kaj vse je potrebno narediti še naprej. Nasprotno. Večkrat in vedno sem tu povedal skozi katero sistemsko zakonodajo si Vlada na eni strani prizadeva ustvariti prijazno poslovno okolje za razvoj gospodarskih subjektov, malih, mikro, srednje velikih pa tudi velikih gospodarskih subjektov. Torej, da se izkoristijo potenciali le-teh, potenciali ljudi in da se to preseli v gospodarsko rast, nova delovna mesta in skratka v razvoj. In pri tem smo bili uspešni. To številke dokazujejo. Hkrati pa morata Vlada in zakonodajalec poskrbeti, da sistemska zakonodaja preprečuje špekulacije, zlorabe in seveda ostale deviacije, ki se lahko dosegajo skozi zlorabo uporabe norme. Jaz vam lahko tu omenim celo kopico zakonodaje. Začel pa bi pri Zakonu o gospodarskih družbah, ki je sistemsko posegel v večjo transparentnost, večjo zaščito malih delničarjev, v večje dolžnosti obveščanj, informiranj in je slovenski pravni red v celoti uskladil z evropskim pravnim redom. Še več. V Zakonu o gospodarskih družbah smo ohranili nekatere norme, ki preprečujejo tudi finančno asistenco. In te pravne norme, ki preprečujejo finančno asistenco, so bile tudi ustrezna podlaga ustreznim agencijam, zlasti mislim na Agencijo za trg vrednostnih papirjev, da bi preprečile ob izdaji soglasja, prevzemnega soglasja, tudi finančno asistenco ciljne družbe prevzemnikov. Jaz sem prepričan, da je bilo sporočilo člena v Zakonu o gospodarskih družbah, ki prepoveduje in pravi, da je sleherna finančna asistenca nična, tudi to. In kdo izdaja prevzemno dovoljenje? Agencija za trg vrednostnih papirjev, ki seveda prouči cel prevzemni prospekt s številnimi ostalimi okoliščinami in se potem odloči. In seveda je bil tudi skozi delovanje oziroma bolje rečeno nedelovanje Agencije za trg vrednostnih papirjev v preteklosti zasejan tu, skozi to konkretno inštitucijo inštrument, da, seveda za majhna podjetja, za tista nepomembna, govorimo iz aspekta vladajočih podjetja, za tista je pravni red strog, za prijatelje, in danes vidimo kateri prijatelji plavajo na dan, nobenega jaz ne poznam iz vrst vladajoče koalicije, ampak iz vrst bivših vladajočih, za tiste pa seveda so tile vojaki poskrbeli, da je bilo na koncu vse v redu. Jaz sem prepričan, da sta bila gospodarski kriminal in korupcija belih ovratnikov del sistema. Šele s to spremenjeno zakonodajo in z delovanjem nadzornih inštitucij so začele plavati na dan zgodbe in konkretni primeri in konkretni akterji, ki so bili do nedavna člani SD-ja, kot na primer gospod Boško Šrot, ki je uprizoril spektakel - češ, javni izstop iz stranke, da ni predsednik dovolj, kako bi rekel, ostro nasprotoval in seveda rezultat tega je bil uprizorjen spektakel odstopa tega gospoda in očitno "comeback" na zadnjo pivsko veselico v smislu, ne vem, izstavljanja računa ali česarkoli drugega. Torej, še enkrat. Korupcija in gospodarski kriminal sta bila del sistema. 60 let in verjetno še naslednjih 12. z velikim z veseljem sem prebral literaturo, recimo zbirko dokumentov, ne meni, zbirko dokumentov, ki jih je objavil pravosodni minister in govorijo o korupciji in kriminalu v času bivših partijskih tovarišev. Zelo zanimivo, kako so romali kilogrami moke, svinjskih polovic in podobnega, pa da ne govorimo hiš, garsonjer in še bi lahko našteval. To je bil del sistema in sedaj ko se je Vlada lotila teh pojavov skozi spremenjeno zakonodajo, skozi delovanje inštitucij vas je zabolelo, seveda, pred volitvami je zmanjkal kakšen financer kje in normalno, to boli, ni več vpliva, ni več telefonske številke, kamor se pokliče in se reče, pusti tega, ta je pa naš prijatelj, tega je pa treba pustiti pri miru. In spoštovani, jaz verjamem, da morebiti vzpostavljanje pravne države povzroča nekomu težave. In prepričan sem, da je takšna seja, kot je današnja seja, pravzaprav namenjena dosegi enega soglasja, da je potrebno zaključiti z delovanjem takih tovarišijskih navezav, klientelizma in da je končno potrebno dati jasen signal, tudi iz tega parlamenta, tako inštitucijam nadzora, kot tretji neodvisno veji oblasti, da smo pred zakonom vsi enaki, da je predmet nadzora in predmet sodnega epiloga po enakem postopku vsakdo, da pri tem ni prizaneslo določenim veljakom. In, če je temu tako, kot pravite tukaj medklici, potem se ne zgražajte, če tudi kakega, še do nedavnega financerja vaših političnih opcij, kdo vklene in spravi v omarico. In menim, da je prav, da smo nadzornim inštitucijam dovolili strokovno in neodvisno delo, ne dovolili, omogočili, enkrat končno in da je začel delovati tudi ta del, po mojem ključen del, pravne države. Vesel bom tudi, če se bodo strokovno, korektno, vendar hitro skozi sodni postopek zgradili sodni epilogi. Nobenega smisla nima imeti strogih pravnih in zakonodajnih norm v zakonodaji, če se v naravi in v ustreznih postopkih ne izvajajo. In del nedelujočega sodnega sistema je del, ki ga je podedovala ta koalicija in ki ga je začela popravljati in ki je začel tudi delovati. In, ko je začel rojevati prve sadove in prve rezultate slišimo kričanje o predvolilnih intencah teh sklicanih sej, ne pa o tem ali je v tej državi to, kar se dogaja, prav in ali je potrebno spodbuditi te, ki zastopajo interese pravne države. Gospodarska zakonodaja, ki na eni strani omogoča razvoj podjetij, ki debirokratizira in zmanjšuje administrativno vpletanje državnih inštitucij v poslovanje podjetij na eni strani in hkrati učinkovita norma, ki preprečuje zlorabe na drugi strani, je bila osnovni cilj Ministrstva za gospodarstvo v tem mandatu. In verjamem, da smo skozi Zakon o gospodarskih družbah, Zakon o prevzemih, Zakon o gospodarskih zbornicah, Zakon o obrtnem zakonu in vseh ostalih zakonih pravzaprav dosegli to, kar je bil ključen cilj prenove gospodarske zakonodaje. Zapisali smo zelo stroge norme v prevzemno zakonodajo, zaradi tega, ker smo želeli, da se prevzemi izvajajo transparentno in ker smo želeli, da se izvajajo v interesu malih delničarjev. [[Bom počakal, predsednik.]]
Bi lepo prosil, res prosim.
Tako smo skozi Zakon o gospodarskih družbah, na primer, kot sem že tudi uvodoma omenil, pa sem bil žal verjetno večkrat preslišan, naredili en izjemno pomemben korak v smislu preprečevanja koncentracije kapitala in koncentracije odločanja v rokah posameznikov. Namreč, v preteklih mandatih je bilo zakonito dovoljeno sedeti v kar desetih nadzornih svetih, eni osebi. Tako ni čudno, da je bil direktor ene firme hkrati v nadzornih svetih štirih ali petih ali desetih drugih firm in hkrati so bili direktorji teh firm v nadzornih svetih njegove firme. To je bila ena bratovščina, ki se je dogajala vsem. In ponavadi so bili tukaj tudi vplivni člani političnih strank. Eden takšnih je bil tudi predsednik LDS-a iz občinskega odbora Brežice, ki ga slučajno poznam. To je tipičen primer, kako so koncentrirali kadre in moč v rokah nekaj posameznikov. In teh nekaj posameznikov je peljalo zadevo. S spremembo Zakona o gospodarskih družbah smo to omejili. Nihče več ne sme sedeti v desetih, pa tudi v petih ne. Članstvo v nadzornih svetih smo omejili največ na tri in doživeli, tudi v tem parlamentu, veliko nestrinjanja, da so to samo mesta za izbrance, za poklicane in tako naprej. Zelo pomembno je to, da smo prevzemno zakonodajo razširili na področje, zelo široko področje, ne samo javnih delniških družb, temveč tudi nejavnih delniških družb. S tem smo zavezali marsikateri subjekt, ki je prikrito, preko parkirišč dejansko obvladoval, dejansko prevzel družbo, vendar brez javnega prevzemnega postopka, kajti vedite, da v vsakem javnem prevzemnem postopku mora biti pravična cena za delnico, to je prevzemna cena ponujena slehernemu, tudi malemu delničarju, ki nima nobene možnosti za upravljanje ali za nadzor podjetja. In pravična je cena, kot smo zapisali v zakonu, cena po kateri je prevzemnik ali z njo povezana oseba kupovala delnice te ciljne družbe v zadnjem letu dni in v naslednjega pol leta. To pomeni, da je pravična cena, da ni možne špekulacije s prevzemno ceno. In tu še danes slišim in se čudite, kako je v tem obdobju, po sprejetju te prevzemne zakonodaje, več prevzemov. Seveda je, ker je prevzem sedaj, prevzem je transparenten postopek, pred tem so pa bili tisti prevzemi v močvirju, v megli, kjer je posameznik obvladoval, tudi na tak način, kot sem prej povedal preko članstva v desetih nadzornih svetih. Mali delničar je pa lahko od deleč to opazoval in se čudil, vsem stvarem, ki so se v firmi dogajale. In povečanje števila prevzemnih postopkov je posledica tega, da se je prevzemna zakonodaja razširila na večji obseg uporabe in tudi zaostrila. In sedaj v poročilu navajamo, tudi vrsto aktivnosti Urada Republike Slovenije za varstvo konkurence, ki ugotavlja koncentracijo v družbah Pivovarna Laško, Istrabenz, kakor tudi v množici drugih družb, kjer obstaja sum tako imenovanih parkirišč. V družbi Merkur, delniški družbi, je bil postopek uveden že lansko leto in v nekaj družbah bo, kjer je sum, uveden tudi v prihodnje. Torej, urad je začel tu učinkovito delati. Postopek presoje koncentracij poteka tudi v družbi Večer, ponovna uvedbo postopka tudi v družbi Delo, delniški družbi. V vseh primerih, kjer je prišlo do poskusa prevzema ciljne družbe s strani uprave v tako imenovanih managerskih prevzemih in ima seveda ciljna družba prevladujoč položaj, je UVK, se pravi Urad za varstvo konkurence, uvedel presojo skladnosti koncentracije s pravili konkurence. Še več. Urad za varstvo konkurence je tudi v organizacijskem smislu okrepljen, kadrovsko prenovljen in seveda predlaga tudi določeno spremembo zakona, kjer bi imeli uslužbenci urada višje pristojnosti pri nadzoru in tudi višja pooblastila, da bi lahko seveda nemoteno in učinkovito opravljali svoje delo. Zelo pomembno je tudi sodelovanje Urada za varstvo konkurence z tožilstvom in z ostalimi organi pregona, še posebej s policijo in tu se mi zdi zelo dober predlog, ki ga osebno podpiram, to je predlog ustanovitve tako imenovane finančne policije, da bi tisti primeri, ki so evidentno s strani neodvisnih nadzornih inštitucij zlorabili zakonodajo, doživeli nek hiter in strokoven, tako upravni, kakor tudi sodni epilog. Kajti, takšno sporočilo, da so zlorabe in anomalije sankcionirane, je nujno za delovanje Slovenije v prihodnosti in za delovanje tistih številnih, ogromno številnih gospodarskih subjektov, ki se s težavo, vendar uspešno, v slovenskem in evropskem prostoru prebijajo v tej zahtevni konkurenci. Slovensko gospodarstvo je dobro, učinkovito in zato je potrebno te deviacije, tudi s strani strokovnih inštitucij, po predpisani sodni poti čim prej pripeljati do sodnega epiloga. Zato pozdravljam intenco te seje, da je to sporočilo vsem v tej državi, ne samo da se mi tu prepiramo, spoštovani gospodje, temveč, da je skozi te sklepe to zelo jasen signal. In kaj je po moji oceni še bolj pomembno, signal mora biti tudi takšen, da je zakonodajalec, parlament sprejel številne ukrepe, ki so namenjeni preprečevanju koncentracije kapitala in korupcije in da jih morajo nadzorne inštitucije brati v njihovem smislu, ne pa iskati detajle, da je nekdo oproščen. Jaz sem prepričan, da je bistvena pravna norma in smisel pravne norme, intenca pravne norme, ki je zapisana, in da vseh detajlov v nobeni zakonodaji na svetu ni moč zajeti. In ko opažam sedaj nekatere dogodke, še posebej dveh nadzornih institucij, imam občutek, da je tu neka načrtna direktiva, da se preprečuje delo urada za varstvo konkurence naprej. Spoštovani, to, da se uradu ne dovoli pregled komunikacije, ki jo potrebuje za svoje delo, in tu, spoštovani, je velika izmišljotina govoriti, da bodo na uradu preverjali naše trgovske navade oziroma nakupovalne navade slehernega državljana. Gre za ugotavljanje komunikacije med ustreznimi trgovskimi referenti in tudi menedžmentom in vseh, ki so za to pooblaščeni v gospodarskih trgovskih subjektih, ko izmenjujejo med seboj v tej oligopolni trgovinski strukturi kakšne informacije. To je cilj. In to je zdaj zapečateno, to se ne sme gledati. Naši davkoplačevalci pa lahko plačujejo dražje meso in mleko in ne vem kaj še vse v Sloveniji delujočih trgovskih verigah. Če ne sporočimo teh zelo, zelo jasnih sporočil tudi vsem institucijam, potem žal bo res to kar je bilo rečeno, da smo se tu nekaj po nepotrebnem prepirali. In začel sem s tem, da tu Vlada ni tista, ki govori, da je potrebno nekaj narediti, jaz sem prepričan, da smo naredili kar je bilo potrebno, začeli so se kazati sadovi in ti rezultati očitno opozicijo sedanjo bolijo. In pustite nam, da opravimo delo do konca in da preprečimo, da bodo nekateri, ki so pod vašo perutjo, lahko prekrili te umazanije, ki so jih v preteklosti počeli.
