Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2020. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 65 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim da ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 96 narodnih poslanika. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, podsećam vas da je narodnom poslaniku Slobodanu Veličkoviću potvrđen mandat na sednici 3. marta ove godine. Pozivam narodnog poslanika da, saglasno članu 17. Zakona o Narodnoj skupštini, pristupi polaganju zakletve. Molim vas da ponavljate tekst zakletve zajedno sa mnom. (Predsedavajuća čita tekst zakletve, a narodni poslanik ponavlja.) "ZAKLINjEM SE DA ĆU DUŽNOST NARODNOG POSLANIKA OBAVLjATI PREDANO, POŠTENO, SAVESNO I VERNO USTAVU, BRANITI LjUDSKA I MANjINSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE I PO NAJBOLjEM ZNANjU I UMEĆU SLUŽITI GRAĐANIMA SRBIJE, ISTINI I PRAVDI". Molim narodnog poslanika da pristupi potpisivanju teksta zakletve. Hvala. Dozvolite mi da vam u svoje ime, u ime poslanika Narodne Skupštine Republike Srbije čestitam na izboru za narodnog poslanika. Čestitam još jednom.
Hvala lepo.
Nastavljamo sa radom. Prelazimo na pretres u pojedinostima o 1. tački dnevnog reda – Predlogu zakona o izmeni Zakona o oružju i municiji. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za odbranu i unutrašnje poslove, kao i mišljenje predstavnika predlagača o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li želite reč? Izvolite.
Mi smo u načelnoj raspravi govorili o primedbama na ovoj Zakon o oružju i municiji, ali smo takođe naglasili da mislimo da je dobro, da će ipak ovaj zakon biti usvojen, zato što se ovim zakonom produžava rok za preregistraciju oružja. Zaista je nastao veliki problem što mnogi ljudi, vlasnici oružja nisu uspeli iz, da li ličnih razloga, da li razloga trome administracije u MUP-u, da li zbog nedostatka novca, šta god da je u pitanju mnogi nisu uspeli da izvrše tu preregistraciju. Mi mislimo da ne bi bilo dobro da se ljudima oduzima oružje, zato što je legalno oružje u svakom smislu bezbednije od onog koje se pojavljuje na crnom tržištu. Uostalom, statistika govori da kada su u pitanju krivična dela koja se izvrše vatrenim oružjem da je udeo tih krivičnih dela sa vatrenim oružjem koje je u legalnom posedu određenih ljudi veoma, veoma malo u odnosu na krivična dela koja se izvršavaju vatrenim oružjem koje se drži na crno i koje se kupuje na crnom tržištu. Mi se plašimo da MUP opet neće biti dovoljno spremno, kao što to nije bilo u ovom prethodnom periodu, kada nakon usvajanja ovog zakona vlasnici oružja budu hteli da izvrše legalizaciju tog oružja. Zato smo i predložili, i svi naši narodni poslanici su predložili produžetak bar za mesec ili nešto više dana, taj rok za legalizaciju u odnosu na dve godine koje su ovlašćeni predlagači predložili Narodnoj skupštini. Mi želimo da skrenemo pažnju MUP-u da se ovim poslom nakon usvajanja zakona ozbiljno bave, da na adekvatan način obaveste javnost da je legalizacija oružja produžena za dve godine i da pozivaju ljude da se ne sačeka opet onaj poslednji rok, već da se krene u legalizaciju, odnosno popunjavanje tih određenih administrativnih obrazaca to što jeste bio problem u najvećem broju slučajeva i da se sa tim poslom krene odmah da bi se što je moguće pre završila sva ta preregistracija, da ne dođemo u situaciju da posle dve godine ponovo moramo da menjamo ovaj zakon, bar ne iz ovih razloga. Hvala.
Reč ima Dragan Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovi amandmani oko datuma, manje-više, mogućnost da se govori, razumem ih da su zbog toga i tako podneti. Želim da ponovim da će poslanički klub SNS danas u danu za glasanje podržati predlog naših kolega, ovaj zakon i da se pomeri rok još za dve godine za zamenu oružanih listova. Po meni je to potpuno pogrešno što se naziva preregistracijom itd. Ponoviću da su 90% problema napravili u stvari podzakonski akti koji su doneti posle donošenja zakona, a koji su pisani, ponavljam, jer to znam, rečeno mi je u lice u ministarstvu od ljudi koji su za to nadležni, koji su pisani dve, tri godine pre, čak je bila druga Vlada, drugi ministar, nego u vreme kad je zakon donet, što sama po sebi stvar, mi kao poslanici znamo, nije normalna. Ti pravilnici nisu uvažili jednu veoma bitnu stvar… Milija, jel možeš malo molim te, govori kolega. Znam da je kraj mandata, ali hajmo. Društvena uloga sportskih strelaca i lovaca, lovačke organizacije, lovačkih udruženja, Lovačkog zaveza Srbije nije uvažena ovim pravilnicima i ja bih ovu priliku iskoristio da dva ministarstva, Ministarstvo zdravlja i Ministarstvo unutrašnjih poslova po hitnom postupku, nekoliko dana je potrebno da se promene ti pravilnici kako bi ove dve godine iskoristili na pravi način i zaista završili ovaj posao, jer ako smo mogli da zamenimo lične karte, vozačke dozvole, pasoše, zdravstvene knjižice, ne vidim zašto ne bi mogli oružane listove kojih je mnogo manje i mnogo je manji posao, ali je, ponavljam, iskomplikovan ovim pravilnicima, moglo bi za nekoliko dana to da se zameni. Mi u parlamentu imamo neformalnu grupu poslanika lovaca u svim poslaničkim grupama, i u Srpskoj radikalnoj stranci i među poslanicima, i to čak dvojica iz poslaničkog kluba mađarske manjine, imamo i među poslanicima Srpske napredne stranke i svih ostalih, Joška Broz itd. Imamo veliki broj poslanika koji mogu da pomognu u tome. Naravno, NAOS i treba pozvati Lovački savez Srbije, predsednika Ćirkovića, da svi zajedno vrlo brzo, za nekoliko dana promenimo te poslovnike i završimo posao koji je potreban da se završi. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Javljam se povodom amandmana i zakona, a i zato što me je gospodin Šormaz prozvao, jer ja sam razgovarao sa kolegama vezano za ove amandmane da usaglasimo određene stvari, pošto sam ja tu od početka govorio i tražio da se ovaj zakonski rok produži zato što je to bilo stvarno kratko vreme, mali broj ljudi je ušao u postupak preregistracije i mislim da smo sada došli do toga da odradimo da se ovaj rok produži i da zakonom bude definisano da u naredne dve godine to bude urađeno. Inače, Predlog zakona je rađen i u vreme kada je gospodin Šormaz bio i predsednik Lovačkog saveza i poslanik i radio zajedno ovde u Skupštini na donošenju zakona. Taj zakon koji je donešen u prethodnom periodu mislim da je bio bolji nego prethodni, ali je trebao vrlo brzo da se menja. Sada svi zajedno ovde govorimo o zakonu, s tim da se ovaj rok produži i sa tim moramo izaći u javnost, da u zakonu koji trenutno postoji ima potrebe određene stvari da se menjaju i da Lovački savez Srbije radi na tome zajedno sa grupom predstavnika Ministarstva unutrašnjih poslova i svih ostalih nadležnih. Očekuje se posle izbora da se donese neki drugačiji zakon, liberalniji zakon, da se da mogućnost lovcima, da se da mogućnost ljudima koji imaju oružje da to bude, kako se kaže, liberalnije, da sutra ne bude problema. S druge strane, da ljudi koji se bave lovom, to su ljudi koji štite životnu sredinu, da tim ljudima damo mogućnost, jer sad dolazi vreme kada ima problema sa zarazom svinjske kuge. To je zarazna bolest gde su lovci uključeni i udruženi na tome da se suzbije za zarazna bolest. Još jednom, uvažene kolege poslanici, ja ću kao poslanik i predsednik Ujedinjene seljačke stranke podržati ovaj zakon. Predložio sam jedan amandman gde sam u tom amandmanu tražio da se jednom u šest meseci Ministarstvo oglasi putem medija da obavesti građane da je rok za produženje ostao još, recimo, godinu ili godinu i po dana, da ne dođemo u situaciju da prođu dve godine i da se ponovo traži produženje roka. Ujedno se izvinjavam gospodinu Šormazu zato što nisam imao nameru da ga ometam u radu, već sam razgovarao sa kolegama oko amandmana. I ja sada govorim, a veliki broj ljudi pored mene govori i ja nikom ne kažem – e, prekini, molim te. Još jednom, ja ću glasati za Predlog zakona i mislim da rok moramo produžiti i promeniti zakon u celini, zato što ima potrebe da se određene stvari menjaju da bi bio kvalitetniji zakon i za lovce i za sve one držaoce oružja.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Da li neko želi reč? (Da.) Koleginice Nikolić, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, ovo produženje roka za registraciju oružja je potrebno, jer veći broj građana, odnosno većina građana nije izvršila ovu obavezu koja je po važećem zakonu bila predviđena do 5. marta ove godine. Mi smo podneli veći broj amandmana gde smo tražili da se taj rok dodatno produži u odnosu na predloženi rok i da se na taj način građanima omogući da izvrše svoje zakonske obaveze. Konkretno, ovim amandmanom do 15. aprila 2022. godine je pomeren datum i smatramo da je svako produženje roka nešto što je svakako dobro. Međutim, ono što je osnovnim zakonom predviđeno i na šta smo vam mi ukazivali jeste član 11. osnovnog zakona, koji predviđa da imaoci dozvole moraju na svakih pet godina da imaju obavezan lekarski pregled. Ono što je praksa u drugim zemljama, jeste izjednačavanje važenja oružanog lista, a to je da zdravstveno uverenje važi onoliko koliko i oružani list. Lekarski pregled je obavezan kada se menja, odnosno produžuje oružani list. Ovo je bitno jer je i kaznenim odredbama predviđeno da ukoliko neki građanin kroz pet godina ponovo ne donese uverenje o zdravstvenoj sposobnosti kazna može biti od 10.000 do 150.000 dinara, a to znači da svi oni koji tu obavezu ne izmire kazniće se ovom novčanom kaznom. Ovo je nešto što svakako treba da bude promenjeno u osnovnom zakonu i to je da upravo zdravstveno uverenje važi onoliko koliko i važi oružani list, da građani ne bi dolazili u situaciju da budu podvrgnuti ovakvim kaznenim odredbama. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Samo želim vezano za ovo kada govorimo o vremenskom periodu da kažem da kratko vreme sigurno nije bilo, ali je iskomplikovano ovim pravilnicima o kojima govorimo, između ostalog i Pravilnikom o zdravstvenom pregledu. Inače, u većini država članica EU to ne postoji kao obaveza da bismo i o tome govorili. S druge strane, kada je već urađeno treba podržati predlog Lovačkog saveza Srbije i produžiti, kako koleginica kaže, sa pet godina na 10 godina taj rok, onoliko koliko važi oružni list. Inače, za promenu sa papirnog na biometrijski mogli smo za vremenski period sve da uradimo, tako što bismo imali lekarski pregled kakav je sad, da važi 10 godina, da smo omogućili da se lekarski pregledi vrše u organizaciji lovačkih društava i udruženja, a ne da ljudi iz Novog Pazara, kao što sam već rekao u načelnoj raspravi, Tutina ili Sjenice moraju da putuju u Kraljevo, ljudi iz Novog Kneževca da moraju da putuju u Kikindu da bi uradili lekarski pregled, kad su privatne zdravstvene ustanove koje su imale licencu, a i imaju i dan danas, bile spremne i čak su to uradile na mnogo mesta dok im nije zdravstvena inspekcija zabranila da to rade na terenu. Lekarski pregledi su mogli da budu urađeni na terenu i sve je moglo mnogo brže da se završi, ali je zdravstvena inspekcija to sprečila i povećala troškove ljudima za lekarski pregled. Jer, znate, vi treba da otputujete u Kraljevo, da izgubite radni dan, da platite obrok, ručak, šta god, i to vas košta duplo više još nego što je stvarno zdravstveni pregled, a bile su spremne licencirane zdravstvene ustanove da to rade na terenu. Ponavljam, zdravstvena inspekcija ih je sprečila u tome. To su stvari koje su dovele do toga da je ovaj rok ispao kratak, a nije morao da bude. Bilo je dovoljno da se plati samo naknada za izradu biometrijskog oružnog lista i ništa više. Taj kratak zdravstveni pregled, ta naknada i doviđenja. Ali, neko je iskomplikovao sve to, kasnije ću reći zbog čega, i obukom i taksama i na svaki drugi način, da kažem birokratija unutar ministarstava je to iskomplikovala. Zato još jednom apelujem na Ministarstvo zdravlja gde je potrebno prihvatiti predlog Lovačkog saveza Srbije, to mogu da urade za jedan dan, da 10 godina važi, samo da promene pravilnik i da ga objave u „Službenom glasniku“, da lekarski pregled važi 10 godina i mogu da se promene ovi pravilnici u Ministarstvu unutrašnjih poslova na dalje. Hvala.
Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
U ovom procesu preregistracije, pre nego što policija krene meritorno da određuje i da sagledava ko ispunjava uslove i šta treba da uradi, dolazi do toga da se u startu krše ustavna prava svakog onog, pre svega, onih ljudi koji su već posedovali oružne listove i oružje dugi niz godina, da ne kažem decenijama. Najpre, taj lekarski pregleda. Lekarski pregled mora da obavlja svaka ustanova primarne zdravstvene zaštite, a ne samo određene ustanove. To ne može nikakvim pravilnicima da se traži, da se naplaćuje, jer to mora da pokrije osnovno zdravstveno osiguranje koje svaki korisnik plaća. To je jedna stvar. Drugo je to što ovaj zakon u mnogim svojim odredbama zadire u osnovna prava svakog čoveka i građanina ove zemlje kada je u pitanju poštovanje njegove privatnosti. Pre nego što policija uopšte uzme u obzir da vam izrađuje novi oružni list, na osnovu ovog zakona, jedan policajac će doći kod vaše komšinice da pokuca na vrata u komšiluku, ako stanujete u stanu to mu je lakše, na prva vrata do vas ili iznad, ako je kuća - do kuće pored i možete doći u situaciju da ta komšinica vas krene da kleveta, da nema o vama lepo mišljenje. To je prvi znak da nešto sa vama pod znacima navoda nije u redu. Druga stvar što će policija protivno Ustavu opet, gospodine Arsiću, da zadire u privatnost čoveka koji poseduje pušku tako što će da ulazi u stan i da traži za to određeni posebni ormar u kome neko treba da drži pušku, a ako je u pitanju pištolj, jer vi ste imali takođe iskustva sa oružjem, odnosno da pištoljima 2000. godine ja se sećam, doduše to je bilo gluvo doba noći, ali svakako znate o čemu pričam, tako da je to zaista neverovatno da se na takav način povređuju prava građana. Posebno su pogođene kategorije penzionisanih oficira i pripadnika MUP-a. To oružje je bilo njihovo osnovno sredstvo za rad. Kada generali koji su penzionisani treba da dođu u situaciju da idu na taj lekarski pregled, kao što se desilo jednom penzionisanom generalu, inače čoveku kome još kada je stupio u vojne škole potvrđena natprosečna inteligencija, njega neka mlada žena, psiholog pita – ajde, hoćete vi da mi popunite ovaj test inteligencije i da mi kažete kako vi doživljavate oružje i takve gluposti. Da li je normalno da mi ponižavamo takve ljude? Dakle, ovo što ste vi došli u situaciju da u poslednjem trenutku, danas 4. marta mora da se produži rok na dve godine je jedan aspekt, a sve ovo drugo što se tiče prava ljudi i, pre svega, da oslobodite ovakvo maltretiranje pripadnika policije i vojske, e o tome ćemo razgovarati neki drugi put, tako da je to ono o čemu treba da razmišljate.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Da li neko želi reč? (Da.) Kolega Stojanoviću, izvolite.
Zahvaljujem gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, podneo sam amandman na član 1. Predloga zakona izmena zakona o oružju i municiji. Ova stvar odavno muči i stvara nedoumice kod velikog broja naših građana. Nažalost, još ima onih koji za ovo krve SRS da je ona kriva za ovo. Istina je sasvim drugačija, Srpska radikalna stranka se zalagala da takse na oružje postoji i da ona bude simbolična i da ne predstavlja nikakav finansijskih problem naših građana. U međuvremenu, menjale su se razne vlasti, ali ni jedna nije želela da ukine pomenute takse. Čak, što više svaka nova vlast je povećavala iznos taksi na oružje. Danas imamo paradoksalnu situaciju gde se ljudi odriču i trofejnog oružje koje su nasledili od svojih predaka. Razlog je upravo u propisima koji je donela ova vlast. Kao lice koje je živelo i odraslo na KiM, odlično znam šta Srbinu znači oružje, pogotovo nama koji potičemo sa KiM. Pošto je situacija dole kako jeste, gde država Srbija ne može oružjem da štiti Srbe na KiM, neko mora da ih štiti a to će činiti sami. Iz tog razloga sa ovim zakonom treba postupati vrlo oprezno, jer je u pitanju vrlo osetljiva materija. Nije stvar u tome da li će neko platiti ovaj ili onaj iznos za posedovanje oružja, već je stvar u tome što se ljudi osećaju povređenim jer im se otima ono što su nasledili od svojih roditelja i dedova. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, Dragan Šormaz.
