43. Vládní návrh zákona, kterým se mění zákon č. 141/1961 Sb., o trestním řízení soudním (trestní řád), ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 218/2003 Sb., o odpovědnosti mládeže za protiprávní činy a o soudnictví ve věcech mládeže a o změně některých zákonů (zákon o soudnictví ve věcech mládeže), ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 40/2009 Sb., trestní zákoník, ve znění pozdějších předpisů /sněmovní tisk 503/ - prvé čtení I tento návrh z pověření vlády přednese pan ministr spravedlnosti Robert Pelikán. Prosím, pane ministře.
Děkuji. Vážený pane předsedající, vážené poslankyně, vážení poslanci, tento návrh směřuje primárně k tomu, aby v souvislosti s přípravou tzv. elektronických náramků bylo umožněno používat tyto elektronické náramky v některých případech, kde by mohly nahradit vazbu. Mělo by to být poměrně výrazné ulehčení situace osob, které je třeba nějakým způsobem zajistit pro účely trestního řízení, a dosud se tak musí činit velice zasahujícím způsobem, to znamená jejich uvržením do vazby. Nově by to bylo možné namísto toho učinit tím, že by bylo rozhodnuto o tom, že jim bude přiložen elektronický náramek, a tím bude kontrolován jejich pohyb a neporušování vymezeného prostoru, na který budou odkázáni. V návrhu potom, když už se otevírá trestní řád, se zároveň také počítá s rozšířením oprávnění pověřených orgánů Vojenské policie konat vyšetřování některých trestných činů, kde rozhodující roli hraje znalost prostředí. Konečně návrh počítá se zrušením povinnosti pravidelného soudního přezkumu trvání ambulantní - to zdůrazňuji - ochranné léčby. Tam se totiž v praxi ukazuje, shodují se na tom všichni mně známí odborníci - psychiatři, že se jedná o formalitu, kde soud toliko formálně přezkoumává pravidelně, zda má dál probíhat ochranná léčba. Nejenže je to pouhá formalita, která nic neřeší a jen zatěžuje soudy, ale zároveň je to něco, co narušuje léčebný proces, protože to oslabuje podle vyjádření odborníků důvěru léčené osoby ve svého lékaře. Znovu zdůrazňuji - jde o případy ambulantní léčby. Nic z toho nemění na pravidlech léčby hospitalizační a vůbec to nijak nesouvisí s problematikou mediálně známou právě těch osob, které jsou propouštěny mimo ústavní léčbu a pak páchají ošklivé věci. Když to shrnu, to hlavní, o čem je tento návrh, jsou elektronické náramky namísto vazby. Je to něco, co je poměrně důležité, mají-li ty elektronické náramky k něčemu být. Proto vás velice prosím o podporu tohoto návrhu. Děkuji.
Děkuji panu ministrovi. Prosím zpravodajku pro první čtení, kterou je paní poslankyně Marie Benešová, o její zpravodajskou zprávu. Prosím, paní poslankyně.
Vážený pane předsedající, dámy a pánové, pan ministr tady představil tento vládní návrh, který považuji za praktický. Řeší tři okruhy problémů, jak tady uvedl. Je to hlavně kýžený a očekávaný návrh na elektronický monitoring, který by měl nahradit vazbu. Jak jistě víte, věznice máme přeplněné, v současné době je asi vytíženost asi 98 %. Sama jsem minulý týden v jedné takové věznici byla a tam už dávali pomalu přistýlky na chodbu. takže je potřeba tento alarmující stav řešit. Toto určitě budeme vítat. Myslím si, že to velice pomůže. Myslím, že to je i moderní instrument, který má řada západních zemí. Pokud jde o druhou oblast, jak pan ministr uvedl, jedná se o rozšíření okruhu na příslušníky ozbrojených sil, kterých se bude týkat druhá část. Pokud jde o institut ochranného léčení, řeší se ambulantní léčení, nikoli ústavní. To je třeba zdůraznit. Zde se odbourají formalismy tím, že budou zrušeny pravidelné soudní přezkumy a odformalizuje se celé řízení. Zbývá dodat, že to celkově bude něco stát, zejména elektronický monitoring, tam bude potřeba vstupní kapitál. Jedná se o částku přes 10 560 000 korun, a pak tam budou určitě udržovací provozní náklady, což bude rovněž představovat nějakých 12,5 milionu korun. Předpokládám, že toto bude hrazeno z kapitoly Ministerstva spravedlnosti, což nebylo řečeno, ale jiná možnost není. Navrhuji, aby tento vládní návrh byl propuštěn do druhého čtení a přikázán ústavněprávnímu výboru. Děkuji.
