Spoštovane gospe in gospodje. Dobro jutro. Pričenjam nadaljevanje 13. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Anton Delak, Rudolf Petan, Franc Pukšič, Mirko Zamernik, mag. Andrej Vizjak, Jožef Kavtičnik, Milan Kopušar, Bojan Kontič, Pavel Rupar, Geza Džuban, Dorijan Maršič, Janez Podobnik, Ivan Božič od 12.00 ure dalje, Jelko Kacin od 10.30 o 13.00, Roman Jakič od 11.00 do 13.00 ure, Jožef Jerovšek za dopoldanski del, Stana Stopar od 12.30 dalje, Igor Štemberger, Branko Kelemina za popoldanski del seje. Prosim, da vstavimo kartice in ugotovimo navzočnost v dvorani. "Kvorum", prosim. 44 prisotnih. V dvorani nas je nekoliko več. Ugotavljam prisotnost v dvorani drugič, prosim. Torej, drugič. Prisotnih je 47 poslank in poslancev. Se pravi, da smo sklepčni in lahko zbor odloča. Današnje nadaljevanje 13. seje državnega zbora bomo pričeli z obravnavo prekinjene TOČKE 1.D DNEVNEGA REDA - PREDLOGA SPREMEMB IN DOPOLNITEV POMORSKEGA ZAKONIKA. Za tem bo zbor prešel na obravnavo točke 1.e - to je predloga zakona o omejevanju oglaševanja pijač, ki vsebujejo alkohol, ter po vrstnem redu naprej. Včeraj smo to točko prekinili pri predstavitvah poslanskih skupin in z njimi tudi zaključili. Sedaj pa prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Pisno imamo dve prijavi, in sicer gospod Aurelio Juri in Jaša Zlobec Lukič. Prosim, gospod Juri.
Hvala, podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Lep dan. Naj takoj povem, uvodoma, da predlagani spremembi nasprotujem, pa si bom vzel nekaj več časa, kot to običajno počnem, da povem, zakaj, v upanju, da me bodo kolegice in kolegi, zlasti zagovorniki te spremembe, bolj pozorno poslušali, pa morda tudi kdo prisluhnil, ker so razlogi seveda taki, ki tudi ovržejo teze,ki jih je včeraj podal predlagatelj. Glejte, veliko smo se dajali okoli pomorskega zakonika v minulih letih. Prečesali in pretehtali smo ga po dolgem in počez, pravne in druge strokovne službe vlade, državnega zbora, zainteresirana in strokovna javnost, ministri, ministrice ter ne nazadnje poslanci in poslanke. Nikoli in nihče se med dolgoletno obravnavo in obdelavo zakonika ni obregnil ob 8. člen. Ostal je povsem tak, kot ga je bila predlagala vlada, kljub temu da je korenito spreminjal stanje iz prej veljavnega jugoslovanskega pomorskega zakonika. Vnašal je namreč generalno oziroma absolutno prepoved vplutja v slovenske notranje vode, to je v zalive in pristanišča, tujim vojaškim in nevojaškim ladjam na jedrski pogon ali z jedrskim orožjem. Ne govorimo torej o ladjah, ki naj bi prevažale jedrske odpadke, ampak je dikcija zelo jasna. Govorimo torej o prepovedi na območju notranjih voda in ne celotnega teritorialnega morja, kjer konvencija Združenih narodov o mednarodnem pomorskem pravu zagotavlja vsem ladjam, tudi ladjam na jedrski pogon, iz naslova pravice do neškodljivega prehoda normalno plutje. To poudarjam, ker so se v javnosti pojmi teritorialnih voda in notranjih voda mešali. Tisti, ki smo ta člen, ta 8. člen, danes veljavni 8. člen nekoliko bolj pozorno prebrali - verjamem, da nisem bil edini - smo iz njega zelo jasno razbrali, in zavedajoč se moči ter vpliva jedrskih sil, pogumno izbiro Slovenije, da kljub interesu in prizadevanjem za včlanitev v Nato sama ne sodeluje pri njeni jedrski doktrini oziroma ne dovoli vojaške jedrske prisotnosti na svojem ozemlju. Domnevati je bilo, da je bila taka rešitev dopustna znotraj pravil zveze ali izpogajana z njo. Sicer si je težko pojasniti, da bi v samem teku priprav za vstop vanjo, če bi se izkazalo, da bi toutegnilo biti problem, v zakonik vnesli tako določilo, ki vsaj za odtenek - naj mi bo dovoljena ta ocena - popravlja vtis, ki ga je Slovenija pustila v svoji in, verjamem, tudi v mednarodni javnosti, ko je umaknila podpis multilateralnega, tako imenovanega, poziva o uresničitvi nove politike za svet brez jedrskega orožja. Umik tega podpisa sam ocenjujem, dovolite mi, kot obžalovanja vreden korak in tudi svojevrstno blamažo, ki si je kot mlada suverena demokratična in predvsem napredna država ne bi smeli privoščiti, tudi ne znotraj prizadevanj za včlanitev v Nato in za njeno nadaljnjo organizacijsko in civilizacijsko rast, ki ne more, ponavljam, ne more težiti k svetu, ki bo mahal z zastavo miru in se čedalje bolj opremljal za vojno, svetu, ki bo čedalje bolj ujetnik jedrskega oboroževanja in ustrahovanja, svetu, ki bo slonel in gradil mir na ravnotežju oziroma v ravnovesjih terorja. Če je to tako, pomislimo še enkrat, kam gremo in kakšno odgovornost tudi mi prevzemamo. Ko smo to storili oziroma umaknili ta podpis, odstopili iz te pobude, naj se odpovemo sedaj tudi edinemu jamstvu, da po morju jedrskemu orožju ne dovolimo vstopa v naše ozemlje. In če po morju ne, verjamem, da še težje po kopnem. Rad bi spomnil tukaj na izjavo, ki jo je dal nedavno minister za obrambo dr. Grizold. Zagotovil je, da pri nas takega orožja ne bo. Trdim, da jamstvo za to ne morejo biti njegove besede, še manj besede zunanjega ministra, dr. Rupla, ki precizira, da ga res ne bo, če mu vlada ne bo dovolila vstopa, temveč temu primernain zakonska ureditev, ki jo sedaj imamo in je ne gre spreminjati. Jasno za to je, da vlada umakne soglasje k predlagani noveli in vztraja pri rešitvi, ki jo je sama predlagala. Želim verjeti, da jo predlagala zavestno in odgovorno, sicer je ne bi podpiral Ali prizna, če to ni bilo tako, da se je lani zmotila, da je besedilo 8. člena zapisala kar tako, po trenutni inspiraciji dežurnega pisca, in s tem prizna, da vselej ne ve, kar sama zapiše v svoje lastne izdelke. V tem primeru se bom moral vprašati, koliko in do kod ji lahko še zaupam. Jamstvo za to, da pri nas ne bo jedrskih konic in plavajočih reaktorjev, je, da te novele ne izglasujemo. Osebno še komaj sprejemam dejstvo, da imamo nuklearko, ki se bo vendarle čez 20 in še kako leto zraven iztrošila, nekateri bomo primorani še prej poiskati in do takrat tudi najti alternativo, upam, da pristojno ministrstvo tudi na tem aktivno dela, kajti čas beži. Ne sprejemam pa, pa mi ne zamerite, če ne sledim času, uporabe jedrske energije za vojaške namene, pa naj si bo njen cilj samo ustrahovanje in za voljo tega ne morem soglašati s tem, da bi dovoljevali jedrskim podmornicam in drugim ladjam na ta pogon in celo z jedrskim orožjem, vpluti v naše zalive. Obenem se seveda pridružujem vsem tistim gibanjem in političnim silam, ki enako razmišljajo in vodijo aktivnosti drugje, onstran meje, da bi se tudi tam uprli tovrstnim obiskom, v Trstu ali kjerkoli drugje v neposredni in daljni soseščini. Toliko v odgovor tistim, ki pravite, da ni učinkov te prepovedi, če take ladje vendarle plujejo v Trst [[...]]
Prosim za mir v dvorani!
[[...]]ali če si ne prizadevamo za denuklerizacijo celotnega ali vsaj severnega Jadrana. Če hočemo biti dosledni pri tem seveda začnimo pri nas doma. Predlagatelj novele utemeljuje predlog spremembe s tem, da bi naj bil obstoječi 8. člen v nasprotju z našimi težnjami po čimprejšnji vključitvi Republike Slovenijo v zvezo Nato in ostale evropske povezave. To piše v pisni obrazložitvi. Najprej glede dikcije ostale evropske povezave. Ne vem, da bi acquis communitaire ali kakšna druga listina, ki opredeljuje kriterije za povezavo, določala, da moramo to prepoved odpraviti. Zato vsaj Evropsko unijo v to ne vpletajmo. Tudi glede Nata ni jasno, iz katerega akta izhaja pravna podlaga za predlagano rešitev. To nas opozarja tudi naš sekretariat za zakonodajo in pravne zadeve. Pa ne nazadnje tudi nedavna inšpekcija nas na to domnevno pomanjkljivost, kolikor je bilo razbrati iz medijev, ni posebej ali pa sploh ni opozorila. In če slučajno kje piše, da morajo kandidatke za članstvo odpreti svoja morja in pristanišča jedrskemu ladjevju te organizacije oziroma da tovrstne obiske ne smejo odklanjati, vlado sprašujem, pa se nekoliko vračam nazaj, kako to, da ni preprosto prepisala v nov zakonik določilo prejšnjega, jugoslovanskega, na osnovi katerega, recimo, ker slovenski še ni vstopil v veljavo, smo dovolili lani obisk v Luki Koper ameriški jedrski podmornici Nordfolk in še prej letalonosilki John Fitzgerald Kennedy, ki ji jo na tisoče ljudi, kot je kolega včeraj spomnil, veselo obiskalo. Pa ne morem verjeti, da je šlo pri snovanju in zapisovanju takega 8. člena za napako oziroma za spodrsljaj ali pa, kot sem že prej dejal, za trenuten navdih dežurnega referenta na ministrstvu za promet, morda infiltriranga pacifista ali antinuklerista, ki ga nihče - in tu je zgodba absurdna in smešna - od nadrejenih v hierarhiji in v verigi odločanja do ministra, do vlade, do parlamenta ni popravil. Na vprašanje, čemu taka novela, si dovoljujem prej razlago, da gre bolj kot za dejansko potrebo po izpolnjevanju kriterijev Nato za to, da nekomu, ki je v tej zvezi nedvomno vpliven in ki bo jeseni v Pragi izrekel glavno besedo o tem, ali nas povabijo zraven, ali ne, pokažemo, da ni prahu v našem vedenju, da smo tisti v razredu, ki nikoli ne zamudi, ki vedno obuje copate, ki prvi dvigne roko in seveda postreže tudi s pravilnim odgovorom in ki se tudi sam ponuja, da gre tovarišici po cigarete. Skratka, da se najbolj vplivnemu pokažemo kot maksimalno ustrežljivi, tako kot radi počnemo kdaj pa kdaj tudi v posmeh lastne dignitete. Pa mi ne zamerite, če sem tu malce grob, ampak spomin, veste, na sprejem farmacevtskega zakona je še živ. Če zavrnemo predlagano novelo, naj opomnim, da jo moramo gledati tudi skozi priporočila resolucije o pomorski usmeritvi Republike Slovenije, ki v 1.a točki pravi, da "bo Republika Slovenija vodila gospodarsko in razvojno politiko, ki bo tudi pomorsko usmerjena, zato bo podpirala razvoj koprskega pristanišča, ki mora med drugim postati ekološko čim manj obremenjeno pristanišče srednjeevropskega prostora, in v ta namen bo razvijala ekološko neobremenjujoče dejavnosti". V 2.a točki pa se je država zavezala, da bo omejevala in prepovedala ekološko škodljive dejavnosti ter sprejela druge ukrepe za zagotavljanje pogojev za izboljšanje kakovosti obalnega morja. To je resolucija, lahko jo vzamemo zares, lahko se z njo pošalimo, ampak mislim, da so usmeritve tu bile zelo jasne. Argument, ki ga predlagatelj spremembe uporablja v pismeni obrazložitvi novele, češ, da so poleg jedrske elektrarne Krško sprejemljiva in neškodljiva tudi plovila na jedrski pogon na našem ozemlju, je malce prešibak, glede na številne nesreče tovrstnih plovil in na potencialno nevarnost nekontroliranega izlivajedrskih snovi v okolje, če se taka nesreča zgodi, nevarnost, ki se poveča sorazmerno z majhnostjo akvatorija in z gostoto prometa v njem. Ne pozabimo, da je koprski zaliv zelo plitek zaliv in da v njem poteka veliko prometa in siceršnjih aktivnosti. Pa bi glede tega tudi rad izvedel za mnenje ministrstva za okolje. Ne nazadnje razmislimo v luči 11. septembra tudi o tem, ali bi povečali varnost države in še zlasti Kopra - žal je to tako ali drugače mesto, v katerem živim - ko bi dovolili, da k nam vplujejo ladje z jedrskim potencialom. Pri tem je zanimivo, kako stranka, ki je skrajno pozorna in občutljiva do problematike jedrske varnosti krške nuklearke, zasipava vlado z vprašanji o ukrepih, in sicer aktivnostih v zvezi s tem tudi ob potencialni nevarnosti terorističnega napada - veste, da je bila pred nedavnim tudi seja odbora za okolje in prostor, ki se je s tem ukvarjala, in pozdravljam, da je tista seja bila sklicana - vprašanje varnosti jedrskih ladij odpravi z levo roko. In zanimivo je tudi, da to počne kolega, ki je svoj čas glasno protestiral zoper prihod in prisotnost tovrstnih ladij, resda ne ameriških, v daljnem Splitu. Če sklenem, glejte, predlagam, da predlog spremembe 8. člena pomorskega zakonika zavrnimo in ga eventualno uveljavimo šele takrat, ko bomo v Nato povabljeni, ko se bodo volivke in volivci odločili, da povabilo sprejmemo ali pogodbo o včlanitvi podpišemo. Pri tem naj povem, da soglašam s kolegom Janšo, da kaže referendum razpisati in izvesti čimprej oziroma pred praškim vrhom in ne po njem. In naj bo iz naslova izpolnjevanja kriterijev za včlanitev v Nato zaprošeno, če že ne zaukazano, da to storimo. Če se bo to takrat zgodilo, obljubim že zdaj, da bom tiho. Hvala.
Hvala. Replika, gospod Kacin.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Želim replicirati spoštovanemu kolegu Aureliu Juriju in želim mu replicirati spoštljivo, ker ga cenim kot posameznika, kot poslanca, kot člana poslanske skupine, pa tudi koalicijskega partnerja. Ampak vendarle je izrekel nekaj izrazitih neumnosti, se opravičujem, da uporabim ta termin. Prva zadeva je sklicevanje na izjave dveh članov vlade, ki sta povedala, da jedrskega orožja pri nas ne bo. To je res. Rad bi poudaril in malo nerodno mi je, da jaz kot človek s celine človeku z obale razlagam, da ameriška ladja, tudi če je v naših vodah, je še vedno ameriška ladja in vse, kar je na njej, je njihovo, ni naše in je pri njih in ni pri nas. Isto velja tudi za francosko ladjo. Gospod Jelinčič se veselo zabava, ker sva bila skupaj na ameriški letalonosilki in točno ve, kako te stvari izgledajo. Spomnim se njegovega prešernega veselja in fotografij, ki smo jih takrat posneli. Drugo vprašanje je seveda vprašanje, ki zadeva gostoto prometa in nevarnost incidenta s plovilom na jedrski pogon v naših vodah. Veste, severni Jadran se povezuje, govorimo o severnojadranskih lukah. In nam se kaj lahko zgodi, in se že dolgo dogaja, da ta plovila brez težav pristajajo v Trstu in brez težav pristajajo v Reki. Zadrega pa je, ker smo pri nas že dovolili plutje, in to ne samo enkrat. Če se sprašujemo o gostoti prometa, statistika jasno pove, koliko plovil vpluje v tržaški zaliv, koliko pa v koprski zaliv. In gostota prometa je tam bistveno večja. Zato se mi zdi malo hecno, da bi državljani Slovenije hodili v Trst gledat plovila na jedrski pogon, ker pri nas le - ta ne smejo pristajati. To se mi zdi izrazito dvolično. Zdi se mi kontraproduktivno, zdi se mi neresno in predvsem se mi zdi nedržavotvorno. Preden zaključim, zdi se mi pa najbolj neresno, da pripadnik italijanske manjšine razpravlja o tem. To se mi zdi pa res izven vseh okvirov. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Juri replika. Potem gospod Jelinčič, tudi replika.
Torej najbolj neresno je, da kolega Kacin vpleta narodnost pri tej stvari. Drugo, glede gostote prometa v tržaškem in koprskem zalivu. V koprskem zalivu je sorazmerno več prometa, kot ga je v tržaškem zalivu, glede na velikost zaliva. Naj spomnim, da tudi koridorji in privezi za tovrstne obiske v tržaškem pristanišču so ločeni od drugih koridorjev in privezov v koprskem pristanišču. Argument, veste, da je žalostno, če si bodo naši hodili ogledovat ladje v Trst in ne pri nas, mislim, da je tu skrajno neresen, ker pretvarjamo letalonosilko v Disneyland. Mislim, da se to ne spodobi in da ta argument kljub tisočim obiskovalcem ne vdzrži kritike. Glede prisotnosti ameriške ladje pri nas, ki ostane še vedno ameriška ladja in ki ima na krovu svoje orožje. Ameriška ladja, ki vpluje na slovensko ozemlje, v tistem času vnaša jedrsko orožje na slovensko ozemlje. To je težko seveda demantirati. V času, kolikor traja obisk, se nahaja tako orožje na slovenskem ozemlju in iz tega naslova trdim, da zagotovila ministra Grizolda seveda so bila tako malce iz trte izvita. Hvala.
Hvala. Replika, gospod Jelinčič.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Gospod Kacin, tudi rakete, ki vzletajo na Cape Canaveral z velikim veseljem gledam in uživam, takrat ko vzletajo, in vendar ne bi želel, da bi imeli to izstrelišče pri nas. Ravno tako so mi letalonosilke, tudi atomske, pa tudi kakšne drugačne, zelo všeč, pa vendar ne bi želel, da bi ta zadeva bila pri nas. Ravno tako kot tudi ruske atomske podmornice, ki gnijejo v Barentsovem morju in po severnih morjih, sem jih šel pogledat, vendar, čeprav so mi všeč, jih ne bi želel imeti pri nas. Dejstvo je, da ko pride atomska ladja v slovensko morje, je pri nas, ne glede na to, da je to njihova enota. To je še toliko huje, ker ne moremo vplivati na njihovo delovanje, na njihovo sigurnost delovanja in konec koncev, kdo pa ve, če ne širijo radioaktivnosti naokrog. Gospod Kacin, boste rekli, da ker se radioaktivnosti ne vidi, zato je tudi ni. Mislim, da kaj takega ne moremo reči. Dejstvo je, da je naš delček morja v zaprtem morju. Tisto malo bazena, ki nam ga je še ostalo, kolikor ga v glavnem vaša vlada ni poklonila Hrvatom, tisto malo naj ostane vsaj kolikor toliko čisto, ne pa onesnaženo z atomskimi bombami, s konicami, s svinjarijo, ki jo stresajo z letalonosilk in vse skupaj. Imamo že probleme z jedrskimi odpadki v Sloveniji in ni potrebno, da imamo še tukaj, da odpiramo vrata na stežaj za morebitne nove jedrske odpadke, za katere nas Američani ne bodo vprašali, a jih bodo stresli sem ali jih ne bodo. Še nikjer nikogar niso spraševali, ali morajo spoštovati lokalno pravo, lokalna merila. Nikjer. In tudi pri nas ne bodo. Če mislite, da je smiselno, da v koprskem pristanišču pravzaprav gradimo bazo za klanjanje ameriškim vojaškim silam, je to bistveno slabo in bistveno narobe. Jaz mislim, da če imamo koprsko pristanišče, ga odprimo za gospodarske zadeve. Odprimo ga zato, da bo Slovenija od tega kaj imela. Ne pa, da ga odpiramo zato, da bo največji argument to, da bodo Slovenci lahko v Koper hodili gledat ameriške atomske ladje, podmornice, letalonosilke in kaj vem, kaj še vse. In ko bodo že, ko boste že spustili, če jih boste, v slovensko morje, ni rečeno, da v določenem trenutku ne bodo uporabili tega atomskega orožja. Konec koncev, prepustili ste, da so letala létala čez slovensko ozemlje, ne da bi parlament o tem razpravljal. Vlada je sama dovolila prelet letal ob napadih na Jugoslavijo. Če se bo zgodilo kaj drugega, kakšen drug napad, Američani zagotovo ne bodo vprašalislovenskega parlamenta, ali lahko izstrelijo rakete iz slovenskega morja, ampak bodo to naredili. Seveda bo slovenska vlada temu ploskala, ker si ne upa kako drugače reagirati. Vendar vedite, da smo vsaj v slovenski nacionalni stranki zelo proti temu.
Hvala. Repliko ima gospod Kacin.
Hvala za priložnost, da repliciram spoštovanemu kolegu Zmagu Jelinčiču, ki je tudi podpredsednik odbora za zunanjo politiko, bil pa je član odbora za mednarodne odnose, ko je ta razpravljal o potrebnosti omogočiti uporabo slovenskega zračnega prostora za akcijo zveze Nato proti Jugoslaviji. Pravkar je izrekel trditev, da se je vlada odločila sama, kar preprosto ni res. Kar nekaj mesecev pred tem, mislim, da je bilo v mesecu oktobru, smo o tem razpravljali na zaprti seji in dali tudi pogojno soglasje, da Slovenija sodeluje v vojaški akciji, ko do nje pride. Da ne bi bilo nesporazumov, se mi zdi, da je prav, da na to opozorim, s tem nisem izdal nobene skrivnosti, četudi je bilo tona zaprti seji. To je bilo naši javnosti že večkrat povedano. Zdaj pa bolj za šalo povem. Glede na to, da so jedrski reaktorji tako zelo nevarni za okolje, verjamem, da je vsakdo od nas, ki je kdaj bil v Krškem ali pa na jedrski letalonosilki ali pa na jedrski podmornici, prejel svojo dozo sevanja. Ne vem, če je potrebno, da zdaj vsak od nas poslancev nosi tu še detektor, ki bo vedno znova odčital, koliko smo radioaktivni in koliko žarimo v tem prostoru. Mogoče je to posledica nekih čudnih misli, ki se zdaj sučejo tu med nami. Ampak vse to, kar zdaj slišimo o onesnaževanju okolja, o stresanju radioaktivnih odpadkov, je stresanje neumnosti, ki ni ne v čast ne v ponos temu državnemu zboru. In če smo že tu kot zakonodajalci, bi lepo prosil, da se vendarle vzdržimo nekaterih razprav. Tisto, kar pa sem rekel o obisku na jedrski letalonosilki, je bil samo odgovor na medklice gospoda Jelinčiča, ki pa ravna tako, kot ravna; sam tega ne bi komentiral. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replike bom dovolil samo v toliko, kolikor so povezane s točko dnevnega reda, ne pa s tem, kdaj je kdo o čem odločal. Tako da če gre, gospod Jelinčič in gospod Juri, za repliko v zvezi s točko dnevnega reda, izvolite. Gospod Jelinčič.
Hvala lepa. Najprej moram povedati, da medklicev ni bilo, bili so pa nasmehi.
Saj to je dovoljeno.
Vem, da je dovoljeno, saj ne vem, kaj to gospoda Kacina moti. Vendar pa še nekaj. Ustavno sodišče je v svoji razsodbi ugotovilo, da je bilo dovoljenje za prelete protiustavno, in ne bo držalo, da je državni zbor dovolil te prelete.
Gospod Juri.
Žal mi je, ker gospoda Kacina ni, ampak že dvakrat, v prvem in drugem nastopu, je uporabil kvalifikacijo neumnosti, češ, da to, kar mi govorimo, so neumnosti, ko govorimo o nevarnosti jedrskih odpadkov pa jedrske energije in tako naprej. O tem, kaj je neumnost in kaj ni, bodo presodili volivci, bo presodila javnost. Mislim, da bodimo med seboj spoštljivi in ne kvalificirajmo svojih nastopov kot neumne, manj neumne ali pa manj pametne. Hvala.
Hvala. Zdaj pa mislim, da lahko damo besedo gospodu Jaši Zlobcu Lukiču. Prosim.
Hvala lepa. Pomorski zakonik Republike Slovenije je državni zbor sprejel 23. marca lansko leto, se pravi, pred slabim letom dni. Danes naj bi ga spremenili, čeprav se mednarodna situacija ni popolnoma nič spremenila v tem letu dni, kar se tega tiče. Poslanski kolega Janez Janša, ki je pred nedavnim postal tudi specialist za slovensko popevko in transvestite je ugotovil v zvezi z zakonom, citiram: "Ob sprejemu zakonika je bilo sprejeto tudi določilo v 8. členu zakonika, ki je v nasprotju z našimi težnjami po čimprejšnji vključitvi Republike Slovenije v zvezo Nato in ostale evropske povezave, saj onemogoča plutje plovil na jedrski pogon po naših teritorialnih morskih vodah. Konkretno to pomeni, da v prihodnje ne bi smeli gostiti tujih vojaških ladij in podmornic na jedrski pogon, kakršne ima v svoji sestavi Nato, kar lahko predstavlja problem pri vključevanje Slovenije v zvezo Nato in pri zagotavljanju nacionalne varnosti Republike Slovenije." Konec citata. Dikcija kolega Janše je sicer vsaj na treh mestih nekoliko ohlapna. Prvič, Janševa definicija "čimprejšnja vključitev Republike Slovenije v zvezo Nato in ostale evropske povezave" ne zdrži preverbe. Nato namreč ne sodi med ostale evropske povezave, ampak je, spet po definiciji, transatlantska organizacija. Drugič, kolega Janša se kot hudič križa izogiba omenjanju jedrskega orožja na morebitnih gostujočih ladjah na jedrski pogon. Tretjič. Kaj si kolega Janša zamišlja pod besedo "gostitev tujih vojaških podmornic na jedrski pogon". Morda pojedino pri [[...]] [[nerazumljivo]] . Kolega Janša s svojim predlogom dosledno nadaljuje, citiram "jedrska energija ne more in ne sme biti razlog za prepoved dostopa tujim plovilom s tovrstnim pogonom naše morske teritorialne vode, saj imamo v Krškem praktično sredi države elektrarno na jedrsko energijo." Konec citata. Torej, če že imamo Krško, potem so po Janševi definiciji v Sloveniji na široko odprta vrata tako jedrskim ladjam kot jedrskemu orožju. Poglejmo si zdaj spremembo 8. člena, ki jo predlaga kolega Janša. Tretji odstavek imenovanega člena naj bi bil takle, citiram: "Obisk oziroma muditev v notranjih morskih vodah Republike Slovenije se ne sme dovoliti tuji vojaški ladji, ki s svojim obiskom ogroža varnost Republike Slovenije." Poanta je v tem, da jedrska vojaška ladja ali vojaška ladja z jedrskim orožjem že sama pa sebi potencialno ogroža varnost Republike Slovenije, ko naj ima še tako dobre namene. Vsaka oblast se sklicuje na javno mnenje, kadar ji ustreza. Kadar pa ji ni po volji, samo zamahne z roko in odžebra molitvico neukemu ljudstvu. Lanskega aprila je ena slovenskih agencij izpeljala anketo na reprezentativnem vzorcu. 88,5% vprašanih se ni strinjalo z navzočnostjo jedrskega orožja na slovenskem ozemlju. Sem seveda sodi tudi slovensko morje. Prepričan sem, da bi podobna anketa tudi danes pokazala podobne rezultate. Poleg tega pa se soočamo z daljnosežno strateško spremembo ameriške vojaške doktrine. 19. maja 2000 je uradno začela veljati nova Natova vojaška doktrina, ki dovoljuje članicam uporabo grožnje prvega napada z atomskim orožjem. Ta doktrina ni zrasla znotraj evropskih povezav, temveč v Pentagonu. Organizacije združenih narodov seveda nihče ni vprašal za mnenje. To pomeni, da Nato ne deluje več kot združba članic, temveč kot ameriški vojaško-politični mehanizem. Slovenija bo po vsem sodeč konec letošnjega leta v Pragi dobila povabilo za članstvo v Natu. Še pred tem bo naša država organizirala referendum. Temu v tem trenutku nihče javno ne nasprotuje. Po vsej verjetnosti se bodo slovenski volivci odločili za članstvo v Natu. Osebno sem glede včlanjevanja Slovenije v Nato precej ravnodušen. Nikakor pa ne morem razumeti, zakaj bi morali po slabem letu radikalno spreminjati pomorski zakonik. Res, s članstvom Slovenije v Natu bo treba zakonik prej ali slej spremeniti. Ne vidim pa nikakršnega razloga, da bi se šli spremembe, še preden jih od nas kdorkoli terja. Zgodovina nas uči, da klečeplazenje v politiki ni posebej učinkovita drža. Če se sam že vnaprej ponujaš, se bo zelo hitro zgodilo, da te nihče več ne bo vprašal za tvoje mnenje, ampak bo kar sam odločal o tvojih koristih. Če bo Slovenija konec leta povabljena v Nato, bo državni zbor vsekakor moral prej ali slej spreminiti in dopolniti pomorski zakonik, vendar se nam glede tega v tem trenutku nikamor ne mudi. Če smo že politično, gospodarsko in vojaško majhna država, pa to še ne pomeni, da moramo ob vsaki priložnosti skloniti glavo, še posebej, če tega od nas nihče ne terja. Kot je zapisal slovenski pisatelj že v 19. stoletju, kdor ne spoštuje se sam, podlaga je tujčevi peti. Zato ne bom podprl sprememb in dopolnitev pomorskega zakona. Hvala.