Kolega Filip Stojanović je lovac i sve što je rekao je tačno. Tačno je i to da se vrši takva vrsta na teme nepotrebne na SRS, potpuno nepotrebne. Inače, taksa kada se registruje oružje, pričamo o registraciji, postoji u većini država članica, na primer, EU ali se radi na drugačiji način, ne maltretiraju se građani nego onaj ko prodaje oružje, on je dužan da izvrši sve provere i on je dužan da u cenu oružja uračuna i tu taksu. Jednostavno, građanin kada dođe da kupi pušku on plati sve što je potrebno državi, a prodavac, pravno lice koje radi sa oružjem, dalje državi raspoređuje sve što treba. Ne šalje se građanin na šaltere, ne maltretira se građanin. Zašto nisu građani Srbije zaslužili da budu maltretirani na ovakav način o kome govorimo. Prvo, već su jednom platili taksu kada su kupili oružje. I, sad zbog toga što se menja oružani list, sa papirnog na birometrijski traženo im je da ponovo plate taksu. To se mora promeniti pod hitno, ponovo kažem, u ovim pravilnicima, ne samo smanjiti nego potpuno ukinuti taksa. Druga stvar zbog čega to nije pošteno, 98% zločina učinjenih ili krivičnih dela počinjenih u Srbiji vatrenim oružjem je učinjeno sa nelegalnim vatrenim oružjem, što znači da vlasnici legalnog oružja u Srbiji su savesni ljudi. Oni su savesni ljudi koji savesno se ponašaju prema svom vlasništvu i savesno ga koriste. Desi se, moramo reći, incident, nažalost, ali mnogo manje nego što se desi u automobilskim nesrećama, saobraćajnim nesrećama i tako dalje. Nemerljivo manje, pa nikome ne oduzimamo automobil, znači, na takav način ne komplikujemo kupovinu ili posedovanje automobila. Zato, ponavljam još jednom, da je potrebno sve ovo promeniti pod hitno, a moguće je promeniti kroz promenu tih pravilnika. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? (Da.) Kolega Mirčiću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, jasno je da ćemo svi izlazeći u susret onim građanima koji još nisu uradili ovaj posao oko promene oružanog lista glasati za produženje roka, ali suština nije u tome da ciklično ponavljamo jednu te istu operaciju, produžavamo rok za zamenu, odnosno promenu oružanog lista, nego je suština da se promeni sve ono što nije sadržano u zakonu, a suštinski je najvažnije kada je u pitanju procedura oko zamene ovog oružanog lista. Naime, mi srpski radikali smo stavili u amandmanima- pomeramo rokove, pa nekome izgleda da licitiramo. Ne, nego kad pogledate šta bi trebalo čovek sve da ispuni, koje uslove po uputstvima za držanje i sigurnost oružja, onda bi tu trebalo mnogo veći rok, jer ovde kaže – oružje treba čuvati na adresi na kojoj se stanuje u prostoru koji je isključivo namenjen za to, a to su metalni ormari po određenim instrukcijama. Metalni orman, čitajte da je to sef. Da bi čovek kupio taj sef, naravno, nije to ni malo jeftino, povećava ukupne troškove. Kada je u pitanju lovačko naoružanje, onda su tu rigorozniji uslovi kada je u pitanju držanje naoružanja. To se tretira kao službeno oružje lovačkog udruženja i to je, na kraju krajeva, ovde rečeno i od strane članova vladajuće stranke, SNS stranke. Rekao je čovek koji ima iskustva kao predsednik lovačkog udruženja. Zato mi srpski radikali apelujemo da se uradi jedno uputstvo koje će biti jedinstveno kada su u pitanju sve ove uslovno pomoćne radnje. Znači, nema maltretiranja oko lekarskog pregleda, nema dodatnih troškova za putovanje, nema određivanja posebnih uslova od sekretarijata do sekretarijata, od stanice policije do stanice policije i to je suština rešenja ovog problema, a ne svake dve godine ili svake godine da se produžava rok.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, kao ovlašćeni predlagač zahvaljujem kolegama koji će omogućiti vlasnicima oružja da dobiju dodatni rok od dve godine, na one četiri godine koje su propustili, da zamene oružane listove. Koliko sam razumeo, provejavaju dve teorije. Mi u nekom narednom periodu možemo ove dve godine da iskoristimo da se opredelimo da li smo za teoriju dobro naoružanog naroda ili dobro razoružanog naroda. Ja sam pristalica onog prvog, jer postoji teorija da je dobro naoružan narod, ljubazan narod i da, kada građani znaju da svako potencijalno može da ima oružje, onda ljubaznost je na nekom nivou, bahatost se smanjuje itd. To kažu oni koji u svojim državama zagovaraju da svaki građanin može na lak način da postane vlasnik oružja. Ja mogu da se složim da zakon ima neke manjkavosti. Imamo te dve godine da pokušaju oni koji daleko više znaju od mene, a ja moram reći da sam ovaj rok ispoštovao, zato što ga je tražila Lovačka komora Srbije, a čini mi se možda i Lovački savez Srbije. Mi smo ispoštovali taj rok. Razumem kolege koji traže neke druge datume, ali hajde da ispoštujemo ova lovačka udruženja, Lovačku komoru i da uzmemo te dve godine za reper, ali, ponavljam, te dve godine mogu da posluže i za temeljniju izmenu i dopunu zakona koja će proisteći iz neke šire javne rasprave. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dubravko Bojić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Da li neko želi reč? (Da.) Kolega Despotoviću, izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, po mišljenju SRS, dobro je, a videli smo da su se složili mnogi u ovoj sali, bez obzira na ideologiju i politička ubeđenja, što se ovim predlogom izmena izlazi u susret građanima i produžavanje roka za dve godine da preregistruju svoje oružje. Problem koji se pojavio ovih dana i gužve na šalterima odgovarajućih ustanova ne bi bio ni izdaleka ovako izražen da nije komplikovane procedure izdavanja nepotrebnih dokumenata. U prilog ovome navešću podatak da su uverenja iz osnovnog suda da se protiv lica ne vodi postupak, imamo jedan nonsens, da ne kažem neku grublju reč, tražili su uverenje od posebnog odeljenja istog suda za ratne zločine i organizovani kriminal, da se protiv lica ne vodi postupak u tom odeljenju. Pitam se, a i sve vas, uvažene kolege, zašto bi se ovo tražilo od osoba koje već poseduju oružje, jer posedovanje oružja je dokaz da se protiv tih osoba ne vodi nikakav postupak, jer bi u tom slučaju oružje i onako bilo oduzeto po zakonu? To je na neki način kršenje građanskih prava. Navešću ovde i cene lekarskih uverenja u pojedinim gradovima. Od grada do grada zavise. Recimo, u Beogradu je od dve do tri hiljade, a u Kragujevcu je recimo pet hiljada. Pri tome, to uverenje će trajati, nažalost, samo pet godina, dok je u drugim evropskim zemljama negde otprilike 10 godina. Takođe, želim da ukažem na još jednu nelogičnost, a tiče se obuke o rukovanju oružjem. Zašto se ona traži od osoba koja su već imala u posedu registrovano oružje, recimo, kao policajci i policajci u penziji, takođe i vojnici. Takođe, ovim zakonom je, recimo, ukinuto i trofejno oružje, koje je u Srbiji bilo registrovano 63.558 komada. Srbi, inače vole oružje, tako da je po evidenciji MUP-a registrovano 923.700 komada oružja. Srpska radikalna stranka smatra da zbog ovakvih i sličnih manjkavosti ovde je trebalo ići na potpuno donošenje novog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Evo, kolega je dao jedan, a ja znam nekoliko takvih primera. Zamislite, da se ne ide u osnovni sud, nego da se traži od specijalnih sudova potvrda da se protiv nekoga ne vodi krivični postupak? Znate, lovac mrava ne sme da pogleda popreko zbog situacije o kojoj su neke kolege pričale, diskreciona prava policije da donese rešenje da se nekome oduzima ili ne oduzima oružje. To čak nije problem ovog zakona. To je preneto i u članove 11. i 13, ali to je problem ZKP-a i svaki građanin koji poseduje oružje ima taj problem što neko može da mu proceni da li je naljutio komšiju, da li je pretnja po komšiju ili nije i da mu se uzme oružje i opet dolazimo do nonsensa koji je usporio ceo ovaj proces. Između ostalog, u dokumentaciji se traži potvrda da nije krivično gonjen. Zašto? Da jeste, bilo bi mu oduzeto oružje i ne bi mogao da uđe u proces registracije, to jest preregistracije, to jest zamene oružanog lista. Jednostavno, ne bi mogao da uđe, jer bi mu bilo oduzeto oružje. Pa, što tražite od čoveka da ide u sud ili u tužilaštvo, da uzima potvrdu? Opet ja kažem, naknada 600 ili 800 dinara, hop, čoveku iz džepa. Zašto? Zbog čega? Nepotrebno. A papir koji je apsolutno u celom procesu nepotreban. Hvala.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici i građani Srbije, ovaj zakon je možda jedna oda nesposobnosti vaše vlasti i vašeg režima i pokazuje kakvi su zakoni koje donosite. Ovaj zakon, da podsetimo građane Srbije, je donet davne 2015. godine. Znači, tada je donet i vi ste tada građane Srbije ubeđivali da je zakon dobar, da je najbolje moguće rešenje, da su se sa njim složili oni koji koriste oružje, oni koji imaju dozvole, da su zadovoljna lovačka udruženja i da će zakon veoma brzo biti primenjen u opštu korist. Međutim, rok za preregistraciju je bio i praktično za primenu ovog zakona 2019. godina. Rok od četiri godine je izuzetno dugačak rok i retko se, kada se neki zakon donosi, ostavljaju toliko dugački rokovi i već je to ukazivalo na to da će biti problema u sprovođenju ovoga zakona. Država, naravno, sa svoje strane nije uradila ništa da bi informisala građane o svojoj obavezi koju im je nametnula, da bi pospešila tu preregistraciju. Država je, naravno, imala podatke i 2015. i 2016. i 2017. i 2018. godine. Država je imala podatke koliko se loše ovaj zakon sprovodi u delo. Kada ste došli praktično u iznudicu, kada ste došli do samog isteka roka, onda ste 2019. godine rekli – zakon je i dalje dobar i dalje tvrdimo da je dobar, ali je potrebno još godinu dana da se zakon sprovede. I tada ste tvrdili da ste mnogo pametni, da ste mnogo mudri, da je taj rok od godinu dana optimalan rok i da uz ovaj prethodni rok koji je isticao od četiri godine, da će tih pet godina biti sasvim dovoljno da se zakon sprovede u delo. Evo, dočekasmo i mart 2020. godine i činjenica je da više od pola vlasnika oružja, legalnih držalaca oružja u Srbiji, nije izvršilo svoju obavezu u skladu sa zakonom. Neki zbog toga što nisu ni znali da imaju tu obavezu, neki zbog toga što nisu u stanju da ispune ove kriterijume ili nemaju dovoljno novca da bi obezbedili sve ono što zakon traži. Da se mi ne lažemo, mislim da je potpuno sigurno da 50% ljudi koji imaju legalno oružje u Srbiji, da to oružje nije ni izvadilo odande gde ga drži u zadnjih pet ili 10 godina. To su ljudi koji niti idu u streljanu, niti ga koriste, većina je nasledila to oružje od očeva, od dedova i to čuva pre svega kao neku uspomenu, a ne kao neko oružje koje ima redovnu funkciju, rekao sam, koje koristi u lovu ili koje koristi u streljani. To je sve, da kažem, trebalo biti podatak koji bi doprineo da vi olakšate ove obaveze, da predvidite možda i različite kategorije držalaca oružja i da na taj način onda dodatno nekima olakšate. Međutim, evo dođe i 2020. godina, vi ponovo predlažete da se produži rok za sprovođenje ovoga zakona u delo, ovoga puta za dve godine. I kako mi onda vama da verujemo i kako građani Srbije bilo šta da vam veruju, ako vi prvo kažete – biće dovoljno četiri godine da se zakon sprovede u delo, pa se ne sprovode, pa onda kažete treba još godinu dana i to je idealan rok i garantujemo da će biti završeno, pa opet se pokaže da nemate pojma, a danas kažete – potrebno je još dve godine. Mi smo čuli od nekih predstavnika vladajuće koalicije kako 2022. godine sigurno neće glasati za produženje jer, bože moj, ko sada ne preregistruje taj je nevaljao, taj ne sluša državu i neće mu više država izlaziti u susret. Vi ovim ljudima ne izlazite u susret, vi samo priznajete kapitulaciju države i priznajete da zakon koji ste doneli nije dobar. Da je zakon dobar, njega bi većina građana prihvatila i većina građana Srbije bi izvršila obaveze koje ima u skladu sa tim zakonom. Ako većina građana ne prihvata, a budite sigurni da i mnogi koji su izvršili obaveze iz zakona da su ogorčeni i da misle sve najgore o tom zakonu, onda je potpuno jasno da ako zakon nije po meri građana zbog kojih se donosi, onda zakon nije dobar, onda bi mnogo bolje rešenje bilo da se ovaj zakon stavi van snage, nego što je novo produženje, da se produži sad dve godine, pa da čekamo da isteknu te dve godine i da vidimo šta ćete onda predložiti. Hoće li onda biti rok od tri godine, pošto njega do sada niste koristili, imali ste rok od četiri, od godinu, sada od dve, evo, sledeći put bi moglo da bude tri godine i da nas i dalje ubeđujete kako ste sposobni i pametni i kako su svi zakoni koje donosite najbolje moguće rešenje, iako jedan zakon donosite po pet puta, a ovo nije jedinstven takav slučaj, već maltene svaki treći zakon koji imamo u proceduri se pojavljuje po ko zna koji put zato što su rešenja koja birate loša. Neki su, evo, ja sam razgovarao i prethodnih dana sa nekim građanima i, verujte, neki su me pitali, bili su šokirani pre svega da treba bilo šta da urade. Jedan gospodin kaže – ja prvi put čujem da oružani list ima rok, do sada oružani listovi nisu imali rok. Ja mislim da su te biometrijske dozvole samo još jedan način da se uzme provizijica, da vi lepo zaradite, da se neki milion evra ponovo obrne, a moglo se to rešiti i na drugi način. Vi se hvalite tom e-Upravom i kažete kako su sve evidencije umrežene, kažete kako sve funkcioniše perfektno u državi, pa evo, moglo vam je pasti na pamet, na primer, svako ko ima oružani list i ko legalno drži oružje, on ima ličnu kartu. Većina tih ljudi ima biometrijske lične karte. Sve ove podatke o oružju ste mogli staviti i na biometrijske lične karte i time praktično osloboditi građane Srbije velikog dela ovih troškova koje im namećete. Ali, šta je tu onda problem? Onda ne bi bilo provizije. E, u sukobu interesa građana, interesa tih vaših tajkuna i onih koji ubiraju te provizije, po pravilu, uvek stradaju građani Srbije i zato ste vi izabrali ovo rešenje i sada pokušavate da nas ubedite da je dobro. Mi smo kao poslanička grupa predložili da se taj rok još više produži, dakle, da bude što duži, i to smo pre svega uradili u nadi da ćete u tom vremenskom periodu od dve i po godine i vi shvatiti da ovaj zakon nije dobar i da ćete možda i vi odlučiti da donesete neki zakon koji bi bio u skladu sa interesima građana i kojim bi pre svega građani Srbije bili zadovoljni. Zato će SRS glasati za ovaj zakon, ne zato što mislimo da je dobar, upravo sam obrazložio da mislimo da je loš, već pre svega zbog toga da bismo građane Srbije, veliki broj njih, stotine hiljada građana koji legalno drže oružje, spasili negativnih posledica do kojih će doći ukoliko rok za primenu ovog zakona ne bude produžen, a vi znate da je pretnja da tu ima i kazni, da tu ima i oduzimanja oružja i da bi to u ovom trenutku bilo najgore moguće rešenje.