Gospod Jožef Horvat, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Lep pozdrav še enkrat vsem tudi s tega mesta. Malo ste me presenetili, ker sem mislil, da boste prej poklicali mag. Antona Ropa, ampak je bil gospod Rop zelo racionalen, saj je že včeraj vedel, da mu bo zmanjkalo časa, zato ga ni na današnjo sejo, bi nam pa lahko veliko povedal gospod Rop, kaj se je dogajalo v času, ko je bil gospod Rop recimo predsednik upravnega odbora Soda in v mandatu 1996 do 7. junija 2000 član Vlade,Ko je bilo prodanih skupno približno 500 deležev v posameznih firmah in v mandatu 2000 do 2004, ko je bil član vlade in dve leti predsednik vlade, ko je bilo prodanih še dodatnih 270 deležev, skupaj 770 deležev v posameznih firmah in na kakšen način. Ja tako, večinoma so te prodaje bile izvedene na direkten način, to pomeni enemu kupcu brez konkurenčnih ponudb in tako naprej, brez realnega testiranja cene. Rad pa bi se odzval na diskusije nekaterih mojih kolegic in kolegov iz vrst opozicije, ki so se spraševali, ali ne vem koga spraševali, kaj pa je sploh ta vlada naredila, saj pa ni [[...]] Gospod podpredsednik, ali lahko umirite ambient, lepo prosim.
Bom poskušal. Izvolite, gospod Horvat.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik in tudi hvala vsem, ki ste kulturni. Rad pa bi res govoril o tem, kaj pa je ta vlada naredila. In bom operiral s konkretnim primerom, samo z enim, bom na eno decimalko natančen, in sem tudi prepričan, da mi nihče ne bo oporekal ali repliciral. Govoril bom o cenitvi Zavarovalnice Triglav. Saj to sem že večkrat naredil, ampak "repetitio mater studiorum est" - "ponavljanje je mati učenosti", in dobro je, da se v tej hiši tudi kaj naučimo. Naj spomnim, da je bila prva cenitev Zavarovalnice Triglav oziroma prvo poročilo o vrednotenju Zavarovalnice Triglav je bilo izdelano v letu 2003. Iz poročila je; ja, gospa Breda, jaz ne vem, če je to gospod Rop delal, bi se pa z vami strinjal. Iz poročila je izhajalo, da je bila vrednost Zavarovalnice Triglav na dan 1.1.2001 ocenjena na 60,6 milijard takratnih tolarjev. Zaradi dvoma v pravilnost ocene vrednosti kapitala Zavarovalnice Triglav je leta 2005 minister za finance in posledično Sod zahteval preveritev prvotne cenitve. Se pravi, to je nekdo v tej vladi imel, bom rekel po domače - dober nos in je dvomil v cenitev vrednosti te naše nacionalne zavarovalnice, ki smo jo vsi skupaj zgradili, tudi tisti zadnji prekmurski kmet. Takratna uprava Zavarovalnice Triglav je sicer razpolaga z novo, zanimivo, z novo višjo cenitvijo, vendar jo je iz nerazumljivih razlogov držala v tajnosti in z njo ni seznanila niti Soda, niti Ministrstva za finance. Po preveritvi cenitve Zavarovalnice Triglav, ki jo je Sod prejel marca 2006, se pravi pred dobrima dvema letoma, pa je znašala ocenjena vrednost Zavarovalnice Triglav na dan 1.1.2001 121,8 milijard takratnih evrov, pardon, tolarjev, 121,8 milijard tolarjev. Razlika je očitna. In razlika med prvo ocenjeno vrednostjo zavarovalnice in njeno dejansko vrednostjo, ki izhaja iz preveritve prvotne cenitve, je približno 62 milijard nekdanjih tolarjev ali današnjih 258 milijonov evrov. Koliko pa je to za nas navadne smrtnike, ki nismo tajkuni, ki nimamo bančnih računov nekje zunaj, je to številka, ki si je dejansko ne predstavljamo. Morda si jo bomo lažje predstavljali - 258 milijonov je približna vsota finančnih učinkov zakonov, ki smo jih sprejeli v letošnjem letu za blažitev negativnih učinkov inflacije. Približna, da me ne bo kdo vlekel za jezik. To slabo dejanje se seveda, hvala bogu ni zgodilo, ker je nekdo v tej vladi imel dober nos. Namere pa so bile slabe. In tudi slabe namere je treba sankcionirati in jih je potrebno kaznovati. In tudi zato je dobro, da danes tukaj sedimo in govorimo o slabih namerah, ki jih je nekdo v tej državi imel, s premoženjem, ki smo ga, kot rečeno, vsi ustvarjali, tudi moji straši. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Če nadaljujem tukaj, kjer je kolega končal. Morda je samo Lenič še na vrhu Triglava omogočil, da se ta projekt na tak način, kot je bil zastavljen, ni realiziral, ampak je ostalo premoženje še naprej v državni lasti. Kar mene pri tej današnji diskusiji pravzaprav nekako moti, je to, da največji strokovnjak za prevzeme v Državnem zboru, dr. Lahovnik, ni spravil iz sebe niti besede o teh postopkih, o katerih govorimo. Druga stvar, ki je tudi zelo eklatantna v tej današnji diskusiji, je tudi to, da je bilo čutiti izredno nervozo v opozicijskih klopeh. Tudi gospe pri Socialnih demokratih so izredno burno reagirale, zelo motile diskusijo. Ampak, gospa Pečan, če imate težave na srcu, v Izoli imate enega najboljših srčnih kirurgov in se lahko tam obrnete, ni treba da motite kolege, ko razpravljajo. Če se je hotel ta projekt privatizacije oziroma koncentracije realizirati, je bil dejansko predpogoj, da so bili nekateri posvečeni člani v 10-ih nadzornih svetih. Drugače se ta projekt na tak način, da je prišlo do teh koncentracij, ni mogel realizirati. Bile so urejene vse horizontale, vse vertikale, vse te zadeve preko posameznih odločitev v nadzornih svetih so se morale na tak način realizirati. In to je bil praktično predpogoj. To z množico nekaj tisoč ljudi enostavno ne moreš početi, ampak lahko samo z zelo ozkim izbranim jedrom slediš vsem tem ciljem, ki so bile tudi narejene. Zelo opazna je tudi odločitev informacijske pooblaščenke, ki si je očitno vzela pravico, da bo blokirala postopke ugotavljanja koncentracij oziroma postopke, ki jih izvaja UVK - Urad za varstvo konkurence, in to na način, da bo te zadeve zavlekla preko državnozborskih volitev. Potem pa čakamo morda boljše situacije, drugačne postavitve moči v Državnem zboru in takrat se bodo vsi ti ukrepi, ki smo jih sprejemali v tem mandatu, če boste dobili mandat za sestavo vlade, morda tudi spremenili. In cilj vseh teh ukrepov, blokade na pravosodnem sistemu, blokad informacijske pooblaščenke, ki preprečuje pregled zasežene dokumentacije Uradu za varstvo konkurence, so samo ti: priti na nek način preko volitev, potem pa bo, kar bo. Rad bi tudi povedal, iz vse te razprave, ki ste jo imeli v opozicijskih klopeh, ko ste govorili, da sklepov ne boste podprli, da z njimi nočete imeti nič. Rad bi vas samo opozoril, da se zaradi tega, ker teh sklepov ne boste podprli, nočete seznaniti tudi s sporočilom Vlade o aktivnostih, ki jih je izpeljala v tem delu od junijske seje pa do zdaj. To se pravi, da ne sprejemate poročila Vlade o izvedenih ukrepih, ki jih je v tem času sprejela. Drugič. Na nek način nočete dati podpore Uradu za varstvo konkurence, Agenciji za trg vrednostnih papirjev, preiskovalnim organom, državnemu tožilstvu in policiji, da nadaljujejo s tem ugotavljanjem sumov nezakonitih ravnanj pri koncentracijah. To je iz ene opozicijske skupine, ki ni tako majhna, pravzaprav zelo signifikanten signal, zelo opazen signal, da enostavno tudi v tem konkretnem smislu ne želite podpreti aktivnosti, s katerimi bi preprečili vse te postopke in ukrepe. In tudi ne podpirate vlade v tem, da bi pripravila spremembe zakonodaje, s katerimi bi še dodatno zaostrili boj proti organiziranemu kriminalu [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]To so vaše odločitve, ki ste jih sporočili slovenski javnosti. Hvala lepa.
Gospod minister, lahko, izvolite.
Spoštovani poslanec iz vrst LDS. Jaz imam še čas, ker sem ga dovolj načrtoval, vi očitno ne. In dovolite, da še kaj povem. In se ne bom ponavljal, ker mislim, da je to nepotrebno. Vliko je stvari, ki jih je treba še povedati in ena izmed oziroma dve stvari bi rad še povedal, ki sem se jih zgolj bežno dotaknil. Ena izjemno pomembna specifika, ki je bila sistematično zapisana in vsajena v ta sistem jalovega boja proti koncentraciji kapitala in korupciji v mandatih prejšnjih vlad, je bila ta nedotakljivost direktorjev nadzornih inštitucij. Tipičen primer je zakon, ki ureja Agencijo za trg vrednostnih papirjev in ki določa razloge za možen odpoklic direktorja te agencije pred iztekom mandata. Nedelo, neučinkovitost ali karkoli, tega ni nikjer. Tega razloga, da bi lahko pristojni minister ali Vlada ali kdorkoli ali Državni zbor nadomestil direktorja Agencije za trg vrednostnih papirjev, ki je ključna agencija, ki ima ključna nadzorna pooblastila na trgu vrednostnih papirjev pri prevzemni zakonodaji in pri koncentraciji kapitala, je imela ustoličenega direktorja nekaj mandatov, ki je slovel sploh v obdobju v zadnjih deset let po tem, da je mogoče spisal kakšno odločbo na tri, štiri leta. Rezultat delovanja te agencije je bila totalna neaktivnost, neodzivnost in smešno, bi rekel, neukvarjanje z očitnimi napakami ali deviacijami, ki so jih celo mediji vsakodnevno objavljali. Ko smo želeli, ko smo to videli in smo se zavedali neučinkovitosti in smo si želeli na nek način tudi to urediti, smo na eni strani želeli spremeniti zakon, to se zaradi blokade procedure, tako zaradi raznih ustavnih pritožb ni dalo in je celo opozicija vedno in znova kričala tudi v tem parlamentu o kadrovskem cunamiju. Seveda, bolelo je, da bi končno nadzorne inštitucije začele delovati. Vendar tudi to se je zgodilo in nadzorne inštitucije so pričele delovati. In dobro je tako. In dajmo, prosim, jim omogočiti, da delajo učinkovito in v skladu z zakonom naprej. Omenil bi pa, tukaj ste večkrat v razpravah, zlasti poslanci opozicije, zajadrali tudi na polje privatizacij. Vlada si je za razliko od prejšnjih pri vseh aktivnostih v tej smeri, ko govorimo o državi, zadala tudi neke strateške usmeritve. Formirala je ekspertne skupine, ki so predlagali strateške usmeritve na področju privatizacije bank, zavarovalnic in tudi večjih gospodarskih sistemov, kot so energetika in telekomunikacije. Na podlagi tega so nastali potem tudi posamični programi privatizacije in skozi vse te programe smo sledili dvema bistvenima ciljema. Prvi cilj je razvoj družbe v smislu večje konkurenčnosti, novih trgov, novih delovnih mest. In drugi cilj je maksimiranje kupnine. Tam, kjer teh ciljev nismo dosegli, enostavno zadeve nismo odprodali. Tam, kjer smo pa jih, smo pa v najboljši možni veri tudi zavarovali obljubljeno, se pravi, kar je bilo obljubljeno. In kar se tiče pa posrednih državnih naložb v paradržavnih skladih, so bile tukaj leta 2006 sprejete usmeritve, ki so podčrtale tudi različne skupine naložb, jih opredelile tudi glede strateške naravnanosti. In med recimo strateške naložbe države, kjer se ne priporoča pospešen umik države, sta tudi recimo Krka, Gorenje, dva tako imenovana "blue chipa" slovenske ekonomije ali pa dve zelo pomembni podjetji, ki sta izjemno uspešni v zaostrenih razmerah, ne evropske, globalne konkurence. In kaj berem potem kot očitek s strani Socialnih demokratov? Da država bi se morala država enkrat počasneje umikati, drugič hitreje umikati in da oni bi ostali samo v infrastrukturnih firmah, se pravi v tistih firmah, ki so pomembne za infrastrukturo. Če prav razumem, si lahko ob vladavini Socialnih demokratov v prihodnje obetamo razpis, tender za deleže v Krki, za deleže v Gorenju. Če je to sporočilo, ki ga dajete, potem ne vem, kako bodo to sprejeli "krkaši" in ostali. In želim vam samo povedati, da to je pa nepremišljena razprodaja državnega premoženja. Lahko bi še nič koliko stvari naštel in verjamem, da tudi to sejo Državnega zbora in vaš program berejo ti strateški kupci, kupci ki prežijo tudi na delnice teh podjetij iz tujine. In si lahko predstavljam, kaj bi bilo, pa ne bom omenil države, ampak je na vzhodu, ki je znana po gospodinjskih aparatih, recimo kupi delež Krke oziroma delež Gorenja in kaj bo s to tovarno. Torej, spoštovani, premislite, prosim vas lepo, ko pišete take stvari v svoje politične programe, brez da bi malo premislili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo o vloženem amandmaju k dopolnjenemu predlogu sklepov. Amandma so vložile poslanske skupine SDS, NSi in SLS k drugemu sklepu. Želi kdo razpravljati? Upoštevajte rdeče številke, ki so že na ekranu glede časa. Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju in predlogu sklepov bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po zaključeni 6. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA SKLEPA O RAZGLASITVI ODLOČITEV, KI SO BILE SPREJETE NA POSVETOVALNEM REFERENDUMU O OBMOČJIH IN IMENIH POKRAJIN V SLOVENIJI TER STATUSU MESTNE OBČINE LJUBLJANA, KI JE BIL 22. JUNIJA 2008. V skladu z odločitvijo Državnega zbora je bil 22. junija 2008 izveden posvetovalni referendum o območjih in imenih pokrajin v Sloveniji ter statusu Mestne občine Ljubljana. Poročilo o izidu glasovanja in izidu posvetovalnega referenduma je pripravila državna volilna komisija in je objavljeno v Uradnem listu Republike Slovenije, št. 72, z dne 17. julija 2008. Vrhovno sodišče Republike Slovenije je z dopisom, z dne 23.7.2008, sporočilo Državnemu zboru, da do 23.7.2008 ni prejelo nobene pritožbe v smislu prvega odstavka 53.a člena Zakona o referendumu in ljudski iniciativi. Dopis Vrhovnega sodišča ste prejeli. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložil Odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj kot matično delovno telo. Besedo dajem gospodu Franciju Jazbecu za predstavitev poročila odbora. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj je na 21. nujni seji 28.7.2008 kot matično delovno telo obravnaval delovno gradivo predloga sklepa o razglasitvi odločitev, ki so bile sprejete na posvetovalnem referendumu o območjih in imenih pokrajin v Sloveniji ter statusu Mestne občine Ljubljana, ki je bil 22. junija 2008. Seje so se udeležili dr. Ivan Žagar, minister brez listnice, zadolžen za lokalno samoupravo in regionalno politiko, Marko Drofenik, Služba Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalni politiko, gospod Mederdorfer, Skupnost občin Slovenije, Mestna občina Ljubljana, ter predstavnik Zakonodajno-pravne službe mag. Božo Sterle. Člani odbora so za sejo kot delovno gradivo prejeli predlog sklepa, Poročilo Državne volilne komisije o izidu posvetovalnega referenduma o območjih in imenih pokrajin v Sloveniji ter statusu Mestne občine Ljubljana z dne 8.7.2008, ki je bilo objavljeno v Poročevalcu Državnega zbora, št. 103, z dne 24.7.2008, in v Uradnem listu Republike Slovenije, št. 72/2008, z dne 17.7., ter dopis Vrhovnega sodišča Republike Slovenije Državnemu zboru, z dne 24.7., v zvezi s potrditvijo pravnomočnosti poročila Državne volilne komisije, ki je bil objavljen v Poročevalcu Državnega zbora, št. 103, 24.7.2008. Predstavnik Zakonodajno-pravne službe je uvodoma pojasnil, da zakon o referendumu in ljudski iniciativi določa, da Državni zbor v osmih dneh po pravnomočnosti poročila Državne volilne komisije iz 53.a člena Zakona o referendumu in ljudski iniciativi razglasi odločitev, ki je bila sprejeta na referendumu. Državni zbor je decembra 2006 na podlagi odločbe Ustavnega sodišča, s katero je ugotovilo, da mora organ, ki je razpisal referendum, tudi razglasiti referendumsko odločitev, izvedel to odločbo s sprejetjem novele zakona o referendumu in ljudski iniciativi. Poudaril je, da gre za postopkovno zadevo, saj lahko zoper poročilo Državne volilne komisije vsak glasovalec vloži pritožbo v treh dneh po njegovi objavi v Uradnem listu Republike Slovenije. O pritožbi pa odloči Vrhovno sodišče Republike Slovenije. Na podlagi odločitve Vrhovnega sodišča se lahko poročilo tudi spremeni. Drugih pravnih sredstev v tem primeru ni. Kot izhaja iz poročila Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, z dne 23.7.2008, zoper poročilo Državne volilne komisije v zakonitem roku ni bila vložena pritožba. S tem je postalo poročilo Državne volilne komisije pravnomočno in lahko Državni zbor razglasi vsebino tega poročilo. V razpravi so bili predlagani amandmaji k naslovu poslanke gospe Brede Pečan in poslanca gospoda Bogdana Baroviča, ki jih odbor ni sprejel. Odbor pa je v nadaljevanju glasoval o predlogu sklepa o razglasitvi odločitev, ki so bile sprejete na posvetovalnem referendumu o območjih in imenih pokrajin v Sloveniji ter statusu Mestne občine Ljubljana, ki je bil 22. junija 2008, in ga sprejel v predlaganem besedilu z večino glasov: 7 za, 1 proti. Na podlagi navedenega je odbor z večino glasov, 7 za in nobeden proti, sprejel naslednji sklep: Odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj predlaga Državnemu zboru, da predlog sklepa o razglasitvi odločitev, ki so bile sprejete na posvetovalnem referendumu o območjih in imenih pokrajin v Sloveniji ter statusu Mestne občine Ljubljana, ki je bil 22. junija 2008, EPA 2028 /IV, sprejme. Hvala.
Hvala lepa. O predlogu sklepa dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Besedo ima gospod Jožef Horvat v imenu Poslanske skupine NSi. Prosim.
Hvala lepa še enkrat, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavcem, spoštovane kolegice in kolegi! Po določbah Zakona o referendumu in ljudski iniciativi lahko vsak glasovalec zoper poročilo državne volilne komisije o izidu glasovanja na referendumu vloži pritožbo v treh dneh po objavi v Uradnem listu Republike Slovenije, o pritožbi pa odloči Vrhovno sodišče Republike Slovenije v 30-ih dneh. Vrhovno sodišče Republike Slovenije nam, Državnemu zboru torej, sporoča, da do 23.7.2008 do 12. ure ni prejelo nobene pritožbe v smislu prvega odstavka 53.a člena Zakona o referendumu in ljudski iniciativi. Zakon o referendumu in ljudski iniciativi določa v 53.b členu, ki smo ga sprejeli v tem mandatu, da Državni zbor v osmih dneh po pravnomočnosti poročila državne volilne komisije razglasi odločitev, ki je bila sprejeta na referendumu in jo objavi v Uradnem listu Republike Slovenije. V Novi Sloveniji zakonodajo spoštujemo, zato soglašamo, da Državni zbor Republike Slovenije razglasi, da so bile na posvetovalnem referendumu o območjih in imenih pokrajin v Sloveniji ter statusu Mestne občine Ljubljana, ki je bil 22. junija 2008, sprejete odločitve, kot so ugotovljene v poročilu državne volilne komisije. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Gospod Marjan Drofenik v imenu Poslanske skupine SLS. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani minister s sodelavcem, poslanke, poslanci! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo se seznanili s poročilom Državne-volilne komisije o izidu posvetovalnega referenduma o območjih in imenih pokrajin ter statusu Mestne občine Ljubljana. Iz poročila je razvidno, da Državno-volilna komisija v večini primerov ugotavlja, da je večina volivcev, ki so glasovali, glasovala za to, da se ustanovijo pokrajine. S tem izidom smo zadovoljni, saj smo že od začetka poudarjali, da je ustanovitev pokrajin nujna za razvoj države. Sprejemamo tudi, da je bila na posameznih območjih ugotovljena volja volivcev o imenih pokrajin. Jasno je, da nikoli ni možno zadovoljiti vseh interesov in uskladiti vseh mnenj, vendar bo sedaj lažje pripraviti rešitve, ki bodo bližje volji volivcev. V osrednji Sloveniji je bila izražena volja proti, saj se tamkajšnji prebivalci ne strinjajo s predlaganim območjem in imenom. Vlada bo lahko predlagala ustrezne rešitve. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo podprli predlagani sklep, saj smo mnenja, da daje to osnovo, da nadaljujemo s projektom regionalizacije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Vili Trofenik v imenu Poslanske skupine Zares. Izvolite.
Hvala za besedo. Z aktom o razglasitvi rezultatov oziroma izidov poizvedovalnega referenduma se v Državnem zboru prvič srečujemo in to je posledica zadnje spremembe zakona o referendumu in ljudski iniciativi. Nastala je zadrega s samim naslovom, ker očitno predlagatelji želijo brati zakon tako, da govorijo o odločitvi, čeprav je slovenski javnosti jasno, da niso bile sprejete nobene odločitve in da bi bil primernejši naslov, ne glede na eventualno nedomišljeno zakonsko dikcijo, da gre za akt o razglasitvi izidov referenduma; je korektna in nevtralna odločitev, ki jo je tudi predlagala kolegica Pečanova oziroma smo mi sopredlagatelji takega amandmaja na odboru, vendar večina tega amandmaja in dobre volje za korektno naslavljanje tega akta ni sprejela. Glede na težave s spremenjenim zakonom o referendumu in ljudski iniciativi, ki so se pokazale že pri samem oblikovanju vprašanj, ker obstoječi zakon ne dopušča alternativnih vprašanj ali variant, s katerimi bi lahko dobili na poizvedovalnih referendumih kvalitetne rešitve, bi pričakovali s strani Vlade, ki je predlagala zadnjo spremembo pred dobrim letom in nekaj mesecev, da bi nemudoma popravila hibe oziroma slabosti obstoječega zakona in po ustreznem postopku predlagala v Državnem zboru še v tem mandatu spremembe, ki so evidentne, in odpravo posledic oziroma slabih rešitev, ki so nujne. Ker tega ni bilo, obstaja bojazen, da bo tako, kot citiram, pravi generalni sekretar oziroma sekretar Državne volilne komisije, da ni samo 405 rezultatov referendumov, v množini, ampak da bo tudi vsaj 405 interpretacij rezultatov. Verjetno ni samo problem z nerodno dikcijo v zakonu, ampak gre zavestno za takšno naslavljanje, da bi lahko zlorabljali za dnevnepolitične potrebe tudi izide referendumov. Zaradi tega seveda aktu ni možno nasprotovati, veliko pričakovanje pa je zlorab, kot so bile tudi napovedane v strokovnih in drugih krogih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Vili Rezman v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Pokrajinska zakonodaja je in še kar in še nekaj časa bo burila duhove tako zaradi vsebine kot zaradi postopkov in manipulacij, ki se dogajajo v zvezi z njo. Vendar je treba povedati, da vznemirja predvsem politike, zlasti profesionalne, poslanke, poslance in župane in županje, koga drugega pa ne pretirano. Dokaz za to je odločanje na referendumu, ki ni pritegnilo kaj veliko ljudi. Popolna apatija, nezanimanje in s tem tudi nezaupanje do tega, kar je Vlada predlagala v odločanje na posvetovalnem referendumu. V Poslanski skupini DeSUS menimo, da gre s tem predlogom sklepa za zavajanje. Že zjutraj na seji matičnega delovnega telesa smo opozorili, da ni mogoče govoriti o tem, da se razglašajo odločitve. Če gre za razglasitev izidov, bi mi to podprli, če pa nekdo skuša poudariti in pred javnostjo pokazati, da so stvari odločene, potem moramo temu odločno nasprotovati. Do nobenih odločitev ni prišlo. Tudi ni namen posvetovalnega referenduma, da bi odločal. Namen posvetovalnega referenduma je, da takrat, kadar nam v Državnem zboru, kakor se je to pot zgodilo, zmanjka moči, da bi sami odločili, sprašujemo občane, občanke, državljane in državljanke, kaj sami menijo o tem. Žal nam kakšnega zelo jasnega sporočila, razen odsotnosti, razen nepripravljenosti sodelovanja v tem postopku niso dali volivke in volivci. Republiška volilna komisija je napisala da gre za razglasitev izidov. Vrhovno sodišče je zapisalo da gre za pravnomočnost v zvezi z razglasitvijo izidov. To lahko preberete v gradivu, ki smo ga vsi dobili. In na poti iz Republiške volilne komisije do Državnega zbora so se ti izidi izgubili in nekdo jih je pretvoril v odločitve. Najbrž s kakšnim namenom, da bi ustvaril vtis med ljudmi, da so res odločali, in da tisti, ki ne bodo podprli vladnega predloga, govore proti temu, o čemur so oni odločali. Ampak to je lažen vtis. In še en lažni vtis hočejo ustvariti tisti, ki zagovarjajo odločitve, in sicer se sklicujejo na zakon o referendumu in ljudski iniciativi, ki bojda govori, da je treba v 8-ih dneh razglasiti odločitev. Ja, kadar odločitve so, to pot jih pa ni. In niča ne moremo razglašati kot nekaj, o čemer so ljudje odločili na posvetovalnem referendumu. Ker gre za večkratno manipulacijo, v Poslanski skupini DeSUS ne nameravamo podpreti takšne odločitve oziroma bomo glasovali proti, ker s takšnim predlogom sklepa skušajo predlagatelji zavesti javnost.
Hvala lepa. Gospod Bogdan Barovič imate besedo v imenu Poslanske skupine SNS.