Děkuji paní zpravodajce. Otevírám obecnou rozpravu, do které se jako první přihlásil pan poslanec Ondráček, po něm pan poslanec Benda.
Dobrý večer, pane předsedající, členové vlády, kolegyně a kolegové. Jak bylo mými předřečníky zmíněno, návrh se zabývá třemi okruhy. Z toho ten první okruh je asi nejméně problematický, to znamená ty náramky. Asi se na tom shodneme. Je to poměrně dlouhá doba, co o náramky usilujeme. Určitě za zmínku a myslím, že bychom měli i vést určitou diskusi, je ta věc, kdy Vojenská policie chce být vyšetřujícím orgánem pro trestné činy příslušníků ozbrojených sil a osob, které páchají trestnou činnost proti příslušníkům ozbrojených sil ve vojenských objektech nebo proti vojenským objektům. Odůvodnění je takové, že to nadbytečně zatěžuje Policii České republiky. To nadbytečné znamená 50 až 60 případů za rok. Takže tvrdit, že je to nadbytečné a že to zvýší efektivitu a ekonomičnost trestního řízení, která plyne z této skutečnosti, si myslím, že není úplně pravdivé. To, že má Vojenská policie nesporně větší znalosti struktury, vnitřních předpisů, zvyklostí a postupů uvnitř Ministerstva obrany, je z mého pohledu další nesmysl. Stejně by mohly argumentovat například pověřené orgány Vězeňské služby České republiky v řízení o trestných činech uvnitř věznic. I ony mají bezesporu větší znalosti struktury vnitřních předpisů, zvyklostí a postupů uvnitř věznic, než mají orgány Policie České republiky. Naopak, myslím si, že vždy je třeba zajistit nestrannost, nezaujatost a plnou objektivitu vyšetřování, což u stejné složky nemusí být vždy zaručeno. Je proto plně postačující, aby pověřené orgány Vojenské policie konaly prověřování, a považovat si to, že mohou konat vyšetřování o trestných činech vojáků spáchaných při plnění úkolů v zahraničí. Tam to konají již dnes. Dalším poměrně zajímavým tématem je to posledně zmíněné, a to ukončení kontrol u ochranného léčení. Je zde třeba vést širokou odbornou diskusi. Nelze jen suše konstatovat, že pravidelný přezkum trvání ochranných léčení v obou formách, tedy ambulantní a ústavní, který se provádí u dospělých osob jednou za dva roky a u mladistvých jednou za rok, z pohledu personálních kapacit jednotlivých okresních soudů a zdravotnických zařízení, kde se ochranné léčení vykonává, představuje nadměrnou, zejména administrativní zátěž, a proto se zúží na formu ústavní. To zřejmě podle mě nebude cesta správným směrem. Připomeňme si nedávné kauzy, na jejichž konci byla smrt mladého studenta ve Žďáru na Sázavou nebo smrt mladé knihovnice na Plzeňsku. Pachateli těchto trestných činů, zločinů, byly osoby již dříve léčené s poruchami psychiky, které se měly zřejmě i nadále léčit, ale neléčily se a místo toho zabíjely. Už slyším ty humanisty, kteří budou křičet, že ty chudáky nemocné chceme zavírat do léčeben. A já říkám klidně ano. Pokud se nenajde jiný účinný způsob, tak třeba i zavírat do léčeben. Hlavně před nimi ochránit společnost, neboť ten chlapec i ta mladá žena měli celý život před sebou, a kdyby je dokázala společnost účinně ochránit, mohli zde být pro tu společnost, pro své rodiny. Takže závěrem. Pokud někdo v této diskusi navrhne předkladateli vrátit k přepracování, budu klidně pro. Pokud ne, určitě povedeme odbornou diskusi v ústavněprávním výboru. Myslím si, že právě k ochrannému líčení by se mohl vyjádřit i výbor pro zdravotnictví. Děkuji.
Děkuji panu poslanci Ondráčkovi. Dalším řádně přihlášeným je pan poslanec Benda. Prosím, pane poslanče.