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Ljiljana Mihajlović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas je faktički poslednji radni dan ovog zasedanja i mislim da bi bilo dobro da podsetimo javnost mi iz SRS, naša poslanička grupa koja je delovala kao najveća opoziciona poslanička grupa u Narodnoj skupštini, na ono šta smo mi zapravo ove četiri godine radili. Nemam nameru sad ja da pravim neki rezime, javnost je upoznata sa radom svih narodnih poslanika – i nas koji smo ovde aktivno radili kao opoziciona politička partija i vas iz vlasti i ovih kojih odavno nema u Narodnoj skupštini. Mislimo da je potrebno da podsetimo javnost da smo mi četiri godine insistirali na tome da se donese novi Poslovnik, zato što smo ubeđeni da po Poslovniku po kojem smo radili nismo mogli dovoljno dobro da radimo, zato što je ovo jedan nedemokratski Poslovnik, koji je zapravo onemogućavao narodne poslanike da u punom kapacitetu obavljaju svoju poslaničku funkciju. S tim u vezi smo insistirali i da se promeni Zakon o izboru narodnih poslanika, da bi se vratila mogućnost da poslanici svoj mandat stave na raspolaganje političkoj stranci koja ih je birala za narodnog poslanika, zato što je to u proporcionalnom izbornom sistemu jedini pravičan, jedini legalan i jedini demokratski način. Posledica toga što niste slušali poslanike SRS je sve ovo što se u Narodnoj skupštini dešavalo i, nažalost, svi mi koji smo ozbiljno shvatili posao narodnog poslanika i koji znamo šta je parlamentarna demokratija trpimo u javnosti negativne ocene zato što su se u Narodnoj skupštini dešavale neke stvari i dešavaju i danas koje nisu dostojne najvišeg zakonodavnog tela, što Narodna skupština svakako jeste. Dešavalo se da narodni poslanici sa svojim mandatom koji je u suštini mandat političke partije na čijoj listi su došli u Narodnu skupštinu, šetaju od jedne do druge političke partije, menja se broj i naziv poslaničkih grupa, pa mi ni danas, ja mislim, ne znamo ni koliko imamo poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini ni koliko imamo tih tzv. „slobodnih narodnih poslanika“ kojih je valjda ukupno negde 14 ili 16, ne znam precizno, ali koliko god je, ti narodni poslanici zapravo uopšte ne mogu vršiti funkciju narodnog poslanika, jer njihovo delovanje po Poslovniku je takoreći nemoguće, odnosno onemogućeno skoro u potpunosti. Zato smo mislili sve ovo vreme koliko smo vas ubeđivali da prihvatite naše predloge da bi to bilo u opštem interesu, vi to niste želeli, ali zato ste stavljali na dnevni red predloge Nenada Čanka, Gordane Čomić, Tatjane Macure, zato što ste kroz taj ponizni odnos i udovoljavanje zahteva tim narodnim poslanicima zapravo želeli da udovoljite evropskim parlamentarcima i ovim sadašnjim i onim bivšim, da biste im pokazali kako na ove naredne izbore neće bojkotovati ta tzv. „građanska opozicija“. Loše je to i videćete, pokazaće vam se to u potpunosti i u toku kampanje i nakon izbora da ste to jako loše radili, ali dobro, kaže naš narod – svako je kovač svoje sreće. Ono što takođe želimo da naglasimo jeste da smo mi srpski radikali tražili konkretno da se u Krivični zakonik uvrsti krivično delo gde bi krivično odgovarao i zatvorskom kaznom bio kažnjen svako onaj ko javno kaže da se u Srebrenici desio genocid. Smatramo i da je to u opšte državnom i opšte nacionalnom interesu zato što Srbe i Srbiju napadaju sa svih strana, vidite progon Srba u Crnoj Gori, vidimo šta se dešava, kako se podmeću klipovi Republici Srpskoj i šta je zapravo krajnji cilj tih prozapadnih, odnosno zapadnih sila, Sjedinjenih država i zapadnih sila. Moramo se zaštiti i šteta je što smo propustili ovaj mandat što nam to niste prihvatili, moramo se zaštiti od tog atributa genocidnost, koji se nažalost sve češće čuje i u našim nekim medijima prozapadnim, poput „Danasa“ i N1 i od tih raznih nevladinih organizacija, ali evo treba da ostane zapamćeno i da narod zna da smo mi srpski radikali insistirali da se to uvrsti u Krivični zakonik. Pošto to niste uradili, mi ovih dana intenzivno radimo na promovisanju knjige i naučnog dela Vojislava Šešelja, trotomne knjige „U Srebrenici nije bilo genocida“, a gde je on na naučnoj osnovi dokazao da genocida u Srebrenici zaista nije bilo. I on lično obilazi Srbiju sa saradnicima i predstavlja tu istinu narodu u Srbiji. Danas u šest sati će biti promocija knjige u Somboru, sutra u pola sedam u Pirotu, u subotu u šest u Sremskoj Mitrovici i tako širom Srbije iz dana u dan. Dalje, tražili smo da se hitno formira Institut za analizu haških presuda. Ni to niste prihvatili. To je takođe opšte državni i nacionalni interes zato što vidite da iz Haga sve više stižu informacije da će se Haška arhiva prebaciti u Sarajevo, a to znači da će trajno nestati, a tamo su milioni stranica i dokaza gde se može sasvim sigurno kada bi jedna ekipa naučnika, mladih ljudi, a onda i onih sa iskustvom im pomogli da se sav taj materijal preuzme, da se izvrši analiza, da ostane pisani trag kako se Srbima sudilo u Haškom tribunalu za nepostojeća krivična dela, uglavnom. Tražili smo da se Srbija zahvali Peteru Hankeu tako što bi objavila njegova sabrana dela i tu imamo jedino obećanje da će se to zaista i desiti do sledećeg Sajma knjiga, videćemo da li će tako i biti. Tražili smo zvanično uz pomoć više od sto hiljada potpisa građana Srbije da se donese nov zakon o izvršenju i obezbeđenju da bi se izvršni postupak vratio u nadležnost sudova i da se konačno javni izvršitelji skinu sa grbače narodu, da ljudi više ne strahuju da će ostati bez krova nad glavom zbog nekog eventualnog duga, koji svakako mora da se vrati. Mi ovim zakonom koji smo predložili, a koji vi niste hteli da prihvatite, ignorisali ste više od sto hiljada građana Republike Srbije, zapravo smo želeli da dužnika obavežemo da vrati svoj dug, ali i da sačuvamo dostojanstvo poverioca. Tražili smo i navodili smo iz kojih izvora bi to bilo moguće da se najmanja i najniža plata i najniža penzija u Srbiji podignu na nivo bar od 37.000 dinara, zato što je 37.000 hiljada dinara vrednost najniže potrošačke korpe. Konkretno smo govorili, ukinite finansiranje nevladinih organizacija, nepotrebnih agencija, ima još niz mogućnosti. Vi ste to takođe odbili. Da smo u pravu, govori i ovaj podatak o prosečnoj plati i o prosečnoj korpi. Vi se hvalite da je prosečna plata više od 500 evra, znači oko 60.000 dinara, ali prosečna potrošačka korpa je već veća od 70.000 dinara. Znate, te dve stvari bi morale da se izjednače, pogotovo kada je u pitanju najniža plata i najniža penzija. Ponavljamo, mi srpski radikali smo insistirali da to bude 37.000 dinara, vi iz vlasti ste to odbijali. Tražili smo i da se menja Zakon o radu, zato što je ovaj Zakon o radu donet u interesu poslodavaca i to pre svega poslodavaca iz inostranstva, koji ovde istina zapošljavaju neke ljude, ali mi ovde nemamo niti bilo kakvu industriju, niti bilo kakav ozbiljan privredni razvoj. Imamo pogone velikih firmi iz inostranstva koje ovde dolaze zato što dobijaju ozbiljne subvencije i zato što ovde dobijaju radnu snagu koja je znatno jeftinija nego što je u njihovim zemljama. Ni to niste prihvatili. Insistirali smo sve ove godine da se domaćoj privredi daju veće privilegije, da se domaćoj privredi daju subvencije, bar u onoj meri u kojoj ste davali inostranim privrednicima koji su ovde dolazili, to takođe niste prihvatili. Tražili smo da se u Srbiji obezbedi lečenje retkih bolesti. To je bilo dovoljno da se onih 20% sredstava u zdravstvu za koje Vučić kaže da ni Bog otac ne zna gde idu, da se nađu gde idu, da se ulože u lečenje retkih bolesti. To bi bilo moguće raditi u Srbiji. Imenom i prezimenom i sa konkretnim razlozima smo prozivali ministre, od Zorane Mihajlović i njenog "Behtela", Rasima Ljajića i njegovog narko-kartela, tog Zlatibora Lončara i evo rekoh već tih 20% neznanog gde utrošenog budžeta u zdravstvu, Vanje Udovičića i malverzacija sa ovim novcem za studentsku Univerzijadu i verovatno sam nekog od ministara zaboravila. Pomagaj Nataša, ako jesam, da ga se prisetim, da se ne naljuti neki ministar. Dakle, to smo radili pored onoga što smo radili u redovnom, da kažem, u redovnom postupku, što smo učestvovali aktivno u raspravi po svim predlozima zakona, zato što smo podnosili amandmane. Parirali smo vam i onda kada ste vi zloupotrebom Poslovnika ulagali onaj nenormalno veliki broj amandmana. Mi smo, koliko je nas, 21, koliko je bilo moguće takođe tu igru prihvatili i radili na taj način. Kad god smo procenili da je u interesu države i naroda, glasali smo za određene predloge. Nije toga bilo često. Evo, danas ćemo glasati za Predlog zakona o oružju i municiji zato što mislimo da jeste u interesu građana Srbije da se produži rok za preregistraciju oružja. Glasaćemo i za Sporazum sa Azerbejdžanom zato što je to stav SRS principijelan. Azerbejdžan, Kina, Rusija, Belorusija i ostale prijateljske zemlje su zemlje sa kojima mi saradnju želimo maksimalno da produbimo. Svakako ćemo na svemu ovome i na mnogim drugim stvarima koji su od interesa za državu i narod raditi i u narednom periodu, sada u predizbornoj kampanji, a nakon ovih izbora biće nam to sasvim sigurno mnogo lakše, imaćemo mnogo više uticaja, zato što ćemo imati mnogo više narodnih poslanika nego što nas je sada. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Kada već govorimo o Zakonu o oružju i municiji, ja uporno insistiram na tome da je potrebno promeniti stvari koje koče ceo postupak zamene oružnog lista, promenom određenih pravilnika u dva ministarstva - Ministarstvu zdravlja samo ovaj deo da sa pet na deset godina ide lekarski pregled, a većina stvari u MUP, zato što svi mi znamo da će do promene samog zakona u tih nekoliko stvari koje treba promeniti doći jednog dana, ali ne tako blizu i brzo, kao što može da se uradi pravilnicima. Svi znamo da slede izbori, pa proglašavanje rezultata, pa onda konstituisanje novog parlamenta, pa, izbor nove Vlade, pa plan Vlade, pa kad se stavi u plan Vlade, ja ovo namerno govorim zbog onih koji su najzainteresovaniji za tu promenu, za, naravno, građane Srbije, ali pre svega za sportske strelce i lovce. Ako već govorimo, voleo bih da sve kolege apeluju na ova dva ministarstva da što pre promene te pravilnike i te smetnje koje idu kroz pravilnike, ali dobro, ako jedini o tome govorim, govoriću i dalje jedini o tome da su pravilnici problem. Što se tiče samog zakona, u njemu je najveći problem, e, to jeste pomenuto u raspravi, to diskreciono pravo policije da na terenu vrši proveru bezbednosti i toga kakva je neko osoba i da policija donosi odluku, a ne sud, o tome da li se nekome oduzima njegovo vlasništvo privremeno, dok se ne utvrdi zaista pravo stanje, a ono može da se utvrdi kroz zakonski, kroz sudski postupak. Već sam u načelnoj raspravi rekao da imamo slučajeve u kojima sud presudi u korist građanina, a policija i dalje zadržava njegovo oružje i ne vraća mu ga kao njegovu imovinu. To se nalazi u čl. 11. i 13, ali to proizilazi iz ZKP-a. Znači, morali bismo da menjamo i ZKP i ovaj zakon, jer jedino normalno je da sud donosi takve odluke o privremenom oduzimanju i da sud donosi odluku o vraćanju oružja i da odlučuje da li se trajno oduzima, zavisi od krivičnog dela koje je počinjeno itd. Ova mera, ponavljam još jednom, ima i karakter koji se koristi, a opet tvrdim da znam i primere za to, i koji može služiti i korupciji, protiv koje se svi borimo. Naime, upravnici lovišta i lovočuvari, kao službena lica, po Zakonu o divljači i lovstvu moraju da poseduju službena oružja koja su vlasništvo korisnika lovišta. Ako oni nemaju oružje, ako nemaju pravo da koriste to oružje, oni gube posao, ne mogu više da obavljaju tu funkciju po Zakonu o divljači i lovstvu. Ako oni, hipotetički, nekom policajcu ne dozvole da bez dozvole uđe u lovište, da puca na šta on hoće bez dozvole, da uradi ono što je krivično delo, krivolov, i ako on na to zažmuri, a ne zažmuri, onda može da izgubi oružje i da izgubi svoj posao. To je nešto što može da se koristi kao pritisak na službena lica i to ne sme da se dozvoli. Pored toga, treba da se omogući lovcima kao lovačko oružje da imaju pištolj ili revolvere, što je svugde u svetu moguće. On se, pre svega, koristi za odbranu, za bezbednost u lovištu, gde može postojati i opasnih situacija, ali i za nešto što se zove milosrdni ili samilosni metak prema životinji. Obrazloženje da će se koristiti za krivično delo, onaj ko hoće da koristi krivično delo, on će da upotrebi i ciglu, upotrebiće ruke, ne treba mu oružje. Pištolj ne ubija, puška ne ubija. Ubija čovek koji drži taj pištolj ili pušku i to nema veze. Svugde u svetu je to dozvoljeno, samo kod nas nije. To treba promeniti u zakonu. Na primer, prigušivač na karabinskom oružju je obavezan u 14 država EU zato što je buka, između ostalog, jedan od zagađivača životne sredine. Kod nas nije dozvoljeno, a u ostalim državama je dozvoljena upotreba, a u 14 je obavezna upotreba. Znači, kod nas nije dozvoljen. Ja sam o tome govorio kad je bila rasprava o Zakonu o oružju i municiji i još neki poslanici su o tome govorili. Nažalost, to tada u to vreme nije uvaženo. Nadam se da će u narednom periodu biti. Ponavljam još jednom, molim vas, pravilnici mogu brzo biti promenjeni i sve ovo može mnogo brže da se završi, a ostale stvari kroz zakon sledeći saziv parlamenta i sledeća Vlada. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? Kolega Jojiću, izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, poslanici SRS podržavaju i glasaće za Predlog izmena i dopuna predloženog Zakona o oružju i municiji. Pre svega, ukazujem da ova oblast u vezi sa oružjem i municijom nije dobro uređena važećim zakonom. Sećam se, u moje vreme 60-ih, 70-ih, 80-ih, pa i do 2000. godine, sasvim drugačije je bilo uređeno pitanje oružja i municije i dobijanja dozvola kako za držanje, tako i za nošenje. Ono što je bitno, treba ukazati da podzakonski akti koji se primenjuju i koji su doneti, urušavaju i ranije zakone i sadašnji važeći zakon. Oni nanose štetu građanima koji legalno, pre svega, drže i nose vatreno oružje. Ne može se urušavati jednim pravilnikom zakon time što će se sada nametnuti da građani koji imaju obavezno socijalno osiguranje moraju da idu da plaćaju dažbine i da traže lekarsko uverenje za držanje i nošenje oružja. Dame i gospodo, ja bih ovom prilikom, ako mi dozvolite, ukazao na određene zloupotrebe po pitanju držanja i nošenja vatrenog oružja i dobijanja dozvola za držanje i nošenje oružja. Kako je moguće da jedan tajkun u Pančevu dobije 12 karabina i revolvera za zaštitu sebe? Ko mu je to dozvolio? I da ima hiljade i hiljade metaka za vatreno oružje. Tu su karabini, tu su borbeni kompleti čitavi, da jedno odeljenje može da vodi rat sigurno dva meseca. Tih 12 dozvola dao je bivši načelnik policijske uprave koji je bio na čelu Policijske uprave Pančevo do 2012. godine. Posle 2012. godine mogu reći da aktuelni ministar gospodin Stefanović i aktuelni načelnik Policijske uprave u Pančevu nije izdavao takve dozvole. Tom tajkunu je oduzeto 12 karabina, koltova i revolvera, jer je počinio krivično delo, vođen je postupak zbog nasilja u porodici. I kako se taj dosetio kako da prevari i državu i kako da prekrši zakon na način koji je nemoguć? Taj se uz pomoć nekih ljudi iz policijske uprave dosetio i tih 12 karabina i revolvera poklonio ugovorom o poklonu jednom stanovniku iz Pirota, rođaku. Sada se postavlja pitanje - kako je moguće kada se proganjaju građani koji imaju vazdušnu pušku? Kako možemo sada da razumemo ovo da je ovaj tajkun sada uz pomoć organa vlasti poklonio drugom licu i sada kako to drugo lice ima ovlašćenje da drži 12 karabina, revolvera i pištolja? Po kom pravnom osnovu? Kako je to moguće? Ukazujem da je bilo brojnih zloupotreba kod izdavanja dozvola za držanje i nošenje oružja. Sećate se, gospodo, onog slučaja u Kraljevu. Jedan je imao 50 karabina, pušaka, pištolja itd. Ko mu je to dozvolio? To je dozvolila ona prethodna vlast. Ne mogu sada da krivim ovu vlast jer to se nije dogodilo u to vreme. Dame i gospodo, treba koristiti uporednu praksu. Kako je to rešeno u Švajcarskoj? Izda se oružni list i dozvola čoveku na 15 godina i nema šta više. Mi sada trebamo da maltretiramo građane i da podzakonskim aktima, dame i gospodo, rešavamo nešto na štetu građana. Sada kada sam pomenuo ovog tajkuna koji je 12 karabina i borbeni komplet za vođenje rata jednog odeljenja, imao municije, on dobija 12 karabina, revolvera, a jedan naš građanin u planinskim i brdovitim terenima ne može da dobije ni vazdušnu niti lovačku pušku da bi branio svoju stoku od vukova i na taj način štitio svoju imovinu. Ovaj je imao u policijskoj upravi prijatelja i taj prijatelj mu je to omogućio i sa tom praksom treba prekinuti i ne bi se smelo to dogoditi. Dame i gospodo, SRS ukazuje i obaveštava građane Republike Srbije da će danas poslanici SRS da glasaju da se donese odluka i da se produži rok i omogući građanima da blagovremeno i na vreme pripreme se prema novim propisima, da se izmene propisi što se tiče Zakona o držanju i nošenju vatrenog oružja i municije i na taj način imaćemo uređenu oblast po pitanju vatrenog oružja i municije. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Marina Ristić. Da li neko želi reč? Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Miljan Damjanović. Da li neko želi reč? Izvolite.