Že spet in še enkrat hvala za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice, kolegi! 225 strani obsega Poročilo o izidu posvetovalnega referenduma. Verjamem, da je sklep, ki naj bi ga Državni zbor danes sprejel, narejen na osnovi poročila o izidu. In prav bi bilo in edino prav, da bi se sklep glasil takole: "Odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj predlaga Državnemu zboru, da predlog sklepa o razglasitvi izidov, ki so bili sprejeti.", in tako naprej, "sprejme". Potem ne bi bilo, vsaj kar se tiče Slovenske nacionalne stranke oziroma mene osebno nobenih težav. Odločitev je zelo jasna, zelo natančen pojem. Cilj posvetovalnega referenduma vsekakor ni odločitev. Rezultat je mnenje ljudi, ki so ga dali, kot je kolega pred menoj povedal, nam, ko smo jih vprašali. Posvetovali smo se, zato se reče posvetovalni referendum. Človek, ki ne ve, ki ni bil v to vpleten in ki bo prebral, da je Državni zbor sprejel sklep, da predlog sklepa o razglasitvi odločitev sprejmemo, bo seveda razumel, da so se Slovenci odločili, da bo tako. Kar pa seveda sploh ni res. In tisto, kar ni res, po vsej logiki in tudi po pravni besedi, sem prepričan, dokler smo v Državnem zboru, kjer sprejemamo zakonodajo, pač ne smemo in ne moremo sprejeti. Tako tudi mi oziroma sam osebno, ker sem danes edini predstavnik Slovenske nacionalne stranke, takšnega sklepa ne morem sprejeti.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sašo Peče v imenu Poslanske skupine Lipa.
Spoštovani prisotni. Ali je v interesu naših državljank in državljanov, ali je v interesu naše države tovrstna drobitev Republike Slovenije? Po moji oceni oziroma po oceni Poslanske skupine Lipa tudi neudeležba na referendumu pove jasen odgovor. Če se je skoraj 90% državljank in državljanov odločilo, da bo ignoriralo to farso, je to jasen signal, da si ne želijo, da bi bila ravno vsaka fara svoja pokrajina. Po mojem trdnem prepričanju ne samo odgovor "da" ali "proti", kombinacija nekaj 100 odgovorov in kombinacija nekaj 100 različnih poročil s strani ugotovitve jasno nakazuje, da slovenska politika v preteklem obdobju ni bila sposobna najti tiste ustrezne rešitve za tako imenovano regionalizacijo naše države. V naslednjih dveh, treh minutah bom poudaril, kaj je bilo stališče nič kolikokrat poudarjeno s strani Poslanske skupine Lipa. Ne sme se ponoviti zgodba slovenskih občin, ne sme se ponoviti zgodba, da smo v 10-ih letih iz nekaj deset slovenskih občin prišli na 210 slovenskih občin. Če se iz te napake nismo ničesar naučili, pomeni, da bomo v naši državi prešli iz 13-ih pokrajin zelo kmalu v okviru nove oblasti, najsi bo lokalne ali državnozborske, na 26 pokrajin. Druga teza ali dejstvo, iz katerega izhajamo v okviru poslanske skupine Lipa, število pokrajin je potrebno zapisati v Ustavo Republike Slovenije. Zakaj v Ustavo Republike Slovenije? Zato, da ne bo ravno vsaka civilna iniciativa, da ne bo ravno vsaka vladajoča politična opcija spreminjala števila pokrajin. Ustava Republike Slovenije s svojo kvorumsko večino za spremembo z ustavodajnim postopkom omogoča trajnost majhnega števila pokrajin. In tretje dejstvo, iz katerega izhajamo v okviru Poslanske skupine Lipa, je, da v Sloveniji, če zasledujemo novo vrednost, če zasledujemo teorijo, da pokrajine morajo biti, ampak morajo biti samo v primeru, da le-te prinašajo nekaj novega za svoje odjemalce, torej za prebivalke in prebivalce te pokrajine, potem mora biti to majhno število samostojnih, finančno neodvisnih pokrajin. Najprimernejše število za našo državo, po našem prvem prepričanju, je število tri. Zakaj število tri? Zaradi tega, ker potem lahko izhajamo iz črpanja sredstev iz naslova EU. Če bi Slovenija imela tri pokrajine, bi lahko omenjena sredstva črpali skozi oba kriterija. Prvi kriterij, tako imenovana površina pokrajin, in drugi kriterij, število prebivalcev. Če pa bomo v okviru naše države pristali na vladni diktat in razdrobili našo državo na deset in nekaj pokrajin, pomeni, da ne bomo sposobni, ne mi, ampak nobena izmed teh deset in nekaj pokrajin, sploh se prijaviti na razpise iz naslova Evropske unije. Ali je v interesu naše države, državljank in državljanov, da ustanavljamo pokrajine kot administrativno - politične organizacije samo zato, da bodo imeli odsluženi politični kadri svoje fevde? Ali je to namen regionalizacije v okviru naše države? Jaz pravim, da ne. Če že imamo pokrajine, moramo imeti pokrajine, ki bodo ustvarjale nekaj novega. In to ne skozi nove davke, ampak skozi sposobnost črpanja sredstev iz naslova Evropske unije. Pokrajine, ki bodo opravljale nove naloge, ne tiste naloge, ki jih opravljajo, najsi bodo upravne enote, lokalne skupnosti ali izpostave ministrstva, kajti v temu primeru, če ne bo ničesar novega, potem, gospodje in gospe, bodo naloge izključno administrativno-politični organ, ki bodo finančno bremenile uporabnike te pokrajine, kar pomeni prebivalke in prebivalce. V Poslanski skupini Lipa predloga Vlade Republike Slovenije ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jože Tanko v imenu Poslanske skupine SDS.
Hvala lepa. Vsem lep pozdrav! Pokrajine so projekt, ki ga Slovenija potrebuje že dolgo časa. Ta ugotovitev ni ugotovitev tega mandata, ampak seže to spoznanje že v leto 1995 oziroma že v čas priprave prve Ustave Republike Slovenije. Kazalci in trendi so bili vsaj kar zadeva enakomernost razvoja države slabi in teh neugodnih trendov prejšnje koalicije z nobenimi ukrepi niso mogle odpraviti ne zmanjšati, in to ne z davčnimi olajšavami, ne s posebnim zakonom za demografska območja, ne s pomočjo občinam, praktično z nobenim ukrepom. Najprimernejši odgovor so pokrajine, na katere bi iz državne ravni prenesli vse tiste naloge, za katere ni nujno, da jih opravlja država oziroma bi jih nižja raven opravila cenejše, učinkovitejše, prijaznejše, z večjim vplivom prebivalcev. Tega so se tudi prejšnje vlade zavedale, vendar prave volje, da bi se lotile projekta, niso imele. Zgodilo se ni nič razen deklarativnih podpor o ustanovitvi pokrajin in jasne opredelitve Socialnih demokratov oktobra 2003, da podpirajo 14 pokrajin. Bilo je tudi nekaj posamičnih poskusov vlaganj zakonov o ustanovitvi pokrajin, ki pa niso bili oprti na nikakršno strokovno in sistemsko podlago. Pravzaprav nas vse zelo čudi, da so pokrajinski strokovnjaki, na primer Pahor ali Kontič ali drugi, vlagali zakonske predloge o posamičnih pokrajinah ne da bi ob tem pokazali celotno sliko členitve Slovenije in ne da bi ob tem predvideli pristojnosti, naloge, sredstva, kadre, volitve in tako naprej. Vlagali so predloge kar tako, brez strokovne podlage, samo za predvolilne potrebe. V tem mandatu je drugače. Vlada je zagotovila popolnoma vse, kar je za ustanovitev pokrajin potrebno. Skupaj z opozicijo smo izglasovali ustavne spremembe in Vlada je pripravila vse pokrajinske zakone. Ti so se velikokrat usklajevali z opozicijo in tudi več opozicijskih predlogov je bilo upoštevanih v besedilih. Tudi zemljevid je vezan na odločitev Drnovškove vlade in na predlog tedanjega ministra iz vrst SD Bohinca. Temeljni vzrok za zavrnitev pa ni v vsebini predlogov, ampak je politični. S tem ko bi podprli pokrajinsko zakonodajo te koalicije, bi levica priznala, da se je "zacikala", da ni vedela, ne kod ne kam. Sedaj, ko je vse na mizi, pa trdite, da bi vse storili bolje in drugače. Januarja je padel zemljevid, ker ni dobil dve tretjinske podpore, Vlada je pripravila nov predlog, saj ni bilo mogoče, da ostanemo na pol poti. Posvetovalni referendum je bil edina možnost, da se stori korak naprej. Volivke in volivci so odločali o predlogu 12 plus ena. Ta ni bil idealen, vendar je kljub temu dobil močno podporo v kar 10-ih pokrajinah in Ljubljani, v nekaterih z več kot 80%. Le južna Primorska in osrednja Slovenija nista dobili podpore. Prav v teh dveh pokrajinah se je tudi največ občin opredelilo proti. Za osrednjo Slovenijo je bilo pričakovano in predlog je nastal po referendumu, je ljudem mnogo bližji, stvarnejši in večinoma odpravlja referendumske pomisleke tistih, ki so glasovali proti. Razdelitev osrednje Slovenije je primeren odgovor na rezultate referenduma. Res je, da je bila udeležba na posvetovalnem referendumu nižja od pričakovane in nižja od dosedanjih udeležb na referendumih, vendar ne glede na udeležbo so zmagali predlogi, ki so dobili več kot 50% glasov. Lahko premetavamo številke levo ali desno, dejstvo je, da je pokrajine podprla večina tistih, ki je tokrat imela pravico sodelovati na referendumu oziroma pri odločanju. Rezultat referenduma je za nas obvezujoč, ker rezultata ne podcenjujemo, bomo tudi podprli predlog, da se postopki, povezani s pokrajinskim paketom zakonodaje, nadaljujejo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]in zaključijo tudi z glasovanji. Tako je normalno v vseh družbah z demokratično ureditvijo. Le pri nas bi radi ponovno uvedli drugačen koncept, ko bi za vse odločitve opozicija imela pravico veta. Poslanska skupina bo predlog sklepa podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Breda Pečan v imenu Poslanske skupine SD.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Poslanska skupina Socialnih demokratov ne bo nasprotovala sprejemu tega sklepa, kljub temu da je pravzaprav zaradi zelo natančnega povzemanja besedila, mislim, da 54. člena Zakona o referendumu in ljudski iniciativi, zapisana v tem sklepu laž. Zakaj? Zaradi tega, ker na tem referendumu je Državni zbor, ne smo, ampak je večina v Državnem zboru zaprosila volivce in volivke za mnenje o določenem vprašanju. Posvetovali naj bi se s slovenskimi državljani in državljankami o nekem vprašanju, ki je zanimalo zlasti koalicijske poslance. In še to ne vseh, ampak poslance treh strank v koaliciji. Odgovor je bil pričakovan. Odgovor je bil namreč, zakaj nas imate za norca, zakaj prenašate svojo odgovornost, ki ste jo sprejeli tudi z ustavno spremembo, na nas, ki nas do sedaj niste ničesar vprašali, sedaj nas pa sprašujete za nasvet, kaj naj naredimo oziroma kaj naj naredite. In zato odgovor, da je to sklep o odločitvi volivcev na referendumu, ne drži. Odgovor volivcev je bil, brigajte se sami za svoje delo, naredite tisto, zaradi česar ste postavljeni v Državni zbor in odločite že enkrat, koliko pokrajin, kakšne pokrajine in kako usposobljene naj te pokrajine bodo. Odgovor je bil zaradi tega tak oziroma se vidi, da je bil tak zaradi tega, ker je prišlo glasovat slabih 11% volivcev, ostali, 89% in nekaj, so rekli pišmeuhovsko se obnašate, naredite enkrat nekaj, da se bo pokazalo, da imate hrbtenico, znanje in predvsem sposobnost, da se o nečem dogovorite, da bo dogovor prinesel Sloveniji korak naprej, ne pa korak nazaj ali pa caplanje na istem mestu." Razen tega bi lahko povedala še to, da tukaj ni bil en referendum, ampak jih je bilo 13. Trinajst jih je bilo. Sedaj bomo imeli pa naenkrat štirinajst pokrajin, ker se je ideja o orjaški osrednjeslovenski pokrajini, brez Ljubljane, sesula v prah zaradi negativnega rezultata. Zanimivo je, da ni pomembno, koliko je bilo volivcev na referendumu, važno je, da je v 12 pokrajinah bil pozitiven rezultat. To je važno. Ali je glasovalo 189 tisoč volivcev od milijona 670 tisoč upravičencev, to sploh ni pomembno vprašanje, o tem sploh ni pomembno razpravljati. Jaz se strinjam, da v zakonu o referendumu ni napisana meja, od katere dalje se lahko referendumski izidi štejejo kot, bom rekla, ne samo legitimni, ampak tudi legalni. Ker ni bila želja zakonodajalca, predvsem pa ne predlagatelja sprememb zakona o referendumu lansko leto, da bi enkrat imeli zapisano, tako kot je v večini, pazite, v večini držav članic Evropske unije, da je meja postavljena od kod dalje se lahko šteje, da je izid referenduma veljaven in kdaj ne. Na tak način lahko potem govorimo tudi o veljavnih izidih referenduma. Menim, da bi bilo korektno, če bi na odboru sprejeli naš skupni amandma, da bi govorili o izidih referenduma, ne o odločitvi, ampak volja koalicije je kot ponavadi taka, da vse, karkoli predlagamo poslanci in poslanci koalicije, ne velja nič. In nazadnje še to. Govoriti o tem, da smo poslanci Socialnih demokratov vlagali oziroma so vlagali različne zakone o ustanovitvi pokrajin, je že res. Vendar je bilo to v času, ko vam nismo omogočili oziroma ko niste vi Socialnim demokratom omogočili, da bi lahko sprejemali zakon na tak način, kakršen je sedaj uveljavljen z ustavno spremembo. Mi smo to vam omogočili.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anderlič v imenu Poslanske skupine LDS.
