Spoštovana družina Šeligo, državni zbor, gospe in gospodje! Ljudje se še posebej takrat, ko nam je težko, radi zatečemo k prepričanju, da je naše življenje, osebno in javno, odvisno od usode. Hkrati potem vedno znova ugotavljamo, kako pravzaprav o življenju odločamo mi sami. To še posebej ugotovimo, ko odidejo tisti, ki so s svojim ustvarjalnim delom in moralno držo odločilno, pač smem reči tudi odlično zaznamovali. Pred dnevi sta nas zapustila velika kulturna ustvarjalca in Prešernova nagrajenca Janez Menart in Rudi Šeligo. Rudi Šeligo je sodobni Sloveniji vtisnil tudi zelo važen politični pečat. Bil je poslanec prvega sklica demokratično izvoljenega slovenska parlamenta, bil je predsednik njegovega odbora za kulturo. V prelomni čas slovenske zgodovine je bistveno posegel že prej in ga pomembno, predvsem kot minister za kulturo zaznamoval tudi potem. Bil je zelo vitalen sodobnik politične pomladi in osamosvojitve ter velika moralna avtoriteta prepričanja in odločnosti, da smo Slovenci tudi v evropski prihodnosti odgovorni sami zase. Vprašanje naroda na Slovenskem je zapisal skupaj z nekaterimi drugimi uglednimi slovenskimi intelektualci. Še enkrat, v zgodovini ni vprašanje o tem, kaj počnejo drugi z nami, ampak vprašanje o tem, kaj počnemo Slovenci sami s seboj. Našega dragega kolega in velikega rojaka bo državni zbor ohranil v najboljšem spominu. V imenu vseh poslank in poslancev izražam družini sočutje in naše iskreno sožalje. Vse pa prosim za minuto molka. Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci! Smo pri 33. seji Državnega zbora Republike Slovenije, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena poslovnika državnega zbora. Najprej vas bom obvestil, kateri kolegi in kolegice so zaradi drugih obveznosti zadržani. To so kolega Battelli, Bernik, Horvat, Jakič, Janc, Kebrič, za pričetek seje kolega Peterle, kolegica Potrata in kolega Špindler. Na sejo sem vabil predsednika vlade, k 1. točki dnevnega reda, vsem točkam dnevnega reda predstavnike vlade Republike Slovenije, predstavnika državnega sveta k 2. točki, predstavnika urada predsednika Republike Slovenije in predstavnika sodnega sveta k 20. točki dnevnega reda. Vse prisotne že vnaprej lepo pozdravljam! Prav tako vas želim obvestiti, da v zvezi z ratifikacijo evropske pristopne pogodbe začenjamo razpravo in odločanje v sredo od 10. uri. Na to sejo smo povabili vse, ki jih sicer vabimo na posebne priložnosti v državnem zboru, tudi predsednika republike. Ob 10. uri bomo, naj samo spomnim na dogovor, ki je bil sklenjen na kolegiju, začeli razpravo in izjemoma pri tej točki dnevnega reda v okviru te seje razpravo tudi zaključili z glasovanjem. Po glasovanju bom vse povabil, da v preddverju velike dvorane v pričakovanju velike podpore ratifikaciji tega zakona to tudi proslavimo. Drugih pomembnejših postopkovnih opozoril nimam, tako da lahko pridemo na določitev dnevnega reda. Kolega Sašo Peče je predlagal, da se z dnevnega reda umakne predlog zakona o glavnem mestu Republike Slovenije, ki je v drugi obravnavi. Sprašujem, ali želi dati kdo obrazložitev. Če ne, bomo prešli na odločanje o predlogu za umik. Prosim, če lahko preverite delovanje vaših glasovalnih naprav. Je vse v redu? Mislim, da ni ugovora, tako da bom to tudi dal na glasovanje. Predlagam torej, da državni zbor odloči o predlogu kolega Pečeta, da se z dnevnega reda umakne predlog zakona o glavnem mestu Republike Slovenije. Glasujemo. Glasujemo o predlogu za umik te točke z dnevnega reda te seje. 66 navzočih, 10 za in 47 proti. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da ta predlog ni dobil podpore. Drugih predlogov v zvezi z dnevnim redom nisem prejel, tako da vabim državni zbor, da sedaj odloči o dnevnem redu v celoti. Glasujemo. 73 navzočih, 59 za in 4 proti. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam je državni zbor sprejel dnevni red 33. seje zbora. Ob 15. uri bomo prešli na 1. točko dnevnega reda, to je na vprašanja poslank in poslancev. Na vprašanja bo najprej, na prva štiri odgovarjal predsednik vlade, mag. Rop, potem pa ministrice in ministri na vsa ostala vprašanja. Do 15. ure, ko bomo sejo nadaljevali, sejo tudi prekinjam.
Vabim vse kolegice in kolege, predsednika vlade in ministrico ter ministre, da pridejo v veliko razpravno dvorano. Nadaljevali bomo 33. redno sejo državnega zbora. Prosim, da zasedete svoja mesta. Pozdravljam tudi predsednika vlade mag. Antona Ropa, ki bo deležen prvih štirih poslanskih vprašanj. Prosil bom za mir v dvorani, tako da bi lahko nadaljevali sejo. Spoštovane kolegice in kolegi, smo pri 1. TOČKI DNEVNEGA REDA - VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 36 poslank in poslancev. Za ravnanje pri vodenju te točke veljajo vsa že večkrat ponovljena pravila in vas prosim, da jih pri postavljanju vprašanj in pri dajanju odgovorov nanje upoštevate. Najprej bodo štirje poslanci zastavili vprašanje mag. Antonu Ropu, predsedniku Vlade Republike Slovenije.Prvi kolega Bogdan Barovič. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, spoštovani ministrici, ministri! Prvo vprašanje je namenjeno predsedniku vlade. Dejstvo je, da je obstoj samostojnosti in moči neke države, neke narodnosti, nekega naroda, v opremi sorazmerne odvisnosti od neodvisnosti. Na področju energetskih virov, kamor štejemo energetske vire, ki nas seveda grejejo in ki poganjajo industrijo, mednje štejemo tudi prehrano, in od ohranjanja vodnih virov. Dejstvo je, spoštovani gospod predsednik vlade, da se v Sloveniji na energetskem področju, tako kot v Evropi in v svetu, srečujemo z znanimi problemi in novimi izzivi. Poraba energije v primerjavi z dodano vrednostjo je v Sloveniji za 75% večja od povprečja porabe energije v državah članicah Evropske unije, kamor Slovenija 1. maja vstopa. Preskrba iz domačih dosedanjih virov energije tako velike porabe ne dohaja, zato v Sloveniji uporabljamo dražje, nekonkurenčne in okolju manjprijazne vire. Dejstvo je, da večino primarne energije, po zadnjih ocenah več kot 50%, uvažamo, predvsem zemeljski plin, tekoča goriva za promet in preko 60% goriva za ogrevanje. Dejstvo je, da prevelika poraba energije obremenjuje stroške v podjetjih, ustanovah in gospodinjstvih. Podatki kažejo, da smo lani, leta 2003 porabili 5% več električne energije kot leta 2002. Mislim, da je pokazatelj za porabo električne energije za leto 2004 večji celo za 2%. Kakovost oskrbe v Sloveniji zaostaja, zlasti pri električni energiji, to dokazujejo prekinitve, ki so pogoste, nihanja napetosti in pa motnje, ki ogrožajo občutljivo delovanje naprav. Spoštovani gospod predsednik, zanima me, dejstvo je, da Slovenija namesto da bi sama pridelala dovolj energije in jo izvažala, sploh v tem tržnem trenutku, energijo uvaža, za uvoz plačuje visoke, celo previsoke stroške. Zato sprašujem: Kako razlagate ravnanje vlade do sedaj, ki ob možnostih, ki jih Slovenija ima, konkretno govorim o Zasavju [[..]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] ne zna oziroma noče izkoristiti danih potenicalov? Zakaj vlada zapira energente, zakaj ob svetovni energetski krizi vlada doma podpira zaton energije? In predvsem je pomembno: Kakšen je vladni načrt na področju energetske oskrbe Slovenije? Zakaj Zasavje konkretno, ki ima vse pogoje, ne bi postalo energetska dolina?
Hvala lepa. Gospod predsednik vlade, imate besedo za odgovor.
Spoštovani gospod poslanec, najlepša hvala za vprašanje. Kar se tiče načrtov in politike vlade na energetskem področju, je vlada svoje načrte opredelila v nacionalnem energetskem programu in vi seveda veste, da se bo razprava o nacionalnem energetskem programu v kratkem začela v državnem zboru in bo ob tem prilika, da se boste pogovorili o detajlih v zvezi s politiko na tem področju. Verjetno tudi dobro veste, da smo v minulih letih v Sloveniji svojo zakonodajo na energetskem področju praktično v celoti uskladili s tistimi predpisi, ki veljajo v Evropski uniji, kar seveda z drugimi besedami pomeni, da postopoma sproščamo trg, zlasti tudi trg z električno energijo, tako da bi v zvezi z navedbami, ki ste jih dali in se nanašajo na izvoz in uvoz električne energije, rad povedal, da drži oboje, drži seveda, da smo v minulih letih povečali uvoz električne energije, hkrati pa tudi izvoz in da je v tistem delu, kjer gre za izvoz, ta del izvoza zaradi višjih realiziranih cen kot pri uvozu električne energije zmanjšal stroške "de facto" na nacionalnem nivoju uvoza električne energije. Rad bi seveda povedal, da je praviloma pri uvozu bila ta električna energija cenejša kot domača, da pa je pri izvozu bila bistveno držaja in sicer podatki, ki se nanašajo na razmerje cen med izvozom in uvozom, govorijo o tem, da je na primer v letu 2003 bila realizirana povprečna cena pri izvozu kar za 58% višja, v letu 2004 pa se te škarje dejansko zapirajo in znašajo okrog 17%. Tudi sicer je na neto nivoju, ker je približno 10% potrebne električne energije iz uvoza in kot sem rekel tudi z izvozom del teh stroškov smouspeli kompenzirati. Ne glede na to pa drži to, kar ste povedali, da je Slovenija soočena z relativno visoko porabo električne energije in da seveda mora storiti vse za to, da poveča svoje kapacitete. Naj na primer samo omenim, da če primerjamo celoten odjem po cenah in pa pet največjih odjemalcev, ki so zelo pomembni, tudi v posameznih regijah, so gibanja cen pri celotnemu odjemu praviloma za približno 25, 28% višja kot pri teh največjih odjemalcih - in seveda ti največji odjemalci tudi sicer predstavljajo zelo pomemben del, ker so energetsko zelo intenzivni, celotnega odjema ali pa tudi potrebne proizvodnje električne energije. Tako, da v tem kontekstu v vladi podpiramo vse razmisleke, in to se kaže tudi v nacionalni strategiji o potrebnih novih investicijah. V zvezi s tem smo sprejeli tudi nekatere sklepe, ki se nanašajo na Zasavje, zlasti tiste, ki se nanašajo na TET 2, v povezavi seveda tudi z referendumom v zvezi s TET 3. Kot veste, je bila odločitev v zvezi s TET 3 v nasprotju sicer s tistim, kar je vlada predlagala in na osnovi tega dejstva smo sprejeli cel kup sklepov, s katerimi želimo po eni strani dodatno investirati v TET 2, zagotoviti podaljšanje življenja TET 2 in njegovo optimalno izrabo skupaj z vsemi ostalimi kapacitetami v Zasavju. In v tem kontekstu smo podprli tudi razmišljanje o projektu energetske doline. Ne nazadnje so poslanci Gračner, Švagan in Jerič tudi zahtevali posebno diskusijo o tej temi ob obravnavi energetske strategije in vlada načeloma podpira projekt energetske doline, vendar smo tudi jasno povedali, da bo ta projekt proučen skupaj z drugimi projekti, ki se ta čas pripravljajo v Sloveniji. Govorim že o investicijskih projektih, termoelektrarnah Šoštanj in pa seveda tudi energetski golini. Tako, da bomo v kratkem, mislim da marca, aprila dobili ekspertize in bomo na koncu šli seveda naprej s temi investicijami, nedvomno.
Dopolnitev vprašanja, kolega Barovič.
Hvala lepa, gospod predsednik vlade. Prav je, da ste začeli vaš odgovor ravno z napovedjo javne predstavitve mnenj, ki bo o predlogu resolucije o nacionalnem energetskem programu in ravno ta vsebina, ki jo poznam, me nekoliko zaskrbljuje, ker jo lahko razumem dvosmerno. V bistvu pa je prva alinea najpomembnejša, ki trdi, da država ne izvaja več investicij v energetske objekte. In pa nadaljnje; zanima jih strategija energetske politike glede na ekonomski razvoj. Ras, da so se dejstva od referenduma o TET 3 zelo spremenila. Danes veliko govorimo s terminom ali izrazom obnovljivi viri energije. Gre za kogeneracijo sežiga lesnih in drugih odpadkov s premogi, gre za poizkus izgradnje čistilne naprave. To so vsi elementi, ki lahko priskrbijo tej državi, tej državi energetsko varnost in večjo varnost samostojnosti te države v evropskem svetu. Zato bi vas prosil, tudi če mi ne morete danes ustno, da pav okviru ministrstva za okolje in prostor, s katerim, moram reči, zaenkrat zelo dobro sodelujemo, odgovorite: Kakšne so te možnosti? Kajti vsa logistika, naj bo prometna kot socialna struktura, kot delovna sila, kot potreba te države, seveda v prvi vrsti govorita v prid in prepričan sem, da bo ta v prid lahko koristil vsem nam. Hvala.
Želite dopolniti odgovor? Prosim, predsednik vlade.
Najlepša hvala za ta dopolnila. Jaz moram povedati, da se z vami načelno strinjam, seveda ne s tistim delom, kjer ste govorili o dvosmernosti same strategije. Mi proučujemo zelo konkretne investicije, mi se zavedamo, da je z investicijami potrebno naprej, seveda pa bomo šli naprej in to najprej s tistimi investicijami, za katere ekonomski izračuni kažejo, da so najbolj optimalne in tudi najbolj smiselne. Seveda bomo pa proučili tudi vse ostale variante in poskušali, to že poskušamo, pridobititudi še dodatne investitorje. Tako da ti napori gredo točno v to smer, o kateri ste vi govorili, in jaz verjamem, da bo to tudi diskusija, ki bo tukaj v državnem zboru zelo jasno pokazala.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje predsedniku vlade bo zastavil kolega Janez Janša. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod predsednik vlade, kolegice in kolegi! 5. člen ustave Republike Slovenije pravi: "Slovenci brez slovenskega državljanstva lahko uživajo v Sloveniji posebne pravice in ugodnosti. Vrsto in obseg teh pravic določa zakon." Ustava je bila sprejeta pred 13-imi leti. Liberalna demokracija Slovenije je od tega 12 let na oblasti. Kje je zakon, spoštovani predsednik vlade? 65. člen ustave Republike Slovenije: "Položaj in posebne pravice romske skupnosti, ki živijo v Sloveniji, ureja zakon." Kaj je vlada počela 13 let, da tega zakona še vedno ni? Občine pa same rešujejo probleme, za katere nimajo inštrumentov. Po drugi strani pa se vlada v besedah zavzema za pravico manjšin, marginalnih skupnosti, zakona pa v teh 13-ih letih ni pripravila. Kupci stanovanj in hiš v Trzinskem gradu, Zbiljskem gaju in številnih drugih podobnih primerih imajo pogodbe, žige notarjev, odvetnikov in davčnih uprav, da so njihove pogodbe verificirane. Od stanovanj plačujejo davke in dajatve, sedaj pa jim grozita stečaj in prodaja nepremičnin, ki so jih plačali. Večinoma gre za mlade družine z več otroki in vsi ti naj bi bili po uradnih razlagah sami krivi, ker niso vedeli, da jim prodajajo obremenjene nepremičnine, grozi jim celo izselitev. Državno tožilstvo je v zadnjem primeru, Trzinskega gradu poleg vsega še ugotovilo, da tisti, ki je prodajal obremenjeno nepremičnino, ni zakrivil goljufije, da je ravnal v redu in zato naj bi bili za situacijo krivi pošteni ljudje, ki so zaupali institucijam te države in jim grozi, da bodo vse izgubili. Krivi naj bi bili, ker niso vedeli, da jih bodo ogoljufali, tak je uraden odgovor. Hkrati pa želivaša vlada po drugi strani za nazaj omogočiti pridobitev stalnega bivanja in možnost vlaganja odškodninskih zahtevkov tisočim tujcem, za katere trdite, da za status stalnega ali začasnega bivanja niso zaprosili, ker niso vedeli, da bi morali v času, ko jenastala nova država. Spoštovani gospod Rop, od kod takšna diskriminacija, da so eni več vredni, kot drugi? Za tako imenovane izbrisane zahtevate že drugo izredno sejo. Kdaj boste zahtevali redno sejo in odškodnine tudi za ogoljufane v Kranjski hranilnici, pri SIB banki, v aferi Sicura, v Les banki in številnih drugih lopovščinah, ki jih je oblast omogočila z ohlapno zakonodajo, ki je v mnogih primerih še vedno taka, nedelovanjem organu pregona ali celo tako, da so [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Zanima me: Kdaj bo vlada predlagala ukrepe, da se to ne bo več dogajalo? Kdaj bo začela ravnati tako, da se bo pri vseh enako mudilo?
Gospod predsednik vlade. Prosim na galeriji tiste, ki sodelujejo [[...]]
Hvala lepa. Najprej, ko govorimo o enakosti pred zakonom, bi rad poudaril, da seveda, praktično ni predpisa, ni zakona, ni uredbe, pri kateri ne bi tega eksplicitno in posebej upoštevali in pri katerih si ne bi, tudi pri vsakdanjem uveljavljanju, prizadevali za to, da bi dejansko tudi v praksi prišlo do udejanjenja te pravice. Jaz se strinjam, da obstajajo primeri, da je nekaj primerov, pri katerih lahko pride do problema v zvezi z uresničevanjem tega principa, in prav je, da takrat vsi in vse institucije storimo vse, kar je možno za to, da zagotovimo tudi v praksi, v življenju, udejanjanje tega principa. Vi seveda v tem svojem vprašanju niste eksplicitno povedali, kateri so konkretni primeri, za katere vi menite, da je prišlo do tovrstnih kršitev. Če bi, bi lahko za vsak primer posebej ugotavljali, kaj se je konkretno dogajalo. Ravno v primeru romske skupnosti, ki ste jo implicitno, če sem prav razumel, tudi omenili, je bilo posebej dogovorjeno, da se njihov primer in njihov položaj posebej ureja v področni zakonodaji in da se točno to načelo na koncu tudi zagotovi. Tudi v tistem primeru, ki ste ga navedli in se tiče stanovanj, nakupov stanovanj, preprosto ne drži, da ne poskušamo storiti vse za to, da bi zagotovili to načelo. Ne nazadnje smo tudi na osnovi problemov, ki so se dogajali v praksi, pripravili poseben predlog zakona o varstvu kupcev stanovanj in enostanovanjskih stavb. Tudi zaradi tega, da bi to zagotovili, smo v stanovanjskem zakonu, ki je bil že pred tem sprejet, pa ravno zaradi nekaterih pripomb v državnem zboru je relativno pozno začel veljati, posebej poskušali zaščititi kupce stanovanj in pa stanovanjskih hiš, ker smo se zavedali in se zavedamo, da je to poseben problem. In v primeru Zbiljskega gaja je na koncu tudi končna praktična rešitev bila relativno uspešna in tudi pozitivna za te, ki so kupili stanovanja. Tudi v teh primerih, ki jih vi naštevate in so iz preteklosti, uradna razlaga te vlade ni, da ni nič narobe. Uradna razlaga je seveda, da je potrebno pogledati konkretne primere in storiti vse, kar je možno, da se tem ljudem, če so bili ogoljufani ali zapeljani, seveda, ustrezno pomaga. In naša pripravljenost v tem primeru seveda je, torej želimo delovati na dveh nivojih, po eni strani sistemsko tako, da dopolnjujemo sistem na različnih področjih, na drugi strani pa tudi s konkretnimi aktivnostmi, s katerimi želimo zaščititi to področje. Seveda ste na koncu naredili primerjavo z izbrisanimi. Jaz bi želel poudariti, da kar se tiče izbrisanih, mi sledimo odločbi ustavnega sodišča, ne glede na to pa smo tudi v tem sistemskem zakonu, tudi v teh dopolnitvah, ki smo jih pripravili eksplicitno, da bi bilo popolnoma jasno tudi najširši slovenski javnosti, zapisali, da so do odškodnin iz tega naslova upravičeni samo in zgolj tisti, ki so storili vse tisto, kar je bilo možno storiti za to, da bi si pridobili status, pa si tega niso mogli na primer zaradi napak upravnega organa ali podobno. Eksplicitno tudi vemo, kaj je z nekaterimi roki in podobno. Tako, da tudi v tem primeru ti, ki res niso storili vsega, kar je potrebno, ne bodo mogli pridobiti odškodnin. Po drugi strani pa iz odločbe ustavnega sodišča tudi jasno izhaja, da ne gre v primeru izbrisanih samo za to, da niso vedeli za nekaj, kar so imeli po interpretacijah nekaterih pravico, ampak zaradi tega, ker je bilo eno področje pomanjkljivo urejeno in si zato niso mogli urediti svoje pravice tako, kot sicer ostali tujci. S tem seveda v ničemer ne posegamo na področje ureditev v zvezi z državljanstvom, ampak samo s stalnim prebivališčem. Tako, da tudi v tem primeru ne gre za poenostavljanje, kot se želi v nekaterih primerih seveda zavestno in namenoma prikazati in to področje bomo s sprejemom sistemskega zakona v sistemu seveda [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]vprašanje pa je seveda, kaj bo sledilo in kako si bodo vsi prizadevali, da tega ne bi na koncu uredili.
Kolega Janša, dopolnitev vprašanja.
Ja, poglejte ravno ta zakon, ki naj bi uredil status kupcev stanovanj, je lep primer tega, kako se vladi nekje mudi, drugje pa ne. Zakaj pa tega zakona niste predlagali po nujnem postopku? Zakaj za ta zakon ne skličete izredne seje? Ker so odprti problemi, ko ljudem grozi izselitev zato, ker so zaupali v institucijo pravne države, pa so jih ogoljufali. Prav tako ne drži, da vam odločba ustavnega sodišča narekuje hitenje pri tako imenovanih izbrisanih. Če bi to držalo, potem ne bi imeli v Sloveniji sedem let razveljavljenega zakona o dohodnini, sedem let razveljavljenega zakona o dohodnini, zaradi katerega starši otrok plačujejo višjo dohodnino, kot pa bi jo smeli po odločbi ustavnega sodišča, ampak jo plačujejo, ker vlada v sedmih letih ni predložila zakona, pa je bil razveljavljen že leta 1997. Ta, o katerem zdaj govorimo, o izbrisanih, pa je zadnja odločba šele iz aprila lanskega leta. Zakaj so tukaj različna merila, zakaj so nekateri več vredni kot drugi in zakaj ta vlada, ki so jo izvolili državljani te države, ravno te državljane najmanj ščiti?
Gospod predsednik vlade, dopolnitev odgovora prosim.
Ja, najprej bi seveda rad povedal v zvezi s stanovanjskim zakonom. Stanovanjski zakon ni stopil v veljavo in je zaradi tega prišlo do primera Zbiljskega gaja in v tem primeru je stanovanjski zakon s tistimi členi, ki v precejšnji meri urejajo to področje, tudi že stopil v veljavo, tako da je to področje "de facto" urejeno. Sam predlog zakona o varstvu kupcev stanovanj in enostanovanjskih stavb pa dodatno vpeljuje varovalke. Tako da pravzaprav teh primerov, o katerih ste vi govorili, če bi veljal stanovanjski zakon takrat, ko je do njih prihajalo, že ne bi moglo priti. In je ta zakon samo še korak naprej. Tudi pri dohodnini ne drži to, kar ste rekli. Kar nekaj je bilo poskusov, da bi dohodnino, kot veste, v delu uredili, tudi v teh delih, o katerih je odločba ustavnega sodišča govorila. Posebej smo si prizadevali, tudi poslanec Pucko, če se spomnite, vendar je bilo to zavrženo takrat kot neprimerna rešitev in smo se zato odločili, da naknadno te rešitve damo v zakon o dohodnini in sedaj v celoti urejamo to področje. Zakaj smo hiteli pri ali pa, zakaj želimo izredno sejo na temo izbrisanih? Jaz mislim, da je v tem času, ko govorimo o rokih, ko govorimo o referendumu smiselno, da celotno diskusijo o izbrisanih opravimo in potem seveda eventualno izpeljemo tudi referendum. Jaz samo ocenjujem, da je ta tema o izbrisanih že leta na mizi in da je sedaj čas, da končamo diskusijo o njej. Ne nazadnje smo se v zvezi s to temo - želite priznati ali ne - tudi v marsičemu razjasnili in tudi prišli glede nekaterih stališč dokaj skupaj. In jaz mislim, da če so te in ta stališča dozorela, je prav, da jih na koncu tudi uzakonimo. Seveda gre pa za nekatera področja, kjer pa žal - meni je zelo žal - nismo prišli v celoti skupaj in tudi ne verjamem, da bomo v celoti prišli, pa ta v svojem bistvu ne vplivajo na odškodnine, na položaj izbrisanih in na udejanjanje pravic na koncu. In zato je po mojem in po moji oceni smiselno, da opravimo dokončno diskusijo o tej temi, in da se izpeljejo vse procedure, ki so v zvezi s tem možne, in to do konca.
Naslednje vprašanje bo zastavil kolega dr. Andrej Bajuk. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani gospod predsednik vlade! Ena od najbolj pomembnih značilnosti našega časa so demografske spremembe, ki so se v primeru Slovenije močno zaostrovale v času raznoraznih koalicijskih vlad pod vodstvom liberalne demokracije. V Sloveniji lani je bilo samo še 88 tisoč 183 otrok starih manj kot 5 let. Med tem, ko jih je še v letu 1991 bilo v tej starostni skupini 118 tisoč 179. V tem obdobju se nam je v povprečju rodilo komaj 17 tisoč 637 otrok na leto, v prejšnjem desetletju pa smo jih v povprečju sprejeli 23 tisoč 636 na leto. V primerjavi s prejšnjim časom torej izgubimo najmanj 6 tisoč otrok v vsakem letu. Medtem, ko je bilo v poprejšnjem popisu prebivalstva v starosti do 30 let poročenih že 75 tisoč 531 oseb ženskega spola, je bilo lani do te starosti poročenih le 32 tisoč 156. Posledica tega je, da se je v obdobju vaše vladavine število novorojenih otrok zmanjšalo za tretjino. Če bi se rodilo toliko otrok kot v prejšnjih desetletjih, bi bilo nas Slovencev 70 tisoč več, kar med drugim tudi pomeni, da je v tem času Slovenija utrpela približno takšne demografske izgube, kot med vojno revolucijo sredi prejšnjega stoletja. Z vedno večjo zaskrbljenostjopa vsak dan ugotavljamo, da koalicijske vlade pod vodstvom liberalne demokracije ne kažejo nikakršnega odnosa [[...]] [[Mir.]] [[...]]poleg eklatantnega prezira do tega perečega narodnega vprašanja. Vaša načrtna in trmoglava nenaklonjenost do družin se kaže v vztrajanju na brezmiselni politiki pretiranega vzpodbujanja samskega življenja brez otrok, saj se z davčnega vidika bolj splača samstvo kot življenje v družini. Družinam nenaklonjena politika vlad, pod vodstvom liberalne demokracije, se kaže tudi v predlogu sprememb zakona o dohodnini, ki ga je vlada vložila v proceduro in ga bo ta državni zbor v kratkem obravnaval. Pa ne samo, da vztrajate na tem, marveč tudi predlagate zmanjšanje podpore družinam s številnimi otroki. Ob takšni politiki do lastnega naroda pa ste v liberalni demokraciji izjemno širokogrudni do reševanja drugih problemov. Najbolj jasno se to vidi pri še vedno odprtem vprašanju tako imenovanih izbrisanih. Pri tem se sklicujete na odločbo ustavnega sodišča od aprila lanskega leta, in razglašate, kako ste za spoštovanje prava in ustavnega sodišča. Gospod predsednik, dvoličnost v pristopih je očitna. Državljane Republike Slovenije obravnavate različno, vaša vlada, ki se pri izbrisanih tako sklicuje na dolžnost izvrševati odločbe ustavnega sodišča, že od leta 1997 ni izvršila odločbe ustavnega sodišča o davčnih olajšavah za otroke. Ustavno sodišče je pred sedmimi leti ugotovilo, da je zakon o dohodnini v nasprotju z ustavo, ker staršem določa za preživljanje otrok znižanje davčne osnove, ki ne pokriva minimalnih stroškov. Vaše vlade te določbe niso uresničile, in že sedem let pobirate od staršev dohodnino, tudi od dela dohodkov, ki so ga porabili za preživljanje otrok. Zakaj že od leta 1997 tega niste napravili? Zakaj v predlogu zakona o dohodnini, ki ste ga poslali v zakonodajni postopek, ne priznavate upravičencem, za katere je ustavno sodišče ugotovilo, da ste jim obračunavali previsoko dohodnino, pravice do poračuna preveč plačane dohodnine za nazaj, za ves čas od leta 1997? Tako kot predlagate za tako imenovane izbrisane. Torej, gospod predsednik: Zakaj diskriminacija Slovencev? [[...]] [[Aplavz.]] [[...]]
Odgovor, prosim.
Najlepša hvala za to vprašanje. Ker seveda omogoča odgovor najprej na temo izbrisanih. Gre za čisto zavajanje, to kar ste govorili. Obratno. Mi v tem sistemskem zakonu eksplicitno govorimo o tem, kakšne bodo omejitve v zvezi z odškodninami. Torej nobenega avtomatičnega plačevanja odškodnin nikomur ne bo. V vsakem posameznem primeru bo sodišče odločalo, in kot sem povedal, so omejitve seveda zelo velike, in pomenijo, da praktično, razen v zelo upravičenih primerih, nihče ne bo upravičen do odškodnin. Nasprotno. Referendum, ki ste ga vi sprožili, in to bo pokazala praksa, to bo pokazala prihodnost, bo stal te davkoplačevalce bistveno več kot te odškodnine, na katere se sklicujete v tem primeru. To bo pokazala praksa. Relativno zelo hitro se bo pokazalo. Kar se tiče pa družinske politike, seveda ste tudi tukaj navedli kar precej trditev, ki kažejo na to, da ne veste dobro, kaj se je dogajalo v Sloveniji v teh letih, ki ste jih omenjali. Če pogledate namreč področje družinske politike, in to kar se je za te namene dajalo, potem boste videli, da je od leta, na primer 1999, samo v zadnjih letih, obseg izdatkov te države, ki, na osnovi politike, ki jo je vodila koalicija, ki je bila takrat in pa tudi sedaj, pomembno in bistveno povečal. Na primer od 1999 na 2003 s 60 milijard na 104 milijarde na letnem nivoju. Bistveno so se povečali otroški dodatki. Če pogledate, boste videli, da so se izplačana sredstva povečala. Na primer, če bomo omenil samo iz leta 1999 na 2003, s 35 tisoč na 55 tisoč. Povečalo se je starševsko nadomestilo. Povečal se je starševski dodatek. Lahko vam vse naštejem in tudi povem, da praktično ni prejemka iz tega naslova, ki ga ne bi zavestno, na osnovi politike, ki smo jo vodili skupaj, celoten državni zbor, če želite, bistveno povečali. Ne nazadnje smo uvedli tudi dodatek za veliko družino. In vsi ti podatki, vsak zase, vsak posebej govori o tem, da to, kar ste govorili, preprosto ne drži in da gre za čisto zavajanje. Podatki so tukaj, vam jih lahko kasneje dam, da si boste pogledali. Tudi če pogledate zakon o dohodnini, ki je vložen, upam, da imam čas, ja, boste videli, da simulacije kažejo, in te so narejene za različne dohodkovne razrede, da praktično v nobenem primeru ne drži to, kar ste trdili, in to vse do povprečne plače, do povprečne plače bodo velike družine, male družine in družine z enim otrokom dobivale več olajšav kot doslej. Pri 1.5 povprečne plače pride dejansko do minimalnega preloma, in sicer na nivoju 0,25 % praktično enako za štiri otroke in šele od tukaj naprej pri nadpovprečnih plačah pride do problemov pri četrtem otroku. Mi se zavedamo tega problema in seveda bomo v nadaljnji diskusiji poskušali, in o tem smo tudi v koaliciji že diskutirali, to dejstvo pri četrtem, petem in šestem otroku ustrezno korigirati in zato smo odprti za to diskusijo. Naša želja je in naš namen je, da položaj družin z otroki, z enim, dvema, trema, štirimi ali petimi izboljšamo in nikakor ne poslabšamo, in to bomo tudi storili pri uveljavljanju zakona o dohodnini. Hvala.