Hvala. Da bo stvar poslovniško korektna, gospod Zlobec, je treba vedeti, da je ta predlog zakona podpisala vrsta poslancev in jih ne morete kar tako ignorirati potem. Gre za predlog skupine poslancev.
Se opravičujem, Janša je konzortus.
Prvopodpisani, tako da bo stvar jasna. Replika, gospod Janša.
Ne bi komentiral niti tega vsebinsko, kar je gospod Zlobec govoril, niti tega, kar je gospod Juri prej. Ta razprava bolj spominja na razpravo na črnogorski plemenski skupščini v začetku prejšnjega stoletja, ko je bila vojna med Rusijo in Japonsko in so oni razpravljali o tem, ali bi tudi oni napovedali vojno Japonski ali ne. Razprava je dolgo trajala, vmes pa se je vojna končala. Na gospoda Zlobca bi pa rekel to, da njegova izjava, češ, da je oblast arogantna, morda celo drži, bi ga pa spomnil, da v tem primeru, ko razpravljamo o tem zakonu, smo mi v opoziciji, on pa je oblast. Gospod Zlobec, vi predstavljate tukaj vladno koalicijo, ki ima škarje in platno v rokah.
Hvala. Zdaj smo zaključili razprave poslancev, ki so se pisno prijavili. Razpravo ostalih poslancev, ki se niso pisno prijavili, omejujem na 5 minut. Tu imam pa prijave, gospod Barovič, gospod Gasparini, gospod Battelli [[...]]A, oprostite! Potem gospod Battelli najprej, ker ima repliko. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Prej sem ostal šokiran, glede na izjavo gospoda Kacina. Vendar nekaj podobnega je naredil tudi gospod Janša, ko je govoril, kako bi rekel, ko je govoril zaničljivo o delu črnogorske skupščine nekoč v zgodovini. Tako eno kot drugo nesodi na nivo, ki naj bi ga držal državni zbor, in ne spada v kontekst ureditve, na kateri temelji ta država. Se pravi, to, kar je bilo rečeno s strani gospoda Kacina, je v popolni opreki z našo ustavno ureditvijo in kaže na razumevanje temeljev te države,ki je verjetno izkrivljeno. Enako se mi zdi nedostojno, da se v parlamentu govori zaničljivo o drugih narodih in drugih parlamentih, kadarkoli v zgodovini. Bolj koristno in patriotsko je pogledati vase in biti kritičen zase ter skušati izboljšati sebe, kot pa zaničevati druge. Hvala.
Hvala. Gospod Barovič.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Obstajajo politični interesi te države, obstajajo interesi nacionalne varnosti in obstajajo nacionalni interesi, o katerih veliko govorimo. Če so politični interesi dela te države tudi vključevanje v Nato, o tem bomo govorili, ko bomo dobili povabilo, ko se bodo Slovenci odločili, Nato da ali ne. Če obstajajo interesi nacionalne varnosti, in ker smo slišali že nekatere kvalifikacije, kako veseli smo bili ob kritičnih trenutkih, ko so k nam priplule ameriške ladje kot znak pomoči in podpore osamosvojitvi Slovenije, prav. Ravno to bom poudaril, da poleg jedrskih plovil obstajajo tudi druge vrste vojaških ladij, ki bodo mogoče, če se bo slovenski narod tako odločil, lahko plule po slovenskem morju, saj ni nujno, da so to jedrske. In če se bodo Slovenci tako odločili. In ne nazadnje obstajajo nacionalni interesi. Vsekakor je med temi nacionalnimi interesi tudi, da ostane tisti konček slovenskega morja, ki ga imamo, naš, slovenski, in da ostane tisti konček našega morja kolikor se le da čist, čeprav v primerjavi z morjem, ki ga imajo naši sosedi, pa še našega hočejo, ne vem zakaj, ni ravno čist.Malo morja imamo in vemo, spoštovane kolegice in kolegi, kako Združene države Amerike - to moram omeniti - spoštujejo ali pa kakšen odnos imajo do kiotskega sporazuma. To je samo odsev tistega, kar se nam lahko zgodi. Ne vem, če je v tem državnem zboru res potreben prepir zaradi različnih političnih interesov. Ti so tako ali tako jasni. Interesi te države so tako ali tako jasni. Ljudje se bodo tako ali tako odločili. Če bo volja takšna, kot je volja večine strank, razen naše, da se vključimo v zvezo Nato, potem lahko v slovenske vode, če bo to potrebno, vplujejo tudi druge ladje, ne pa jedrska plovila. Mi bomo proti plutju jedrskih plovil, da bomo tisti konček, ki ga imamo, slovenskega morja in slovenske ekologije, na katero upam, da vsaj nekateri mnogo stavijo, ohranili. Hvala.
Hvala. Gospod Gasparini, prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Od gospoda Jurija pa vse do gospoda Baroviča sem poslušal, ampak nihče se ni dotaknil problema radioaktivnosti. Mi se bojimo radioaktivnosti zaradi ladij na atomski pogon ali pa podmornic. Razen gospoda Jelinčiča, ki je rekel, da je nevidnot radioaktivnost, seveda, in potem gospodu Kacinu, če se ne vidi, se ne vidi. Jaz vas vprašam tukaj, ali bi katera država, ki ima te ladje, ta plovila na atomski pogon, pustila svojo posadko na ladji, da je non-stop v tem obsevanju. Verjetno ne. Hočem reči, da možnost, da je kakšna radioaktivnost v piranskem ali koprskem zalivu, je zelo majhna, če vpluje taka ladja. Če pride do katastrofe, potem je druga stvar, ampak potem smo tudi pri atomski centrali v Krškem. Mislim, da je to mala verjetnost, da bi ta grožnja radioaktivnosti se uresničila, ko pride kakšna ladja v koprski zaliv. Druga stvar, ki mene moti, je to, da se podmornica šteje med ladje. Ne vem, če je to res. Gospod Kacin non-stop govori o plovilu. In to je prav. Ampak, ladja je ladja po mojem. Jaz ne morem verjeti, da je ladja tudi podmornica. Če lahko dovolimo ladji, če bomo dovolili, torej če bomo sprejeli to novelo, bo verjetno treba pomisliti na podmornico, saj smo sami slišali, da je vplula tudi v koprsko pristanišče podmornica. Zdaj razlike med ladjami in podmornico, to ne moremo narediti. To se pravi, da bi bilo treba tu nekaj popraviti. Ali pa naj kdo reče, plovilo je sigurno, ali je ladja podmornica ali ni. Tukaj jaz nisem na čistem, čeprav sem Primorec, ampak mislim, da ni. Zato bo treba verjetno to popraviti, če bomo sprejeli to novelo. Če jo bomo sprejeli tako, bo pa verjetno ostalo malo vprašljivo. Jaz ne bom zdaj navijal ne za eno, ne za drugo stran. Jaz vem, da ta nevarnost radioaktivnosti obstaja, vendar mora priti do neke katastrofe, ker sicer nobena posadka, nobena država ne bo pustila svoja posadke, da je non-stop pod sevanjem. To sigurno ne. Hvala lepa.
Hvala. Replika, gospod Juri.
Hvala. Glede dikcije ladje ali plovila, to bo seveda vlada odgovorila, katera beseda je prava. Domnevam, da je tudi podmornica ladja, ki pluje pod vodo. In tukaj ni dvoma, vsaj pri meni. Glede sevanja oziroma radioaktivnosti. Jaz sem, tukaj obžalujem, da kolega Gasparini ni dobro poslušal mojega nastopa. Jaz rekel - da nasprotujem tej noveli zaradi dveh razlogov. Prvi je moralno - etične narave, nasprotujem uporabi jedrske energije za vojaške namene, iz tega naslova seveda nasprotujem tudi takim obiskom. Drugi je ekološkovarnostne narave. Tukaj seveda govorimo o potencialni nevarnosti, če pride do nesreče, do kolizije, do trčenja. Opozoril sem, da v koprskem zalivu to tveganje je večje, kot je lahko drugje. Če bi do tega prišlo, jaz upam, da se to ne bo nikoli zgodilo, ampak če bi do tega prišlo, bomo nosili posledice predvsem mi prebivalci Obale. Hvala.
Hvala lepa. Replika, gospa Zalokar.
Hvala lepa. Jaz bi želela replicirati svojemu kolegu Mariu Gaspariniju. Rada bi ga spomnila na zgodovinsko dejstvo, da so v ameriški vojski, mislim, da že kar precejkrat v svoji zgodovini zamolčali in žrtvovali svoje vojake ob jedrskih poskusih, jim ne povedali, so pa kasneje po več desetletjih ti vojaki zelo tragično končali. Tako da jaz moram reči, da kakšnega velikega zaupanja v to, da bi ameriška vojska bila poštena v tem smislu do svojih pripadnikov, nimam.
Replika, gospod Kelemina.
Hvala lepa. Jaz bi spoštovano damo samo spomnil, da se je to dogajalo vsepovsod po svetu. Da so oblasti dejansko zanikale vpliv radioaktivnosti sevanja na prebivalstvo in da so cele generacije tako rekoč umirale, Sovjetska zveza je eden tipičnih primerov in tako naprej. Verjetno se to tudi dogaja pri nas, tudi jaz, tudi mi ne moremo 100-procentno verjeti, recimo, v bližini nuklearne elektrarne Krško, da vsa ta poročila in vsi izpusti in vse kar govorijo, da govori o nekih dopustnih mejah in da pač ni nekega pretiranega sevanja. To je vse zelo relativno. Mi lahko to verjamemo ali ne verjamemo. To so stvari, ki so nevidne. Dejansko ne vemo, kaj se lahko zgodi. Moramo pa seveda zaupati nekim institucijam, regularnim, ki tukaj obstajajo, ki imajo nadzor nad tem, ki pač jamčijo z nekim svojim strokovnim znanjem, stroko, da so spoznanja, dognanja, meritve v mejah neke dopustnosti. To je edino, kar nam lahko ostane in pa seveda kontrola še nad temi institucijami. Mislim, da je te kontrole danes dovolj in da predvsem v tem primeru, o katerem se danes pogovarjamo, ne more priti do nekih katastrofalnih posledic za Slovenijo. Navajati samo eno državo, ker bi pač ameriška ladja priplula k nam, kot najbolj tipični primer, mislim, da je nekorektno. Hvala.
Hvala. Razprava, gospod Battelli.
Hvala lepa. Jaz sem včeraj napovedal, da bom podprl ta zakon in ga tudi bom, skupaj z amandmaji vlade. In to zaradi tega, ker smo nekoč vsi skupaj, razen ene poslanske skupine, podpisali izjavo o pristopu Slovenije k Natu. Je pa res, da smo prisiljeni glasovati za ta zakon na podlagi te zaveze, moralne zaveze. Ampak delamo stvari po mojem zelo na pamet. Najprej, povabila v Nato ni. Recimo, če vzamemo primer Poljske, med povabilom in članstvom je minilo dve leti. Verjetno, če pride do povabila, se bo tako zgodilo tudi nam. V tistih dveh letih bi imeli časa na pretek, da uredimo našo zakonodajo tam, kjer naj bi bila slučajno v opreki s pravili Nata. Se pravi, da delamo to operacijo po mojem po nepotrebnem. Na nek način smo iz demagoških razlogov potegnjeni v eno igro, ki prehiteva čas in ki ni, po mojem mnenju, v čast delovanju državnega zbora. Ampak nimamo druge izbire, ker smo ujeti na ta trg. Kar zadeva samo besedilo predlaganega zakona, predlagana sprememba tretjega odstavka predpostavlja, da samo tuja vojaška ladja, ki s svojim obiskom ogroža varnost Republike Slovenije, je lahko zavrnjena. Konsistentno s strani predlagateljev bi bilo to, da napiše, katera vojaška ladja tudi lahko ogroža varnost Republike Slovenije, saj ni na samo Nato ladij na jedrski pogon oziroma podmornic na jedrski pogon oziroma kakršnekoli že ladje in podmornice, ki nosijo jedrsko orožje. Jaz mislim, da diskrecija naše vlade bi morala biti razširjena na vse kategorije takih vojaških ladij. Če pa je logika v tem, da določene zadeve veljajo za tuje vojaške ladje, potem bi lahko enostavno črtali iz zakonika tisto, kar je jedrskega, in bi se razumelo, da pojem vojaška ladja zajema tudite na jedrski pogon oziroma celo take, ki imajo jedrsko orožje na krovu ali pod krovom. Skratka, poudarjam površnost pristopa k tej problematiki, ki nam ni v čast. Podprl bom pa zakon iz razlogov, ki sem jih povedal, s tem pa upam, da bom tudi podčrtal nekakšno špekulativno brezglavost, s katero se vendarle lotevamo teh resnih tem, ki zadevajo dolgoročno varnost naših državljanov.
Replika, gospod Juri.
Da ne bo nesporazuma, repliciram kolegu Kelemini. Pohvalil bom njegove spravljive tone v tem, da moramo vendarle nekim institucijam verjeti. Vendar bi rad opozoril, da so bili samo en teden ali deset dni nazaj, ko smo obravnavali vprašanje varnosti jedrske elektrarne, njegovi toni povsem drugačni. Verjamem, da moramo zaupati, kljub temu bolj zaupam našim strokovnjakom v Krškem kot pa morda oficirjem na ameriški podmornici glede tega. Vendar preden zaključimo razpravo, kakorkoli že, podpredsednik, sem v svojem uvodnem nastopu zastavil zelo jasno vprašanje vladi, na tezo, da se je prikradla napaka. Jaz bi jo sprejel in razumel, če bi slučajno vlada pripisala preprosto določilo prejšnjega zakonika. Ampak to določilo sedanjega, veljavnega 8. člena, je bilo zapisano "ex novum". Gre za čisto novo določilo, ki jasno opredeljuje naše interese, in na to posega danes predlog spremembe. Zato bi še enkrat prosil, da mi vlada odgovori, kako in zakaj se je vlada opredelila za tako določilo; verjamem, da je to naredila zavestno, in bi prosil pojasnilo s tem v zvezi. Hvala.
Replika, gospod Kelemina. Predstavnik vlade ima namen odgovoriti, samo dopustiti mu moramo to možnost.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Dejansko moram pojasniti oziroma dopolniti tisto, kar je gospod kolega Aurelio Juri povedal. Treba je ločiti dve stvari. V tistem, kar je govoril v drugem delu, o mojem morda skeptičnem pogledu na jedrsko varnost v Sloveniji, je šlo za to, ker sem pač izrazil določene dvome v korektnost poročil in korektnega dela uprave za jedrsko varnost zaradi slabih notranjih odnosov v tej instituciji. Če že sami notranji odnosi in relacije med ljudmi in tako naprej ne funkcionirajo tako, kot bi morali, potem človek lahko izrazi dvom o korektnosti poslovanja in tudi poročil in tako naprej. Samo za to gre, čisto nič drugega. Jaz ne dvomim v te institucije, dvomim pa, če niso notranji odnosi najboljši oziroma takšni, kot bi morali biti; potem pa dvomim tudi v poročila in izjave, ki jih te institucije podajajo. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Mahne, državni sekretar.
Hvala za besedo. Upal sem, da je gospod Aurelio Juri svoje vprašanje postavil bolj retorično v začetku. Ker je pa sedaj to poudaril, ga moram prositi, če bi vlada lahko odgovorila na to vprašanje v pismeni obliki, kajti ne morem vedeti, kaj je vlada mislila ob sprejemu pomorskega zakonika, tako kot je bilo rečeno. Lažji del mojega pojasnila je pa na tiste dileme, ki se nanašajo na dikcijo uporabe beseda "plovila" oziroma "podmornico". Zagotavljam vam, da ne vpliva na vsebino. Med definicijami v 3. členu boste našli, da je v siceršnji razdelitvi plovil v pomorskem zakoniku, glede na dolžino, ki velja za vsa plovila, na čolne do 24 m in nad 24 m so ladje, medtem ko pri vojaških ladjah je izjema in se za vojaške ladje štejejo vsa vojaška plovila. Torej vse, kar je v skladu s pomorskim zakonikom opredeljeno kot plovilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Najprej gospod Janša, potem gospod Juri. Na koncu gospod Juri. Replika. Se lahko izklopite, gospod državni sekretar.
Hvala. Moje vprašanje ni bilo retorično, je bilo zelo konkretno in to sem tudi zastavil že na odboru za infrastrukturo in okolje. S strani vlade ni primernega odgovora, kajti očitno se vsi skrivajo za tem, kar je bilo storjeno, pa ne ve nihče, kdo je pač tako zapisal in kako je to šlo skozi. Ampak pravim, to ni resno obnašanje vlade. S tega naslova sem upal, da bomo vsaj do danes prišli do dna tej resnici, zakaj je nekdo znotraj ministrstva za promet zapisal tako določilo. Ali je bilo to zavestno ali je bila to muha enodnevnica tistega, ki je to pisal? Kako to, da je šlo skozi vsa rešeta, normalno? Jaz sem se zavedal tega v dikciji, pa marsikdo je še to prebral, vsaj jaz sem se potrudil insem prebral glavne člene tega pomorskega zakonika, zlasti tiste, na katere sem bil opozorjen, prebral in razumel sem jih kot zavestno opredelitev, zavestno izbiro naše države. Potem se je pojavil, kot veste, problem ob obisku podmornice, ko je že zunanji minister rekel, češ, kdo pa je to neumnost napisal notri. In potem se je začel krog vrteti. Mislim, da je že takrat bilo to vprašanje odprto in bi moral nekdo danes jasno povedati, ali je bila to neka slaba izbira, ali pa so nove okoliščine diktirale spremenjeno stališče.
Hvala. Gospod Janša.
Ta razprava je pokazala, da je dejansko na neki način po nepotrebnem prišlo do tega, da je bil sprejet takšen pomorski zakonik, kakršen je bil. Če bi se predstavniki vlade takrat, ki so bili za to odgovorni, bolj potrudili, bi bila ta procedura po mojem mnenju predvsem nepotrebna. Ampak zgodilo se je, kar se je zgodilo, in zdaj to napako popravljamo. Še enkrat opozarjam to, kar sem rekel že v uvodu. Mi s spremembo pomorskega zakonika ne uvajamo zdaj nekega prostega režima vplutja tujih vojaških jedrskih in drugih ladij v slovenske teritorialne oziroma notranje vode. Še vedno je za prihod vsake jedrske ali nejedrske vojaške ladje v slovenske vode potrebno eksplicitno posamično dovoljenje za vsak primer. Mislim, da se je na to povsem pozabljalo v tej razpravi. Če vlada ob tem posamičnem primeru, kadarkoli bo taka prošnja ali pa pobuda prišla, presodi, da bi to nacionalni varnosti Slovenije škodilo, ali če presodi, da bito ogrožalo okolje v naši državi ali v naših vodah, lahko enostavno takšnega vabila ne izda oziroma takšnega dovoljenja ne izda. Nikjer ne piše, da ga mora. Zaradi tega s tem, ko spreminjamo pomorski zakonik, ne mečemo stran vseh varovalk, na katere ste opozarjali. Mislim, da je pa zelo pomembno in da se je te razprave povsem spregledalo. Opozorila, ki so bila tu v zvezi s tem podana, so po mojem mnenju v mnogočem sicer legitimna, te razprave potekajo tudi drugod, jedrska energija je od samega začetka predmet številnih dilem, polemik in razprav, in bilo bi nenormalno, če tako ne bi bilo tudi pri nas. Vendar pa je treba pri vseh stvareh tehtati razloge za in proti; kadar slika ni črnobela, se je treba odločiti na podlagi tega, na kateri strani je več razlogov za kot proti. Trije ključni pomisleki oziroma trije glavni sklopi pomislekov proti temu predlogu so bili podani. Prvič, da omogoča takšna sprememba pomorskega zakonika, da bomo ogroženi od tistih, ki imajo jedrsko orožje. To je, oprostite, povsem neumestno. Tisti, ki ima jedrsko orožje in ki bi hotel ogrožati Slovenijo, lahko to naredi ne glede na naš pomorski zakonik. Najbrž se strinjate z mano, da to ni nikakršna obramba, če imamo mi nek člen v zakoniku, ta ne bo ničesar takšnega preprečil. Mislim pa, da, hvala bogu, te nevarnosti vsaj v predvidljivi prihodnosti ni. Drugi sklop pomislekov obsega pomisleke proti varnosti same jedrske tehnologije. Ti pomisleki obstajajo; na tej stopnji razvoja znanosti in tehnologije pač absolutno varne uporabe jedrske energije še ni, ne v mirnodobne ne v vojaške namene. Vsaka takšna naprava do določene stopnje predstavlja tveganje. Zato je pravo vprašanje tukaj, ali je neko tveganje v nekih konkretnih okoliščinah sprejemljivo ali ni sprejemljivo. Mi že imamo nuklearno elektrarno na svojem ozemlju, se pravi, smo že sprejeli neko stopnjo tveganja v zvezi z njo. In večinsko javno mnenje in tudi večinsko mnenje v, ne vem, oblastnih strukturah je, da bo ta elektrarna še naprej delovala 20 let. Se pravi, mi sprejemamo to stopnjo tveganja. Imamo jedrski reaktor za znanstvene namene tu zraven Ljubljane; tudi to je neka stopnja tveganja in to sprejemamo. Zagotovo. Dejstvo je, da nuklearna ali pa jedrska vojaška ladja ali kakršnakoli jedrska naprava v koprskem ali pa v tržaškem pristanišču skoraj enako ogroža slovensko ozemlje, ne glede na to, kje je tukaj meja. Saj, sevanje se ne bo ustavilo na mejnem prehodu. Zdaj govoriti, pa naj bodo v tržaškem pristanišču, bo to bistveno bolj varno za nas, to je sprenevedanje. Popolnoma enaka stopnja tveganja je. Dobesedno. Če pogledate zemljevid, je morda celo več ozemlja ogroženega, če bi se karkoli zgodilo v tržaškem pristanišču kot pa, če bi se v koprskem. Tretja, no tudi to je treba reči. Objektivno glede na razvoj tehnologij, ki jih v imenu predlagateljev, bi pač
Torej, kadar vlada predlaga zakon, ni omejena s 5 minutami. Tako, da tudi drugi predlagatelji ne morejo biti v drugačnem položaju.
Zdaj po vseh raziskavah, je treba tudi to reči, da so naprave, ki uporabljajo jedrsko tehnologijo na zahodu, varnejše od teh, ki se uporabljajo na vzhodu. S tega vidika neka zahodna tehnologija na jedrski pogon v naši bližini predstavlja manjše tveganje kot pa ruske jedrske elektrarne v srednji Evropi. Tudi to je dejstvo, ki se je na žalost že empirično preverilo z nesrečo v Črnobilu. Zdaj, tretji sklop teh pomislekov sodi v politično razpravo. Vsaj trije ste tukaj rekli, da spreminjanje tega zakona predstavlja neko priklanjanje tistim, ki so močnejši in ki imajo jedrsko orožje, konkretno so bile omenjene Združene države. Zdaj, to je pa druga debata. Tukaj se je pa treba vprašati, ali je cilj, ki nenazadnje ni samo uradni cilj slovenske politike, ampak tudi eksplicitno zapisan cilj v koalicijski pogodbi sedanje vlade in ki pravi, da je naš interes čimprejšnja vključitev v Nato, severno atlantsko zavezništvo, ali je to iskreno zapisano ali ne. Ali mi na vključitev v Nato gledamo kot na priključitev nekemu krogu, kjer delimo podobne vrednote, alipa je to priklanjanje močnejšemu? Tisti, ki misli, da je to priklanjanje močnejšemu, bo seveda glasoval in proti temu, tej spremembi pomorskega zakonika, in proti članstvu Slovenije v Natu. Če tako misli, bi bilo to pošteno, drugače je to neiskreno. Zagotovo. To pa je seveda legitimna dilema, ki nas zagotovo deli. Zdaj kolega Juri, vi pripadate vladni stranki, ki je podpisala koalicijsko pogodbo, v kateri piše, da je cilj Slovenije čimprejšnja vključitev v Nato. Tudi pri Evropski zvezi gre za nekaj podobnega, tudi tam je večina držav močnejših od nas. Verjetno ne gremo mi tja zaradi neke prisile, ampak zato ker mislimo, da se bomo tam hitrejše razvijali. Da bo to za nas ugodnejše okolje. Enako seveda velja za Nato. Razprava je legitimna, dileme so legitimne, ampak treba je biti pošten potem tudi do slovenske javnosti, ne nekaj podpisati, potem pa zagovarjati nekaj drugega. Drži, drži to, da nikjer v teh pogojih ali pa partnerskih ciljih v letnem načrtu, recimo, ni napisano, da mora Slovenija spremeniti pomorski zakonik, če hoče postati članica Nata. Nikjer to ne piše. Tudi uradno nobena inšpekcija tega ni nikjer zahtevala. Vendar pa to seveda še nič ne pomeni. O tem, ali bomo postali člani Nata, ne odločamo samo mi, ampak odločajo tudi drugi. In dejstvo je,da v tem trenutku nobena država članica Nata niti nobena kandidatka za članstvo v Natu, razen Slovenije nima takšne generalne prepovedi v svoji zakonodaji, kot jo imamo mi v pomorskem zakoniku. V kolikor ta prepoved ostane, je to negativen signal v letu, ko se odloča o našem članstvu v Natu. V kolikor ne ostane, v kolikor to umaknemo, je pozitiven signal. In zdaj je na tem parlamentu, da se odloči, ali bo poslal pozitiven ali bo poslal negativen signal tistim, ki bodo tudi odločali o našem članstvu v Natu,in to že letos. Dilema je popolnoma preprosta. Ne gre za neki formalen kriterij, gre pa za signal. Odločimo se, ali bomo poslali pozitivnega ali bomo poslali negativnega. Tako, da apeliram še enkrat v imenu poslancev, ki smo podpisali ta zakon. Vlada temune nasprotuje, odbor je zakon podprl, da tudi večina v državnem zboru to naredi in da pošljemo ta pozitivni signal. S to konkretno spremembo pa slovenska nacionalna varnost zagotovo ne bo v nobenem smislu prikrajšana ali zmanjšana, prej nasprotno. Hvala.
Hvala. Dve repliki. Gospod Juri in gospod Battelli. Najprej gospod Juri.
Prvo bi opozoril, gospod podpredsednik, da je bil kršen poslovnik, kajti bila je dovoljena daljša razprava od 5 minut.
Jaz trdim, da ni bil kršen poslovnik, ker gre za predlagatelja zakona. In če vladi dopuščamo, da govori neskončno dolgo, kadar se ji pač to zazdi, potem lahko tudi tistim, ki predlagajo zakon, dovolimo enako.
Potem se opravičujem, ker jaz sem vaše opozorilo razumel v obratnem smislu. O.K., potem se oproščam. Sicer bi bila razprava prijetna, ker mi daje priložnost za to, da še na določene zadeve odgovorim. Sam predlagatelj ugotavlja, da ni izrecnih zahtev in da tudi inšpekcija ni izrecno zahtevala, ampak govori o pozitivnem signalu, ki bi naj ga poslali do Praškega vrha. Jaz lahko začnem naštevati in zapisovati cel spisek signalov, ki jih mi lahko pošljemo do Praškega vrha, seveda zato, da bomo zagotovo sprejeti. Ta argument je malo šibak in na koncu se lahko priklonimo, 100%, ameriški politiki, dvignemo na 2 ali 3% delež za vojsko in seveda na ta način bomo sporočili veliko. Samo mislim, da vprašanje ostaja. Kot prvo, ni izrecne zahteve. To spremembo bi lahko opravili takrat, ko bo čas, danes, mislim, da je prezgodaj. In s to spremembo pošiljamo tudi signal nekam drugam, ne samo v Prago - pošiljamo ga naši javnosti. In naša javnost ne bo navdušena, glede na ankete, nad tem, da bomo uvedli določilo, ki odpira naša pristanišča, naša vrata vstopu ne samo jedrskemu pogonu, ampak tudi jedrskemu orožju. Poglejte, gospod Janša, mi seveda sprejemamo tako stopnjo tveganja. Uvodoma sem rekel, da sprejemam stopnjo tveganja, ki se nanaša na krško nuklearko, toda ne sprejemam pa vnosa novih elementov tveganja. S tako spremembo mi vnašamo nove elemente tveganja in s tem kopičimo tveganje v našem prostoru. Zato se moramo tudi zavedati, da to tveganje povzroča tudi v javnosti, ki se bo opredeljevala do zahtev, ki jih izpolnjujemo za včlanitev v Nato, in ne verjamem, da bo govorila temu v prid. Glejte, sama javna predstavitev mnenj, ki smo jo takrat organizirali in na tej predstavitvi so bili uporabljeni vsi možni topovi v prid vstopu v Nato, vemo, kakšne so bile reakcije javnosti. Domnevam tudi, da si s takopotezo ne bomo pridobili več simpatij. Sam res pripadam stranki, ki je podpisala koalicijsko pogodbo in tudi izjavo o podpori vstopu v Nato in v Evropsko unijo, ampak v tisti koalicijski pogodbi je bilo zelo jasno rečeno, da podpiramo tudi pomorski zakonik, tak kot je bil pripravljen. In domnevali smo, tisti, ki smo to podpirali, da takih sprememb ne bo potrebnih. Gospod Janša in skupina poslancev, ki je to podpisala, seveda trdi, da je to potrebno, ne zaradi tega, ker je to zahtevano od nas, pač pa zaradi tega, ker moramo poslati dober signal. Vendar, kot pravim, tu lahko odpremo paleto signalov in bomo mahali z vsemi zastavami, da nas opazijo in tudi povabijo. Hvala.