Spoštovani! Ko sem gledal tam preko klopi v vrste Vlade, sem videl, v kakšni zadregi je minister, ki bi se najraje skril. To kar je moral početi ob tem, ko je pripravljal vse v zvezi s pokrajinsko zakonodajo, ni njemu v ponos, Vladi pa zagotovo, predvsem pa SDS-u, in tistim, ki so to forsirali, v sramoto. Vrsto predlogov, pobud, sestankov s političnimi strankami, minister, ni vam uspelo uskladiti, kljub temu da ste javno izjavljali, kako ste uskladili s političnimi strankami stališča do pokrajinske zakonodaje. Ni res. Strokovna javnost vas je opozarjala, ne delajte neumnosti, pojdite po vrsti in uredite to zakonodajo tako, da bo po meri tej državi, da bo po volji državljanom in v korist vsem. Niste tega poslušali. Neizmerna lahkotnost in aroganca se je pokazala tudi danes. Danes je bilo tukaj rečeno, da so vsi volilni upravičenci izrabili svojo priložnost. Ni res. Tisti, ki so jo izrabili, tisti so glasovali. Teh je bilo bore malo. Ampak poglejte, vi ste vnaprej vedeli, da bo izid tak, kakršen je bil. Danes ste že rekli, da imate že pripravljeno oziroma ste že imeli pripravljeno delitev drugače, kot je bilo na referendumu, in da ni kaj, slišal sem oziroma prebral nekje, da že naslednji dan po referendumu je že bil nov zemljevid. Posvetovalni referendum, vedeli ste, da vam tega rezultata, kakršenkoli že bo, ne bo potrebno upoštevati in torej ste samo želeli v slovensko javnost vnesi dodatno zmedo, obljubiti med in mleko, od slabih 10% volilnih upravičencev, če prištejem še tiste, katerim boste že ali pa ste že posredovali v tujino glasovnice, se je udeležilo tega referenduma. Od tega je polovica rekla, "no ja, če ste pa nas že pripeljali na volišča, se bomo izjasnili in naredite že enkrat to pokrajinsko zakonodajo." Ampak dobili ste izid glasovanja, s katerim nimate kaj početi in ne znate ga prevesti v zakon in ga tudi ne morete, da bi bil korekten do volivcev, do davkoplačevalcev, do prebivalcev posameznih območij v Sloveniji. Ne morete teh izidov korektno prevesti v zakon. To veste sami. Torej je bil to še en izraz arogance vladajoče koalicije, jaz bi kar rekel samo SDS-a, da ne bi vseh drugih, Nova Slovenija, mislim, da je bila celo proti, minister je pa moral v imenu SLS-a to speljati, kar se razume. Ko je red, je red, in ko se na koncu potegne črta, se ve, kdo je za kaj zadolžen, če ne naredi, tudi kakšna ocena ga čaka. Ampak poglejte zlomka, še sedaj, ko ste dobili oziroma smo dobili vsi poslanci v Državni zbor poročilo o izidu glasovanja na teh volitvah, hočete in boste zmanipulirali te rezultate v odločitev na referendumu. Nezaslišano! Od kod vam ta predrznost? Zakaj ne rečete, šli smo na posvetovalni referendum. Jaz ne problematiziram volilnih izidov. Vem, da se jih ne da korektno prevesti v zakon. In to, kar boste naredili na Primorskem, kar boste naredili v osrednji Sloveniji, bo z vidika poizvedbe pri državljanih nekaj, kar bo v nasprotju z njihovo voljo ali pač, ne vem, kako boste takrat to razlagali. Mislim, da bo enkrat avgusta tega kar dovolj po medijih in bomo lahko se čudili spet vašim bravuram, kaj vse boste sposobni prodati volivcem za njihovo dobro. A ti volivci pravijo, 10% jih je šlo ne volitve, "ne delajte nam toliko dobrega", ker jih 90% ni šlo na volitve, "preveč je dobrega", ustavite se. Ne delajte neumnosti. Od dobrega nam bo slabo." To so vam sporočili, nič drugega. Zato lepo prosim, bodite vsaj toliko korektni, pa ne opletajte z ugotovitvijo oziroma z razglasitvijo odločitev referendumov. Preprosto naslov, ki ga ima gradivo, kakršno je, če je že zakon tak oziroma je Ustavno sodišče reklo, da moramo to narediti, razglasimo rezultate. Jaz jih ne problematiziram in LDS tudi ne. So taki, kakršni so. So odraz vaše arogance.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po zaključeni 6. točki dnevnega reda oziroma takrat, ko bo. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Sedaj je po dnevnem redu na vrsti 5. točka dnevnega reda - Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sistemu plač v javnem sektorju. Ker Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo še ni pripravil poročila o predlogu zakona. V skladu s prvim odstavkom 73. člena prekinjam sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali čez eno uro, ko bo odbor predvidoma pripravil poročilo o predlogu zakona. Torej prekinjam sejo Državnega zbora. Sejo bomo nadaljevali ob 22.15 uri.
Odbor je ravnokar končal z delom. Potrebuje pa še nekaj časa za pripravo poročila, da se tudi poročilo razmnoži in razdeli na klopi, tako da pavzo podaljšujem do 22.45.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Prosim, da zasedete soja mesta. Prehajamo na 5. TOČKA DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SISTEMU PLAČ V JAVNEM SEKTORJU, nujni postopek. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod Rep, državni sekretar, izvolite, imate besedo.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci! Plačni sistem je, lahko rečemo, v zaključni fazi implementacije in v preteklih tednih smo pri sami realizaciji tega plačnega sistema prišli tudi do različnega tolmačenja oziroma razlaganja določenih določb, ki se vežejo na urejanje prenosa števila razredov napredovanj, iz starega v nov plačni sistem, kar bi seveda lahko imelo za na eni strani posledico, da bi ohranili nekatera plačna nesorazmerja pri ključnih nosilcih iz preteklosti, prav tako bi pa napačne interpretacije lahko pripeljale do novih plačnih nesorazmerij. Zato smo se seveda odločili, da pripravimo novelo, kjer smo poskušali z jasno dikcijo te zadeve razmejiti. V prvi fazi smo nekako izhajali iz izhodišča, da javni uslužbenec ne more biti uvrščen v višji plačni razred od plačnega delovnega mesta oziroma naziva, povečanega z najvišjim številom napredovanj, ki so bila dosežena z napredovanji po predpisih, ki so veljali pred vstopom v nov plačni sistem oziroma pred uveljavitvijo novega zakona. Prejšnji teden smo tudi izvedli tudi usklajevanja s skupino reprezentativnih sindikatov, ki tej rešitvi ni bila naklonjena in so temu nasprotovali. V konkretnem primeru je pač šlo za napredovanja, ki bi se ustavila nekje v petih napredovanlih razredih oziroma pri zdravnikih v sedmih napredovalnih razredih. Zato smo v preteklih dneh s svojimi partnerji poskušali najti neko kompromisno rešitev, ki jo danes imate tukaj tudi na mizah. Ta rešitev gre v smer, da v konkretnih primerih javni uslužbenec ne more biti uvrščen v višji plačni razred od plačnega razdela delovnega mesta oziroma naziva, ki ga je dosegel z napredovanji po novem veljavnem zakonu, se pravi, po novem plačnem sistemu, govorimo o desetih napredovalnih razredih. Ključno pri tem, ključni element pri tej rešitve je vsekakor ta, kot že rečeno, da zagotavljamo temeljna načela zakona. V prvi vrsti je tukaj načelo transparentnosti, preglednosti plačnega sistema, kar vsekakor ta sprememba na ta osnovna načela ni vplivala. Seveda, v vsakem primeru pa preprečimo nova nesorazmerja, predvsem v smeri nesorazmerij, ki bi se lahko zgodila z novozaposlenimi uslužbenci, ki bodo vstopali v javni sektor in bi pri napačni interpretaciji bili vsekakor postavljeni v položaj, da ne bi do konca svoje kariere mogli doseči nekega plačnega razreda, katerega bi lahko nekateri posamezniki z napačno prevedbo dosegli po veljavni ureditvi. Vsekakor, kar je pomembno, rešitve ohranjajo, kot že rečeno, zagotavljajo transparenten, pregleden sistem, urejen in enoten, in kar je ključno, v nobenem primeru ne podaljšujejo rokov za samo izvedbo novega plačnega sistema. V preteklih dneh je bilo kar nekaj špekulacij oziroma netočnih informacij, da se Vlada želi izogniti nekemu dialogu in da je s tem prekinila ta partnerski odnos s sindikalno stranjo. Kot vidite, temu ni tako in v preteklih dneh je bilo veliko dela storjenega in smo našli to kompromisno rešitev. Nikakor ne moremo reči, da gre za napako, kajti dve strani sta si pač različno tolmačili oziroma interpretirali določene določbe. Prav je, da to vprašanje rešimo pred uvedbo plačnega sistema, kot da pozneje z nekimi sodnimi potmi urejamo neke stvari za nazaj. In kar je ključno pri tej zgodbi; definitivno ne zdržijo tista pojasnila oziroma namigovanja, da se je Vlada v konkretnem primeru zakalkulirala in seveda je poskušala s tem mehanizmom nekako zadevo ustrezno urediti. Tukaj ne gre za vprašanje financ, absolutno ne, kajti te spremembe se nanašajo na zelo majhno število javnih uslužbencev in še to za javne uslužbence, ki so v sedmem, osmem in devetem tarifnem razredu, ampak gre za to, da z novim plačnim sistemom vsekakor ne smemo vzpostavljati nova plačna nesorazmerja. Hvala.
Hvala. Gospa Žgajner Tavš imate proceduralni predlog. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik! Dovolite, da v imenu Poslanske skupine Lipa povem proceduralni predlog oziroma izrazim nestrinjanje z obravnavo tega predloga zakona, danes in predvsem po takem postopku. Pa bi resnično apelirala tudi na spoštovanega predstavnika ministrstva [[....]]
Gospa Žgajner Tavš, lepo prosim, proceduralni predlog. Prvi opomin.
Gospod predsednik, tri minutke imam časa, da oblikujem proceduralni predlog, na koncu ga bom oblikovala. Vsekakor pa moram obrazložiti, zakaj bom oblikovala tak proceduralni predlog.
Vi ste najavili samo obrazložitev svojega nestrinjanja, kar lahko seveda tekom razprave desetkrat poveste. Sedaj imate proceduralni predlog. O čem želite, da glasujemo?
Tri minutke imam časa, predsednik, po poslovniku, da oblikujem proceduralni predlog. Oblikovala ga bom, dovolite, na koncu. Rada pa bi povedala, zakaj sem prišla do takšne ugotovitve. Danes in zdajle smo dobili na klop poročilo matičnega delovnega telesa, ki govori o amandmaju, ki se dotika 49. člena novele zakona. 49. člena ni v noveli zakona. V noveli zakona je samo 49.č člen. Hočem povedati, da je to, kar počnete, na silo, po nujnem postopku, čista politična farsa, spoštovane kolegice in kolegi, da kršite poslovnik. Ta zakon nima poslovniških določil, da se obravnava na današnji izredni seji. Matično delovno telo ni zavzelo pravočasno stališča pred današnjo izredno sejo, zato smo prekinili sejo, kar je svojevrsten precedens; oziroma niti ne, saj se ti precedensi pojavljajo eden za drugim v tem mandatu. Sklicali ste sejo kolegija predsednika Državnega zbora zato, da smo lahko odločali o nujnem postopku predloga zakona. Po telefonu je bila sklicana seja kolegija v času parlamentarnih počitnic, par ur pred samo sejo! Vlada je vložila predlog zakona po nujnem postopku, kljub temu da varnost naše države ni ogrožena! Vložila je zakon, ki ni usklajen niti s socialnimi partnerji! In na vrat na nos je matično delovno telo odločalo po enoinpolurni prekinitvi in pripravilo amandma k predlogu zakona, s čimer se ne dotika vsebine zakona, ki je danes pred nami. Poslanska skupina Lipa pri takem početju, vladnem početju in vašem, gospod predsednik, ki ga dovoljujete, ne bo sodelovala, zato napovedujem obstrukcijo.
Hvala. To se pravi, Poslanska skupina Lipa bo pri tej točki obstruirala, kot ste slišali. Nadaljujemo. Predlog zakona je obravnaval odbor. Imate še proceduralni predlog? Gospod Barovič, izvolite.
Hvala. Proceduralni predlog, spoštovani gospod predsednik, je, da se vsebina novele zakona, o kateri govorimo, tudi in predvsem zaradi tega, ker je posegala v člen, ki ga v noveli ni, prestavi na naslednjo izredno sejo, za katero tako ali tako vemo, da bo. Drugače je res, da se bo kršilo pravzaprav čisto vse. Torej, predlog je: prestavimo to vsebino, naj se uredijo ti amandmaji, naj se sedaj uredi ta novela, če se že ne more avtentična razlaga, naj se uredi, in naj pride urejen predlog, pa čeprav po nujnem postopku, na naslednjo izredno sejo, ki naj bi bila, predvideno, okoli 20. avgusta. Prosim, če daste ta proceduralni predlog na glasovanje. Po premisleku vsem kolegom, poglejte si, odbor je posegal v člen, ki ga v noveli zakona ni. To pa je dejansko opozorilo. Hvala lepa.