Hvala. Poslanici SRS kao i uvek, a i u ovom mandatu bili su opozicija režimu ali ne i opozicija narodu. Zbog toga smo uvek podržavali ona zakonska rešenja koja su u interesu naroda i koji su u skladu sa politikom SRS. Shodno tome i ovim amandmanom predlažemo da se ovaj rok koji je stavljen za produžetak do 5. marta 2022. godine produži do 5. oktobra 2022. godine. Mada, ono što ostaje nepoznanica, da kažem jedna nejasna situacija, jeste činjenica da je ovlašćeni predstavnik danas više puta govorio kao predstavnik opozicione stranke, govoreći o tome gde su nastajali problemi, zašto je to bilo skupo, zašto su takse izgledale ovako ili izgledale onako. Ostaje čudno ako uzmemo kao činjenicu da je upravo taj zakon, prethodni zakon, odnosno ovaj osnovni zakon, koji su danas amandmani na izmene zakona, donela upravo stranka koja je u vlasti bila i te godine. Ostaje, takođe žal ili drugo pitanje da dok govorimo da su takse, troškovi, lekarski pregledi i sve ostalo koštalo i nešto preko 10.000 dinara, da oni koji su najrevnosniji, oni koji poštuju zakone Republike Srbije, a njih oko 150.000 je u ovom roku regulisalo dozvolu za posedovanje i nošenje i oružani list, a sada razgovaramo, naravno, kako treba umanjiti troškove jer troškovi se moraju umanjiti. Ostaje pitanje i žal kako ćete rešiti, žal ostaje ako ne rešite, a pitanje kako ćete rešiti da oni koji su poštovali zakone i u zakonskom roku sve to uradili, kako onda vratiti novac onim građanima Srbije koji poštuju zakone Republike Srbije? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miladin Ševarlić. Izvolite.
Hvala lepo. Sigurno da smo prinuđeni da glasamo za ovaj predlog odluke, jer se radi o izuzetno velikom broju građana. Međutim, šta će biti sa građanima koji su u zakonom propisanom roku izvršili zamenu oružanog lista, da li će njima nešto biti produženo, da li će taj rok za koji su dobili oružani list produžiti zakonodavac za dve godine, šta će biti sa onima kojima je rečeno da vrate oružje i vodi se postupak za njegovo oduzimanje, iako su ispunili sve uslove propisane zakonom kada se radi o lekarskom pregledu, kada se radi o potvrdi da nisu osuđivani, kada se radi o potvrdi da nisu pod istragom i ako se radi o licima koja imaju u svojim stanovima ili kućama obezbeđeno čuvanje oružja i prošli su tu proveru? Kada su sve to prošli i platili, dobijaju poziv od policijske uprave da dođu i ponesu oružje. Tada im se saopštava da oni nemaju više potrebe, da nisu bezbednosno ugroženi i da nema potrebe da poseduju lično naoružanje. Dolazimo do trećeg problema. Tada praktično nastupa oduzimanje privatne svojine. Da li će se tako oduzimati i druga privatna svojina, a pogotovo kada se radi o trofejnom oružju koje je praktično nasleđe jedne porodične tradicije i porodične relikvije, na neki način? To su razlozi zbog kojih smatram da je ovaj predlog za izmenu i dopunu zakona trebalo doneti, ministarstvo je trebalo to da predloži, a ne samo odluku o produženju roka kojom praktično iznuđavamo pritisak da se izjasnimo po ovom pitanju u korist većine građana. Tako je bilo i sa predlogom o konverziji švajcaraca, kredita u švajcarcima. Oni koji su prodali deo svoje imovine, izmirili obaveze, oni nisu bili obuhvaćeni predlogom predsednika države koji je skupštinska većina ovde usvojila i na taj način su praktično oštećeni. Izgleda da onaj ko ispunjava zakonske obaveze u ovoj državi uvek, po pravilu, bude oštećen ili finansijski ili u pogledu roka korišćenja svojih prava, kao što je ovde slučaj. Takođe bih, imajući u vidu da se vodila rasprava u toku jučerašnjeg dana zamolio da ubuduće ne vršite plagijate mojih pitanja. Ja sam postavio pitanje – zašto je izmenjena odredba Zakona o bezbednosti hrane? To je ova odredba Zakona o bezbednosti hrane kojom je, upoznajem građane koji nisu pročitali izmene i dopune Zakona o bezbednosti hrane, propisano da je genetički modifikovana hrana bez naznake za koga, a odnosi se na ljude, i genetički modifikovana hrana za životinje, kao i hrana bez naznake za koga i od koga, i hrana za životinje od genetički modifikovanih organizama. Dakle, to je odredba zakona koja omogućava da se u Srbiju u narednom periodu praktično uvozi hrana koja je deklarisana kao genetički modifikovana hrana. Kad će to biti dozvoljeno i kad će startovati? Verovatno posle izbora. Pretpostavljam da će aktuelni ministar poljoprivrede, koji se kao član Demokratske stranke Srbije svojevremeno izjašnjavao protiv genetički modifikovanih organizama, kad je jedna druga opcija predlagala to u ovoj Skupštini, sada biti novi predsednik Skupštine i da će on praktično izneti sa svojom skupštinskom većinom novi zakon o genetički modifikovanim organizmima u kome ćete, poštovani građani, imati i genetički modifikovanu hranu, bez oznake da je za ljude, i genetički modifikovanu hranu koja je označena da je za životinje i hranu bez oznake za koga je i od čega je i hranu za životinje od genetički modifikovanih organizama. Imaćete i genetički modifikovane mikroorganizme, imaćete i genetički modifikovani otpad i imaćete, u trećoj generaciji, praktično posledice koje je profesor Seralini i njegov tim istraživača utvrdio na eksperimentalnim životinjama. Da li je to samo zbog toga što je tadašnji kandidat za predsednika Vlade Srbije, a sada predsednik Srbije, izlažući svoj ekspoze, saopštio da je čeri paradajz genetički modifikovan i sa genima jedne odvratne životinje? Sutradan se ispravio da to nisu geni odvratne životinje nego geni ribe, itd, itd. (Predsedavajući: Privodite kraju, kolega Ševarliću.) Samo jedan trenutak, molim vas. Ili ćete uvažiti potpredsednika Vlade i ministra za trgovinu, turizam i telekomunikacije, koji je u avgustu mesecu 2016. godine, u "Politici" izjavio da mi jedemo genetički modifikovanu hranu. A taj ministar… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem, kolega. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ćorava kutija je čudo i tera na ponašanje ludo. Ima izreka da nerazumnom ne možete objasniti da je nerazuman, jer, da se to može, on ne bi ni bio nerazuman. Dame i gospodo narodni poslanici, ponovo da pročitam, po ko zna koji put, Zakon o genetički modifikovanim organizmima. Zakon - pravno obavezujući akt, što deklaracija nije. Širenje lažnih vesti je krivično delo. Ali, dok imate poslanički imunitet, možete da plašite narod. I sad, bože moj, najmlađi Titov odbornik će da ih odbrani od letećeg paradajza i krastavca koji ujeda. Dakle, dame i gospodo, gospodine predsedavajući, to nema veze ni sa kakvim oružjem, ni sa kakvim lovom. To ima veze samo sa lovom na veštice. Da pročitam još jednom član 2: "Zabrana stavljanja u promet - Nijedan modifikovani živi organizam, kao ni proizvod od genetički modifikovanog organizma ne može da se stavi u promet, odnosno gaji u komercijalne svrhe na teritoriji Republike Srbije." Pročitaću ponovo, zbog gledalaca, da ne budu obmanuti, da ih ne plaše raznim letećim paradajzima, krastavcima koji ujedaju i boranijom koja osvaja dnevne sobe - Nijedan modifikovani živi organizam, kao ni proizvod od genetički modifikovanog organizma ne može da se stavi u promet, odnosno gaji u komercijalne svrhe, na teritoriji Republike Srbije. Ovo je zakon koji je važio onog trenutka kada je prethodni govornik uzeo 62 hiljade evra od ministra koji je bio Dušan Petrović, čini mi se, i Saša Dragin, iz STAR projekta za zanavljanje stočarstva na Staroj planini, a onda, kada su uzeli pare za konsultantske usluge, zaključili su da te autohtone stoke nema na Staroj planini, pa su bile isplaćene samo konsultantske usluge, bez ikakve stoke na Staroj planini, bez ikakvog stočarstva. Onda nije bilo bitno što je bio ovaj isti zakon, onda nije bilo ni zalaganje za deklaraciju, itd. Kad je presušio izvor u Ministarstvu poljoprivrede, kada više nije bilo na hiljade i desetine hiljada evra da se dobije za konsultantske usluge, e, onda ćemo da smislimo deklaraciju koja nije pravno obavezujući dokument i da kažemo - eto, mi se zalažemo za nešto što zakon već zabranjuje, izričito zabranjuje, sa ciljem da se plaši narod. Neko bi možda sada u ministarstvu trebao da uradi sledeće, kao što je to uradio Saša Dragin i Dušan Petrović, da kaže - e, sada, znate, hajde da vam damo još 62 hiljade evra da više ne plašite narod. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Miladin Ševarlić. Izvolite.
Ja molim kamermana da zumira ovo. Ovo nije deklaracija i ja reči nisam rekao u svom izlaganju o deklaraciji. Ovo je član 5. izmenjenog Zakona o bezbednosti hrane. Prema tome, i ovoga puta prethodni govornik, kao i mnogo puta pre toga, plagirao je moje izlaganje. A to nije uopšte teško, pogotovo kad ste u vladajućoj stranci. Možete da plagirate šta hoćete. Ovo je crno na belo. Dakle, član 5. zakona, a ne deklaracije, kojim je definisano … (Marijan Rističević: Hajde ga pročitaj.) … uvođenje genetički modifikovane hrane, koja je definisana kao genetički modifikovana hrana, pogledajte ovo crveno, bez oznake da je za ljude i genetički modifikovana hrana za životinje i hrana bez oznake za koga je, odnosno da je za ljude i da je od GMO i potpuno precizno navedeno - genetički modifikovana hrana za životinje od GMO. Dakle, ovo nije deklaracija. Ovo je Zakon o bezbednosti hrane i na taj način ja uopšte nisam govorio o deklaraciji. Deklaracija je nešto drugo, ali izgleda da je i ministar poljoprivrede genetički modifikovan, jer je u vreme kada je bio član DSS glasao protiv predloženog zakona o legalizaciji prometa GMO. Sada očigledno imate druge naloge iz inostranstva i na taj način praktično će biti uvedena genetički modifikovana hrana jer je ovde pravna pretpostavka već obezbeđena. Čeka se samo novi saziv posle izbora i da na taj način praktično to radite.
Hvala. Vreme.
Takođe bih pitao prethodnog govornika …
Vreme ste potrošili. Hvala.
… da objasni zašto je … [[Isključen mikrofon.]] Zašto ste mi isključili mikrofon?
Zato što ste govorili dva minuta i 10 sekundi. Više puta sam rekla - vreme, vreme, vreme. To je nekako običaj po Poslovniku. Četiri godine smo ga proučavali, a nadam se da ćete biti taj koji će menjati Poslovnik u novom sazivu. Marijan Rističević, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Orliću, gospodine Arsiću, poštovana predsedavajuća, nekim ljudima se može pomoći, ali moraju sarađivati. Dakle, dame i gospodo narodni poslanici, pročitao sam Zakon o GMO - zabranjen je promet i uzgoj GMO na teritoriji Srbije, a gospodin priča o Zakonu o bezbednosti hrane koji mora u članu 5. - da hranu prema poreklu podeli na kakvu? Pa kaže u tački 6. - genetički modifikovanu hranu i genetički modifikovanu hranu za životinje, hranu za životinje dobiju od GMO u skladu sa posebnim propisom. Znači, u skladu sa posebnim propisom. Sve vreme zamajava i plaši ljude u Republici Srbiji da je nešto kao dozvoljeno pa će on deklaracijom da zabrani iako je tim posebnim propisom, o kome se radi, to propis i Zakon o GMO koji kaže da je zabranjen promet i proizvodnja na teritoriji Republike Srbije. Dosta mi je više njegovog čeri paradajza, krastavaca koji ujeda i buranije koja upada u dnevnu sobu. Ljudi, hajde da pređemo na Zakon o oružju u i municiji. Hvala.
Hvala. Reč ima Miladin Ševarlić. Izvolite.
Hvala lepo. Dakle, i ovog puta je potvrđeno ono što sam ja pročita, da je definisana GMO hrana koja ne postoji u Zakonu o genetički modifikovanim organizmima, kao što ne postoji ni u Zakonu o ratnim memorijalima kategorija koncentracioni logori, koju sam ja predlagao i na Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo i ovde na plenarnom zasedanju Narodne skupštine, ali je sada ubačena u Zakon o memorijalom centru „Staro sajmište“, zato što smo imali pritisak jevrejskih organizacija, potpun osnovan, jer su koncentracioni logori, kao što sam i objašnjavao, u postupku donošenja tog zakona najveća stratišta u istoriji ljudske civilizacije. To je tačno.
Pretpostavljam da to ima nekakve veze sa Zakonom o oružju i municiji i izmenama koje vršimo? Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Nikolić Vukajlović. Nije tu. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, pre svega vi ljubitelji i imaoci naoružanja, ja moram da kažem, i da znate da će danas biti donet zakon o izmenama Zakona o oružju i municiji, gde će se obaveze nosilaca, odnosno vlasnika naoružanja produžiti za još dve godine, u smislu preregistracije. Ali, samo da znate da predlagač ovog zakona nije Vlada, nego su narodni poslanici. Trojica kolega narodnih poslanika su predložili ovaj Predlog zakona. Ima ovde jedna interesantna stvar, kolege su se opredelile da leče posledicu, a ne uzrok. Ovaj zakon, naime, je donet 2015. godine i ja sam potpuno siguran da prvobitni rok od četiri godine, kasnije još od godinu dana, jer je 2019. godine produženo za još godinu dana, nije uopšte bio kratak rok za ispunjavanje ovih obaveza, ali su bili problemi koje sadrži ovaj zakon. Zbog toga, oni koji su imali naoružanje i koji su ljubitelji, kako reče i kolega Šormaz, ovde ima jedan pokušaj, a mislim da se pokušavaju razoružati građani Srbije. Potpuno smo sigurni da je implementaciju ovog zakona iz 2015. godine finansijski potpomogla jedna nevladina britanska organizacija, a oni kad se uključe da pomognu u Srbiji i Srbima, onda možete misliti kakve posledice mogu da nastupe. Ja imam jednu dilemu, a slažem se sa konstatacijom, odnosno saglasan sam ovo što je rekao kolega Šormaz da lovci, pre svega zbog toga što vole da imaju naoružanje i što im je lov hobi, oni vode računa, pa čak ponekad i trpe neke posledice da ne bi došli u situaciju da njihovo naoružanje bude oduzeto. Kad bi se mnogim savesnim građanima podelilo oružje i da se prati, naravno uz jednu određenu proceduru, možda bi mi imali mnogo manje nekih problema. Videli ste i čuli ste od više kolega da je samo 2% krivičnih dela prouzrokovano od vlasnika naoružanja koji ga legalno poseduju.