Dopolnitev.
Hvala lepa, gospod predsednik. Seveda omenili ste vse tiste primere, v katerih so se določeni dodatki povišali, niste pa omenili, da je to bilo ravno tako vpeljano zato, ker smo pa druge dodatke izbrisali, o tem pa niste govorili. Razprava o spremembi zakona o dohodnini bo jasno dokazala, da to, kar ste govorili, ne drži in da to, kar mi danes zatrjujemo, ima podlago v konkretnih obračunih, ki so vam in vsem članom vlade in tudi poslancem znani. In sicer, društvo za družino naklonjeno družbo nam je vsem poslalo svoje analize, ki se popolnoma ujemajo s podatki, ki so pač na razpolago do sedaj. Resnično je tako, da dejansko vaš predlog o dohodnini ni naklonjen družinam, ki imajo več kot tri otroke in sicer nekoliko nadpovprečno plačo. Tudi sprememba načina, kako se to izračuna, in to bomo imeli še kakšne strokovne debate v tej zadevi,bo jasno pokazala, gospod predsednik, da dobro vem, o čem govorim. Po drugi strani vam pa še tudi povem, da še vedno uporabljate analize, ki sta jih napravila dr. Jože Stanovnik in dr. Nada Stropnik, ki vam je sama vam obrazložila in nam vsem v enem članku v Delu, da te analize dejansko ne upoštevajo celotnih izdatkov, ki jih imajo starši, ampak samo nekatere, ne pa dolgoročne. Torej, gospod predsednik, povabljeni na razpravo, pa še kakšno bomo imeli! Vprašanje vam pa je: Kakšen je vaš odnos in odnos vlade, ki ji predsedujete, do demografskega vprašanja Slovenije? Na to pa še nisem dobil nobenega odgovora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, predsednik vlade.
Hvala tudi za ta komentar, ki ste ga dali, ki seveda ne drži. V ničemer niste omenili subvencij in tistega, kar je neizpodbitno dejstvo - vse to, kar smo storili, in vsi napori, ki smo jih naredili tudi v kontekstu prioritet. Kot sem zagotovil, to politiko bomo peljali tudi vnaprej. To pomeni, da bomo zagotavljali relativno zelo velik obseg subvencij za družinsko politiko, tako kot do sedaj. In pri tem bomo ena tistih držav v Evropi, ki ima te subvencije relativno visoke, tudi še naprej. Kar se tiče teh drugih dodatkov, ki jih, jasno, niste navedli, računam, da jih boste potem v javni diskusiji končno navedli - kateri so pa ti dodatki, ki smo jih nižali; zelo rad bi jih videl. In kot sem poudaril, pri zakonu o dohodnini lahko nastopi problem pri tistih, ki imajo nadpovprečne plače, pri četrtem otroku, v ekstremu, pri zelo visokih, tudi pri tretjem. In jaz sem za to, da se o tem pogovorimo in tudi v teh primerih zagotovimo, da se položaj otrok tudi v teh družinah ne bo nikakor ne poslabšal. Drugače pa smo o demografski politiki tudi v tem državnem zboru že večkrat govorili. In ko govorimo o demografski politiki, moramo vedeti, da ni vse samo v ekonomskem položaju. O tem obstajajo analize in študije, in te govorijo, da je poleg gospodarskega, ekonomskega položaja zelo pomemben tudi način življenja, percepcija življenja, izraba prostega časa, enakopravnost obeh spolov in tako naprej. Ne nazadnje o tem celo obstaja resolucija vlade, ki jo je pripravila, in si lahko to pogledate in boste to videli. Je pa to problem, o katerem moramo v Sloveniji vseskozi diskutiratiin razpravljati, seveda z argumenti, in iskati prave rešitve za slovensko demografsko politiko in, če hočete, za naše družine, zlasti za mlade. Hvala.
Prosim? Postopkovni predlog? Prosim, dr. Bajuk.
Hvala lepa, gospod predsednik. Demografsko vprašanje Slovenije je tako pomembno, da moram predlagati, da o tej zadevi naredimo javno razpravo. Dobro se zavedam, spoštovani gospod predsednik vlade, da denar ni vse, kot pravijo Italijani, nekoliko pa le pomirja živce Dejstvo pa je, da opažamo v vseh vaših predlogih pomanjkanje čuta do tega problema in da dejansko niste pripravljeni ničesar pametnega predlagati, in to vidimo v predlogih davčne reforme. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca, kolega dr. Bajuka, da državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru, bomo odločali jutri, ko bomo prešli na odločitve o točkah dnevnega reda do vključno zadnje popoldanske razprave. Zadnje, četrto vprašanje bo predsedniku vlade zastavil kolega Valentin Pohorec. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik vlade! Od vstopa Republike Slovenije v Evropsko unijo nas loči manj kot sto dni. Na tej seji bo državni zbor med drugim obravnaval in sprejel tudi predlog zakona o ratifikaciji pogodbe med petnajsterico sedanjih članic in desetimi kandidatkami, med katerimi je tudi Slovenija, sklepno listino za našo državo pomembnega dejanja. S 1. majem 2004 se torej za Republiko Slovenijo začenja neko novo obdobje, na katerega smo se dolgo inuspešno pripravljali in opravili vse naloge in preizkušnje. Dogodek vstopa v Evropsko unijo bi bilo potrebno primerno obeležiti. V nekaterih obmejnih področjih že potekajo razne aktivnosti, ki segajo tudi preko državne meje oziroma nas prav sosedje v obmejnih področjih vabijo na sestanke, kako bi skupaj obeležili ta pomembni dogodek za Slovenijo, tudi za sosednji članici Evropske unije, mislim Avstrijo in Italijo, sosednjo Madžarsko kot kandidatko, ne nazadnje tudi sosednjo Hrvaško, kamor se bo selila schengenska meja. Kot poslanec obmejnega področja sem bil vabljen na več sestankov lokalne skupnosti, tudi v Avstrijo, kjer smo se pogovarjali, kako beležiti vstop Slovenije v Evropsko unijo. Povsod so me seveda spraševali, kakšen program ima v tej zvezi naša država oziroma vlada. Kje bo na primer osrednja prireditev, za eno ali drugo državo, kako bo vlada pomagala lokalnim skupnostim s programom, sredstvi, udeležbo članov vlade ter drugih pomembnih osebnosti na teh shodih. Ker odgovora na taka vprašanja ne poznam, sprašujem vas, gospod predsednik: Ali vlada že ima program prireditev oziroma slovesnosti ob vstopu v Evropsko unijo? Ali bo vlada sodelovala pri organizaciji in financiranju teh prireditev vsaj na pomembnih mestih, to je na mednarodnih mejnih prehodih? Ali bomo in kako bomo poslanci seznanjeni s programom vlade? Za odgovor se vam zahvaljujem.
Hvala lepa kolega Pohorec. Predsednik vlade.
Najlepša hvala, gospod poslanec, za vprašanje. Vsekakor se strinjam z vami, da je obeležitev vstopa Slovenije v Evropsko unijo seveda zelo pomembna. In v tem kontekstu je vlada imenovala posebno delovno skupino, v kateri so predstavniki različnih ministrstev, ki pripravlja točno to, o čemer vi sprašujete. V zvezi s tem je bila izvedena tudi konzultacija s praktično vsemi župani po Sloveniji in so bili povprašani, kakšne prireditve pripravljajo na različnih koncih Slovenije. Interes je zelo velik in zato je bil sprejet koncept decentraliziranega dogodka, po katerem naj bi na različnih koncih v Sloveniji, v različnih krajih imeli tovrstne prireditve. Kar nekaj je krajev, ki bodo prišli v poštev: Nova Gorica, Gornja Radgona, Hodoš in Ljubljana naj bi bila mesta, kjer bi se tovrstne proslave dogajale in dogodki. Zraven pa seveda tudi na obeh dveh tromejah, tukaj bi pa sodelovali Kranjska Gora, Kuzma in Bovec. Skratka, ta koncept se sedaj pripravlja, se dogovarja, seveda, tudi v kontekstu tega, kar ste spraševali, sodelovanje vlade pri tem. Zlasti pa je vse odvisno tudi od sodelovanja predstavnikov iz drugih držav v Sloveniji. Obstaja precej visoka možnost, da se bodo nekateri visoki predstavniki Evropske unije in nekaterih sosednjih držav udeležili teh dogodkov in v odvisnosti od tega bomo in bo potrebno tudi prilagoditi na koncu program. Zaenkrat še nimamo stoodstotnih pisnih potrditev. Tisti trenutek, ko bodo te prišle, bo možno pa tudi točno povedati, kdaj in kdo bo sodeloval na kakšni proslavi in seveda tudi kompletno finančno konstrukcijo.Bilo bi pa seveda zelo lepo in dobro, če bi na primer v Slovenijo ob tovrstnem dogodku prišel predsednik Evropske komisije. Mi se trudimo, da bi prišel; če bo prišel, mislim, da bo to pravi dogodek, da bo predsednik prišel v Slovenijo takrat, ko bomo vstopali v Evropsko unijo. Hvala.
Prav, hvala lepa, gospod predsednik vlade za odgovore na prva štiri vam zastavljena vprašanja. Sedaj bomo nadaljevali z vprašanji ministricam in ministrom. Minister za okolje, prostor in energijo, mag. Kopač, je dolžan dva odgovora, in sicer na vprašanji, ki sta bili postavljeni na prejšnji, 32. seji zbora. Najprej na vprašanje kolega Vnučca o problematiki izgradnje avtocestnega odseka mimo Radovljice in potem mag. Vizjaka glede izdaje soglasja za podaljšanje proizvodnje v podjetju Vipap Videm Krško. Ali je potrebno karkoli dodati vprašanjem, ki so bila zastavljena? Minister Kopač jih pozna. Lahko odgovori nanje? Prosim. Najprej na vprašanje kolega Vnučca o problematiki izgradnje avtocestnega odseka mimo Radovljice.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik.
Mikrofonija je [[...]]Imamo vsi izklopljene mikrofone?
Hvala lepa. Že jeseni leta 2002 je bila občini Radovljica kot kompromisna varianta ponujena delno poglobljena trasa, vendar jo je takrat občina zavrnila. V lanskem letu v juniju 2003 sta ministrstvo za okolje, prostor in energijo in pa ministrstvo za promet pripravila stališče do pripomb iz javne razgrnitve državnega lokacijskega načrta. S stališči smo seznanili občino Radovljica in sprejeta je bila odločitev, da se lokacijski načrt nadaljuje z nepoglobljeno traso avtoceste. 29. septembra je potem občina Radovljica obravnavala ta naša stališča, vztrajala pri poglobljeni varianti trase avtoceste. Potem pa je vlada v novembru lanskega leta na moj predlog in na predlog kolega Presečnika sprejela informacijo o poteku priprave lokacijskega načrta. Ugotovila, da je odločitev za izdelavo predloga lokacijskega načrta za nepoglobljeno varianto ustrezno utemeljena, kljub temu pa je vzela na znanje pripombe občine Radovljica in zadolžila tako ministrstvo za okolje, prostor in energijo kot ministrstvo za promet, pa tudi Dars, da pred nadaljevanjem priprave predloga lokacijskega načrta preverijo zahteve občinskega sveta občine Radovljica in da v kolikor se okoljsko, prostorsko, prometno-tehnično in investicijsko izkažejo za sprejemljive, naj se tudi upoštevajo pri izdelavi predloga lokacijskega načrta. Trenutna faza je taka, da je Dars zagotovil rešitev delno poglobljene trase s podvozi. Rešitev je ministrstvo za okolje, prostor in energijo posredovalo v recenzijsko oceno skupini neodvisnih strokovnjakov. Do rešitve se mora opredeliti še ministrstvo za promet, no in po pridobitvi vseh stališč in mnenj bo oblikovan dokončni predlog niveletnega poteka trase avtoceste, s katerim bo seveda seznanjena tudi Občina Radovljica, ob sprejemu uredbe pa tudi, jasno, vlada. Tako, da so dela v teku in upam, da bo v relativno kratkem času lahko dokončno presekan ta gordijski vozel poteka avtoceste po Gorenjski, upam, da v skupno zadovoljstvo tako Občine Radovljica kot tudi vlade in seveda Darsa kot investitorja. Hvala lepa.
Dopolnilno vprašanje, kolega Vnučec.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, veseli me, da prihaja počasi do rešitve oziroma do kompromisa tako med zahtevami lokalne skupnosti kot tudi med obema pristojnima ministrstvoma, kar je bil nek globalni cilj, seveda je pa še vrsta odprtih vprašanj. In glede na idejni načrt, ki ga je Dars posredoval pa tik pred koncem leta 23.12., so ti premiki že nakazani. Seveda bi pa rad izkoristil to priložnost in mogoče tudi še dodal nekatere elemente, ki bi bili pa nujni, bom rekel, pri tem globalnem reševanju tega problema. In sicer glede na leto, načrtovano leto zgraditve avtoceste mislim, da je potrebno razmisliti: Ali je smiselno vztrajati na cestninski postaji, ki bi pobirala cestnino v takšni obliki? Ne govorim proti pobiranju cestnine, ampak ker po nekaterih informacijah naj bi se takrat prišlo na zaprti sistem, da se lahko tudi zdaj reče leta 2007/2008 bo zaprti sistem ali pa ne bo in se s tem izognemo tudi, bom rekel, posegom v prostor, kajti cestninska postaja je velik poseg v prostor. Druga takšna zelo pomembna, življenjsko pomembna rešitev za občane je tudi, da se uredi tudi stara cesta Črnivec-Kranj in bom rekel, tukaj omogoči prost prehod občanom do Kranja brez plačila cestnine oziroma do tistih krajev, kjer pa bi morali tudi za par kilometrov, se pravi v tem nezaprtem sistemu neupravičeno plačevati cestnino in bi bila tukaj lahko delitev državljanov na dva dela, če gledamo iz pravičnosti. In pa seveda me tudi zanima: Kako to, da navkljub sprejeti uredbi o lokacijskem načrtu ima tunel Ljubno tri pasove, sedaj pa se načrtujeta samo dva [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]To bi bilo nekako, [[..]]če je možen kakšen odgovor, ker vem, da niste samo vi pristojni, je tudi minister za promet, in se zahvaljujem za odgovor. Hvala.
Prosim.
Hvala lepa. To so res bolj vprašanje za mojega kolega ministra za promet. Kar pa se tiče cestninske postaje in zaprtega sistema cestninjenja, pa naj rečemo to, da seveda lokacijski načrt, ki ta hip, po mojem mnenju morajo vsebovati rešitve, ki so izvedljive z obstoječo tehnologijo. V kolikor bo pa v fazi gradnje same avtoceste tehnologija že spremenjena, oziroma sistem spremenjen, takrat pa se seveda lahko ne glede na sprejet lokacijski načrt potem ne pristopi k izgradnji tistega dela te infrastrukture oziroma tega pomožnega, tega spremljajočega objekta na sami avtocesti. Hvala lepa.
Hvala. Vam je, gospod minister za okolje, zastavil vprašanje na prejšnji seji tudi kolega magister Vizjak. Boste ponovili vsebino? Prosim, na kratko.
Hvala lepa. Kot veste, je leta 2000 odobren ekološko-sanacijski program za podjetje VIPAP Videm Krško, in sicer po katerem do zaključka ekološke sanacije je VIPAP oproščen plačila eko taks, če investira v izvedbo ekološke sanacije tovarne. Kar se je dejansko tudi storilo, saj je bil v letošnjem letu zaključen investicijski program, po katerem so odprli celo kopico ekoloških posodobitev v tej tovarni, čistilno napravo, rekonstrukcijo belilnice, predelavo oziroma obrat za predelavo odpadnega papirja in podobno. Iz pregleda ekoloških taks v drugih državah, ki imajo proizvodno celuloze, je ugotovljeno, da taks ni v skandinavskih deželah, ki so največje proizvajalke celuloze. Taks tudi ni v Avstriji, naši sosedi, pri nas pa ekološke takse, ki jih pobira država, znatno držijo končni produkt, to je celulozo, in nas postavljajo v neenakopraven položaj na evropskem in svetovnem trgu. VIPAP Videm Krško je zaprosil ministrstvo za okolje, prostor in energijo za podaljšanje proizvodnje celuloze do oktobra 2007 predvsem zaradi problema izgube večjega števila delovnih mest. Podaljšanje proizvodnje celuloze v Krškem za nekaj let, da bi uspeli v tem času zagotoviti druga, nova delovna mesta, tudi ponovna določitev terminov obveznosti ekološke sanacije in ureditev nekaterih emisij, bi bila po mnenju tako podjetja kot tudi lokalnih skupnosti rešitev, ki bi imela najmanj negativnih socialnih in gospodarskih posledic za Posavje, kajtiznano je, da bi ukinitev proizvodnje celuloze ogrozilo oziroma postavilo pod vprašaj približno 400 delovnih mest v Posavju, ki se seveda bori z nadpovprečno brezposelnostjo v Sloveniji. Ministra torej sprašujem: Ali ima ministrstvo za okolje in prostor - in seveda tudi država - res interes, da zaradi večjih problemov brezposelnosti, pomanjkanja delovnih mest v Posavju reši oziroma pomaga rešiti ta problem in da prisluhnite proizvajalcu celuloze? Namreč, proizvodnja celuloze rešuje tudi nekatere druge probleme v Sloveniji - kam z viški manj kvalitetnega lesa. Ali torej ima država interes podaljšati proizvodnjo celuloze v tovarni VIPAP Videm Krško za naslednjih nekaj let? V tem času bi namreč morali ustvariti ustrezna delovna mesta, in prerazporediti delavce. Torej: Ali se bo država zavzela za tako pomembno strateško proizvodnjo v Sloveniji in s tem tudi nenazadnje omilila socialne in druge posledice ukinitve te proizvodnje?
Hvala lepa. Minister.
Hvala za besedo. Tako ministrstvo za okolje, prostor in energijo kot seveda vlada sta naklonjena reševanju tega problema, vendar seveda le v okvirih, ki nam jih dovoljuje evropski pravni red. Kajti, treba se je zavedati, da bomo 1. maja letos polnopravni člani Evropske unije. Ministrstvo je podjetju VIPAP Videm Krško tudi razložilo, kakšna je možna pot do tega podaljšanja proizvodnje celuloze. In ključni elementi so sledeči: oprostitev takse za obremenjevanje voda mora biti potrjena, ne tu v Ljubljani ali pa na vladi, ampak s strani služb komisije Evropske unije, ki so pristojni za državno pomoč. Takse za obremenjevanje voda se ne more v celoti oprostiti, del, ni natančno rečeno v direktivi, kakšen, ampak piše, pomemben del - iz nekaterih izkušenj drugih držav vidimo, da je to 20 %. Torej, del te takse, 20 % najmanj, bi moralo podjetje kljub vsemu odvajati v državni proračun, čeprav bi si mi želeli, da morda nič, vendar nam komisija za državno pomoč Evropske unije česa takega ne bi dovolila po do sedaj znani praksi. Celoten sanacijski program bi morala preveriti ustrezna služba komisije Evropske unije, ni zadosti, da ga samo mi, v Ljubljani, ampak bi ga morali potrditi v Bruslju. Obremenjevanje okolja pa ne bi smelo povzročati kršitev drugih harmoniziranih standardov Evropske unije na področju varstva okolja - tu pa je, mislim da, velik problem. Podjetje VIPAP bi moralo za vse to zaprositi z ustrezno vlogo, ki bi mi jo mi posredovali v Bruselj, vendar se je podjetje VIPAP odločilo, da te zahteve za oprostitev plačila takse po proceduri, ki jo je dolžna država izvajati po vstopu v Evropsko unijo, ne bo vložilo. Skratka, take vloge iz podjetja VIPAP Videm Krško za nadaljevanje proizvodnje celuloze sploh nimamo, zato seveda tudi o čemerkoli nimamo za odločati oziroma posredovati česarkoli v Bruselj. V pismu, ki smo ga dobili na ministrstvu, je podjetje svoj korak obrazložilo z naslednjimi dejstvi. Podjetje VIPAP ne namerava sanirati obratov za proizvodnjo celuloze, ker njihova poslovna politika ni usmerjena v tako proizvodnjo. Podjetje VIPAP zaradi podaljšanja obratovanja celuloze ne namerava vlagati svojih sredstev niti za plačilo zmanjšanja takse niti za dodatna vlaganja v okoljsko sanacijo na lokaciji tovarne celuloze in papirja. Podjetje VIPAP se zaveda, da z emisijami žvepla v zrak čezmerno obremenjuje okolje in ni pripravljeno v času podaljšanja obratovanja Celuloze prevzemati odškodninske ali druge obveznosti zaradi čezmerne obremenjenosti. Skratka, ni problem samo izpust odpadnih voda v Savo, ampak tudi izpust žvepla v zrak, ker nima zveze s takso na odpadno vodo. Še zadnji element iz tega pisma podjetja VIPAP. Predvideno dogajanje na trgu papirja in celuloze trenutno podjetju VIPAP ne daje finančnih možnosti za dodatna investiranja, ki bi lahko omogočile podaljšanje obratovanja Celuloze. Iz vašega vprašanja je morda zaslediti mnenje, da okoljske takse, ki jih pobira država, znatno dražijo končni produkt in nas postavljajo v neenakopraven položaj na evropskem trgu - govorili ste o nekonkurenčnosti. Moram pojasniti, da je to zmotna misel in da je višina ekoloških taks manjša ali največ enaka stroškom, ki bi jih imel povzročitelj obremenjevanja, če bi odpadne vode očistil, kajti tudi čiščenje stane in če nima tega procesa vgrajenega, potem se zaračunava taksa in je to ekvivalent. Če odpadne vode iz Celuloze ne bi bile onesnažene, nasploh, tudi plačilo takse sploh ne bi dražilo končnega produkta. Poudariti pa je treba, da gre v primeru podjetja VIPAP za zastarelo tehnologijo, ki nikjer v Evropski uniji zaradi nedoseganja okoljskih standardov ne bi smela sploh obratovati, kaj šele, da bi ji bila odobrena oprostitev okoljskih dajatev. Hvala lepa.
Mag. Vizjak, želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa. Seveda, če bi spoštovani gospod minister bil na dnevu odprtih vrat tovarne VIPAP Videm Krško, bi se lahko tudi na mestu samem seznanil s številnimi, tudi nekaj desetmilijonskimi vložki [[govorim v evrih]] tega podjetja v ekološko sanacijo tovarne in tudi v investicije v čistilno napravo, ki je bila zagnana marca lani in je vrednost investicije ocenjena na 6,3 milijona evrov. To je samo ena izmed ekoloških sanacij, da ne govorimo tudi o drugih. Tako da je podjetjev lanskem letu in preteklem obdobju izjemno veliko vlagalo v ekološko sanacijo. Tu pa je bilo s strani ministra predstavljeno, kot da niso pripravljeni ničesar vlagati. Res pa je, da ne gre za ohranjanje proizvodnje celuloze, take kot je sedaj, gre zgolj za podaljšanje obratovanja do leta 2007, za prehodno obdobje, v katerem bi lahko rešili številne probleme, izgube delovnih mest, ki bodo Posavje, občino Krško, Brežice in tudi Sevnico močno prizadele. Gre torej za reševanje problema, kar pa ne sme biti v nasprotju z ekološkimi standardi Evropske skupnosti. Zato tudi ministra dodatno sprašujem: Ali morda kaj v pridružitvenem sporazumu med Slovenijo in Evropsko skupnostjo preprečuje izdajo odločbe oziroma tega soglasja za podaljšanje? Ali obstaja morebitna zaveza, da moramo spoštovati, IPPC direktivo pred koncem leta 2007? Kajti, to je direktiva, ki govori o teh pogojih glede obremenjevanja okolja. Skratka, zanima me: Ali smo se morebiti kaj več zavezali, kot nam je bilo treba, v pridružitvenem pogajanju in nam to sedaj dela težave, ko odločamo oziroma ne moremo odločiti v korist takih vlog, kot je bilo podano s strani VIPAPA?
Hvala lepa. Minister, prosim za odgovor.
IPPC direktiva oziroma direktiva o celoviti preprečitvi in kontroli izpustov začne veljati za različna podjetja v Sloveniji različno v naslednjih letih. No, za VIPAP Videm Krško pač oktobra 2007, kar je skrajni rok, ki smo ga lahko izpogajali v pridružitvenem sporazumu. Tako ta direktiva ne predstavlja nobene ovire za delovanje VIPAP do tega obdobja. Dejstvo pa je, da ne velja v Sloveniji samo ta direktiva, ampak velja tudi direktiva o državnih pomočeh, ki sem jo pa razlagal prej. Ta pa velja s 1. majem letošnjega leta in jo je treba spoštovati tudi pred letom 2007. Še enkrat poudarjam: VIPAP Videm Krško je podjetje, ki izjemno veliko vlaga tudi v okoljsko sanacijo, vendar ne pri proizvodnji celuloze, o čemer je tu govora v tem konkretnem primeru. Podjetje namreč proizvaja marsikaj, ne samo celuloze. In iz tega podjetja ni prišla, in na podlagi njihovega pisma razumem, tudi ne bo prišla vloga, s katero bi sploh želeli nadaljevati to proizvodnjo celuloze pod pogoji, ki pa jih mora država seveda spoštovati od prvega maja letos dalje. Torej, če oni tega ne želijo, jih mi v kaj takšnega seveda tudi ne moremo niti s svojo odločitvijo niti s kakšno stimulacijo ali s čemerkoli drugim pritegniti. Mi izražamo vso pripravljenost za izvedbo te procedure v Bruslju, vendar če vloge iz podjetja ni, potem seveda nimamo o čem razpravljati. Hvala lepa.
Hvala lepa, minister. To so bila vprašanja še iz 32. redne seje državnega zbora. In sedaj sledijo vprašanja, ki so se zvrstila na današnjo sejo. Prvič, Marija Pozsonec ima vprašanje, če prav razumem, eno vprašanje, naslovljeno ministru za notranje zadeve, ministru za okolje, prostor, energijo in ministru za promet. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim. Glede dogodkov v Gornjem Lakošu bi želela odgovore na nekaj vprašanj. Ministra za notranje zadeve, dr. Rada Bohinca sprašujem: Ali so policisti pri obravnavanju tega dogodka prekoračili svoja pooblastila? Na televizijskih posnetkih je bilo namreč moč videti, da je policija ljudi ruvala, prav tako so snemali nenajavljeno. Zanima me tudi: Ali je bilo občanom res potrebno izreči kazen nad 400 tisoč tolarjev? Ali je to način, da se zaduši upravičen protest ljudi, ko le ti varujejo svoje prebivališče, zdravje in varnost? Ministra za okolje in prostor in energijo, mag. Janeza Kopača, bi želela vprašati: Ali res ni mogoče pospešiti polževo počasne administracije v postopku izdelave načrtov za avtocesto? Ali res potrebujete skoraj eno desetletje do začetka gradnje? Konkretno torej: Kdaj boste pripravili načrte za avtoceste do madžarske meje? In ministra za promet, Jakoba Presečnika, ki ga ni tukaj, bi pa želela opozoriti: Ni mogoče zadrževati stalno rastočega tovornega prometa v gosto naseljenih prekmurskih vasicah. Sicer on ne priznava, da je promet zmeraj večji. Kaj je do sedaj sploh naredil in kaj namerava storiti za pospešitev gradnje avtoceste do madžarske meje? Ali se zaveda, da so zaradi počasne gradnje te avtoceste v nevarnosti ljudje, gospodarstvo in tudi peti koridor? Hvala lepa.
Hvala lepa. Sedaj bi dal najprej besedo ministru dr. Radu Bohincu in skušata si čas porazdeliti z ministrom Kopačem. Prosim.
Hvala lepa, gospa poslanka, za to vprašanje. V zvezi s tem dogodkom v Lakošu sem naročil poročilo policije, ki me je obvestila o naslednjem. 22.11. lanskega leta je prišlo do protestne zapore ceste na območju krajevne skupnosti Gornji Lakoš. Približno 40 občanov je prečkalo cesto oziroma jo zasedlo na ta način, da je oviralo oziroma onemogočilo promet po tej cesti. Zaradi tega je bila potrebna preusmeritev tovornih vozil izvesti na druge mejne prehode. Pri tem občani niso po zagotovilih policistov oziroma po tem, kar je napisano v poročilu, upoštevali zahteve policistov oziroma znakov, ki so jih policisti dajali v okviru cestnoprometnih predpisov. Prišlo je do kršitev cestnoprometnih predpisov, za katere je policija izrekla 13 mandatnih kazni. Poleg tega je prišlo do elementov kršitve predpisov zakon o javnem zbiranju. Gre namreč za to, da je protestni shod imel elemente javnih zbiranj, ob tem da niso bili spoštovani tovrstni predpisi v zvezi z javnimi zbiranji oziroma javnimi shodi. Iz poročila, ki ga je pripravila policija, ne izhaja, da bi policisti pri tem opravilu kakorkoli kršili predpise oziroma pravila policijske stroke ali da bi prekoračili pooblastila. Tudi ne izhaja, da bi bili kršeni kakršnikoli drugi predpisi na strani policistov. Razlog več za to ugotovitev je, da ni bilo pritožb zoper delo policije v tem primeru. Pač pa je na mandatne kazni, na mandatne naloge nekaj pritožb, ki se bodo rešile po pravilih pritožbenega postopka. Toliko lahko o zadevi spregovorim. Hvala.
Hvala. In še besedo ministru Janezu Kopaču.
Hvala za besedo. Kot veste, spoštovana poslanka, je ključni razlog za pozno sprejemanje lokacijskega načrta za avtocesto od Beltincev do madžarske meje v dolgem iskanju ustrezne variante poteka avtoceste mimo Turnišč. Ta problem se je obravnaval dve, tri leta. No, lansko leto, jeseni, kot verjetno veste, je bila odločitev tudi sprejeta, tako da je sedaj lokacijski načrt v pripravi. Računam, da bo sprejet čimprej, vendar se bojim, da v letošnjem letu to zaradi rokov pri proceduri sprejemanja enostavno ni izvedljivo. Čim pa bo seveda sprejet, pa potem nastopi tudi možnost za izdelavo projektne dokumentacije in izdajo gradbenega dovoljenja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Tretjega ministra ni tu. Bo odgovor sledil pisno, kot veleva poslovnik. Gospa Maria Pozsonec, imate še [[...]]
Hvala lepa. Samo eno vprašanje: Kaj pomeni beseda "čimprej"?