Najprej bom dal možnost, da predsednik odbora pojasni zadevo oziroma poda dopolnilno obrazložitev poročila, potem, gospod Barovič, bom dal pa vaš predlog na glasovanje. To se pravi, Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo je predlog zakona obravnaval in besedo dajem predsedniku odbora gospodu Dragu Korenu za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na današnji nujni seji odbora zjutraj in tudi zvečer obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sistemu plač v javnem sektorju, in to po nujnem postopku. Zakonodajno-pravna služba je predlog zakona preučila z vidika njegove skladnosti z ustavo in pravnim sistemom in zakonodajno-tehničnega vidika in oblikovala vsebinski pripombi k 1. in 2. členu predloga zakona. Na začetku je državni sekretar gospod Roman Rep poudaril, da je poglavitni namen zakona natančnejša opredelitev prenosa števila razredov napredovanj v nov plačni sistem, ki ga določa 49.č člen Zakona o sistemu plač v javnem sektorju. Javni uslužbenec pri prevedbi ne more biti uvrščen višje oziroma pri prehodu ne more prenesti več napredovanj kot je jih je bilo možno doseči po omenjenem zakonu, to pomeni pet napredovanj, za javne uslužbence oziroma sedem napredovanj razredov za zdravnike. V razpravi je bilo poudarjeno, da se s predlagano novelo zakona posega v pridobljene pravice javnih uslužbencev, ki v nov plačni sistem ne bi mogli prenesti vseh napredovanj. S predlaganimi amandmaji pa se ugotovljeno nesorazmerje odpravlja in pomeni enakost za vse, predvsem pa za tiste zaposlene, ki pridejo nanovo v sistem javne uprave. S strani opozicijskih poslancev je bilo predvsem postavljeno vprašanje zagotovitve finančnih sredstev oziroma če se bodo ta sredstva povečala in za koliko. Povedati je trebna še to, da so na seji odbora sodelovali tudi sindikati in da so usklajeni podpirali amandmaje. Ob zaključku želim poudariti to, da je odbor sprejel amandmaja poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS-a, in to k 1. in 2. členu. Oblikoval pa je tudi in tudi sprejel amandma na amandma k 2. členu, ker je s črtanjem 1. člena izpadlo ime oziroma naslov samega zakona. Sprejeti amandmaji so bili vključeni v dopolnjen predlog zakona, ki je sestavni del tega poročila. Sem pa želel sam tukaj pri predstaviti opozoriti na tipkarsko napako v dopolnjenem predlogu zakona, kjer manjka en č, kajti gre za tretji odstavek 49.č člena. Hvala lepa.
Hvala. Preden pa preidemo na predstavitev stališč poslanskih skupin, ste slišali proceduralni predlog, in sicer, da se točka - gospod Barovič, ali bom prav povedal, poslušajte - da se točka prekine in se nadaljuje na eni od naslednjih sej.
Proceduralni predlog, če dovolite, je, da se ta točka prekine in obravnava čeprav na naslednji izredni seji, ki je predvidena okoli 20. avgusta, in se v tem času v miru uskladi in napiše. Glejte, jaz razumem, da je prišlo v tem hitenju do tipkarske napake, ampak ali veste, jaz vam bom dal samo eno primerjavo, da me boste razumeli. Stavek: "Ubiti, [[vejica]] , ne pomilostiti, "ali pa" ubiti ne, [[vejica]] pomilostiti." Če tu piše 49. člen, ker je pozabljen č, je popolnoma skregano s predlogom novele prvotno, ker prvotna novela govori o 49.č in d. člena. Ta čistopis, ki smo ga pa dobili, pa govori samo o 49. členu. Zdaj je gospod Koren povedal, da je prišlo do tiskarske napake, ampak veste, ta tiskarska napaka je točno tista vejica, brez zamere, bodimo vsaj tukaj korektni, bodimo pošteni vsaj do samih sebe, če se ukvarjamo z zakonodajo. Ne oviram ničesar, nikomur nič slabega nočem, ampak tako se pa tudi ne sme delati.
Samo to bi omenil, ne moremo reči, da se bo nadaljevala točka na izredni seji, ker ne vemo, če bo sploh ta seja, lahko samo sprejmemo, da se nadaljuje na eni od naslednjih sej. Slišali ste proceduralni predlog. Sprašujem vodje poslanskih skupin, ali želijo v imenu poslanskih skupin zavzeti stališče in ga podati. Ne. Potem prehajamo na glasovanje o tem proceduralnem predlogu. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 17, proti 41. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da proceduralni predlog ni sprejet. Zato prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Marjan Drofenik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Spoštovani predsednik! Spoštovani državni sekretar, poslanke in poslanci! Priznam, da smo bili v Slovenski ljudski stranki presenečeni, ko smo se morali odločati o nujnem postopku o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sistemu plač v javnem sektorju. Vendar, ko smo ugotovili, da gre za nujne spremembe, ki bodo nesporno omogočile lažji prehod in normalni prehod na nov plačni sistem, smo postopek podprli. Namen predlagane sedanje novele je natančneje opredeliti prenos števila razredov napredovanja v nov plačni sistem in pomeni omogočiti prehod v nov plačni sistem v okviru ocenjenega obsega potrebnih sredstev za odpravo nesorazmerij v osnovnih plačah. Glede ciljev in načel predlagatelj zatrjuje, da predlagana novela ne odstopa od temeljnega zakona. Predlagatelj zatrjuje tudi, da z novelo odpravlja možnost različnih razlag, kako so dosežena napredovanja po predpisih, ki so uporabljali do prihoda v nov sistem, upoštevajo v novem plačnem sistemu. Še posebej smo bili na koncu zadovoljni, da se večina socialnih partnerjev, torej sindikatov, z novelo in z amandmaji, ki so bili predlagani k 1. in 2. členu, strinjajo. Iz teh razlogov v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ne vidimo razloga, da ne bi novele in amandmajev podprli. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Majda Širca bo predstavila stališče Poslanske skupine Zares. Prosim.
Gre za velik hec. Tudi to, da menda je zakon že sprejet, tako so poročali, menda, na nacionalni televiziji, kljub temu da, recimo, zakon nima niti poslovniških določil. Mimogrede, prav na nacionalni televiziji bi morali biti zaradi tega zakona zelo zaskrbljeni, ker jim prinaša take posledice, za katere, recimo, nimajo pokritja, ampak imajo dobra dela iz preteklosti in ogromno rezervacij, iz katerih pokrivajo tako licence Piramide, kot tudi kadrovske in razvedrilne programe, tako da teh 15 milijonov evrov bodo že našli, tako kot so našli 16 milijonov evrov, kolikor prinaša izpad dohodka po sprejetju zakona o RTV. Ampak hecno se je dogajalo vseskozi s tem zakonom o plačah. Vlada je naprej napovedala minimalne, drobcene, majčkene, neke "lifting" spremembe zakona, nakar slišimo, da ne gre za tako majhne spremembe; sindikati se pritožijo, vidijo, da imajo 18 milijonov evrov posledic in da sploh ne gre za tako minimalne posledice. Konec koncev sama Vlada pravi, ko ne prinese avtentične razlage, ampak novelo zakona, da gre za težko popravljive posledice za delovanje države - in jih imamo sedaj na izredni seji, zakon pa v enem dnevu krpamo in sega do leta 2010 in prinaša 400 milijonov evrov posledic. V redu, zelo smo zadovoljni, da prinaša izboljšanje in usklajevanje plače, ki so preveč nazadovale! Ampak, če vprašate danes tako javne inštitucije, kako bodo izračunale posledice, ki jih sedaj ta novela pol pravilno, pol nepravilno prinaša, s strinjanjem ne vseh sindikatov - večine ja, ampak ne vseh; SVIZ, recimo, tukaj ni zraven. Tudi sindikat RTV Slovenija ni zraven, pa še koga drugega ni zraven, ampak problem je drugje. Problem je v tem, da je pač gospod najboljši minister naredil napako, sedaj zardeva, ni ga tukaj, vi ga branite, mu "pudrate rdečico", s tem da pa seveda podpirate zmedo, ki je bila usklajena v enem dnevu. Tako "ad hoc" nihče oziroma danes smo slišali: z zakonom kot je bil še včeraj mišljen s tistimi pripombami sindikata, ki jih je zagovarjal predsednik sindikata GLOSA, da bo izpad za 6% oziroma za 18 milijonov, danes slišimo za 0,6, hkrati pa nihče točno ne ve, katero je tisto minulo delo in zakaj se prenaša. Gospod Pukšič, zelo je smešno, zelo je nesrečno, tudi vaša občina bo, če boste še župan, morala pokrivati določene posledice iz tega zakona. Problem je bil v tem, kakšno število napredovanj lahko nekdo odnese s seboj po novi metodi. Prepričana sem, da danes večina ne ve, kakšna uskladitev se je zgodila tekom dneva, kakšna je bila včeraj in kakšna je bila predvčerajšnjim, ko jo je bilo treba še popravljati. Ne gre za manjše število uslužbencev, mogoče gre, saj nihče ni dal odgovora, kateri so tisti, ki so tako menda ekscesno napredovali, da jih sedaj mečejo ven iz teh razredov, ampak jim dajo določen limit, ne več 5 do 7 razredov, ampak 10 razredov. Razumem, da tudi mene ne razumete, ampak poskušam v krajših besedah povedati, da se je danes pač nekaj zgodilo: Vlada pač ni morala in ni mogla tvegati, da bi se danes oziroma sedaj spopadla s sindikati, ker do 1. septembra mora narediti nove izračune za nov plačni sistem in v letu 2008, mimogrede, ne pokriti samo več kot eno "trašo" od štirih, ki bodo veljavne vse do leta 2010. Gre za 160 tisoč javnih uslužbencev. Ne vemo, kateri so tisti, ki so sedaj dobili ali bonus ali minus, če temu lahko tako rečem. Jaz vem, da tudi sindikati niso čisto prepričani, niso zadovoljni, so pa pokrpali nekaj - ne vsi sindikati - da se bo zgodilo nekaj do 1. septembra, ker sicer ne bi bil ogrožen samo lep vtis, dober vtis pred volitvami, ampak bi se potrdil kaos, za katerega trdim, da je tukaj še zmeraj prisoten. To izglasujte sami - zagotovo boste! Mi imamo težave s tako nejasnimi določili, ki so dala tako malo odgovorov tudi v tem šibkem dnevu, ki se je začel ob 8.30 s prekinjenim kasneje Odborom za notranjo politiko.
Hvala. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Sedaj, malo pred polnočjo, se zdi, da je najboljše stališče kratko stališče in da je bolje kot jeziti se, prizanesljivo se nasmehniti ob nelagodju, ki smo ga doživeli z vladne strani. V Poslanski skupini DeSUS bomo zato, ker se je, potem ko smo zjutraj malo po osmi začeli sejo in jo pred pol ure končali - tisto namreč na matičnem delovnem telesu - vendarle uspelo s sindikati nekaj dogovoriti to novelo podprli. Amandmirano novelo. Podprli jo bomo iz naslednjega razloga. Vlada je pripravila predlog sprememb zakona. Povedala je, da gre za neke skromne, majhne, minimalne spremembe, da gre za majhne spremembe, ki pa imajo silne posledice za državo, skorajda nepopravljive, in da je zato zaradi tega, ker gre za tako majhne spremembe, samo za točnost v dikciji, samo zato, da ne bi nekateri, ki ne razumejo vsega prav, napak interpretirali, vendarle pristava na edini cilj, ki si ga je zadala in ki ga je tudi zapisala; namreč, da mora ostati vse spreminjanje zakonodaje znotraj finančnih okvirov, ki si jih je zastavila. Tako pač v tem gradivu, ki ga je napisala, piše. Sindikat se je tem skromnim spremembam, ki si jih je Vlada zadala za cilj doseči, tudi če bo sindikat nasprotoval, torej za vsako ceno, tako je tudi postopala nekaj časa; torej prizadevala si je, da to uveljavi, a naletela na upor, ostro nasprotovanje s strani sindikatov. Sindikati se niso strinjali s tem, da gre zgolj za kozmetiko, govorili so o tem, da gre za poseganje v temelje, povedali so, da so ogrožena celo pogajanja in podpisani sporazumi, in napovedali nekaj ukrepov, s katerimi bodo zavarovali tisto, kar so v pogajanjih uspeli izpogajati. Zdi se, da so bile te napovedi, imenujmo jih grožnje sindikata, dovolj tehtne, da je Vlada pričela popuščati, da se je pričela s sindikatom drugače pogajati in pristala na nekatere spremembe. Ker se zdi, vsaj tako menimo v Poslanski skupini DeSUS, da so tiste temeljne stvari, na katere je sindikat opozoril, bile sprejete tudi z vladne strani, in ker torej gre za kompromis, čeprav gre še zmeraj za več sredstev, kot je Vlada predvidevala, čeprav gre še zmeraj za neke posege v že pridobljene pravice; torej, kljub temu bomo mi to podprli, ker gre vendarle za kompromis, za sporazum in tega Poslanska skupina DeSUS ne misli podirati.