Gospod Battelli, replika.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ni replika, je proceduralno. Že včeraj sem nakazal na določene, po moje, pomanjkljivosti teksta in amandmajev, ki jih obravnavamo. Danes sem to tudi ponovil. Želel bi vložiti amandma na ta zakon, ki ga, poglejte, vsebinsko gledano - in prosim vendarle za malo pozornosti. Mi se, dolgoročno gledano, ne moremo odreči diskrecijski pravici onemogočanja vstopanja v naše vode vojaškim ladjam vseh kategorij, za katere bi v dani situaciji ocenili, da lahko ogrožajo varnost Republike Slovenije. In če mi tako zelo precizno v prejšnjih odstavkihčlenov definiramo te tipe ladij, se pravi navadna ladja na jedrski pogon, vojaška ladja na jedrski pogon, kakršnakoli že ladja, ki nosi atomsko orožje in tako naprej, potem to moramo narediti tudi v tretjem odstavku. Kjer se ugotavlja, da če nekaj ogroža našo varnost, imamo diskrecijsko pravico pač to onemogočiti. In to ni majhno vprašanje. In določenih zadev smo se zavedli v toku razprave in obravnave te precej občutljive tematike. In jaz menim, da glede na razpravo, ki se je zgodila, je nujno vložiti tak amandma. In zato prosim, da se mi to omogoči. Če je potrebno, tudi z glasovanjem državnega zbora. In verjamem, da bi ga mnogi kolegi podpisali, kar ne prejudicira v nobenem smislu, smisla zakona in intence zakona. Ampak tako površno pa se vendarle ne moremo lotiti tega.
Hvala, gospod Battelli. Jaz se oproščam, ampak to je bilo nekoliko, kako naj rečem, širša razprava o proceduri. Vi imate vso možnost vložiti amandma do zaključka točke, člena, h kateremu se pač amandmaji vlagajo. Do zaključka razprave. Tako, da prosim, smo v splošni razpravi, ki jo bomo, upam, zdajle zaključili. Jaz vas prosim, da oblikujete ta amandma, če menite, da je to potrebno in ga vložite in, je pa, seveda, po drugi strani zelo težko tako voditi sejo in razpravljati, ker tole je ena dva meseca že v obtoku, to gradivo. Delo državnega zbora se na ta način zelo otežuje. Tako da prosim vas, dajte čim hitreje ta amandma oblikovati. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Edini problem je ta, da se bo splošna razprava kmalu končala in potem ne bo več proceduralno možno [[...]]
Še, še. Vi se kar lotite tega, če menite, da je to potrebno in
Lepa hvala.
med tem časom bomo pač nadaljevali.
Hvala lepa.
Hvala lepa. Torej, zdaj smo še v splošni razpravi. Kdo želi besedo? Nihče več. Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem splošno razpravo. Prehajamo na drugo obravnavo in sicer na razpravo in odločanje o posameznih členih in vloženih amandmajih. Razpravo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev, z dne 12.2.2002. Ena stran in še malo, en list papirja. Torej, to je pregled amandmajev k predlogu sprememb in dopolnitev pomorskega zakonika, skrajšani postopek. Vemo, da ima ta sprememba dva člena. Prvi je vsebinski, drugi je pravzaprav bolj formalen. In, v razpravo dajem 1. člen. Pri tem členu imamo štiri amandmaje in napoved amandmaja s strani gospoda Battellija.Seveda gospoda Battellija opozarjam, da zdaj ni čas za razpravo, ampak da mora vložiti amandma, če meni, da je to pomembno. Prav, odpiram razpravo o amandmajih. Nihče ne želi razpravljati o amandmajih, o členu. Gospod Janša. Prosim. Izvolite.
Jaz bi najprej vprašal predstavnika vlade, če pojasni, kaj misli s terminom "trgovsko jedrska ladja". Pa če mi eno našteje, ki obstaja.
Predstavnik vlade, gospod Mahne. Ali lahko prosim to pojasnite, odgovorite na vprašanje? Jaz pa opozarjam na postopek, gospod Battelli. Medtem, ko vi razpravljate z ljudmi, kolegi poslanci, čas teče. In seveda državni zbor ni dolžan čakati, da boste vi razpravljali do ne vem kdaj. Oprostite. Izvolite, odgovorite na to vprašanje.
Torej, gotovo se s tem strinjam. Jaz sem tudi uvodoma, včeraj povedal, da je z ozirom na to, da se je že v samem 8. členu malo širše govorilo o posameznih vrstah plovil in se ni dosledno upoštevalo definicij iz 3. člena, kjer je vojaška ladja definirana in kjer so jedrske ladje definirane, je seveda to povzročilo nekaj težav tudi vladi in je ta amandma bi rekel, če lahko samo osebno mnenje izrečem, zavrnjen. Drugega ne znam povedati, ladij takih pa ne poznam.
Hvala. To se pravi, smo pri 1. členu in štirih amandmajih. Zaenkrat ugotavljam, da še ni vložen noben novi amandma. Razprava še teče. Gospod Battelli.
Opozorjen sem na dejstvo, da se je to že dogajalo, se pravi, da je praksa v državnem zboru, da se vzame pavza za vložitev amandmajev. Jaz torej zahtevam, v imenu poslanske skupine 15 minut časa za vložitev amandmaja.
Gospod Battelli, mislim, da zahtevati ne morete, lahko predlagate 15 minutni odmor. Nadaljujemo ob 11.45.
Prosim, če se nam pridružite v dvorani, ker smo na robu sklepčnosti. Ugotavljali bomo prisotnost, prvič. Gospe in gospodje, ugotavljamo prisotnost v dvorani, prvič. "Kvorum", prosim. 40 prisotnih. V dvorani nas je okrog 60. Ugotavljamo prisotnost, drugič. Pritisnite "kvorum", prosim. Ugotavljam, da je prisotnih 53 poslank in poslancev in lahko nadaljujemo z delom. V tem času je gospod Battelli vložil amandma, ki je trenutno še v razmnoževanju, zato ga še nimate na klopeh. Vseeno pa ga bom prebral, ker je zelo kratek. Amandma k 1. členu: "V tretjem odstavku 1. člena se za besedilom 'tuji vojaški ladji' doda naslednje besedilo [[citiram]] : 'Tuji vojaški ladji na jedrski pogon, tuji vojaški ladji z jedrskim orožjem'. Obrazložitev: Predlagana rešitev točneje opredeljuje diskrecijsko pravico vlade Republike Slovenije, da dovoli ali ne dovoli vstopa vseh kategorij vojaških ladij v naše teritorialne oziroma notranje vode. Roberto Battelli, vodja poslanske skupine." Ta amandma uvrščam na peto mesto, se pravi, za četrtim amandmajem v tem pregledu, ki ga imate v rokah, bo ta peti amandma. Tako da imamo sedaj pet amandmajev. Razprava še ni zaključena. Kdo želi besedo? Nihče? Prosim, gospod Janša.
No, saj mislim, da ni potrebno, ampak vendarle. Gospod Battelli s tem amandmajem lahko doseže celo nasproten učinek od tega, kar je mislil. Ker tuja vojaška ladja je pojem, ki obsega vse ladje, bodisi da so na dizelski bodisi da so na jedrski pogon, bodisi da so na jedrski pogon in imajo jedrsko orožje, bodisi da so na jedrski pogon in nimajo jedrskega orožja, in obratno, skratka, vse kombinacije. Zato ni treba temu dodajati še posebne specifikacije. Ta tretji odstavek daje pravico Vladi Republike Slovenije, da ne dovoli tuji vojaški ladji obiska, kadar misli, da to ni dobro. Katerikoli ladji. Če pa mi zapišemo samo "ladji z jedrskim orožjem" ali pa "ladji na jedrski pogon", potem je pa to ožje. Potem je pa to ožje. Če pa dodajamo, je pa ravno tako, kot da bi rekli, ne vem, da je lov na sezono odprt na perutnino, race in kokoši. Nepotrebno.
To je bila razprava o amandmajih, še teče ja. Gospod Battelli.
To, kar pravi gospod Janša, bi bilo lahko res, v kolikor ob odpravi prepovedi prihoda v naše notranje vode določene kategorije ladij, vemo katera, ne bi bilo izrecno povedano, za katere gre. Ker potem bi lahko, kako bi rekel, ostali v celem členu in zakonu samo pri pojmu "vojaška ladja". Ker, če tuja vojaška ladja zajema vse kategorije, potem ne vidim, zakaj je bilo treba v prejšnjih odstavkih specificirati katere vojaške ladje. Torej, če to delamo v prejšnjih odstavkih, je treba tudi pri diskrecijski pravici, po mojem. Hvala. Samo še to, se opravičujem. Seveda pojem "tuja vojaška ladja" kot del perutnine ostaja.
Še kdo želi besedo? Nihče več. Potem zaključujem razpravo o amandmajih k 1. členu in prehajamo na odločanje. Najprej bomo glasovali o amandmaju k 1. členu pod zaporedno številko 1. Če bo ta amandma sprejet, potem je amandma pod zaporedno številko 3 brezpredmeten, kar ste lahko prebrali tudi v opombi. Torej glasujemo o prvem amandmaju k 1. členu. Glasujmo, prosim. Od 49 prisotnih je za glasovalo 24 poslank in poslancev, 10 proti. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 2. Glasujmo, prosim. Od 55 prisotnih je za glasovalo 32 poslank in poslancev. 8 je bilo proti. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem je amandma pod zaporedno številko 3 brezpredmeten in glasujemo o četrtem amandmaju k 1. členu. Glasujmo, prosim. Od 53 prisotnih je za glasovalo 33 poslank in poslancev, 12 je bilo proti. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je četrti amandma sprejet. In zdaj nam ostane še peti, amandma gospoda Battellija. Glasujmo, prosim. Od 54 prisotnih je za glasovalo 17 poslank in poslancev. 30 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 30.]] Ugotavljam, da ta amandma ni bil sprejet. In sedaj glasujemo še o 1. členu v celoti. Glasujmo, prosim. Od 54 prisotnih, je za glasovalo 36 poslank in poslancev, 11 je bilo proti. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 11.]] 1. člen je s tem sprejet. Imamo še en člen v tej spremembi zakona, to je 2. člen. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o 2. členu. Glasujmo, prosim. Od 54 prisotnih, je za glasovalo 40 poslank in poslancev, 8 je bilo proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je 2. člen sprejet. In tu imamo še en amandma, na drugi strani, če obrnete ta list, lahko vidite, da je k naslovu zakona prav tako vložen amandma. Se pravi, smo v razpravi o naslovu zakonika. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje o naslovu, o amandmaju, oprostite. Amandmaju. Glasujmo, prosim. Od 52 prisotnih, je za glasovalo 37 poslank in poslancev, 9 je bilo proti. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 9.]] S tem smo tudi ta amandma in s tem naslov sprejeli. Prehajamo nas tretjo obravnavo predloga zakonika. Ugotavljam, da je bil k predlogu zakona v drugi obravnavi sprejet amandma, oziroma so bili sprejeti, amandma k 1. členu in k naslovu. Če želijo k temu členom kvalificirani predlagatelji vložiti amandma, prosim, da to storijo. Ni tega interesa. Sprašujem, ali želi še kdo razpravljati o predlogu zakonika v celoti. [[Ne želi.]] Ker nihče ne želi razpravljati, še sprašujem o usklajenosti. Je usklajen? Ker je usklajen, lahko preidemo na glasovanje o zakoniku v celoti. Obrazložitev glasu ima gospod Peče. Prosim, gospod Peče.
Hvala za besedo. Če pristanemo na to dejstvo, da je državni zbor v svoji dosedanji praksi obravnaval zakone, za katere je dobil direktivo s strani različnih evropskih in pa svetovnih integracij in se je te direktive držal v tistem smislu, češ da ne nasprotujemo temu, kar tujci od nas zahtevajo, je dobil vsaj neke direktive, čeprav se seveda s tem v slovenski nacionalni stranki ne strinjamo. Toda nekako je opravičljivo za vse tiste, ki nemo poslušate različne institucije. Toda v primeru predloga sprememb in dopolnitev pomorskega zakonika v skrajšanempostopku nismo dobili niti te direktive. V tem primeru bo državni zbor, vsi tisti poslanci, ki boste dali svoj glas za sprejem teh sprememb in dopolnitev, dosegli tri učinke: prvič, jedrski pogon v našem morju, drugič, jedrski tovor v našem morju, in tretjič, jedrsko orožje v našem morju. Poudarek je bil na morju, toda še potrebneje pa je poudariti velikost slovenskega morja. In namesto da bi se državni zbor, če že govorimo o morju, primorju, obali, srečeval z gospodarskimi vprašanji in rekel, kako bomo rešili oziroma kako bomo pripomogli k izboljšanju Luke Koper, kako bomo pripomogli k boljši turistični sezoni - ne, mi se srečujemo na teh nekaj kilometrih s tem, kako bomo uničili slovensko turistično sezono, slovensko primorje, s tem, ko bomo dovolili, in s tem to delamo, vse te tri radioaktivne elemente, jih uzakonili in jim izrekli dobrodošlico. Na čigavo željo? Na nikogaršnjo željo. Na željo nekega dela tega državnega zbora. V slovenski nacionalni stranki, seveda, nad to izgubo suverenosti, in v tem primeru to počnemo, tega zakona ne nameravamo podpreti. In vsem tistim, ki vsaj še kolikor toliko gledajo v osnovi na slovenske interese, svetujemo, da tega zakona ne podprejo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Juri, obrazložitev glasu.
Zelo kratko, ne bom ponavljal tega, kar sem že prej dejal. To, da noben amandma, ki je bil sprejet, ni spremenil vsebine spremembe 8. člena pomorskega zakonika. Seveda obžalujem, da argumenti, ki sem jih našteval, niso naleteli na veliko podporo. Kljub temu bom, napovedujem, glasoval proti tej spremembi. Hvala.
Hvala. Obrazložitev glasu, gospa Črnugelj, prosim.
Hvala lepa. Rada bi obrazložila, zakaj bom glasovala proti predlogu sprememb in dopolnitev pomorskega zakonika. Predvsem me nobeden od razpravljavcev, pa tudi predlagatelji samih sprememb in dopolnitev zakona, niso prepričali, da se je situacija od 23.3.2001 do danes spremenila. Drugi razlog je povsem osebnega značaja, in sicer, že vrsto let nasprotujem jedrski oborožitvi, nasprotujem jedrski energiji na sploh in mislim, da predvsem zaradi varnosti ter ekološko varnostnih principov in načel ter zaradi škodljivosti žarčenja pač zakon, tak kot je, ni umesten. Hvala lepa.
Hvala. Lahko sedaj preidemo na glasovanje? Lahko. Glasujemo o zakoniku v celoti. Glasujmo, prosim. Od 59 prisotnih je za glasovalo 39 poslank in poslancev, 16 je bilo proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 16.]] Ugotavljam, da je predlagani zakonik v celoti sprejet. In zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 1.E TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O OMEJEVANJU OGLAŠEVANJA PIJAČ, KI VSEBUJEJO ALKOHOL, HITRI POSTOPEK. Poslanka gospa Maria Pozsonec je kot predlagateljica navedenega predloga zakona z dopisom z dne 19. februarja letos, zbor obvestila, da iz zakonodajnega postopka umika predlog zakona o omejevanju oglaševanja pijač, ki vsebujejo alkohol, hitri postopek. Predlog ste prejeli na klop. Gospe Pozsončeve tu danes ni. Želi besedo predstavnica sekretariata v zvezi s tem? Predstavnik vlade? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Tudi ne.]] Poslanke in poslanci? [[Tudi ne.]] Ker nihče ne želi razpravljati, zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o predlogu poslanke gospe Marie Pozsonec za umik predloga zakona o omejevanju oglaševanja pijač, ki vsebujejo alkohol, hitri postopek, iz zakonodajnega postopka. Glasujmo, prosim. Od 57 prisotnih, je za glasovalo 42 poslank in poslancev, 6 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. In s tem zaključujem to točko. Prehajamo na TOČKO 1.F. Gospod Peče. Proceduralno. Izvolite.
Spoštovani prisotni. Moj proceduralni predlog se nanaša in na dopolnitev zakona o prevzemih in na zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o preprečevanju omejevanja konkurence v tem smislu, da bi temu državnemu zboru prihranili sramotno početje v bodoče in pa danes vas cenjen čas. Kot veste sami, smo oba zakona vložili zgolj in izključno zato, da bi zaščitilidomače gospodarstvo. Da bi ga zaščitili pred tujimi prevzemi in da bi dovoljevali eno izmed oblik konkurence, ki je po obstoječem zakonu prepovedana. Seveda na račun tistih, predvsem tujih subjektov, ki v našem tržnem redu v tem trenutku že obstojajo in kateri bodo z današnjim dnem oziroma v tem letu toliko pogosteje prisotni pri nas, vse do tistega trenutka, ko bomo popolnoma odprti do tako imenovane Evropske unije oziroma rednega članstva. Skratka poudarjam, ker je proceduralno in pa obrazložitev predlaganega sklepa, namen obeh zakonov je bila zaščita domačega gospodarstva. Toda v okviru obeh predlogov zakonov, ki sta bila vložena pravilno, ki sta svojo življenjsko pot že dala skozi matično delovno telo, odbor za gospodarstvo, bi rad povedal samo sledeče. In sicer prvič, sekretariat je dal negativno mnenje. Odbor za gospodarstvo je dal negativno mnenje, celo več, z glasovanjem 1 proti 8, kar pomeni, da so vse politične stranke, razen slovenske nacionalne stranke, nasprotovale obema prelaganima zakonoma, torej zakonu o prevzemu in zakonu o preprečevanju omejevanja konkurence. Vlada je nasprotovala, kakor tudi ministrstvo za gospodarstvo, ki je bilo prisotno na samem delovnem telesu in pa zraven se je vključilo tudi tako imenovano združenje gospodarske zbornice Slovenije, ki je zavzelo celo kontra stališče, to je, da je potrebno vzpostaviti nov fiskalni sistem v Republiki Sloveniji, ki bo vključeval določene davčne olajšave za vstop tujih investitorjev, torej tujega kapitala, ki bo pohrustal slovenski kapital, obstoječo slovensko strukturo, predvsem tisto, ki danes dobro stoji in katero Vlada Republike Slovenije daje, ne prodaja, daje tujcem v roke. Zaradi vsega naštetega in pa predvsem zaradi tega, da ta državni zbor rešimo tiste sramote, ki se bo drugače zgodila, če bomo pustili v proceduri oba zakona, torej to, da bosta dva zaščitna zakona za slovensko gospodarstvo padla. Da ne bodo nekoč, če bodo brali predloge, kaj se je obravnavalo na seji državnega in kako je ta državni zbor, državni zbor mandata 2000- 2004, vehementno zavrnil vsebino zaščite slovenskih gospodarskih subjektov, kakor se je to zgodilo na matičnem delovnem telesu, vam predlagam oziroma ponujam, da zakone umaknemo s procedure, s tem rešimo vse vas in se naredimo, kot da tega nikoli ni bilo možno izvesti. Jaz upam, da boste predlog sprejeli. S tem vam ponujamo elegantno rešitev, žal pa ima Slovenska nacionalna stranka samo štiri poslance in se bojimo, da bi bil ta zakon podprt samo s štirimi glasovi. Hvala.
Hvala lepa. Dve vprašanji k temu proceduralnemu predlogu. Prvo je, za predloga zakona o dopolnitvah in zakona o prevzemih, je prvopodpisani gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. Za to, da bi lahko o teh vaših dveh predlogih odločali, potrebujemo vsaj jasno besedo, ali umikate, ker vi ste rekli "predlagam umik". Torej, ali umikate, ali ne? Navadno je to potrebno storiti pisno, vendar bi, glede na to, da je seja snemana, zadostovalo tudi ustno, vendar mora biti jasno povedano "umikamo to in to". Prosim, če lahko toza prvi zakon naredi prvopodpisani, gospod Zmago Jelinčič in za drugi zakon, ko bo to na vrsti, pa gospod Sašo Peče.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kot je že kolega Sašo Peče povedal, Slovenska nacionalna stranka umika predlog zakona o dopolnitvah zakona o prevzemih z razloga, ki je evidentno že bil povedan. Dejstvo je, da slovenskemu parlamentu, kakor tudi slovenskemu ministrstvu za gospodarstvo ni v interesu zaščita domačih gospodarskih subjektov, ampak mu je v interesu čimprejšnje vključevanje v nekakšno združeno Evropsko unijo, v kateri bomo drugorazredni partnerji in zato, da bi sprejeli naše določene politične gospode v Evropski uniji in jim naklonili vsaj malo prijaznih pogledov, so se pripravljeni tako parlament, kakortudi Ministrstvo za gospodarstvo, še posebej pa odbor za gospodarstvo državnega zbora odreči interesom lastnega, slovenskega gospodarstva in dopustiti manipulacije ter vstopanje in sovražne prevzeme s strani tujcev. Zaradi tega, še enkrat, gospod predsedujoči, umikamo predlog zakona o dopolnitvah zakona o prevzemih.
Hvala. Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik vlade? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Želijo besedo poslanke in poslanci? Prosim, gospod Peče.
Zelo na kratko, bolj zaradi medijev oziroma zaradi kamer in podobnih stvari, bi rad samo povedal, da je bil izključen in osnovni namen zaščita domačega gospodarstva. Kdo bo tisti, ki bi izvajal zaščito po predlogih slovenske nacionalne stranke, ki niso bili podprti na nobenem delovnem telesu, v nobeni instituciji, smo hoteli to novo pooblastilo dati vladi Republike Slovenije. Hvala.
Hvala. Še kdo želi razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o predlogu poslanca, gospoda Zmaga Jelinčiča Plemenitega, za umik predloga zakona o dopolnitvah zakona o prevzemih iz zakonodajnega postopka. Glasujmo, prosim. Od 53 prisotnih je za glasovalo 42 poslank in poslancev, 4 so bili proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet in zakon umaknjen iz zakonodajnega postopka. Zdaj sledi še manjša proceduralna zadeva. Dodaten sklep je bil pri tem zakonu vložen in sprašujem gospoda Ferija Horvata, predsednika odbora za gospodarstvo, ali je stvar še aktualna? Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Ta dodaten sklep je še aktualen in predlagam, da ga zbor sprejme. Namreč, v razpravi, predvsem na osnovi mnenja gospodarske zbornice, ki je opozorila na vrsto konkretnih problemov pri izvajanju zakona o prevzemih, in to je potem potrdila tudi razprava, je bilo enotno mnenje in soglasno je bil sprejet predlog, in tudi vlada je soglašala s tem, da se sprejme ta sklep [[ne bom ga bral]] , ki govori o tem, da naj vlada ob angažiranju tudi zunanjih strokovnjakov naredi analizo dosedanjega izvajanja zakona, ugotovi njegove slabosti in predlaga potem ustrezno novelo zakona.
Hvala lepa. Odpiram razpravo o dodatnem sklepu. Gospod Peče. [[Poročilo je v gradivu, saj to ste opazili.]]
Hvala. Dodaten sklep v poročilu odbora za finance je samo metanje peska v oči. Kdorkoli je v tem državnem zboru imel interes zaščititi domače gospodarstvo na področju prevzemov, je lahko podprl predlog zakona. Ob tem pa še enkrat poudarjam, na matičnem delovnem telesu ste vse politične stranke, razen slovenske nacionalne stranke, zavrgle predlog o prevzemih. In torej, dodaten sklep ni namenjen drugemu kot opravičilu samega pred sabo oziroma slovenski javnosti, in reči, ja, predlog zaščite slovenskega gospodarstva, konkretno s področja prevzemov, bomo zavrgli, v zameno za to bomo pa sprejeli nek kvazi sklep. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati prosim? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo o dodatnem sklepu in prehajamo na odločanje. Torej glasujemo o dodatnem sklepu. Glasujmo, prosim. Od 47 prisotnih je za glasovalo 33 poslank in poslancev, 5 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je dodatni sklep sprejet in s tem ta točka zaključena. Prehajamo na 1.G TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PREPREČEVANJU KONKURENCE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim Sašom Pečetom. Kot je prej gospod Peče, če sem prav razumel, dejal, umika ta zakon iz zakonodajnega postopka. Ali je ta tako, gospod Peče? [[Da.]] Prosim izvolite.
Da ne bo tako grobo zvenelo, kot ste ravnokar povedali, jaz bi rad še enkrat povedal, zakaj ga umikamo. Umikamo ga zaradi tega, ker so se do tega predloga na matičnem delovnem telesu že izrekle poslanske skupine, zastopane v tem državnem zboru. In zaradi tega, ker so vse poslanske skupine nasprotovale predlogu zakona. Zaradi tega, ker poslanske skupine niso dopuščale debate o tem, zaradi tega, ker je ministrstvo za gospodarstvo bilo izrecno proti vsebini predloga zakona o preprečevanju omejevanja konkurence, ker je bila Vlada Republike Slovenije izključno proti omenjenemu zakonu in ker je bila Gospodarska zbornica proti omenjenemu zakonu, čeprav omenjeni zakon uvaja samo nov 11.a člen, ki bi dovoljeval, ob pogojih, ki jih vzpostavi Vlada Republike Slovenije, tudi obliko koncentracije,kadar gre to za nacionalni interes. Toda žal v tem državnem zboru ni posluha za to. In zato, da ne bi ta zakon kot vitalen zakon nacionalnega interesa pogrnil samo s štirimi glasovi za, samo zaradi tega ga umikamo. Hvala.
Hvala lepa. Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Ne.]] Vlade? [[Ne.]] Poslanske skupine? [[Tudi ne.]] Oprostite, gospod Pohorec. V imenu poslanske skupine ali v vašem imenu? V imenu poslanske skupine. Izvolite.
Hvala za besedo. Že pri prejšnjem umaknjenem zakonu in zdaj ponovno slišimo naslednje, in to gre v eter, gre v javnost, gre v sredstva javnega obveščanja. V tem državnem zboru imamo torej samo eno stranko, ki se bori za slovenski nacionalni interes. Vsi ostali smo proti temu interesu.Vsi ostali smo tisti, ki bi radi slovensko gospodarstvo zapravili, uničili, prodali, razprodali, "pošenkali" drugim. Jaz na tako oceno ne pristanem. In naša poslanska skupina tudi ne. Torej je tudi odbor za gospodarstvo tisti, ki tako ravna, je vlada tista, ki tako ravna, ministrstvo tisto, ki tako ravnajo, in mi, vsi ostali, kar nas je, razen ene stranke s štirimi poslanci, kot je tudi naša, v tem parlamentu. Ne strinjam se s tako oceno in če gre mnenje enega v javnost, naj gre tudi to. Vsakdo od nas lahko naroči ali pa sam napiše tri, štiri člene enega zakona, ga da v postopek in pod imenom slovenski nacionalni interes razpravlja, diskutira in prihaja na prve strani časopisov in pred kamere TV. Jaz mislim, da je to zelo poceni politična propaganda za neko stranko. Hvala lepa.
To je bilo stališče poslanske skupine DeSUS. Še kakšna od poslanskih skupin želi predstaviti svoje stališče? V imenu poslanske skupine, gospod Jelinčič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. No, če je gospod Pohorec že govoril o tem, da protestira, potem bi bilo smiselno, če bi DeSUS tudi vložil kakšen zakon, ne edini zakon, ki ga je vložil in ki ga je volil oziroma vodil, je bil zakon o pokojninskih reformah, ki so nasvse Slovence in Slovenke, hudičevo udarile po glavi, tako da so poskrbeli za sebe, za vse ostale Slovence, pa zagotovo ne.
Gospod Jelinčič, oprostite, polemika med poslanskimi skupinami po poslovniku ni mogoča. Zdaj smo pri točki, ki govori o umiku in samo o tem lahko govorimo.
Res je, gospod presedujoči, vendar
Oproščam se za intervenco.
Nič hudega, vi ste dopuščali gospodu Pohorcu, da je polemiziral v imenu poslanske skupine s poslansko skupino Slovenske nacionalne stranke, izražal celo
To pa ne.
ena ne strinjanja in ne vem kakšne kvalifikacije, pa ga niste opozorili. Ampak bom prenehal s tem in bom šel na zakon. Nesporno dejstvo je, da zakon, ki smo ga vložili v razpravo, je povzetek evropske zakonodaje, ki navkljub temu, da je silno močna in bistveno močnejša od slovenske, brani svoje nacionalne interese. Za osnovo je bil direktno vzet nemški zakon in če se ne motim in če morda tukaj v državnem zboru ne vedo, je nemška ekonomija bistveno močnejša od slovenske in vendar jim je vredno zaščititi svoje interese na določenih področjih. Slovenska vlada, koalicija strank, LDS, ljudske stranke, DeSUS-a, združene liste in v glavnem mlade stranke, je bila proti temu, da se slovenski nacionalni interesi ščitijo. So bili proti temu, da se zaščiti naše gospodarstvo oziroma proti temu, da se slovenski vladi zgolj omogoči oziroma zgolj da možnost, da zadevo uredijo oziroma zavrejo takrat, kadar sodijo, da bi šlo v škodo slovenskega gospodarstva. Če to ni ne samo nepodpora slovenskim nacionalnim interesom, ampak celo rušenje slovenskih nacionalnih interesov, potem ne vem, kaj to je. Gospodarska zbornica Slovenije je v svoji razpravi, seveda, trobila v vladni rog. Govorila je tisto, kar je bilo pogodu in po volji vladi, ne pa tistega, za kar slovenska gospodarska zbornica pravzaprav je. Zopet se je pokazalo, da je gospodarska zbornica Slovenije nič drugega kot obvezno združenje, ki zahteva plačilo članarine, za slovensko gospodarstvo pa ne naredi ničesar. Morda ne ničesar, ne naredi nič dobrega, kajti zagotovo naredi marsikaj slabega. V slovenski nacionalni stranki sodimo, da državni zbor ni razumel intence zakona - to mislimo - vendar pa se nam dozdeva, da je šlo zgolj za diktat vlade, ki je zahtevala od državnega zbora, tako kot že tolikokrat, da ta zakon zruši. Zagotovo bi naše pogajalce in gospoda premierja v Evropi povprašali, kaj misli s tem, če bi bil zakon sprejet. In prepričan sem, da gospod premier in naši pogajalci ne bi znali odgovoriti, v katerem nemškem zakonu je podobna oziroma skorajda identična zaščita udejanjena in uzakonjena. Zaradi tega je najlepše biti ponižen, pritlehen, se plaziti po tleh, morda, če imaš srečo, v tem primeru se zgodi tudi to, da te gospodar sem ter tja kdaj poboža po glavi. Vendar slovenska nacionalna stranka zagotovo ni takšna. In res je - tu se opravičujem, da zopet uporabim ime kolega Pohorca - res je, gospod Pohorec, slovenska nacionalna stranka je pravzaprav edina stranka v slovenskem parlamentu, ki se bori za nacionalne interese. Hvala.