Vážený pane místopředsedo, vážený pane ministře, dámy a pánové, já vím, že už je pozdě, že už toho dnes máme všichni plné zuby v tom vedru, ale přesto pár poznámek si k tomuto tisku neodpustím. Poznámka první. Myslím, že je mimořádně nešťastné, pokud ministerstvo předkládá na jednu schůzi Poslanecké sněmovny dvě novely trestního řádu. Já vím, že mezi nimi ve vládě uplynul měsíc a půl, ale tedy o koncepční práci ministerstva to opravdu příliš nesvědčí. Dnes a denně jsme přesvědčováni odbornou veřejností, jak je zoufalé a beznadějné, že novelizujeme některé zákony vícekrát do roka. A tady trestní řád nám jedno ministerstvo přináší po měsíci a půl novely. To si tam trošku, pane ministře, udělejte pořádek. Ať vám v jednu chvíli někdo sepíše všechny problémy, které existují, a pak je sem přineste, ale tímhle způsobem si zejména z té odborné veřejnosti děláme úplnou legraci. Ale kvůli tomu bych se nehlásil. Já pokládám za mnohem zásadnější, že se chci pana ministra zeptat, jak to tedy s těmi elektronickými náramky je. Máme je připravené? Začnou fungovat? Máme je vysoutěžené? Pod kým začnou fungovat? Tady se přináší vznešená novela, která říká něco, co bylo už před časem řečeno, že je možné elektronickými náramky nahradit trest vězení. Zatím to, jak víme všichni, nefunguje. Teď říkáme: bude tím možné nahradit i opatření výkonu vazby. Já se bohužel obávám, že to také fungovat nebude, protože dnešní orgány činné v trestním řízení mají vazbu jako způsob, jak někoho nechat změknout, a ne jako ochranné opatření podle trestního řádu. Ale věřme tomu, že možná alespoň v případě útěkových vazeb by to nějakým způsobem v několika málo případech třeba mohlo pomoci. Věřte mi, že já jako člověk, který si myslí, že dokud není osoba odsouzena, tak se na ni má hledět jako na nevinnou, tak kdyby to byly jednotky případů, které nebudou sedět ve vazbě a budou doma s elektronickými náramky, tak to vždycky podpořím. Jenom bych chtěl vědět, nakolik je to opravdu připravené, nebo je to jenom další legislativní činnost, která říká: něco umožňujeme, ale nemáme to fakticky ještě vůbec hotové. Ono tady dochází i k takovým jakoby zvláštním posunům, že původně bylo řečeno, že to dělá Probační a mediační služba, náhle zákon říká, že to dělá ministerstvo nebo jím zřízená složka ve spolupráci s Probační službou. Jsou to fakt dotazy, které směřují k tomu, jak je to tedy na ministerstvu připravené. Bude kontrolu vězňů provádět opravdu ministerstvo nějakým svým orgánem nebo svou zřízenou složkou a kdy je reálně možné a pravděpodobné, že začnou náramky opravdu fungovat ať už pro vězněné, nebo i případně pro vazby, což bych pokládal samozřejmě také za užitečné. I když, jak říkám, moc nevěřím tomu, že to bude masově využíváno. Děkuji za odpovědi.
Já děkuji panu poslanci Bendovi. Ptám se, kdo další se hlásí do obecné rozpravy. Pan ministr. Prosím, pane ministře.
Když jsem tázán, rád odpovím. Vážený pane předsedající, vážené poslankyně, vážení poslanci, pokud jde nejprve o to, že tady skutečně dáváme dvě novely trestního řádu na jedné schůzi, nemyslete si, že z toho mám radost. Sám se pak v tom ne vždycky vyznám, která je která. Ale na druhou stranu, abychom v tom našli také něco pozitivního - doufám, že už se to nebude opakovat - ale bude, já vím, že bude, ale budeme se snažit, aby ne. Přece jenom jsou to tematicky odlišné otázky a bojím se, že byste nás zase jinak peskovali za to, že směšujeme různé věci v jedné předloze, nemluvě o tom, že je možné, že zejména ta druhá, pokud se k ní ještě dnes večer dostaneme, bude mít trochu komplikovanější průchod zákonodárným procesem a bylo by nedobré, kdyby nám zdržela tuto věc. Čímž se dostávám k odpovědi na vaši druhou otázku. My ty elektronické náramky skutečně velice intenzivně připravujeme. Podle aktuálního harmonogramu prací bychom měli spouštět alespoň nějaký pilotní nebo testovací provoz v lednu 2016. Není to harmonogram, který bych chtěl zaručovat svou hlavou, že se dodrží, ale je to harmonogram, který v tuto chvíli vyžaduji - a zatím ho stíháme, zatím se nám nikde nezdržel. I když se zdrží, což se může stát, protože je tam výběrové řízení, a víte, jak je to s výběrovými řízeními, tak se zdrží maximálně o několik měsíců. Čili v zásadě by nám to mělo klapnout, aby současně s účinností, nebo přibližně současně s účinností tohoto návrhu to zároveň bylo i technicky připraveno. Ono zase, troufnu si říci, kdybychom to dělali opačně, nejdříve se snažili mít náramky, a pak teprve zákon, tak nás zase budete peskovat nebo NKÚ by nás peskoval za to, že tady pořizujeme náramky, které vlastně zatím legislativně nepotřebujeme. Každopádně v tuto chvíli optimistická zpráva - věřím, že ty elektronické náramky budou v natolik dohledné době, že se to potká. Děkuji.