Vreme grupe je potrošeno. Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Samo bih se nadovezao na ovo što je kolega govorio, još da neke stvari ponovim koje su dovele do toga da se uspori rad i da se ne ispoštuje rok koji je dat za zamenu oružanog lista, a, ponavljam, moglo je sve jednostavno biti. Ovaj važeći zdravstveni pregled, ne onaj prvi koji je bio predviđen, koji ni piloti ne bi mogli da prođu, takođe da važi 10 godina, ali i da je bilo dovoljno samo još pored toga naknada za zamenu oružanog lista i bilo bi sve u redu. Znači, ne bismo bili u ovoj situaciji, bilo bi za godinu dana sve završeno. Jer, ponavljam, građani Srbije koji poseduju legalno oružje su savesni građani, ne čine krivična dela sa tim oružjem, vode računa o njemu i ne ugrožavaju druge, a najviše sigurno sportski strelci i lovci. Šta je isto dovelo do velikih problema, pa čak na terenu do različite situacije po policijskim stanicama? Recimo, u Kikindi se na jedan način po ovom pitanju radilo, u Zrenjaninu na drugi. Potrebna je obuka za rukovanje vatrenim oružjem. Naravno, kada kupujete neko oružje prvi put i kada postajete vlasnik nekog pištolja ili puške da je potrebno da idete na obuku rukovanja tim oružjem. To je potpuno normalno, ali kada ste vi vlasnik jedne lovačke puške, znate ono, neolučene cevi sa dve cevke, viđali su to svi naši građani, lovac čovek, 40 godina nikad, ni jedan problem nije napravio, jer da jeste po nepotrebnom diskrecionom pravu koje je dato policiji bilo bi mu oduzeto. Znači, svako, komšije, iz porodice, supruga, svako je mogao da ga prijavi i da mu bude oduzete oružje, ali nije. Znači, čovek je potpuno uredu, 40 godina koristi tu pušku i nije napravio nijedan problem. I vi tražite da ponovo ide na obuku, što opet košta. Ali, ajde što košta, kada sam pitao ljude u MUP-u zašto to traže, odgovor je bio – pa, mi nemamo evidenciju pre 2000. godine, ko je završio obuku, ko nije. Pa šta to briga građana što nemate evidenciju? Jel to njegov što on ima pušku 40 godina, a vi nemate evidenciju da li je završio obuku ili nije? To nije njegov problem. Prepišite lepo iz oružanog lista, napravite onaj poseban folder što bi rekli mladi, u programu i napišite – čovek poseduje bez problema 40 godina, nemamo u evidenciji da je položio, nema problema. Ne, nego je i ovo korišćeno da se nekome ko je vlasnik streljane na lokalu napravi posao i onda u nekoj policijskoj upravi to ne rade, nego poštuju obavezno uputstvo direktora Policije, koji je poslao, da budemo iskreni, gospodin Rebić je došao na proslavu 120 godina Lovačkog saveza Srbije, treba je da dođe ministar, nije mogao, imao je hitnu sednicu Vlade u Novom Sadu. Došao je direktor Policije ispred njega, obećao svim lovcima Srbije da će to biti ukinuto, poslao obavezno uputstvo svim stanicama Policije u Srbiji da to više ne traže. Jedni su poštovali, drugi nisu poštovali. Jedni su tražili, drugi nisu tražili. Ponavljam, u Kraljevu su tražili, u Zrenjaninu su tražili, u Kragujevcu su tražili čoveku da ide u Specijalni sud da traži da nije gonjen od Specijalnog suda za organizovani kriminal potvrdu. Besmislice. To je usporilo primenu ovog zakona, ali sada imamo priliku, ponavljam, hajmo da svi podržimo promenu što pre Pravilnika kako bi sve ove anomalije koje smo izneli ovde i koje se znaju na terenu promenili, a zakon, naravno u onom periodu u kojem budemo mogli u narednom mandatu i naravno oni koji budu narodni poslanici. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Sreto Perić. Izvolite.
Oružje samo po sebi je svakako opasna stvar i dobro je što postoje, što su predviđene određene procedure za dobijanje dozvola, samim tim, kasnije za nabavku i nošenje, odnosno posedovanje tog naoružanja, jer da nije toga, ko zna kakva bi se situacija desila i mi svakako jesmo za tako nešto, ali tom prilikom predlaganja zakona treba naći optimalne moguće sprovodljive uslove za one koji žele da nose to naoružanje i da ga poseduju. Još jednom da kažem da ćemo podržati ove izmene i dopune, odnosno izmene zakona koje se tiču produženja roka za preregistraciju naoružanja sa jedne strane i hoćemo da pružimo maksimalnu podršku i građanima Srbije koji poseduju to naoružanje i iz bilo kojeg razloga nisu stigli do sada taj rok da ispoštuju, ali isto tako ih molimo da daju podršku nama kako bi mogli da izvršimo procesuiranje svih onih koji posle 2000. godine nisu došli pod udar pesnice bilo kojeg sistema. Kada kažem pesnice, mislim na pravnu pesnicu, mislim na pravosudni sistem, a pre svega mislim na Dinkića, Labusa, Đelića, Pitića, Vlahovića i mnoge druge, koje kada bi mi sada hteli da ih nabrajamo, trebalo bi nam jedno vreme jednog redovnog zasedanja. Hvala.
Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Iz svih ovih diskusija danas i prethodnih dana, mislim da nema bukvalno nikog koji govori, a koji ne podržava da se ovaj rok produži, i gotovo da nije bilo nikoga ko nije imao ozbiljne rezerve na sam tekst ovog Zakona o oružju i municiji čije mi izmene usvajamo, i iz vladajuće većine i nas iz opozicije. Dakle, očigledno postoji neka tačka očigledna i gotovo nezaobilazna kada su se tako različiti i politički i ljudski različiti poslanici oko nečega, gotovo, usaglasili, verovatno ne baš u celini, ali svejedno. Povodom amandmana gospodina Perića, slažem se sa njegovom diskusijom, ali i sa nekim ovde stvarima koje je pominjao i gospodin Šormaz. Dakle, prosto je očigledno da su napravljene ozbiljne greške, ili manjkavosti, ili propusti prilikom donošenja ovog Zakona o oružju. Kako je do toga došlo, da li zbog slepog podržavanja ili uticaja nekih nevladinih organizacija, ili nekih koji su sponzorisali iz inostranstva donošenje tog zakona, ili zbog želje predlagača da budu veći katolici od pape, i da zakon bude što evropskiji, što moderniji, ili iz nekog trećeg razloga, ili samo prosto iz želje da se što veći namet i što više novca uzme građanima Srbije koji imaju oružje, a možda je sve to po malo uticalo da rešenja budu loša. Rok nije bio kratak i to je s pravom ovde ukazano. Bio je dosta dug, ali očigledno da su zahtevi bili i komplikovani i mučni za većinu vlasnika oružja, odnosno onih koji bi morali da izvrše preregistraciju u ovom periodu. Kao što rekoh, nisam militarista, ne volim oružje, ali ima ljudi koji se time bave, ima onih koji to iz hobija, ima velika grupa ljudi, veoma mnogo ljudi koji su se profesionalno bavili time, koji su radili u službama bezbednosti, koji imaju kao poklon ili trofejno oružje, i koji su sada bukvalno kažnjeni i kao i svi koji poseduju legalno oružje. Ono što je problem i o čemu treba vodimo računa, a to nije prvi put, kada donosimo zakone, da često kažnjavamo one revnosne, one ispravne i one poštene, a izlazimo u susret ili se indirektno favorizuju oni drugi. Dakle, rečeno je, i to je strašno važan podatak i strašno ohrabrujući podatak, da strahovito mali procenat zločina je izvršen oružjem koje ima legalnog vlasnika. Znači, ljudi koji imaju, legalno poseduju oružje su strašno oprezni u njegovom korišćenju, a i spretni. Dešavaju se, nažalost, tragični slučajevi i zato su verovatno uvedene ove mere čuvanja, skladištenja adekvatnog tog naoružanja. Ali, meni je ipak malo nepojamno da, a znamo za slučajeve, vrlo konkretne slučajeve, da su nenajavljene kontrole dolazile da provere da li se adekvatno skladišti oružje, da li se adekvatno čuva i da, pošto smo zaključili da nije adekvatno uskladišteno, oduzimalo se oružje ljudima koji su decenijama legalni vlasnici tog oružja. Pitam se, da li slične kontrole, da li iko slične kontrole vrši nad onima koji nemaju prijavljeno oružje, a recimo, pripadaju sumnjivim grupama potencijalno kriminalnog porekla i kriminalnog miljea. Da li su vršene nenajavljene racije ili kontrole, da bi se onda oduzelo oružje za koje nemaju dozvole. Bojim se, vrlo retko, a ovde smo vrlo strogi u kontroli onih koji uredno imaju oružje, prijavljeno oružje i možda ga, eto, nisu adekvatno skladištili. Mislim da je to, kada ima u porodici male dece, to dodatno opravdava potrebu za tim proverama i adekvatnim skladištenjem, ali tamo gde nema male dece to nije toliko strašno, pogotovo, kao što rekoh, ljudi koji imaju oružje, legalno oružje, su pažljivi i iskusni i umeju sa njime da barataju. Mnogo veći problem su ovi razni ljubitelji koji poseduju nelegalno oružje i koji jesu u najvećoj meri počinioci, odnosno oni su u mnogo većem procentu počinioci raznih delikata koji uključuju upotrebu vatrenog oružja. Još samo nešto. Dakle, mislim da postoji još jedna važna kategorija koja bi se u tim budućim, i važna stavka, kako bi se u tim budućim izmenama moralo povesti u njoj računa, a to je da jedan dobar deo građana poseduje trofejno oružje, neki su ga dobili za svoj rad, zasluge ili višedecenijsku službu u nekim organima ili za neka istaknuta dela pripadnici vojske, policije i slično. Meni je neshvatljivo da za njih važi isto. Ja ne znam kako bi se osećao da sam ili član porodice ili taj čovek, koji je dobio od države poklon oružje, kažem kao izvrsni vojnik ili pripadnik policije, i da sada mora, ne samo da plaća porez na njega, nego da mora i da uz svu komplikovanu proceduru provere, lekarskih pregleda, provere kako ga čuva i skladišti, da prolazi. Dakle, to je prosto bukvalno ponižavajuće za te ljude. Možda njih nema tako mnogo, ali baš u toliko pre bi bilo potrebno u tim budućim izmenama napraviti izuzetak za te i takve građane. Ne zbog toga što možda neki od njih ne bi to mogli, a neki ne žive lako pa ne bi mogli to da plate, nego prosto simbolički kao neka vrsta poštovanja za te zasluge zbog kojih su to oružje i dobili. Da ne dužim, poslednja stvar na koju bih morao da skrenem pažnju, mada to poslanici znaju, ali javnost ne zna, ovaj zakon je predviđen da stupi na snagu odmah po izglasavanju i po objavljivanju u „Službenom glasniku“. To nije uobičajeno, to mora da bude baš neka hitna i preka stvar, da ne kažem neka ratna opasnost, nešto što će proizvesti nenadoknadivu štetu, da se na taj način ovakva hitnost uvodi u rad Narodne skupštine i zakona koje donosimo. U principu je taj rok osam dana, nekada bude i mali kraći, ali generalno ovo ukazuje na neke vanredne okolnosti. Zapravo nije bilo potrebe ni za kakvim vanrednim okolnostima, završavam time, tokom ova prethodna dva meseca vrlo intenzivno je zasedala ova Narodna skupština, nije bio nikakav problem da ovo produženje, ovaj predlog produženja roka, sve vreme se o tome samo radi, bude ubačen kao jedna tačka dnevnog reda u neki od prethodnih sednica gde je bilo po 20, 30 tačaka. Moglo se tu naći, bilo bi usvojeno gotovo bez rasprave ili uz neku minimalnu raspravu i ne bi bilo potrebe za ovom hitnošću. Jer, obratite pažnju, sutra ističe rok, sutra ističe ovaj sada važeći zakonski rok i zato je neophodno da mi bukvalno u narednih pola sata, sat, dva ovo izglasamo da bi to moglo da bude objavljeno i da bi moglo da stupi na snagu. Dakle, neće ovo proizvesti nikakve sada loše i strašne posledice, ali ukazuje na neku vrstu nemara onih koji su, ne mislim ja tu sada na same predlagače ove, ali možda je neko drugi, neko ministarstvo zaduženo i nadležno za ovo ili neko treći, treba da vodi računa o tome, da vidi kako stoji stvar sa preregistracijom ili kako loše stoji i da u nekoj od prethodnih sednica, nedelja, dana ili meseci ovo normalno izglasamo, a ne ovako posežući za, kažem, vrlo neobičnom i vanrednom merom stupanja na snagu bukvalno odmah. Hvala.
Na član 1. amandman je podneo Momčilo Mandić. Da li neko želi reč? Na član 1. amandman je podneo poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? Nikola Savić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u pitanju je zakon koji razmatra jednu veoma osetljivu materiju i iz tog razloga je neophodno da se ovde ima izbalansiran pristup kako se ne bi doveli u veće probleme nego koje je do sada ovaj zakon proizveo, odnosno nerazumevanje kojeg kod građana ima. Naime, sa jedne strane svima je apsolutno jasno da svaki zakon mora da se poštuje, mora da se sprovodi pogotovo kada je u pitanju Zakon o oružju, ali sa druge strane moramo biti svesni da oni koji poseduju oružje, neke odredbe ovoga zakona doživljavaju kao represiju, u najboljem slučaju doživljavaju ga kao nepravdu koja im se nanosi. Evo, neposredno pred ovo moje izlaganje, ja sam dobio SMS poruku od jednog mog poznanika iz, ajde reći ću, sela Berbatovo kod Niša, gde doslovno kaže – Saviću, nasledio sam pušku od oca, ti nisi hteo da mi pomogneš i sad tu moju pušku koristi neki milicioner. Ovo sam samo izneo kao ilustraciju kako običan čovek razume ovu situaciju. Dakle, zakon mora biti precizan i definisan u ovoj oblasti. Kada je u pitanju oružje, pogotovo trofejno oružje, ono oružje koje je nasleđeno, većina ljudi danas to doživljava kao kofer bez drške. Znači, težak je za nošenje, a sa druge strane šteta ga je baciti. Jednostavno, to je uspomena na njihove očeve, dedove itd. Ova Vlada bi, po meni, trebala da razmišlja, recimo, i na sledeći način. Zbog čega ne omogućiti svima onima koji nisu u poziciji da drže ovo oružje? Pa, dajte da osnujemo neki muzej vraćenog oružja, pa neka tamo stoji ime - taj i taj je vratio to i to oružje.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, sada ću dati jedan primer kako je udareno na džep građana Srbije, a da nema nikakve veze sa zakonom, pa čak ni sa pravilnicima, u traženju nečega da se ispuni da bi se posedovalo oružje. Naime, u zakonu piše da oružje mora da bude obezbeđeno, zatvoreno, zaključano i to je apsolutno ispravno i tako mora da bude. Jer, znate da smo imali nesrećnih slučajeva koji su se dešavali, da deca dođu do oružja u kući u kojoj žive i onda dođe do stradanja, do smrti, do različitih nesreća, katastrofa možemo reći zbog toga, zbog neodgovornog držanja oružja. Naravno da uvek postoje ljudi koji se na neodgovoran način ponašaju. Znači, oružje treba da bude zaključno, ali nigde ne piše da mora da bude zaključano, u zakonu to ne piše. U specijalno napravljenom metalnom ormanu koji je predviđen samo za oružje, to nigde ne piše, a na terenu se to traži. Znate koliko to košta? Sad opet ponavljam, običan građanin koji 40 godina ide u lov, koji živi na selu, koji ima gomilu ormana u kojima je 40 godina držao pušku odvojenu od municije, jer je i onako i ovako pred lov išao da kupi neku patronu, jer nije imao pare da ima zalihe municije kod sebe, e sad od njega tražite da ima metalni orman gde je sve zaključano sa posebnom komorom za oružje, sa posebnim ovim, posebnim onim. Zašto se to traži? Znači, kada se vrši ova provera o kojoj smo pričali, diskreciono pravo policije, uđe se čoveku u kuću i kaže – aha, nemaš taj orman, ne možeš da dobiješ oružni list dok ga ne kupiš, a on košta 10.000, 15.000, 20.000, 30.000 dinara, zavisi koji izabere. Pa, gde da ga kupim? Imaš u ovoj i ovoj radnji da ga kupiš. To je baš onako kako se dešava na terenu. To tako ne može i to je jedna stvar koja isto može da se promeni. Opet kažem, često govorimo zakon, zakon, zakon. Ma, nije zakon loš. Ima on manjkavosti koje treba promeniti, govorili smo svi o njima, uvek se u primeni zakona otkrije neka manjkavost, ali ovde su oni koji su sprovodili taj zakon napravili građanima problem, pa čak suprotno i obaveznim uputstvima koja su dobijali od direktora policije. Podsetiću šta sam rekao u načelnoj raspravi. Jedna od prvih stvari koju sam pre 20 godina čuo od jednog službenika Narodne skupštine Republike Srbije, koji je već nekoliko godina u penziji, ali ću ga uvek pamtiti jer mi je davao dobre savete, jedna od prvih stvari koju mi je rekao – Dragane, ako hoćeš da budeš uspešan političar, zapamti jednu stvari, svi političari su listopadni, a mi koji radimo u institucijama smo zimzeleni. Vi se menjate, a mi smo uvek tu. E, pa ti zimzeleni, ja pričam sve vreme, su napravili problem u ovoj primeni zakona. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se, predsednice. Imajući u vidu da sam u načelnoj raspravi istakao određene probleme u praktičnoj primeni zakona, sada želim ponovo da ih afirmišem ili reafirmišem. S obzirom da je određena nedorečenost u normama zakona, odnosno proizvoljnost kada je u pitanju bilo normiranje nekih suštinskih odredaba Zakona o oružju i municiji, to je u praktičnom smislu imalo za posledicu da ovlašćena službena lica MUP-a postupaju nekada i na štetu građana Republike Srbije, odnosno na štetu građana Republike Srbije se čak oduzima oružje i tamo gde nama protivpravnog delovanja, nema protivpravnog ponašanja. Znači, ni u kom slučaju Poslanička grupa SPS nije stala na stanovište da je zakon loš. Ne, naprotiv, zakon ima i te kako dobrih i kvalitativnih rešenja, ali ono što je loše, loše je što su neprecizne norme koje se odnose na postupanje odgovarajućih organa MUP-a kada je u pitanju oduzimanje oružja. Tu se pojavljuje voluntarizam, tu se pojavljuje maltene, da kažem više od onoga što podrazumeva diskreciono pravo ovlašćenih službenih lica. Onda se građani pojavljuju maltene, u pežorativnom smislu reči, kao žrtve jedne procedure koja je pod 1) nejasna, pod 2) konfuzna, pod 3) nedorečena, pa se postavlja pitanje kako nadoknaditi štetu, i materijalnu i nematerijalnu, svima onima kojima je oružje oduzeto? Prema tome, ono što nije obuhvat Predloga zakona o kome danas raspravljamo treba da bude i te kako razlog budućem predlagaču, opet MUP-u, kako bi ove probleme koji se u praksi pojavljuju rešio ili novim zakonom ili izmenama i dopunama zakona. Hvala.