Zdaj bi vas le opozoril. Torej, zahtevali ste umik točke, in prosim, da vsi razpravljavci - zdaj smo še pri poslanskih skupinah zaenkrat - govorijo samo o umiku, za ali proti, ne pa o vseh mogočih drugih temah, ki so, recimo, deloma povezane. Gospod Diaci, ali želite besedo v imenu poslanske skupine? Prosim.
Hvala za besedo. V Stranki mladih Slovenije nasprotujemo temu zakonu oziroma bomo glasovali za umik. Kar pa se tiče besed - saj ne smem z gospodom Jelinčičem polemizirati, vendar [[...]]
Prosim tako.
Vendar bom povedal samo še to, zakaj bomo podprli umik. Podprli bomo umik predvsem zaradi tega, ker nasprotujemo vračanju v centralno plansko gospodarstvo. Hkrati pa je treba tudi poudariti, da sta ta dva predloga, po mojem osebnem mnenju, tudi celo ustavno sporna. Hvala.
Hvala. Želi še kakšna od poslanskih skupin besedo? Gospod Feri Horvat, prosim, v imenu združene liste.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Predstavnice in predstavniki vlade! Mi bomo podprli predlog za umik, tako kot smo tudi podprli predlog za umik prejšnjega zakona. Jaz sem hvaležen kolegom predlagateljem, da so predlagali ta umik, ker s tem prihranimo čas, kar je tudi v nacionalnem interesu, ker ga preveč porabimo brezplodno, tudi v tem parlamentu. Jaz zavračam diskvalifikacije, ki so bile dane, češ, da je samo ena stranka tista, ki brani nacionalni interes.
To je že polemika.
Prav zato bomo glasovali za, ker tak predlog zakona, kot je bil predložen, s tako rešitvijo ni v nacionalnem interesu in ne brani nacionalnega interesa. Kajti predlagati določila, za katera ugotavlja in sekretariat in vlada - in to tudi poznamo, poznavanje evropskega sporazuma, da predlagamo neke rešitve, ki so v nasprotju z obvezami, ki smo jih sprejeli z evropskim sporazumom o pridružitvi, pri obeh zakonih to velja - je nesprejemljivo, to je eno. In tudi drugi argumenti, ki govorijo proti temu, so bili toliko tehtni, da so prevladali tudi na odboru, da je bilo glasovanje, hvala, da so to predlagatelji povedali, 8:1. Res je sedaj v zadnjem času postalo kar moda deskanje po nacionalnem interesu in nabiranje poceni točk iz tega. Gospe in gospodje; mislim, da tako delo ne vodi nikamor in da je ne samo strokovna, ampak tudi splošna javnost vendar toliko osveščena in toliko pametna in kritična, da ve, kaj je dejansko v nacionalnem interesu in kaj ni. Mi smo imeli pred nedavnim tukaj zelo široko debato predstavnikov iz vseh dejavnosti, od gospodarstva, stroke, znanosti, poslancev je bilo zelo dosti in poslank in drugih, kjer smo na široko razpravljali o nacionalnem interesu na področju predvsem gospodarskega razvoja in sploh družbenega razvoja. In, da zaključim s tem, prav upoštevajoč nekatera utemeljena opozorila, čeprav je zbornica bila kritizirana, je zbornica dosti strokovno opozorila na nekatere probleme zakona o prevzemih. In zato je predlagan tudi sklep in sem hvaležen, da ste ga sprejeli. Upam, da se bo vlada tega resno lotila in čimprej na osnovi dosedanjih izkušenj in tudi slabosti tega zakona, prišla s predlogom novele tega zakona in pa tudi eventualno drugih ukrepov, ki pa ji bodo dejansko pomagali zaščititi nacionalni interes. Hvala.
Hvala lepa. Še kakšna od poslanskih skupin želi besedo? [[Ne želi.]] Pisnih prijav nimam. Torej, prehajam na razpravo poslank in poslancev, ki se niso pisno prijavili. Omejitev 5 minut. Najprej gospod Peče in potem gospod Barovič. Govorimo pa o umiku. Izvolite, gospod Peče.
Kot predlagatelj se bom še zadnjič dotaknil omenjene materije. Prosil bi, ker ste pred mano dovolili pri eni izmed prejšnjih točk gospodu Janši kot predlagatelju, da je imel malo več časa, če ste malo elastični pri mojem izvajanju in me ne prekinete takoj. Poglejte, prvič je bilo govora, kdo podpira nacionalni interes in kdo ga ne podpira. Gospe in gospodje, mi imamo pač različne možnosti, nekateri to imenujejo, instrumente, skozi katere je vidno, kdo podpira, kdo ne podpira. To je tako imenovano glasovanje. In samo v pojasnilo poslancem DeSUS-a: v tejle sobi glasujemo s pomočjo tipk, na eni piše "proti", na eni piše "za", in iz tega je lahko razvidno, kdo je za kaj. Če pritisnete "proti", pomeni, da ste proti; če pritisnete "za", pomeni, da to podpirate. Na odboru za gospodarstvo se pač to odvija z dvigovanjem rok. In če je samo en poslanec na odboru glasoval za predlog zakona in če je ta bil iz Slovenske nacionalne stranke, lahko dovolj samokritično rečemo, da ostali prisotni, ostalih osem je pač bilo proti nacionalnemu interesu. Je pa res - gospodu Feriju Horvatu kot predlagatelju - ja, razlikujemo se v tem, ko recimo definiramo pojem nacionalnega interesa. V Slovenski nacionalni stranki ne smatramo, da je nacionalni interes to, kar pravi gospa Petrinova, to je vstop tujih investicij. To je pokup slovenskega gospodarstva s strani tujcev, zaradi tega, ker so samo tujci sposobni oživeti, oplojevati naše gospodarstvo. Ne, to za nas ni nacionalni interes! Kakor tudi za nas ni nacionalni interes stališče gospodarske zbornice, da je treba davčne olajšave uvesti za tujce. Seveda, če stojimo vsak na svojem bregu in smatramo, kaj je nacionalni interes in kaj ni, potem je logično, da je to rezultat glasovanja ena proti osem. Za nas stoji, da je nacionalni interes zaščita domačega gospodarstva. In naj bo tako ali drugače s posmehom rečeno, ravno s strani stranke mladih, da je pač to neke vrste centralistično gospodarjenje - ja, naj bo, če je to na račun plusa slovenskega gospodarstva, če je to na račun dodatnega zaposlovanja slovenskega delavca. Ja, če je to na račun zmanjševanja javnega dolga; ja, če je to v dobrobit Republike Slovenije. Potem pristanemo tudi na to. Dovolite, da zaključim. Še enkrat bom citiral magnetogramski zapis seje odbora za gospodarstvo, tako da bo vsakemu v tej dvorani jasno, celo DeSUS-u: "Kdo je za tak predlog sklepa, torej da se sprejme omenjeni zakon? [[1 član.]] Je kdo proti? [[8 članov.]] " To nam vse pove o razmerju sil in pa o miselnosti poslancev, poslanskih skupin v tem državnem zboru. Hvala za razumevanje, gospod podpredsednik.
Hvala lepa. Ali lahko prosim za mir v dvorani. Gospod Barovič, izvolite.
Hvala. V poslanski skupini smo se, gospod predsedujoči, dogovorili, da bosta umik - torej o umiku govorimo - zagovarjala predlagatelja, gospod Jelinčič in gospod Peče, pa vendar moram reči nekaj besed, zaradi tega, ker je bilo nekaj izzivov. Mi umikamo ta zakon zato, ker mislimo, da so se pojmi med demokracijo, anarhijo in diktaturo nekoliko pomešali. Drugič, umikamo ta zakon, ker očitno nočejo kolegi in kolegice razumeti, da tržnih gospodarstev v svetovnem gospodarskem sistemu obstaja več: obstaja liberalno, omejeno liberalno, plansko-tržno gospodarstvo in še več vrst jih je. In če je slučajno plansko ali pa omejeno liberalno tržno gospodarstvo - tisti, ki so študirali, vedo, kaj to je - potem mislim, da bi lahko upravičeno rekli, da so bili naši predlogi usmerjeni v to smer. Pa še nekaj. Tako kot sem pri občinah povedal, da je vlada naredila premalo, da ni pogledala občine, ni pogledala planov, načrtov; tako trdim, da je ministrstvo za gospodarstvo na pamet - na pamet - zavrnilo te predloge. Na pamet! Zaradi tega naj še enkrat povem, da umikamo, ker nočem, tudi svojega imena v spisku tistih poslancev, ki bodo krivi, mogoče leta 2005, da so razprodali slovenske vrednote. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bernik.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gostje iz vlade. Osebno podpiram umik teh dveh oziroma tega predloga. Vendar zdi se mi pa, da razmišljanje gre v pravilno smer. Zakaj? Tukaj seveda predlog govori predvsem o tujih investicijah, o prevzemih in tako dalje in pa o preprečevanju konkurence, vendar mislim, da najprej moramo pogledati nase, na naš lastni trg, kako se ta trg obnaša. In bojim se, da se trg ne obnaša tako, kot bi se moral, zato ker je preveliko konfliktov interesov, povezanosti in pa klientalizma. Zato bi vlada morala pregledati oba dva zakona in poskušati se uskladiti z evropskimi standardi. Rečeno je bilo, da ta predlog sledi nemškemu modelu in če je to res - žal sam tega nisem preveril - bi mislil, da vlada mora tudi to upoštevati. Namreč, Nemci so takoj po drugi svetovni vojni imeli precej teh stvari, ki so bile v konfliktu, pravnem konfliktu, vendar potem so po ameriških vzorih, kar se tiče omejevanja konkurence in tako dalje, prevzeli te principe in so danes eni najbolj resni predlagatelji, da se ta scena pregleda in da se kontrolira. Zato bi bilo dobro, da vlada to stvar preuči in pripravi sama predloge, ki bi zadovoljili evropske standarde. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Sok.
Hvala lepa za besedo. Rad bi povedal, da bom spoštoval željo nacionalne stranke in podprl njihov predlog o umiku, vendar osebno se pravzaprav sprašujem, zakaj ste potem sploh vložili, če danes umikate. O vsem tem, kar ste sedaj pri tem umiku govorili, bi seveda lahko govorili pri sami točki in se pokazali, da ste stranka, ki vas zelo skrbijo nacionalniinteresi. Kar se tiče glasovanja o občinah tam ste, seveda, v celoti podprli mnenje vlade in je nesmiselno o tem govoriti, kako ste se pri tej točki obnašali. Vsaj 150 tisoč volivcev, torej, niste videli v kontekstu nacionalnega interesa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jelinčič, replika.
Hvala lepa. Morda bi bilo treba še enkrat gospodu Soku pojasniti, zakaj umikamo predlog. Zato, da večina teh poslancev tukaj notri ne bo čez nekaj časa zardevala in zaradi tega, ker je bila tako močna falanga vseh tistih, ki so glasovali proti sprejtju tega zakona in proti obravnavi; in gospod Sok, tudi vaši poslanci so glasovali proti obravnavi tega predloga in proti temu, da bi bil predlog zakona dober za sprejetje in za obravnavo v državnem zboru. Če mi ne bi tega zakona umaknili, verjetno bi državni zbor kot tisti valjar, ki povalja ideje in predloge opozicije, bi povaljal tudi ta predlog in bi bil tako ali tako umaknjen iz procedure oziroma bi bil sprejet sklep, da ni dober za nadaljnjo razpravo. Samo prihranili smo nekaj časa, kajti zavedamo se, da je čas ravno tako pomembna kategorija in tudi kategorija nacionalnega interesa. Pa tudi glede občin, bi bilo smiselno, če si pogledate glasovanje, pa boste videli, da tudi to, kar ste rekli, ni držalo. Hvala.
Hvala. Še kdo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o predlogu poslanca gospoda Saša Pečeta za umik predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o preprečevanju konkurence iz zakonodajnega postopka. Lahko glasujemo, prosim? Glasujmo! Od 46 prisotnih je za glasovalo 36 poslank in poslancev, 4 so bili proti. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem je tudi ta točka dnevnega reda zaključena. Prehajam na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SISTEMU PLAČ V JAVNEM SEKTORJU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Ob tej priložnosti pozdravljam gospoda ministra in njegove sodelavce in sprašujem, če želi predstavnik vlade besedo? Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Spoštovane gospe in gospodje poslanke in poslanci! Dovolite mi nekaj obrazložitve o ciljih in razlogih za ta zakon, o vsebini zakona in o dosedanjih pripravah na ta zakon. Začel bi z ugotovitvijo, ki je v dosedanjih razpravah dobila splošno podporo, namreč, da Slovenija rabi nov sistem plač v javnem sektorju, da je torej treba sprejeti nov zakon in druge sistemske akte, ki bodo oblikovali ta sistem. Življenje na tem področju je namreč preraslo sedanji pravni okvir. To pa ne pomeni, da bomo nov sistem plač v javnem sektorju dobili čez noč, ampak nasprotno, zavzemamo se za postopnost pri njegovem nastajanju, pri njegovi graditvi. Nastajal bo kar tri leta, če k temu prištejemo analitično fazo, ki je trajala v letu 2001, ko so nastale tri analize kot podlaga za sistemske rešitve. Če k temu štejemo letošnje sprejemanje zakona in nadaljevanje z nekaterimi podzakonskimi predpisi in če štejemo tu še leto 2003, ko naj bi steklo in se zaključilo kolektivno pogajanje v zvezi z izvedbeno fazo tega zakona. Ključni proračunski učinki tega zakona naj bi po naših projekcijah nastali v proračunskih dvoletkah, štiri, pet in šest, sedem in se proračunski učinki ne načrtujejo v sedanji dvoletki 2002, 2003. Če mi dovolite, o pomenu zakona naj spregovorijo le dve, tri številke. Verjetno vam je znan podatek, da so vse pravne osebe v Republiki Slovenije izplačale, podatki so za leto 2000, za plače 1.312 milijard SIT, kar je 32% bruto družbenega proizvoda. V konsolidirani bilanci javnega financiranja so plače v državni upravi in javnih zavodih znašale, spet podatek za leto 2000, 387 milijard ali 21,8% skupnih odhodkov. V javnem sektorju je bilo zaposlenih 152.095 oseb, kar predstavlja 26,3% skupnega števila zaposlenih. Kot pravim, podlage za sistemske rešitve, ki jih predlagamo, so tri analize in če mi dovolite zelo kratek, jedrnat povzetek poglavitnih ugotovitev iz teh treh analiz. To so analiza plač v javnem sektorju - prvi del, ki govori o gibanju plač. To je analiza plač v javnem sektorju - drugi del, ki govori o razmerjih plač in pa mednarodna analiza plač v državah OECD, ki daje mednarodne primerjave plač. Vse te tri analize je vlada vlanskem letu, v pripravljalnem letu, kar zadeva sistem oblikovanja plač, obravnavala in jih sprejela kot izhodišče za nadaljnje delo na zakonu. Ključna ugotovitev iz prve analize je, da je v obdobju zadnjih štirih let globalno bil dosežen cilj, namreč, da so plače na zaposlenega naraščale počasneje od produktivnosti dela in da je bila rast plač tudi počasnejša od bruto družbenega proizvoda, vendar pa so se znotraj javnega sektorja pojavljala neravnovesja in pa tudi bolj ali manj nekontrolirano so se spreminjala razmerja med plačami različnih poklicnih skupin. Povečevanje plač se je dosegalo, kot je znano, predvsem z uvajanjem novih in povečevanjem obstoječih dodatkov. Točen je podatek, ki se sliši, da je prek 80 takih podatkov v različnih delih javnega sektorja. Zaradi hkratnega povečevanja plač in zaposlenosti je nadpovprečno narasel strošek za plače v javnem sektorju. V analizi je razvidno, da so po letu 1994 pospešeno zlasti rasle plače v zdravstvu, v letu 2000 pa je bila najhitrejša rast plač v izobraževanju. Dodatki, ki so deformirali plačni sistem, predstavljajo danes v strukturi plače 10 do 55% delež, večinoma pa se gibljejo v razponu med 25 in 35. Pomembne so mednarodne ugotovitve, torej iz mednarodne analize držav OECD. Povzamem naj samo to, da so relativne bruto plače v javni upravi, zdravstvu, izobraževanju in ostalih skupnih storitvah v Sloveniji v primerjavi z zasebnim sektorjem bistveno višje, za okrog 20%, od povprečja vzorca razvitih držav OECD. Morda še ta podatek, ki se nanaša na število zaposlenih, primerjano z državami OECD. V Sloveniji je opazno manj delavcev, primerjano z državami OECD na povprečje, v javni upravi kar za 14%, opazno več delavcev je v izobraževanju kot v večini držav OECD, v Sloveniji pa je enako ali manj delavcev vzdravstvu, spet v primerjavi z razvitimi državami OECD, glede na to analizo. Sicer pa bi povzel ključne ugotovitve z naslednjim. Namreč, primerjave razmerij med plačami posameznih držav niso zadostna podlaga za oblikovanje sistemskih rešitev, prav zaradi tega, ker obstaja velika različnost plačnih modelov in tudi velika različnost razmerij med plačami. Ni moč najti nekega splošnega ali pretežno veljavnega razmerja, tudi vrednotenje posameznega poklica v neki izbrani državi ne more biti merilo oziroma referenca za vrednotenje istovrstnega poklica v Sloveniji, zato moramo marsikje poiskati svoje izvirne rešitve. Povedal sem, da naj bi zakon nastajal postopno. Tako je bil že marca leta 2001 predstavljen dokument "Izhodišča za pripravo zakona o sistemu plač v javnem sektorju". V juniju 2001 je vlada sprejela "varianto 2" kot podlago za pripravo zakona; v oktobru je sprejela predlog zakona, ki je bil potem tudi predstavljen sindikatom, in decembra 2001 je začela usklajevanje teksta zakona s koordinacijo sindikatov negospodarskih dejavnosti. In podpisan je bil tudi poseben dogovor o sodelovanju sindikatov pri nastajanju ne samo zakona, ampak tudi pri nastajanju celotnega sistema plač v javnem sektorju. Ključne točke tega dogovora so v tem, da naj bi obe strani, vlada in sindikati, sprejeli obveznosti, da pospešita delo usklajevalnih skupin, tako da bi poskušala doseči čim večjo stopnjo usklajenosti zakona za drugo obravnavno v državnem zboru. Moram vas obvestiti, da delo na usklajevanju poteka zelo intenzivno; da je bilo v teh dveh mesecih izvedenih že devet - jutri deseto - usklajevanje oziroma usklajevalni sestanek v obsegu štiri do šest ur in da se tudi povečuje, predvsem v zadnjem obdobju, stopnja usklajenosti zakona. S tem, da bomo seveda usklajevanje nadaljevali tudi po zaključku prvega branja v parlamentu oziroma vse do konca usklajevanja zakona tudi v državnem zboru. Dovolite mi, da sedaj zelo kratko povzamem ključne cilje in vsebino zakona. Zakon vzpostavlja skupni plačni sistem za javne uslužbence in funkcionarje. To je poglavitna njegova novost. Zakon na eni strani zagotavlja ustreznejša razmerja med plačami javnih uslužbencev in funkcionarjev. V predlogu zakona za prvo obravnavo so sicer predlagana zatečena plačna razmerja, razprava pa bo pokazala - partnerska s sindikati kot tudi v državnem zboru -, v kolikšni meri bomo te spremembe že v teku nastajanja zakona lahko spremenili. Cilj zakona je seveda tudi vzpostavitev bolj motivacijskega, bolj fleksibilnega plačnega sistema. Torej sistema, ki bo višino plač bolj povezoval z učinkovitostjo in rezultati dela. Cilj zakona je tudi preglednejši, torej bolj transparenten in tudi javnofinančno bolj obvladljiv sistem. Vsebina zakona se nanaša na pojasnitev ključnih pojmov. Namreč, za potrebe tega zakona je definiran: pojem javnega sektorja, pojem funkcionarja, javnega uslužbenca, pojem sistemizacije delovnih mest, delovno mesto, naziv, zahtevnost delovnega mesta; predvsem pa pojmi, ki so novi: kaj je plačna skupina, poklicna skupina, plačna lestvica, plačni razred in pa struktura plače, ki obsega tako osnovno plačo, del plače za delovno uspešnost in dodatke. Javni sektor opredeljujemo na enak način kot v zakonu o javnih uslužbencih. V javnem sektorju so zajeti poleg državnih organov in uprav lokalnih skupnosti tudi javne agencije, skladi, javni zavodi ter druge osebe javnega prava, ki so posredni porabniki državnega proračuna ali proračuna lokalne skupnosti. V pojem javnega sektorja niso pa po tem zakonu - kar pomeni, da so izključeni iz tega sistema - zajeta: javna podjetja in javne gospodarske družbe oziroma še dodatno banka Slovenije in gospodarska in obrtna zbornica. Pojmov funkcionar, javni uslužbenec ne bom posebej pojasnjeval. Morda je smiselno opredeliti pojem zahtevnosti delovnega mesta, ki je eden od temeljnih pojmov. Ta se naslanja na zahtevano usposobljenost, na zahtevano odgovornost in pooblastila, na psihofizične in umske napore ter na vplive okolja. Zahtevnost je ključna determinanta uvrščanja delovnih mest in funkcij v posamezne razrede. Zakon se naslanja na plačno lestvico 68 razredov z medsebojnim razponom 4%, z uvrstitvijo znotraj plačnih skupin in pa poklicnih skupin. Samo razvrščanje v plačne razrede je prepuščeno izvedbenemu delu zakona in se bo deloma izpeljalo prek kolektivnih pogodb za negospodarstvo, deloma prek panožnih kolektivnih pogodb in deloma prek uredb vlade oziroma posebnega odloka državnega zbora. Zakon določa 10 plačnih skupin, 34 poklicnih skupin in pa 9 tarifnih skupin. Da ne bom predolg, zakon obsega še posebno poglavje napredovanja, kjer se prav tako naslanja na zakon o javnih uslužbencih, dodatno pa postavlja nekatere omejitve tega napredovanja. Zakon posebej obravnava poglavje delovne uspešnosti, kjer določa omejitve in pogoje za pridobivanje dodatka za delovno uspešnost, posebej za tiste, ki sredstva pridobivajo tudi na trgu s soglasjem ustanovitelja, in posebej za tiste, ki izpeljejo program racionalizacije, na podlagi katerega se dosežejo prihranki pri plačah. Vprašanje dodatkov je eno od področij, kjer je novosti največ. Kot sem rekel, od prek 80 dodatkov se je število znižalo na 7; s tem, da razprave s partnerji pravzaprav kažejo, da je prav to poglavje eno najbolj spornih oziroma bo deležno verjetno še precejšnjih sprememb. Posebej pomembno se mi zdi izpostaviti poglavje 7, to je poglavje o postopku spreminjanja razponov in razmerij. To poglavje naj bi zagotovilo prenehanje dosedanje prakse, ko se je parcialno v posameznih delih javnega sektorja dosegalo prek dodatkov ali na druge načine povišanje plač in je na ta način bilo povzročeno takšno ali drugačno nesorazmerje. Nov postopek predvideva poseben koordinacijski organ vseh državnih organov in pa koordinacije sindikatov, to je svet za sistem in politiko plač. Posebej bi rad izpostavil poglavje o zagotavljanju preglednosti in primerljivosti, ki daje pravno podlago za metodološko enotno spremljanje in za oblikovanje informacijske baze podatkov o plačah v javnem sektorju. Vsega tega ta čas ni in je vladi onemogočeno, da učinkovito na podlagi pravih informacij vodi politiko oziroma se o njej dogovarja s socialnimi partnerji. V prehodnih in končnih določbah določamo, predlagamo, da naj bi se zakon začel uporabljati s 1.1.2004. Rad bi rezimiral s tem, da vidimo terminski načrt sprejemanja izvedbenih aktov zakona takole. Med socialnimi partnerji usklajeno metodologijo za uvrščanje delovnih mest do konca letošnjega leta, prav tako do konca letošnjega leta metodologijo oziroma ustrezne podzakonske predpise, ki bodo urejali napredovanje in delovno uspešnost, in pa do maja 2003 predvidevamo sprejetje kolektivne pogodbe za javni sektor kot izvedbeni, prav tako akt sistemskega zakona, ki naj bi vključeval tako imenovana orientacijska delovna mesta po poklicnih skupinah in ki naj bi določal tudi dodatke. In pa do novembra 2003 kolektivne pogodbe dejavnosti in pa uredba vlade za konkretno uvrščanje delovnih mest in funkcij v posamezne razrede. Še kratek rezime, kaj ukinjamo, glede na sedanji sistem. Ukinjamo dva plačna sistema, ki veljata sedaj za javne uslužbence in funkcionarje, in vzpostavimo enega samega. Ukinjamo osnovne količnike in tako imenovane fiksne dodatke, tako za javne uslužbence kot tudi za funkcionarje, in ta del prenašamo v vrednotenje posamezne funkcije oziroma njeno uvrščanje ali delovnega mesta v plačno lestvico. Ukinjata se izhodiščna plača za negospodarstvo in tako imenovana poslanska osnova, ampak in se vzpostavlja enotna lestvica s plačami, razvrščenimi v nominalnih bruto zneskih. In ukinja se tudi mesečno izplačevanje dela plače za delovno uspešnost, ki se je praktično stopila s siceršnjo plačo in se uvaja letni bonus, letna nagrada za najbolj uspešne oziroma za tiste, ki dosegajo nadpovprečno uspešnost, in sicer v višini največ dveh bruto plač. Skratka; uvajamo skupno plačno lestvico, nominalno osnovno plačo in pa letno izplačevanje dela plače za delovno uspešnost. Če mi dovolite samo še kratek komentar k dosedanji razpravi. Odbor za notranjo politiko je sprejel kar 34 stališč. Predlagatelj bo ta stališča proučil. Jih je tudi že proučeval in kaže, da jih bo možno smiselno v precejšnjem delu upoštevati pri nadaljnjem dograjevanju zakona za drugo obravnavo. Prav tako bomo sledili nalogi, naj se izdela diagram, v katerem bo prikazan in opisan postopek napredovanja javnega uslužbenca, in pa tudi podroben terminski program prehoda na nov sistem plač v javnem sektorju. Posebej smo proučili in bomo upoštevali pri nadaljnjem delu tudi stališča sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve in pa državnega sveta, ki je tako kot odbor za notranjo politiko in tudi kot odbor za delo in socialno politiko sprejel odločitev, da podpre zakon za nadaljnjo obravnavo. Predlagam, spoštovane gospe in gospodje poslanke in poslanci, da takšno odločitev sprejmete tudi vi. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa gospodu ministru. Ura je skorajda 13.00, zato jaz zaključujem dopoldanski del. Popoldan ob 14.30 nadaljujemo s to točko.
Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi, spoštovani gostje! Nadaljujemo s popoldanskim delom zasedanja. Sporočam vam, da so dodatno opravičeni za nadaljevanje 13. seje dne 27.2.2002: Maria Pozsonec, Franc Čebulj in Jožef Školč, za popoldanski del seje. Ker bomo ugotavljali navzočnost, vas lepo prosim za pozornost, vse ostale, ki so v bližini, pa, da se nam pridružijo, ker, če me videz ne vara, nas verjetno ne bo zadosti. Ugotavljamo navzočnost. Da nas je navzočih 28, pa vendar ni res. Drugič ugotavljamo navzočnost. Prosim za pozornost. Ugotavljamo navzočnost. Ker tudi ob drugem ugotavljanju navzočnosti nismo sklepčni, ne moremo veljavno odločati. Zato v skladu s poslovnikom prekinjam zasedanje za deset minut. Nadaljujemo ob 14.50 uri. Lepo prosim, da bi takrat vendar lahko nadaljevali z delom. Hvala lepa.
Tretjič bomo ugotavljali navzočnost v dvorani, zato vas vljudno prosim, da se nam pridružite. Spoštovane kolegici in spoštovani kolegi, tretjič bomo ugotavljali navzočnost, zato vas lepo prosim za pozornost. V dvorani nas je zadosti. Ugotavljamo navzočnost. Navzočih je 55 poslank in poslancev; državni zbor je sklepčen in lahko odloča. V dopoldanskem delu nam je predlog zakona o sistemu plač v javnem sektorju predstavil gospod minister. Zdaj prosim odbor za notranjo politiko kot matično delovno telo, in sicer njegovega poročevalca, da nam predstavi mnenje odbora o predlogu zakona. Predsednik odbora, gospod Maksimiljan Lavrinc. Izvolite. Lepo prosim za mir v dvorani.