Děkuji panu ministrovi. Nyní pan poslanec Benda se hlásí o slovo. Vypadá, že chce pana ministra peskovat. Prosím, pane poslanče, máte slovo.
Pane místopředsedo, dámy a pánové, já nikdy nikoho nepeskuji. To dělám možná doma dětem, ale určitě ne v této Sněmovně. Ale jenom k tomu, co říkal pan ministr. Zákon dnes už předpokládá možnost elektronické kontroly. Už dávno měla existovat. Měla existovat pro vězněné. Takže vymlouvat se na to, že jsme nemohli připravit elektronické náramky, protože pro to nemáme zákonný podklad, mně tedy připadá trošičku opravdu jako drbání se lehce za uchem, na které si úplně nedosáhnu. O to mi nejde. Já jsem ty otázky pokládal, protože tady do jisté míry měníte koncepci, která byla. Doposud se říkalo: dělá to Probační a mediační služba. Může to dělat prostřednictvím kontrol nebo prostřednictvím náramků. Najednou říkáte: dělá to ministerstvo, které možná bude spolupracovat, možná nebude spolupracovat s Probační a mediační službou. Proto jsem se ptal na ty náramky. Jestli už máte představu výběrového řízení, které tedy nedělá Probační a mediační služba, neobjednává ho Probační a mediační služba, objednává ho ministerstvo samo, které posléze - ale abychom si toho byli vědomi - nese zodpovědnost za každého vězně, který vám uteče. A nebude to šéf Vězeňské služby. Nebude to šéf Probační a mediační služby. Bude to ministerstvo, které bude osobně odpovědné za případné útěky vězňů, kteří budou pod systémem elektronické kontroly. Já se jenom ptám, jestli tohle všechno je domyšleno, když prostě máme orgány, které vykonávají, a najednou z mně nejasného důvodu, možná že kvůli těm výběrovým řízením, si ministerstvo tento výkon dohledu nad vězni stahuje pod sebe. Já nevím, jestli je to nejchytřejší.
Děkuji panu poslanci Bendovi. Pan ministr s přednostním právem. Prosím, pane ministře.
Děkuji. Ještě to dovysvětlím. Skutečně jsem na to pozapomněl. Ten důvod je jednoduchý. Pochopitelně pořízení elektronického systému představuje nějaké fixní náklady, které nejsou úplně malé a které jsou mnohem větší než potom ty náklady variabilní, tj. než potom náklady na jeden náramek. Takže ekonomicky čím více náramků budeme mít, tím levněji nás to bude vycházet na jeden náramek. [[(20.30 hodin)]] Takže my jsme logicky přemýšleli, zda náhodou bychom nemohli ty náramky použít i na něco jiného než na to domácí vězení, a zjistili jsme, že ano a že ta vazba se přímo nabízí. Koneckonců chystáme se použít to i na další aplikace v oblasti vězeňství, jako je zejména zaměstnávání vězňů mimo věznice. Z tohoto důvodu také jsme museli přesunout správu toho systému na tu zastřešující organizaci jak Probační a mediační služby, tak Vězeňské služby, no a to jsme my, to je Ministerstvo spravedlnosti. Takže to je ta logika. To, že tím tedy také se zbavujeme toho případného odstínění odpovědnosti, no to je taky pravda, ale holt dobré úmysly jsou vždycky po zásluze potrestány. Tak mi nezbývá než doufat, že moc těch vězňů utíkat nebude.
Děkuji panu ministrovi. S další řádnou přihláškou pan poslanec Václav Klučka. Po něm pan poslanec Benda.