Minister Kopač, prosim.
Državni lokacijski načrt, ob tem da se je začel delati lansko leto pozno jeseni, ko je bila sprejeta ta odločitev o poteku tras mimo Turnišč, zahteva potem pripravo približno 15, 16 mesecev. Taki so roki in se jih ne da prehiteti glede na zakonske procedure. Tako to pomeni sprejetje lokacijskega načrta v, upam reči, prvi polovici prihodnjega leta.
Hvala lepa. Prehajamo na ustno vprašanje, ki ga bo postavil magister Andrej Vizjak ministru za promet, ki ga prav tako ni tukaj. Želite kljub temu vprašanje?
Žal. Ja, seveda bom postavil vprašanje.
Prosim.
Poglejte, meni se že večkrat dogaja, da zastavljam vprašanje nekomu, ki ga ni tu, in to je zelo zoprn občutek za poslanca, ki najavi vprašanje en mesec dni prej, pričakuje seveda odgovor, potem tu ministra ni, gre pa za pereče probleme, ki tarejo naše ljudi. In prav je, da to vprašanje kljub temu zastavim, pa upam, da bom le pričakal tudi odgovor. In sicer, ob izgradnji avtocest v Republiki Sloveniji uporabljajo izvajalci del tudi državne ceste, po katerih prevažajo gradbeni material in te državne ceste zaradi velikih obremenitev tudi uničujejo. V občini Brežice imamo tak primer, ko vozijo na gradbišče gradbeni material, pesek praktično 15 kilometrov daleč po državnih cestah, po regionalni cesti. Po uredbi o lokacijskem načrtu in po izvajalski pogodbah bi morali izvajalci po končanju del ceste tudi sanirati oziroma jih vzpostaviti v prvotno stanje cestišča. Ob tem konkretnem primeru opažamo, to se pravi recimo, konkretno v naši občini, vem, da bo popravilo take ceste, ki jo ti izvajalci seveda uničujejo v 15-kilometrski dolžini, pravzaprav stalo tega izvajalca zelo veliko. Ker sem že od pristojnih na ministrstvu za promet poskusil pridobiti ustrezne odgovore, vendar zaman, me zanima: Na kakšen način bo minister, pristojen za promet oziroma ministrstvo za promet in s tem tudi država kot lastnik in upravljalec teh državnih cest dosegla in zagotovila, da bodo izvajalci po končanju del dejansko sanirali državne ceste in vzpostavili na njih razmere, ki so vladale pred gradnjo? Mi imamo namreč te državne ceste posnete, začetno stanje imamo ugotovljeno, stanje po polovici izgradnje je takšno, da so te ceste na nekaterih odsekih pravzaprav neprevozne, izvajalec ne naredi nič, praktično ljudje se po teh nevarnih cestiščih prevažajo na delo in drugam. zato me nenazadnje zanima: Katere ukrepe država v takem primeru sploh uporablja? Kako bo dejansko zagotovila, da bodo izvajalci izpolnili tudi svoje obveznosti po pogodbah in seveda v skladu z uredbo? Ker spoštovanega ministra danes tu ni, pričakujem njegov ustni odgovor, zato bom to vprašanje takrat tudi ponovil. Hvala.
Hvala lepa. Torej, na naslednji seji ustni odgovor na to vprašanje. Kolegica Majda Zupan ima vprašanje ministru za zdravje, ki ga prav tako ni. Ga želite kljub temu postaviti? Prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsedujoči. Želela bi vprašanje nasloviti na gospod ministra za zdravje. Naša priznana flavtistka Irena Grafenauer, ki je po prejetju najvišjega državnega odlikovanja prosila za pomoč, je naredila veliko in hvale vredno gesto tudi za druge bolnike. Kot je pohvalno, da je imela pogum, pa je toliko bolj žalostno dejstvo, da je naš register darovalcev kostnega mozga za nesorodniške presaditve zelo skromen. Testiranih je bilo do pobude le nekaj sto ljudi in čeprav daje možnost tudi mednarodni register, ki obsega 9 milijonov darovalcev, je ustreznega darovalca težko najti. Slovenke in Slovenci so se množično odzvali in s tem pokazali človekoljubnost in solidarnost. Vlada naj bi za izpeljavo javnega testiranja krvi namenila do 10 milijonov tolarjev. Značilno je, da se je pred pobudo o vsem tem v širši javnosti zelo malo vedelo in govorilo, pa tudi uradne institucije niso bile organizacijsko pripravljene na takšen odziv, zato je bilo prve dni med darovalci kar nekaj kritik in ogorčenja. Celo glede cene za preiskavo krvi so bila različna tolmačenja. Najprej se je govorilo o tisoč evrih, potem o 600, nazadnje o 300, čeprav v tujini to stane le 50 evrov. Pohvalno pa je, da so se v zdravstvu zganili, čeprav za marsikaterega bolnika pozno, upam, da ne prepozno. Se pa kljub temu človek vpraša, kje pa ste bili do sedaj, saj bi to morali narediti že veliko prej. Program nesorodnih presaditev kostnega mozga poteka pri nas šele od leta 2002 in center za tipizacijo tkiv je edini laboratorij pri nas, ki opravlja vse preiskave, potrebne za nemoteno opravljanje vseh transplantacij organov. Vemo pa, da v svetu na ta način zdravijo že več kot 30 let in v specializiranih centrih vsako leto izvedejo na tisoče presaditev kostnega mozga. Spoštovanemu gospodu ministru za zdravje želim postaviti naslednje vprašanje: Zakaj te stvari pri nas niso sistemsko urejene? Ali je mogoče računati na sistemski priliv zdravstvene zavarovalnice? In če ne: Ali bo gospod minister predlagal spremembo predpisov, mogoče celo zakonodaje, ki ureja to področje? Želela bi, da gospod minister prihodnjič ustno odgovori. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo ministru za šolstvo, znanost in šport zastavila kolegica Majda Potrata. Kolegice Majde Potrate očitno [[...]]
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Spoštovani ministri, spoštovane poslanke in poslanci!
Pardon! Kolegico Potrato sem poklical, vendar ker ste vi na vrsti, vam dajem besedo, in to za vprašanje istemu ministru. Kolegice Potrate pa ni, samo to sem moral ugotoviti.
Pardon!
Saj imate besedo, samo ugotoviti sem moral, da je ni. Prosim.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje bi podala spoštovanemu gospodu ministru Gabru. V šolskem centru, poklicni gostinski in lesarski šoli v Slovenj Gradcu izobražujejo dijake v lesarskih in gostinskih programih, ne izvajajo pa izobraževalnega programa turističnega tehnika, kot ga v okviru svojega programa izvajajo ostale gostinske šole v Sloveniji. V omenjeni izobraževalni ustanovi že tri leta potekajo aktivnosti za uvedbo programa "turistični tehnik". Namero podpirajo tako gospodarstveniki kot tudi politiki. Kljub številnim prošnjam, naslovljenim na ministrstvo za šolstvo, znanost in šport, še do danes niso prejeli nobenega odgovora o odobritvi projekta. Uvedba programa turističnega tehnika je potreba, saj je Koroška na področju turizma ena slabše razvitih regij. Turizem je kot gospodarska panoga ena izmed strateških usmeritev naše države ob vstopu v Evropsko unijo. Tovrstnimsmernicam koroška regija brez dobro usposobljenega in izobraženega kadra na tem področju ne bo sposobna konkurirati. Ministra za šolstvo, znanost in šport sprašujem: Kdaj nameravajo na ministrstvu obravnavati njihovo prošnjo oziroma odobriti uvedbo programa turističnega tehnika? Ministra tudi sprašujem: Ali nista dostopnost sistemov izobraževanja in visoka raven izobrazbene strukture prebivalca Slovencev prvenstveni nalogi našega resorja glede na dejstvo, da je ministrstvo za šolstvo sodelovalo tudi kot glavni partner pri pripravi enotnega programskega dokumenta Republike Slovenije, ki med svoje prednostne naloge uvršča tudi vlaganje v znanja, razvoj človeških virov, zaposlovanje, ustvarjanje kakovostnih delovnih mest ind. - kar koroška regija tudi nujno potrebuje? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate odgovor? Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana gospa poslanka. Verjetno vas bo razveselilo dejstvo, da bo v petek, ko bo izšel razpis za vpis v srednje šole Republiki Sloveniji, med razpisanimi mesti tudi 32 razpisanih mest za program, o katerem ste pravkar govorili. O tem je bila obveščena tako šola kot tudi župan, ki trenutno koordinira, mislim da, regionalno koordinacijo na Koroškem. Najverjetneje bo to zadoščalo. Hvala.
Dopolnitev vprašanja. Prosim, kolegica.
Zahvalila bi se gospodu ministru, vendar do teh podatkov do danes še nisem prišla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Štemberger bo zastavil vprašanje ministru za okolje, prostori in energijo.
Hvala za besedo. Spoštovani minister, strokovna javnost nas opozarja, da v Sloveniji že sedaj primanjkuje več kot 400 megavatov novih proizvodnih zmogljivosti električne energije, do leta 2015 pa bo potrebno zaradi dotrajnosti zapreti za 300 megavatov proizvodnih moči. Ker v naslednjih štirih letih proizvodnih moči ne moremo bistveno povečati, bomo prisiljeni predvsem uvažati električno energijo in tudi za to jo bomo v tem letu morali uvoziti 2500 gigavatov. Če smo že lani v Sloveniji uspeli zagotavljati zadovoljivo oskrbo z elektriko, tega za prihodnja leta ne moremo trditi, zato postajajo scenariji električnih mrkov, ki so se lani zgodili v Ameriki, Italiji, v Sloveniji vse verjetnejši. Najpomembnejši razlog za to je velik porast porabe električne energije v zadnjih štirih letih. Z načrtovane 2-odstotne letne rasti v letu 2001 je ta narasla na 7 %, v letu 2002 za 6 %, v letu 2003 pa za 5 %. Nepričakovano visoka rast porabe elektrike je presenetila marsikoga, predvsem pa pristojne na ministrstvu za okolje, prostor in energijo, saj v vseh teh letih niste našli učinkovitih odgovorov, kako rast obrzdati vsaj na načrtovano 2-odstotno raven. Tako postaja Slovenija vse bolj energetsko odvisna od odvoza električne energije iz tujine, med tem ko je bila še do lani neto izvoznica. V državah Evropske unije in njenih pridruženih članicah, kot tudi v ostalih sosednjih državah presežkov električne energije ni, celo več, v EU bo za nemoteno oskrboz elektriko do leta 2020 potrebno zgraditi za kar 300 tisoč megavatov novih energetskih zmogljivosti. Zaradi neučinkovitega realnih energetskih potreb za Slovenijo kljub posameznim manjšim projektom ne bomo zgradili potrebnega proizvodnega potenciala. Tudi zagotavljanje novih alternativnih električnih virov, kot je na primer sončna energija, vetrne elektrarne ali elektrarne na biomaso, ne napredujejo do te mere, da bi lahko vsaj srednjeročno računali na resno proizvodnjo električne energije, ki bi temeljila na izrabi obnovljivih virov, kar poleg višjih proizvodnih kapacitet ugodno vpliva tudi na zmanjševanja emisij toplogrednih plinov v ozračje. Spoštovani minister, zanima me: Ali ste očitno mačehovsko politiko do zagotavljanja potrebnih energetskih zmogljivosti in umetno brzdanje rasti cen elektrike dopustili tudi z namenom, da boste slovensko javnost lažje prepričali v potrebo po podaljšanjem obratovanju nuklearke v Krškem [[vsaj do leta 2040]] ali celo gradnje drugega bloka, za kar so se pred kratkim zavezali Hrvati in čemur v Stranki mladih Slovenije odločno nasprotujemo? Hvala.
Hvala lepa. Minister, mag. Kopač.
Hvala lepa. To zadnje, v zvezi z nuklearno elektrarno Krško, vlada zaenkrat nima nobenih načrtov niti o podaljšanju obratovanja po letu 2023 niti o gradnji morebitnega drugega bloka in nobene take opredelitve v nobenem dokumentu ne boste našli, edino v nacionalnem energetskem programu piše, da bo treba enkrat, verjetno tam okoli leta 2013, razmisliti, ali omogoča takrat obstoječa tehnologija morebitno podaljšanje. Ampak, vse to je seveda stvar študij in odločitev čez deset let, ne danes. Kar pa se tiče trendov pri proizvodnji in porabi električne energije, je del podatkov, ki ste jih navajali, točen, del pa tudi ne. Ampak, dejstvo je, da v Sloveniji nujno rabimo nove proizvodne kapacitete za proizvodnjo električne energije in da za to, kot je bilo danes že rečeno v uvodnem vprašanju oziroma odgovoru na uvodno vprašanje s strani predsednika Ropa; vlada intenzivno razmišlja o novem investicijskem ciklusu. Pri tem naj omenim, da smo Holding Slovenskih elektrarn zadolžili, da pripravi investicijske programe do marca letošnjega leta, zato da bi lahko odločali o primernosti posameznih investicij na različnih lokacijah, ki jih imajo holdingove hčerinske firme. Prav tak investicijski program pripravlja Termoelektrarna Trbovlje 2. Poleg tega Eles že pripravila gradnjo, pogodba je sklenjena za izgradnjo 400kilovoltnega visokonapetostnega daljnovoda na Madžarsko, kajti z Madžarsko še nismo povezani in to je edinstven primer znotraj Evrope, da dve državi članici nista z visokonapetostnim kablom med seboj povezani. In izvajamo še celo vrsto drugih investicij. Ena pomembna je, recimo, nova razdelilna transformatorska postaja v Divači, odprta bo še letos. Skratka, ne drži, da ne bi intenzivno pripravljali potrebnih investicij. Res pa je, da je bilo v slovenski energetiki kakšnih 10 let zamujenih, kajti hud padec cen električne energije takoj po osamosvojitvi oziroma že v letu 1990 je povzročil strahoten izpad investicijskih sredstev, česar seveda še dolgo ne bomo mogli nadoknaditi. Vsekakor pa se trendov zavedamo in se nanje z ustreznimi pripravami tudi odzivamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dopolnitev vprašanja? Prosim.
V Stranki mladih Slovenije opozarjamo, da je ključni vzrok za tako skokovit porast porabe elektrike v Sloveniji predvsem umetno brzdanje cen elektrike, ki se ga vlada vztrajno poslužuje v zadnjih letih. Tako na eni strani ne zagotavlja novih virov, na drugi strani pa energetsko potratno industrijo, kot je na primer tovarna aluminija v Kidričevem, ki kupuje elektriko še ceneje od državljanov, razvaja s pocenielektriko. V Avstriji se je na primer samo elektrika lani podražila za kar 30%. Nizko inflacijo torej vlada gradi na plečih poceni elektrike, omejuje cene omnežnine in se istočasno ne odpove donosu na državni lastniški delež kapitala v elektroenergetskih podjetjih, katerih večinska lastnica je. Izgovori na inflacijo in zmanjševanje konkurenčnosti so v vladi izredno priročni, vendar jih sproti postavlja na glavo, ko v integralni proračun odvaja dobičke elektroenergetskih podjetij, medtem ko na odhodkovni strani proračunov ne zagotavlja potrebnih investicij v povišanje proizvodne zmogljivosti. Zato vas ponovno prosim za povsem konkretna stališča. Ali na ministrstvu načrtujete obratovanje nuklearke tudi po letu 2023? Kakšno je stališče ministrstva do gradnje drugega bloka jedrske elektrarne v Krškem? In predvsem: Kakšne ukrepe pripravljate, da boste ob očitni elektroenergetski krizi zmanjšali vsaj porabo, če že novih proizvodnih zmogljivosti električne energije ne zagotavljate do potrebne mere? Hvala.
Prosim minister, imate čas za odgovor.
Na vprašanje v zvezi z nuklearko sem vam odgovoril že poprej. Upam, da sem bil zadosti razumljiv. Kar pa se tiče številk, ki ste jih navajali in trditev, pa moram reči, da če bi jim sledil kot sugestijam, potem mislim, da bi imeli zares pravo energetsko krizo v Sloveniji. Rekli ste, zakaj vlada ne podraži elektrike za 30%, tako kot se je podražila na leipziški borzi, na primer. Mi bi to v resnici v letošnjem letu lahko naredili. Na podlagi tega bi Holding Slovenskih elektrarn imel velike dobičke, naša industrija pa bi seveda začela propadati po tekočem traku. Nekateri protagonisti energetske politike, ki svetujejo tudi vam in se vključujejo v te razprave - to vidim po amandmajih, ki ste jih vložili k nacionalnemu energetskemu programu - bi najraje zaprli Talum. Vlada ni za zaprtje Taluma. Mi vodimo energetsko politiko tako, da se poskušamo prilagoditi obstoječemu stanju. Ne moremo ga spreminjati na način, da bomo zapirali tri železarne, pa Talum, pa tovarno dušika Ruše, potem pa bo elektrike itak preveč. In potem ne bo več problemov. To ni odgovor na probleme, kot ga razumem iz vaše sugestije. In zato seveda krotimo ali pa brzdamo dvig cen električne energije, kolikor to le lahko počnemo. In to zato, da ima proizvodnja električne energije cene, ki zagotavljajo pokritje stroškov proizvodnje in še nekaj donosnosti zaradi investicijskih potreb, ki jih holding ima, začenši z verigo hidroelektrarn na spodnji Savi, in tako, da uokvirimo gibanja cen znotraj inflacijskih ciljev, ki si jih je vlada zadala. In seveda tako, da ne uničimo slovenske industrije kot porabnice električne energije. Kar pa se tiče ukrepov za zmanjševanje porabe električne energije, moram reči, da tudi z drastičnim povišanjem cen električne energije v gospodinjstvih ne bi bistveno zmanjšali porabe. V industriji pa seveda bi jo na način, da industrije ne bi bilo več, da bi bankrotirala. Ampak to ni naš cilj. In zato se seveda trudimo z različnimi promotivnimi akcijami pri varčevanju z električno energijo, o čemer vam seveda sedaj nimam časa na dolgo in široko razlagati, ker me tale čas omejuje. Dejstvo pa je, da seveda poskušamo voditi uravnoteženo energetsko politiko, kjer nam je predvsem cilj ta, da električna energija sploh je, da je na voljo, da je dobava stabilna in da seveda cenovna nihanja niso taka, da bi kogarkoli ogrozila v njegovem obstoju. Hvala lepa.
Hvala lepa, minister. Naslednji ima besedo za vprašanje, in to ministru za pravosodje, njegovega opravičila sicer nimam, kolega Lavrinc.
Hvala lepa, gospod predsednik! Če koalicijski poslanec postavlja ministru vprašanje, je to z neko namero in moja namera bi se "sfižila", to je namera, da se na nek način javno pritisne na ministra, da z osebnim angažmajem zagotovi izvrševanje zakonov. Gre za zakon o prekrških. Tako pa ni tukaj ne ministra ne državnega sekretarja in od drugih prisotnih seveda ne morem pričakovati tega učinka, zato se bom danes vprašanju odpovedal. Vas pa, kot predsedujočega, prosim, da skušate zagotoviti digniteto temu državnemu zboru tudi tako, da ministri pridejo sem. Sam minister, vem, da je odsoten, vendar tam je še kar nekaj državnih sekretarjev in podobnih gospodov, ki bi morali odgovarjati. Hvala lepa.
Kolega Lavrinc, državni sekretarji ne morejo sodelovati pri tej točki dnevnega reda in tudi ne dajati odgovorov. To morajo biti ministri ali ministrice oziroma predsednik vlade in generalni sekretar vlade. Opravičila za odsotnost gospoda ministra za pravosodje sicer nimam. Mogoče sem ga spregledal. Če je temu tako, bom to upošteval. Kolega, doktor Brejc bo zastavil vprašanje generalnemu sekretarju. Prosim.
Hvala lepa gospod predsednik. Liberalna demokracija je v zadnjem desetletju odločujoče vplivala na pravni red na njegovo vsebino in obliko. Formalno, na videz je vse v redu, imamo neko pravno ureditev, vendar pa se prav v državni upravi dogajajo stvari, ki pomenijo kršitev pravnega reda. Se pravi, da vlada, ki je nosilec zakonodajne iniciative, in parlament, ki pač to iniciativo potem oblikuje v nek zakon, nekako ne zagotavljata, da bi bila pravna varnost državljanov takšna, kot bi morala biti: še posebej, če gre za kršitev zakonov s strani vlade, ministrstev. Tu mislim na nezakonito razrešitev trinajstih višjih upravnih delavcev v času Drnovškove vlade leta 2000 oziroma to je tista razrešitev, ki je v teh dneh tako aktualna, kajti ti ljudje so bili prerazporejeni na nižje vrednotena delovna mesta, nezakonito prerazporejeni, nekateri so ostali celo brez službe, vsem tem trinajstim pa je dalo vrhovno sodišče za prav, torej upravno in nato ševrhovno. Teh trinajst ljudi ima v rokah sodbo vrhovnega sodišča, iz katere izhaja, da so bile odločitev Drnovškove vlade neustrezne in da se torej odpravijo, praktično pomeni, da se lahko vrnejo nazaj na svoja nekdanja delovna mesta. Drugi primer nezakonitega ravnanja je primer Petra Goloba, nekdanjega tretjega sekretarja in vicekonzula v Zagrebu, ki ni hotel prosilcem iz Makedonije in Bosne izdati vizumov, ker je bilo v nasprotju s predpisi, njegovi predstojniki pa so kljub temu vztrajali, da stori nekaj, kar je v nasprotju s predpisom. Ko je zahteval, da naj mu dajo to pisno, seveda tega niso storili, nato je opozoril na sum sklepanja fiktivnih pogodb za najem rezidence v Zagrebu, rezidence Republike Slovenije v Zagrebu - kot vemo, je bil takrat veleposlanik iz vrst Liberalne demokracije gospod Boštajan Kovačič. Golob je torej odklonil izvedbo nezakonite zahteve predstojnika, opozoril na sum kaznivega dejanja in bil zato odpuščen. V obeh primerih je vlada ravnala nezakonito. Zato sprašujem: Kako in kdaj bo vlada uresničila odločitev vrhovnega sodišča v primeru teh trinajstih oseb? In drugič: Kaj bo vlada storila v primeru Golob? Hvala lepa.
Gospod generalni sekretar vlade, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za vprašanje. No, najprej bi zdaj rekel, da odločba vrhovnega sodišča pač velja, da bomo za razliko od vas, ki ne priznavate več odločb, vsaj nekateri v tej državi spoštovali, čeprav bi seveda o teh odločitvah lahko tudi polemizirali. Konec koncev ni vrhovno sodišče oziroma sploh pravosodni organi do zdaj se sploh niso spuščali v primere teh razrešitev z vidika razlogov za njihovo imenovanje, kajti dejstvo je, da je v vseh trinajstih primerih šlo za nezakonito imenovanje, za imenovanje brez pogojev, brez razpisov, brez delovne dobe in celo brez dokumentacije. Vendar, kot rečeno - in tudi se ne bomo spuščal v tem trenutku v dejstvo, da bi lahko tako, kot je prej poslanec Janša spraševal o enakosti pred zakonom, zakaj lahko vrhovno sodišče v enih primerih odloča hitreje, nekateri pa tudi leta ne pridejo na vrsto - za nas je pač odločba vrhovnega sodišča izvršljiva in jo bomo seveda spoštovali. Osebno mislim, da je primerov upravnih delavcev oziroma zaposlenih v državni upravi, ki se soočajo s kršitvijo pravic iz delovnega razmerja, relativno malo. Imamo več kot 30 tisoč zaposlenih v državni upravi in zelo malo je sodnih postopkov v zvezi s pravicami teh ljudi. Tako mislim, da do kakšnih množičnih kršitev ali pa, bi rekel, da tega, da bi lahko trdili, da je varstvo zaposlenih v državni upravi slabo oziroma da nimajo ustreznih instrumentov, da zavarujejo svoje pravice, da bi takšna trditev bila, seveda, ne samo pretirana, ampak tudi povsem neresnična. Že prejšnji sistem, pred uveljavitvijo zakona o javnih uslužbencih, je pravzaprav vzpostavil dva mehanizma zagotavljanja tega varstva. Na en način po upravni poti v zvezi z imenovanjem v nazive, v zvezi z odločbami, ki so bile izdane v upravnem postopku, in po drugi poti v zvezi z delovnopravnim statusom in s tem povezanimi pravicami do plače, dopusta in vseh tistih bonitet, ki izhajajo iz zakona in kolektivne pogodbe. In seveda v tem primeru je poleg postopka znotraj organa že prejšnji zakon predvidel tudi delovnopravno varstvo pred delovnimi in socialnimi sodišči. Nova zakonodaja je tukaj ta varstva še okrepila, predvsem je poostrila ali, bi rekel, dodala še eno instanco glede odločanja znotraj same uprave. In ohranila je tudi vse dosedanje instrumente, ki so jih ti ljudje imeli na razpolago. Jaz konkretnih primerov natančno ne poznam, zlasti ne vem tako rekoč nič v primeru Petra Goloba. Lahko pa zagotovim, da bo vlada oziroma pristojna ministrstva odločbe sodnih organov prav gotovo spoštovala. Hvala.
Hvala lepa. Prosim kolega dr. Brejc.
Če najprej ugotovim, da gospod generalni sekretar ni odgovoril na vprašanje. Jaz sem izrecno rekel: Kako in kdaj? In da gospod generalni sekretar si ves ta čas še ni uspel pogledati, kaj v teh odločitvah, v sodbi vrhovnega sodišča piše. To je dokaz, kakšna ignoranca obstaja v vladi, ko gre za uresničevanje odločb oziroma sodb sodišč, v tem primeru vrhovnega sodišča. Tudi v primeru zadeve Golob je gospod generalni sekretar s tem seznanjen. Dobro vem, da je seznanjen. Ampak tukaj nam je natresel celo vrsto nekih floskul, ni pa odgovoril na bistveno vprašanje: Kako si predstavlja, kako bo vlada to storila? In seveda, gospod predsednik, jaz sem presenečen nad tem, da se dopušča ljudem, ki odgovarjajo na poslanska vprašanja, takšen ton, kot ga je uporabil generalni sekretar. To je za mene nespodobno, da ne rečem necivilizirano, meni očitati, da ne izpolnjujem odločb vrhovnega sodišča ali pa da mi - "vi" je rekel. To je, spet bi rekel, javno obrekovanje. Jaz nisem v vladi, jaz sem v opoziciji. Ko pa sem bil minister za delo, sem delal natančno po zakonu in kar je bilo naknadno tudi ugotovljeno. Tako me take stvari ne obremenjujejo. Moti pa me, da se ta oder oziroma to govornico tukaj izrablja nata način. In, prosim, postavil sem zelo konkretno vprašanje in pričakujem zelo konkreten odgovor. Če ga niste sposobni danes dati, potem zahtevam pismeni odgovor, še posebej, ker sem zahteval, da mi odgovorite: Ne samo kako, ampak tudi, kdaj bo vlada to storila? Prosim za odgovor na to vprašanje v razumnem roku, če ga danes niste sposobni podati.
Želite dopolniti odgovor? Prosim, generalni sekretar vlade.
Hvala lepa. Ne bom se opravičeval za ton, ker mislim, da je tudi z druge strani enak. In konec koncev, čeprav sem gost v državnem zboru, imam tudi neke pravice in lahko odgovarjam na način, na kakršnega je pač vprašanje postavljeno. Bi pa rekel, da niti nisem naslov niti ni vlada naslov, ki bi lahko na takšno vprašanje, ki niti ni eksplicirano, dali jasen odgovor. O teh stvareh ne odloča vlada. In če mislite, da jaz nisem prebral odločbe vrhovnega sodišča, vam jo lahko citiram, pa mi vi povejte, če veste, na kakšen način in kaj mora vlada še narediti. Sodišče jenamreč odločilo: "Pritožba se zavrne in se potrdi sodba Upravnega sodišča Republike Slovenije z dne 26.3.2003." Vse je narejeno, vladi v zvezi s tem ni treba storiti več ničesar. Tudi, ne vem, če me že vlečete za besedo, za jezik, gospod Brejc, lahko naštejem, kaj vse in kako ste ravnali vi, ko ste bili minister za delo, in koliko nezakonitih odločb ste izdali, pa v tem trenutku ne bom šel v to, ker mislim, da ni potrebno. Skratka, sprašujete nekaj, o čemer vam ne morem dati odgovora in o čemer tudi noben odgovor ni potreben, ker je odločba za nas izvršljiva. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Ivan Mamić bo postavil vprašanje ministru za promet. Ta se je sicer danes opravičil zaradi obveznosti v tujini. Prosim.
Hvala lepa. Pozdravljam vse prisotne! Moje vprašanje je naslovljeno na ministra za promet. Če mi ne bo nihče podal danes odgovora, prosim, če bi ga lahko dobil v primernem roku pismeno. Glasi pa se tako: Zakaj hitra cesta Razdrto-Vrtojba, kar je do zdaj zgrajenega, ni po vsej dolžini označena enako: v zeleni ali modri barvi? Namreč, od Vipave do Sela v približni dolžini 22 kilometrov so znaki za obveščanje v modri barvi, od Sela do Vrtojbe pa v zeleni barvi, čeprav gre za enako kategorijo ceste. Vprašanje je po mojem mnenju pravne in ne tehnične narave, se pravi, da gre za nenačelnost. In sicer, če bo odgovor tak, da gre za različno kategorijo omenjenih odsekov, potem bi cestnina morala biti manjša vsaj za 70%, se pravi, namesto 330 le 100 tolarjev. Če pa je moja ugotovitev pravilna, prosim, da pristojni organ v čim krajšem času zaradi doslednosti namesto v modri barvi postavi oznake v zeleni barvi. Ali pa povejte, da morajo oznake ostati kot past za tiste voznike, ki ne zmanjšajo hitrosti vozila, ko pridejo iz zelene v modro cono. Besedo "past" sem uporabil zato, ker se mi ljudje, ki uporabljajo ta cestni odsek, pritožujejo, da so že plačali kazen na modrem delu hitre ceste, ker se niso prilagodili birokraciji na cesti. Hvala lepa.
To vprašanje bomo posredovali ministru, ki bo na naslednji seji tudi dolžan ustno odgovoriti. Kolega Mamić, se strinjate s tem? Prav. Kolega Fabjan bo postavil vprašanjem ministru za kmetijstvo, gozdarsko in prehrano. Prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice in kolegi. Vprašanje je namenjeno ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, gospodu mag. Franciju Butu. Skratka, gospod minister, v zadnjih letih ste na ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano kar nekaj časa dokaj strokovno, vsekakor, pripravljali načrt razvoja podeželja, ki je nekako tudi vkomponiran v enoten programski dokument. In dejstvo je, da ste se programiranja naučili v obdobju predpristopne pomoči Sapard. Ravno zato, predvsem pa, zaradiizvajanja ukrepov skupne kmetijske politike in s tem črpanja sredstev iz Evropske unije je bila pri nas tudi ustanovljena agencija za kmetijske trge in razvoj podeželja. Vlada se prav gotovo zaveda pomembnosti delovanja pa tudi strokovnega vodstva same agencije, pa vendar vas, spoštovani minister, sprašujem naslednje: Ali je agencija za kmetijske trge in razvoj podeželja pripravljena na izvajanja ukrepov skupne kmetijske politike in s tem na črpanje sredstev evropskega proračuna? Drugič: Ali obstajajo pri izvajanju ukrepov skupne kmetijske politike kritične točke oziroma neurejena področja, ki lahko pomenijo neke vrste nevarnost vračanja sredstev iz proračuna Republike Slovenije? Hvala lepa, za odgovor.
Prosim, minister.