Bom začel, ko se sosedi umirijo. Najprej bi povedal, da je odbor, ko je obravnaval to točko, bil seznanjen tako z mnenjem sekretariata, kot tudi z mnenjem odbora državnega zbora za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide, mnenjem komisije državnega sveta Republike Slovenije za družbene dejavnosti, pripombami zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, pripombami združenja tajnikov slovenskih občin, predlogi in stališči policijskega sindikata ter dogovorom med vlado Republike Slovenije in koordinacijo sindikatov negospodarskih dejavnosti. Uvodno obrazložitev na seji odbora je, tako kot danes tu, podal minister za notranje zadeve dr. Rado Bohinc. Iz poročila je razvidno, da smo imeli poleg tega "listnatega" gradiva tudi drugačno predstavitev zakona oziroma predvsem teh zadnjih prilog, ki jih imate tu zraven in so pravzaprav samo povzetek stanja; s pomočjo pripomočkov pa nam je bilo to še bolj plastično prikazano. Kot je bilo že poudarjeno, je bilo pripomnjeno oziroma posebej poudarjeno, da je zakon kar nekaj časa v nastajanju in da potekajo tudi intenzivna dogovarjanja s koordinacijami sindikatov. Potem smo bili seznanjeni zaradi lažjega razumevanja z nekaterimi mnenji nekaterih predstavnikov. Prvo, ki ga je treba omeniti, je mnenje predstavnika sekretariata, ki je žal, kot že mnogokrat pripomnil, da besedilo zakona ni popolno. Namreč, pripomba se nanaša na prilogo 3 in pa na ostali dve prilogi, ki seveda nista dokončni. Prav tako sekretariat meni v svoji obrazložitvi, da ni ustrezna obrazložitev k predlogu zakona, saj ne vsebuje razlogov in pojasnil k posameznim členom. To moram povedati zato, ker se mi zdi, da se vse prevečkrat na našem odboru pojavljajo zakonski predlogi, ki ne izpolnjuje vseh v poslovniku državnega zbora zapovedanih sestavin oziroma vsaj ne v taki obliki, da bi bili lahko z njimi zadovoljni. Torej, predstavnik sekretariata je poudaril to, kar so potem tudi mnogi razpravljavci in kar je bilo tudi na nek način odločeno že v tem državnem zboru, da gre za enega od zakonov s področja javne uprave in zato je za pričakovati, da bi se ti postopki nadaljevali tako, da bi bilo mogoče pogledati vse zakone skupaj in tako dobiti celotno sliko. Potem je treba povedati, da je odbor celo en dan počakal zato, da je odbor za zdravstvo, delo, družino in socialno politiko kot zainteresirano delovno telo obravnaval ta zakon in z njihove strani smo bili s pomočjo predstavnice odbora seznanjeni, da odbor podpira sprejetje tega zakona, saj je ocenil, da je sedanji sistem neusklajen, nepregleden in seveda zato podpirajo, da se zakon sprejme. Poudarili so tudi, da se jim zdi nekoliko nerealno pričakovati, da se delež za plače ne bo povečal. Ravno tako so opozorili na sočasnost obravnavanja predvsem zakona o javnih uslužbencih in pa zakona o sistemu plač. Potem je treba povedati, da je predstavnica komisije državnega sveta Republike Slovenije za družbene dejavnosti menila, da v takšnem pri njih oblikovano mnenje, da zakon ni primerna podlaga za obravnavo. Tudi zato, ker češ, zakon ni usklajen s socialnimi partnerji. Sodeloval je tudi predstavnik slovenskega sodniškega društva, ki je imel pomisleke predvsem na 9. člen, kjer prepušča, da se uvrstitev v posamezne funkcije, v plačne razrede opravi z odlokom. Oni pa menijo, da mora biti sistem sodniških plač urejen zgolj v zakonu. Ravno tako je, bom rekel, treba predstaviti mnenje združenja tajnikov slovenskih občin. Ti so imeli dve pripombi kot ključni pripombi. Prva je ta, ki tudi nam v odboru nekako težko pade, to pa je, da se v primerih, ko se sprejemajo zakoni oziroma pripravljajo zakoni s področja, ki se tičejo tudi lokalnih skupnosti, z njimi ne sodeluje dovolj. Torej, da je neko sodelovanje verjetno je, vendar prav v tem so videli ključno pomanjkljivost nastajanja tega zakona. Predstavnik sindikata, vzgoje, izobraževanja in znanosti Slovenije je poudaril, da je predlog zakona za zaposlene v tem segmentu naše družbe nesprejemljiv, češ, da preveč odkazuje na podzakonske predpise in metodologije, kolektivne pogodbe ter zato po njihovem mnenju ne omogoča celovitega vpogleda v nov sitem plač. Predstavnik sindikata univerze je opozarjal na problem porušenega razmerja plač pedagoških in nepedagoških delavcev v okviru univerze. Ravno tako je menila predstavnica sindikata FIDES, sindikata zdravnikov in zobozdravnikov, da je torej predlog zakona pomanjkljiv, in sicer v tistem delu, ki je bil tudi največkrat komentiran in sem vam že razložil, da smo ga imeli priliko drugače videti, to pa je povzetek stanja. Namreč, trdila je, da zdravnika, ki bi imel količnik 9, ni. Torej, da je najvišji količnik, ki ga doseže zdravnik le, torej in to zdravnik specialist, le 7,2. Da tudi uspešnosti v zdravstvu ni. Potem je v razpravi sodeloval tudi predstavnik sindikata državnih in družbenih organov in se v svoji diskusiji zavzel predvsem za ta osnovni cilj zakona, to pa je za poenotenje sistema plač. In opozoril, da bo njihov sindikat še naprej tvorno sodeloval pri nastajanju tega zakona. Ravno tako je sodeloval predstavnik sindikata GLOSA, sindikata kulture, ki je menil, da zakon ni zrel še, da bi bilo pač treba poprej opraviti vsa usklajevanja in šele potem bi lahko prišli do prvega branja. Posebej je pa izpostavil 13. člen zakona, ki omogoča vsaki skupini, po njihovem mnenju, ki ima dovolj družbene moči in vpliva, da sprejme takšno odločitev glede osnovne plače, kot bi jim to odgovarjala. Razpravo članov odbora bi strnil v naslednje. Torej iz predloženih sklepov, ki so na nek način podobni, tudi sklepom pri drugih zakonih in pa predvsem iz stališč oziroma iz samega števila stališč je razvidno, da so člani odbora temeljito že pred tem preštudirali sam zakon. Torej, da so menili praktično v vseh segmentih, da bi ga bilotreba dodelati. Pojavljala so se seveda tudi mnenja, da zakon ni primerna podlaga, vendar splošna odločitev pa je bila, da je zakon potreben, zato seveda je odbor tudi sprejel predlog sklepov. Prvi šteje: zakon primerna podlaga. In drugič, da naj predlagatelj, ko bo pripravljal zakon za drugo branje, upošteva ali seveda pove, zakaj ni upošteval - mislim, da je - 34 stališč. Ob koncu razprave, torej na podlagi razprave pa si je odbor dovolil predlagati državnemu zboru še nekaj dodatnih sklepov, ki jih imatena zadnji, torej na 8. strani poročila. Vsi sklepi pa, kot vidite, gredo v to, da bi dobili čim bolj popolno sliko tako samega nastajanja kot nekaterih vsebinskih zadev ob tem zakonu. Hvala lepa.
Hvala lepa.Želi besedo predstavnica sekretariata? [[Ne želi.]] Besedo imajo predstavniki poslanskih skupin. Najprej bo mnenje poslanske skupine Socialdemokratske stranke Slovenije predstavil gospod France Cukjati, potem gospod Jelinčič in naprej tako, kot se javljate. Izvolite, gospod Cukjati.
Hvala za besedo. Spoštovani! Plače zagotovo so ena osrednjih stvari, okrog katerih se vrti življenje večine Slovencev ali kar vseh. In javni sektor zagotovo zajema velik del Slovencev, zato je ta zakon izredno pomemben. Če ga listamo od začetka do konca, potem mestoma naletimo na nekatere probleme, težave, za katere lahko smatramo: "No, saj to se pa lahko popravi do druge obravnave, nič hudega, nihče ne pričakuje, da bo že v prvem branju besedilo popolno." Pa pojdimo povrsti, zelo na kratko, samo ključna vprašanja. Problem 2. člena je v vprašanjih, kaj to je javni sektor, kaj to je posredni uporabnik. Pazite! Če ta zakon velja za posredne uporabnike, velja tudi za tistega posrednega uporabnika, ki je morda samo 10% financiran iz državnega proračuna, pa je tudi posredni uporabnik. In če gremo naprej, v tem členu manjkajo definicije "javni uslužbenec", kaj je to javni uslužbenec - izredno pomembna definicija. Boste rekli, saj bomo imeli kmalu zakon o javnih uslužbencih. Ja, potem pa počakajmo ta zakon in definirajmo tam vso to osnovo, ki naj se nadgradi z vprašanjem plač. Naslednji zelo problematičen člen je že kar 4. člen. In sicer, v četrtem odstavku je rečeno, da "se višina osnovnih plač iz plačne lestvice usklajuje praviloma enkrat letno". To ni nobena taka tragedija, vendar da sicer višina uskladitve se dogovori med socialnimi partnerji - zelo pohvalno. Da pa vsakokratna višina osnovnih plač se določi z zakonom. In sicer, tista višina, ki naj bi bila predhodno usklajena. Sprašujem se, kaj pa če do uskladitve ne pride? Lahko država ugotovi, da je zavozila finance, da je proračunska luknja, da je dolg države tako narastel in se kratkomalo ne bo uskladila. In potem, seveda, višina osnovnih plač ne bo popravljena. In zavsakoletno inflacijo bo država prihranila 8% sredstev iz naslova plač za javni sektor. Zelo nevarna, zelo krivična določba, za katero verjamem, da ni prišlo do uskladitve s socialnimi partnerji. Kajti, če se mi vnaprej zavežemo, da bomo usklajevali s socialnimi partnerji, potem se pa sprašujem, zakaj pa že izhodišča nismo uskladili, izhodišča, ki je tako pomembno. Ni treba iti daleč naprej, da zopet naletimo na problem 6. člena. Seznam delovnih mest, nazivov in funkcij, tako pravi zadnji odstavek 6. člena, se določa s podzakonskimi predpisi, splošnimi akti ali kolektivno pogodbo, in sicer to objavi vlada. To se pravi, seznam delovnih mest lahko v večini primerov določa vlada. In seveda, potem pa razvpiti 11. člen, kjer je rečeno, kdo bo določal metodologijo za uvrščanje delovnih mest in nazivov. Človek bi pričakoval, da bo metodologija tu v zakonu in da jo bomo mi sprejemali. Ne pa, da mi rečemo: "Bomo zgradili stavbo, kakšna bo ta stavba, pa prepuščamo vladi." Neradi kupujemo mačka v žaklju, v tem primeru nam je ponujen maček v žaklju. In sicer, zagotovo se daje s tem členom prevelika pooblastila vladi, namreč pooblastila, ki niso vezana na usklajevanje s socialnimi partnerji, na tista usklajevanja, za katera smo se vezali v tem državnem zboru pred štirimi leti, da bomo vse dokumente, ki imajo pomen za standard, za našo blaginjo, za ekonomski standard prebivalcev, da bomo urejali konsenzualno s socialnimi partnerji. Na odboru je sicer minister obljubil, da bo ta uskladitev potekala po predhodni usladitvi s sindikati. Dobesedno tako je obljubil. Želeli bi, da bi ta obljuba pisala v zakonu. Potem seveda pride 13. člen, kjer je zopet navedeno, da bo možno povečanje oziroma zmanjševanje osnovne plače na podlagi večje ali manjše obremenjenosti od normirane delovne obremenjenosti. Nikjer pa ni rečeno, kdo bo to določal, po kakšnem ključu in kako se bo to urejalo. Nikjer ni rečeno! In seveda potem vrsta izjem v četrtem odstavku 16. člena, ki dopušča vrsto izjem. Poslanci smo dobili, tudi vi ste dobili, vrsto pripomb drugih, posrednih ali tudi neposrednih, porabnikov državnega proračuna, ki dokazujejo, da so upravičeni uvrstitve v te izjeme. Ne vem, zakaj ministrstvo doslej teh izjem ni upoštevalo; nikjer v obrazložitvi to ni navedeno. V 20. členu je obseg sredstev za plačilo delovne uspešnosti. Tu je rečeno, da znaša ta obseg 5% letnih sredstev za osnovno plačo. Kasneje se govori in zakon določa, da bodo ta sredstva vsako leto določena z ozirom na razpoložljiva proračunska sredstva. Torej po eni strani se zavezujemo s 5%, po drugi strani pa dajemo vladi proste roke, da bo zopet svojo slabo ekonomsko politiko preložila na ramena tudi delavcev javnega sektorja. In seveda naprej je zopet vrsta teh določb, za katere nič ne vemo, kdo je odgovoren zanje, kdo jih bo postavljal, kdaj, v kakšnih okoliščinah. Recimo, 28. člen: dodatki za manj ugodne delovne pogoje - kdo to določa? Niti ni rečeno, da se to določa s kolektivno pogodbo. Dodatki za obremenitev - kdo to določa? Piše, največ 5%. V 31. členu je navedeno, da so dodatki za delo v manj ugodnem delovnem času, kjer je navedeno tudi delo prek polnega delovnega časa in potem dežurstvo. Sam drugih dežurstev ne poznam, poznam dežurstvo v zdravstvu. Po mednarodnih konvencijah in po evropskih standardih je dežurstvo delovni čas. Tu pa mu je prirejen nek čuden status, za katerega ne vemo, kam spada. Dežurstvo v zdravstvu sodi po evropskih merilih - seveda, ki jih bomo morali sprejeti, če ne prej, pa z vstopom v Evropsko unijo - v zadnjo alineo prvega odstavka, in sicer delo prek polnega delovnega časa. In, seveda, se zopet vprašam, v 31. členu glede dodatkov iz tega člena za manj ugodne pogoje oziroma za delo v manj ugodnem delovnem času - bo zopet določala uredba vlade, brez usklajevanj, brez kolektivne pogodbe, ki pomeni rešitev s konsenzom obeh strani. V 33. členu je pa zopet navedeno, da naj bi to spremljal oziroma politiko plač v javnem sektorju naj bi spremljal svet za sistem in politiko plač v javnem sektorju, v katerem naj bi bili predstavniki državnih organov, koordinacija sindikatov in tako dalje. Želeli bi, da bi tudi ta zakon pripravila takšna koordinacija oziroma da bi ta zakon našel usklajenost s socialnimi partnerji. Nas so namreč socialni partnerji prosili naj takega besedila ne podpremo iz česar sklepamo, da ni prišlo do uskladitve. In seveda potem 50. člen, ki ima vrsto zelo, zelo vprašljivih zadev. In sicer tam je rečeno, glejte, na koncu zadnji člen tega zakona pravi, da se bo zakon začel uporabljati s 1.1.2004, tukaj pa že posega v leto 2002, v maj letošnjega leta in pravi, da se od 1. maja letos dalje izplačajo kot premija kolektivnega prostovoljnega pokojninskega dodatnega zavarovanja, dodatki iz prejšnjih členov. In potem seveda se tu sprašujemo, kaj pa tisti, ki ne bodo soglašali s prostovoljnim zavarovanjem. Kajti prostovoljno zavarovanje je pač prostovoljno in ga tudi sindikat delavcev ne more naložiti. Kaj pa tisti? A bodo ob dodatke iz petih členov, 8., 9., 10., 14., 15., 16., a bodo ob te dodatke? In seveda še vrsta drugih zadev. Kot sem omenil prehodno obdobje je slabo rešeno, ni rešeno. Izvedbeni akti so navedeni v tekstu, jih lahko smo ob skrbnem branju zaslutimo, kateri so ti izvedbeni akti. In sicer: enotna metodologija za razvrščanje delovnih mest, kolektivna pogodba za javni sektor, uredbavlade oziroma odlok državnega zbora za uvrstitev delovnih mest oziroma nazivov plačne skupine, uredba vlade o pogojih za napredovanje in podobno. Želeli bi, da bi en tak zakon tudi določil obveznosti, kateri podzakonski akti in do kdaj in kdo jih je dolžan sprejeti. Naj zaključim. Torej želeli bi, da bi tak zakon, ki je izredno pomemben za socialni mir, ki je pravzaprav pač srčika lahko velikih nemirov ali pa tudi zadovoljstva, kolikor toliko znosnega zadovoljstva, da bi tak zakon seveda našel nek konsenz, za katerega se je državni zbor - kot sem rekel - odločil in vladi takrat naložil, da doseže v takih primerih konsenz. Če konsenza ni, bi bil predlagatelj zakona dolžan, da to navede, da navede, koliko časa je usklajevanje trajalo, zakaj ni prišlo do uskladitve, katera vprašanja so še odprta. Skratka, bi nakazal smer nadaljnjih usklajevanj. In seveda da bi najprej potrebovali zakon o javnih uslužbencih, potem šele plače. Bi pa omenil še en problem, v katerem se kaže, da je ta poskus na nek način ponesrečen. Namreč, s tem zakonom mi zopet določamo sistemu plač izredno ozek, trd, tog sistem. To se pravi, izredno malo manevrskega prostora. Naj to povem, kaj to pomeni za zdravstvo, za zdravnike. Pač, ta problem najbolj poznam, drugih toliko ne. Vi veste, da je posamezna klinika, imidž klinike, kvaliteta posamezne klinike, odvisna od enega do dveh ljudi. Ker: kdo je kardiologijo v Sloveniji izpeljal - Košak. Kdo je plastiko dvignil? Eden, dva človeka. Mi smo majhen narod, na klinikah daje imidž posamezen eden,dva zdravnika, ena, dva, špice. V slovenskem prostoru. To niso direktorji, nimajo nobenih - oni bodo padli prav tako v ta zakon. To pomeni, ne da bomo dobili, seveda, kakšne druge špice, ki bi prišli tudi k nam delati, učiti mlade zdravnike, ampak nam bodo ti ušli, takoj ko bodo meje odprte in bo prost pretok tudi delovne sile. Verjemite mi, da bo tako, že sedaj se to dogaja. Naj omenim, da na nek način je vsak zdravnik direktor ene firme, ki si je reče 2 tisoč pacientov ali tisoč pacientov in njihovih zdravstvenih stanj. Kajti, zdravnik sam s svojo odgovornostjo postavlja diagnozo, postavlja terapijo, nosi vso odgovornost za ta projekt, vso odgovornost, vendar po tem zakonu bo javni uslužbenec in bo plačan pač tako kot vsi drugi. In tudi direktor bolnišnice ne bo imel nobenega mehanizma to urejati tako, kot bi bilo treba. Slišali ste morda po ovinkih, morda iz slabih strani, o projektu razvoja sistema upravljanja v zdravstvenem varstvu, in sicer gre za projekt, ki stane prek 6 milijard tolarjev; projekt, ki ga financira Svetovna banka za razvoj. Ta projekt kot srčiko delovanja vključuje uveljavljanje elementov kvalitete dela v zdravstvu. To se pravi, da se bo delo zdravnika merilo - merilo - in da bo nek mehanizem vzpostavljen, kjer se bo lahko hitro ugotovilo o kvaliteti posameznega dela posameznega nosilca zdravstvene dejavnosti; tu notri so tudi drugi nosilci, ravno tako fizioterapevti in podobo. In seveda ta projekt vključuje kot nujno posledico tega, da bo posamezen nosilec zdravstvene dejavnosti plačan po kvaliteti svojega dela - po kvaliteti svojega dela. In s tem mi rušimo projekt, in predlagal bi, da če bo zakon sprejet, da sprejmemo tudi zakon, da ta projekt prenehamo delati, kajti to je potem nesmisel - uvajati kvaliteto dela v zdravstvu, ne da bi sprostili oziroma omogočili, da se drugače financira ta kvaliteta, da imajo odgovorni proste roke glede nagrajevanja in podobno. Z ozirom na številne zadeve pa opažamo, da se tega zakona ne da popraviti do druge obravnave, tako v posameznih členih, in bo verjetno potrebno napisati novo besedilo v konsenzu s socialnimi partnerji, upoštevajoč tudi vse druge pripombe, ki so z dobrimi utemeljitvami prišle v državni zbor. Zato naša poslanska skupina tega besedila ne bo podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mnenje poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Ne dolgo nazaj je Drnovškova koalicijska vlada urejala plačne sisteme na način, da je zadostila tistemu, ki je bil glasnejši, tistemu, ki je bil bolj tečen, tistemu, ki je bil bolj zoprn. Tiste javne službe, ki so bolj pritiskale na premierja Drnovška, so dobile boljše plače, so dobile bonitete in še kaj takega. Zdaj imamo pred sabo prvič nek zakon, ki namerava na tem področju narediti red. V slovenski nacionalni stranki smo prepričani, da je predlog zakona o sistemu plač v javnem sektorju prava osnova za izdelavo nekega sistema plač v Republiki Sloveniji na javnem področju. Zagotovo pa sodimo, da bo potrebno še marsikaj dodelati. Osnova je dobra, vendar pa bo potrebno, da ministrstvo za notranje zadeve upošteva vseh 34 stališč odbora za notranjo politiko, ki jih je dal kot matično delovno telo, poleg tega pa tudi marsikatero od stališč, ki jih je bilo slišati danes v tej razpravi. Na dolgo in široko ne nameravam ponavljati določenih zadev, ki so že napisane v stališču odbora za notranjo politiko. Tudi ne mislim ponavljati nekaterih zadev, ki so jih kolegi poslanci že povedali oziroma ki jih bodo še povedali. Zagotovo pa se poraja nekaj vprašanj. Predvsem so tu vprašanja pri VI. poglavju, ki govori o dodatkih. Če vzamemo na primer 28. člen, ki govori o dodatkih za manj ugodne delovne pogoje. Ta člen dovoljuje 5% zvišanje osnovne plače, vendar pa nikjer v tem zakonu niti kje drugje ni omenjena možnost benefikacije delovne dobe, ki zagotovo je potrebna, da se pri določenih javnih službah upošteva. Mislim, da vsaj tisti policisti, ki delajo na terenu, so upravičeni do beneficiranega delovnega staža in ravno tako tudi tisti cariniki, ki delajo na terenu. Če primerjamo 28. člen in pa 29. člen, ki vsakemu dodajata v možnosti največ 5% od osnovne plače, je to 10%, kar je pa v neskladju s 30. členom, ki pravi, da višina vseh dodatkov iz 28. in 29. člena zakona ne sme presegati 15% osnovne plače. 5 in 5 je ponavadi 10. Mislim, da kaj drugače res ni. Nekako me moti, da je potem v 30. členu možnost do 15%. Ali namerava ministrstvo že vnaprej vkalkulirati določene druge bonifikacije in druge dodatke, ki bi morda šli mimo tega zakona. Mi se s tem ne strinjamo in predlagamo ministrstvu, da to zadevo uredi na primeren način ali pa pojasni, zakaj je do tega prišlo. Zanimiv je 25. člen - Dodatek za mentorstvo. Tukaj pri mentorstvu bi bilo potrebno upoštevati zelo zanimivo zadevo, da, recimo, na univerzah, na ljubljanski univerzi določeni profesorji za mentorstvo, ki ga imajo ob diplomah študentov ali magisterijih ali pri doktoratih, zaslužijo še enkrat ali še dvakrat toliko, kot je osnovna plača. Tukaj upam, da bo ta člen uredil ta razmerja, ne sicer na škodo znanja in na škodo kvalitete diplom, magistrskih nalog in doktoratov, ampak da se bo ta zadeva uredila v skladu, primerjalno do ostalih segmentov javnega sektorja. V 27. členu govorimo o dodatku na dvojezičnost, ki pravi, da se višina dodatka za dvojezičnost določi s kolektivno pogodbo za javni sektor. Vprašal bi ministrstvo, kaj zdaj pomeni dvojezičnost. Jaz mislim, da ste mislili, glede na področja, kjer je dvojezičnost zagarantirana v skladu z ustavo. To se pravi, na področje italijanske oziroma madžarske manjšine. Vendar vas vprašam, kako boste potem definirali, če nekdo, ki ni v okviru teh prostorov v službi in ravno tako govori enega od manjšine ali celo oba jezika manjšin, še posebej pa, da vzamemo možnost, da neki uslužbenec govori poleg teh dveh jezikov ali pa tudi mimo teh dveh jezikov še dva svetovna jezika, tri, štiri ali kaj podobnega. Tukaj bi bilo potrebno tudi nekaj dodelati. Še vedno ostajamo pri 6. poglavju o dodatkih. Če vzamemo v razmislek 23. člen, ki govori o položajnih dodatkih in 31. člen, ki govori o dodatkih za delo v manj ugodnem delovnem času, skupaj seveda z 28. in 29. členom, se potem poraja vprašanje, ki se pa tiče direktno 90 članov državnega zbora. To se pravi, poslancev državnega zbora. Poslanci delamo mimo kakršnega koli urnika. Delamo v soboto, v nedeljo. Izredne seje so tudi ponoči. In vendar ne sodimo nikamor. Ne sodimo v zakon o delovnih razmerjih. Ne sodimo, izgleda v ta zakon. Zato bi bilo morda zelo smiselno, da se čimprej sprejme nek zakon o poslancih, ki bi to zadevo urejal. In konec koncev, če je lahko nekdanji minister za notranje zadeve, gospod Bavčar, čez noč upokojil skoraj 4.000 policistov, ne glede na to, kakšen finančni zalogaj je to bil za državo, mislim, da če bi se tudi upokojilo 90 poslancev v štirih letih, to še vedno ni več kot 27 poslancev na leto. In vendar, kot vidimo, bi bila možnost za upokojitev posameznih poslancev v vsakem mandatu po številu, mislim, da največ 10. To se pravi, na štiri leta 10. To pomeni 2,5 na leto mandata, kar ne bi obremenjevalo državnega proračuna. Zagotovo bi pa pripomoglo k boljšemu delu v državnem zboru, kajti v tem primeru ne bi bilo treba podlegati trenutnim hibam vodij poslanske skupine ali direktivam iz vodstva stranke oziroma iz vodstva vlade, ki potem zahteva od poslancev, da glasujejo tako ali tako. In če ne glasujejo, ob naslednjem mandatu izpadejo iz državnega zbora in potem tako, kot nekateri bivši poslanci, že od leta 1996 še vedno iščejo službo. Mislim, da je to tudi ena od zadev, ki jih mora morda obdelati ministrstvo za notranje zadeve in popraviti ali razjasniti določene člene. Predvsem pa mislim, da je treba, naj bo to tudi nekakšen apel, čimprej sprejeti zakon o poslancih, ki bi te zadeve uredil. Na splošno pa Slovenska nacionalna stranka podpira tako intenco zakona, kakor tudi to, da je predloženi zakon seveda ob upoštevanju vseh predlogov iz dopisa odbora za notranjo politiko, kakor tudi iz razprave, dobra osnova za sprejem v drugo branje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mnenje poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavila gospa Majda Zupan. Izvolite.