Hvala. Gospod Bogdan Barovič bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Hvala lepa. Stališča Slovenske nacionalne stranke pa pač ne morem predstaviti, ker ga tudi ne moremo imeti. Kako ga pa lahko oblikujemo, če smo pred 20 minutami izvedeli za zelo pomembne spremembe! Drugič. Prosim vsaj toliko resnosti, da do odločitve dobimo dopolnjen predlog takšen, kot mora biti. Tretji odstavek 49.č - člena naj piše! Vsaj toliko bodimo korektni, da vemo kaj bomo sprejemali. Bistvene spremembe, ki smo jih lahko prebrali v noveli, torej 1. člen prvotne novele, da se črta tretji odstavek 48. člena, in bistveni del 2. člena, da se spreminja tretji odstavek 49.č člena, sta nenadoma ostala takšna, kot sta bila prej. Bila sta takšna, novela zakona, prva, je predvidevala črtanje tretjega odstavka 48. člena in spremembo tretjega odstavka 49.č člena, po sedanjem, dopolnjenem predlogu izpred pol ure, pa smo spet nazaj, tam kjer smo bili, sploh pred novelo! Mislim! Jaz ne vem, sedaj ker imamo v tem državnem zboru nekaj doktorjev in pametnih ljudi, pa bi lepo prosil, če kdo odkrito pove, kdo to razume. Jaz bi rekel, naj dvigne roko, kdor to razume, kar tukaj piše, in naj tudi pove. Res, jaz, oprostite, priznam javno, tega ne razumem in tudi ne morem razumeti, kaj se tukaj zadaj dogaja, ne vem. V predlogu novele, prvotne, ste govorili v Vladi, da gre za dopolnitev oziroma spremembo zakona, že v naslednji sapi pa govorite o odpravljanju možnosti različnih razlag in o nedvoumni dikciji. Odpravljanje možnosti različnih razlag in nedvoumno dikcijo smo, kolikor se v osmih letih spomnim, popravljali oziroma reševali z avtentično razlago. Če gre za novelo zakona, gre za pomembne vsebinske spremembe. Jaz jim ne nasprotujem, če je stroka ocenila, da so pomembne, ampak ta državni zbor, gospe in gospodje, kolegice in kolegi, je vsaj toliko zaslužen, vsaj toliko priznanja mu je treba dati, da se zadeva razloži. Jaz bom povedal odkrito, govoril sem s tremi ljudmi, ki pripravljajo prevedbo, ki delajo dan in noč, ki iščejo, vsi trije niso neumni, res ne, ampak nihče od teh treh, različne strukture, ne znotraj, ni niti novele, kaj šele sedaj to spremembo, razumel popolnoma nič. Spoštovani gospod predstavnik Vlade, vem, da vi mogoče veste o čem govorite, ampak mi bomo danes odločali o nečem, o čemer ne vemo. Sam osebno ne bom podprl, pa še enkrat pravim, ne zaradi tega, da bi komurkoli škodoval, bog ne daj, vsakemu želim pomagati in mu želim vse dobro. Ampak ne bom tega podprl, ker ne vem, kaj podpiram. Ker nimam nobene razlage, ker se spreminja vsake pol ure, in ker se je bistvo iz novele, to mi je najbolj sumljivo, novela se bistveno trga in spreminja, sedaj je pa ohranila isto, kar je bilo v prejšnjem zakonu. Hvala lepa za takšno - jaz sem hotel pomagati, jaz sem tudi na kolegiju bil za to, da se to uvrsti na sejo Državnega zbora, bil, in če bi jaz takrat nasprotoval, sploh ne bi bilo na tej seji. Toliko sem bil korekten. Mislim, da sem si zaslužil, vsaj jaz kot poslanec, da bi bili vi do mene korektni in bi zadeve pripravili tako, da bi opravičili tisto mojo zadržanje na kolegiju, za kar mi je pa zelo žal.
Hvala. No, gospod Barovič, naj vas potolažim: v gradivu na drugi strani je izpadla črka "č", boste dobili ponovno na mizo, s popravljenim, torej z vneseno črko "č", kot je bilo povedano v poročilu. Gospod Rudolf Petan bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! Torej res je dobro biti kratek, bom tudi jaz skušal skrajšati. Najprej bi pa želel povedati, da gre za 160 tisoč plač na mesec, da gre za 160 tisoč ljudi. Plača prav gotovo - mislim, da to ni smešna zadeva, če gre za 160 tisoč ljudi, ki prejemajo vsak mesec plačo. Plača pa je prav gotovo najbolj občutljiv del za vsakega zaposlenega, zato je pri tej tematiki treba postopati zelo občutljivo in pa odgovorno in s polno mero posluha, še posebej v primeru, če gre za sistem, torej plačni sistem javnega sektorja, ki ga v Sloveniji nikoli ni bilo: ne v prejšnji državi in ne v samostojni Sloveniji, kar dokazuje, da je ta oreh zelo trd. V Sloveniji kot samostojni državi se je sistem pripravljal praktično dva mandata, v tem mandatu pa so očitno stvari z obilo dobre volje in pripravljenosti vseh partnerjev končno pripeljale do soglasja in podpisa kolektivnih pogodb in je nastala obveza, da se novi sistem uveljavi s septembrom 2008, kar pomeni plače za mesec avgust. Ker se datum uveljavitve nezadržno približuje, bi lahko rekli, da gre že zares za konkretne številke, pa so se seveda po stari slovenski navadi pojavile različne verzije tolmačenja 49.č, očitno, člena, ki govori o napredovanjih in prenosu števila možnih napredovanj v sistemu. Ker je sistem v fazi implementacije je treba odpraviti vse nejasnosti in vse dvome in jih tudi nedvoumno in eksplicitno tudi zapisati. Ker gre za področje, ker so tudi kolektivne pogodbe podpisane, tudi ustrezni aneksi, je vsako spremembo treba uskladiti s socialnimi partnerji in to se je danes tudi zgodilo, in tolmačenje, predvsem pa izvajanje 49.č člena naj bi bilo enotno. Pomembno je, da septembra sistem zaživi in zaposleni lahko dobijo izplačilo tudi za nazaj. Še posebej je sistem pomemben za tiste, ki so bili leta prikrajšani pri plači in prav je, da dobijo nekateri tudi za eno tretjino več. V Slovenski demokratski stranki podpiramo spremembo zakona in da se uveljavi tako, kot je bilo predvideno in dogovorjeno med socialnimi partnerji. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Darja Lavtižar Bebler bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Predlog zakona je bil vložen po nujnem postopku, češ da bi lahko v primeru, da novela ne bi bila sprejeta po nujnem postopku, nastopile za delovanje države težko popravljive posledice. Nekateri reprezentativni sindikati so ocenili, da je predlagana novela zanje nesprejemljiva, ker bi posegla v že pridobljene pravice. Pa tudi glede na 14. člen Ustave, ki govori o enakosti pred zakonom, bi bila, kar njih zadeva, novela povsem neprimerna. Še danes zjutraj je bila Vlada prepričana, da je novela, kakršna je bila vložena v zakonodajno proceduro, nujno potrebna. Obenem pa je že pripravila amandmaje, ki jih je čez dan usklajevala z reprezentativnimi sindikati, in naposled ugotovila, da je 1. člen sploh nepotreben, da so v 2. členu potrebne dopolnitve nomotehnične narave, da pa je novela še vedno nujno potrebna, zato da se odpravi možnost različne interpretacije, čeprav je Zakonodajno-pravna služba že ob osnovnem tekstu predlagane novele menila, da bi bilo mogoče nevarnost različne interpretacije doseči z avtentično razlago sicer nejasne norme. Kakorkoli že, reprezentativni sindikati menijo, da sta amandmaja zanje sprejemljiva, saj tako ne bo prihajalo do novih krivic in bodo samo manjšemu številu javnih uslužbencev odvzete pridobljene pravice. Tudi takšne ocene so z vidika načela zakonitosti pravne države, pridobljenih pravic in enakosti pred zakonom dovolj zgovorne. So pa seveda človeško zelo razumljive, sindikati pač pristajajo na nekaj, kar pomeni manj slabo in vendarle bolj sprejemljivo kot prvotni predlog. V Poslanski skupini Socialnih demokratov tem amandmajem tudi ne bomo nasprotovali, čeprav smo predlagali, da te novele ne bi uvrstili na dnevni red današnje izredne seje Državnega zbora. Jasno je, da tudi glede te novele, šeste v tem mandatu, predlagatelj še vedno ni prepričljiv glede finančnih posledic zakona. Eno je jasno, očitno je, da so izračuni, ki so jih začeli pripravljati na Ministrstvu za javno upravo, presenetili tudi njih same. Ni jasno, ali zaradi netočnih podatkov, ali zaradi pomanjkljivih podatkov, ki niso omogočili pravega pregleda nad stanjem, ali so se enostavno ušteli. Državni sekretar je ravnokar rekel, da nikakor ne gre za vprašanje financ. Ali res? Saj sindikati so ravno na to opozarjali, da bi namreč s prvotno novelo zelo številni javni uslužbenci izgubili znaten del povišane plače zaradi predhodnih napredovanj. Res je, ta zakon zadeva 160 tisoč zaposlenih v javnem sektorju in je zato izredno pomemben. Zato v Poslanski skupini Socialnih demokratov ne želimo prevzemati soodgovornosti za sprejem rešitve in jih ne podpiramo in jim tudi ne bomo nasprotovali. Ne smemo pa prezreti dejstva, da je prav način sprejemanja te novele prava demonstracija nepremišljenosti in rokohitrskega pristopa te vlade pri sprejemanju in spreminjanju zakonov. Mi ne čutimo samo nelagodja, tako kot je prej govoril kolega iz Poslanske skupine DeSUS, mi smo v resnici zaskrbljeni, imamo pa občutek, da Vlada brije norca iz Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Aleš Gulič bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Spoštovane kolegice, cenjeni kolegi, gospod predsedujoči! Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o sistemu plač v javnem sektorju, ki ga obravnavamo danes ima po pomišljaju črko J, deseto črtko abecede brez črke Č, ki očitno povzroča preglavice danes. Jaz sem mislil, da bo ta zadeva v zvezi s črko Č rešena takoj, da bomo to dobili, ampak očitno je bilo treba kar veliko besed za to, da smo se zavedali pravzaprav, da je treba pa vendarle zadeve pisati natančno. Ampak to ni glavni problem tega zakona; glavni problem tega zakona je, da je spet priletel v Državni zbor po nekih silnih razmislekih. Jaz moram reči, da me zelo čudi, da po vseh teh spremembah ni bilo ugotovljeno, kaj je narobe in kakšne nove krivice bi povzročal. Glede na hitrost reševanja, glede na to, da se je zadeva odvijala od včeraj na danes, od danes zjutraj na danes popoldne in je še na koncu bila tako, napol zapisana, pa me skrbi, da bodo v resnici povzročene nove krivice. Namreč, ta sistem, ki naj bi na nek način "pravično", v narekovajih, obvladoval 160.000 ljudi, je prav gotovo zelo občutljiva tvorba in se je ne da tako spreminjati impulzno; se pravi, kadar se komu zazdi, da kaj ni v redu, bomo pa malo spremenili tukaj, pa malo tam, pa malo spet kje drugje. To je razvidno, da se tako dela tudi iz tega, da smo zdaj že pri črki J: pet v prejšnjem mandatu, pet v zdajšnjem mandatu. Vsakič naj bi bilo bolje, ampak - ali je res? Ta silna skrb, ki smo jo slišali, za 160.000 ljudi je izzvenela tako, kot doslej nimajo plač, ampak samo v tem mandatu imajo zamrznjene. To je to. In to je zdaj tista velika skrb. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije ravno zaradi načina sprejemanja, ravno zaradi tega, ker niti ne verjamemo zdaj več v to, kar smo slišali danes pred eno uro, kako so sindikati pa vendarle pristali na to - če preberemo pa vse tisto, kar je pisalo prejšnje dni, pa vidimo, da je nekaj drugega - , zelo dvomimo v vse te iskrenosti, ki so tako navedene. V Liberalni demokraciji Slovenije tega zakona ne bomo podprli, vsak bo pretehtal, ali je to besedilo, ki je zdaj pred nami, dovoljšnja rešitev, zadostna rešitev ali ne. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Drago Koren bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Lep pozdrav poslankam, poslancem, predstavnikom Vlade in tudi sindikata, ki nas spremljajo z balkona! Naj povem, da bo Poslanska skupina Nove Slovenije takšen zakon, ki je sedaj pred nami, podprla. Preveč dela, preveč energije je bilo vložene v ta nov sistem plačni javnega sektorja, pa bom rekel in prejšnjega sestava in tega sestava, da bi se zdaj, ko se bliža zaključek vso zadevo ne izpeljali tako, kot bi bilo prav in pošteno. Res je, da smo tudi v Novi Sloveniji bili nemalo presenečeni, ko smo ugotovili, da predlogu sprememb tega zakona sindikati nasprotujejo, zato moram reči, da smo bili toliko bolj zadovoljni, ko smo danes zjutraj na odboru izvedeli, da pa se je v teh dneh dosegel kompromis s sindikati, da se je doseglo to, da večina reprezentativnih sindikatov javnega sektorja podpira takšne rešitve, kot jih imamo sedaj, se pravi, po teh sprejetih amandmajih na Odboru za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje. Kajti, ko smo prejšnjikrat sprejemali ta zakon o sistemu plač v javnem sektorju, je bilo predvsem pomembno to, da je bilo po teh dolgih usklajevanjih resnično doseženo soglasje z vsemi sindikati. Ampak sedaj, ko je prišlo tako rekoč do zaključka, ko se je začelo implementirati v življenje te zakonske rešitve, je pač bilo ugotovljeno, da določene zadeve ne bodo dobre, da se lahko povzročijo nova plačna nesorazmerja in s tem dejansko ne bi zadeve uredili oziroma rešili tako, kot je bila naša želja. V Novi Sloveniji bomo pač, kot sem rekel, te spremembe podprli predvsem zaradi tega, ker ne bodo povzročile novih nesorazmerij in bodo odpravile obstoječa nesorazmerja. Vesel sem ali pa veseli smo v Novi Sloveniji, da je le uspelo priti tudi do soglasja reprezentativnih sindikatov. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Gospod Bevk, imate proceduralni predlog. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov predlagam, da ko bomo končali s 5. in 6. točko, da glasujemo o tem, da Državni zbor opravi glasovanje pet minut po končani 6. točki dnevnega reda in ne pol ure po končani 6. točki dnevnega reda, da skušamo to sejo Državnega zbora končati vsaj danes do polnoči. Hvala lepa.