Hvala lepa, gospodu poslancu za vprašanje. Mogoče je premalo poznano v Sloveniji, da je agencija za kmetijske trge in razvoj podeželja edina institucija v Republiki Sloveniji, ki jo moramo akreditirati do vstopa Evropsko unijo oziroma nasploh edina institucija, ki jo je treba zaradi vstopa v Evropsko unijo akreditirati - tako v Sloveniji kot v katerikoli drugi državi članici. Namreč, vsi ukrepi drugih politikov, kot so strukturne, kohezijske,itd., ne zahtevajo akreditirane plačilne agencije, pač pa institucijo, ki te akreditacije nima. Skratka, v tem primeru gre za akreditacijo institucije, ki naj bi v naslednjih treh letih izplačala skupno približno 180 do 200 milijard tolarjev evropskih in nekaj tudi slovenskih sredstev. Jaz lahko mirne duše povem, da je agencija za kmetijske trge in razvoj podeželja dobro pripravljena na izplačevanje sredstev iz evropske blagajne. To oceno so zelo jasno podali tudi v Bruslju ob priliki zadnjega monitoringa pred nekaj tedni, ko je slovenska plačilna agencija dobila daleč najvišjo oceno od vseh deset kandidatk in tudi boljšo oceno od treh držav, ki so že članice Evropske unije, ob tem, da se delo približuje h koncu. Torej, prepričan sem, da bo agencija uspešno dobila akreditacijo do dneva vstopa v Evropsko unijo. V ta namen je bilo opravljenih tudi veliko število predrevizijskih pregledov oziroma pogovorov. Imeli smo tudi preglednike iz Avstrije, Nemčije, ki so podali isto ugotovitev. V tem trenutku pa poteka predakreditacijski pregled, poteka po načrtu, ki ga je na osnovi predloga našega ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano potrdila vlada Republike Slovenije. Predakreditacijski pregled izvaja ena od svetovno priznanih revizijskih družb. Če bi obveljalo tisto, kar smo se v začetku dogovorili lansko leto poleti, da naj bi predakreditacijski pregled izvedlo Računsko sodišče Republike Slovenije, bi bil ta predakreditacijski pregled že končan. Žal je Računsko sodišče Republike Slovenije mesec ni po tistem, ko bi naj že izvajalo predakreditacijski pregled, s pismom obvestilo mene kot ministra, da tega predakreditacijskega pregleda ne bodo naredili. Niso dali natančnega pojasnila, naj bi bilo pa to storjeno zaradi pomanjkanja kadra pri njih ali zaradi premalo izkušenj. Tako smo bili prisiljeni vlado obvestiti o tem dejstvu in na osnovi postopkov, ki jih predvideva zakon, smo pridobili novega izvajalca za predakreditacijski pregled, kot rečeno, eno od svetovno priznanih revizijskih družb. Ta predakreditacijski pregled bo tako opravljen do konca meseca januarja, poteka pa od 1. decembra lanskega leta. Pričakujem v prvih dneh ali konec prvega tedna februarja tudi poročilo iz tega predakreditacijskega pregleda in na osnovi tega bo mogoče narediti v mesecu marcu zaključni del pregleda akreditacijskih postopkov. Končno poročilo bo tako izdano po terminskem planu do 31. marca leta 2004. Na osnovi tega poročila pa bo pristojni organ ali Comp and autority, ki je v tem primeru ministrstvu za kmetijstvo izdalo akt o akreditaciji, in sicer ta akt o akreditaciji bo potem moral prestati še pregled evropskih preglednikov. Skratka, gre za izjemno zahtevne postopke, s katerimi se srečuje samo naše ministrstvo na tem delu in jih druga ministrstva ne poznajo. Menim pa, da bo agencija akreditirana do dneva vstopa v Evropsko unijo, to je do 1. maja. In kje se lahko pojavijo težave - morda pri zadostnem številu zaposlenih. Namreč, mi seveda tukaj delamo skladno z možnostmi, kot jih lahko imamo. Dejstvo pa je, da za plačilne agencije, kreditirane s strani Evropske unije, velja sistem tako imenovanih štirih oči, ko se mora vedno na ta način odločati o sprejetih oziroma o tem, kdo je upravičen do denarja, in po dveh letih se morajo na vseh mestih zamenjati ljudje, tisti, ki delajo - na primer - na neposrednih plačilih, se morajo potem prestaviti na plačila, okoljski program ali kam drugam in obratno. Skratka, računam, da bo agencija uspešno prestala kot prva in kot najbolje pripravljena od desetih pristopnic ta zahtevni projekt.
Hvala lepa, gospod minister. Dopolnitev vprašanja. Prosim, kolega Fabjan.
Zelo na kratko. Mogoče je ministru zmanjkalo časa, pa vendar. Tisti drugi del vprašanja o kritični točki - in bi še enkrat vprašal: Ali pomeni ta kritična točka v vašem odgovoru število zaposlenih, ki jih sedaj primanjkuje na agenciji, ali ste imeli v mislih kaj drugega?
Minister.
Hvala lepa. Bom tako povedal: dve kritični točki sta lahko. Mislim pa, da bomo kljub vsemu projekt uspešno zaključili. Ena je vprašanje števila zaposlenih. Mi problem agencije rešujemo skupno s sodelovanjem posameznega števila študentov preko poletnega časa. Ne vem, če je poznano, ampak agencija ima poleti približno dva meseca in pol približno 100 študentov, ki fizično vnašajo približno 67 tisoč velikih vlog v računalniški izpis. Sedaj se pogovarjamo, da bi to nalogo delno prevzela svetovalna služba. Seveda, svetovalna služba meni, da bo zaradi tega izgubila v svojem osnovnem pomenu, strokovnem delu, delno pa je seveda stvar v tem, da v tem primeru bi bilo treba dodatno akreditirati prek 300 vnosnih mest po vsej Sloveniji. Zaenkrat akreditiramo vnosno mesto, ki se imenuje agencija za kmetijske trge in razvoj podeželja v Ljubljani, ampak o tem se bomo verjetno odločili v naslednjih letih. Drugo, kar pa jaz ocenjujem, da lahko morda povzroča kakšen manjši problem, ampak ne bom rekel, problem pa je bolj filozofske narave ali psihološke, če tako rečem. To je pa praktično kar naprej nekorektno obveščanje nekaterih, ki s tem ali onim niso zadovoljni v agenciji, ker pač enostavno tam mora veljati nek red in disciplina, in pravzaprav s tem, ko nekdo, namesto da bi potrdil, da v instituciji potekajo dobroneka opravila, če enostavno ni določen za neko funkcijo, ki bi jo želel opravljati, pač preprosto v tem primeru lahko posredno meče po nepotrebnem slabe luči. Se opravičujem, ker sem to rekel, ampak to je ena od pomembnih stvari. Vendar, plačilna agencija Republike Slovenije, ki se imenuje agencija za kmetijske trge in razvoj podeželja, je preveč pomembna institucija, preveč dela je bilo vloženega v njo in v obdobju štirih, praktično dobrih treh let in pol ali štirih let, smo iz nič uspeli narediti institucijo, ki letno uspe izplačati preko 300 tisoč vlog in zahtevkov skupno 67 tisoč upravičencem, in ob tem že izpolnjuje kriterije evropskega pravnega reda. To so pa: kontrola na terenu, 10% in 5% živali ali poljščine, in pa kar je zelo pomembno, v celoti določi sistem Iaks, ki zajema približno 30 baz podatkov. Problem pa je še ena zadeva - s tem, končujem, da kataster ni dovolj usposobljen in zajem rabe mora biti do leta 2006 narejen na 10 metrov natančno v katastru. Ne zaradi [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]zemljišč. Hvala. To je pa velik projekt [[...]]
Hvala lepa za odgovor. Kolega Zmago Jelinčič bo postavil vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Pozdravljeni vsi skupaj! 2. člen slovenske ustave pravi tudi, da smo socialna država. In danes smo poslušali, kako bodo delili denar tako imenovanim izbrisanim, kako se vsi pripravljajo, cela vlada se pripravlja za proslave ob vstopu v Evropsko unijo, po drugi strani smo pa slišali, da se nič ne stori zaradi padca natalitete in se nič ne pomaga mladim družinam. Premier Rop je pravzaprav zavajal, ko je govoril, kaj vse se daje mladim družinam. Dejstva so namreč popolnoma drugačna. Tukaj v rokah imam dokument, po katerem je določena oseba dobila za čas svoje nosečnosti ne le nič plače oziroma ni dobila plače, ampak mora plačati še 33.920, pardon 33.790,20 tolarjev nadomestila, ker je nosečaoziroma ker je rodila. Prekrasno. In v službi je v državni upravi, to se pravi v državnih službah. Gospod minister, ali je res, da [[...]]Saj ne vem, kako bi vprašal, ampak ni mi jasno, kako je mogoče, da se take stvari dogajajo, obenem se pa laže o dobrobitu za slovenski narod in za slovenske državljane. Medtem ko vaš strankarski kolega iz Združene liste, gospod Bohinc, odpira novo delovno mesto za pomočnika načelnika policije, vi lastnim uslužbencem ne dajete socialne varnosti. Namenoma nisem spraševal ministra za finance, ki bi se izognil in skril za kakšnimi ozkimi predpisi, ki so totalno bedasti, kakor vidimo, ampak sprašujem vas, ki ste kompetentni, za varovanje tudi 2. člena ustave, saj pravi, da ste tudi minister za socialne zadeve. Mislim, da je to grozljivo. In če preberemo utemeljitev, da je bila ugotovljena dejanska višina plače skupaj z nadomestilom zaradi začasne zadržanosti z dela nižja od akontacije, izplačane pri obračunu za mesec november. Prosim, če se da, mi pojasnite. Predvsem pa uredite, da bodo mlade mamice rade rojevale nove državljanke in državljanke, ne pa da jih še takrat, ko so noseče oziroma rodijo udarite po glavi na ta način, da jim poberete plačo in jih potem še udarite skorajda za eno minimalno plačo dodatnega plačila za kazen, ker je pač rodila novega državljana.
Gospod minister prosim.
Hvala lepa. Jaz bi bil seveda hvaležen, da bi to odločbo dobil, ker bi lahko konkretno potem odgovarjal. Verjetno je to odločba centra za socialno delo ali pa delodajalca, sicer ne znam, bi rekel, hipotetično odgovarjati na to vprašanje. Dobro, da ste spomnili pravzaprav na 2. člen ustave, ker moram reči, da to ni samo in tudi se ne čutim, da sem samo jaz tisti, ki to varuje, ampak mislim, da je to pravzaprav naloga nas vseh, da pravzaprav varujemo, eni seveda bolj v okviru svojih pristojnosti, drugi manj, vsekakor pa bi morala biti to naša skupna zaveza. Jaz bi zdaj glede na to, da ne poznam konkretnega primera, bi bil pa hvaležen, če bi tukaj lahko posredoval, vendar po zakonu o starševskem varstvu in družinskih prejemkih ima vsaka mlada mamica pravico do 100% nadomestila, poudarjam 100% nadomestila. Morebiti je šlo v tem času za čas nosečnosti, kjer je posameznica pridobivala plačo in je bila verjetno potem s strani delodajalca v takšnem primeru izdana neka določena odločba o povračitvi. Ne vem, ker tega konkretnega primera ne poznam. V 100% nadomestilo za čas nosečnosti pa se praktično všteva vse na osnovi prispevkov, ki so bili izplačani v zadnjih 12-ih letih. Naj povem, da smo praktično edina država na svetu, in tukaj smo zavezani socialni državi, ki izplačuje 100% nadomestilo za čas porodniške. Pa ne samo to. V posameznih primerih se ta čas še podaljšuje [[v primeru nedonošenčkov, v primeru dvojčkov in tako naprej]] . Pa še to, s predlanskim smo uvedli tudi očetovski dopust, da bi na nek način to vprašanje, se pravi vprašanje natalitete, vprašanje vodenja družinske politike, na nek način omogočili in da bi se uskladili pravzaprav tudi z zahtevami - pa tega ne bi rad poudarjal - direktiv Evropske unije. Naj končam. Zelo bom hvaležen, če bomo lahko pridobili to odločbo, ker bomo potem konkretno vedeli, za katere primere gre. Kar se pa tiče mednarodnih primerjav in zaveze, da izvajamo določbe socialne države, pa mislim, da na nek način vsaj v tem primeru lahko govorimo o najbolj primernih oziroma primerljivih določbah, ki jih imamo v posameznih zakonih.
Hvala lepa. Gospod Jelinčič, prosim.
Hvala lepa. Ta primerljivost z Evropo je seveda vprašljiva. Jaz ji ne verjamem več, kajti kjer se pokaže, da naša vlada govori o primerljivosti in kako je dobrohotna, se čez čas izkaže, da je vse kaj drugega. Tako kot v tem primeru. Konec koncev izgleda, če je nekdo v službi ves čas in potem nastopi porodniški dopust ter rodi, mu najprej vzamejo en mesec plače in potem mu dajo še kazen za to, ker je rodil. Mislim, da je res nesmiselno, kar se dogaja v naši državi. Gospod minister, prosil bi vas, dajte preglejte svoje akte, kajti dopis oziroma ta odločba je prišla iz Republike Slovenije, z ministrstva za finance, sektor za javno računovodstvo. Še enkrat vam povem, da je uslužbenec pravzaprav uslužbenec upravne enote v Sloveniji. Mislim, da če na upravnih enotah tako ravnate, kako šele ravnate z ostalimi državljankami in državljani! Po drugi strani pa ni problema nekakšnim Todorovičem in ne vem komu še vse izplačevati blazne denarje; verjetno jim boste še mercedese kupili potem na koncu v zahvalo za to, da so pljuvali po Sloveniji. Grozljivo, kar se dogaja v tej naši domovini. Prav res je skrajni čas, da se vlada zamenja. Hvala lepa.
Gospod minister, prosim.
No, ne bi tako posploševal. Gre za konkretno vprašanje v konkretnem primeru, ki se ga da konkretno rešiti. Še enkrat naj povem, da primerljivost z državami Evropske unije tu obstaja. Ne vem, kaj ste imeli v mislih, ko ste govorili, da ni primerljivo na kakšnem drugem področju. Naj povem samo eno številko, pa ne bi rad utrujal s številkami. Ko govorimo o tako imenovanih izdatkih za socialno varstvo, ima Slovenija v bruto domačem proizvodu za to med 26 in 27% bruto domačega proizvoda. Evropske države imajo v povprečju 27%, natančno, 27,3. To se pravi, ko govorimo o neki vzdržnosti, javnofinančni vzdržnosti in tudi višini sredstev, ki jih dajemo za namene socialne varnosti, potem smo primerljivi. Notranja prerazporeditev oziroma notranja struktura teh 26,6% v slovenskih primerih pa pove, da se je v zadnjem obdobju zelo povečeval delež, ki je šel za tako imenovane socialne transferje, za socialno varstvo in za družinske prejemke. To se pravi, da v tem primeru govorimo o pozitivni smeri notranje strukture sredstev, ki gredo za socialno varstvo. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Peter Levič.
Hvala lepa gospod predsedujoči. Imam vprašanje za gospoda ministra Gabra. Gotovo delite mnenje s Stranko mladih Slovenije, da je nujno, da država ustvarja možnosti, da si državljani pridobijo ustrezno izobrazbo. Sem gotovo spadajo tudi pogoji za pridobitev izobrazbe, med drugim tudi namestitev v času študija. Zato je potrebno stalno reševati stanovanjsko problematiko študentov in uresničiti projekt novih študentskih postelj ter celostno urediti področje bivanja študentov pri zasebnih najemodajalcih, ohraniti subvencije vsaj na dosedanji ravni in vplivati na odpravo oderuških najemnin za študente pri zasebnikih v univerzitetnih središčih. Priča smo dejstvu, da obseg študentskih bivalnih zmogljivosti v Republiki Sloveniji zaostaja za razvojem visokošolskega in višješolskega študija, vlade pa pretežno le obljubljajo ureditev problema, konkretno pa je storjenega bore malo. Takratna vlada Republike Slovenije je za odpravo tega problema s sklepom, sedaj že kar oddaljenega 20.4.2000, podprla strategijo o razširitvi in prenovi študentskih bivalnih zmogljivosti v Republiki Sloveniji. 14.6.2001 je sedanja vlada za uresničevanje, vodenje in koordinacijo ustanovila posebni projektni svet. Od takrat se je spremenilo bore le malo. Program izgradnje močno kasni, realizacija pa je več kot slaba. Začelo se je sicer nekaj graditi v Mariboru in v Ljubljani, a v Ljubljani za enkrat se konkretno nič ne premika. Zgrajen ni bil noben nov projekt, stanje še naprej ostaja kritično. Kljub temu pa v zadnjem letu poslušamo obljube, kako do leta 2009 vse boljše bo. Tako imam nekaj primerov iz časopisa, ko je bil razgovor z državnim sekretarjem za naložbe šolskega ministrstva, se omenjajo tri novi študentski domovi v Ljubljani. Naj opozorim, da to niso novi študentski domovi. Na fakulteti za družbene vede se bodo sobe gradile tam, kjer so že stale. Se pravi, da tisti minus, ki je, se bo šele dogradil. Tudi za ostali dve lokaciji, pri Litrostroju in ne vem še kje, še ni čisto jasno, kako in kaj se bo gradilo. Omenjajo se spremembe projekta študentskih bivalnih zmogljivosti, ki znižujejo obseg novogradenj, z namenom, da bi se denar vlagal tudi v računalnike in drugo opremo. Naj opozorim, da s povečanjem koncesijskih dajatev za obremenitev dela dijakov in študentov prek študentskih domov, da prav iz tega mi odvajamo 1% za gradnjo študentskih domov, drugi procent pa je za opremo na fakultetah. Vprašanje: Gospod Minister, leta 2000 je bilo obljubljenih 4 tisoč novih postelj, do leta 2005 jih gotovo ne bo. Zaradi slabih izkušenj tudi dvomim, da bo to do leta 2009 zgrajeno. Sprašujem vas: Kdaj in koliko bo zgrajenih novih prenočitvenih zmogljivosti? Zanimajo me konkretne številke in datumi, da se bomo lahko prepričali, da dosedanji načrti le niso predvolilna obljuba, kot nas učijo slabe pretekle izkušnje. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister Gaber, prosim.
Najlepša hvala za besedo. Gospod podpredsednik, spoštovani gospod poslanec! Kot ste sami že omenili, ta trenutek so se le premaknile stvari tudi na področju izgradnje bivalnih kapacitet, povsem konkretno izgradnja študentskih domov. V gradnji je študentski dom Lent v Mariboru s 157. ležišči. Zaključena pa je prenova osmega, devetega in desetega bloka v Rožni dolini, in to z 72 novimi ležišči. V pripravi je trenutno razpis za novih 253 postelj v Mariboru. V februarju naj bi se temu razpisu priključili še trije razpisi za tri nove študentske domove v Ljubljani, in sicer Litostroj, na Poljanski cesti in pa na fakulteti za družbene vede. Skupno naj bi to prineslo 832 novih ležišč. To so podatki, ki govorijo o jedru dinamike za leto 2004. Sicer pa, če mi dovolite, naj opozorim na to, da je v zadnjih letih vendarle država poskrbela za to, da več študentk in študentov najde mesto znotraj tistega bivanjskega prostora, ki ga tako ali drugače financira država. Naj povem, da je ob 9000 posteljah v študentskih domovih subvencioniranih okrog 3405 ležišč tudi pri zasebnikih in da smo zaradi zmanjšanja števila dijakov 1137 postelj v šestnajstih dijaških domovih namenili tudi študentkam in študentom. Vsega skupaj je tako ta trenutek nekaj več kot 14000 mest tako ali drugače subvencioniranih oziroma zagotovljenih v okviru javnih financ za to študentsko populacijo. Seveda se ne ukvarjamo pri tej skrbi samo z vprašanjem študentskih postelj, kot ste sami tudi pravilno že opozorili, temveč nas ob tem zanima tudi vprašanje celotne mreže visokega oziroma bolje rečeno terciarnega izobraževanja v Sloveniji. Naj nas vse skupaj opozorim, da smo v tem času odprli novo univerzo na Primorskem. Na Primorskem v celoti, ne sicer samo znotraj univerze, že študira okrog 8000 študentk in študentov. Naj k temu dodam podatek, na primer, za savinjsko regijo, če govorim o statističnih regijah, da je tam okrog 1600 študentk, in študentov, ki študirajo bližje doma. Sicer pa nasploh v višjem šolstvu trenutno študira okrog 12000 študentk in študentov. Vse to daje sliko, ki govori o tem, da je decentralizacija terciarnega izobraževanja na delu. Če jo beremo skupaj s številkami, o katerih sem govoril pred tem, glede bivanjskih kapacitet, vidimo, da poskušamo ob eksploziji študentk in študentov v državi, kjer se je podvojilo število v času od osamosvojitve pa dodanes, skrbeti za to, da bi ujeli neko smiselno razmerje v skrbi za študijske programe. Tisto pravzaprav stane daleč največ. Več kot 40 milijard tolarjev Slovenija trenutno prenaša v upravljanje visokošolskim zavodom po Sloveniji. Tu znotraj skrbimo tudi za opremo, temu dodajamo seveda skrb za decentralizirano postavitev te mreže in pa tudi skrb za postavitev študijskih kapacitet. Naj povem, da je meni osebno sicer žal, da sama izgradnja ni tekla hitreje tudi v nekem obdobju tega desetletja. Upam, da bodo sedaj stvari šle hitreje naprej tudi zaradi dogovora, ki smo ga dosegli s študentsko populacijo v Sloveniji, kjer smo odpravili tudi morda nerealna pričakovanja in nekaj iluzij, povezanih s tem, koliko postelj naj bi imeli. Hvala.
Hvala lepa. Lahko nadaljujemo? Gospod Levič, prosim.
Hvala lepa, za odgovor gospod minister. Mislim, da se oba oziroma vsi strinjamo, da se dela, hvala bogu, in da bodo čimprej te stvari dograjene. V bistvu obstajajo še vedno razlike med študenti tako s finančnega kot ostalih vidikov in jaz samo upam, da se bo ta dogovor, da bo vzdržal oziroma se bo čimprej udejanjilo vse skupaj. To je samo moj komentar. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Bevk.
Hvala, za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor. Stara Bloudkova skakalnica v Planici, zibelki smučarskih skokov, se je decembra 2001 pod težo snega podrla. Stanko Bloudek, eden največjih slovenskih izumiteljev, se je leta 1890 rodil v Idriji. Na skakalnicah, ki jih je projektiral, so vrsto let dosegali, ohranjali in presegali svetovne rekorde, dokler se na njih ni rodila nova disciplina letenje na smučeh. Od leta 1934 je veljalo njegovo glavno zanimanje načrtovanju velikih smuških skakalnic v Planici. Davnega leta 1936 so na Bloudkovi skakalnici prvič presegli 100 metrov in leta 1948 dosegli daljavo 120 metrov ter s tem mejo med skoki in poleti. Na Bloudkovih skakalnicah se je rodila nova športna disciplina, letenje na smučeh. Njegova naslednika, brata Gorišek, sta nadaljevala njegovo delo. Danes v Planici športniki dosegajo vrhunske polete preko 200 metrov. Planica je že vrsto let simbol ene najbolj atraktivnih športnih disciplin na svetu, poletov na smučeh, po kateri so se zgledovali tudi drugi svetovni smučarski centri. Lansko leto so se pričela obnovitvena dela na stari Bloudkovi velikanki, zato sem bil toliko bolj presenečen, ko je smučarska zveza Slovenije obvestila investitorja, občino Kranjska Gora, da rešitve obnove Bloudkove velikanke niso sprejemljive in da naj občina takoj zaustavi delo na obnovi skakalnice. Prenova se je zaustavila, pojavili pa so se še drugi problemi, ki postavljajo pod vprašanj tudi letošnjo tekmo za svetovni pokal v smuških poletih. Med tem je odstopil tudi predsednik organizacijskega komiteja Planice Miloš Kovačič. Ob vseh teh problemih tudi zaradi nerazjasnjenih lastniških odnosov slovenska športna javnost ni ostala ravnodušna in se sprašuje, kakšna bo nadaljnja usoda Planice, ki je v sedmih desetletjih vtisnila planiškim skakalnim prireditvam prepoznaven svetovni pečat in postala simbol slovenskega športa. Ministra za šolstvo, znanost in šport dr. Slavka Gabra zato sprašujem: Kako država oziroma ministrstvo vidi nastali problem? Kako se bo aktivno vključilo v njegovo razreševanje? Kakšna bo usoda Bloudkove velikanke in Planice, zibelke slovenskih smučarskih skokov in poletov ter pomembnega športno-rekreacijskega središča? Za odgovor se gospodu ministru že vnaprej lepo zahvaljujem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Odgovor bo podal minister Gaber. Prosim.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod poslanec, poslanke in poslanci! Letošnje svetovno prvenstvo ni pod vprašajem. Nekaj časa je na to temo bilo izrečenih in zapisanih nekaj besed, vendar mislim, da predvsem pod vtisom in pod dokaj spretnim manevrom konkurenčnih skakalnic po Evropi. Preverba mednarodne kontrole nedavno tega je potrdila, da je Planica pripravljena za izvedbo svetovnega prvenstva, kar mi zagotavljajo tudi iz smučarske zveze, ki je prevzela organizacijo tega tekmovanja. Kar pa zadeva Planico nasploh, je treba morda vendarle reči, da se bo nadaljevala izgradnja Bloudkove velikanke, rekonstrukcija in pravzaprav v pomembnem delu novogradnja, takoj ko bodo to omogočale vremenske razmere. V tem času pa so praktično tudi že dosegli dogovor med smučarsko zvezo in projektantom tega objekta o tem, kakšna naj bi ta skakalnica bila. Država v tej razpravi, razen na ta način, da je pomagala najti prostor, na katerem se je bilo mogoče dogovoriti, da je ta dogovor spodbujala, ni sodelovala, ker gre za izrazito strokovno vprašanje. Verjetno razumete, danaj ne bi ministrstvo razlagalo tistim, ki se s skoki ukvarjajo, kakšna točno naj skakalnica bo. Sam priznam, da sem bil razočaran, ko sem ugotovil, da v času, ki ga je bilo celo preveč na razpolago za to, da bi se znotraj te sfere dogovorili o tem, kakšen naj ta objekt bo, v času, ko smo iskali sredstva in jih skupaj na križišču med sponzorji, občino in državo tudi zagotovili, ta dogovor ni bil pripravljen zadosti natančno. Vendar Planica ni samo objekt te skakalnice in drugih skakalnic, ki tam obstajajo,je nekaj, kar mora postati športni park Slovenije. Planica si to zasluži, Planica je eden od tipičnih momentov nacionalne identitete tega prostora. Smo v dogovorih s smučarsko zvezo in tudi občino Kranjska Gora, da bi temu prostoru dali dodatne vsebine. Republika Slovenija bo skozi svoj center šolskih in obšolskih dejavnosti z obnovo doma Planica, v katerega bomo prispevali, vložili zelo pomembna sredstva, področju dodala dodatno življenje, dodatno dinamiko. Mi bomo tam preko leta imeli vsako leto pomembno število mladih ljudi, ki se bodo s tem objektom seznanili in v tem športnem parku preživeli en del lastnega učenja, vzgoje in izobraževanja med svojim šolanjem. Ob tem smo pripravljeni sofinancirati v zelo pomembnem delu tudi vzpenjačo, ki bi omogočala dati dodatno vsebino temu športnemu parku. Dogovarjamo pa se tudi o nečem, kar se meni zdi, da bi kazalo narediti že pred nekaj leti, ko smo to tudi že poskušali, vendar naj povem samokritično, pri tem nismo uspeli. Dogovarjamo se o tem, da bi našli organizacijsko obliko, ki bi permanentno upravljala s tem delom Slovenije, ki bi tam skrbela za to, da bo ta objekt v funkciji med celim letom in skrbela tudi za to, da bodo sredstva porabljena za obnavljanje tega prostora in da bo tam tekma nevprašljiva iz leta v leto. Mi smo svoj čas že ustanovili javni zavod Planica skupaj s smučarsko zvezo in pa občino. Vendar je bilo takrat tam preveč interesov, ki so verjeli, da naj se stvari ne uredijo na ta način, kot je bilo predlagano. Ne pravim, da je potrebno z natančno to organizacijsko obliko poskrbeti v bodoče, očitno pa je tam potrebna permanenta skrb upravljalca, ki naj bi bil skupen na tem že omenjenem križišču. To je nekaj elementov, spoštovani gospod poslanec, iz našega pogleda na Planico.
Hvala lepa. Dodatno vprašanje, gospod Bevk prosim.
Jaz se gospodu ministru dr. Gabru zahvaljujem za to vprašanje in sem z odgovorom zadovoljen. Prepričal me je, da govorice, ki so se širile, da naj bi Planica zamrla, in da naj bi v državi poiskali nek nov cente, ne držijo. Se pravi, da ima Planica po besedah ministra za šport dr. Gabra še lepo prihodnost.
Hvala lepa. Lahko nadaljujemo. Besedo ima gospod Rudolf Petan. Postavil bo vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Hvala za besedo gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, ministrica. V lanskem letu sem ministru za delo, družino in socialne zadeve postavil vprašanje, ali je v kakršnemkoli primeru možno, da ima oseba, ki ima po zakonu status veterana vojne za Slovenijo, nižjo pokojnino, kot bi jo imela, če tega statusa veterana ne bi imela. Odgovor je bil zelo jasen. Minister je dejal, da to ni možno. Vojni veteran, ki se je boril za Slovenijo, ne more na noben način dobiti nižje pokojnine, kot bi jo dobil po zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. In še dodatno pojasnilo, zelo konkretno, je bilo. Pred menoj pa je dokument, in to ne gre samo za eno osebo, gre za več oseb, z nekaterimi sem se tudi osebno pogovarjal. Napisano je seveda vse na obrazcu, tako kot mora biti, Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. V konkretnem primeru gre za območno enoto Koper, bi bilo pa verjetno vseeno, v kateri enoti bi to bilo. Ta veteran se je zanimal za pokojnino, ki jo bo dobil, ko bo odšel v penzijo po določenem času. Se pravi, malo pred tem, preden se upokojiš, se zanimaš. Dobil je uradni izračun in kerje to vse v računalniku, je tudi računalniški izpis, odstotek zmanjšanja pokojnine 3,9. Potem mu referentka seveda še ljubeznivo napisala, zakaj je zmanjšanje. Tu piše: Zaradi 15 dni posebne dobe, to je ta doba, v kateri je bil kot aktivni udeleženec vojne za Slovenijo, bi se pokojnina zmanjšala za 3,9% trajno. 3,9% trajno pri polni delovni dobi pomeni, da 1,56 leta ti zbrišejo, ker si bil 15 dni v vojni za Slovenijo. Jaz sem se pogovarjal z več veterani in so rekli, da si ne upajo enostavno vpisati te posebne dobe, ker če pride to za tabo, imajo za 3,9 trajno nižjo pokojnino, potem si pač tega ne bodo vpisali, pa se bodo odpovedali. Sedaj me zanima, v katerem zakonu je osnova za to. Lahko da je tukaj kaj skritega, pa ne razumemo niti mi, niti veterani. Mogoče niti na ZPIZ-u niso znali obrazložiti. Zato ponovno sprašujem in bi lepo prosil ministra, da mi to obrazloži: Kje je osnova za takšno zmanjšanje? Jaz mu lahko tudi dam ta obrazec, jaz sem sicer zbrisal ime, ampak se po drugih podatkih da točno ugotoviti, lahko pa tudi dam z imenom, če je potrebno. Nam ni logično, da nekdo, ki se je boril za Slovenijo, da ima zato za 3,9% trajno zmanjšano pokojnino, da ne bi primerjal s kom drugim, ker ne bi zdaj želel o tem razpravljati. O konkretnem primeru pa bi prosil ministra za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister prosim.