Gospa podpredsednica! Spoštovani gospod minister! Spoštovani predstavniki vlade! Spoštovani zbor! Mislim, da se strinjamo, da je sedanja zakonodaja na področju plač v javnem sektorju preobsežna, nepregledna, neusklajena, skratka neprimerna. Kako priti do boljšega zakona, kako vzpostaviti skupni plačilni sistem in v končni fazi, kako zagotoviti obvladljivost javnih financ, je veliko vprašanje tudi za vladajočo koalicijo. Že leta 2000 je v vladi padla odločitev, da se problematiki plač nameni posebna pozornost v posebnem zakonu. Veliko je bilo razprav in sprejetih je bilo kar nekaj analiz. S socialnimi partnerji so bili opravljeni razgovori, vendar se usklajevanje ni končalo. Tako obstaja le dogovor o nadaljevanju usklajevanja tudi v postopku sprejemanja zakona. Predlog, ki ga imamo pred seboj, ne rešuje tistega, saj v večji meri ne, kar bi želeli. Še več, ugotavljamo, da je predlog formalnopravno nepopoln in ni v skladu s poslovniškimi določili. Tudi besedilo je nepopolno in ne zagotavlja celovitega pogleda v urejanje celotnega sistema uslužbenskih razmerij. Pogrešamo ustreznosimulacijo, na osnovi katere bi bile lažje odločitve. Predlog kaže tudi na to, da bo potrebna še cela vrsta podzakonskih aktov, uredb in kolektivnih pogodb. Besedilo obeh pomembnih zakonov, torej zakona o javnih uslužbencih, ki je temeljni zakon, in zakona o sistemu plač v javnem sektorju, ni usklajeno, ne po vsebini in ne rokovno. Zato je argumentirano mnenje sekretariata za zakonodajo, ki opozarja na vse te pomanjkljivosti predloga, vsekakor na mestu. Menimo, da ni realna ocena, da novi zakon ne bo povečal proračunskih sredstev. Parola, da nihče ne more dobiti manj, kot je doslej, je izredno zavajajoča. Če predlagatelj resnično želi vzpostaviti razmerja, bo potrebno vsekakor nekatere plače povečati. Postavlja pa se tudi vprašanje, kdo sploh sodi v ta zakon. Zdravniki se ne vidijo v tem sistemu, sodniki vztrajajo, da so premalo plačani, predlog ni sprejemljiv za zaposlene v šolstvu, znanosti in kulturi. Konkretno. Po 6. členu predloga zakona so uslužbenci razvrščeni v skupine od A do J, glede na dejavnost, v kateri so zaposleni. To pomeni, da diplomirani pravnik, ki se je po strokovnem izpitu zaposlil kot sodnik, začne s plačo v 39. plačilnem razredu. Če bi se zaposlil kot učitelj, pa bi prejel začetniško plačo po 24. razredu. Kot učitelj bi dosegel tolikšno plačo kot novo pečeni sodnik s petimi leti skupne delovne dobe šele na koncu kariere, ko bi dosegel najvišji, to je 39. plačilni razred. Podobne razlike veljajo tudi v drugih dejavnostih. Očitno se pripravlja nekakšen kastni sistem v nasprotju z načeli pravičnosti, po katerih bi se morale plače določati po enotnih merilih, glede na strokovnost, zahtevnost in težavnost dela. Predlagamo, naj se posamezno delovno mesto uvrsti v določen plačni razred po enotnih merilih, ne pa diskriminatorno, kot je določeno v 12. členu za različne dejavnosti. Tudi veterinarji menijo, da jih je potrebno obravnavati v posebni rubriki, in to zaradi zahtevnosti, karakterja in pomembnosti del, ki jih opravljajo, saj pomeni njihova dejavnost skoraj izključno zaščito za zdravjeljudi. Želijo, da so našteti v predvideni tabeli dejavnosti in specifičnih poklicev. Podobno mislijo tudi gozdarji in drugi specifični poklici, ki so v Evropi urejeni ustrezno. Kaj pa uslužbenec in javni uslužbenec? Menimo, da je v 2. členu treba točno definirati tudi ta dva pojma. Peti odstavek 5. člena ni usklajen z zakonom o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, po katerem se delavci pri posameznem delodajalcu sami odločajo za kolektivno zavarovanje. Zato ni pravilna ureditev, po kateri bi kar reprezentativni sindikat odločil, da bodo delavci pri določenem delodajalcu vključeni v kolektivno pokojninsko zavarovanje in bodo imeli na ta način manjše plače. Tudi določbi tretjega in četrtega odstavka 20. člena lahko povzročita motnje v delovanju državne uprave, saj bodo posamezni državni organi nagrajeni za delo zunaj svojega delokroga oziroma za zmanjšanje obsega svojega dela pod raven, ki je bila predlagana za proračun. Šlo bi za nagrado za napačno planiranje. Zaradi vseh teh nejasnosti in neusklajenosti ter nedorečenosti, nekaj sem jih tudi omenila, v naši poslanski skupini, Novi Sloveniji, menimo, da predlog ni dovolj dobra podlaga za drugo obravnavo in zato ga ne moremo podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mnenje poslanske skupine združene liste socialnih demokratov bo predstavil gospod Miran Potrč. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! V dosedanjih razpravah v matičnem delovnem telesu, in podobno se bo najbrž dogajalo danes, vsi soglašamo, da sedanji sistem urejanja plač v javnem sektorju ni ustrezen. Ugotavljamo, da leta 1994 sprejeti zakon o razmerjih plač v javnem sektorju ni mogel zagotoviti, da bi plače v javnem sektorju bile v posameznihdejavnostih med seboj primerljive, da bi se zagotovile potrebne uskladitve, da bi bil sistem kot celota obvladljiv. Ravno obratno, po sprejetju tega zakona se nam je dogajalo, da se je z ločenimi dogovori v okviru posameznih dejavnosti brez skupnega sistema sistem sam po sebi notranje vedno bolj razslojeval, rušil, povzročal nezadovoljstva in v različnih časovnih intervalih različna poviševanja, ki so vedno znova povzročila, da je bil nek drug del javnega sektorja nezadovoljen. Ob teh ugotovitvah, ki jih bomo med seboj najbrž hitro delili in z njimi soglašali, se bo postavilo vprašanje, kaj storiti. Najbrž se vsak, ki je kakorkoli v podjetju ali širše sodeloval pri sistemu oblikovanja plač, zaveda, da je to eno najzahtevnejših področij, da zadeva tako neposredno v interese vsakega posameznika in vsake skupine, da je izjemno težko najti rešitve, ki bi bile zadovoljive za vse in da je potrebno sprejemati na eni strani določene kompromise, na drugi strani pa najbrž ni mogoče najti sistema, ki bi v prvi fazi in v celoti vse zadovoljil. V naši poslanski skupini smo mnenja, da je treba kar doslej po letu 1994 kljub mnogim obljubam ni uspelo urediti v državi, zdaj koreniteje, bolj odločno stopiti v smeri urejanja sistema plač v javnem sektorju. Ne delamo si iluzij, da bo to enostavno lahko, niti ne iluzij, da bo že vnaprej pripravljeni sistem idealen, vendar ne sprejemamo ugotovitev, da bi bilo dobro sicer sistem pripraviti, ne vemo pa, kdaj in kako bomo to naredili. Pri pripravi koncepta je vlada izhajala iz izhodišča, da je pametno in prav pripraviti zakon, ki bo postopoma uredil tudi konkretna razmerja v plačah in konkretne plače. Gospod minister je v razgovoru na matičnem delovnem telesu v delovnem smislu rekel, da je to pravzaprav bolj postopkovni kot materialni zakon, da je to bolj zakon, ki ureja, na kakšen način bomo do plačnega sistema po 1.1. leta 2004 prišli, kot da bi konkretno že vsa razmerja plač določal. Mogoče je iz teh ugotovitev reči, da se je vlada ob mnogih zapletenih vprašanjih odločila za pot, ki res vsakemu posamezniku in vsaki dejavnosti ne daje končnega odgovora, ki pa ima nekaj več šans, da bo po tej poti sprejet, ne pa, da bo tudi dokončno uveljavljen, kot pa da bi se odločili za drugo pot in rekli "zdaj mora biti vsaka posamezna plača, vsaka posamezna dejavnost, vsa notranja razmerja, že določena v tistih detajlih in podrobnostih, kjer bo vsak videl, kakšna bo po novem sistemu tudi njegova dejanska plača". Bojim se, da bi bilo to drugo, v enem mahu storiti, najbrž še težje, kot pa predvideti postopke, po katerih bomo v nekem doglednem času do tega prišli. Mi zaradi tega koncept, tako kot je predlagan, sprejemamo, verjamemo in vemo, da bo potrebno za njegovo realizacijo storiti še veliko, v treh fazah priprave samega zakona in še mnogo več kasneje, ko se bo ta zakon realiziral. Vendar, če v to smer ali pa po tej poti ne stopimo, sistema ne bomo imeli. Menimo, da je treba takšen pristop podpreti tudi iz razlogov, ker bo pač zagotovil možnost, da se oblikuje plačni sistem za vse zaposlene, ki so plačani iz javnih sredstev, in odpravil različne plačne sisteme, ki zdaj v javnem sektorju veljajo; ker bo zagotovil javnost, preglednost in primerljivost med plačami v javnem sektorju, kar je nujno potrebno, saj dobro vemo, da doslej te predvsem preglednosti in primerljivosti ni bilo, v mnogočem pa tudi javnosti ne, in da tudi sami, ko smo zahtevali podatke, največkrat ustreznih podatkov nismo mogli dobiti. Podpiramo ga zato, ker menimo, da bo ustvaril podlage za možne kvalitetne osnove za socialno dogovarjanje o plačah v javnem sektorju, z isto bazo podatkov in iz enakih izhodišč, s tem pa postopoma prispeval k temu, da se bodo odpravljale razlike, ki so danes po mnenju večine nesprejemljive. Poleg tega pa bo najbrž omogočil, da se bo zagotovila njegova ustrezna obvladljivost in realen obseg v okviru potrebnih javnih sredstev. Naj ob tem za zaključek rečem naslednje. Zavedamo se, da je mogoče dober sistem oblikovati v čim večjem soglasju s prizadetimi in zato podpiramo vsa prizadevanja, da bi bil zakon pripravljen v čim večji uskladitvi s socialnimi partnerji. Mislim, da imamo na nek način moralno pravico poudarjati to načelo tudi iz razloga, ker je bila v prejšnjem mandatu naša poslanska skupina tista, ki je za zakone, ki prizadevajo socialno partnerstvo, zahtevala, da vlada ob predložitvi zakona tudi pove, v kolikšni meri je s socialnimi partnerji sporazum in dogovor dosežen, kako so potekala dosedanja usklajevanja, kje so bistvene razlike in zakaj. V tej smeri se nam zdi pomembno, da je dogovor o namerah pri usklajevanju zakona o sistemu plač v javnem sektorju 7. februarja letos med socialnimi partnerji podpisan. Zdi se nam pa pomembno tudi določilo 5. točke tega dogovora, ki pravi, da bomo tudi za naslednjo fazo, se pravi za drugo obravnavo zakona, dobili izjavo o obsegu usklajenosti po členih in ugotovitev, kakšen je tisti napredek, ki je pri pripravi zakona storjen. Od tega bo gotovo odvisno ali pa pomembno odvisno tudi naše bodoče ravnanje. Drugo, stališča, ki so bila pripravljena v matičnem delovnem telesu, opozarjajo vlado na odprta vprašanja, ki so bila doslej v razpravi s socialnimi partnerji, pa tudi v javnosti in stroki oblikovana. Menim, da bo imela vlada težavno nalogo, ko se bo morala do teh stališč opredeljevati. Ustrezna opredelitev v zakonu za drugo obravnavo pa nam bo dala podlago, da se potem tudi odločamo. To dvoje nas prepričuje, da je prav, da zakon v prvi obravnavi podpremo, saj sicer ne bomo prišli do nadaljnjih poti in rešitev, po katerih bi lahko to zahtevno problematiko urejali. In če smem, samo stavek v svojem osebnem imenu. Predlagal sem dopolnitev enega stališča, v želji, da se pač mnoge poklicne skupine, ki se ta moment v zakonu še ne vidijo, opredelijo kot tiste, ki bi jih naj v okviru dopolnjevanja samega zakona za drugo obravnavo, vlada na ustrezen način vključila v zakon. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Potrč. Naslednji bo stališča poslanske skupine stranke mladih predstavil kolega Diaci. Vabim vas k odru, kolega Diaci. Z vami bomo tudi zaključili splošno predstavitev poslanskih skupin. Kolega Barovič je prvi prijavljeni poslanec za kolegom Diacijem. Prosim.
Hvala za besedo. V poslanski skupin Stranke mladih Slovenije zakona o sistemu plač v javnem sektorju v prvi obravnavi, takšnega kot je pred nami, ne bomo podprli. Podpiramo pa spremembe sistema na načelni ravni. Področje plač je sedaj urejeno v zakonu o razmerju plač, ta pa je dopolnjen z več kot 40 različnimi predpisi in akti, kar povzroča neurejenost, nepreglednost in neobvladljivost tega sistema. Zato se strinjamo z vlado, da je potrebno to področje urediti z enim samim zakonom, v katerega bodo vključeni vsi javni uslužbenci. Prav tako se strinjamo, da je potrebno oblikovati zakon, ki bo dopuščal mehanizme spremembe razmerij med plačami znotraj plačnega sistema in tako ukinil ogromno število raznih dodatkov, s pomočjo katerih se je v preteklosti povečevalo plače določenim skupinam javnih uslužbencev, kar pa je rezultiralo v težko obvladljivosti in transparentnosti mase plač. Narobe pa je, da vlada ponovno pošilja v obravnavo nedodelan in neusklajen zakon. Da je zakon res tak, se je pokazalo že na matičnem odboru za notranjo politiko in odboru za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide, kjer je doživel burno razpravo in številne kritike. Kljub temu da sta odbora ocenila, da je zakon primerna podlaga za prvo obravnavo, je bilo sprejetih tudi veliko število dodatnih sklepov in stališč, kar samo dokazuje, da pripravljen zakon ni dodelan in ima številne pomanjkljivosti. Vlada pravi, da dialogi s sindikati delavcev v javni upravi potekajo, in da bo dogovore, ki jih bo dosegla preko amandmajev, prinesla v zakon v drugem branju. In tu je problem. Zdi se nam, da bomo spet dobili zakon o delovnih razmerjih, kjer se je vlada lotila dogovarjanja s sindikati šele, ko je bil zakon v prvi obravnavi že potrjen, nato smo se v nadaljnjem zakonodajnem postopku spopadali z ogromnim številom, predvsem vladnih amandmajev. Dialog, ki bi moral potekati predvsem med sindikati in vlado, s predložitvijo takega zakona v prvo obravnavo, povzroča, da se ta dialog seli na sejo odbora v državnem zboru in sestanke s poslanskimi skupinami, kjer poskušajo predstavniki sindikatov prepričati poslance v spremembe zakona. S tem zakonom naj bi področje plač javnih uslužbencev naredili bolj pregledno, a predlog, ki ga imamo pred sabo, ima celo vrsto členov, ki narekujejo sprejetje novih podzakonskih aktov. Ali se vlada s tem zakonom ni prav temu želela izogniti? Bojazen, da ti akti omogočajo odmik odpostavljenega sistema, je izrazil tudi sekretariat za zakonodajo in pravne zadeve. Sekretariat opozarja tudi na neusklajenost z zakonom o javnih uslužbencih, ki naj bi bil tisti temeljni zakon, ki ureja uslužbenska razmerja. Zakon o sistemu plač pa naj biurejal sistem plač zaposlenih v javnem sektorju. Ta dva zakona bi morala biti nujno usklajena tako na terminološki, predvsem pa na vsebinski ravni, če želimo dobiti celovit pogled v sistem. Postavlja se tudi vprašanje o višini porabe proračunskih sredstev ki jih bo prinesel ta zakon. Vlada trdi, da sprejetje tega zakona ne bo povečevalo proračunskih izdatkov za potrebe plač javnih uslužbencev, hkrati pa zagotavlja, da nihče od zaposlenih ne bo prejemal manj kot doslej in uvaja širok krog proračunskih uporabnikov, ki si jim bodo plače povečale. Prav tako se postavlja vprašanje povišanja plač zaposlenih v tistih dejavnostih, za katere so ta povišanja že dogovorjena in bi se morala realizirati v prihodnjih letih. Dejstvo je, da je vidika stabilnosti delovno mesto v javnem sektorju relativno stabilnejše kot v zasebnem sektorju. S tega vidika pa je stabilnost povezana z manjšim rizikom in posledično tudi z manjšim donosom. Večji riziko in večja donosnost ter s tem povezana manjša stabilnost pa je značilnost realnega sektorja. In ta načela mora upoštevati tudi ta zakon. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Diaci. Stališče poslanske skupine SLS bo predstavil kolega Brenčič.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo, izhajajoč iz obstoječega stanja, ki je v sistemu plač v javnem sektorju popolnoma medsebojno porušen in glede na strukturo ali razrez državnega proračuna in odnosa javnih sredstev, ki so potrebna za delež plačv javnem sektorju, pričakovali prav gotovo drugačen pristop, ne le ministrstva ampak celovit pristop vlade k neke vrste, bolje rečeno kot zakonu, reformi, ali projektu prenove sistema javnega sektorja, tako skozi sistem javnih uslužbencev kot skozi sistemplač javnega sektorja. Ugotavljamo, da je sprejemanje tega zakona v precejšnji časovni stiski, kar ni dobro. Tako težko materijo, kot jo prinaša ta zakon, kot je prisotno v celotnem sistemu javnega sektorja, je nemogoče razreševati dolgoročno v neki časovni stiski. V glavnem pa je eno res. Nikakor ne bi smeli s tem zakonom vse preveč koncepta ali namena zakona pustiti v izvajanje aktom izven zakona, tako metodologijam, tako pravilnikom, kot tabelam. Vse preveč vsebinske materije ta zakon prenaša na materijo izven zakona, izven določene oblike, ki jo morajo prinesti členi. To je velika past, da se bo tudi vnaprej vzpostavljal sistem parcialnega ali vplivnega odločanja, določene participacije plač nekega poklicnega obsega ali poklicne skupine, kar je v praksi bilo izkazano doslej kot silno slabo. To je velika past, zato mislim, da bo moral predlagatelj za drugo obravnavo krepko bolj doreči samo vsebino ali jo vnesti v členitev zakona, tako glede uslužbencev kot funkcionarjev. Ta dva statusa sta, tudi kar se tiče odnosa na krovni zakon, če mu tako rečem, o delovnih razmerjih, krepko različna in ji bo potrebno s tem zakonom dodelati. Če bomo samo tako posplošeno pustili, bo prihajalo kaj hitro do silnega dispropoca. Mi seveda ne podpiramo v bistvu tega pristopa. Tako po eni strani lahko rečemo, poenostavljene rešitve področja, ki je tako zahtevno, da bi potrebovalo silno, bi rekel, javno konzultacijo skozi vzpostavitev partnerskega dialoga, čeprav ga je težko vzpostaviti, ampak iz naslova države, ki bo morala prej ko slej zagotavljati in edina poglavitna dolžnost bo socialni status državljanov, je ta partnerski odnos nujen. V tem zakonu ga je treba doseči zagotovo vsaj toliko, kot v zakonu o delovnih razmerjih, celo za vlado bolj doreči, kot zakon o delovnih razmerjih, ki je le drugačen zakon, ker rešuje cel spekter, tudi realni sektor. Tako je seveda predlagatelju omogočeno, glede na številnost razprav tako na zainteresiranem delovnem telesu kot na matičnem delovnem telesu in skozi številnost nastalih stališč, da bo vsebino in koncept zakona za drugo obravnavo krepko dodelal. V vsakem primeru pa smo v poslanski skupini slovenske ljudske stranke za to, da se naj s tem zakonom krepko konsultira javni vpliv tudi določenih ekspertnih institucij, od univerz in tako naprej, do različnih inštitutov. Upoštevati je treba te argumente in potem najti pravi okvir za normativno postavitev zakona. Na vsak način pa mislim, da mora biti predlagatelj zainteresiran, da ko bo zakon za drugo obravnavo nekako v predlogu oblikovan, da že projicira tudi sam zase, in jo mora projicirati, simulacijo, kaj v končni fazi ta zakon pomeni, pri vplivu na potreben obseg javnega denarja in pri odnosu, kako se ta zakon, bi rekel, odraža na obstoječe porušeno razmerje. Naj ne plaši predlagatelja, če bodo ta razmerja s predlogom zakona postavljena v nekakšen drugačen odnos ali drugačno vsebino. Če bo za njo stal argument, stal partnerski dialog, bo tudi tako razmerje dobilo soglasje in potrditev v praksi. Kot rečeno, bomo v poslanski skupini zakon podprli, vemo pa, da je dela za pripravo vsebine in koncepta za drugo obravnavo toliko, da naj predlagatelj ne podleže časovni obremenitvi, ki ji botruje tako kakšen aneks kot neke obljube. Bolje je to materijo pripraviti tako, da ne bo že na startu "zahibala", kot pa da neko obljubo izpolnimo zdaj, ko bi bilo morda bolje, da jo z boljšo vsebino izpolnimo čez pol leta. Hvala.
Hvala lepa. Slišali smo mnenja poslanskih skupin. Besedo imajo poslanke in poslanci. K neomejeni razpravi se je priglasil samo gospod Bogdan Barovič; razprava je v nadaljevanju omejena na pet minut. Gospod Barovič, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi! Kljub temu da sem se prijavil na časovno neomejeno razpravo, bom skušal biti kratek, kajti dnevi 12. redne, 13. izredne, če se ne motim, in 13. redne seje se vlečejo eden za drugim in verjamem, da smo vsi skupaj utrujeni. Zato še enkrat poudarjam, da tako kot vi, tudi sam mislim, da je čas zelo pomemben. Spoštovani predstavniki ministrstva za notranje zadeve! Po eni strani vam zavidam, da ste si upali ugrizniti v tako trdo in kislo jabolko, kot je ureditev plačnega sistema, ampak v dobrem pomenu besede, kajti če razumno razmislimo, je bil dejansko potreben čas. Sam vidim, ker pač stvari nekoliko bolj poznam - imel sem priložnost delati z inštitutom za trženje ekonomike in organizacijo na tem področju - da je ključni problem in razlog za nastajanje novega zakona, ki ima seveda tudi dovolj časa, da bo nastal kvalitetno, čeprav so cilji navedeni drugače, v omejevanju oziroma zniževanju dodatkov. Namreč, 80 in celo več dodatkov, kolikor smo jih že prišteli, so presegli osnovne plače. Tako v javnem sektorju, verjetno se strinjate vsi z menoj, tu moram potrditi tudi kolegu, dr. Cukjatiju, so nastala stanja, kjer so ljudje pravzaprav delali zaradi dodatkov, ne zaradi plače. Nesorazmerja v primerjavi dveh, treh, štirih profilov, pa če vzamemo predsednik vlade, poslanec, predsednik vrhovnega sodišča, ustavnega sodišča, zdravnik specialist, univerzitetni profesor, docent, dodatki so nastajali ravno zaradi nezadovoljstva v primerjavi teh profilov, ki vsi sodijo na področje javnega sektorja. Dejansko je bil zadnji čas, da se temu naredi konec, kajti če ne bi čez leto ali dve imeli že preko 100 ali še več dodatkov, ki bi stalno izenačevali ali pa urejali nezadovoljstva in ta razmerja. Seveda bo sedaj, ko vzpostavljamo skupni plačni sistem za javni uslužbence in funkcionarje, nastal problem ravno v osnovi. Če bodo pripravljavci zakona v osnovi oblikovali takšna izhodišča, da bodo vsi tisti, ki so našteti, torej javni sektor, javna agencija, javni skladi, javni zavodi ter druge osebe javnega prava zadovoljni v osnovi, potem sem prepričan, da bo seveda ob natančni proučitvi in vsem tem, kar so kolegi že povedali, v sodelovanju institutov, univerz in strokovnjakov, potem bo nov plačni sistem zažigal. Če ta osnovna izhodišča, osnovna razmerja ne bodo dosežena, potem bomo tako poslanci tega sklica državnega zbora, pa tudi poslanci naslednjega sklica opravljali ponovno jalovo delo. Zato mi dovolite, da se tu pridružim kolegom, ki so poudarili, še enkrat, tudi sam poudarjam, potrebo, da se za drugo branje, če bo seveda v prvem branju ta predlog zakona sprejet, dejansko pripravljavec loti tega dela zelo, zelo kvalitetno, z usklajevanjem socialnih partnerjev. Če bodo osnovna izhodišča, še enkrat poudarjam, prava in dobra, potem bo tudi zakon dober. Zakon je ta trenutek v prvem branju, kolikor sem ga uspel proučiti in kolikor poznam vsebino, nekoliko nedodelan na področju dodatkov. Namreč, mnogi si bodo zaželeli ali pa upravičeno zahtevali nove dodatke, mnogi pa bodo nastavljene, ki so navedeni na strani 14, odlično pripravljenega, vsaj zame, materiala, predloga zakona o sistemu plač v javnem sektorju, če ne bodo mnogi s temi dodatki nezadovoljni. Edina težava, na katero kolegice in kolegi opozarjam, seveda predvsem pripravljavca, pa je, da trditev, da se višina potrebnih sredstev za plačevanje delavcev v javnem sektorju ne bo povečala, se mi zdi, da ne bo držala. Saj veste, če vzamemo iz dveh vreč, iz ene moramo dati v drugo, če ne dodajamo. Zaradi tega opozarjam ali pa pozivam pripravljavca tega zakona, da naredi študijo iz izhodiščnih plač, ki jih pripravlja, in čeprav bodo ta sredstva mogoče nekoliko višja ali pa, kar ne verjamem, nekoliko manjša, to tudi odkrito pošteno prizna in pove. Poudarjam pa, da govorimo o plačah v javnem sektorju. In ne želim in tudi nočem mešati nobenih drugih plač in nobenih drugih zakonov. Tudi moje osebno stališče je, da je priprava novega zakona o sistemu plač v javnem sektorju potrebna, da je izhodišče za oblikovanje primerne in pametne osnove za vse strukture dobro. Kolegice in kolegi, prosim, dajmo možnost, seveda ob še enkratnem pozivu dobrepriprave za drugo branje, ministrstvu in vsem pripravljavcem, da pripravijo zakon o sistemu plač v javnem sektorju za drugo branje. Tako kot pravijo - bom povedal v poljudnem slovenskem jeziku, ne knjižnem - ljudje, pa se bom obrnil na zdravnike, ki so ta trenutek najbolj problematični: Zakaj zdravnike plačevati pošteno za njihovo pošteno delo s tisoč dodatki, če mu lahko v osnovi, če vzamem zdravnika za primer, damo njegovemu profilu in njegovi zahtevnosti njegovega dela, ali pa univerzitetnemu profesorju, dobro in pravo osnovo. Dodatki naj bodo samo realno doplačilo tistemu in tistega, kar vsi v javnem sektorju počno in kar je navedeno ali pa bo še bolj natančno opredeljeno v zakonu. Sam bom zakon oziroma predlog zakona v prvem branju podprl v prepričanju, da se bodo pripravljavci tudi na naš poziv, vseh vas, kolegic in kolegov, na drugo branje zelo dobro pripravili. Hvala lepa, ker ste me poslušali.
Hvala vam. Besedo ima gospod Drobnič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Dovolite, da sam spregovorim nekaj besed v zvezi s tem zakonom. Torej, nov zakon potrebujemo - ne bi ponavljal argumentov - zato, da se lotimo in da se torej pripravi nov zakon. Vendar pa sam smatram, da z nekaterih vidikov ta material, to gradivo ni ustrezno pripravljeno. Namreč, to je neke vrste popis obstoječega sistema, transformiran seveda v tolarje. Iz tega sledi tudi tolikšno število razredov. Pri tem se kaže pomanjkanje odločnosti pripravljavca, da bi sledil temeljnemu cilju, resni ureditvi plač, pri čemer pa naj se ne boji, da se bo morda komu tudi zameril, ker gotovo se bo nekomu tudi zameril. Poglejte, trdite, da se nikomur ne bo poslabšalo. Torej bo za vse najmanj enako oziroma bo za nekatere boljše. Potem pa poslušam ministra za finance pa ostale, kako naj bi zajezili plače državnih uslužbencev. Ne samo zmanjševanje zaposlovanja, kar bo seveda zelo težko šlo, kajti če se bomo približevali Evropski uniji, bomo kvečjemu morali še kogazaposliti, tega se verjetno ministri in ostali odgovorni v službah zavedajo. Gre za to, kako to stvar urediti. Tu pa že pridemo tudi na tisto drugo področje, kjer lahko rečemo, da bi lahko določena področja privatizirali, koncesionirali oziroma izločili iz tega sistema državnih uslužbencev, da jih pomaknemo v tisti segment, kjer postanejo tržno zanimivi. Za te, ki se pa pojavijo v tem tržnem sektorju, pa so potrebni drugačni razponi plač in drugačen način nagrajevanja. S tem se bo slej ko prej treba spoprijeti. En del, vemo, da je to zdravstvo, kjer imamo javno službo, javne izvajalce, pa imamo tudi privatne izvajalce, ki so lahko neke vrste koncesionarji, lahko pa čisto privatni izvajalci, pri čemer jih veže samo poklicna etika ali pa določeni drugi standardi, sicer pa lahko sami po svoje nagrajujejo. V tem bo seveda potrebno iskati odgovore. Želel bi tudi odgovor na vprašanje, kako nagraditi oziroma kako si zamišljate, kako bodo odreagirali nekateri državni uslužbenci, recimo začetniki, ki so končali fakulteto in nastopajo službo, pa bo za nekatere to razmerje v plačah približno ena proti tri. Kako bodo na to odreagirali socialni partnerji, če že do sedaj niso, zagotovo pa bodo. To bo lahko pomenilo popolno blokado. Kot vidite, so to pač vprašanja, na katera bo treba najti primerne odgovore, in to gradivo ne daje odgovorov. Trdim, da bo potrebno za določen segment teh javnih uslužbencev, državnih uslužbencev, ne javnih uslužbencev, le poiskati možnost na kompetativnem trgu, sicer bo večina te države delovala skozi proračunsko porabo direktno, skozi javne državne uslužbence, in na drugi strani bomo imeli monopolizirana kvazi tržna podjetja, kjer se bo vtikala država s svojimi posegi v upravno in še kakšno drugo sfero. Toliko za razmislek. Zaradi tega smatram, da to gradivo še ni zadosti pripravljeno za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rokavec. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, poslanke in poslanci! Mislim, da je zelo pomembno, da smo končno le dobili predlog zakona o sistemu plač v javnem sektorju in da se je dejansko začela širša razprava po več kot deset- oziroma dvanajstletnih neuspešnih poskusih, kako poenotiti plačilni sistem v javnem sektorjuv celotni državi. Tokrat želim vladi in ministru bolj srečno roko, kot so bili dosedanji poskusi. Dosedanji poskusi so vedno pripeljali k temu, da je bil plačni sistem še bolj med seboj neusklajen in neuravnotežen. Pogrešam sočasnost sprejemanja tega zakona z zakonom o javnih uslužbencih, zakonom o upravi in pa javnih agencijah, in pa predvsem večji konsenz socialnih partnerjev. Dejansko je formalno ta konsenz dosežen, vsebinske razprave o plačilnih razredih pa do sedaj ni bilo zaslediti. To je tisti najbolj vroč kostanj, ki se ga do sedaj tako vlada kot socialni partnerji bolj ali manj izogibajo. Socialni partnerji nekaj manj, kjer vsak ugotavlja, ali je bil v dosedanjem neuravnoteženem in neusklajenem sistemu na boljšem ali slabšem, in temu tudi prilagaja svoja pogajalska izhodišča. Seveda je to zelo občutljivo področje. To je področje, ki jasno zadeva tudi javne finance, tudi naš proračun in pa seveda v zvezi s tem dejansko pravi vlada, da ne bo noben od posameznih sektorjev na slabšem oziroma tudi da se nobenemu ne bo zmanjšala plača, na drugi strani pa da bistvenih finančnih negativnih posledicah za državo ne bo. Najbrž je ta zadeva skregana sama s sabo. Pogrešam predvsem, kaj je cilj države s to reformo. Ali je to samo poenotenje, kar je sigurno potrebno, poenotenje, uravnoteženje, uskladitev posameznih dejansko zelo strlečih neuravnotežij znotraj plačnega sistema, ali še kaj drugega. Izjave predstavnikov vlade so si mnogokrat zelo nasprotujoče. Ministra za notranje zadeve, ki pravi, da dejansko ne bo nihče nič izgubil oziroma bodo neke skupine pridobile, na drugi strani pa izjave finančnega ministra, da pa je potrebno na tem področju nekaj temeljito storiti, če hočemo tudi v prihodnje obvladovali tudi same javne finance. Zato dejansko pogrešam tukaj temeljni cilj vlade, kaj želi doseči. To je občutljiva točka. Tega se zavedamo vsi skupaj. Ampak dejstvo pa je, da mislim, da je sedaj tisti trenutek, v katerem se lahko dejansko začne bolj odprta in dejansko odkrita debata na celem segmentu, kaj se dejansko želi. Če bodo odprte karte, se bo lažje prišlo tudi do končne rešitve. Naslednje vprašanje, ki mislim, da ni dodelano v samem predlogu zakona, je to, kaj je javni sektor in kdo se vidi oziroma se ne vidi v sistemu plač v javnem sektorju. Po moji oceni je javni sektor vse tisto, kar zadeva posredno ali neposredno plače iz državnega proračuna. Posredno ali neposredno. Če bi bil tak pristop, bi bilo tudi lažje pristopiti. Čim bomo delali izjeme, sem prepričan, da je bistveno manj možnosti, da tudi ta predlog oziroma tako imenovana reforma, čeprav jaz ocenjujem, kakor je zastavljena v tem trenutku, to še ni reforma. [[...]] [[prekinjeno.]] [[...]]da lahko uspe. Zato jaz predlagam, da [[...]]