Gospod Bevk, ko bo ob koncu 6. točke, bom odprl to vprašanje. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, po 6. točki. Kdaj, bomo še o tem se dogovorili. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA UGOTOVITEV PRENEHANJA FUNKCIJE PODPREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA. Podpredsednik Državnega zbora gospod Sašo Peče je 23. julija 2008 podal pisno izjavo, da odstopa s funkcije podpredsednika Državnega zbora. Sprašujem, gospod Peče, ali želite obrazložiti svoj odstop? Izvolite, imate besedo.
Gospod predsednik, hvala za besedo! Ne glede na kar nekaj napisanega, moj odstop ni toliko povezan na, po moji oceni napačno interpretacijo poslovnika s strani predsednika Državnega zbora, tudi se ne bom spuščal v poslovniške določbe. Rad bi s tega mesta v nekaj momentih izpostavil tisto, kar mislim, da bi bilo zelo pomembno; da ima vsak, sleherni poslanec, pa najsibo to prvi izmed vseh nas ali tisti, ki ni niti v enem delovnem telesu, da ima vedno v glavi, spoštovane poslanke, poslanci, da če sami ne bomo cenili funkcije, ki jo opravljamo, toliko časa ne moremo pričakovati, da jo bodo cenili tisti, v čigar imenu to funkcijo opravljamo. Kaj smo dopustili v zadnjih štirih letih oziroma kaj je nastalo iz te naše države v zadnjih štirih letih? Računsko sodišče se ignorira, nevkljub temu da smo Računskemu sodišču pripisali vsa pooblastila, povedali, da so njihove odločitve dokončne in da naj bi se upoštevale; ampak njihove odločitve se ignorirajo. Protikorupcijsko komisijo se zasmehuje. Protikorupcijsko komisijo se zasmehuje, navkljub temu da se vedno znova skuša poudariti, koliko korupcije je v naši državi - a onemogočamo jo mi, politiki, na vsakem koraku, vsak dan. Pooblaščenko za dostop javnih informacij se zaničuje. Njeno delo se zaničuje, njene ugotovitve se zaničujejo. S strani nas, politikov in s strani tistih, ki smo jih mi v Državnem zboru imenovali, torej s strani Vlade Republike Slovenije. Sodno vejo oblasti se onemogoča. V istem mahu govorimo o sodnih zaostankih, a v istem mahu mi, politiki, v Državnem zboru onemogočamo sodno vejo oblasti v njeni celotni dimenziji, pa naj bo to v dimenziji sodnikov, notarjev ali kateregakoli drugega dela samostojne sodne veje oblasti, roko na srce, jo onemogočamo. Gospodarske subjekte se zastrahuje. Politika ob našem vedenju, ob našem odobravanju gospodarske subjekte zastrahuje. Verjamem, da imate tako vi, kot jaz, kot vse poslanske skupine stike in da veste, kaj se dogaja v tistem gospodarskem delu življenja naše države. Politika, ki je danes aktualna, politika, ki je na vladi, torej politika Janeza Janše, zastrahuje gospodarske subjekte. Durs, torej davčni organ, je postal izključno politični organ najmočnejše stranke. Njihove odločitve, njihov izbor pregleda je povezan s politično pripadnostjo. In da ne bom našteval elementov naprej, se ustavim pri tistem elementu, ki ga sestavljamo ali pa bi ga morali sestavljati mi, to je Državni zbor. Mislim, da smo bili danes vsi več kot nazorna priča, da je res, da je Državni zbor postal izključno servis Vlade Republike Slovenije, navkljub temu da v Ustavi Republike Slovenije, ne samo, da piše, ne samo, da je povedano, ampak nam je zaukazano, da smo samostojna veja oblasti. Jaz trdim, da nismo. Jaz trdim, da je v tem mandatu Državni zbor naredil sam zase velik velik korak nazaj. Ampak to seveda ni toliko pomembno, kot je pomembno to, da smo naredili korak nazaj v smislu ohranjanja parlamentarne demokracije. Omogočili smo, da smo korak nazaj naredili na področju varovanja človekovih pravic, naredili smo velik korak nazaj, v bistvu kar tek nazaj, na področju zanemarjanja socialnih pravic. In ker kot podpredsednik Državnega zbora sem sestavljal ekipo, ki naj bi vodila in usmerjala delo Državnega zbora, sem tudi napovedal, da nočem sodelovati pri vseh teh korakih nazaj. Jaz sem prepričan, da aktualni mandat, pa to je krivda vseh nas, ker smo to mi dopustiti, ker si nismo upali niti enkrat jasno povedati, da smo slabi, da smo pod vplivom takega parlamenta, ne morem voditi niti več v tistih momentih, kateri so mi bili zaupani, to je vodenje sej. Hvala lepa za sodelovanje, zaenkrat.
Hvala. Državni zbor se je na podlagi [[...]]Gospod Školč, da končam. Državni zbor se je na podlagi 202. člena Poslovnika seznanil z naslednjim sklepom: Državni zbor ugotavlja, da je gospod Sašo Peče dne 23. julija 2008 podal izjavo o odstopu s funkcije podpredsednika Državnega zbora, zato mu z današnjim dnem preneha funkcija podpredsednika Državnega zbora. Gospodu Sašu Pečetu se zahvaljujem za opravljeno delo podpredsednika Državnega zbora. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na proceduralni predlog gospoda Bevka. Če imate nov proceduralni predlog, bom takoj zatem dal vam besedo. Slišali ste, da naj bi prekinili samo za pet minut. Gospod Bevk, enkrat smo že ob soglasju vseh poslank in poslancev skrajšali polurno prekinitev za 15 minut, pa je bilo narobe. Vendarle vas prosim, da premislite o svojih kolegih, ali bo še kdo prišel, ali kdo računa na polurno prekinitev oziroma sprašujem, ali kdo nasprotuje temu, da prekinemo za pet minut? Opažam, da nihče ne nasprotuje temu, da namesto pol ure prekinemo za pet minut. Dobro. Gospod Školč, še proceduralni predlog. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz moram reči, da sprejemam odstop gospoda podpredsednika in obžalujem, ker je bil tako pozen, protestiram pa zaradi tega, ker govori v prvi osebi množine. Nismo namreč vsi bili tukaj, ki smo govorili, proti varuhu človekovih pravic; nismo vsi tukaj, ki smo govorili proti Kosovi komisiji, nismo vsi tukaj, ki smo vsakič problematizirali trajni mandat sodnikov, in tako naprej. S tega vidika moram reči, da je nedopustno, da se gospod podpredsednik, ki je tudi žalil naše kolegice v tem zboru, se ni bil pripravljen za to opravičiti [[...]]
Gospod Školč, prosim, proceduralni predlog, o odstopu ni razprave. Prosim, spoštujete to načelo.
To je res. Vi ste ga izvolili in vi ga dajte tudi razrešiti. Nas pa ne mešati v to umazano igro. To sem hotel povedati.
Prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 23.50.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prosim, da zasedete svoja mesta. Prehajamo na nadaljevanje seje, in sicer na glasovanja. Prosim, da preveriti delovanje glasovalne naprave. Nadaljujemo s prekinjeno 1. točko dnevnega reda - prva obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o socialnem varstvu. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o socialnem varstvu je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 18, proti 39. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da predlagani sklep ni sprejet. Zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda - prva obravnava Predloga zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 19, proti 38. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda - obravnava Predloga sklepov k Poročilo o aktivnostih na podlagi sklepov, ki jih je Državni zbor sprejel na 37. izredni seji dne 30.6.2008 v zvezi s problematiko koncentracije kapitala v Sloveniji. In sicer prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju k dopolnjenemu predlogu sklepov. Prehajamo na drugi sklep, in sicer na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in SLS k drugemu sklepu. Obrazložitev glasu v imenu poslanskih skupin. Prijava teče. Gospod Školč, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Jaz bi vas rad, spoštovani kolegi in kolegice, opozoril, da je tu le en literarno pomemben sklep, ki nas po duhu vrača v čase po osvoboditvi, kjer so delovni ljudje in občani pozdravljali zmage, se borili s sovražnikom in tako naprej. S tega vidika mislim, da so se ljudje, ki so ga napisali zelo potrudili in bi bilo krivično do njih, če bi šel kar tako mimo. Hkrati ti ljudje ne verjamejo, da na sodiščih, policiji, tožilstvu in tako naprej spoštujejo zakone, ampak računajo na telegrame podpore. Zato jaz računam, da po tem, ko bo Državni zbor ta sklep sprejel, da se bodo sprožile tudi osnovne celice SDS, pridruženih strank, simpatizerjev in tako naprej, ki bodo ta pomemben sklep podprle. Ne dvomim, da mu boste posvetili posebno pozornost tudi naslednje dneve, kajti v času pred nami ni napovedanih rednih sej in bo veliko časa za pisanje teh telegramov, ki bodo pozdravljale Državni zbor, koalicijo in bodočo vlado, ki bo obračunala z vsemi nečednostmi, tako kot so svoj čas Kitajci s ploskanjem pač preprečili vrabcem, da bi pristali, naši ljudje pa so se, bom rekel, z vrečkami in drugimi pripomočki borili proti koloradskemu hrošču. Gospod Jerovšek, upam, da boste stopili na čelo te kampanje. [[...]] [[Smeh v poslanskih klopeh.]] [[...]]
Hvala. Čeprav bi želel slišati, kako bo poslanska skupina glasovala.
Poslanska skupina bo poskušala ta vaš dosežek vpisati v antologijo slovenske literature.
Hvala za izčrpno obrazložitev glasu. Želi kdo v svojem imenu obrazložiti glas? [[Ne.]] Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 8. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Sedaj prehajamo na odločanje o predlogu sklepov v celoti. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 2. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da so sklepi v celoti sprejeti. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda - to je z obravnavo Predloga sklepa o razglasitvi odločitev, ki so bile sprejete na posvetovalnem referendumu o območjih in imenih pokrajin v Sloveniji ter statusu Mestne občine Ljubljana, ki je bil 22. junija 2008. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o razglasitvi odločitev, ki so bile sprejete na posvetovalnem referendumu o območjih in imenih pokrajin v Sloveniji ter statusu Mestne občine Ljubljana, ki je bil 22. junija 2008 in ki se glasi: Državni zbor Republike Slovenije razglaša, da so bile na posvetovalnem referendumu o območjih in imenih pokrajin v Sloveniji ter statusu Mestne občine Ljubljana, ki je bil 22. junija 2008, sprejete odločitve, kot so ugotovljene v Poročilu Državne volilne komisije o izidu glasovanja in o izidu posvetovalnega referendumu o območjih in imenih pokrajin ter statusu Mestne občine Ljubljana, ki je objavljeno v Uradnem listu Republike Slovenije številka 72/08 z dne 17.7.2008. Obrazložitev glasu v imenu poslanskih skupin? Ne. V lastnem imenu? Tudi ne. Glasujemo. Prekinjam. Želi kdo v lastnem imenu? Vidim samo eno roko. Gospod Džuban, izvolite.
Zadrego imam iz preprostega razloga, ker se je že v razpravi pokazalo, da imamo pred sabo sklep, za katerega ne vemo, kako se bo interpretiral. Imamo opravka s posvetovalnim referendumom, ki ni obvezujoč za nikogar, zaradi tega je tudi bila klavrna udeležba na samem referendumu. Čim se je vztrajalo, da je to odločitev, obstaja nevarnost, da se bo jutri ta naš sklep interpretiral kot zakonodajni referendum oziroma v nadaljevanju, da se bo pritiskalo, zato nas čaka še izredna seja, ko so bo govorilo o tem, da so ljudje odločili, da moramo mi sprejeti teh zakonov o ustanoviti pokrajin in tako dalje. Ta sklep se lahko zlorablja pri tem tekstu, pri tem besedilu, ki je pred nami. Zaradi tega se ne morem odločiti ne za eno ne za drugo varianto oziroma ne za ne proti, razen če je kdo med nami, ker nimamo službe za lokalno samoupravo, če lahko ali če si kdo upa reči, da to še zmeraj ostaja rešitev posvetovalnega referenduma, ki ni za nikogar obvezujoča. Potem sem jaz celo pripravljen glasovati za ta sklep. Seveda nikogar ne morem prisiliti, ampak če si kdo upa reči, da se s tem ne prekvalificira teža posvetovalnega referenduma. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za 37, proti 8. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda - z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sistemu plač v javnem sektorju. Ker v drugi obravnavi amandmaji niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za 44, proti 5. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ODVETNIŠTVU, nujni postopek. Državni zbor je na 39. izredni seji obravnavo navedenega predloga zakona zaključil pred glasovanjem o predlogu zakona v celoti. Obrazložitve glasu pred glasovanjem so bile zaključene, zato prehajamo na odločanje o zakonu. S tem v zvezi vas obveščam, da so obstrukcijo k tej točki napovedale poslanske skupine SD, LDS, Lipa in Zares. Ostali lahko nadaljujemo. Torej glasujemo o zakonu. Glasujemo. Navzočih je 43 poslank in poslancev [[...]]Torej, prvi poskus glasovanja ni uspel zaradi nesklepčnosti. Prešli bomo na drugo glasovanje. Prosim, da ste pozorni! Ali počakamo, da poslanci, ki obstruirajo, zapustijo dvorano? Hvala. Prehajamo torej na drugi poskus glasovanje. Glasujemo. Tudi drugo glasovanje neuspešno. Zato prekinjam sejo, ki jo bomo nadaljevali ob 00.15.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pavza se izteka. Prosim, da zasedete svoja mesta. Prehajamo torej na tretji poskus glasovanja. Glasujemo. Ugotavljam, da zbor tudi v tretjem poskusu glasovanja ni sklepčen. Zato zaključujem to točko dnevnega reda in s tem tudi sejo Državnega zbora. Lahko noč!