Kot sem že prej v prejšnjem odgovoru, bi tudi tukaj prosil, ker gre za konkreten primer, da bi lahko odgovoril konkretno na tako konkretno vprašanje oziroma konkreten primer. Smo pa preučili, bi rekel, hipotetično to vprašanje, ki se nanaša na tak potencialni izračun. Jaz še vedno vztrajam pri tistem, kar sem že takrat trdil. Mislim, da je pa razlog v razlikovanju med pokojninsko dobo in efektivno delovno dobo. Vsaj občutek imam, da je pravzaprav prišlo do tega vprašanja. Z zakonom o vojnih veteranih je urejeno le priznavanje pokojninske dobe za čas, prebit v okoliščinah za priznanje statusa vojnega veterana. Pokojninska doba se šteje v dejanskem trajanju, če je bil vojni veteran vključen v pokojninsko in invalidsko zavarovanje, oziroma v dvojnem trajanju, če vojni veteran v tem času ni bil zavarovan po predpisih o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Zakon o vojnih veteranih pa ne vsebuje nobenih določb glede upokojevanja vojnih veteranov. To se pravi, da za njih veljajo pravzaprav enaki splošni predpisi o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Tako je tudi višina pokojnine vojnih veteranov odvisna od istih okoliščin kot pri drugih zavarovancih. Sam status vojnega veterana torej ne more vplivati, ne vpliva na višino pokojnine. To sem tudi že takrat trdil. Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju pri odmeri pokojnine upošteva tako dopolnjeno starost kot tudi zavarovano oziroma pokojninsko dobo. V primeru vojnih veteranov se dvojno trajanje dobe upošteva kot upokojitveni pogoj, ne pa tudi za odmero starostne pokojnine. Glede na to, hipotetično je bil izračun narejen, je možno, da se zavarovancu, ki je dopolnil minimalno starost in nima 40 let efektivne delovne dobe, čeprav pa ima polno pokojninsko dobo, pokojnina zmanjša glede na manjkajočo starost. To je po zakonu, mislim, da je to 53. člen zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Tako da bi lahko povzel, da veterani vojne nimajo nižjega izračuna pokojnine zaradi svojega statusa, lahko pa imajo nižji izračun, tako kot vsi ostali zavarovanci. Tukaj je nediskriminatoren pristop zaradi upokojitve pred dopolnitvijo polne starosti. To mislim, da je sedaj konkreten odgovor na hipotetično vprašanje, ki ste ga pojavili okoli odmere.
Hvala lepa gospod minister. Gospod Petan, želite dodatno? Prosim.
Ja, dobro. Jaz sem že zadnjič razumel, kar mi je gospod minister hotel povedati. Tudi danes sem ga razumel. Ampak vseeno, tu ni logike. Jaz predlagam, jaz vam bom dal tale dokument, pa vas prosim, če mi lahko na osnovi tega primera potem odgovorite, zakaj je tega človeka skoraj na hrbet,ko je to videl, da bo zaradi 15 dni posebne dobe, ko je branil Slovenijo, imel 3,9% trajno pokojnine. Jaz razumem, če kdo nima še tudi let, da potem pač z vsakim letom dobi nekaj zraven. Ampak tu je pa napisano trajno. Jaz vam bom izročil tale dokument, pa prosim, če bi potem lahko dobil pisni odgovor.
Hvala lepa. Lahko nadaljujemo? Izvolite gospod minister.
Mogoče samo dodatno. Jaz sem interpretiral zakon, da ne bo pomote, oziroma dva zakona: zakon o vojnih veteranih in zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. V vsakem primeru zaradi sodelovanja se nikomur ne sme zmanjšati pokojnina. Če je taka interpretacija, jo bomo natančno preučili in zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje tudi naročili, da pravzaprav ustrezno interpretira zakone. Hvala.
Hvala lepa. Lahko nadaljujemo. Gospod Sok bo postavil vprašanje ministru za promet, ki ga pa danes tukaj ni. Vseeno, gospod Sok? Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice poslanke in poslanci! Jaz vem, da je minister na srečanju s prometnimi ministri sosednjih držav, da je torej zadržan. Vseeno pa želim to vprašanje tukaj postaviti ustno. Zdi se mi namreč zelo pomembno, zato pričakujem odgovore na naslednji seji. Lani smo imeli v naši državi referendum o tem, kako naj bodo v bodoče organizirane slovenske železnice. Z malo več kot 50% so se državljanke in državljani odločili, da se iz enovitega slovenskega železničarskega sistema oblikujejo tri podjetja, in sicer podjetje za prevoz blaga, podjetje za prevoz potnikov in pa tretje podjetje, ki naj bi se ukvarjalo z investicijami in vzdrževanjem železniškega prometa, infrastrukture. Istočasno se je direkcija za železnice spremenila v agencijo za železniški promet, ki je dobila velika pooblastila in bo v kratkem s spremembo zakona o slovenskih železnicah dobila še večja pooblastila. Nekateri v tem parlamentu, predvsem tukaj iz opozicije, smo opozarjali, da se bo zaradi tega, kar se je zgodilo, poslabšala varnost na slovenskih železnicah in da se bo začelo goditi nekaj takšnega, kot se godi v Angliji, kjer v tem trenutku železnice ponovno združujejo v enovit sistem. Ni bilo treba dolgo čakati. Lani 23. decembra se je na železniški postaji v Slovenski Bistrici zgodila huda železniška nesreča, ki na srečo ni terjala človeških žrtev, nastala pa je ogromna, večstomilijonska materialna škoda. Poškodovani so bili tiri, peron postaje, prehod čez progo za potnike in dva dni je bil zaprt ves promet med Ljubljano in Mariborom. Nesrečo naj bi povzročil vagon v okvari, in sicer v lasti češke železnice. Gospodu ministru bi želel postaviti vprašanje oziroma mu ga postavljam: Kdo bo poravnal škodo, ki je po takratni začasni in hitri oceni bila ocenjena na okrog 600 milijonov slovenskih tolarjev? Kdo bo to plačal, ali bo to šlo na račun slovenskih davkoplačevalcev? Kaj bo ministrstvo oziroma agencija za železniški promet naredila v bodoče, da se podobne nesreče na slovenskih železnicah ne bodo več dogajale? Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo postavil gospod Dorijan Maršič ministrici za kulturo. Izvolite, gospod Maršič. Oprostite! Prosim? Proceduralno? Prosim, proceduralno. Oprostite, gospod Maršič.
Se opravičujem, vendar moram izpostaviti to, kar me teži. Gospod predsednik, odgovore na poslanska vprašanja, ki jih dobivamo, bi takrat ko imamo to priložnost, lahko uvrstil, recimo, v medije med rubriko "kako lepo je v naši deželi biti mlad" in tako naprej. Nisem zadovoljen, moram protestirati. Niti na eno poslansko vprašanje danes nisem slišal odgovora v smislu, bomo z vami vred pomagali rešiti problem, vlada se trudi nekaj narediti. Ampak vse je passe zadeva - v Planici že skačejo, v šolah se že učijo, v domovih ležijo [[...]]Nihče od predstavnikov vlade, ki odgovarjajo, ne odgovarja na vprašanja oziroma ne odpravlja problemov. Konkretno imam v mislih tudi napade na posamezne poslance, češ da smo nestrpni, ksenofobični. Nisem pa danes slišal, recimo, enega predstavnika vlade, da bi odgovoril na provokacije oziroma v smeri zaščite poslancev državnega zbora - bom takoj nehal - recimo v takihizpadih, kot jih imamo tukaj. Torej imam primer popolne ksenofobije, nestrpnosti, širjenja, bom rekel, prav agresivnosti ultralevičarskih frakcij v Sloveniji zoper posameznike v državnem zboru. Poglejte si te primerke! Od vlade sem pričakoval in še pričakujem zaščito tudi za poslance državnega zbora, tudi v primeru odgovorov na vprašanja, ki jih postavljamo, pa tega ne doživim. Zato bi izpostavil še en primer. Recimo, danes sem pričakoval, da bo kdo omenil zadeve v Novi Gorici, kjer te iste struje - oprostite, gospod podpredsednik, da končam - ki tako nestrpnost in tako ksenofobijo razširjajo po Sloveniji, po Gorici gladko pišejo pamflete in traparije. Tega nismo doživeli v nobenem totalitarnem sistemu. In zato, gospod predsednik, če nas že vlada, kot sopartnerja v upravljanju te države ne more in noče zaščititi, apeliram na vodstvo državnega zbora, da to stori. Da apelira na vlado, naj bo korektna do poslancev, in naj apelira do podobnih ultra levih frakcij v Sloveniji, da naj neha in preneha s takim načinom napadati poslance in jih postavljati v nepodrejen, pač pa v zastrašujoč položaj. Zahtevam to v svojem imenu in v imenu tistih, ki smo nenehno napadeni, da to stori državni zbor, če tega ni sposobna storiti vlada. Hvala lepa.
To sicer ni bilo proceduralno. To je bilo vaše mnenje glede odgovorov. Tudi sam imam negativne izkušnje, kar se tiče odgovorov danes. Jaz vam ne morem pomagati v tem konkretnem primeru, razen da na kolegiju sprožimo to vprašanje in da zahtevamo od vlade bolj konkretne odgovore na naša vprašanja. To lahko kot predsedujoči naredim, sicer pa bi predlagal, da daste to pisno. Dajte pisno predsedniku državnega zbora z jasnimi zahtevami, ki ste jih danes tudi tukaj posredovali. Drugega ni mogoče narediti, ampak prosim, to je sedaj težko uvrstiti v ne vem katero kategorijo procedure. Prosim, če se omejimo na te stvari. Tudi proceduralno? Ja, prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Ena stvar je, ki me je sedajle zmotila. To je bilo sicer proceduralno in je prav, da se te stvari rešujejo na kolegiju. Gre pa tukaj za konkretno reklamiranje določenih časopisov. Drugič bom jaz tudi prinesel časopis in Šentjurja, konkretno Šentjurske novice, ki jih sedajle vesoljni Sloveniji reklamiram, in bomo vsak svoje lokalne medije tukaj dvigovali. Prosim, da to rešite na kolegiju, hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Dorjan Maršič, in sicer vprašanje ministrici za kulturo. Prosim. Izvolite gospod Maršič.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Hkrati tudi jaz izražam protest. To je bila tipična uzurpacija poslovnika in časa, namenjenega poslanskemu vprašanju. Glede na to, da kolega Rupar ima že v nadaljevanju rezerviran čas, bi to lahko počel takrat. Ustno poslansko vprašanje postavljam gospe ministrici za kulturo. Moje vprašanje je sprožilo skorajda vsakodnevno poročanje različnih medijev o stanju javnega zavoda RTV Slovenija. Osredotočil se bom predvsem na dogodke zadnjih nekaj mesecev, saj smo se v mesecu decembru poslanci srečali s poročilom o delu in o ugotovitvah nadzornega odbora javnega zavoda RTV Slovenija za obdobje avgust 2002 - avgust 2003. Realna slika, ekonomski organizacijski in razvojni položaj naše nacionalke je katastrofalen. RTV Slovenija je javnopravna ustanova po občih evropskih standardih, ne edina, vendar pa največja radijska in TV ustanova v Sloveniji in edini radiodifuzni zavod nacionalnega pomena. Zaradi pravice financiranja iz RTV prispevka je dolžna ponujati vsestranske programe, spodbujati kulturno ustvarjalnost, identiteto, oblikovati in predvajati programe za vse vrste ciljnih publik in manjšin ter zagotavljati regionalno uravnoteženost. V zvezi s tem vam postavljam naslednje vprašanje: Kako boste pripravili zakonske rešitve, ki bodo pripomogle k izboljšavi samega stanja nacionalke, hkrati pa pripravili odgovore tudi na neprestane zahteve po zviševanju RTV prispevka, krčenju programskih vsebin tako manjšin kot razmišljanju o ukinitvi regionalnega centra RTV, centra Koper-Capodistria in programa regionalnega centra Maribor? Kako se torej v prihodnosti rešiti naslednjih besed, ki opisujejo stanje na RTV Slovenija: toga in slaba organizacijska struktura, tržna nekonkurenčnost, neučinkovito oglaševanje, visok in konstantno rastoč delež fiksnih stroškov, prezaposlenost, prezadolženost, zgrešeni projekti, neustrezen notranji nadzor in slab finančni nadzor ter nezainteresiranost za pripravo strateških dokumentov? Ob tem bi lahko še dodal katastrofalno slab program, z neprestanimi ponovitvami oddaj. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospo ministrico prosim za odgovor.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni, spoštovane poslanke in poslanci, gospod podpredsednik! Bom skušala biti zelo konkretna in se bom držala pripombe, da danes vlada ni konkretna, pa me dopolnite, če ne bo tako. Pred sabo nimam celotnega zakona o RTV, vendar ta že v 1. členu govori, da je ustanovitelj edinega tovrstnega javnega zavoda v Sloveniji, Radiotelevizije Slovenija, Republika Slovenija. To pomeni, da pristojnosti in razreševanje vprašanj v zvezi z našo nacionalno televizijo delita državni zbor in vlada Republike Slovenije. Za zagotovitev neodvisnosti te javne radiotelevizije sta seveda njena dva organa upravljanja, vodenja in nadzora,in sicer je to svet RTV in nadzorni odbor. V tem svetu RTV, ki je odločilno telo, državni zbor neposredno imenuje pet članov, medtem ko ima ministrstvo za kulturo svojega predstavnika. Vse člane nadzornega odbora pa imenuje državni zbor Republike Slovenije. Ob tem je pri nas že analiza vseh javnih radiotelevizij po Evropi, ki jo je ne nazadnje tudi pripravila komisija pri Evropski uniji za kulturo, šport in znanost, po kateri je to še vedno edinstven primer organiziranosti neke javne radiotelevizije. Zato tudi menimo, kot predlagatelji novega zakona o RTV, in pri tem zelo resno računamo na debato in javno razpravo v državnem zboru o le-tej prvi točki, ustanoviteljstva in razpolaganja oziroma odgovornosti ustanoviteljskih pristojnosti. Konec novembra 2003 je odbor za kulturo, šolstvo, znanost, mladino in šport državnega zbora o seznanitvi s poročilom o delu in ugotovitvah nadzornega odbora javnega zavoda RTV Slovenija za obdobje avgust 2002-avgust 2003 naložil organom vodenja in upravljanja radiotelevizije, da v treh mesecih pripravijo predloge razvoja javnega zavoda. V skladu s sklepom odbora naj v dokumentu nakažejo tudi ukrepe in ponudijo v praksi uresničljive rešitve. Na isti seji pa je ta isti odbor naložil ministrstvu za kulturo, da skupaj z organi vodenja in upravljanja javnega zavoda prav tako v treh mesecih pripravijo analizo sedaj pomanjkljivih zakonskih rešitev. To trenutno tudi delamo na ministrstvu za kulturo. Na podlagi le-teh pa naj tako pripravi predloge izboljšanja zakonskih predpisov. Na podlagi tega sklepa ministrstvo za kulturo v kratkem najprej pričakuje poročilo o preverjanju stanja na Radio televiziji, ki pa izhaja iz pomanjkljive zakonodaje ter predlogov sprememb teh pomanjkljivosti. Med predloge za izboljšanje zakonodaje sodi tudi sprememba določb, ki se nanašajo na Radio-televizijo in njeno napajanje, ki je in še vedno bo po dveh poteh. Eno je napajanje preko prispevka, to se pravi preko davkoplačevalcev, vseh, ki živimo v Sloveniji, drugo pa je preko vira državnega proračuna, to je urada za informiranje, ki je lansko leto prišlo na postavke ministrstva za kulturo, ko gre za izvajanje programa za posebne skupine. Seveda je tudi to naloga oziroma vsebina, o kateri prav tako računamo na ministrstvu za kulturo, da bomo razpravljali o samemprispevku oziroma načinu financiranja. O tej vaši pobudi oziroma vprašanju, da ste slišali oziroma da smo tudi prebirali o ideji vodstva naše nacionalne televizije, da bi prišlo do ukinitve regionalnega RTV centra Koper, mislim, da smo narobe prebirali. Gre za kršitve oziroma krajšanje programov, ne pa za ukinitve. Tudi ni mogoče ukiniti nekaj, kar ima zelo dobro in konstantno zakonsko podlago, najprej v zakonu o RTV-ju, zakonu o medijih in ne nazadnje tudi v sami ustavi, ko govorimo o programih naših manjšin v koprskem studiu. Zaradi tega sem se sama že sestala z vodstvom regionalnega programa Koper, kjer smo se podrobno seznanili s tem problemom in o tem nameravam tudi obvestiti nacionalno televizijo, ki pa se bo seveda do tega sama opredelila kot samostojen javni zavod.
Hvala lepa. Dodatno vprašanje, gospod Maršič. Prosim.
Gospa ministrica, jaz sem povedal, da sem slišal za razmišljanje, vem pa tudi za dokument sicer stopnjo zaupnosti, strogo zaupno, ki so ga pripravili v določeni službi oziroma agenciji za potrebe RTV Slovenije, kjer so bila razmišljanja tudi o ukinitvi RTV centrov. Tako to ni iz trte zvito, kar sem dejal. Ministrica, jaz se popolnoma zavedam vloge državnega zbora, ki je ustanovitelj RTV-ja, in ta je v matičnem odboru opravil široko in kritično diskusijo, ki ste jo vi tudi omenili in zastavili tudi ustrezne roke, za katere upam, da se jih bodo tisti, na katere so naslovljeni, tudi držali. Vendar izvajalec tega ustanoviteljstva je vlada in posredno s tem oziroma neposredno s tem tudi ministrstvo za kulturo, zato je bilo moje vprašanje, vi ste sicer nekaj o tem tudi povedali, zadolženo, da pripravi tudi ustrezno zakonodajo na tem področju. Jaz bi tu lahko še kaj našteval, od neizvajanja zakonov vidnosti in slišnosti slovenskih programov v zamejstvu in pa težje dostopnih krajih v Sloveniji, lahko bi našteval tudi o netransparentnosti na področju plač v sami ustanovi, kjer imajo nadzorniki velike težave, da bi sploh vedeli, za kakšne osebne dohodke gre v tem zavodu. In še in še bi lahko našteval. Poglejte, RTV center Koper-Capodistria je bil za centralo, če lahko temu rečem tako, v Ljubljani zelo interesanten v obdobju, ker je bil to izjemen vir prihodkov predvsem iz tujine in se je s tem lahko opravljalo tudi opremljanje samega centra tu v Ljubljani. Sedaj pa naj bi to šlo na škodo z drastičnim krčenjem programov in s tem funkcije regionalnih centrov, predvsem v Kopru, pa tudi v Mariboru. Jaz ne bi rad, da prevlada tista logika, ki sem jo slišal zadnjič v intervjuju z direktorjem Štakulom, da država bo, če nič ne bo narejeno, dala koncesijo nekomu drugemu, ki bo za manj denarja naredil boljše. In potem je novinar Ambrožič dejal "bog ne daj". Bog ne daj taka razmišljanja.
Hvala. Gospa ministrica, prosim.
Hvala lepa. Sama se pač organiziram oziroma delujem na podlagi uradnih dokumentov. Odbor je mene, ministrstvo za kulturo, konec novembra lanskega leta zadolžil, da v roku treh mesecev, to je do konca februarja, pripravimo analizo in predloge. Osnova nam je ta strategija, o kateri že vsi prebiramo, vendar na žalost do mene uradno tudi še ni prišla. Kot sem pa rekla, da je nemogoče, da bi si televizija, tudi če bi predlagala ali če ima v tej dokumentaciji, ki je pripravljena, predlog, da bi prišlo do kakršnekoli ukinitve regionalnih centrov, je nemogoče. Zaradi tega tukaj je ravno pooblaščeno ministrstvo za kulturo, da ščiti pravne podlage in zakonodajo. Ta temelji kar v treh zakonih, že obstoječih, ki nekako branijo oziroma dajejo zakonsko podlago za nemogočo ukinitev regionalnih centrov. Celo več. Tovrstni regionalni center v Kopru pripravlja in tudi že izvaja bistveno politiko na področju medijev, ki jo spodbujajo članice in tudi nove članice. Gre za programe čezmejne televizije, kar je dokaj uspešno že tudi koprski studio pričenjal. Zato ne dvomim v bistroumnost in pa tudi pametnostvodstva RTV-ja, da bi si kakorkoli domišljalo ali celo predlagalo, bom rekla, krajšanje programa, kaj pa šele, da bi razmišljalo o ukinitvi. Eno so strokovne podlage, ki so jih naročili za lažje odločanje, drugo pa je, kar nam bodo predlagali za pripravo, kot tudi podlago novi zakonodaji.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogomir Vnučec, ki bo postavil vprašanje ministru za okolje, prostor in energijo. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, spoštovani minister in ministrica! Kolega Štemberger je na prejšnji seji postavil predsedniku vlade vprašanje glede uresničevanja obveznosti iz podpisanega kjotskega protokola, kjer je sicer opozoril, da kritično stanje le ni tako in da je evropska okoljska agencija uporabila stare podatke. Po dodatnem preverjanju pa smo ugotovili, da le ni tako in da se emisije toplogrednih plinov v Sloveniji povečujejo. Če samo navedem primer. V obdobju od leta 1996 do 1999 so se te emisije sicer res zmanjšale, minimalno iz 19,8 na 19,4 milijona CO2 ekvivalenta. V letu 2002 pa po naših podatkih znašajo 20,5 milijona ton, kar pomeni, da se emisije povečujejo. Še posebej pa je tukaj pomemben tudi strateški indikator razmerja med ustvarjenim bruto domačim proizvodom in količino emisij CO2, ki je pri nas veliko večji kot v Evropski uniji, kamor bomo s 1. majem vstopili. Zato me zanima, ali je to krivda neučinkovite okoljevarstvene politike v zadnjih letih. Ta indikator se seveda ne more primerjati z evropskimi standardi. Kaj je z operativnim načrtom zmanjševanja emisij toplogrednih plinov, da ne daje pričakovanih rezultatov, kar pomeni zmanjševanje teh in približevanje obveznostim iz kjotskega protokola? Zato me zanima: Kakšne ukrepe ste že sprejeli za to področje oziroma jih boste, da se ta trend zviševanja emisij toplogrednih plinov zniža v letošnjem letu, v prihodnjem in tudi v naprej. Hvala.
Hvala lepa gospod minister. Izvolite.
Hvala za besedo oziroma za vprašanje spoštovani poslanec Vnučec. Vlada je zavezana kjotskemu protokolu, ki je bil lani tudi ratificiran. Na podlagi tega smo 31. julija lansko leto na vladi sprejeli tudi operativni program zmanjševanja emisij toplogrednih plinov. Ta predvideva vrsto ukrepov, tako v različnih sektorjih, v energetiki, v prometu, kmetijstvu in tako naprej, in predvideva vrsto instrumentov, s katerimi naj bi dosegali zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, predvsem seveda ogljikovega dioksida. Naj še enkrat poudarim, čeprav je to verjetno obče znano, da kjotski protokol predvideva zmanjšanje emisij glede na izhodiščno leto, ki je leto 1986, šele v obdobju 2008-2012. Zato jeta hip nemogoče govoriti o tem, kar je implicitno razbrati tudi iz teh očitkov, da se država ne drži kjotskega protokola. Država se še kako drži določb kjotskega protokola. Lahko rečem tudi, da dosti bolj vestno kot marsikatera druga. Vendar pa bodo učinki operativnega programa zmanjševanja emisij toplogrednih plinov zares vidni šele v prvem ciljnem obdobju, to je 2008-2012. Res je, da kjotski protokol predvideva tudi to, da je treba v letu 2005 pokazati prvi resni napredek, kar ne pomeni, da je treba že v letu 2005 pokazati zmanjšanje emisij, ampak je treba pokazati resen pristop k izpolnjevanju kjotskega protokola. Cela Evropa, Evropska unija se ta hip s tem intenzivno ukvarja. Sprejeta je bila direktiva o trgovanju z emisijami toplogrednih plinov, ki je ključni instrument prisile za zmanjševanje emisij. Tega imate vsebovanega tudi v predlogu zakona o varstvu okolja, ki se prav v četrtek ta teden obravnava v splošni obravnavi tukaj v tej dvorani in ki ga moramo sprejeti še pred 1. majem. Sicer pa je Slovenija že v preteklosti, leta 1997, kot ena prvih držav v Evropi uvedla takso na emisije ogljikovega dioksida in jo imamo kot ena od redkih držav Evropske unije še danes. Ta zagotovo vpliva na ravnanje tistih, ki povzročajo emisije toplogrednih plinov. Dejstvo pa je, da so se emisije dvignile povsod, kjer se je povečala ekonomska aktivnost. V vseh tranzicijskih državah so emisije močno padle, takoj po poizvedbi prvih volitev, po uveljavitvi trga in tako naprej, ker so stara podjetja ali pa mnoga nekonkurečna podjetja propadla in zato je nenadoma tudi bilo vidno veliko izboljšanje kar se tiče emisij toplogrednih plinov. Čim se ekonomska aktivnost vzpostavlja nazaj, čim se ljudje več vozijo z avtomobili, čim tovarne bolj obratujejo oziroma delajo več, čim se postavljajo nove tovarne, se seveda emisije toplogrednih plinov zvišujejo. S tem procesom se srečuje vsa Evropa, torej vse sedanje članice Evropske unije, mislim, da prav pri nobeni ni vidnega zmanjšanja emisij, razen pri Nemčiji, ki ima Vzhodno Nemčijo kjer je ogromno industrije propadlo. Ta problem pa seveda sledi tudi nam na čelu tranzicijskh držav in pa seveda v bodoče tudi vsem ostalim. Mi nameravamo z ukrepi na področju energetike, torej z zaprtjem nekaterih obstoječih kotlov na premog, s preusmeritvijo na plin, s povečanjem obsega obnovljivih virov energije, z več ukrepi v energetiki, z zajemanjem etana iz deponij komunalnih odpadkov, s spodbujanjem kogeneracij, daljinskega ogrevanja in tako naprej, skratka s celo vrsto ukrepov, ki so zajeti v tem operativnem programu zmanjševanja emisij toplogrednih plinov, doseči količino, ki jo po kjotskem protokolu moramo in Zaenkrat kaže, da s tem torej v tem obdobju [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]2008-2012 tudi ne bomo imeli težav. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Vnučec, izvolite.
Hvala lepa. Upam, da bo tako. Ne smemo se slepiti s tem časom, ki ga še imamo, pa se izgovarjati, da je še dolgo časa. Analize za nazaj kažejo, da ni tako, da se nam nekatere stvari le povečujejo in da ne upoštevamo nekaterih dogovorov, da že zamujamo s pripravo tega dokumenta in tako naprej. Primer tega slepljenja je tudi göteborški protokol, kjer smo se obvezali, da bomo za 27% zmanjšali emisije NOX, glede na izhodišče, leto 1990, in pa 5% emisij hlapnih ogljikovodikov. Med leti 1990 in 1997 pa so se te emisije povečale kar za 12,7%. Res, da so se v letu 2001 do 2001 zmanjšale minimalno za 1,7%. Vendar to so dejstva, realno pa ni tega zmanjšanja. Leto 2010 je pa malo bližje, kot ste prej omenjali. Zato me zanima, zakaj takšno stanje? Moram reči, da izgovor, stečajev niste omenili, ampak stečaji težke industrije, da je to pozitivno, daleč od tega. Zato bolj pričakujem pozitivne ukrepe vlade, ki bodo pripomogli v tej težki situaciji teh podjetij. Ne čakati, da ti odmrejo po neki prisiljeni poti. Hvala.
Izvolite gospod minister, čeprav je to skoraj že drugo vprašanje, gospod Vnučec. Izvolite gospod minister.
Hvala lepa za besedo. Še enkrat. Operativni program je sprejet. Nič ni treba na njega čakati. 31. julija lansko leto je bil sprejet in je tudi dosti natančen skozi leta, tako da lahko sledite. Je javen dokument, zato lahko sledite njegovo izvajanje. No, ampak pravite, konkretni ukrepi. Na primer - že prej sem poskušal biti ilustrativen, pa bom zdaj poskušal biti še bolj -, termoelektrarna Šoštanj ima pet blokov. Prvi trije bloki so precej slabo učinkoviti, porabijo torej veliko premoga na proizvedeno enoto energije, tako in tako so že stari in jih bo treba zamenjati. Verjetno bomo tam morali iti na plin. S tem se bo bistveno zmanjšala emisija toplogrednih plinov v termoelektrarni Šoštanj. Naj omenim, da res trend povečevanja emisij izhaja prav iz povečane ekonomske aktivnosti. Ampak leta 2001, predvsem pa 2002 in tudi 2003, kjer beležimo povečanje emisij toplogrednih plinov, sta bili dve leti ali pa dve leti in pol, kjer smo imeli posebej velike težave z zagotavljanjem elektrike. Spomnite se, da je bila velika suša, na primer, v lanskem letu. Ker je bila velika suša, je več kot polovica slovenske energetike visela ali pa slonela na termoelektrarni Šoštanj; tam je bila seveda ogromna poraba premoga in vse to je naše emisije toplogrednih plinov dvignilo glede na izhodiščno leto za opazno količino. Zato bodo vsi naši ukrepi usmerjeni najprej v največje emitente toplogrednih plinov, kot sta, na primer, termoelektrarna Šoštanj, pa termoelektrarna Trbovlje, čeprav dosti manjša. Seveda je pa tu še vrsta drobnih ukrepov, ki tudi prispevajo k zmanjševanju emisij. Na primer, sistematična vgradnja zajemanja metana na deponijah komunalnih odpadkov in odvodnja tega metana v sežig v plinskih generatorjih na samih odlagališčih. To je proces, ki se ga ta hip lotevajo pri vseh slovenskih regionalnih odlagališčih. Veste, da je metan dosti bolj agresiven toplogredni plin kot ogljikov dioksid. Tako naprej in tako naprej. Operativni program je sprejet in po njem delamo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jože Tanko. Ministra za finance danes ni. Ali boste vseeno postavili vprašanje?
Hvala za besedo. Vseeno postavljam vprašanje. V 5. členu ustave Republike Slovenije je med drugim zapisano, da država skrbi za avtohtone slovenske narodne manjšine v sosednjih državah, za slovenske izseljence in zdomce ter pospešuje njihove stike z domovino. V istem členu ustave je nadalje zapisano, da država varuje in zagotavlja tudi pravice avtohtoni italijanski in madžarski narodni skupnosti pri nas. Dodatno so pravice obeh narodnosti zapisane še v 64. členu ustave, v 65. členu pa je naloženo, da je treba položaj in pravice romske skupnosti urediti s posebnim zakonom. Izvedbeno so pravice Slovencev zunaj meja države Slovenije in pravice italijanske in madžarske narodnosti ter Romov v Sloveniji urejene v nekaterih zakonih in podzakonskih predpisih za izvajanje katerih so zadolžena posamezna ministrstva. Za izvajanje predpisov s področja narodnih manjšin pri nas so poleg državnih organov zadolžene še občine in pa javni zavodi,ki jih je ustanovila država ali pa občina. V zadnjem času se pojavljajo protesti predstavnikov narodnih manjšin in skupnosti, ki živijo pri nas. Še dlje časa protestirajo tudi predstavniki Slovencev, ki živijo zunaj meja Slovenije. Protestirata tudi obe komisiji državnega zbora, tako komisija za Slovence po svetu kakor tudi za narodne skupnosti. Ti protesti se nanašajo predvsem na odnos vlade in vladajoče politike do težav obeh skupin. Večina ali pa precej protestov je povezanih predvsem s financiranjem programov in potreb. Vlada do sedaj še ni pripravila celovitega pregleda sredstev, ki jih institucije te države namenjajo za izpolnjevanje ustavnih in zakonskih obveznosti in sofinanciranj programov, tako za Slovence zunaj meja kakor drugih nacionalnih entitet pri nas. Z argumentirano razpravo o realnih ali namišljenih problemih, ki so že dlje časa prisotne v naši javnosti, pa so potrebni tudi taki podatki. Vem, da ministrstvo za finance ni neposredno zadolženo za izvajanje teh programov, vendar pa je edino, ki ima celovit vpogled v izvajanje finančnih načrtov drugih ministrstev, občin in drugih javnih institucij. Zanima me, koliko sredstev država dejansko namenja za ohranjanje slovenstva v zamejstvu, zdomstvu in izseljenstvu in koliko jih namenja za delovanjeitalijanske in madžarske narodne skupnosti ter romske skupnosti, seveda razdelano za posamezno skupino in pa po posameznih virih javnih sredstev.