Gospod Rokavec, mislim, da vam je čas potekel.
[[...]]se opravičujem.
Ker to je menda že nova [[...]]
Samo zaključim, če lahko.
Ja, izvolite.
Mislim, da je že kolega Brenčič izpostavil, da pogrešamo tako imenovano javno predstavitev mnenj. Zato bi bilo še kako smiselno, da se do druge obravnave pripravi ta javna predstavitev.
Hvala lepa. Je že sklicana, gospod Rokavec. Odbor je predlagal, da bo javna predstavitev mnenj. Ker drugih poslank in poslancev, ki bi želeli, gospod Sok še, potem gospod minister. Izvolite.
Hvala za besedo. Samo eno čisto kratko vprašanje bi želel izpostaviti, preden bo odgovarjal gospod minister. Natančno sem poslušal njegovo predstavitev. Predvsem sem bil pozoren na tisti del, kjer je opisal in povedal, kaj naj bi bili cilji tega zakona. Med temi naštetimi cilji nisem slišal, da bi navedel, da naj bi bil največji cilj tega zakona, da ne bi sprožal konfliktnih situacij, kakršnim smo recimo priča danes, ko se nenehno pojavljajo in napovedujejo določeni protesti posameznih skupin zaposlenih v sistemu javnih plač. Glede na to izpostavljeno vprašanje, bi rad povedal, da sem tako kot ostali poslanci tudi sam prejel pismo iz dveh področij dela. To so gozdarji, ki delajo v sistemu javne gozdarske službe, in pa veterinarji, ki opravljajo pomembno delo v sistemu javnega zdravstva in seveda niso razvrščeni med inšpekcije, ker na tem področju imamo inšpekcije in pa imamo strokovne sodelavce. To so tisti, ki dejansko spremljajo celotno področje predelave živil živalskega izvora in ki skrbijo tudi za, bi rekel, izvozne zadeve na tem področju. Predvsem me zanima, zakaj sta ti dve kategoriji, verjetno pa, da so tudi še ostale, tako sem razumel razpravo kolega Potrča, zakaj sta ti dve kategoriji teh javnih uslužbencev iz tega zakona izpadle, oziroma nameravate, da bi v izogib konfliktnostim na teh področjih, ker so nekateri konflikti lahko tudi zelo zaostreni in lahko imajo tudi velike posledice za našo državo, ali nameravate do druge faze te zadeve v tem smislu popraviti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Bi želel besedo še kakšen poslanec, preden dam besedo ministru? [[Ne.]] Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Jaz se zahvaljujem za tole razpravo, ki je bila strokovno zelo poglobljena in ne politična oziroma interesna, kakršna zagotovo v prihodnosti še bo, ko se bomo lotili materialnih razmerij. In prav namen predlagatelja je bil ta, da spodbudi na začetku razpravo o sistemskih vprašanjih, o konceptualnih vprašanjih, torej o tem, ali smo stvar pravilno zastavili, ali ne, ne pa o tem, kako drugače postavljati plačna razmerja. Ta razprava zanesljivo še sledi. Po mojem trdnem prepričanju prav v prihodnjem obdobju, po današnjem dnevu, če bo, in nadejam se, da bo, državni zbor zakon potrdil kot primerno podlago za nadaljevanje njegovega dograjevanja. Dovolite mi, da se opredelim najprej do treh, štirih zelo načelnih vprašanj, o katerih je tu tekla beseda in terjajo določena pojasnila. Najprej vprašanje finančnih obveznosti, izhajajočih iz tega zakona oziroma zatrjevanj o različnih izjavah v tej zvezi. Tu je treba biti zelo natančen. Če ste me pozorno poslušali, ste lahko ugotovili, da sem pri finančnih obveznostih zatrdil, da jih ne bo na proračunsko dveletko-sedanjo, to se pravi leto 2002, 2003. To pa zaradi razloga, ker bo zakon po naši projekciji začel veljati ali se začel uporabljati, bolj natančno rečeno, s 1.1.2004. Vsekakor pa bodo implikacije, ki jih je potrebno v proračunskih dveletkah 2004, 2005, pa tudi 2006 in 2007 načrtovati v tem smislu, v kakršnem bodo sprejete odločitve o načrtovanih premikih med posameznimi plačnimi skupinami. Da bo do teh premikov prišlo, da bo moralo priti, v to smo prepričani, ampak te odločitve morajo biti naslonjene ali jim mora slediti kasneje proračunska odločitev za obdobje naslednjih proračunskih dveletk. Seveda pa obveznosti za to dveletko, za katero je proračun že sprejet, ne načrtujemo Rad bi malo bolj precizno pojasnil tudi vprašanje, mnogi ste o njem razpravljali, da se nikomur ne bo poslabšal položaj. Mi smo v dogovorih s socialnimi partnerji v zakon vključili opredelitev, da bi posamezniku ali posameznici, ki bi po novem sistemu imela manjšo plačo, ta plača obstala na istem mestu do trenutka, ko bi se preko revalorizacij stvar izenačila. To je model, ki je v zakon vgrajen, ki je tudi dogovorjen s socialnimi partnerji, ki v bistvu preprečuje to, da bi z zakonom komurkoli prišlo do zmanjšanja plače. Tako bi rad razjasnil ta položaj v zvezi s finančnimi obveznostmi na način, da boste imeli pred očmi obdobje naslednjih dveh proračunskih dveletk. Strinjam se s tistimi, ki pravijo, da bo potrebno napraviti projekcije oziroma simulacije morebitnih premikov, ali pa ne morebitnih, kar zanesljivih premikov med medplačnimi skupinami, kakšen bo njihov vpliv na proračune tudi v naslednjih obdobjih. To je prvo vprašanje, ki sem ga hotel pojasniti. Drugo vprašanje se navezuje na socialno partnerstvo. Tu imamo dva možna modela socialnega in parlamentarnega dialoga. Jaz bi enega imenoval kot zaporednega, drugega pa vzporednega. Zaporedni bi pomenil, nekateri ste se za njega zavzemali, da bi vlada najprej zakon uskladila s socialnimi partnerji, potem pa prišla v parlament in rekla "to je usklajeno, vzemite ali pustite". Mislim, da bi bilo to protiustavno nasilje nad parlamentarci. Zdi se mi mnogo primernejši tako imenovani vzporedni model. To pa pomeni, da hkrati vzporedno teče eno in drugo usklajevanje. To usklajevanje tudi teče. Povedal sem, da je bilo doslej že 10 usklajevalnih sestankov izvedenih, s po 4 do 6 urami v povprečju, kar pomeni, da je bilo v to usklajevanje vloženo že kakšnih 60 ur in da bo tako tudi poslej. Citiral sem dogovor, ki smo gasprejeli, da bo to teklo do zadnje faze. Mi bomo, seveda, državni zbor obvestili natančno o tistem, kar smo uspeli uskladiti. Mi si bomo prizadevali, da bo stopnja usklajenosti karseda visoka. Ne domišljamo si pa, da bo 100%. In verjetno si tudi tisti, ki si prizadevate za socialno partnerstvo, ne domišljate, da smo sposobni stvari urediti s socialnimi partnerji 100%. Tretje vprašanje, o katerem želim kaj reči, je vprašanje razmerja do drugih zakonov. Strinjam se z vašimi ugotovitvami, da je ta projekt še posebej zahteven in zapleten, ker se povezuje tako z zakonom o delovnih razmerjih, kot tudi z zakonom o javnih uslužbencih. Vendar tudi tu imamo dva možna modela. Ali da razglasimo enega od zakonov za krovnega, druge pa za izvedbene oziroma za temeljnega in izvedbenega, kar moram reči, da nima nikakršne opore v naši ustavi oziroma pravni ureditvi, ali pa, da se lotimo na način, za katerega se je zavzel tudi odbor za notranjo politiko, ko je predlagal, da bi stvar obravnavali v paketu. To pomeni, da so si zakoni med seboj prirejeni oziroma komplementarni, kar pomeni, da nastajajo skupaj in da upoštevanje spremembe v enem zakonu mora dobiti svoj odraz na spremembi v drugem. To je koncept, ki mu sledimo in smatramo, da je pravilnejši, kot koncept nekega krovnega oziroma izvedbenih predpisov. No, in še četrto načelno vprašanje. Gre za v razpravah večkrat dano opozorilo glede tega, koliko vključiti v zakon in koliko v kolektivne pogodbe oziroma v izvedbeno raven. Zavzemanje za vključitev večjega števila oziroma celotne ureditve v zakon, pomeniv bistvu zavzemanje, ki je nasprotno socialnemu partnerstvu. Prav zaradi tega, ker štejemo, da določena izvedbena področja, predvsem metodologija za uvrščanje, metodologija za uspešnost, metodologija za nagrajevanje, konkretno uvrščanje v posamezne plačneskupine in tudi v plačno lestvico, da je to stvar kolektivnega pogajanja, štejemo, da mora plačni sistem temeljiti ne samo na zakonu, ampak tudi na celotnem sistemu instrumentarija socialnega partnerstva. Če mi dovolite še nekaj konkretnih razlag oziroma pojasnil v zvezi z vprašanji, ki so zelo konkretno in zelo podrobno posegala v samo vsebino zakona, kar je še posebej razveseljivo. Poskušal bom komentirati, sicer zelo kratko, nekatera vaša vprašanja. Definicija javnega sektorja. Definicija javnega sektorja je ravno tisto, kar smo povzeli iz zakona o javnih uslužbencih in eno in isto besedilo v bistvu usklajujemo v obeh zakonih. Prav ima dr. Cukjati, da je potrebno natančneje definirati, kaj je posredni proračunski uporabnik. Tu se naslanjamo na uredbo ki jo je vlada sprejela na podlagi zakona o javnih financah, kjer so navedeni v seznamu, ki je zelo zajeten, vsi neposredni proračunski uporabniki. Tako da mislim, da bo opredeljivost tega dovolj določna. Pojem javnega uslužbenca je prav tako vprašanje, ki ga urejamo na enak način prav v zakonu o javnih uslužbencih. To je tisti, ki je zaposlen v javnem sektorju; kaj je javni sektor, smo opredelili, kot rečeno, s pomočjo uredbe, ki določa, kaj so posredni, kaj so pa neposredni proračunski uporabniki, pa tako ali tako ni sporno. Kar zadeva vprašanje, kaj, če ne pride do uskladitve s kolektivnimi pogodbami. To je seveda utemeljeno vprašanje, pomembno vprašanje. Formalen odgovor na to vprašanje je, potem velja sistem takšen, kot je sedaj, in je treba usklajevanje ponavljati toliko časa, dokler ni uspešno in dokler ne pride do uskladitve. Vprašanje metodologije. Strinjam se z vsemi tistimi, ki pravite, da je to zelo pomemben instrument. Lahko vam rečem, da smo v teh usklajevanjih s sindikati že dosegli glede tega sporazum, da metodologija ne bo akt vlade, ampak bo vključena v kolektivni pogodbi za javni sektor, to pomeni, enotna metodologija, ne panožna, parcialna, ampak enotna, vendar dogovorjena s sindikati, s tem da bo nekaj kriterijev za uvrščanje dodatnovključenih v zakon. Kar zadeva uspešnost, tu bi samo dodal pojasnilo. Dr. Cukjati opozarja na neskladje med formulacijo o 5% in med pooblastili vlade v tej zvezi. Opozoril bi na to, da gre v bistvu za zgornjo številko, zgornjo omejitev možnega obsega sredstev, to je do 5%, pri čemer pa teče sedaj zelo intenzivna razprava prav o vprašanju ali je to dovolj ali morda ne bi tega povečali. Kar je seveda možno, v bistvu na ta način povečamo fleksibilni del, jasno, na račun zmanjšanja fiksnega dela oziroma osnovne plače. Kar zadeva zelo specialno vprašanje o dežurstvu. Tu bi lahko odgovoril samo na to, da pogoji za dežurstva bodo še naprej urejeni s področnimi zakoni oziroma, kar zadeva zdravstvo, bo seveda tu glede pogojev, še naprej relevantna zdravstvena zakonodaja. Kar zadeva 55. člen oziroma sploh te dopolnilne ureditve prostovoljnega pokojninskega zavarovanja, naj rečem to, da je moč pritrditi vsem tistim, ki pravite, da je to poglavje na nek način prilepljeno umetno, dodano k temu zakonu in da resno razmišljamo o tem, da bi iz zakona ta del izključili. Ne smo zaradi tiste upravičene pripombe, da je veljavnost zakona vezana na 2004, to naj bi pa po prehodni določbi veljalo že za letošnje dodatke, ampak tudi sicer, ker po stališčih stroke naj bi to vprašanje vendarle uredili ne v tem, ampak v nekem drugem zakonu. Ali morda celo v posebnem zakonu, ki bi ga predlagali vzporedno s tem. Gre v bistvu za materijo, ki ni plačna materija, ampak materija pokojninskega zavarovanja. Tako, da se utegne zgoditi, da bomo predlagatelji odstopili od tega, da ti členi še naprej ostanejo v zakonu. Kar zadeva smeri nadaljnjega usklajevanja s sindikati. Upam, da sem glede tega dovolj pojasnil. Dogovor, ki ga imamo sklenjenega s sindikati, je, da bo to teklo do tretjega branja. In bi celo morebitna zavrnitev današnjega zakona pomenila poseg v tak dogovor, kar ne bi bilo dobro. Mi smo se zavezali, ena in druga stran, da bomo to besedilo usklajevali naprej. Zelo se strinjam z razpravo glede posebnosti v zdravstvu. Moram reči, da sva celo z dr. Kebrom že razpravljala o tem, da bo potrebno izven plačnega sistema najti modele, podobno kot je nekdo od spoštovanih kolegov tudi razpravljal, po vzorcu najemnih oziroma koncesijskih razmerij kot dopolnih razmerij za nekatere zdravnike oziroma za tiste, ki opravljajo količinsko ali kakovostno večji del posla. Tu so razlike tako velike, kot mi zatrjujejo specialisti strokovnjaki s področja zdravstva, da jih ni mogoče speljati skozi sistem plač v javnem sektorju, ampak na druge načine, preko pogodbenih, koncesijskih razmerij ali podobno. Ta model bo potrebno v sodelovanju z ministrstvom za zdravstvo še posebej naštudirati oziroma ga posebej opredeliti. Kar zadeva pripomb kolega predsednika slovenske nacionalne stranke, Zmaga Jelinčiča, glede 15 procentov. Tu smo zavestno določili ta limit, ker smatramo, da bi lahko posameznik pridobil največ 3 dodatke po 5 procentov, ostalo, kar so posebnosti njegovega dela, pa bi moralo biti vključeno v vrednotenje oziroma znotraj uvrstitve delovnega mesta vplačno lestvico. Pri mentorstvu oziroma pripravnikih gre za nesporazum. Mentorstvo, dodatek za mentorstvo ni mišljen za mentorstva pri diplomskih nalogah na univerzi, ampak za mentorstva pripravnikom, osebam, ki prvič vstopijo v delovno razmerje, kjerkoli že in ne samo na univerzi. Kar zadeva dvojezičnost natančno za tista področja, kjer gre za ustavno jamstvo dvojezičnosti mednarodnih skupnosti, je bi predviden ta dodatek, vendar razprava se dotika tega vprašanja na način, da bi bilo primerneje to dodatno obveznost ljudi, ki uporabljajo dvojezičnost zaradi teh okoliščin vključiti v vrednotenje samega delovnega mesta in ne kot dodatek. Tako, da o tem teče razprava. Kar zadeva položajni dodatek oziroma dodatek za manj ugodni delovni čas za funkcionarje, bi rekel, da položajni dodatek je predviden v zakonu, tako kot tudi doslej, ne pa dodatek za manj ugodni delovni čas, razen če bi določili na primer za poslance, kot je bilo govora, posebni zakon. Omenjen je bil zakon o poslancih. Kar zadeva skladnost z ZJU, kolegica Zupanova je govorila o neskladju tako po vsebini kot po času sprejemanja. Tu bi dejal, da po vsebini se vseskozi usklajujemo z zakonom o javnih uslužbencih. Kar pa zadeva čase sprejemanja, je pa prav predlog odbora za notranjo politiko, da se paketna razprava o vseh teh predpisih opravi na marčevski seji. O finančnih posledicah sem že govoril. O veterinarjih, gozdarjih, novinarjih in še nekaterih posebnih kategorijah, tudi kolega Sok je postavil to vprašanje, naj rečem, da smo tej pripombi naklonjeni in da jo bomo upoštevali, kar pomeni, da bomo te specifične kategorije posebej označili v poglavju H, kjer je sedaj samo splošna opredelitev "strokovni delavci". Zelo pomembno se mi zdi opozorilo konzultacije z ekspertnimi institucijami. Jaz bi rad obvestil državni zbor, da smo oblikovali posebni strokovni svet za sistem plač, s katerim bomo konzultirali prav sedanje variante zakona, konkretno današnjo. V naslednjem tednu je predvideno srečanje z eksperti, vseskozi pa z nekaterimi strokovnjaki sodelujemo in nam tudi pomagajo pri rešitvah. Te najbolj bistvene novosti zakona, kot je prehod na nominalne zneske, kot je enovit sistem, kot je letna nagrada namesto mesečnih, so nam svetovali strokovnjaki in veseli me, da nihče v razpravi glede teh rešitev ni oporekal. Dejansko je problem zakona v dodatkih oziroma problem sedanjega sistema. Tu kolegu Baroviču samo pritrjujem in naša ambicija je seveda, kot sem že povedal, zmanjšati število dodatkov na tisti potrebni minimum, ki ga bomo potem uspeli uskladiti s socialnimi partnerji. Zastavljeno je bilo vprašanje, kakšen imamo cilj. Ponovim naj. Cilj je seveda tudi, to kar je posebej bilo v podtonu vprašanja, ureditev razmerij med plačnimi skupinami. In ne samo postavitev nekega sistema, ki bi na novo uredil zadeve, bolj javno finančno obvladljivo in javno finančno transparentno. Tudi to dvoje je pomemben cilj. Ampak zakon prav s tem namenom določa urejen in kontrolabilen postopek spreminjanja razmerij. Od tod ideja o oblikovanju sveta, ki mora dati svoje mnenje k vsem parcialnim predlogom za spreminjanje razmerij. Prav ta procesni del zakona se nam zdi zelo pomemben in to je tudi gotovo eden od ciljev. Prepričan pa sem, in naj ponovim, da se bodo nekatere uskladitve materialnih razmerij izpeljale že v teku nadaljnjih razprav v obdobju do drugega oziroma tretjega branja. In to je razprava, ki pravzaprav sedaj sledi, če bo podprt zakonski koncept. In, kot je že bilo rečeno, javna predstavitev ter konfrontacija s stroko, civilno družbo, socialnimi partnerji, je predvidena v štirinajstih dneh, skratka, med prvim in drugim branjem. Toliko za nekaj pojasnil.
Najlepša hvala, gospod minister, za izčrpno podana pojasnila. Ker ni več želje po razpravi, zaključujem splošno razpravo in prehajamo na razpravo o predlaganih sklepih in stališčih. Najprej dajem v razpravo prvi sklep matičnega delovnega telesa, ki se glasi: "Predlog zakona o sistemu plač v javnem sektorju, prva obravnava, je primerna podlaga za pripravo predloga zakona za drugo obravnavo." Kolegice in kolege vabim v dvorano, ker bomo opravili glasovanje o predlogu sklepa. Ker ne želi nihče razpravljati, razpravo zaključujem. Prehajamo na odločanje o predlaganem sklepu. Žal nam prvo glasovanje ni uspelo. Mislim, da nas je v dvorani dovolj, zato bomo drugič glasovali o predlogu sklepa. Glasujemo. Navzočih je 49 poslank in poslancev. Za je glasovalo 46, proti 2. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Prehajamo na razpravo o stališčih, ki jih je pripravilo matično delovno telo in so zapisana v poročilu matičnega delovnega telesa, kot tudi na razpravo o dopolnjevalnem predlogu k predlogu zakona o sistemu plač v javnem sektorju, ki ga je predložila poslanka Lidija Majnik. Na to stališče pa je amandma poslanca gospoda Mirana Potrča. O predlogih torej, o dopolnjevalnem predlogu, o amandmaju na ta dopolnjevalni predlog in o stališčih, ki jih je pripravilo matično delovno telo, odpiram razpravo. Ker ne želi nihče razpravljati, le-to zaključujem in prehajamo na odločanje. Najprej o amandmaju k dodatnemu stališču Lidije Majnik, katerega predlagatelj je gospod Potrč. Glasujemo. Navzočih je 51 poslank in poslancev. Za je glasovalo 44, proti 1. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma na dopolnjevalni predlog gospe Majnikove sprejet. Zdaj glasujemo o dopolnjevalnem predlogu predlagateljice. Glasujemo. Navzočih je 52 poslank in poslancev. Za je glasovalo 50, proti 1. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je dopolnjevalni predlog sprejet. Zdaj prehajamo še na odločanje o predlaganih stališčih v celoti. Glasujemo. Navzočih je 52 poslank in poslancev. Za je glasovalo 49, proti nihče. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da so predlagana stališča v celoti sprejeta. V zvezi z zakonom je matično delovno telo vložilo tudi tri dodatne predloge sklepov, ki se nahajajo na strani 4 poročila matičnega delovnega telesa. O teh predlogih odpiram razpravo. Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje. Ali kdo nasprotuje, da opravimo glasovanje o vseh treh dodatnih predlogih sklepov matičnega delovnega telesa? Ker ne, bom dala na glasovanje vse tri predloge, dodatne predloge sklepov matičnega delovnega telesa. Glasujemo. Navzočih je51 poslank in poslancev. Za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da so tudi predlagani dodatni sklepi matičnega delovnega telesa sprejeti. S tem zaključujem to točno dnevnega reda. Gospodu ministru, predstavnici in predstavniku vlade se za sodelovanje najlepše zahvaljujem, tudi predstavnici vlade, hvala lepa. Mi pa prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O NADZORU DRŽAVNE MEJE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Mnenje Vlade Republike Slovenije nam bo predstavil minister za notranje zadeve, dr. Rado Bohinc. Izvolite.
Spoštovane gospe poslanke, gospodje poslanci! Veljavni zakon o nadzoru državne meje je, kot vam je zagotovo znano, del tako imenovane osamosvojitvene zakonodaje in je nastajal v luči in duhu izredno hitrih in radikalnih sprememb v obdobju nastajanja naše države. Kljub temu, da je bil zakon pripravljen zelo na hitro, pa je dovolj kvaliteten in je nudil zadostno pravno podlago za vzpostavitev učinkovitega nadzora državne meje, ki ga je Republika Slovenija nujno potrebovala. Vendar pa je bilo v pogajalskih izhodiščih Republike Slovenijo za 24. poglavje, Pravosodje in notranje zadeve, zapisano, da mora Slovenija svojpravni red tudi na tem področju uskladiti s pravnim redom Evropske unije najkasneje do konca leta 2002 in v prilogi je bil naveden tudi zakon o nadzoru državne meje. Nov zakon pomeni realizacijo te obveznosti Republike Slovenije, torej da tudi na tem področju uskladi svoj pravni red s pravom Evropske unije in pa, da se omogoči izvajanje določb schengenskega pravnega reda tudi v praksi. Konkretno, tiste določbe iz schengenskega pravnega reda, ki zadevajo prekomejno policijsko sodelovanje in tudi izvajanjepooblastil, tako slovenske policije na ozemlju drugih držav pogodbenice kot tudi tujih varnostnih organov pri nas. Kot vam je znano, se Slovenija intenzivno pripravlja na vključitev v schengensko skupino članic. Priprave naj bi bile končane, o schengenskem akcijskem načrtu, do konca leta 2004. Evalvacija v letu 2005 in zatem vključitev v schengensko skupino članic. Pravna ureditev nadzora nad mejo, konkretno tudi sprejem danes obravnavanega zakona sodi torej tudi v sklop priprav za izpolnjevanje schengenskih pogojev. Cilj in načela tega zakona so torej v uveljavitvi schengenskih standardev varovanja državne meje. To je zagotavljanje enotnih standardov izvajanja mejne kontrole na mejnih prehodih, zagotavljanje ustreznega varovanja državne meje izven mejnih prehodov, zagotavljanje varnosti na zunanjih mejah Evropske unije, pa tudi preprečevanje in odkrivanje kaznivih dejanj, prekrškov in nedovoljenih migracij na in ob državni meji, zagotavljati ustreznost in sorazmernost policijskih pooblastil, upoštevajoč tako nujnost izvajanja ukrepov na eni strani in interese posameznikov ter zahteve po prostem pretoku oseb na drugi strani. Samo še tole. Zakon izhaja iz načel zakonitosti, iz načela ustreznega nadzora na zunanjih mejah Evropske unije, na schengenskem načelu prostega prehoda notranjih meja, na izvajanju nadomestnih ukrepov in na načelih mednarodnega policijskega sodelovanja, vse z upoštevanjem pravnega varstva posameznikov. Zakon po mnenju predlagatelja ne predstavlja potreb po dodatnih finančnih sredstvih, saj pomeni kontinuiteto nadzora državne meje oziroma izvajanje zakonskih pooblastil, ki jih policija že doslej ima v okviru zagotavljanja varnosti državne meje kot ene izmed temeljnih nalog policije. Seveda pa v to trditev niso vključena potrebna večja finančna sredstva za izvajanje schengenskih standardov varovanja meje oziroma za uresničevanje prej navedenega schengenskega akcijskega načrta. To je nakup tehničnih sredstev, kadrovskih potreb, potreb po izobraževanju in tako naprej. Vendar zakon, ki ga danes obravnavamo, postavlja zgolj pravni okvir oziroma evropsko skladno pravno ureditev nadzora državne meje. Odbor za notranjo politiko je kot matični odbor zakon podprl, in predlagam, spoštovane gospe in gospodje, poslanke in poslanci, da ga podprete tudi vi. Hvala.
Hvala lepa, minister. Predsednik odbora, gospod Lavrinc, je z nami. Želi besedo? Prosim, gospod predsednik odbora.
Hvala lepa, gospod predsednik. No, najprej bi rekel, da iz samega poročila veje, da gre pravzaprav spet za takšen zakon, ki je doživel veliko kritik na račun tega, da ni v skladu s poslovnikom pripravljen. Gre za to torej, da smo po tem uvodnem poročilu ministra poslušali predstavnico sekretariata, ki je posebej opozorila, da struktura uvoda ni povsem skladna z določbami poslovnika, saj je v njem izpuščena ocena stanja in pa ne vsebuje niti ciljev niti načel zakona. Pomanjkljiva je tudi zato, ker ni korektne ocene finančnih posledic sprejema tega zakona. Medtem ko druge posledice sploh niso opisane. Glede obrazložitve pa je pojasnila, da je le-ta podana k posameznim poglavjem in ne k posameznim členom, kot bi to moralo biti, v skladu z našim poslovnikom. Predstavnica je imela tudi načelne pripombe k določbi o ukrepih zadržanja osebe, in sicer je menila, da bi bilo treba natančneje opredeliti in pa se še enkrat soočiti z 19. in 25. členom ustave. Smiselno enako pripombo je imela tudi na določbo o podrobni preiskavi prevoza sredstev, pri čemer je podobno pooblastilo tudi že v zakonu o carinski službi. Glede pristojnosti drugih državnih organov za posamezne oblike nadzora državne meje pa je pojasnila, da predlog predvideva urejanje tega vprašanja z uredbo, čeprav je znano, da se lahko pristojnosti državnih organov določajo izključnoz zakonom. Meni tudi, da je treba podrobneje opredeliti dikcijo mednarodnih običajev in pa jasneje razmejiti pristojnosti različnih upravnih organov. Določbe, ki se nanašajo na graditev objektov pa uskladiti z zakonom o ureditvi določenih vprašanj v zveziz graditvijo objektov na mejnih prehodih. Meni, da bi bilo potrebno podrobneje urediti pristojnosti generalnega direktorja policije glede izdaje dovoljenj za vstop pripadnikov tujih varnostnih organov. Pri tem pa proučiti tudi določbe sedaj veljavnega zakona o nadzoru državne meje, da ne bi prišlo do kolizije med obema zakona. Torej, meni tudi, da bi bilo treba ponovno proučiti določbe, s katerimi se razveljavljajo nekatere določbe zakona o orožju, saj bi po mnenju sekretariata bilo potrebno to urejati z novelo zakona o orožju. Razprava, ki je sledila, se je seveda vrtela predvsem okoli vprašanj, ki so bila izpostavljena že v izvajanju predstavnice sekretariata. Torej, posebej poudarjeno je bilo, da je treba v 4. in 5. členu natančneje opredeliti pooblastila, ki se nanašajo na druge državne organe. Poleg tega moram pa reči, da je eden od kolegov, kolega Vučko, se nekoliko bolje potrudil in pripravil predloge stališč, ki jih je odbor praktično v celoti povzel. Opozoril bi samo na neko napako, ki je nastala zaradi nepazljivosti. To pa je, v tretjem stališču je beseda "in zakonitosti" odveč. Namreč, ne more se proučevati ustavnost in zakonitost neke določbe, ki je v zakonu. Ker, zakonitost bomo šele uveljavili. Tako, da odbor predlaga državnemu zboru, glede na to, da je pred nami prva obravnava in da je moč marsikatero pomanjkljivost odpraviti, da predlog v prvi obravnavi sprejme, skupaj, seveda, s stališči, ki jih odbor predlaga. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mnenje odbora je torej pozitivno. Želi predstavnik sekretariata besedo? [[Ne želi.]] Kolega Dušan Vučko bo predstavil stališče poslanske skupine liberalne demokracije, kolega Jelinčič za njim stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim, kolega Vučko.