Děkuju, pane místopředsedo. Já jsem měl takové malé dilema, protože problematika Vězeňské služby, tím se zabývá výbor pro bezpečnost, a otázka Vojenské policie, to je zase výbor pro obranu. Zúžil jsem to. Nechť tedy ústavněprávní výbor vyřeší otázky týkající se náramků pro Vězeňskou službu a používání ve vazbě, ale já bych navrhl, abychom tento zákon projednávali i ve výboru pro obranu z hlediska rozšířených pravomocí Vojenské policie.
Děkuji panu poslanci. Eviduji jeho návrh na výbor pro obranu. Pan poslanec Václav Benda se přihlásil o slovo. Prosím, pane poslanče. Marek, pardon.
Poslední poznámka v této rozpravě. Pane ministře, nepřesvědčil jste mě příliš o tom, že to má být pod vaším resortem přímo, ale myslím, že to je věc, která je vyřešitelná mezi prvním a druhým čtením. Na výboru budete muset být pro mě tedy mnohem přesvědčivější, že si chcete tu odpovědnost vzít fakt na sebe.
Já se omlouvám panu poslanci Bendovi, že mu nemohu přijít na jméno. Ptám se, kdo další se hlásí do rozpravy. Pokud nikdo takový není, končím rozpravu. Organizační výbor navrhl, aby tento tisk byl projednán a přikázán k projednání ústavněprávnímu výboru jako garančnímu výboru. Ptám se, zda někdo navrhuje ještě nějaký jiný výbor jako garanční. Není tomu tak. Já tedy přivolám naše kolegy z předsálí a budeme hlasovat o přikázání tohoto tisku k projednání garančnímu výboru ústavněprávnímu výboru. Zahajuji hlasování o přikázání ústavněprávnímu výboru jako garančnímu výboru. Kdo je pro, ať zvedne ruku a zmáčkne tlačítko. Kdo je proti? Je to hlasování 182. Přihlášeno je 155 poslankyň a poslanců. Pro 128, proti žádný. Konstatuji, že jsme přikázali tento tisk k projednání ústavněprávnímu výboru jako garančnímu výboru. Organizační výbor nenavrhl přikázat tento návrh žádnému dalšímu výboru. Eviduji návrh pana poslance Václava Klučky, abychom hlasovali o přikázání výboru pro obranu. Prosím, paní poslankyně se hlásí o slovo.
Hezký večer, pane místopředsedo. Já myslím, že se kolega Klučka přeřekl a že to nemá být výbor pro obranu, ale má to být výbor pro bezpečnost, pod kterým je vlastně Vězeňská služba. Schvalujeme na bezpečnostním výboru i rozpočet Ministerstva spravedlnosti. Vznikl pod výborem pro bezpečnost i podvýbor pro vězeňství, kterému předsedá paní doktorka Bebarová-Rujbrová, takže by se mi zdálo zcela logické, aby se této problematice věnoval bezpečnostní výbor. A navrhuji do dalšího výboru přikázat tento návrh zákona do bezpečnostního výboru.
Tak. Kolega Klučka se nepřeřekl. Kolega Klučka gestikulací dával najevo, že souhlasí s návrhem výboru pro obranu. Paní poslankyně Černochová navrhuje výbor pro bezpečnost. Ptám se, jestli ještě někdo navrhuje nějaký jiný výbor. Není tomu tak. Budeme tedy hlasovat. Nejprve o návrhu pana poslance Klučky, aby tento tisk byl přikázán také výboru pro obranu. Zahajuji hlasování o přikázání výboru pro obranu. Kdo je pro, ať zvedne ruku a zmáčkne tlačítko. Kdo je proti? Je to hlasování číslo 183. Přihlášeno je 156 poslankyň a poslanců. Pro 119, proti žádný. Návrh byl přijat. Dále budeme hlasovat o návrhu paní poslankyně Černochové, aby tento tisk byl přikázán také výboru pro bezpečnost. Zahajuji hlasování o přikázání výboru pro bezpečnost. Kdo je pro, ať zvedne ruku a zmáčkne tlačítko. Kdo je proti? Je to hlasování 184. Přihlášeno je 156 poslankyň a poslanců. Pro 135, proti žádný. I tento návrh jsme přijali. Já tedy konstatuji, že jsme tento návrh přikázali ústavněprávnímu výboru jako garančnímu a dále výborům pro obranu a bezpečnost. Děkuji panu ministrovi, paní zpravodajce a končím prvé čtení tohoto návrhu zákona. Dalším bodem našeho jednání dnes je bod číslo