Hvala lepa. Gospod Franc Kangler ima vprašanje tudi za ministra za finance. Boste postavili to vprašanje?
Hvala za besedo. Očitno nas je kar nekaj, ki bi radi direktno vprašali ministra za finance, pa ga danes ni tukaj. Pred letom dni smo v tej dvorani izvolili predsednika vlade gospoda Antona Ropa. Tudi osebno sem gospoda Antona Ropa kot kandidata za predsednika vlade takrat podprl, ker je javno na tem mestu za tem odrom obljubil, da podpira drugi finančni slovenski steber z Novo Kreditno banko v Mariboru. V zvezi s tem bi želel finančnega ministra vprašati, glede na to, da je v petek v svoji pisarni sklical člane nadzornega sveta in člane uprave Nove Kreditne banke Maribor, pod pogojen in presingom, ki ga izvaja kot minister na posamezne člane uprave in nadzornike, da podpira združitev Mariborske banke in Poštne banke pod pogojem, da se Mariborska banka odpove Zavarovalnici Maribor, ki je pomemben finančni steber Nove Kreditne banke Maribor. Nedopustno je, da si minister privošči, da dela v nasprotju z javnim mnenjem in z javno podporo predsednika vlade. V tem danem trenutku se mi postavlja vprašanje, kdo laže. Verjamem, da se predsednik vlade ne bi želel kompromitirati na ta način, da bi za tem odrom, na tem mestu dejal nekaj, kar v resnici ni. Finančni minister pa izsiljuje, da podpira in bo prišlo do združitve Poštne in Nove Kreditne banke takrat, ko se bo Mariborska banka odpovedala Zavarovalnici Maribor oziroma se bo strinjala s tem, da se mariborska zavarovalnica pripoji pozavarovalnici Sava v manjšinskem kapitalskem deležu in nadzora nad to zavarovalnico in kapitalom v Mariboru več ne bi bilo, ampak bi to bilo sredi Ljubljane. Ministra Mramorja sprašujem: Kdo bo izbran za opravljanje zaprtega vzajemnenega pokojninskega sklada za javne uslužbence? Tu je shema, spoštovane poslanke in poslanci, moje naložbe, ki je bila ob danih pogojih, ki so bili v razpisni dokumentaciji, najbolj ugodna. Ministra bi želel vprašati, zakaj je dovolil, da je komisija, ki jo sestavljajo predstavniki vlade in predstavniki sindikata, večkrat spreminjala pogoje na ta način, da je omogočila komisiji, da se zbere za ta pokojninski sklad za [[...]] [[Nerazumljivo.]] da vzajemni sklad opravlja Kapitalska družba? Ali bo ta razpis razveljavil, ali bo razpis ponovil, ali pa gre očitno za politično korupcijo, ki jo podpira finančni minister? Zelo me zanima, ali Mramor drami Maribor ali Rop ropa Maribor?
Hvala. Gospa Marija Ana Tisovic bo postavila vprašanje ministru za obrambo. Izvolite.
Hvala lepa, za besedo. Spoštovani podpredsednik, spoštovani ministri, spoštovani kolegi. Poslansko vprašanje mislim postaviti obrambnemu ministru dr. Grizoldu. Vprašanje se nanaša na zakon o ratifikaciji sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Hrvaške o obrambnem sodelovanju, ki ga je državni zbor sprejel 19. decembra lani. Zanima me, ali sporazumi o obrambnem sodelovanju predvidevajo kakršnekoli odškodnino, če pride do enostranskih kršitev tega akta. V navedenem sporazumu ni nobenih varovalk glede finančne odškodnine za primere, ko bi zaradi enostranskih in odškodninskih odstopanj posamezne podpisnice od sporazuma prišlo do finančne ali druge škode. Naj navedem primer. Sabor je posredno preprečil izvajanje vaj slovenske vojske na poligonu Slunj, ki je bila sicer predvidena glede na vabilo ministrstva za obrambo Republike Hrvaške. Zanima me pa tudi regulacija posredovanja tajnih podatkov tuji državi. Kdo v Republiki Sloveniji oziroma v slovenskem ministrstvu za obrambo odloča in nosi odgovornost v primeru, če se tajni podatki posredujejo drugi državi, brez ozira na varnost lastne države in zveze Nato? Kakšni so kontrolni mehanizmi pri selekcioniranju? Kako je to urejeno v aktih ministrstva za obrambo Republike Slovenije in kakšne so posledice, če bi katera od držav pogodbenic prekršila sporazum posebej na področju varovanja tajnosti? Ali omenjeni akti predvidevajo pogled državnega zbora v način izvajanja prenosa tajnih podatkov v tuji državi?
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa poslanka, hvala za vprašanje. Republika Slovenija ima sklenjene dvostranske krovne sporazume o obrambnem sodelovanju s številnimi državami, tako članicami zveze Nato kot tudi kandidatkami za članstvo, in seveda tudi tistimi državami, ki delujejo v okviru Partnerstva za mir. Skupno je doslej Republika Slovenija ratificirala nad 20 tovrstnih dvostranskih sporazumov. S temi okvirnimi sporazumi se določajo oblike in vsebine in tudi načini sodelovanja Slovenije z določeno državo. Sporazumi določajo tudi osnovo in osnove za sklepanje posebnih sporazumov izvedbene narave, v katerih se na podlagi teh krovnih sporazumov urejajo tudi določena finančna vprašanja. Posebni izvedbeni sporazumi so lahko sklenjeni tudi za posamezna vprašanja ali aktivnosti. Takšen krovni sporazum o obrambnem sodelovanju je bil sklenjen tudi med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško, in kot ste sami ugotovili, je bil ratificiran v državnem zboru 19.12.2003. Ta sporazum v 5. členu določa, da se pri dejavnostih samo ene pogodbenice, ki potrebuje logistično podporo druge pogodbenice, finančna vprašanja rešujejo ločeno, in to s posebnim sporazumom. V preteklosti se je ob izvedbi posameznih oblik vojaškega sodelovanja, v skladu s sprejetimi letnimi načrti sodelovanja, kot so na primer vojaške vaje in podobno, sklepalo posebne izvedbene dogovore, ki so vsebovali tudi splošna načela za kritje morebitne škode, ki bi nastala recimo, državi sprejemnici zaradi dejavnosti sil države pošiljateljice. Pri tem pa se praviloma uporabljajo kar načela iz splošnih sporazumov o statusu sil. Slovenija je tak sporazum med državami pogodbenicami severnoatlantskega zavezništva in drugimi državami, ki sodelujejo v partnerstvu za mir, glede statusa njihovih sil in dodatnega protokola ratificirala 18.12.1995. V konkretnem primeru, ko je bilo načrtovano usposabljanje artilerijskih enot slovenske vojske na poligonu v Slunju, se je pripravljala sklenitev posebnega nepogodbenega mednarodnega akta, in sicer memoranduma o soglasju med ministrstvom za obrambo Republike Slovenije in ministrstvom za obrambo Republike Hrvaške o izvedbi artilerijskega streljanja slovenske vojske na Slunju, to je na ozemlju Republike Hrvaške. V njem je bilo posebej navedeno, da se upoštevajo določbe krovnega sporazuma, ki tedaj še ni bil ratificiran, in zgoraj omenjenega sporazuma o statusu sil oziroma Partnerstva za mir, ali SOF-a, kot ga običajno imenujemo. Ker memorandum na hrvaški strani ni bil sprejet, na njihovi strani ni nastala nobena obveznost, zato Republika Slovenija ne more uveljavljati kakršnihkoli zahtev do hrvaške strani. Glede na hrvaško notranjo zakonodajo, je seveda treba upoštevati, da je pri njih za takšen memorandum pristojen sabor. Drugačnih rešitev ne pozna niti prej omenjeni sporazum, ki ureja status sil in med članicami Nato. Drug del vašega vprašanja se nanaša na posredovanje tajnih podatkov o drugi državi. Odločitev o posredovanju podatkov prejemnikom izven države, vključno s tajnimi podatki, sprejme minister za obrambo v skladu z nekaj zakoni: z zakonom o obrambi, z zakonom o tajnih podatkih in veljavnimi memorandnimi sporazumi o posredovanju in varovanju tajnih podatkov, in sicer na podlagi pisnega predloga vodje pristojne organizacijske enote ministrstva. Če gre za obveščevalno-varnostno področje, je predlagatelj obveščevalno-varnostna služba ministrstva, kar ureja 33. člen zakona o obrambi. Pri tem ministrstvo za obrambo prejemnikom izven države seveda ne sme posredovati podatkov, ki bi ogrožali varnost ali druge vitalne interese Republike Slovenije ali zveze Nato. Na obrambnem področju temeljna načela varovanja podatkov praviloma urejajo že bilateralni krovni sporazumi o sodelovanju na obrambnem področju. Navedeni zakoni in sporazumi urejajo določanje tajnih podatkov, ravnanje z njimi, med njimi tudi postopke in odgovornost v primeru ugotovljenih kršitev dolžnosti varovanja tajnih podatkov. Na obrambnem področju so kršitve v zvezi s tajnimi podatki sankcionirane tako s kazenskim zakonom kot tudi z zakonom o obrambi, sicer pa v skladu z zakonom o tajnih podatkih izvajanje predpisov in mednarodnih sporazumov o varovanju tajnih podatkov spremlja [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[..]]Urad Vlade Republike Slovenije za varovanje tajnih podatkov. Ta urad vladi sproti poroča tudi o dejanskem stanju. Hvala.
Hvala. Želite dodatno k vprašanju?
Ne, hvala.
Hvala. Nadaljujemo. Na vrsti je gospod Marko Diaci. Postavil bo vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Hvala za besedo gospod predsedujoči. V preteklosti smo o demografskih problemih Slovenije že povprašali predsednika vlade, ki je menil, da je pomoč države ustrezna in da so starši deležni raznih oblik pomoči. To so vse pomoči, ki so jih starši deležni, ko se otrok že rodi. Na odločitev o otroku pa vplivajo predvsem stanovanjski, zaposlovalni in izobraževalni problemi mladih ljudi. Tu pa je vloga države vse prej kot spodbujevalna. Če omenimo zaposlovanje. Eno prvih vprašanj, ki ga je deležna mlada kandidatka za delovno mesto, je, kdaj boste imeli otroka. Drugo vprašanje, če ga že ima, je, kako ima urejeno varstvo. Tretje vprašanje je koliko za to porabi bolniškega staleža. Z vidika delodajalca, ki gleda strogo racionalno, je to vprašanje logično. Z vidika delojemalke in njenega partnerja pa niti pod točko razno. To je en primer, kjer bi morala država imeti strategijo v okviru družinske politike. Družinska politika in zakonodaja bi morala biti usmerjena k spodbujanju zgodnejših prehodov v samostojno življenje predvsem in tudi z ustrezno stanovanjsko politiko in motiviranim zgodnejšim rojevanjem prvega otroka. Iz medijev smo lahko razbrali, da ministrstvo za delo, družino in socialne dele pripravljanacionalni program na področju družine, ki naj bi bil v začetku letošnjega leta sprejet. Ker ga poslanci še nismo prejeli me zanima naslednje: V kateri fazi priprave je nacionalni program in kdaj ga bomo dobili v državni zbor? Nadalje me zanima: Kdo vse je pri pripravi tega nacionalnega programa sodeloval. Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister izvolite, prosim.
Postavili ste spoštovani poslanec kar nekaj vprašanj. Jaz bom poskušal na nekaj odgovoriti. Prvič. Ko ste govorili o tem, kaj delodajalec sprašuje, v nekaterih primerih, ki ste jih pojasnili oziroma opredelili, gre za vprašanje diskriminacije. Določenih vprašanj delodajalec namreč ne sme vprašati. To je, kar se tiče antidiskriminacijske zakonodaje, kot del tudi evropske zakonodaje vključeno v zakon o delovnih razmerjih, to je 45. člen. Tudi 8. člen govori o tem nediskirminatornem pristopu in imamo praktično, kar se tiče zakonodaje, usklajenosti z direktivami Evropske unije in pa nekaterimi konvencijami mednarodne organizacije dela, to zakonsko usklajeno. Če se taki primeri pojavljajo, sem že nekajkrat tudi v tem spoštovanem parlamentu povedal, da so možne tudi anonimne prijave tudi za zaščito zaposlene delavke ali delavca, kako je delodajalec v posameznem primeru lahko ravnal. Zato je naša skrb, da se taki primeri, ko gre za očitno diskriminacijo, ne bi smeli pojavljati. Tudi delo inšpekcije za delo je usmerjeno v iskanje in preprečevanje diskriminacije na delovnem mestu. Toliko o tistem prvem delu. Drugič. Kar se tiče samega koncepta družinske politike. Vprašanje posameznika, vstopa v delovno razmerje, ustanovitve družine, pridobitve stanovanja so pravzaprav vsi faktorji, ki so na nek način povezani med seboj. Ravno zaradi tega zadnji, da tako rečem, koncept, ki se je izoblikoval v strokovnih krogih in je na nek način tudi vključen v ta nacionalni program za otroka, o katerem ste govorili in ki se je praktično pripravljal zdaj zadnji dve leti, se je osredotočil na otroka, predvsem pa narojstvo prvega otroka. Strokovnjaki so ugotovili, da je demografska politika, družinska politika predvsem usmerjena oziroma konceptualno bi morala biti usmerjena na prvega otroka. O tem smo že nekajkrat tudi govorili, o tem je bila cela vrsta okroglih miz, tudi strokovnjaki so veliko prispevkov na to temo prispevali. To je tudi sestavni del oziroma je bila osnova za pripravo nacionalnega programa za otroka med leti 2003-2013, se pravi, za desetletno obdobje, ki je končal prvi test, da tako rečem, strokovnega preverjanja in ga je strokovni svet za družino pri ministrstvu za delo sprejel in potrdil ter ga poslal v nadaljnjo obravnavo. Tako bo relativno kmalu tudi v vladni proceduri in potem praktično takoj v parlamentu. Gre za zelo pomemben dokument, ki najbi na nek način predstavil nek nov lok nove politike, ki se zaključuje s prejšnjim dokumentom, resolucijo o družinski politiki, ki je bila sprejeta leta 1993 in je veljala za desetletno obdobje. Želimo si torej, da bi bil zdaj ta nacionalni program za otroka, kjer je tudi poglavje o družini, na nek način za naslednje desetletno obdobje. Naj povem, da se je praktično ta resolucija o družinski politiki udejanjila prek vrste zakonov, to je zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, sprememb zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, zakona o jamstvenem preživninskem skladu in ustreznih konvencij, od katerih so nekatere bile ratificirane, nekatere pa še čakajo na ratifikacijo v Sloveniji. Naša usmerjenost, da tako rečem, pri vodenju družinske politike, kot sem prej povedal, kar se koncepta tiče, da tako rečem, vprašanje preživnin, preživninskih izterjav, mednarodnih preživnin in tako naprej, je naša ocena, da kar se tiče izvajanja družinske politike imamo ustrezne dokumente, ki jih bomo nadgradili, kot sem že rekel, z nacionalnim programom, ter ustrezne institucije, ki so spet primerljive in ki na nek način omogočajo izvajanje družinske politike. Pa še to. V tem času je bila sprejeta cela vrsta posameznih instrumentov, s katerimi naj bi na nek način pospešili tudi usklajevanje družinskega in poklicnega življenja. Konec koncev smo imeli tudi konferenco Sveta Evropa na to temo, in to leta 2001 v Portorožu.
Hvala. Želite postaviti dodatno vprašanje gospod Diaci.
Hvala. Mogoče bo vprašanje, mogoče bo komentar.
Samo dodatno vprašanje.
To kar piše v zakonodaji, seveda dobro poznam. Vem, da je to zelo lepo urejeno, vem, da je to tudi usklajeno z direktivami EU-ja, ampak v praksi je pa v velikih primerih - ne bom rekel 100% - ampak v velikih primerih, tako kot sem jaz povedal. Zato pričakujem od tega nacionalnega programa za družino, predvsem to, da bo država tukaj kot regulator poskrbela za ta vmesen korak med delojemalko in delodajalcem. Tudi z delodajalčevega stališča je logično, da mora načrtovati kadrovsko politiko. Tukaj je potreben dejansko to institut države. Jaz pričakujem v nacionalnem programu o družinski politiki, da bo tudi ta segment urejen na zadovoljiv način.
Hvala lepa. Še gospod minister.
Samo za pojasnilo. Ta nacionalni program je zelo širok in zelo razdelan program in verjamem, da bo v kratkem tudi na poslanskih klopeh in takrat bo seveda priložnost, da ga bomo z vsemi temi instrumenti oziroma vprašanji politik ali pa izvajanja politik, bolje rečeno, tudi nadgradili in takrat mislim, da bo tudi čas za diskusijo. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospa Silva Črnugelj, ki bo postavila vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Današnje ustno poslansko vprašanje namenjam vam, gospod minister Franc But. Slovenski čebelarji v zadnjem času nemočni opazujejo, kako jim padajo čebelje družine, kljub temu, da skozi vse leto svojo pozornost posvečajo pravilnemu in ustreznemu priporočljivemu zdravljenju. Njihov sum je, da te padce povzroča uporaba pesticida gouča. V kmetijstvu se uporablja za obdelavo koruznih semen, semen sladkorne pese ter gomoljev krompirja, v tujini pa tudi za pripravo semen sončnic, oljne repice in podobno. Gouča vsebuje aktivno snov, emidakloprid, ki rastline ščiti pred raznimi škodljivci, insekti in ga rastline črpajo s koreninami in preko sokovpa prenašajo po celi rastlini vse do peloda. Preko peloda se okužijo čebele. Na njih pa vpliva kot živčni strup. Nekatere izgubijo orientacijo, pri drugih nastopi smrt, ko pridejo v panj. Znano je, da ta aktivna snov ostane v zemlji in če posadimo na to površino drugo kulturo, se ta na enak način okuži. Čebelarji so to opazili, ko so posadili tudi ajdo. Francoski čebelarji so na ta problem opozorili že pred desetletjem. Pred leti pa tudi nemški. V obeh državah je bilo opravljenih veliko analiz in raziskav, ki potrjujejo ta sum. Sprašujem. Kako in kakšne ukrepe bo ministrstvo pričelo izvajati in kako se bo opredelilo do uporabe petih v Sloveniji registriranih fitofarmacevtskih pripravkov, ki vsebujejo emidakloprid in fipranol? Ali imamo v Sloveniji ustrezno opremo in znanje, da lahko z analizami mrtvic ugotovimo prisotnost tega pesticida, tako da bodo te analize verodostojne in na katere se bodo lahko čebelarji uprli pri povrnitvi škode, ki bo oziroma so že nastale zaradi uporabe teh pripravkov? Kdo bo poravnal to škodo? Od ministrstva pričakujem, da bo skupaj z ustreznimi strokovnimi službami ter s Čebelarsko zvezo Slovenije in drugimi ustreznimi institucijami k temu problemu pristopilo strokovno in zelo odgovorno. Vsaka dodatna obremenitev okolja dolgoročno negativno vpliva tudi na zdravje ljudi, torej vseh nas.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa gospe poslanki za vprašanje. Mi smo o tej seveda obveščeni. Poznamo tudi že težave, s katerimi se ukvarjajo čebelarji, zlasti v Franciji. Mi smo bili s strani Čebelarske zveze Slovenije v decembru lanskega leta, torej pred dobrim mesecem dni, tudi uradno obveščeni o opaženih povečanjih odmiranja čebel v jesenskih mesecih lanskega leta v Sloveniji. Hkrati je bil tudi podan izraz suma, da je morda vzrok temu emidakloprid, ki je aktivna substanca v gouču pripravkov. Na osnovi tega je bilo ugotovljeno po preiskavi, da ni bila opravljena nobena analiza v čebelnjakih s strani čebelarjev, kar bi sicer morali storiti in pozvati koga, da pride naredit analizo. Ministrstvo je zato pozvalo veterinarsko upravo in inšpektorat, da pristopi k ugotovitvi dejanskih vzrokov povečanega odmiranja čebel. Ti postopki tečejo. V prvem tednu v mesecu februarju bo skupni sestanek s ključnimi predstavniki čebelarske zveze, strokovnjaki, ki smo jih zaprosili za sodelovanje, predstavniki ministrstva za okolje, inšpektorata veterinarske uprave, kot tudi proizvajalca fitofarmacevtskih sredstev, ki vsebujejo emidakloprid, iz tujine. Sedaj čakamo na analize. Če bodo analize pristojnih služb v Sloveniji dejansko pokazale, da je vzrok emidakloprid, bo v tem primeru seveda Slovenija obvestila evropsko komisijo o nameri prepovedi uporabe tega sredstva v Sloveniji. Zakaj o nameri? Zaradi tega, ker v statusu, kakršnega ima danes Slovenija, smo že dolžni s 1. januarjem, s 1. majem pa to seveda še toliko bolj, da v bistvu zaradi pravil notranjega trga, ki so včasih nenavadna, ne odloča o tem, katero sredstvo ali kateri pripravek bo v uporabi v Sloveniji ali ne, Slovenija, ampak evropska komisija oziroma 25 pristojnih direktorjev fitosanitarnih uprav iz 25 držav. Država članica Evropske unije, tudi mi kot pristopniki, nima pravice samovoljno izločiti zaradi nenavadnih, ampak jasnih pravil delovanja notranjega trga, s čimer bi povzročali tako imenovano nelojalno konkurenco. Skratka, v vsakem primeru bomo mi evropsko komisijo obvestili o tem, če bomo prišli do kakršnegakoli dokazila. Zaenkrat tega dokazila nimamo. Na osnovi tega bomo tudi povedali, da želimo, da se to sredstvo v Sloveniji ne uporablja. V tem problemu je evropska komisija na svetu ministrov, pa tudi na delovnih telesih na nivoju direktorjev fitosanitarnih uprav petnajsterice, razpravljala že večkrat, nazadnje na zahtevo ponovno Francozov. Zaenkrat niso v Evropski komisiji predvideli še nobenih ukrepov prepovedi uporabe, pač pa se je le razpravljalo o ugotavljanju vzrokov za propadanje čebelje družine v Franciji. Rezultat, ki je bil pa sicer narejen je pa ta, da jo je sicer emidakloprid, to je aktivna snov v pripravku goučov, registriran v vseh državah EU in vseh drugih državah Evrope. V Sloveniji je registrirana od leta 1995 in v nobeni državi ni prepovedan, le v Franciji ni dovoljenza uporabo na sončnicah, dovoljena je pa uporaba v koruzi, krompirju in sladkorni pesi. Jaz se seveda globoko zavezujem za to, da če bomo ugotovili, da je eden od vzrokov, za enkrat te ugotovitve še nimamo, da se v Sloveniji to prepove. Kot povedano, moramo dobiti soglasje evropske komisije oziroma ustreznega nivoja glede na pravila notranjega trga. Kar se pa tiče analiz, analizo za emidakloprid opravlja zavod za zdravstveno varstvo v Mariboru, vendar na način tekočinske kromatografije, ki ni dovolj natančen, občutljiv, pokaže samo vsebnost, ne pa količine, samo da ali ne pokaže. Zato bodo ti poizkusi, ki jih bomo mi sedaj delali, narejeni na mastnem spektometru, in sicer v laboratoriju v Italiji. Kdo bo pokril stroške? Najprej je treba ugotoviti, če ti stroški sploh so. Če se ugotovi, da je to razlog, v tem primeru je potrebno na osnovi pravil obremeniti najprej proizvajalca, potem pa tudi na osnovi zakona proračun.
Dodatno. Dopolnitev odgovora pravzaprav.
Glede škode ste mi dosti jasno povedali, da boste najprej proizvajalce tega strupa, to je sicer evidentno, da imajo čebelarji težave in probleme. Kot vam je znano, tudi na to temo bodo organizirali posvet, in sicer na Brdu pri Lukovici 5. februarja. Verjetno se boste tudi vi tega udeležili, ker škode so že in škode bo verjetno tudi treba na en način pokriti. Mene zanima: Ali boste vi tako, kot vaš francoski kolega v letu 1999 uporabili načela previdnosti, glede na to, da že veste in ste opozorjeni, da so določene škode in da matice trpijo?
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa. Jaz na splošno v svojem delu izjemno spoštujem tako imenovane preventivne ukrepe, zato smo tudi na vseh področjih praviloma celo nadstandardni, kar se tiče varstva potrošnikov podrobno velja tudi na tem področju. Mi se bomo prihodnji teden na osnovi dosedanjih aktivnosti sestali s predstavniki čebelarjev in tudi ostalih in proizvajalcev in če bo kakršenkoli teoretični sum v Sloveniji, bom jaz seveda predlagal najbolj rigorozne mogoče ukrepe in tudi zahteval od evropske komisije, da v Sloveniji uporaba tega pripravka ni dovoljena. V zvezi s tem pa, je potrebno izpeljati ostale aktivnosti. Ampak opozarjam, da eventualna izterjava škode od proizvajalcev je izjemno težak posel, ker v tem primeru mislim, da gre za postopke, ki trajajo izredno dolgo. Ne vem, trebaje preveriti in preverjamo, kako je na osnovi zakona, ki ga je ta državni zbor sprejel, mogoče tudi pred tem eventualno poravnati škodo, če se ugotovi, da gre za nekaj, kar je izven krivde samega čebelarja oziroma kar je povezano z ostalimi aktivnostmi, ki so tako ali drugače povezane z dejavnostjo širše skupnosti oziroma države.
Hvala lepa. Gospod Zamernik. Vprašanje ministru za notranje zadeve in ministru za promet.
Hvala lepa za besedo. Čeprav se zelo upravičeno sprašujem, kakšen smisel ima postavljanje vprašanj, kajti tukaj imamo vsi skupaj spisek 40-ih neodgovorjenih vprašanj, ki jim je rok že potekel, nekaterim že lani junija, ki je poslovniško določen. Prenosa ni več, tako da ne vem, zakaj sploh postavljamo vprašanja. Na tem spisku 40-ih neodgovorjenih vprašanj sta tudi dve moji. Eno je bilo postavljeno ministru, ki ga bom tudi danes spraševal in zato se še toliko bolj sprašujem, kakšen smisel ima to. Pa vendarle, vztrajnost je lepa čednost. Jaz bom vseeno poskusil dobiti odgovor na vprašanje. Zakaj pri registraciji osebnega vozila, ne vem, kako je s tovornimi vozili, cestnine za uporabo cest v Sloveniji ni možno plačati s katerokoli plačilno kartico? Obvezno, kasko, tehnični pregled, vse lahko plačamo s plačilno kartico, nikakor pa ne moremo s plačilno kartico plačati cestnine, ki je obvezna. To seveda povzroča marsikatere zoprne dogodke. Bil sem temu sam priča. Letos januarja sem imel tehnični pregled. Ker ljudje pač nimajo gotovine in ko čaka v vrsti, ko pride na vrsto, se mora postaviti nazaj v vrsto, iti dvignit gotovino, da potem državi plača, kar je cesarjevega. Ali je to krivda, kot pravi kolega Jerovšek tukaj, e-ministrstva, da ni sposobno dobiti tistih avtomatov, kjer se ta kartica potegne, ali je razlog to, da se z gotovino lažje manipulira. Jaz ne vidim razloga, zakaj je temu tako. Zato sprašujem ministra za promet in ministra za notranje zadeve, ker vendarle vi to pokrivate: Zakaj še sedaj ni to možno oziroma kdaj bo to možno? Ali bo treba še kakšen poseben urad za e-poslovanje ustanoviti, da bo to možno, ali kaj? Se pravi, odgovora na ti dve vprašanji bi rad, zakaj sedaj ni možno in kdaj bo možno. Kar pa se tiče odgovorov, ki jih nisem dobil - očitno se je minister za šolstvo preselil v svetovalne vrste Jelinčiča - bi pa tudi od njega prosil, da odgovor na vprašanje, ki sem ga postavil že tudi krepko v lanskem letu, dobim v čim krajšem času. Hvala lepa.
Hvala. Zdaj ministra za promet iz opravičljivih razlogov ni. Minister Bohinc, ne vem, želite kaj reči v zvezi s tem?
Hvala lepa za vprašanje, vendar ni bilo naslovljeno na pravi naslov. Morda je to eden od razlogov, da ne dobite vedno odgovora na svoja vprašanja. Ministrstvo za notranje zadeve nima nikakršnih pristojnosti v zvezi s plačevanjem letnih pristojbin za uporabo vozil. Niti ni predlagatelj uredbe, niti ni upravljavec tovrstnih naprav na cestninskih postajah. Na tem področju nima nobenih pristojnosti. Tudi pri registraciji vozil je treba te stvari urediti na podlagi ustreznega podzakonskega predpisa. Ministrstvo za notranje zadeve je mnenja, tako kot vi, da bi bilo smiselno plačevati tudi tovrstne pristojbine s karticami. Zato smo glede upravnih taks stvari že izvedli v lanskem letu, ker se nam zdi, da je prav, da se tudi državi plačuje s temi sedaj že uveljavljenimi sodobnimi plačilnimi sredstvi. Tako da se z vami glede tega vprašanja strinjamo. V januarju tega leta smo tudi, ne da bi bili pristojni, predlagali vladi tovrsten sklep - da naj zadolži ministrstvo za promet, da predlaga ustrezne spremembe tovrstne uredbe. Takrat je ministrstvo za promet v medresorskem usklajevanju ocenilo, da je to koristno, da pozdravlja takšno pobudo, da pa ni v stanju izpeljati tega projekta in zato naj štejemo, da je z njimi ta naš predlog neusklajen. Kakšni razlogi so vodili ministrstvo za promet v tej zvezi, vam ne morem povedati, ker to ni moja pristojnost. Sem pa pripravljen narediti vse v podporo temu, da se ta stvar v Sloveniji izpelje. Vprašanje pa boste morali nasloviti na ministrstvo za promet in verjetno deloma tudi na ministrstvo za finance, vsaj tako sodi ministrstvo za promet v tistem odgovoru.