Hvala, predsednik, za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Dovolite, da predstavim stališče poslanske skupine LDS. Slovenija je podpisala Evropski sporazum o pridružitvenem članstvu Evropske unije, ki ima za končni cilj polnopravno članstvo Slovenije v Evropski uniji. Seveda to polnopravno članstvo zahteva tudi uskladitev pravnega reda Republike Slovenije s pravnim redom Evropske unije. Zaradi te uskladitve pa je potrebno tudi sprejeti nov zakon o nadzoru državne meje. V povezavi s predlaganim zakonom je potrebno omeniti tudi amsterdamsko pogodbo, s katero je bil schengenski pravni red prenesen v pravni red Evropske unije. Predlagani zakon o nadzoru državne meje pomeni realizacijo obveznosti Republike Slovenije, da na tem segmentu uskladi svoj pravni red s pravnim redom Evropske unije, omogočil pa bo tudi izvajanje določb schengenskega pravnega reda v praksi, ko bo ta stopil v veljavo za Republiko Slovenijo. To so tudi razlogi, ki poslansko skupino Liberalne demokracije Slovenije prepričujejo, da podpiramo predlog zakona od nadzoru državne meje in ocenjujemo, da je predlagani zakon primerna podlaga za pripravo zakona za drugo obravnavo, pri čemer pa v poslanski skupini LDS opozarjamo na naslednje dele zakona. Prvič, predlog zakona kaže zelo skrbno preveriti z vidika sistemske skladnosti posameznih določb, ki se nanašajo na pooblastila policije pri izvajanju nadzora državne meje. Drugič, določen dvom povzroča predvidena določitev pristojnosti drugih državnih organov za posamezne oblike nadzora državne meje z uredbo. Gre za to, da določitev pristojnosti državnih organov je praviloma vsebina zakona, ne pa vsebina uredbe. Menimo tudi, da bi bilo potrebno bolj jasno določiti in razmejiti pristojnosti različnih upravnih organov, tako policije, upravnega organa, pristojnega za geodetske zadeve, ministrstva, pri upravljanju nalog v zvezi z označevanjem mejne črte. Predlagatelj mora pred pripravo zakona za drugo obravnavo ponovno proučiti način ureditve odškodnin v primeru, kadar bi šlo za omejitev uresničevanja lastninske pravice. V določbah predloga zakona nas zlasti moti rešitev, ki izključuje možnost pridobivanja odškodnin. V zvezi s tem je potrebno preveriti tudi določbe, ki lastnikom zemljišč nalagajo določene obveznosti in dolžnosti, da na svoje stroškevzpostavljajo poti, zgradijo mostove če kanale, vgrajujejo vrata in podobno. Res je, da dosedanja ureditev na tem področju določa le dolžnost lastnikov, da dovolijo neškodljiv prehod. Treba je namreč opozoriti na ustavo in njen 69. člen, ki izrecno določa da se lastninska pravica v javno korist lahko odvzame ali omeji proti nadomestilu v naravi ali proti odškodnini pod pogoji, ki jih določa zakon. Vprašanja, ki se nanašajo na gradnjo na gradnjo objektov v obmejni črti na območju mejnega prehoda, je potrebno ponovno proučiti in uskladiti z že sprejetim zakonom o ureditvi določenih vprašanj v zvezi z graditvijo objektov na mejnih prehodih, ki ga je ta državni zbor že sprejel. Predvsem pa je potrebno v zvezi s tem tudi presoditi pooblastila policije pri vzpostavljanju in graditvi objektov, tako kot je predvideno v zakonu. Večina stališč poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije do predlagane zakona je že povzetih v predlogu stališč odbora za notranjo politiko, zato bomo v poslanskem klubu ta stališča tudi podprli.
Hvala lepa. Mnenje poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Slovenska nacionalna stranka podpira predlog zakona o nadzoru državne meje, vendar pa imamo nekaj pripomb. Pripombe so v glavnem bolj - pravzaprav so tehtne, vendar so manjše. Pa da ne bi na dolgo in široko govoril, bi šel kar k 18. členu, ki govori o določitvi mejnih prehodov za določen krog oseb. Tu pravi, da lahko direktor policije v soglasju z direktorjem carinskega urada z odločbo ustanovi mejni prehod za poimensko določene osebe. Naprej piše: "V primeru, da se ustanovi mejni prehod za določen krog oseb na letališču ali vzletišču, direktor policijske uprave izda..." in tako naprej in tako naprej. Mislim, da bi bilo smiselno, če bi se tu besedica "poimensko" črtala iz stavka, kjer piše "za poimensko določene osebe", pač pa bi se pustilo "za določene osebe" oziroma "za določen krog oseb". Zakaj? Vzemimo primer, ki ga gospa podpredsednica dobro pozna. Na letališču Slovenj Gradec je bil mejni prehod, kamor se dostikrat prileti z letalom predvsem iz Avstrije. Gre za izredno dobro medsebojno sodelovanje med koroškim aeroklubom v Slovenj Gradcu in avstrijskimi, predvsem avstrijskimi aeroklubi, in v tem primeru bi bilo težko napisati tri pilote na spisek, in za njih je tam odprt začasni mejni prehod, medtem ko za četrtega pilota, ki recimo sedi v štirisedežnem letalu, bi pa ta prehod ne veljal, tako da bi morali enega človeka peljati na Brnik, ga tam pustiti in potem leteti nazaj v Slovenj Gradec. Mislim, da je tu bolj smiselno, da se besedica "poimensko" črta in se tudi v prvi stavek napiše tako, kot je v drugem stavku, "ustanovi mejni prehod za določen krog oseb", ali pa da se pusti "za določene osebe". Naprej, v 26. členu, ki govori o obveznostih poveljnika plovila, mislim, da je smiselno bolje napisati - namreč, tu piše tako, da "poveljnik plovila mora izročiti in dati na vpogled potne listine članov posadke". Morda bi bilo smiselno, da ne bi prihajalo do napak, da bi se ali v pomenu posameznih izrazov definiralo, da med potne listine sodijo tudi pomorske knjižice in pa brodarske knjižice, ker drugače bi lahko prišlo do napačnega, preozkega razumevanja, da potna listina pomeni pravzaprav samo potni list člana posadke. In še k 36. členu, ki govori o tujih varnostnih organih. V prvem odstavku piše: "Vstop v RS se lahko dovoli pripadnikom tujih varnostnih organov v uniformi z orožjem in z vozili, ki so označeni z njihovimi znaki in emblemi." Morda bi bilo smiselno, da se tukaj napiše "z osebnim orožjem". Kajti, posebno na, kaj jaz vem, na nekem vozilu "hamvi" so kot orožje lahko deklarirani tudi protiletalski mitraljezi kalibra 12,7 mm in vendar mislim, da to ne sodi v to, da bi kakšni ljudje prišli v uniformah s protiavionskimi mitraljezi in podobnim. Tako bi bilo smiselno napisati "z osebnim orožjem". Seveda bi bilo to tudi v skladu s četrtim in s petim odstavkom. Mislim pa, da v skladu predvsem s tem 36. členom je treba čimprej pripraviti novelo zakona o orožju oziroma popravek določenih členov, ki bi to zadevo uredili, da bi ta zakon bil smiseln oziroma 36. člen tega zakona. Obenem pa bi lahko popravili z novelo tudi nekatere druge nekonsistentnosti, ki jih žal zakon o orožju še ima. Toliko z naše strani. Slovenska nacionalna stranka bo podprla predlog zakona za drugo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mnenje poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev bo predstavil gospod Valentin Pohorec. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Jaz bom skušal v kratkem predstaviti naše mnenje okoli tega zakona o nadzoru državne meje. Najprej bi rekel, da z zadovoljstvom ugotavljamo, da imamo zakon, ki je bistveno drugačen kot nekoč, ko smo pojmovali državno mejo, imeli ob njej vojsko, pa še daleč nazaj tudi kakšno polje in podobno, da je danes meja nekaj povsem drugega in nekaj svobodnega. Žal pa še mora obstajati, dokler ne bomo mi članica Evropske unije znotraj schengenskega sporazuma in dokler tudi naši ostali sosedje ne bodo, bodo pač še meje ostajale in moramo z zakonom to urejati. Imam nekaj pripomb ali pa mnenj o posameznih določilih tega zakona. Ko govorimo v 3. členu, da državna meja poteka po pretežno v Sloveniji po kopnem in po morju, mislim, da vemo, da poteka tudi po rekah, da imamo tudi mejo na reki, to je na Kolpi, menda kar lep kos na Sotli in pa na Muri in mogoče še na kakšnem delu druge reke. Da smo z zakonom jasno opredelili, da je policija tisti organ države, ki nadzoruje državno mejo, da pa imamo tudi možnost, da pooblasti država kateri drugi organ, ki opravlja določene naloge na samem mejnem prehodu. Mislim predvsem na mejnem prehodu. To velja za tiste manjše mejne prehode. Predvsem mislim, da proti Italiji, če ne pa proti Avstriji zagotovo, kjer smo nekoč imeli policista in carinika in zaradi racionalizacije imamo danes samo še carinsko kontrolo, vendar ima carinik vse pristojnosti in naloge tudi, da opravlja tudi naloge kot policist. To je sicer zapisano v tem smislu, bi pa bilo potrebno vse člene temu ustrezno dopolniti, kjer govorimo organ kot policija ali policaj, da bi tudi drug organ, torej tam, kjer so in na večini teh malih mejnih prehodih je samo carinik in je torej on tisti organ, ki opravlja obe funkciji. To bi tako dopolnili. Potem ureditev in označitev mejnih prehodov, kar v 10. členu določamo. Z opozorilnimi tablami, mislim, da gre danes bolj za eno primerno označitev dostopov do mejnih prehodov in do meje na tisti način, da človeka, da naše državljane in tudi druge, opozorimo, da je tu pač državna meja. Da pa je danes ponekod pomanjkljiva. So mejni prehodi, kjer še žal, ko prideš iz Avstrije v Slovenijo, ne piše Republika Slovenija. Ko pa greš iz Slovenijev Avstrijo, pa na drugi strani piše Republik Östereich. Tako, da bi kazalo res tudi te mejne prehode, saj se ne rabimo sramovati označbe naše države, tudi primerno opremiti, tam kjer še to ni. V Sloveniji imamo primere, ko govorimo o postavitvi zapornic na določenih poteh, ki vodijo proti meji. Primere, ko mora naš državljan, če hoče priti do svoje hiše, peljati celo v sosednjo državo po cesti in se potem vrniti preko mejne črte nazaj v Slovenijo, da pride do svoje posesti. Tako, da ne bi tako togo, strogo. Taki primeri namreč so tam v svečinskem delu gor, na meji z Avstrijo in v območju Slovenskih goric. Mislim, da tu ne bo bodočih preprek za te občane, ki pač morajo na tak način do svojega doma. V 15. členu pravimo, da notranje meje se lahko prestopi brez mejne kontrole, kadarkoli in na katerekoli mestu. Jaz ne vem, če to že danes velja ali je to za bodoče zapisano. Ker danes še vendarle moramo imeti neki dokument in se izkazati, ko prestopamo mejo. Če pa temu bo tako, pa bomo veseli. Ureditev mejnih prehodov v 21. členu. Mislim, da bi dodali, da morajo mejni prehodi biti urejeni tako, da omogočajo poleg smotrnega tudi varen prestop meje. To govorim tam, kjer je treba čez vodo ali je most ali je pa plovilo, da se prestopi državna meja in da mora država zagotoviti tudi varen prehod, ker obstoja neka nevarnost, če moraš čez neko brv, most ali pa s plovilom zato, da prideš na drugo stran državne meje. V 28. členu govorimo spet o tem: policist vrši to kontrolo, torej tudi drugi organ, v tem primeru carinik, ki ima obe te pooblastili in to se nadaljuje v mnogih členih, da ne bi tega ponavljal. V 30. členu govorimo oziroma v 29. členu o teh pogojih tehničnih za eventualne kontrole, za ta sredstva. Se pa zgodi, da na vseh teh malih mejnih prehodih vseh teh pogojev najbrž ni, da bi zapisali, kaj jaz vem, možnost, da potnika v takem primeru, ko ni mogoča vsa ta kontrola, pa je vendarle neka sumljiva situacija, temeljito pregledati, da se ga lahko napoti na drug mejni prehod, in to, recimo, sosedje delajo, da gazavrnejo na meji in mora iti na drug mejni prehod, kjer ti pogoji za kontrolo so, ali pa da se pokliče pomoč z drugega mejnega prehoda in se kljub temu lahko tu ta kontrola opravi. Na splošno bi rekel, da je zakon primeren za drugo obravnavo, in če bo s pripombami iz današnje razprave tekst še obogaten, popravljen, da ne bo treba vlagati amandmajev, sicer pa bomo vložili kakšen amandma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali smo mnenja poslanskih skupin. Pisnih prijav k razpravi nisem prejela, zato je razprava poslank in poslancev, ki bodo razpravljali v nadaljevanju, omejena na pet minut. Želi kdo razpravljati? Ker ne, zaključujem splošno razpravo. Prehajamo na razpravo o predlaganih sklepih in stališčih. Najprej dajem v razpravo prvi sklep matičnega delovnega telesa, ki glasi: "Predlog zakona o nadzoru državne meje, prva obravnava, je primerna podlaga za pripravo predloga zakona za drugo obravnavo." Želi kdo razpravljati? Ker ne, razpravo zaključujem. Ker bomo prešli na odločanje o predlaganem sklepu, prosim poslanke in poslance, ki se nahajajo v svojih pisarnah oziroma v bližini, da se nam pridružijo. O predlogu sklepa, kot sem ga predstavila, glasujemo. Ker prvega glasovanja nismo uspešno opravili, ponovno prosim poslanke in poslance, da se nam pridružijo oziroma za potrebno pozornost. Drugič bomo glasovali o predlogu sklepa, da je zakon primerna podlaga za drugo obravnavo. Glasujemo. Ker tudi drugič nismo uspešno opravili glasovanja, prekinjam zasedanje za deset minut. Ob 17.24 uri bomo tretjič glasovali o predlogu sklepa. Hvala lepa.
Prosim, da zasedete svoja mesta, ker bomo tretjič glasovali o predlogu sklepa matičnega delovnega telesa, da je predlog zakona o nadzoru državne meje, prva obravnava, primerna podlaga za pripravo predloga zakona za drugo obravnavo. O predlogu sklepa torej glasujemo tretjič. Zato lepo prosim, če zasedete svoja mesta. Glasujemo! Navzočih je 50 poslank in poslancev. Za je glasovalo 46, proti 2. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na razpravo o stališčih, ki jih je pripravilo matično delovno telo in so zapisana v poročilu delovnega telesa na strani 3, in sicer gre za devet sklepov. Odpiram razpravo. Ker ne želi nihče razpravljati, jo zaključujem in prehajamo na odločanje o predlogu stališč. Glasujemo! Navzočih je 46 poslank in poslancev. Za je glasovalo 41, proti nihče. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da so predlagana stališča sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Gospodu ministru in predstavnici sekretariata se najlepše zahvaljujem za sodelovanje. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - TRETJA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O POSTOPKU PRIZNAVANJA KVALIFIKACIJ DRŽAVLJANOM DRŽAV ČLANIC EVROPSKE UNIJE ZA OPRAVLJANJE REGULIRANIH POKLICOV OZIROMA REGULIRANIH POKLICNIH DEJAVNOSTI V REPUBLIKI SLOVENIJI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Želi predstavnica vlade besedo? Gospa Staša Baloh Plahutnik, državna sekretarka v ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve. Izvolite.
Hvala. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Smo pred tretjo obravnavo zakona o medsebojnem priznavanju kvalifikacij za regulirane poklice. Med drugo in tretjo obravnavo, praktično ni bilo bistvenih vsebinskih korekcij, zato smo v tretji obravnavi v samo gradivo v predlog zakona vgradili vse tiste pripombe, ki so sledile iz druge obravnave, in pa besedilo predvsem korigirali v smislu vseh tistih potrebnih popravkov, ki so bili ugotovljeni glede naslavljanja spolov in ostalih zadev. Sam zakon sistemsko ureja postopek priznavanja reguliranih dejavnosti in poklicev v Sloveniji, istočasno za državljane držav članic EU, kakor tudi državljane bivše Jugoslavije. Gre skratka za to, da ta zakon po eni strani omogoča tisti del prostega pretoka oseb, ki bo kasneje na podlagi priznanih poklicev lahko opravljal dejavnost tudi v Sloveniji To, kar bi želela posebej poudariti je, da je ministrstvo za delo med drugim in tretjim branjem opravilo ponovno redakcijo reguliranih poklicev v Sloveniji, da je to število v tem času, ažurirano število še večje in da smo v tem času že pričeli z vzpostavitvijo potrebnega informacijskega sistema, kar je bilo tudi eno od priporočil in sklepov na odboru za socialo v drugi obravnavi. Tako da po obravnavi in ob sprejemu tega zakona ocenjujemo, da je potrebno zagotoviti kadrovske, organizacijske in ostale pogoje, ki izhajajo iz zakona, v roku šestih mesecev po sprejemu. Sredstva za izvedbo teh aktivnosti pa so vključena tudi v proračun za leto 2002. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide kot matično delovno telo. Prosim poročevalca, gospoda Stanislava Brenčiča, predsednika odbora, da predstavi mnenje odbora. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. No, matično delovno telo, to je odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide, je predlog zakona obravnavalo na 16. redni seji. Treba je reči, da ima predlog tega zakona, kar se tiče obravnave v tretje, že nekoliko daljšo brado. Vlada je imela pri pripravi tega zakona nekaj zapletov, bi rekel, nekoliko slabšo roko, zato je bilo potrebno najprej tekst predloga zakona za tretjo obravnavo nadomestiti z novim. No, ampak kljub temu je bilo ugotovljeno pri obravnavi zakona na odboru, seveda v prvi vrsti s strani sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve, da je treba v sami vsebini zakona predvsem zaradi monotehničnih kot tudi nekaterih drugih vzrokov napraviti korekcije. Na osnovi argumentov, ki jih je predložilo mnenje sekretariata pred člane odbora, je odbor sprejel potem celo vrsto amandmajev, s katerimi je opravil potrebne spremembe in zakon kot takšen pripravil konsistentno. Zato bo potrebnega malo potrpljenja, da bomo vse te amandmaje tudi obravnavali oziroma šli skozi proceduro od amandmaja do amandmaja. Odbor je sprejel še sklep, s katerim predlaga državnemu zboru, da zakon obravnava in ga skupaj z amandmaji, ki jih je odbor podprl in pa amandmaji odbora, tudi sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi besedo predstavnica sekretariata? [[Ne želi.]] Hvala lepa. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? V imenu poslanske skupine Nove Slovenije bo mnenje predstavil mag. Janez Drobnič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Bom povsem kratek. V poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo sprejem zakona o priznavanju kvalifikacij. Slovenija se je namreč s podpisom evropskega sporazuma o pridružitvi zavezala, da bo opravila vse tiste pogoje, ki se nanašajo na prost pretok kapitala, blaga in delovne sile. Torej to področje se nanaša na delovno silo. Mobilnost je treba zagotavljati, in iz tega bo imela Slovenija obojestransko korist. Mi smo sicer vložili amandma v smislu bolj ažurnega priznavanja kvalifikacij. Smatramo namreč, da mora država tu pokazati promptnost, pa seveda natančnost. Upamo, da bo ta naš amandma tudi sprejet. Sicer pa smo nekoliko revitalizirali pomen priloge, ali je sestavni del zakona ali ni. Namreč ta priloga je takšnega značaja, da je lahko zgolj informativne narave. Življenje namreč se hitro obrača in tako bi morali praktično vsak dan to prilogo spreminjati. Zato jo jaz razumem zgolj in samo kot dodatno informacijo. Upam, da se ne motim. Hvala lepa.
Hvala vam. Ker ne želi nobena poslanska skupina več predstaviti svojega mnenja, dajem besedo poslankam in poslancem. In sicer o predlogu zakona v celoti. Ker ne želi nihče razpravljati, razpravo zaključujem in prehajamo na razpravo in odločanje o posameznih amandmajih. Razpravo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 14.2.2002. V razpravo in odločanje dajem tri amandmaje k 6. členu, in sicer vsi trije amandmaji so amandmaji odbora za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje. Najprej o amandmaju pod 1 k 6. členu. Glasujemo. Prvo glasovanje ni bilo uspešno. Zato lepo prosim za pozornost. Mislim, da bi lahko ob skoncentriranem delu, končali obravnavo tega zakona v tretji obravnavi do šeste ure danes. Drugič odločamo o amandmaju pod 1, katerega predlagatelj je odbor. Glasujemo. Navzočih je 47 poslank in poslancev. Za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma pod 1 sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 2. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem je postal amandma vlade k 9. členu pod številko 1 brezpredmeten. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 3. Glasujmo! Navzočih je 46 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Veliko od teh amandmajev je povezanih z amandmaji v nadaljevanju, vendar smo se po pogovoru s kolegi iz strokovnih služb odločili, da bomo šli in sproti ugotavljali povezanost in vas bomo na to opozorili. Prehajamo na razpravo in odločanje o dveh amandmajih k 7. členu. Oba amandmaja predlaga odbor. Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje. Najprej o amandmaju pod 1. Glasujmo! Glasovanje ni bilo uspešno. Lepo prosim za nekaj pozornosti. V dvorani nas je zadosti. Tako, če bi glasovali vsi, bi bilo glasovanje uspešno. Drugič glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 1. Glasujmo! Navzočih je 47 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma pod 1 sprejet. Odločamo o amandmaju pod zaporedno številko 2. Glasujmo! Navzočih je 47 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje samo o enem amandmaju k 9. členu, ker je amandma pod 1 zaradi sprejetega amandmaja k 6. členu postal brezpredmeten. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje o amandmaju pod 2 k 9. členu. Glasujmo! Navzočih je 46 poslank in poslancev. Za je glasovalo 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o treh amandmajih k 10. členu. Predlagatelj amandmaja pod 1 je odbor, pod 2 poslanska skupina Nove Slovenije in pod 3 vlada Republike Slovenije. Želi kdo razpravljati? Gospa Plahutnik. Izvolite
Želela bi samo izraziti mnenje na amandma poslanske skupine Nove Slovenije. Namreč, predlog amandmaja se nanaša na dva meseca, v roku katerih naj bi se izdala odločba. Želim posebej poudariti, da štirje meseci izhajajo iz evropske direktive, na podlagi katerega se pripravlja zakon, in za Slovenijo ocenjujemo, da rok dveh mesecev ni sprejemljiv zaradi tega, ker trenutno ti postopki potekajo od, bom rekla, nekaj mesecev, pa tudi do dveh let. In ravno zaradi tega ocenjujemo, seveda, da je smiselno privzeti rešitev, kot jo ima uveljavljeno Evropa, in se nekje držati čim krajših rokov znotraj teh štirih mesecev. Tako tega amandmaja ne podpiramo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Drobnič, izvolite.
Hvala lepa. Torej, direktiva se glasi tako, da je v roku štirih mesecev potrebno; tiste države, ki pač delajo ekspeditivno, delajo zagotovo v takšnem roku. Ampak, saj sem povedal, če bo to kaj vplivalo oziroma če se bo država ravnala racionalno in bo vse opravila res v štirih mesecih, bo to že velik uspeh. Bi bilo pa dobro, če bi v 60 dneh izdajala odločbe. Druge države imajo tudi rok štirih mesecev, vendar izdajajo odločbe mnogo prej. Hvala.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, razpravo zaključujem. Prehajamo na odločanje, najprej o amandmaju pod številko 1. Glasujemo. Navzočih je 46 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 3. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju pod zaporedno številko 2. Glasujemo. Navzočih je 47 poslank in poslancev, za je glasovalo 17, proti 27. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Odločamo še o amandmaju pod številko 3. Glasujemo. Prvo glasovanje ni bilo uspešno. V dvorani nas je 52. Lepo prosim za pozornost do 18.00 ure, ker resnično lahko zaključimo z delom na tem zakonu. Drugič glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 3. Glasujemo. Navzočih je 47 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o dveh amandmajih k 11. členu. Predlagatelj amandmaja pod številko 1 je odbor, pod številko 2 pa vlada, ki ga matično delovno telo ne podpira. Odpiram razpravo. Ker ne želi nihče razpravljati, jo zaključujem. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 1. Glasujemo. Navzočih je 50 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma pod 1 sprejet. Odločamo o amandmaju pod 2. Glasujmo! Navzočih je 48 poslank in poslancev, za je glasovalo 26, proti 19. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju k 16. členu, katerega predlagatelj je odbor. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje. Glasujmo! Navzočih je 48 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti nihče. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju odbora k 17. členu. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje. Glasujmo! Ponovno nismo uspešno glasovali prvič. Lepo prosim še za malo pozornosti. Drugič glasujemo o amandmaju odbora. Glasujmo! Ker tudi drugič nismo bili uspešni pri glasovanju [[...]]V dvorani nas je toliko, da bi pravzaprav lahko veljavno glasovali o tem amandmaju. Ker imam veliko znakov, da bi opravili [[...]]Hvala lepa, gospod Anderlič. Ga zelo natančno poznam, sploh glede 10-minutnih odmorov ob drugem glasovanju [[...]]Bom prosila državni zbor, da kljub temu, da poslovnik določa 10-minutni odmor, da glede na želje poslancev, opravimo delo in glasovanje o tem zakonu [[...]]Lahko pa se poslanci odločijo in jih bom najprej vprašala, ali želijo vendar opraviti tretje glasovanje pred 10-minutnim odmorom. To odločitev dajem v roke poslancem. Glasujmo o predlogu, da opravimo tretje glasovanje pred potekom 10 minut. No, ne bo potrebno. Tretje glasovanje ob 17.57. Hvala lepa.
Tretjič bomo opravili glasovanje o amandmaju k 16. členu. Če se strinjate, bi poskušali dokončati glasovanje o amandmajih odbora in vlade. Tretjič torej glasujemo o amandmaju k 16. členu. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju odbora k 17. členu. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 49 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju odbora k 18. členu. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 52 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju odbora k 19. členu. Ker ne želi nihče razpravljati, prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 52 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju odbora k 20. členu. Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev. Za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju na amandma vlade, katerega predlagatelj je odbor, in pod zaporedno številko 2 je amandma odbora. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje. Najprej o amandmaju na amandma. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti nihče. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma na amandma sprejet. Glasujemo še o amandmaju pod 2. Glasujemo. Navzočih je 49 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o amandmaju odbora pod 3. Glasujmo! Navzočih je 50 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju odbora k 22. členu. Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje. Glasujmo! Navzočih je 53 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o dveh amandmajih k 23. členu. Pod 1 je amandma vlade, pod 2 amandma odbora. Želi kdo razpravljati? Ker ne, razpravo zaključujem in prehajamo na odločanje o amandmaju pod 1. Glasujmo! Navzočih je 55 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma pod 1 sprejet. Odločamo o amandmaju pod 2. Glasujmo! Navzočih je 52 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 2. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. In še razprava in odločanje o zadnjih dveh amandmajih k 24. členu. Predlagatelj obeh je odbor. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje. Najprej o amandmaju pod 1. Glasujmo! Navzočih je 54 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma pod 1 sprejet. Odločamo o amandmaju pod 2. Glasujmo! Navzočih je 51 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti nihče. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih. Sprašujem sekretariat, če je zaradi sprejetih amandmajev porušena medsebojna skladnost določb zakona? [[Ni.]] Hvala lepa. Zato prehajamo na glasovanje o zakonskem predlogu v celoti. Glasujmo! Navzočih je 55 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Predstavnicama vlade in sekretariata se najlepše zahvaljujem. Tudi vam najlepša hvala. Jutri bomo nadaljevali z obravnavo 5. točke dnevnega reda in nato po vrstnem redu dalje. Hvala lepa in lahko noč.