Hvala. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Miroslava Stanković Đuričić. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Delić. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, u ovoj ovde Skupštini u ovom sazivu, a i u ranijim sazivima, sa kolegama narodnim poslanicima učestvovao sam u donošenju stotina zakona, ali nikada interesovanje građana nije bilo veće nego što je ovom prilikom za ovaj Zakon o oružju i municiji. Naše kolege narodni poslanici Rističević, Komlenski i Torbica su praktično izrazili ovim svojim predlogom zakona stav svih narodih poslanika i na jedan određeni način, evo, u poslednji čas, praktično sprečavamo da se desi taj problem, odnosno da jedna velika grupa građana, njih nekoliko stotina hiljada, među kojima sam i ja, imamo problem zbog toga što nismo izvršili svoje obaveze prema ovom zakonu. Da li su naši građani toliko neodgovorni, građani koji su imaoci oružja? Sve činjenice i podaci koje iznosimo godinama i kroz sednice Odbora za odbranu i bezbednosti, kod godišnjih analiza bezbednosti u našoj zemlji govore suprotno, da su naši građani koji su imaoci oružja na dozvolu vrlo odgovorni. Ne može se reći da je procenat krivičnih dela koje oni učine zanemarljiv, ali je najniži u Evropi, a isto tako i u svetu. Među zemljama smo gde praktično postoji najveća disciplina građana koji poseduju oružje. Znači, ipak je problem u zakonu. Kako reče jedan kolega, četiri godine je ipak puno vremena, to je mnogo više nego što mi sada dajemo ovim produžetkom od dve godine, a građani, znači, za četiri godine nisu, i pored još jednog produžetka, izvršili tu svoju obavezu. Mi ovde u Narodnoj skupštini kada donosimo zakone često puta budemo nedorečeni, odnosno ne budemo precizni, damo načelne stavove po nekim pitanjima, a onda damo odgovarajućem ministarstvu mogućnost da kroz pravilnike i uredbe dalje uređuje odgovarajuću materiju. Očigledno da smo ovom prilikom pogrešili i da pravilnici i uredbe koje regulišu ovu materiju nisu bile precizne, odnosno možda su u nekim slučajevima dirnuli i samu suštinu zakona, a ja vam mogu reći da su dirnuli čak i u samu suštinu Ustava, jer su narušena neka prava građana koja su garantovana Ustavom. O čemu se tu radi? Neujednačeno ponašanje policijskih uprava, ovde se govorilo ovih dana o tome, takođe je dovelo građane u nedoumicu. Kako se naplaćuje taksa, da li se taksa naplaćuje za svako oružje, čak i oružje istog tipa u jednim policijskim upravama, a u drugim onako kako treba? Jedna taksa za oružje istog tipa, a zna se koliko ih može biti na jednom tom oružnom listu, sada tom novom modelu čipovanog oružnog lista. Ovde je takođe jedan od naših kolega rekao – da li mi želimo naoružan ili nenaoružan narod? U svakom slučaju, sve dok imamo ovako odgovorne građane, koji ne zloupotrebljavaju oružje, ja sam za to da građani budu naoružani. Niko nije pomenuo, možda to nije ni važno, ali mislim da neću pogrešiti ako kažem da, evo, u našoj zemlji i kroz našu zemlju prolaze hiljade migranata prema zapadu. Dolaskom u našu zemlju dobar deo njih se naoruža, istina, oružjem iz one D kategorije, jer čitamo često u novinama da u međusobnim sukobima koriste noževe, pa nekad čak i prema našim građanima. Šta bi se tek desilo da mogu da uzmu i neko drugo oružje iz ove grupe B ili C? Znači, ovde su kao gosti, zloupotrebljavaju to i koriste oružje. Zbog toga, a i zbog svega drugog, što ipak ako su građani naoružani, ako vode računa o bezbednosti sebe i svoje porodice, ipak su oni i brana terorizmu i brana kriminalu. Već više puta su rekle moje kolege da ovo vreme od dve godine svakako bi trebalo da se iskoristi da ono na šta su ukazali narodni poslanici, da se to ispravi u roku od ove dve godine. Jer stvarno nema nikakve logike, a ipak zakon i propis mora imati logiku, da oružni list važi 10 godina, kao i u drugim zemljama, ali kod njih i zdravstveni pregled i uverenje o zdravstvenom pregledu važi 10 godina, a kod nas važi samo pet godina. Građani su opterećeni različitim problemima. Znači, morali bi da vode računa da ne zakasne, da tačno na vreme ponovo izvrše taj zdravstveni pregled, ponovo ga plate ili dolaze pod one kaznene odredbe da mogu biti kažnjeni novčano od 10 do 150 hiljada dinara. Eto, samo izmenom u tom novom predlogu zakona te odredbe jednostavno se briše i mogućnost da građani budu kažnjeni. Jedan od kolega je pomenuo da u zakonu nije adekvatno, da kažem, dat značaj dvema organizacijama ili udruženjima građana. Mi imamo stotine, imamo hiljade udruženja građana, ali postoje one koje su od posebnog interesa za Republiku Srbiju, to je Lovački savez, sa jedne strane, sa druge strane, to je Streljački savez Srbije. Vi znate da smo u ovom istočnom delu Srbije imali pre možda dva, tri meseca jedan problem. Pored policije, odmah su se u rešavanje tog problema uključili lovci i oni su važni za Republiku Srbiju. Zbog toga mi ne treba da donosimo odredbe koje su negativne i koje destimulišu građane da budu članovi toga saveza. Ili, recimo, Streljački savez Srbije, kolika je njegova važnost. A i jedna i druga od tih organizacija svojim postupanjem i svojim pravilnicima vaspitavaju mlađe generacije. Vaspitavaju ih da budu ispravni ljudi. Tako da, svako ministarstvo, o tome je takođe govoreno u ovoj Skupštini, dužno je da jedan broj tih udruženja izdvoji koji su bitni za njegovu delatnost. Ova dva udruženja su bitna za delatnost Ministarstva unutrašnjih poslova, dobro, ovo jedno je i za Ministarstvo odbrane, ali je važno da se prema njima ima drugačiji stav, da se one odvoje i da se to, na kraju krajeva, vidi i kroz zakon. Ovih dana, pre nego što su naše kolege predložile ovaj zakon, bila je prava trka građana da ispune ovu zakonsku obavezu. Ja sam imao prilike da mi jedan određeni broj građana koje poznajem, prijatelja, nude svoj oružje besplatno, nudili su i drugim ljudima. I na kraju, pošto niko nije hteo da prihvati to oružje koje poklanjaju, oni su ga predali u MUP. To, u svakom slučaju, nije dobro. To govori da su oni odgovorni, ali oni su se rastali od nečega što je ipak materijalna ili neka druga emocionalna vrednost. Takođe, jedan broj građana me je zvao, i meni je to bilo u neku ruku i smešno, kaže - kad zakon stupa na snagu, nemojte da uđemo u prekršaj? Kažem - ako Skupština raspravlja o zakonu, pa napraviće ona to, pošto je potpuno jedinstvena kada je u pitanju ovaj zakon, napraviće to tako da vi ne uđete u prekršaj i da ne morate oko toga da se sekirate. Ali važno bi bilo da nas čuje i Vlada, jer možda za ovaj zakon odgovornost delimo i mi koji smo ga doneli, a i Vlada, i da i ona sada iskoristi ovaj period od dve godine i da ispravi ovo na šta smo mi ukazali. Ako su želeli da donesu baš liberalan zakon, da on bude takav, da bude liberalan, a ne da bude destimulativan i da u stvari ga onda građani doživljavaju kao zakon koji služi za njihovo razoružavanje. Svojim odnosom prema zakonskim obavezama koje su inače propisane i ovim i nekim drugim zakonima oni su pokazali da ne zloupotrebljavaju oružje, a i zbog toga bi trebali, na kraju krajeva, da donošenjem jednog boljeg zakona od ovoga i ispravljanjem ovih stvari na koje smo mi ukazali, mi iskažemo i poštovanje prema građanima koji poštuju zakon i koji u jednom potpuno zanemarljivom procentu su zloupotrebili oružje koje su imali na dozvolu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gotovo u potpunosti mogu da se složim sa prethodnim izlaganjem. Cilj predloga je da građani ne uđu u prekršaj, da dobiju dodatni rok da ispune svoju obavezu, ali ja lično nemam ništa protiv da se ovome predlogu zakonu daju odgovarajuće inicijative i smernice, ne samo Vladi Republike Srbije, već svim vlasnicima oružja, lovačkim udruženjima, komorama, svima onima koji nose oružje, svima onima koji su vlasnici oružja, pa i onima koji su vlasnici nelegalnog oružja. U rukama kriminalaca nije 95% nelegalnog oružja, 95% nelegalnog oružja je kod ljudi koji nisu skloni kriminalu, nego su za ne daj Bože, negde sklonili neki komad oružja, ne želeći da ga upotrebe sem, ako izgube poslednju nadu da mogu život da odbrane na drugačiji način, svoj ili svoje porodice. Nemam ništa protiv da svi zajedno po meni, donesemo liberalniji zakon baš zbog nelegalnog oružja, da damo jedan određeni rok koji treba da bude, evo sada imamo dve godine, ali u te dve godine da napravimo možda nove izmene iz javne rasprave po isteku zakona, da to bude otprilike nešto što treba da liberalizuje neki period u tom zakonu od prvih 10 godina, da svi koji žele da uđu u legalne tokove mogu da uđu. Mnogi od ljudi koji imaju nelegalno oružje nemaju problem sa lekarskim pregledom, nemaju problem sa streljanama, nemaju problem sa taksama itd. pa je možda njima isplativije da to drže nelegalno i zato se sa nekim delovima kritike slažem. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović.
Samo kratko, dakle ja, a vidim da i neki drugi shvataju ovaj produžetak kao priliku ne samo da se onda završi ovaj proces preregistracije, nego bogami i kao priliku Vladi da predloži od adekvatnijih ili nekog drugog predlagača predloži bolje, odnosno valjanije izmene ovog zakona koji je očigledno svojim sadržajem u velikoj meri i doprineo tome da se ova obaveza ne izvrši do kraja. Očigledno su potrebne izmene, potrebno je olakšati proceduru, a ne kažnjavati one koji su revnosni i disciplinovani vlasnici registrovanog oružja. Samo još jedna stvar, ja sam u ovoj pauzi malo čas i pitao lično generala, da li i za njega važe sve te iste odredbe. Da, važe sve iste odredbe kao i za bilo kog drugog ljubitelja oružja. Prosto mislim da bi trebalo uvesti tim izmenama pored ovih olakšica za sve, dakle za sve koji se prijave da žele da imaju registrovano oružje, ali treba izdvojiti kategoriju onih koji su dobili to oružje kao poklon, kao nagradu za revnosnu službu za junačka dela, za neke posebne zasluge i da prosto nije u redu da se oni tretiraju kao i bilo koji hobista ili neki žestoki momak koji želi da između ostalog ima i oružje. Tako da je to jedan detalj, ne vredi da mi sada pričamo o tome i nadam se da će stići narednih meseci ili godinu dve dana izmene ovog zakona pa onda kažem, prosto kao sugestija da bi o tome trebalo voditi računa, ne kažnjavati one koji su disciplinovani i na neki način ipak izdvojiti one koji su to oružje dobili kao zasluge za svoju službu i revnost u odnosu na one koji prosto žele da imaju oružje. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik, Dragan Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, ponoviću jednu stvar, da tačno je zakon ima nekih manjkavosti, već sam govorio o tome i one mogu brzo biti uklonjene, ali opet procedura za promenu zakona je takva da verovatno nećemo moći, možda do kraja ove godine, tek negde, ako uopšte nova Vlada stavi u plan i program promene zakona. Tako da treba da budemo realni da građanima govorimo stvari koje su takve kakve-jesu, ali zato se mogu pravilnici o kojima govorim i primena promeniti u narednih nekoliko dana. Dajte da pošaljemo tu poruku iz Narodne skupštine koja i na ovaj način pokazuje da radi u interesu građana, da to može veoma brzo da bude rešeno, potpomognuto, a ostale anomalije zakona ćemo koje su se pokazale u primeni promeniti u narednom sazivu parlamenta, naredna Vlada, naravno ako su slušali ovu dobru raspravu koja je trajala dva dana. Opet ponavljam, nažalost, pre svega u tim pravilnicima, ne ni prilikom promene zakona, znači, MUP je uvažilo u vreme donošenja zakona Lovački savez Srbije. Tražilo je primedbe, dali smo nekih 14 primedbi je odmah usvojeno u radnoj verziji, pre donošenja Predloga zakona na Vladi, pa potom u parlamentu donošenja zakona. Pa, je uvažila i nekoliko amandmana koji su narodni poslanici podneli. Nije mogao biti promenjen ovaj deo kod diskrecionog prava, ponavljam, jer se on nalazi u drugom zakonu, ZKP, koji nam nije nikad dostavljen ovde da to promenimo. Jednostavno je moralo da bude prenešeno u ovaj zakon, zato govorim da i to treba. Ali šta pravilnici nisu uvažili što je žalosno, nisu uvažili značaj Streljačkog saveza Srbije. Ja želim sada u ime poslaničkog kluba SNS da čestitam Streljačkom savezu Srbije i svim našim reprezentativcima koji su u prethodnih nekoliko dana na evropskom prvenstvu ponovo za Srbiju, za naše boje, za našu zastavu osvojili zlatne medalje i još nekoliko medalja na evropskom prvenstvu. Nisu ovi pravilnici dobro uvažili lovačku organizaciju. Videli smo kod tog primera Malčanskog berberina da je hiljadu lovaca po istočnoj Srbiji tražilo zajedno sa policijom, ali to nije sve ljudi lovci ne idu samo da love. Lovci idu da love nekoliko vikenda u godini dana kako je predviđeno ali 365 dana u godini oni brinu o svojim lovištima. Oni brinu o životnoj sredini. Setite se pre nekoliko godina kada je Dunava bio zaleđen, samo su lovci, a ne neka druga udruženja za zaštitu životinja, na primer, nego su samo lovci Srbije od Novog Sada do Đerdapa iznosili hranu za ptice na Dunavu, kada je Dunav bio zamrznut. Niko nije iznosio tada hranu, samo lovci i pomagali. Lovci hrane divljač. Lovci čiste lovište. Lovci jedini znaju gde i kada se baci jedna plastična flaša. Oni znaju gde se tačno nalaze divlje deponije. Kada toliko pričamo o životnoj sredini, pa lovci imaju jednu ulogu koja može da pomogne čitavoj državi i da se sve to počisti. Oni znaju da li se seče šuma stručno ili ne stručno, verovali ili ne, jer nama nije nestao tetreb, recimo iz centralne Srbije, zato što su ga lovci izlovili, a ima ga u Bosni, ima ga na Kosovu i Metohiji, nego je nestao zato što se nisu baš u najboljoj meri sekle šume. To oni koji su završili Šumarski fakultet znaju, a tetreb traži mir, pa je bio uznemiren na drugi način. Znači, lovci bez obzira na napade koji se na njih vrše imaju pozitivnu funkciju za naše društvo i trebalo ih i primenom ovog zakona, a i nadam se skoro da će doći u proceduru i izmene i dopune Zakona o divljači i lovstvu, trebalo ih je na taj način uvažiti. Još jednom kažem da je dobro što će cela Skupština za ovo glasati osim ovih koji ne dolaze u Skupštinu ni po jednom pitanju, pa ni po ovom pitanju koje je bitno za naše građane koji bojkotuju rad parlamenta, poput Boška Obradovića, a pozivaju na oružje, pozivaju na državni udar… Ali on, čovek, ja mislim da prvo time treba da se pozabavi tužilaštvo, a ne da li neki moj lovac od 70 godina ima metalni orman ili drži u drvenom ormanu pušku, a ovaj može da lupeta šta hoće u javnosti i nikom ništa. Znači, čovek poziva na državni udar. Izvolite, povedite ga malo neka sedne na vruću stolicu, neka odgovori na nekoliko pitanja. Kako je on to mislio? Šta, zato što je narodni poslanik, pa može da lupeta, takve gluposti, takve budalaštine i da uznemirava javnost. Znači, takvi i nisu ni ova dva dana ovde, takvi nisu došli da uvažen građane Srbije i za ovaj problem koji imaju. Srpska napredna stranka otvoreno govori o problemu iako je većina. Gde ste vi gospodo? Nema vas. Vi pozivate na državni udar. Strašno. Opet zahvaljujem Narodnoj skupštini i zahvaljujem svim kolegama što će podržati ovaj predlog izmena koji je podneo kolega Marijan Rističević. Njemu posebno hvala ispred svih. Ali, opet kažem, ovo nije kraj posla. Molim Ministarstvo zdravlja i Ministarstvo unutrašnjih poslova da pod hitno promene pravilnike kako bi pomogli našim građanima na osnovu rasprave u parlamentu, a o zakonu će naravno brinuti sledeći saziv parlamenta. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala. Pošto je rasprava nešto šira, a svi znaju da je intencija predlagača bila da se narodu izađe u susret. Dakle, činjenica jeste da je mnogo ljudi, mnogo naših građana ostalo da nije završilo posao, a svi rokovi ističu sutra i mnogo ljudi ima potrebu da i dalje reši svoja pitanja vezano za oružje i odgovarajuću dokumentaciju. Suština Predloga zakona je da se još jednom ljudima u susret izađe. Naravno, kao što to ume da bude često u Narodnoj skupštini slučaj postane ovo šira rasprava i onda se priča o zakonu generalno, pa i o drugim zakonima, pa i o drugim sednicama, pa i o svemu drugom, sem o Predlogu zakona. Pre svega, ja sam hteo da pitam poslanika Ševarlića, koji priča ovde svašta, između ostalog, optuživao nas iz Srpske napredne stranke da smo genetski modifikovani, pa odmah izašao i nikako ga nema da se u salu vrati, a hteo sam da ga pitam, ali tu je, koliko vidim, gospodin Vukadinović, vi ste sada koalicioni partneri, koliko sam ja razumeo, najavili ste zajednički izlazak na izbore, pa ako ćete biti ljubazni da prenesete poslaniku Ševarliću moje pitanje, a možete i vi da odgovorite na njega, ni to ne bi bilo loše. Ako ima želju da priča o svemu i svačemu, sem o dnevnom redu, sem o našem predlogu koji je usmeren ka cilju da se narodu pomogne, ako ima vremena da se bavi svim drugim, kako ne nađe jednu jedinu reč za shodno da izgovori na temu poziva na državni udar u Srbiji? Evo, to je sad pomenuo gospodin Šormaz, a nije za to sigurno čuo gospodin Ševarlić prvi put, pre minut kada je to pomenuo Šormaz, niti ste vi niti bilo ko treći. Svi znaju da je u ovu Narodnu skupštinu juče, doduše ne u salu, nego tamo u hol gde se okupljaju novinari, došao Boško Obradović i pozivao čovek ne trepnuvši da se digne vojska, da se digne policija, da se izvrši državni udar dok predsednik nije u zemlji, da preuzme vlast, a njega valjda da izoluju, pošalju ne znam gde i da onda ovde mi imamo građanski rat. Da li je tako? To su opisivali, što Boško Obradović, što ovi drugi Đilasovi satrapi kao neko divno i bajno rešenje koje će svima doneti sreću u nekakvu u ovoj zemlji. E, pošto je to izgovorio u Narodnoj skupštini i pošto to jeste tema juče, sinoć i danas, kako ovi koji imaju vremena da se svim i svačim bave ne nađoše za shodno da jednu jedninu reč kažu na tu temu, da li se sa tim možda slažu ili to osuđuju? To može da osudi samo svaki pristojan čovek u ovoj zemlji, da kaže da je to apsolutno neprihvatljivo. Na šta to liči da se priziva bukvalno građanski rat, da se priziva krvoproliće, da neko sanja da će bilo šta u Srbiji da bude dobro. Kome? Njima, Đilasu, Đolaku, Miškoviću, Bošku njihovome, kome će da bude dobro ako se na taj način bilo šta u ovoj zemlji reguliše ili rešava? Naravno da je to apsolutno neprihvatljivo. Što ne nađoste za važno da to pomenete na bilo koji način? Dakle, to je bilo moje pitanje, pre svega, za Ševarlića, ali nemam ništa protiv, možete i vi, pošto ste sada koalicioni partneri. Nije se niko oglašavao sa te strane kada je Boško Obradović počeo sa svojom rasističkom kampanjom borbe protiv migranata, strašnih migranata koje treba verovatno da počistimo sa lica zemlje kada je napravio ono svoje brendirano kamijonče da kao promoviše bojkot, a u stvari promoviše svoju fašističku i rasističku ideologiju. I uopšte nek ne bude važno što se nisu udostojili da se tim pitanjem bave svi oni koji su se svrstali i rekli - da, mi smo rame uz rame sa Boškom Obradovićem. To su, da vas podsetim, uradili lično Dragan Đilas, dakle on je otvoreno rekao - u ovome smo Boško i ja jedno. Njih dvojica su jedno. Dakle, kad govori Boško, govori Đilas. Kada govori Boško, govori Đilasov kum Mladen. Kada govori Boško, govore svi ostali koji su prihvatili da im stoje rame uz rame. I neka ne bude problem što nisu našli za shodno da se tim pitanjima, još tada, a tada je bilo krajnje vreme, bave ovi iz Demokratske stranke, vajni, takozvani veliki liberali, veliki evroljani, veliku borci za najviše standarde u domenu ljudskih prava, da se ne bave time što su sada defakto u koaliciji, i što ih defakto predstavlja, u njihovo ime govori jedan ksenofob, jedan fašista, jedan rasista. Da su se tim stvarima bavili na vreme verovatno ne bi smo došli u situaciju da u njihovo ime taj isti fašista, Boško Obradović, dolazi ovde juče, staje pred novinare, i sad svi misle nastaviće svoju uobičajenu tiradu protiv migranata, a on uzme pa izgovori - pozivam vojsku i policiju. Mogu da vam pročitam kako je to tačno zvučalo. Dakle, da izvrši puč da, da svrgnu izdajnika sa vlasti i sačuvaju bezbednost države u novoj migrantskoj krizi. O Aleksandru Vučiću je govorio, o izabranom predsedniku Republike, o čoveku iza kog je stajala apsolutna većina naroda u ovoj zemlji u momentu kada smo mi održali izbore, da vas podsetim, koje je imao jedno tri puta više glasova nego svi ostali zajedno. Znači, sve ostalo je da saberete, na jednu stranu da stavite, e on je imao tri ili četiri puta više. I sada Boško Obradović dolazi ovde, govori u ime tih koji su mu tolerisali sve drugo, što mu ne bi tolerisali onda i ovo, da li je tako? I sa ovim se slažu. Ako ćemo da pričamo o svemu i svačemu, pa šta je čeri paradajz, šta je riba list i da li je neko od nas genetski modifikovan. Hajde, odredite se prema ovome. Hajde za ovo kažite šta vi o tome mislite, Ševarlić, vi slobodno, nađite nekog trećeg, nije važno, jer ako je nešto bitno nije vam bitno što hoćemo narodu da pomognemo i da se ovi rokovi pomere, ne mora da bude bitno, ali ako je nešto za narod bitno, hajde da vidimo odgovor na pitanje da li treba ovo da bude uređena zemlja, pristojna zemlja, zemlja koja vodi računa o tome da svoj mir i svoju stabilnost sačuva da bi mogla da radi dalje, da bi mogla da se razvija dalje, da osnažujemo našu ekonomiju dalje kad smo je već prvo sačuvali, onda popravili i osnažili značajno u odnosu na vreme tajkuna i njihovih fašista, njihovih batinaša, da možemo da dižemo standard sad kad smo ga već podigli značajno u odnosu na period tajkuna i njihovih fašista i njihovih batinaša ili treba sve da rasturimo i treba sami sebe da uništimo u nekom ludilu poput građanskog rata, oružanog sukoba ili vojno-policijskog puča? To je pitanje na koje odgovor duguju svi oni koji prihvataju da sa takvima stoje rame uz rame, da sa njima pozivaju na uništavanje institucija u ovoj zemlji, ili bar ako hoće da se bave politikom u Srbiji i smatraju da ima važnijih tema, da budu svesni situacije, svesni trenutka i da budu potpuno načisto od ovoga sada, danas, važnijeg pitanja nema. Pa, da čujemo gde je ko i na kojoj strani. Što se nas tiče potpuno je jasno, mi ćemo uvek da budemo za onu Srbiju koja vodi računa o svojoj deci, o svojoj budućnosti, što znači, Srbiju koja vodi računa o tome da nikome dlaka sa glave ne fali, da čuvamo tuđe kao svoje jer sve je to naše, i ovakve uvek ćemo moći samo da osudimo. A da čujemo šta o tome imaju da kažu ostali, primera radi Ševarlić ako se seti gde je Narodna skupština tokom pauze za ručak ili nešto nakon nje, ili vi koji sa njim sarađujete.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Gospodine Orliću, nisam mislio da ću nastaviti, to jest da ću na kraju imati priliku da još kažem nešto. Vi ste očigledno procenili da vam politički u ovom trenutku odgovara na temu da postavite… Ja ne bežim od toga. Žao mi je što nije bilo više prilike tokom prethodnog perioda da se razgovara o otvorenim i neprijatnim temama i stvarima u kojima se razlikujemo. Vi ste pitali prof. Ševrlića, on nije trenutno tu, ali ste onda pitanje prosledili meni. Ja ne odgovaram ni za koga, svako odgovara za sebe, ali - da, sa prof. Ševarlićem imam razumevanje i imam saradnju. Lepo smo sarađivali u prethodnom periodu, slagali se oko mnogih stvari, ali svako ima neke teme kojima se više bavi i u koje se više razume. On se razume više u tematiku GMO, poljoprivrede i slično. Vi ste iskoristili priliku da, zapravo, pozovete deo opozicije za komentar izjave Boška Obradovića i ja odmah da vam kažem, čuo sam to iz medija, nisam uživo video. Naravno da se ne slažem sa tom izjavom i nemam nikakav problem, kao i sa nekim drugim potezima, ali moram priznati, moram reći da se u velikoj meri ne slažem ni sa atmosferom koju je ovde pravila vladajuća većina svih ovih godina u parlamentu, uz čast za izuzetke, ali vrlo često vrlo ružno i grubo govoreći o predstavnicima opozicije, nazivajući ih najgrđim imenima. Dakle, da ne idem u dalju prošlost, ja sam pogledamo belešku od juče. Rečeno je - žuto tajkunsko lopovsko preduzeće. To je izrečeno. To se rutinski, gotovo bez onako ograde, bez zazora, kao svakodnevno. Da ne govorim o epitetima koje dobijaju svi predstavnici opozicije redom. Ovaj je mafija, ovaj je ono, onaj je ono. Dakle, taj pogrdan govor, taj govor mržnje je nešto, ja se slažem, što škodi ovom društvu, pogotovo kad izađe iz okvira i osuđujem ga sa bilo koje strane dolazio. Samo nemojte se praviti kao da ste vi tu nevinašca, a kažem nemam nikakav problem da osudim ono što je upravo izjavio, kako su preneli mediji, gospodin Boško Obradović. Mislim da atmosfera državnih udara, pučeva nije dobra, ne koristi, ali isto tako mislim da ne možemo reći da nije dovoljno, odnosno moramo se i složiti, jer nije dovoljno iskorišćen prostor ove Narodne skupštine da se tu vodi koliko toliko uljudan dijalog neistomišljenika, ali ljudi kojima je stalo do zajedničkog dobra. To je propušteno i nadam se da će u narednim godinama, i narednom sazivu Skupštine to biti koliko toliko bolje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Dobro je, gospodine Vukadinoviću, što ste prihvatili da neku vrstu odgovora ponudite. Inače, samo da znate, nisam ja vas pomenuo tek tako samo zbog toga što ste rekli da ćete vi i Ševarlić zajedno na izbore neke, želim vam sreću, naravno, kao i svim ostalima, nisam mogao da budem načisto šta vi možete o tome da mislite. Znate zašto? Zato što pamtim onaj dan kada su ovde upali Boško Obradović i Ivan Kostić u pokušaju da isprovociraju narodne poslanike SNS. Sećate se kada su ovde došli do stola za predsedavanje, bez ikakve dozvole, naravno, i mahali onim transparentima u pokušajima da izazovu incident u vreme kada se dešavala kriza u parlamentu Crne Gore, da bi se pokazalo da je problem ne u tome što se dešava u Crnoj Gori, ne u onome što radi njihova vlast u pokušaju da na silu istera jedan zakon duboko nepravedan prema srpskom narodu u Crnoj Gori, nego da je problem u tome što su u pitanju, prosto, Srbi, da pokažu da ima problema i da će da naprave problem i da od toga naprave vest i u Domu Narodne skupštine – evo, Skupština u kojoj ima Srba, u Beogradu, kao i u Podgorici, pa su problemi tu. Tada ste, da vas podsetim, bili oduševljeni tom njihovom diverzantskom akcijom, ne znam šta je to trebalo da predstavlja, jer ste sa njima u prolazu pozdravljali – baci, bravo, svaka ti čast? Pa, to nisu videli samo poslanici SNS. Bio je tu tačno kod prolaza i Marijan Rističević kada se to dešavalo i mi smo pričali jedni sa drugima – da li ste videli šta se dešava i na šta ovo liči? Živo me zanima da li i ovaj put smatrate da su po sistemu „bravo, care, svaka čast“ nešto pametno uradili kada su juče pozivali na to da se dignu vojska i policija, izvrše državni udar i zatoče Aleksandra Vučića po povratku u zemlju? To sam morao da vas pitam. Pokušaj da se na nas prebaci odgovornost za to što oni pozivaju, da tajkuni i lopovi i fašisti, jer to i jesu, i što sami kažu, da to što oni pozivaju na građanski rat, što oni pozivaju na krvoproliće, da se na nas prebaci odgovornost rečima – nije ovde bilo dobre atmosfere, vi iz većine često niste birali reči, rekli smo vam mnogo puta, i ako treba da vam objasnimo još jednom, to su reči koje su oni sami izgovorili o sebi. Da li ste čitali onaj finansijski izveštaj u kome sami ljudi iz DS kažu za vreme Đilasa, pa redom, da su oni sami sebi dodelili epitet žutog preduzeća. Da li se sećate toga? To su njihove reči, nije to niko od nas morao da izmišlja. Samo smo im pokazali izveštaj. Vi ste sami za sebe rekli – žuti lopovi, doslovce. A zašto? Zato što su sami u svoj izveštaj stavili da su oni, a ne mi, krali, nameštali tendere, nameštali konkurse, ugrađivali se za procenat, organizovali kojekakve radove i usluge za lokalne samouprave, pokrajinu, Republiku preko svojih firmi, da bi pare uzimali, da bi narod pljačkali. To su oni zaključili i sami sebe proglasili ujedno i tajkunima, taj Boško Obradović, ta batina fašistička Dragana Đilasa. Jesmo li vam pokazivali ovde njegove literalne sastave o Draganu Đilasu kao tajkunu, tajkunčini, tajkunsko – medijskom magnatu? Pa, to su njihove reči o njima samima i mi smo nešto grdno zgrešili kada im njihove reči i kažemo – evo što ste vi sami o sebi pričali. Pa, znate šta, možemo sa tim da se složimo. Ako vi mislite da ste vi ovo, pa i mi ćemo da vam kažemo – pa, vi ste to. Dakle, to je loš pokušaj spina. Ne možemo mi da nekoga uvredimo, pokazujući mu njegove reči, pa time mi da budemo krivi što taj neko hoće građanski rat u Srbiji, što taj neko hoće puč, što taj neko hoće državni udar, što taj neko hoće zlo Aleksandru Vučiću, njegovoj porodici ili ljudima iz SNS. Dakle, oko toga moramo da se razumemo, a ovo da ste overavali i bili oduševljeni pokušajem da se izazove incident, skandal i fizički obračun u Narodnoj skupštini, jeste, to ne morate da me ubeđujete da niste, to jeste radili. Ako se ne slažete sa ovim pozivima na državni udar, to je dobro da čujemo. Vidim, tu je i gospodin Ševarlić. Ne bi bilo loše da čujemo zašto on ne nađe vremena. Valjda nije imao dovoljno minuta za repliku, da nam kaže šta on misli na pozivu na državni udar od strane Dragana Đilasa, kuma Mlađe, Boška Obradovića i ovih nesrećnika iz DS, što pokušavaju da utvrde ima li im stranke još uvek ili ne.
Pravo na repliku, narodni poslanik Đorđe Vukadinović, a zatim narodni poslanik Miladin Ševarlić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Skrećem vam pažnju da je moj prethodnik govorio četiri i po minuta. Ja neću toliko, ali vodite računa…
On nije imao repliku, kolega.
I te kako je imao repliku.
Ja o tome odlučujem, a ne vi.