Hvala lepa. Lahko nadaljujemo? Gospod mag. Janez Drobnič bo postavil vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Ne vem, sprašujem se, ali ima smisel postavljati vprašanja ministru, ko vendar vprašanja postavljajo državljani. Name jih veliko naslovijo, tako tudi naslednje vprašanje, pa odgovora seveda ne bodo mogli ne videti ne slišati, ker pač ni ne prenosa. Morda bom jaz dobil odgovor, je pa vprašanje, če mi bodo verjeli, kaj je minister odgovarjal oziroma bodo podvomili v to, da sem jaz verodostojno odgovoril, kar je minister rekel. Pa vseeno. Trenutno obravnavamo zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Kot veste, je eden najbolj problematičnih členov urejanje osebnih stikov med razvezanima zakoncema in otrokom. V zvezi s tem smo predlagali vsaj minimalno štiri ure oziroma štiri dni mesečno stikov, kar bi minimalno ustrezalo potrebam po minimalnih stikih s staršem. Vemo pa, da to zagotovo ni zadosti. Centri za socialno delo, ki so pod subordinacijo ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, si zamišljajo redne osebne stike nekako drugače, in sicer dve uri stikov v dveh mesecih, tri ure dvajset minut na mesec stikov. To naj bi zadostovalo za izvajanje konvencije o otrokovih pravicah. S takimi rešitvami se absolutno ne morem strinjati, ne, verjetno vi, ne kdorkoli v tej Sloveniji. Se pa sprašujemo in se sam tudi sprašujem, ali ne gre za kršitve konvencij zakonov in temeljnih potreb otrok po stiku s staršem oziroma roditeljem. Centri za socialno delo sprejemajo nerazumljive odločitve glede osebnih stikov. Kaj meni resorno ministrstvo v zvezi s takšnimi odločitvami strokovnih služb, ki so v vaši pristojnosti? Kakšna doktrina stoji za takšnimi rešitvami? Prosim.
Gospod minister, prosim.
Hvala, gospod predsedujoči. Res je, vprašanje stikov je eno tistih področjih, ki jih želimo s spremembami zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih reševati, ker se je v preteklosti izkazalo, da je to eden najšibkejših členov urejanje razmerij med roditelji in otrokih. Sam bi rekel glede izvajanja konvencije, da se ta konvencija o otrokovih pravicah, predvsem ste verjetno mislili na 9. člen, tretji odstavek, izvaja neposredno. V tem smislu je kot osnovni koncept in doktrina pomembno zagotoviti pravice in koristi otroka. Zato smo tudi v predloženem tekstu zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih predvsem poudarjali pravice otroka, zato smo tudi prenesli odločanje o pravicah, torej o pravici, stiku na sodišča in smo se tudi dogovorili s sodišči, da bodo to začeli uveljavljati tudi po drugi obravnavi v parlamentu že s 1.5. ne pa s 1.9., kot smo prvotno predlagali. To se pravi, da bi še prej lahko začeli izvajati ta zakon. Kar se pa tiče teh odločitev centra za socialno delo, na katere ste opozorili, se državljani tudi na nas obračajo, kaj in kako in tako naprej, vendar je pa treba tukaj vedeti, da smo mi tukaj zelo težko sodnik, tako vi kot tudi mi, ker gre, prvič, za strokovno vprašanje in posamezni primer.Če izhajamo iz doktrine, da je pravica otroka in korist otroka tisto temeljno vodilo, iz katerega potem izhaja tudi odločitev centrov za socialno delo, kot strokovna odločitev, potem je verjetno tu v ozadju tudi nek določen "ratio" oziroma je v ozadju predvsem vprašanje, na kakšen način je prihajalo in bo prihajalo do stikov. V posameznih primerih, ki ste jih verjetno navedli, dalj časa ni prihajalo do stikov z enim od roditeljev. To je morebiti razlog v konkretnem primeru, da je potem center za socialno delo strokovno ocenil, da je morda pametno, da se postopoma uveljavljajo ti stiki. Potem so tudi drugi razlogi. Predvsem pa bi še enkrat poudaril, da gre pri tem za strokovne odločitve v tem smislu, da se poudarja otrokova korist. V posameznih primerih se celo stiki po upravnem postopku prekinejo, če so taki stiki otrokom tudi škodili. To se je dogajalo v nekaj primerih, ne množično, ampak tudi take primere smo imeli. To se pravi, da se mi zdi pomembno še enkrat povedati, da se izvaja konvencija o otrokovihpravicah, kot sem že prej rekel, 9. člen, tretji odstavek, in da so posamezne strokovne odločitve, ko prihaja do teh stikov. Seveda pa smo veliko te razprave na odborih in v parlamentu že opravili ob spremembah zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih.
Hvala lepa. Gospod Drobnič, dopolnitev odgovora. Prosim.
Seveda s tem odgovorom ne morem biti zadovoljen. To, kar govorite, gospod minister, je teorija. Nima nobene zveze s prakso. To, da določite za stik otroka s staršem dve uri na dva meseca, ni nobeno vzpostavljanje stikov. To pomeni, da ima starš nezaupanje, da je nekoristen. To niso redni stiki - enkrat za dve uri na dva meseca! Tako redko se še prijatelji ne srečujejo, ne pa roditelj s svojim otrokom. Zagotovo to ni, gospod minister. Če strokovne službe smatrajo, da je starš nekoristen, škodljiv ali nevaren, potem naj sprožijo postopek, da se bo to ugotovilo. V nasprotnem primeru naj zagotovijo redne stike v korist otroka. Če ga sreča za dve uri na dva meseca, to ni nobeno vzpostavljanje stikov. S tem se boste lahko povsem strinjali. Zakaj potem ne podprete tega člena, ki pravite, da je šibki člen? To smo predlagali. Predlagajte, da bo vsaj to minimalno, kar strokovnjaki zagovarjajo. Točno to In na te rešitve zagotovo ne moremo pristajati. Upam, da bo sodišče ustrezno ravnalo, da bo zavzelo neko drugo prakso, človeško prakso, ki sledi konvenciji o otrokovih pravicah. Sicer pa bomo morali tudi malo širše povprašati, kaj pomenijo redni stiki, če sta za vas to dve uri na dva meseca.
Minister Dimovski, izvolite.
Bom ponovil, kar sem rekel, kar se tiče doktrine, to kar ste spraševali. Vsekakor se lahko strinjam, da morebiti številka, ki ste jo povedali o stikih, ni zadostna. Ampak že prej sem povedal, obstajajo posamezni primeri, kjer je to pravzaprav strokovno določeno. To se pravi, so strokovnjaki na centrih za socialno delo, ki so to določili in o tem odločili. Ne moremo se postavljati nadneko odločitev, kot neko politično ali pa upravno odločitev. Prej sem povedal, da obstajajo primeri upravnih odločitev, kjer je za otroka škodljiv stik. Takrat se sproži upravni postopek, da se taki stiki prenehajo. To se dogaja, ne seveda množično, ampakse dogaja. Zato po mojem mnenju doktrinarno, če že govorimo doktrinarno, ni smiselno postavljati nekih določenih meja stikov. Strinjam pa se, da je verjetno treba v takih primerih na nek način delati dolgoročno za korist otroka in izhajati iz te koristi otroka. Seveda neke administrativne odločitve, da tako rečem, obseg stikov in tako naprej, verjetno ne bodo rešile tistega, kar je osnovni problem razmerja med otrokom in pa roditeljem. S tem se pa, gospod poslanec, lahko strinjate.
Hvala lepa. Franci Rokavec ima besedo, in sicer vprašanje ministru za zunanje zadeve in ministru za notranje zadeve. Prosim.
Hvala za besedo. Ker je tukaj prisoten samo minister za notranje zadeve dr. Rado Bohinc, najprej lep pozdrav samo ministru za notranje zadeve. Menim pa, da verjetno to vprašanje sega tudi v pristojnost ministra za zunanje zadeve oziroma vlade kot celote. Najprej vsem skupaj, kolegicam in kolegom, pozdrav! Vprašanje pa se glasi: Kako je možno, da je na svetovnem kongresu Fiava, to je mednarodne federacije zastavoslovnih združenj v Stocholmu, konec lanskega leta gospod Željko Heimer iz Zagreba za Republiko Slovenijo, kakor tudi za sosednjo državo Hrvaško, kakor tudi za Bosno in Hercegovino delil slikovna gradiva, simbole, se pravi predstavljanje tako našega grba kot zastave? Poleg tega pa se je zgodil tudi škandal. Poleg delitve teh simbolov so bili podtaknjeni v gradivu tudi simboli bivše nacistične NDH, Nezavistne države Hrvatske. V zvezi s tem incidentom sprašujem gospoda ministra: Kdo plačuje stroške za uveljavljanje simbolov Republike Slovenije preko tujih institucij? Kdo skrbi za uveljavljanje naših simbolov preko tujih institucij? Kdo jih plačuje in kakšen je koncept promocije in prepoznavanja naših simbolov v tujini? V zvezi s tem tudi vprašanje: Ali če je vse to res? Po podatkih društva Heraldika Slovenika so ti dokumenti tudi dokumentirani. Potem se zastavlja tudi vprašanje: Kdo je gospoda Heimerja iz Slovenije pooblastil, da predstavlja simbole Slovenije na tej mednarodni svetovni konferenci omenjenega združenja? Hvala lepa.
Hvala. Prosim ministra za notranje zadeve, če lahko odgovori na to vprašanje.
Hvala lepa. Ministrstvo za notranje zadeve se ne ukvarja s promocijo simbolov slovenske države v tujini, niti nima za to predvidenih finančnih sredstev, niti pristojnosti v okviru zakona o vladi. Ministrstvo za notranje zadeve ni nikogar pooblastilo, ker bi nasprotovalo slovenskim predpisom, če bi tako postopalo, da promovira slovenske simbole na kakršnikoli prireditvi v tujini, tudi ne konkretnega Željka Heimerja na kongresu, o katerem vi govorite. Ministrstvo za notranje zadeve tudi ni raziskovalo tega vprašanja s kakršnegakoli vidika. Če je bilo to storjeno v tujini, v Stocholmu, toliko manj. Niti ni obveščeno za kaj takega. V okviru zakona o vladi je zadolžen za promocijo Slovenije v tujini - verjamem, da tudi simbolov Urad vlade za informiranje, ki ima v te namene tudi predvidena finančna sredstva ter program na podlagi vladno sprejetega koncepta. Nekaj več o tem konceptu bi pa z vidika pristojnosti in odgovornosti, ki jih imam v tej vladni razdelitvi, težko spregovoril. Gre za vprašanje, ki mora biti naslovljeno na zunanje ministrstvo ali pa urad za informiranje. Hvala.
Hvala lepa. Glede na to, da je vprašanje bilo namenjeno tudi ministru za zunanje zadeve, bi zdaj prosil vašo opredelitev, ali ustni odgovor na naslednji seji ali pisni odgovor.
Jaz pričakujem ustni odgovor na naslednji seji. Predvsem tudi zaradi tega, kot je gospod minister povedal, da sodi to tudi v kompetenco vladnega urada za informiranje. Dejstvo je, da bi bilo verjetno potrebno videti, kakšen je koncept promocije naših simbolov v tujini in tudi kakšne so bile aktivnosti v zvezi s tem oziroma ali je bil v zvezi s tem tudi sprožen kakršenkoli protest nad takšnim ravnanjem oziroma zlorabo naših simbolov na tem omenjenem kongresu.
Hvala lepa. Vi ste naslovili vprašanje ministru za zunanje zadeve, zato pričakujemo najprej odgovor od njega. Hvala lepa. Kolega Pavle Rupar ima vprašanje za ministra za šolstvo, znanost in šport. Prosim.
Hvala. Na podlagi pravilnika o metodologiji za oblikovanje cen programov v vrtcih, ki izvajajo javno službo, se določajo splošni elementi za oblikovanje cen programov. Uskladitev cen po elementih, ki jih določa ta metodologija, se opravi enkrat letno, glede na letne rasti elementov. Lokalna skupnost žal nima vpliva na višino stroškov, ki so podlaga za izračun cene programa, dolžna pa je v skladu z zakonom plačevati razliko med ceno programa za otroka in plačilom staršev. Po ugotavljanju števila zaposlenih se upošteva optimalna organizacija dela. Ker stroški dela za delavce, katerih dejanska zaposlenost presega normative, ne sme vključevati cene programa, sprašujem: Zakaj je potem lokalna skupnost tista, ki mora zagotavljati dodatna sredstva za stroške, ki jih povzroči slabo vodstvo pri vodenju javnega zavoda? Kje je tista meja, kjer mora lokalna skupnost po zakonu zagotavljati sredstva po posameznih namenih, na katere lokalna skupnost nima vpliva, pa se nato izkaže, da so bili stroški javnega zavoda povzročeni s strani vodstva in brez soglasja ustanovitelja? Kdaj je ravnatelj vrtca tisti, ki je dolžan odgovarjati za neizplačane plače in neplačane račune dobaviteljev? Lansko leto je bil v Uradnem listu objavljen pravilnik o spremembah in dopolnitvah pravilnika o plačilih staršev za programe v vrtcih. V mislih imam vprašalnik oziroma prijavo premoženja staršev. Lokalne skupnosti so vlagatelje po zakonu pozvale, da se vloge dopolnijo z izjavo o premoženju družinskih članov, z obrazci tega pravilnika. Pri tem so lokalne skupnosti prepuščene zaupanju vlagateljev, ne morejo pa preveriti resničnosti posredovanih podatkov. Če bi jih, je to tudi v nasprotju z ustavo. V premoženje staršev se tudi ne šteje vrednost stanovanja ali stanovanjske hiše, ki jihdružinski člani uporabljajo za stalno bivanje. Torej lahko nekdo živi v zelo razkošni vili, vredni nekaj milijard, občini pa prikazuje podatke, ki so recimo izmišljeni, zato občina mora tem otrokom plačevati oziroma tem staršem doplačevati ceno vrtca za njihovega otroka. Prosim za utemeljeno obrazložitev takega zakonskega nesmisla z vidika porabe javnih sredstev. Zakon o vrtcih, 28. člen, določa obveznosti lokalnih skupnosti do vrtca. Sprašujem: Zakaj ima lokalna skupnost, ki je glavni financer in ustanovitelj vzgojno-izobraževalnega zakona, tako malo ali skoraj nič pristojnosti pri imenovanju vodstva javnega zavoda, razen soglasja? Zakaj je z zakonom določena takšna sredstva sveta zavoda, da [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]ustanovitelj in glavni financer v zavodu praktično nima svoje besede in ne more vplivati na primer na dobro poslovanje zavoda? Zakonodaja lokalni skupnosti nalaga veliko obveznosti, žal pa ji dovoljuje zelo malo pristojnosti pri vplivanju na vodenje javnega zavoda, katerega ustanoviteljica je. Prosim za odgovore na ta vprašanja.
Hvala lepa. Minister, doktor Slavko Gaber, imate besedo. Prosim.
Hvala. Gospod podpredsednik, spoštovani gospod poslanec, gospe in gospodje! Po zakonu o lokalni samoupravi kot tudi po zakonu, ki ureja predšolsko vzgojo, ki ju je sprejel ta parlament, so določene tako obveznosti, kot tudi pravice ki jih imajo posamični subjekti, ki so tako ali drugače vpleteni v področje urejanja predšolske vzgoje. Lokalna skupnost, ki je v tem primeru tako ustanoviteljica teh javnih zavodov ni v delu, zelo pomembnem delu, tudi financer teh predšolskih organizacij, je tista, ki v dogovoru med vrtcem in pa občino določa pravzaprav letni obseg dejavnosti in tudi način financiranja. V največjem delu občin v Sloveniji to dogovarjanje poteka dokaj tekoče in seveda so zato tudi odnosi med vrtci in pa občinskimi upravnimi organi in vodstvi občin takšni, da ne izzivajo večjih težav, da torej ne povzročajo večjih težav. Delitev regulacije tega področja je sicer res takšna, da v enem delu posega v to področje, kar zadeva normativne, najbolj generalne predpise, tudi država. V to področje posega tako, da si v postopku oblikovanja, na primer metodologije, ki jo je omenjal gospod poslanec, po tem pridobi mnenje. V našem primeru celo več, soglasje različnih združenj, občin, dveh v tem našem slovenskem konkretnem primeru. Mi poskušamo praktično o vseh vprašanjih, tako, na primer, se bomo vsi skupaj spomnili ob spremembi in dopolnitvi zakonov o predšolski vzgoji v prejšnjem letu, kot tudi pri metodologiji dobiti to soglasje.Na ta način teče vodenje in organiziranje tega celotnega področja. Pri tem seveda sodeluje svet javnega zavoda, v katerem imajo občine svoje predstavnike oziroma predstavnice. Naša izkušnja je, kadar se pravočasno odprejo vprašanja, ki zadevajo določeno problematiko v vrtcih, potem praviloma pride tudi do ustreznega dogovora. Mi si prizadevamo pomagati pri tem, da tam, kjer do kakšnih zapletov pride, izidemo skupaj iz zapletov, ki nastanejo. Kar zadeva konkretno vprašanje, ki meri na določene stroške, ki se jih ne vračunava v ceno, so to tisti stroški, ki morajo biti dogovorjeni med občino in vrtcem. Če pa so enkrat potrjeni z letnim načrtom, se razume, da so bili potrjeni. So neke vrste nadstandard nad tistim, kar je za celotno državo predpisano kot minimum in smo se skupaj zanj odločili prav v tem parlamentu. Če končam z odgovorom, ki ga sicer lahko pisno vam damo v bolj podrobni obliki po tej seji, so vloge za dokazovanje torej premoženja bile deležne velike podpore tukaj v parlamentu. Vsi smo se strinjali, da je pametno vendarle poskušati zajeti tudi premoženje ljudi, ki sicer izkazujejo potrebo po tem, da bi jih občina sofinancirala pri tem, ko so njihovi otroci v vrtcih. Meni ni znano, da bi se lahko pri tem izogibali z vilami, ki bi bile res vredne toliko, kot ste omenili, temu nadzoru. Ne drži pa potem, kar sam vem, da ni mogoče preveriti, ali so ti izkazi, ki jih navajajo, točni. Pripravljeni smo tudi sami pomagati pri razjasnjevanju teh vprašanj v bodoče, če so zares še odprta.
Hvala lepa. Kolega, niste zadovoljni z odgovorom? Želite dopolnitev? Prosim.
Žal mi je, no. Torej, bistvo vprašanja je bilo: Kako odpraviti slabo poslovanje vodstva vrtcev? Žal nisem dobil praktično nobenega odgovora. Gospod minister, opisovali ste stanje, ki ga sicer zelo dobro poznam, vendar nisem spraševal tega, kako je do zdaj, sem pa želel odgovore na ta vprašanja. Med drugim tudi, kar bi zaprosil v nadaljevanju, torej od obeh skupnosti ste dobili, pa tudi od strani vrtcev, vodstva in zaposlenih, že nič koliko apelov, da bi država prevzela financiranje plač oziroma vsaj dobršen del stroškov za vrtce, če si je že izmislila oziroma ministrstvo, če si je že izmislilo tak sistem, kakršnega pač ima. Se pa ta sistem zelo podira to pa zelo dobro veste. Torej, težave na Ptuju, v Mengšu, Litiji so zelo velike težave, in tudi v Ljubljani, čeprav so skrite - nihče tega ne upa povedati. To dobro veste. Bo pa seveda to treba zelo, zelo hitro in zelo dobro rešiti, ker se pogovarjamo o majhnih otrocih, ki pa so idealna podlaga za politikante in za spore med enimi in drugimi. Cilj ne ministrstva niti občin, v to sem pa prepričan, pa ni, da bi se otrokom kratile pravice do varstva in pa njihovi pogoji. Zahvaljujem se tudi vaši sodelavki Holobarjevi, zelo dobro sodelujemo. Bi pa glede na to, da je to zelo pereč problem, kjer bi moral tudi minister in pristojno ministrstvo biti zainteresirano, da se ga čim prej obravnava in reši, pa v skladu z drugim odstavkom 246. člena predlagam, da državni zbor odloči, da bi na naslednji seji opravili razširjeno razpravo. Tako prosim, če lahko o tem jutri glasujemo. V primeru, ki ga pa predvidevam, da to ne bo uvrščeno kot točka dnevnega reda naslednje seje, pa bi prosil, gospod minister, za pismene odgovore, da bi jih lahko vsaj predstavil tistim, ki so v ta problem vpleteni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister še želi besedo za odgovor na vprašanja.
Hvala, gospod podpredsednik. Poglejte, način razrešitve vodstva vrtca je z zakonom in drugimi akti določen. Vemo, da ga imenuje svet in svet vsako osebo tudi razreši. To znano. Seveda, to opravi z večino glasov in tu velikih skrivnosti ni. Res pa je, da tako kot sam ne morem razreševati ravnateljev, na primer srednjih šol, ki so šole na državni ravni, tako tudi župan ali županja, na primer, ne more razrešiti ravnatelja ali pa ravnateljico vrtca. Kar zadeva financiranje plač, pa oba veva, ker sva imela priložnost o tem že razpravljati, da je zgodba iz dveh delov. Mi se dostikrat tukaj pogovarjamo o tem, kako je celoten sistem celoten v tej državi preveč centraliziran, kako se vse finance zlivajo v Ljubljano in jih Ljubljana potem po svoje okoli deli - to radi rečemo. Predšolska vzgoja je tipičen primer decentraliziranih financ na tem področju in vsi vemo, da če bi naj država plačevala plače v vrtcih, potem bi za to prevzela tudi finance iz občin, ker, verjetno, ne bi od drugod mogli teh sredstev pridobiti. Meni se zdi, da to ne bi bilo pretirano smiselno. Obrnjeno je predvideno vsaj v razpravah o lokalni samoupravi, bolje rečeno o regionalizaciji Slovenije, tudi plače za osnovne šole in srednje šole naj bi se prenesle in nasploh upravljanje z vsem tem na raven pokrajin, tako da bo šlo prej v to smer, kot pa obrnjeno. Jaz pa razumem, da je dostikrat precej zahtevno financirati - vrtce še posebej, kadar imajo spodobno visok standard. Tega ponavadi starši pričakujejo in tudi vsi skupaj ga pričakujemo, nenazadnje opozarjam, da smo ga tukaj potrdili, v tem parlamentu- standard, ki govori o tem, koliko otrok v skupinah, kakšna izobrazba vzgojiteljic naj bo; ampak več sredstev za to je tudi neka osebna izkaznica tistih, ki vodijo ali pa vodite občine. Vem pa, da denarja za vse ni, ampak ne samo v občinah, tudi v državi ne.
Hvala lepa. Mag. Janez Kramberger ima vprašanje za ministra za okolje, prostor, energijo. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Spoštovani predstavniki vlade! Poslansko vprašanje želim postaviti ministru mag. Janezu Kopaču glede pretoka vode na reki Mutska Bistrica. V tem državnem zboru je bila ta problematika večkrat izpostavljena. Za postavitev poslanskega vprašanja imam na voljo samo 3 minute, zato se bom v vprašanju omejil izključno na pravna in materialna dejstva. Kolegice in kolegi! V aprilu leta 1985 je bilo izdano vodnopravno dovoljenje koroški elektor delniški družbi Kelag, katero v 30. točki natančno določa, da mora omejena družba zagotoviti vodnogospodarske ukrepe in jih nadzorovati v dolini reke Bistrice na način, da bo zagotovljen minimalni pretok vode v mejnem profilu, in sicer 1 kubični meter na sekundo za čas desetih mesecev v letu. Za preostala dva meseca, praviloma januar in oktober, pa ne manj kot 0,85 kubičnega metra na sekundo. Vemo tudi to, da je družba Kelag to določbo vse od obratovanja elektrarne več ali manj kršila in da Republika Slovenija ne vztrajala pri izvrševanju zapisanega dogovora. V maju leta 1999 je prišlo celo do dogovora in spremembe 30 točke odločbe med vlado Republike Slovenije in tako imenovano Dravsko komisijo, v kateri so se dogovorili, da v kolikor ni drugače določeno, mora družba Kelag zagotoviti minimalni pretok vode v mejnem profilu v obdobju desetih mesecev praviloma 1 kubičnimeter na sekundo in za preostala dva meseca prav tako pravilom ne manj kot 0,85 kubičnega metra na sekundo. Dogovorili so se tudi, da se tolerira sedemurni zmanjšani pretok, če pa družba z monitoringom, katerega tudi izvaja dokaže nekakšne tehnične argumente pa je dopustna celo 24-urna toleranca. Za tako določilo so se dogovorili in dosegli 8 milijonov šilingov odškodnine. 6. januarja 2000 je vladi urad za informiranje podal informacijo, da je ta odškodnina plačana za nazaj, v bistvu pa je šlo za nekakšno plačilo spremembe dogovorjenega - torej, to dokazujejo, to je iz dokumentov razvidno -, na tak način, da sploh ni več določen minimalni pretok omenjene reke. Spoštovani gospod minister, prosim vas za zelo natančen odgovor: Ali je minimalni pretok v mejnem profilu reke Bistrice določen in kolikšen je v litrih na sekundo? Takšen vodni režim, kot je sedaj, namreč onemogoča nizvodno na reki Bistrici izvajanja ribogojstva. Vemo, da na tej reki imamo drugo največjo ribogojnico, ki ima koncesijo od te države in ji tudi koncesijo ta država zaračunava, in sicer v višini enega in pol kubičnega metra pretoka na sekundo, drugega pa 1,2 kubičnega metra na sekundo. Prosim za odgovor. Hvala lepa.
Hvala za vprašanje. Minister Kopač, prosim za odgovor.
Hvala za besedo. No, kot ste omenili, je Slovenija od bivše Jugoslavije nasledila sporazum z Avstrijo o vodnogospodarskih vprašanjih, ki se tičejo Drave, ta iz leta 1954, no in v okviru tega deluje meddržavna komisija. Na tej komisiji sta se delegaciji obeh držav leta 1999 sporazumeli o pogojih glede pretoka na mejnem profilu Mutske Bistrice, razmere so bile do takrat, kot ste omenili, neurejene. No, in tako je bila leta 1999 dogovorjena obvezna količina vode, torej minimalni pretok, ki jo je Republika Avstrija dolžna zagotavljati ob določenih pogojih na mejnem profilu vodotoka. Koroško ministrstvo za okolje oziroma pristojno za vode je takrat izdalo Kelagu, to je firma, ki je koncesionar, odločbo, s katero mu nalaga obvezno količino vode na mejnem profilu, kot je bilo dogovorjeno na komisiji, ta pa je v februarju in marcu pretok praviloma ne sme biti manjši kot 850 litrov na sekundo, v preostalih desetih mesecih pa ne sme biti manjši kot 1000 litrov na sekundo. Skratka, izdana je bila odločba in ni bil v letu 1999 odpravljen noben minimum, ampak je bila samo spremenjena odločba iz leta 1985. Pač pa je bil sklenjen 1999 v resnici sporazum med občino Muta, vlado in pa podjetjem Kelag, s katerim ni bil določen pretok, ta je bil v odločbi določen, ampak je bila določena odškodnina, ki jo je Kelag plačal Sloveniji oziroma občini Muta, ta je po naših informacijah poplačala škodo tudi ribognicama na reki Mutski Bistrici. V tem sporazumu pa se v 3. členu država, torej Republika Slovenija strinja s pogoji vodnogospodarskih razmer, to je ta obvezna količina vode na državni meji, ki jih je predhodno potrdila navedena stalna komisija in so bile določene z omenjeno odločbo. Glede na to, torej, ocenjujemo, da je bil leta 1999 med Slovenijo in Avstrijo določen minimalni pretok vode, ki ga je dolžna zagotavljati Republika Avstrija na mejnem profilu na reki Mutski Bistrici v količinah, kot sem omenil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Kramberger še želi dopolnitev odgovora.
Minister Kopač, mislim, da se ne razumemo. Namreč, v tej spremenjeni 30. točki, kot ste povedali, piše, da je "praviloma" ta količina vode, ki ste jo namenjali, ki je tukaj določena. V prejšnji odločbi pa je bila jasna zapisana enaka dikcija, vendar brez "praviloma" in monitoring zelo jasno kaže, da pretok na mejnem profilu ne dosega teh količin. Torej, ta spremenjeni pravilnik omogoča kršenje tega. Tudi tako, kot sem povedal, če se za 7 ur zmanjša pretok, se nič ne zgodi, če se za 24 ur zmanjša, takrat bi se pa mogoče lahko kaj zgodilo, ampak tudi nima država Slovenija nobenih vzvodov, da bi lahko ukrepala, ker imamo tak dogovor. Tukaj imam dokumente ki so mi jih dali zainteresirani, kateri to zelo jasno določajo. Koncesionar vam je napisal v pismu s podobnimi vprašanjem 24. septembra leta 2002 in do danes ni dobil odgovora na to vprašanje. Namreč, gospodarska dejavnost ribogojstvo je izključno povezana s pretoki vode. In, recimo, tisti, ki izvaja to dejavnost, ko da ribe v ribogojnico, mora vedeti, na kakšen pretok vode bo računal. To ni določeno in na osnovi tega se pač dogaja gospodarska škoda. Mislim, da ne beremo tega pravilnika enako. Hvala.
Hvala. Še beseda, gospod minister.
Hvala za besedo. Poglejte, kar ste me vprašal, to sem odgovori. Skratka, med državo Slovenijo in Avstrijo je določena minimalna količina vode, ki mora preteči. Kot ste tudi sami omenjali, določeno je minimalno odstopanje, ker tu govori res o "praviloma", ampak tudi to je določeno, da sme biti, zaradi tehničnih danosti za dotiranje se tolerirajo kratkotrajna nedoseganja prej navedenih mejnih vrednosti do največ 7 ur, pri čemer velja pri dokazanem izpadu monotoringa kot tolerančna meja 24 urno nedoseganje. Drugače pa monitoring mora biti stalen in ne sme pokazati, da bi bil zmanjšan pretok, torej mesečno 850 litrovna sekundo ali pa 1000 litrov na sekundo v preostalih mesecih, da bi bil manjši, kot je tu določeno, več kot 7 ur. Če je manjši več kot 7 ur, sledi odškodnina. Stvar je zelo jasno zapisana. Problem pa je oziroma koncesionar, ki ima pa ribogojnico, pa je ribogojnico odprl oziroma nasledil na podlagi vodnega dovoljenja, ki je, po meni znanih podatkih, predvideval večje količine takih večjih količin pa ni. Ampak razmerje med Republiko Avstrijo in Republiko Slovenijo je urejeno. In to dosti natančno. In 1999.je bilo to dorečeno.
Hvala. Ja, ni več [[...]]
No, jaz bi potem - torej sedaj nama procedura ne omogoča tega. Potem bi prosil, da s koncesionarjem uredite to, kar ste mu omogočili, kar mu lahko daste v imenu - torej, na način, ki je urejen z Republiko Avstrijo. Torej, da ne bo plačeval večje koncesnine, kot mu to omogoča.
Skušajta se to dogovoriti izven seje. Branko Kelemina ima besedo za vprašanje ministru za okolje, prostor in energijo. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani, tudi spoštovani gospod minister! Jaz sem sicer ravno v tem trenutku prejel tudi pisni odgovor na ta del vprašanja, ki sem ga mislil, danes postaviti. Čeprav sem to vprašanje postavil komaj v petek, ampak danes vidim, da je že odgovor tukaj. Oziroma sem pač podal to vprašanje v petek na poslanski skupini. Sicer pa gre za vprašanje: Zakaj je lokalnim skupnostim in občinam vzeta pravica dajanja soglasij za postavitev baznih postaj za mobilne telefone in telefonije? Vi ste sicer tukaj odgovorili oziroma mogoče verjetno vaši predstavniki, vendar vse to, kar ste odgovorili, dejansko ne drži ali pa marsikaj od tega ne drži. Definitivno je res, da se je v zadnjem obdobju zadnjih dveh let, predvsem pa v lanskem letu, zgodilo ogromno nelegalnih gradenj baznih postaj mobilne telefonije in da je potem ministrstvo, ki ima izključno pravico dajati gradbena dovoljenja na te objekte, te objekte legaliziralo. Seveda, vi ste tukaj sedaj, tudi s tem dopisom in odgovorom na moje poslansko vprašanje odgovorili, kaj vse je seveda pri tem potrebno upoštevati, in tako naprej. Ampak očitno dejansko je in iz tega vsega izhaja, da niti lokalne skupnosti, pa včasih smo imeli te pravice, vendar smo na občinskih svetih o tem razpravljali in smo tudi dajali soglasja nekaterim operaterjem mobilne telefonije pred približno dvema letoma, tremi leti, let če smo hoteli postaviti kje kakšen oddajnik mobilne telefonije, daniti lokalne skupnosti sedaj nimajo več te pravice, ker je to vse urejeno z drugimi akti, spremembami, ki smo jih v državnem zboru sprejeli, kaj šele, da bi kakšen posameznik, zainteresiran, prizadet občan lahko oporekal takšni gradnji. Ne more! Ta pravica je enostavno ljudem vzeta. In ne samo to, spoštovani gospod minister. Dogaja se to, da so taki objekti postavljeni na takih mestih, kjer izredno kvarijo podobo krajine, seveda, ker so izbrane najboljše pozicije, na vrhu hriba in tako naprej. Poleg tega trdim, da gre za škodljivo sevanje na vse tiste bližnje hiše, čeprav dokazujete, da to ni res, z raznimi študijami in tako naprej. Vendar sem trdno prepričan, da meritve tam niso bile narejene, start študija je bila narejena prej, recimo, za določen objekt za bazno postajo Ivanjkovci. Skratka, ljudem so pravice odvzete in sprašujem: Kdaj bodo te pravice dane nazaj? Kajti, teh objektov je bilo ogromno nelegalno postavljenih. Kar je pa najhuje, ti ljudje oziroma osebe, ki so te objekte nelegalno postavile, niso bile kaznovane. Postopek zastaranja je v roku dveh let po zakonu o graditvi objektov in kazni niso izrečene. In mene zanima: S kakšno pravico nekdo tako grobo krši slovensko zakonodajo, sankcij za to pa se ne izreka? Prosil bi, če mi poskušate odgovoriti: Kdaj se bo vrnila pravica nazaj lokalnim skupnostim in občanom, da lahko vsaj dajo neko mnenje, soglasje na to, ali se nek objekt nekje lahko zgradi ali ne? Hvala lepa.
Hvala. Minister, imate besedo za odgovor.
Hvala za besedo. Kot sem vam v obširnem pismenem pojasnilu že odgovoril, poslanec Kelemina, je dejstvo to, da nekega soglasja za postavitev baznih postaj ne posamezniki ne lokalna skupnost nikoli avtomatično niso imeli, zato jim tudi ni bilo odvzeto. Vsakdo pa lahko uveljavlja svoj interes biti stranka v postopku. In če ga v skladu z zakonom uveljavi, potem lahko sodeluje v tem postopku. To seveda ne pomeni, da nek investitor postaje za mobilno telefonijo, ki je zaprosil za gradbeno dovoljenje, jetam, če nekdo temu nasprotuje, absolutno ne bo mogel zgraditi. Gre samo za to, da se presoja vpliv in navedbe stranke v postopku in če se ugotovi, da so te navedbe neutemeljene oziroma da je predviden poseg skladen s prostorskim aktom, potem pač tudi nesoglasje morebitne stranke v postopku ne zadrži izdaje gradbenega dovoljenja. Kar se tiče učinkovitosti države pri preganjanju črnograditeljstva pri izgradnji baznih postaj, sem vam v odgovoru zelo natančno napisal, koliko inšpekcijskih odločb je bilo izdanih, koliko takih baznih postaj smo celo podrli, kajti inšpekcija je vsaj zadnje leto in pol, lahko rečem, pri tem zelo učinkovita. Kar pa se tiče podanih predlogov sodniku za prekrške zaradi črnograditeljstva, tega vam pa ne morem komentirati, tam pa v resnici mnogo stvari zastara, tudi drugih, ne samo teh, in smo pač z njimi zelo nezadovoljni. To lahko rečem glede na trud naše inšpekcije, ki poda tja mnogo predlogov, pa se malo realizira. Toda to je pač sodna veja oblasti, katere ravnanj pač ne morem komentirati, pa tudi podatkov nimam. No, vaše vprašanje je bilo zdaj bolj na splošno, jaz pa sem poskušal tudi bolj na splošno odgovoriti. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Kelemina, še enkrat.
Ja, poglejte, spoštovani gospod minister. Rad bi vas samo opozoril na konkreten primer in tudi na odgovor, s katerim nisem zadovoljen, govori o tem, češ da ukrepi kaznovanja niso bili potrebni in tako naprej. Ampak, poglejte, šlo je za to, da je nek investitor postavil nelegalno postajo decembra, jaz sem dal prijavo januarja, inšpektor je ukrepal, dal je nalog, ki je 60-dnevni rok za odstranitev objekta, to se pravi, to je bilo nekje do 12. marca, od 12. marca do julija, dokler ste legalizirali objekt, dali gradbeno dovoljenje, so pretekli trije meseci in objekta niso odstranili. In tudi niso bile plačane kazni, trdno sem prepričan, ker sem klical tudi, recimo, konkretno v Ormož na sodišče oziroma sodnika za prekrške, ki je povedal, da še zadeva ni bila obravnavana. In stvar bo založena in bo zapuščena lepo v predalčku, dokler ne bo zastaral rok, zastaral in rok je pa dve leti. In kako nipogojev za kaznovanje, če so nelegalno postavili postajo? Dovoljenje je bilo izdano tri mesece po tistem, ko bi že moral biti objekt odstranjen, objekt pa sploh ni bil odstranjen in tako naprej. Skratka, resnično. Ali ne poznate vseh teh postopkov in kar se dejansko na terenu dogaja? Jaz vem, da ti vaši birokrati ali pa delavci, ki pač dajejo te odločbe, gradbena dovoljenja, postopajo v skladu z nekimi pravili, neko dokumentacijo, zakoni in tako naprej, ampak dejansko stanje je verjetno čisto drugačno, kot je na terenu. In kar se tiče posegov v prostor in uzurpacije prostora, to je nedopustno, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]kar se na terenu dogaja prav s postavitvijo teh postaj mobilne telefonije. Sam bom postopek nadaljeval in raziskal to zadevo do potankosti in tudi predlagal spremembo ustrezne zakonodaje, ker se s tako uzurpacijo prostora ne strinjam. Hvala.
Hvala lepa. Še dajem besedo ministru.
Dokler še imamo sodnike za prekrške - in ta hip jih še imamo, mislim, da te prekrškovne kazni pridejo v roke inšpektorju leta 2005 -, do takrat seveda predloge sodnikom za prekrške obravnavajo le-ti. Tam je v resnici, kolikor je meni znano, veliko zaostankov, ampak dejstvo je, da pa inšpekcija, ki pa sodi pod mojo pristojnost, pa lahko rečem, da funkcionira zelo učinkovito. Tu imate podatek, da smo v devetih mesecih lanskega leta odstranili 18 baznih postaj, šest pa jih je bilo tik pred odstranitvijo legaliziranih in ta, o kateri govorite vi iz svoje lastne izkušnje, je ena od teh. Glede na število na novo postavljenih baznih postaj lahko rečem, da se jih je kar pomemben odstotek odstranilo; skratka, da črnih gradenj tako rekoč ni, če pa že so, pa inšpekcija učinkovito ukrepa. Kar se tiče izvedbe ali pa plačila za nedovoljeno gradnjo, pa, kot sem rekel, to pač zaide v sodne mline in upamo seveda, da bo stvar realizirana. Tako hitro, kot ste pa omenili - omenil ste datume tako rekoč ravnokar - pa seveda ta stvar enostavno ni izvedljiva, tudi če bi pri sodniku za prekrške bili bolj ažurni.
Hvala. Jožef Jerovšek ima besedo. Vprašanje bo postavil ministrici za kulturo.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Povejte mi, ali je gospod minister Bohinc še tukaj. Imam dve vprašanji, potem bi tisto, kjer bi lahko dobil odgovor, postavil prednostno.
Drugi del vprašanj bo sledil. Sedaj [[...]]
Že tako ali tako je bilo - Povejte mi, vem, da ministrice za kulturo ni tukaj. Ali je minister Bohinc tukaj, da mu lahko [[...]]
Jaz ga trenutno ne vidim, pričakujem, da je kje v bližini.
Dobro. Potem ni nikogar. Dejansko je žaljivo, na kakšen način smo pahnjeni v postavljanje vprašanj po tej uri, da se ne zagotovi vsem poslancem enakih možnosti, da se poslanska vprašanja ob taki uri začenjajo, da to je v veliki dilemi na kakšen način sploh. Jutri bom proceduralno protestiral, sedaj povem, da se ta farsa odpravi. Moje ustno poslansko vprašanje ministrici za kulturo, ki je predsednica komisije za državne proslave in za udeleževanje državnih zadev, bi šlo v tem smislu, da sem v mesecu decembru na vlado Slovenije naslovil pobudo, da se leto 2004 proglasi za Maistrovo leto. Maistrovo leto pa zato, ker se v tem letu obhajajo štirje pomembni Maistrovi jubileji. To se pravi, bili so povezani s tem velikanom Slovenstva, prvim generalom prve slovenske vojske, ki ju ubranil severno mejo na Štajerskem in Koroškem in s tem ubranil zgodovinsko ozemlje, brez katerega leta 1991 ne bi imeli pogojev za razglasitev samostojne in neodvisne države Slovenije. Menim, da gre za pomembno spodbudo, da se utrdi identiteta Slovencev, okrepi njihov ponos in patriotizem. Zato sprašujem o aktivnostih vlade in njenih namenih? Vprašanje zastavljam zato, da bi s pomočjo javnega mnenja, ki se je že doslej zelo pozitivno odzvalo na pobudo, okrepil prizadevanja tistih v vladi, ki se pomena in veličine Rudolfa Maistra zavedajo. Na pobudo namreč nisem dobil še nobenega pisnega odgovora, hkrati pa nisem zasledil nobene javno objavljene tovrstne aktivnosti vlade. Tukaj še številna druga vprašanja, vendar, gospod podpredsednik, zaradi tega, ker ne morem pridobiti odgovora, povem, da sem nezadovoljen z odgovorom in v skladu s poslovnikom zahtevam: da se o tem, kako s pomočjo skozi lik generala Rudolfa Maistra v Maistrovem letu, ki sem ga predlagal, okrepiti identiteto Slovencev, ponos in patriotizem. In to vrednoto, ki nam tako manjka, in da se o tem opravi splošna razprava.
Kolega Jerovšek, o odgovoru se opravi splošna razprava.
[[...]]odgovor dobiti - ga nisem dobil, nisem zadovoljen z odgovorom, imam pravico.
Kolega Jerovšek. Nič nisem kršil poslovnika. Dovolil sem vam postaviti vprašanje.
Sem vam jasno postavil zahtevo in naj se jutri glasuje.
Dovolil sem vam postaviti vprašanje, po poslovniku se ve. V kolikor ministra ali ministrice ni navzočega, sledi pisno vprašanje v roku 30-ih dni, na vašo izrecno zahtevo pa odgovor na naslednji seji. Hvala lepa. Sledi drugo vprašanje poslancev, ki so že postavili vprašanje. Alojz Sok ima vprašanje ministru za okolje, prostor in energijo.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice, poslanke in poslanci. Jutri bo državni zbor na predlog državnega sveta ponovno odločal o zakonu o divjadi in lovstvu. In zaradi tega se mi zdi zelo pomembno, da minister odgovori na eno vprašanje v zvezi s tem zakonom. Zakon namreč v svojem 29. členu določa koncesijsko dajatev. V bodoče naj bi lovske organizacije, ki bodo na javnem razpisu pridobile koncesijo za področje lovstva, plačevale v državni proračun koncesijsko dajatev, in sicer v vrednosti od 10 do 50 procentov letnega prihodka od prodane divjačine. Ker se tukaj odšteje vse tisto, kar lovci uporabijo za lastne potrebe, tudi tisto, kar morebiti podarijo, je seveda že v tem trenutku jasno, da ta koncesijska dajatev za državo ne bo bistveno pomembna. Tega denarja ne bo veliko, na drugi strani pa je država oziroma s tem zakonom bo prevzela izplačilo odškodnin, ki nastajajo po divjadi. Se pravi, država bo v bodoče plačevala vse škodne zahtevke oziroma v imenu države ministrstvo za kmetijstvo. Zakon pa je izpustil eno zelo pomembno področje, to je področje, ki se imenuje lovske trofeje. Zaradi tega sprašujem ministrstvo za okolje in prostor: Koliko trofej divjadi po njenih vrstah je letno na področju Republike Slovenije uplenjeno? Kakšna je vrednost teh trofej? In, kdo bo nadziral in uporabljal sredstva, ki jih lovske družine dobijo iz izkupička trofejne divjadi? Zdi se mi, gospod minister, da je zelo pomembno, da na to vprašanje danes odgovorite in to tako, da bomo lahko z vašim odgovorom zadovoljni. Hvala lepa.
Gospod minister, imate besedo za odgovor. Prosim.
Hvala. Verjetno gre za nesporazum. Za zakon o divjadi in lovstvu je pristojno ministrstvo za kmetijstvo in tudi podatke o obstoječem zakonu, o trofejah in vsem tem, kar sprašujete, ima ministrstvo za kmetijstvo. Tako mislim, da gre za nesporazum. To je vprašanje, ki je naslovljeno ministru za kmetijstvo, in predlagam, da ga tja tudi naslovite. Hvala lepa.
Hvala. Prosim.
Z vami se lahko strinjam. Res je, ampak v parlamentu ste zakon v prvem branju predstavili vi in zato sem to vprašanje postavil vam. In pač pričakujem, da tako, kot ste zakon predstavili, tudi odgovorite na to vprašanje, sicer pa se lahko temu vprašanju tudi izmaknete. Sam vem odgovor, vendar bi želel, da odgovorite vi. Še enkrat povem, da ste zakon tu predstavili vi in ne minister za kmetijstvo. Hvala lepa.
Hvala. Izvolite, minister.
No, če vi veste odgovor, sam ga v resnici ne vem, ker za obstoječi zakon o divjadi in lovstvu lahko rečem samo to, da je v pristojnosti ministrstva za kmetijstvo in da to ministrstvo razpolaga z ustreznimi podatki. Kar pa se tiče novega predloga zakona o divjadi in lovstvu, ki je zdaj v parlamentarni proceduri, pa lahko rečem samo to, da se je vlada v prvi obravnavi do njega opredelila; to je bilo vladno stališče, ki sem ga pač tu prebral oziroma predstavil, tako kot bi ga lahko kdorkoli drug predstavnik vlade, ki je bil takrat prisoten v državnem zboru, sicer pa je njegovo izvajanje v pristojnosti ministrstva za kmetijstvo.
Hvala. Franci Rokavec ima besedo za vprašanje ministrici za gospodarstvo in ministru za finance.
Hvala za besedo. Gospe ministrici lep pozdrav, prav tako tudi vsem ministrom, ki ste še prisotni, poslankam in poslancem! Moje poslansko vprašanje se nanaša predvsem na odpravljanje agonije med zaposlenimi v Industriji usnja Vrhnika, v obratu Šmartno pri Litiji. Na to vprašanje sem spoštovano gospo ministrico opozoril že pred enim letom. Ministrica oziroma ministrstvo je takrat odgovorilo, da se pripravlja sanacijski program, h kateremu bo povabljena tudi lokalna skupnost. Od tega sanacijskega programa oziroma da bi bila lokalna skupnost povabljena na razpravo o sanacijskem programu, se ni zgodilo ničesar. Večina delavcev je še vedno na čakanju, kar 130 delavcev pa se dnevno vozi iz Šmartnega na Vrhniko na delo. Seveda bi to delo lahko opravljali tudi doma. Ni bilo narejenih nevtralnih strokovnih ekspertiz,na kateri lokaciji, pod kakšnimi pogoji bi dejansko bilo bolj racionalno in učinkovito pridobivanje usnja v naši državi. Dejstvo je, da je v tem primeru matični sedež firme prevladal pri tej odločitvi, vendar ne gre za to vprašanje. Bolj gre za vprašanje koncepta in odnosa države do svojega premoženja in ravnanja s tem premoženjem. Namreč, v Šmartnem je bil od več interesentov izkazan interes za odkup obrata, vendar se vodstvo tega omenjenega podjetja ni odločilo za možnost dezinvestiranja. Bili so celo programi o možnosti zaposlitve dvestotih zaposlenih ljudi, delavcev, z novimi programi v obstoječem podjetju, vendar od tega nič. Pred kratkim preberem v Dnevniku, da je seveda država sicer pomagala. Saj, če ne bi pomagala, bi verjetno bilo še slabše. Vendar sprašujem: Prvič: Ali ima vlada, država, celovito strategijo sanacije problematike v usnjarski industriji? In drugo: Ali dejansko vsi kadri, ki jih nastavlja država, ker se menjajo skorajda več ali manj po tekočem traku, kot za poslovodstvo te firme, dejansko upravičeno izvaja naloge lastnika, se pravi dobrega gospodarja? Hvala lepa.
Hvala. Gospa ministrica, prosim za odgovore.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Spoštovani poslanci in spoštovani poslanec Rokavec. Odgovor bi bil naslednji. Res je, kot ste povedali, da smo se pogovarjali o tej možnosti in vključevanja ljudi iz lokalne skupnosti v pripravo sanacijskega načrta. Dogovor na ministrstvu je bil takšen, seveda, ostalo je na upravi in na ljudi iz tega podjetja, IUV Vrhnika, da seveda ta dogovor tudi izpeljejo. No, pripravljen je bil tudi potem program prestrukturiranja, ki so ga v skladu s tem zakonom o pomoči za reševanje in prestrukturiranje in gospodarskih družb v težavah pripravili v skladu z določili tega zakona. Na podlagi tega programa prestrukturiranja je bila tudi potem dodeljena ta državna pomoč, ki je pač bila objavljena, in sicer v višini 2,7 milijard tolarjev poroštev Republike Slovenije in 400 milijonov nepovratnih sredstev za ekološko sanacijo. Poleg tega se bodo v reševanje tega vprašanja presežnih delavcev v skladu s tem programom prestrukturiranja vključila tudi sredstva ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, saj s področja programa razreševanja presežnih in potencialno presežnih delavcev tako tekstilne, usnjarske in obutvene industrije, kamor se tudi to podjetje uvršča, in bo omogočena prekvalifikacija oziroma ustrezna rešitev tega problema. Moram reči, da pri programu prestrukturiranja na podlagi tega zakona skladno sodelujemo z ministrstvom za delo in družino, in sicer pri reševanju kadrovskih vprašanj, predvsem pri njihovem usposabljanju za višjo raven, kot tudi seveda glede vprašanja reševanja presežnih delavcev. Sodelujemo skupaj s tem ministrstvom, medtem ko za ostalo finančno pomoč pa potem oblikujemo na podlagi sredstev, ki so na razpolago v ministru za gospodarstvo, in potenciala poroštva, ki je pač potencial proračuna za določeno obdobje. Kar se tiče tega dezinvestiranja, o katerem ste govorili, moram povedati, da v programu prestrukturiranja je predvideno tudi dezinvestiranje, ker program mora pokazati, kako se bo reševalo to podjetje, in sicer prodajo obrata v Šmartnem pri Litiji. Ocenjena vrednost v tem je tudi podana. Kar se tiče samega nadzora s strani države, moram povedati, da to izvaja predvsem ministrstvo za finance, ki ima svojega predstavnika v nadzorne svetu IUV d.d., ni pa nobenega predstavnika iz našega ministrstva. Tudi sam proces prodaje, ki sedaj nekako teče, vsaj po informacijah in razgovorih z ministrom in zato je bila tudi nekako dana ta pomoč, da bi seveda do tega prišlo, da bi končno prišel strateški partner, ki bi potem dvignil spodobnost tega podjetja za konkuriranje na ostalih trgih, da očitno ta proces teče in da ga izvaja ministrstvo za finance. Kar se tiče strategije reševanja, kot veste, je bil pripravljen poseben program in se je tudi izvajal v letih od 1999 do lanskega leta, in sicer za dvig razvojne sposobnosti podjetjih v teh dejavnosti. Namenjen je predvsem povečanju tehnološke, tržne in pa kadrovske usposobljenosti podjetij. Moram povedati, da rezultati, ki so merjeni v produktivnosti, kažejo, da je prišlo do preobrata in do rasti produktivnosti v teh dejavnostih, da pa seveda so še vedno težave s posameznimi podjetji in zato je ravno [[...]] [[Opozorilni znak za konec.]] [[...]]strategija Slovenije v skladu z - samo mogoče zadnji stavek - s pravili delovanja na tem področju tudi predvsem nudenja državnih pomoči in oblik državnih pomoči, seveda usklajena z evropsko. Na eni strani so te razvojne pomoči v okviru razvojih programov ali razpisov, ki jih izvajajo različna ministrstva, tukaj predvsem ministrstvo za gospodarstvo, in v okviru tega posebnega zakona za reševanje podjetij v težavah. To so oblike pomoči, ki jih izvajamo. Na ministrstvu imamo tudi izdelano panožno analizo za to dejavnost, kar dve, zadnja je bila ravnokar predložena, in sicer iz novembra leta 2003. Imamo tudi še iz leta 2002 in seveda programske svete, kjer se vključujejo akteriji od sindikatov, predstavnikov delodajalcev in podobno, kjer vodimo to skupno strategijo v smislu prestrukturiranja teh dejavnosti, o katerih ste govorili.
Hvala. Še kolega Rokavec, prosim.
Gospa ministrica, stvar je zelo zapletena in dejansko tudi terja hitrejše reševanje. Občutek je tak, da so v IUV že dlje časa prisotne sive, temne sile, ki dejansko nimajo interesa, da bi poskušale ravnati v duhu dobrega gospodarja; vsaj tak občutek je. Menim, da tu nadzorna vloga s strani ministrstva za finance zagotovo ni odigrala svoje vloge. Dejstvo je, da ima država večinski delež v Industriji usnja Vrhnika, vendar je pa nerazumljivo nekaj: Kako je možno, da poslovodstvo oziroma člani uprave poslujejo oziroma opravljajo posredniške posle za Industrijo usnja Vrhnika prek svojih firm? Kje je tu konkurenčna klavzula? Namreč, to so vprašanja in dejansko že ptički čivkajo na vejah, da so tu lahko tudi drugi scenariji - kako na lahek način priti, tako kot so že tudi bili primeri v tej državi, do poceni premoženja. Tu zahtevam odgovor, predvsem rešitev, kaj bo tu storila država. Storila ni ničesar. Hvala.
Gospa ministrica, imate besedo.
Hvala lepa. No, mislim, da bom to vprašanje posredovala članom nadzornega sveta in zahtevala, da pripravijo odgovor; ravno tako ga bom to posredovala tudi ministru za finance. Zato predlagam, da dobite v tej zvezi pismeno pojasnilo, ker imajo člani nadzornega sveta vpogled v te zadeve, in če jetakšno mnenje, naj se ugotovi, če so mnenja, ki ste jih izpostavili, resnična. Drugega v danem trenutku ne morem.
Hvala. Kolega Rokavec, prosim.
Hvala, gospod predsedujoči. V skladu z 246. členom, drugim odstavkom, predlagam, da državni zbor odloča o predlogu sklepa, da se opravi razprava o odgovoru ministrice, predvsem ker menim, da je to vprašanje že več let neodgovorjeno, kako država kot večinski lastnik opravlja funkcijo dobrega gospodarja, predvsem pa nadzora nad denarjem, ki ga država oziroma državni proračun namenja za podporo in reševanje problematike, ki je že vrsto let prisotna v usnjarski industriji in katere delavci niso ničesar krivi. Hvala.
Hvala za podani predlog. Besedo ima še kolega Jožef Jerovšek ministru za notranje zadeve bo postavil vprašanje.
Spoštovani gospod minister! Ob tej gluhi uri, ob [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]z inštituta poslanskega vprašanja, ki je v prvi vrsti namenjeno komunikaciji z javnostjo, sedaj pa je izključena vsaka javnost, odsotni so vsi novinarji, vas vseeno sprašujem o zelo resnih stvareh. V noči z 22. na 23. januar so se v Novi Gorici na spomenikih zgodovinskih osebnosti in bližnji osnovni šoli pojavili napisi z izrazito nestrpno in ksenofobno vsebino in fašističnimi simboli. Naj najprej poudarim, da skrunitev spomenikov s fašističnimi simboli, z nestrpnostjo, s ksenofobijo, ki bije je iz teh napisov, odločno obsojam in hkrati pozivam vse državljane Slovenije, da ne nasedajo tistim, ki stojijo v ozadju te provokacije in bi s to provokacijo Slovence radi dejansko zapeljali v nestrpnost. Del anarhističnih in ultralevičarsko, dogmatsko usmerjenih marginalnih političnih skupin si že nekaj časa z vsemi sredstvi prizadeva, da bi v veliki večini državljanov Slovenije, več kot 90% slovenskih državljanov, podtaknili in pripisali nacionalno, politično in versko nestrpnost in ksenofobijo. Da bi se ustvarili dokazi za takšne obtožbe, o katerih govorijo, se v sredinah, ki jih imajo sami za najbolj demokratične in levičarske, pojavljajo mazaške plakatne akcije, ki bi naj ustvarile klimo vsesplošnega sovraštva in nestrpnosti v Sloveniji in posledično nove delitve Slovencev. Gre seveda za provokacijo. Zato vas, gospod minister, sprašujem: Kako daleč je iskanje akterjev te mazaške akcije? Kako je policija zastavila delo na odkrivanju akterjev? Kakšne so delovne predpostavke preiskave? Iz kakšnih krogov izhajajo storilci? Prav tako sprašujem: Ali so že odkrili storilce plakatne akcije v Ravnah s podobno vsebino? Več kot očitno je, da sta oba primera povezana, da za obojimi stojijo iste interesne skupine in isti ideološki centri? Nadalje sprašujem: Ali ima vlada odgovor, zakaj so tiskani mediji, razen Dnevnika, mazaško akcijo zamolčali? Je postal scenarij mazaške provokacije preveč prepoznaven, kajti zgolj Dnevnik je ob informaciji objavil očitno vnaprej pripravljen komentar o Možinovem dokumentarcu leta? Je akcija odgovor na dokumentarec leta? Potem sprašujem: Ali drži, da se zavira in upočesnjuje policijska preiskava, ker se vladajoča politika zaveda, da storilci prihajajo iz vrst skupin, ki jih oblast vsestransko podpira in z njihovo pomočjo že nekaj časa širi histerijo o vsesplošni nestrpnosti in fašistoidnosti Slovencev? Vprašanj, ki se sama po sebi porajajo - tudi pri vas na Koroškem so aktualna ta vprašanja, gospa podpredsednica -, je še ničkoliko in upam, da boste v čimkrajšem času, ne glede na izvore in bližino, v katerih stranke spadajo, odkrili in razvozljali te storilce.
Hvala, kolega Jerovšek.
Nesramni ste.
Izklopite mikrofon. Dobi besedo minister. Prosim.
Hvala lepa. Gospod poslanec zagotovo ve, da podatkov o preiskavi, ki je v teku, v interesu preiskave ni smiselno niti koristno razlagati v javnosti. Zato o tem, kakšne so predpostavke preiskave, kakšen je načrt te preiskave, kdo so potencialni storilci in iz kakšnih krogov prihajajo, seveda, ne morem dajati v javnosti. To bo storila pristojna novogoriška policijska uprava, ko bo ocenila, da je to v interesu preiskave in da lahko javnost o tem obvesti. Jaz delim z vami pričakovanje, da bo to kar se da hitro, ker gre za gnusno dejanje skrunitve spomenikov in spodbujanja nestrpnosti, glede katerega je prav, da se storilci čimprej najdejo in tudi kaznujejo. Skratka, novogoriška policijska uprava na primeru dela, zbira obvestila. Ko bo dokazno gradivo zbrano do te mere, bo vložena ovadba. Upam, da zoper znane storilce, v nasprotnem primeru pač zoper neznanega storilca. Nihče, niti s strani ministrstva niti od koderkoli drugje, iz krogov politike ne daje v tej zvezi nikakršnih navodil, še najmanj pa to, da bi zavirali tovrstni preiskavo. Prav nasprotno, nam je v interesu, da se čimprej pride do dna temu. Pač pa usmerja to preiskavo, kot je v navadi, pristojno državno tožilstvo in ko bodo stvari toliko daleč, da ne bo več škodovalo, če obvestimo o tem javnost, bo to pristojna policijska uprava oziroma bodo preiskovalci to, ker je tudi njihova zakonska dolžnost, zanesljivo storili. Toliko lahko rečemo. Hvala.
Hvala minister. Kolega Jerovšek še enkrat dam besedo.
Spoštovani gospod minister. Z odgovorom ne morem biti zadovoljen, ker bi moralo ob taki provokaciji - jaz sem vas vprašal, kakšne so predpostavke, očitno gre za provokacijo in niti tega niste potrdil. Izgleda, da preiskava poteka tako, da se scenariji provokacije čimbolj prekrijejo in umaknejo. Glejte, različni vzroki so možni. V letošnjem letu sicer se še ni nihče ponudil, da bo kandidiral v slučaju, če bo v Sloveniji grozil fašizem. Je pa možno, da si posamezne skupine želijo takšnega mesijanstva. Glejte, drugo, kar se tudi širi. Ali drži predpostavka, da je mazaška akcija morebiti usmerjena celo proti predsedniku državnega zbora, gospodu Pahorju, da se spametuje znotraj stranke, ker on izvira iz Nove Gorice in ima pri zadevi o izbrisanih v bistvu bolj trezna razmišljanja? Potem, moram vprašati: Ali bo policija obvestila javnost o storilcih, četudi se bo ugotovilo, da izhajajo, recimo, iz podmladka kakšne vladne stranke? Številna vprašanja so, te zadeve se širijo, več kot očitno je, da nekdo namerno hoče pahniti Slovence v to, da bi dejansko nekateri izgubili razsodnost, da bi se začela ksenofobija. Glejte, v sami Novi Gorici pa je verska nestrpnost, kajti na Vipavski ulici v Rožni dolini je na židovskem pokopališču objekt, ki je nekdaj baje služil za verske namene, sedaj pa je v njem urejen bife. Jaz prosim - to je pa skrunitev sakralnega objekta, ki je bil že v ta namen v prejšnjem režimu narejen -, da vsaj do 1. maja lokalna - župan prihaja iz vaše stranke - neha s to skrunitvijo, ne pa, da se drugim po celi Sloveniji očita, da širijo versko nestrpnost.
Prosim, da zaključite.
Hvala lepa.
Hvala. Minister, prosim.
Dokler zadeva lokal in strankarska vprašanja - to niso stvari, o katerih bi lahko na tem mestu v imenu ministrstva za notranje zadeve karkoli komentiral. Pač pa lahko ponovim, da z vso resnostjo in odgovornostjo policija proučuje ta primer. Govoriti o različnih scenarijih z vašega mesta in z vašega zornega kota je seveda legitimno, ampak tudi če bi vedel ta trenutek, kateri od scenarijev je pravi, nimam pooblastil niti pristojnosti, da vam kateregakoli od teh potrdim ali ovržem. Premalo je za vložitev kazenske ovadbe prepričanje nekoga, da je nekaj več kot očitno.Takšno prepričanje seveda lahko gojite naprej, ampak policija kot organ pregona mora tožilstvu predložiti čvrste dokaze, da lahko sestavi obtožnico in tako bo tudi v tem primeru postopala.
Hvala lepa. To so bila vprašanja poslank in poslancev. Vprašanja so izčrpana. Prekinjam točko dnevnega reda z ozirom na to, da so bile postavljene zahteve po razpravi o odgovoru. O tem bomo glasovali jutri v okviru glasovanj. Torej, prekinjam današnjo prvič točko dnevnega reda, današnjosejo, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Predsedniku vlade, ministrici in ministrom se zahvaljujem za sodelovanje in podane odgovore in vsem želim lahko noč.