Dakle, dobro je što je gospodin Orlić spomenuo onaj incident sa poslednjeg radnog dana pred Novu godinu, jer sam ja tom prilikom tražio reč i uzalud tražio reč ceo dan, celo popodne i predsedavajuća mi nije dozvolila verovatno da ne bih rekao šta mislim o tome i da ne bi se čula moja reč. Bilo kako bilo, sada sam indirektno dobio priliku da objasnim kroz ovu interpretaciju koju je kolega Orlić već ponudio. Da, problem je u tome što vi često trpate babe i žabe u isti koš jer vam to odgovara, da li zato što vam odgovara ili mislite da vam odgovara. Dakle, ja nemam problem da se ogradim od nekog postupka ili poteza nekoga iz opozicije, ali vi ih sistematski demonizujete. U suštini, kada je počeo sa radom ovaj saziv parlamenta, opozicija nije imala takav militantni stav, nego je bila dočekana na nož. Sećam se prve sednice, kada je predsedavao gospodin Mićunović kao najstariji poslanik, sa koliko mržnje, sa koliko agresije se kidisalo na njega, plašeći se, kao da je izvršio državni udar što je zatvorio sednicu negde kasno uveče i rekao – nastavićemo u ponedeljak. Moram vam reći, gospodine Orliću, vi ste, odnosno skupštinska većina od početka agresivno išli prema ovim relativno malobrojnim ustaljenim predstavnicima opozicije. Što se, pak, tiče ovog konkretnog incidenta, ja sam prišao tamo da smirim situaciju. Jeste, čak sam zagrlio kolegu Kostića i rekao da izađu iz sale. Bilo je jasno da je to došlo kao do ivice fizičkog obračuna, ali, pošteno govoreći, oni su napravili incident i to je jako važno da čuje javnost. Mogao je dobije opomenu, kaznu, jednu, dve, tri, da bude isključen sa sednice, ali to znamo i vi i ja, a to je i indirektno priznao čak i predsednik vaše poslaničke grupe da je on, zapravo, učinio taj prekršaj i fizički krenuo prema Bošku Obradoviću. Dakle, on je stao, to jeste incident, ali to se dešava i u Evropskom parlamentu, razvio transparent, gospodine Orliću, na kome je bilo nešto kritički na račun vlasti, a onda je šest vaših članova poslaničke grupe prišao njemu fizički, ali se to loše završilo po njega. Dakle, to je, pravde radi, tako bilo.
Zahvaljujem.
Dva i po minuta govorim, a gospodin Orlić je govorio četiri i po minuta… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Kolega Vukadinoviću, kolega Orlić se javio po amandmanu, trošio je vreme poslaničke grupe. Vi ste tražili repliku koja traje do dva minuta, a omogućio sam vam skoro tri. Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 107. povreda dostojanstva. Sada smo čuli o agresiji većine nad manjinom. Sada čuli o čuvenoj agresiji nad Boškom „Ljotićem“. Neverovatno, ne mogu da verujem šta sam čuo. Od ovog istog govornika sam slušao kako mi kontrolišemo RTS, uključujući i moju malenkost. Ja za 30 godina ni jednom nisam bio uživo na RTS-u, imam političku stranku čiji sam predsednik sa 10.000 članova itd. On je bio šest puta za dve godine i on se žali na RTS meni koji nisam bio ni jednom. Ali ovo je prevazišlo i to, svi znamo da je Boško „Obradović“ ovde uneo kamen. Svi znamo da je na Administrativnom odboru delom kompjutera gađao kolegu Martinovića. Svi znamo da je upao u Kabinet Maje Gojković i ostavio joj modrice na telu, dakle, nasrnuo na predsednika parlamenta. Svi znamo, recimo, da je toliko bio agresivan da je pokušao državnom zastavom da otvori vrata na parlamentu. Svi znamo da su poslanici Dveri tu čupali mikrofon, čini mi se, gospođa Marija Janjušević. Svi znamo o agresiji, o čuvenoj agresiji „dosta ih je bilo“, sećate se svi ovde, nikada niko iz vladajuće većine nije nasrnuo na manjinu, otišao nekog pljunuo u lice, nikada niko nije otišao u njihove redove i psovao im majku. To se sve dešavalo meni, nikada niko nije nasrtao onako u jurišu na redove, a posebno nikada niko nije jurišao na „Boškića Ljotića“. Sada se vidi da bez obzira što je kraj ovog mandata, a ja i moji političkim protivnicima želim uspešnu izbornu kampanju i svu sreću na izborima onoliko koliko zasluže, ali to ne znači da se sa njima neću sporiti u parlamentu. Sve im najbolje želim, ali se tačno sada vidi ko je bio na listi Boška „Ljotića“. Hvala.
Smatram da nisam učinio navedenu povredu Poslovnika. (Marijan Rističević: Ne želim da se izjasnimo.) Kolega, ne želite? U redu. Pravo na repliku, narodni poslanik Miladin Ševarlić. Izvolite.
Hvala lepo. Ako me pitate šta mislim o smanjenju subvencija sa 100 hektara na 20 hektara ili za pet puta, mislim sve najlošije. Ako me pitate šta mislim o smanjenju subvencija sa 12.000 na 4.000 dinara po hektaru, mislim sve najlošije, jer su to najmanje subvencije po hektaru u celoj Evropi. Ako me pitate šta mislim da potpuno nenajavljeno povećavate limit sa 10 grla sitne stoke na 30 grla stoke za pravo na subvencije u tekućoj godini koja je već počela za ravničarsko područje, zaista mislim sve najlošije. Ako me pitate zašto nije bilo 5% od ukupnog budžeta Republike Srbije, odnosno od ukupnih poreskih prihoda i zašto ste zakinuli poljoprivrednicima po nalazu, po metodologiji vrhovnog državnog revizora 103 milijarde, mislim sve najlošije. Zašto? Zato što ste za šest godina prošlog i ovog mandata ugasili preko 60.000 porodičnih poljoprivrednih gazdinstava po dva člana, to je 120.000 ljudi je izgubilo šansu da živi i da preživljava. Za koga ste praznili ta sela? Jel za migrante? Za koga? Prema tome, a šta mislim o Bošku Obradoviću, ja sam to pokazao onog trenutka kad sam izašao iz te poslaničke grupe zbog neslaganja sa odlukom koju ste doneli mimo mog znanja, kao nestranačkog poslanika. Ja normalno nisam učestvovao u aktivnostima Dveri na njihovom predsedništvu, to mi pravo i ne pripada, ali sam posle toga sam doneo odluku. Ako vam je smetalo što sam bio u Narodnoj skupštini i posle toga, onda sami sebi skačite u usta. Pitam se samo, šta bi ste vi radili da nije bilo, da nema te opozicije koja je napustila Narodnu skupštinu? Vi ste više vremena utrošili, tri puta, govoreći o opoziciji nego o programima razvoja ove zemlje. To je vaš najveći problem. Šta će biti kada budete vi otišli sa vlati, to će se videti kako će onda biti.
Zahvaljujem, kolega Ševarliću. Marijan Rističević, izvolite.
Kao predlagač, mada smo se udaljili od zakona. Gospodine predsedavajući, ja stvarno nekim ljudima ne mogu pomoći jer ne žele da sarađuju. Sada vidimo da oni koji su bili na listi Boška „Ljotića“, ne žele da se ograde od postupaka Boška „Ljotića“ i Dragana Đilasa. Znači, ne žele, a kažu bili su vanstranački kandidati na listama Dveri, DSS, koje su političke stranke. Ja stvarno to ne razumem. Ne razumem taj prelaz od Tita kod Ljotića, to nikada ne bih mogao da razumem, ali recimo, dobiješ 62-63 hiljade evra za studiju o zadrugarstvu, zadruge propale, nikome ništa i sada prigovaraš na poljoprivrednoj politici, a u vreme kada si dobijao novac, ukupni podsticaji i subvencije su bile 19 milijardi, kurs bio 117 dinara. Danas su podsticaji u poljoprivredi 43 do 45 milijardi. Znači, duplo i više nego duplo veći i pri tome navodiš primer zato što smo hteli da uvećamo broj grla i to najavljivali godinama unapred, da se ta stada umatičena uvećaju, da subvencije ne idu samo za razvoj, odnosno za proizvodnju biljnih kultura. Za žitarice koje izvozimo, a pada nam proizvodnja mesa, mleka, jaja itd, preusmerili smo određena sredstva u cilju da razvijemo, intenziviramo poljoprivrednu proizvodnju. Pri tome, niko neće da kaže, a posebno ne on, da smo hiljade traktora, da smo hiljade priključnih mašina, stotine hektara voćnjaka itd, dali seljacima, odnosno subvencionisali od 50 do 70%, što je bilo nezabeleženo u vreme kada su oni crpeli iz agrarnog budžeta pare za lažne konsultantske usluge, štampanje nekog tamo priručnika o zadrugarstvu, koji nikada nije naštampan i niko ga nikada nije video. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Pre svega, o čemu smo mi govorili, kojim smo se temama bavili u Narodnoj skupštini, gospodine Ševarliću, vi ne možete da znate. Ne možete da znate iz prostog razloga što ste u ovu Narodnu skupštinu dolazili veoma retko. Doduše, kud i kamo više od ovih koji su sa vama zajedno ušli u Skupštinu, sa kojima ste bili na istoj listi, ali vrlo retko moram da priznam, pa i kada se zadesi da budete tu kao na primer danas, to je brat bratu, koliko? Pola sata dnevno. Tako da, ne mogu da kažem da ste uopšte bili u prilici da znate kojim smo se mi temama bavili. Nije uopšte stvar u tome da li smo mi pričali o planovima za budućnost, mi smo te planove realizovali. Da vas podsetim, mi smo ovde zakone usvajali. Mi smo se reformama u ovoj sali bavili, te reforme sa svoje strane sprovodili. Svoj deo posla radili su i predsednik Republike, Aleksandar Vučić, i Vlada Srbije, ali i mi kao Narodna skupština. Vi ste odabrali da sve to, uglavnom, propustite. Kažem uglavnom, ne u onoj meri u kojoj su ovi drugi koje pomenusmo i sada, a sa kojima jeste zaista izašli zajedno na izbore, u tom momentu valjda delili vrednosti i sad kažete pokazali ste da se sa njima ne slažete onog trenutka kada ste ih napustili. Kad dođete ovde i počnete da pričate o svemu i svačemu, ali bukvalno o svemu i svačemu, jer znate, nas da nazivate GMO iz čista mira, niko vas nije ništa pitao na tu temu niti vas je uopšte dotakao, ali ako ćete tim stvarima da se bavite, kako ne nađete za potrebno da se bavite onim što jeste najvažnija tema u ovom trenutku, a to je poziv na državni udar, gospodine Ševarliću, a to je poziv na vojni puč, to je poziv vojsci i policiji da izvrše državni udar i da počne nekakav građanski rat. Da li vam je od toga važnije da vređate ljude iz SNS ili da to relativizujete? Ja vas sada pitam otvoreno za to – šta vi mislite o tome, kakvo je vaše mišljenje, odredite se? Vi umesto da odgovorite na to pitanje, vi kažete – a ja mislim o subvenciji ovo, o traktoru ono, a ovo mislim o zadrugama. Time pokazujete da za vas ovo pitanje nije važno, da ga ignorišete, da nije opasno. To je pitanje, gospodine Ševarliću, koje se tiče svakog u ovoj zemlji i svačije dece i budućnosti čitavog naroda. Ne možete da počnete priču da li smo mi nešto zatvorili. Mi smo ovde, između ostalog, i politikom koju smo sprovodili, zakonima koje smo donosili, mnogo toga otvorili. U ovoj zemlji, da vas obavestim, u odnosu na period Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, tog žutog tajkunskog i lopovskog preduzeća, što smeta gospodinu Vukadinoviću kada se kaže, ali to je tako, to je istina, u odnosu na to vreme mnogo smo toga dobrog otvorili. E, sada je tema jel treba, jel rešenje, jel dobro, jel ispravno da sve to što smo otvorili, pa i ono što nisu uspeli da unište, da se sve zaravna, da bude kao ravna zemlja nakon nekog kompletnog rasula, devastacije, uništavanja koje sa sobom nosi građanski rat, jer na to ti ljudi pozivaju, taj Boško Obradović, Đilasov pulen. Za to sam ja pitao. I to ne sme da relativizuje, to ne sme da se ismeva, to ne sme da se razvodnjava pričama o tome da li mi vama ličimo na paradajz i šta ste nam već sve rekli. Dakle, to smo mi radili. Priča o tome da smo to što smo otvarali i to što smo izgrađivali pravili za neke migrante, pa to vam je priča Boška Obradovića. Maši nečim, plaši narod, pričaj koješta, iako to nikoga ne zanima, a onda, vidite kako se ta priča divno nadograđuje, onda samo odjednom ispališ rečenicu – i zato pozivam da Vojska Srbije i policija preuzmu vlast u zemlji. Znate, u Grčkoj se pre nekoliko godina desilo nešto slično. Poslanik njihove ekstremno desne organizacije „Zlatne zore“ je isto to izgovorio u njihovom parlamentu, ali ne pred novinarima, nego na mesto gde bi trebalo da je najzaštićenije, za govornicom. Doslovce je isto pričao. Rekao je – pozivam vojsku i policiju da izvrši državni udar i preuzme vlast. Znate li šta se desilo tada? Ne samo da su ga osudili svi prisutni, ali svi prisutni, osudila ga je i njegova poslanička grupa i oni koji su sa njim izašli na izbore, izbacili ga iz stranke i rekli – mi se ovoga stidimo, mi se ovoga gnušamo, ovo je nama odvratno, ovako nešto da neko poželi našoj zemlji i našoj deci, to ne dolazi u obzir. E, zbog toga ja pitam vas koji ste bili na istoj listi, na istoj strani, klupe delili sa ovima, koji isto to izgovaraju ali u Skupštini Srbije, kakva je vaša reakcija? To ne može i ne sme da se relativizuje, da se ignoriše, da se pravimo da nije bilo ništa. Bilo je, bilo je što-šta. Svako je dužan u ovoj zemlji da kaže gde tačno stoji kada se takva postavljaju, jer se to tiče sudbine čitavog naroda i čitave države. Gospodine Vukadinoviću, nikakve veze to nema sa našim rečima i tonom kojim smo se obraćali na prvoj sednici ili na kojoj god hoćete posle nje. Na toj prvoj, da vas podsetim, tadašnji šef poslaničke grupe DS, u to vreme predsednik DS, Bojan Pajtić, nama je psovao mater. Nije niko od nas ništa slično rekao o njemu. Imate snimak i dan danas, pa pogledajte našta je to ličilo. Da li je to rekao Mićunoviću, koji je predsedavao ili nama ovamo, ja ne znam, nekako je u nas gledao. Ali, tog Mićunovića niko od nas ni tada ni posle nije nazivao onim rečima koje mu je uputio taj fašista Boško Obradović koji ovde poziva na državni udar. Jesmo mu mi govorili sve ono što mu je rekao Boško Obradović pre nekih mesec dana, pa su poskakali neki iz DS, ali imaju pametnija posla nego da štite jedni druge, a sada svi moraju da štite malo sami sebe. Ne znaju šta će i kako će. Ali, to su njihova posla i njihov odnos prema njihovim kolegama. Dakle, tu vrstu agresije, tu vrstu i verbalnog nasilja, ali videli ste jako brzo ono koje prerasta u otvoreno fizičko nasilje, u ovu salu, u ovom sazivu, koje još uvek traje, uneli su neki drugi. I to je cela istina koju vi jako dobro znate. E, sad, što su ti mislili da će tako na silu, na bezobrazluk, na drskost, na nasilje i na tu klicu fašizma koju su uneli, moći da poruše sve klupe sa ove strane, pa da onda oni ovde zavode red, e, tu su se, kao što vidite, prevarili i to je suština njihovog, možda i vašeg problema sa nama. Ovde stoje ljudi koji se ne libe da kažu – to tako moći neće. A da li se sa njima slažete ili ne, vi ste najpozvaniji da odgovorite. Rekao sam vam, neretko ste podržavali sve ono loše, katastrofalno loše što su ti ljudi radili, pa me zato zanima šta imate da kažete danas na primeru ovog poziva na državni udar, i vi i gospodin Ševarlić, čijim odgovorom, siguran sam, nije zadovoljan ni gospodin Ševarlić.
Pravo na repliku, prvo narodni poslanik Miladin Ševarlić, zatim Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Hvala. Hajde prvo da se izjasnim. Ja pozivam javnog tužioca da ispita sve okolnosti i činjenice u predmetu navedenog događaja i da preduzme sve mere koje su propisane zakonom. Ja da mu se mešam u njegove nadležnosti ne želim. To je moja reakcija, ne samo na postupke Boška Obradovića, nego na postupke svih građana Republike Srbije, i onih koji prolaze kroz Republiku Srbiju, a ne poštuju zakone Republike Srbije. Drugo, bilo bi dobro da smo u proteklih četiri godine rešili barem deo problema koje smo mogli da rešimo, uz malo dobre volje za potraživanja koja dostižu, ako se ne varam, skoro dve milijarde evra, po osnovu dugovanja poljoprivrednika za penzijsko, invalidsko i zdravstveno osiguranje, barem onaj deo za zdravstveno osiguranje kada im se obračunavaju doprinosi za zdravstveno osiguranje i kada se obračunavaju kamate na neplaćene doprinose, a oni u tim godinama nisu imali overene zdravstvene knjižice i nisu mogli da koriste usluge državne zdravstvene službe. Kako možete retroaktivno da tražite od njih da plate doprinose i kamate na doprinose za nešto što uopšte nisu mogli objektivno, legitimno da koriste? Takođe, kako možete da donosite odluku o taksama na brojila u korist Javnog servisa za verovatno milion brojila koja nisu ni u kakvoj funkciji za televizijskim programima? Zašto pljačkate narod? Zašto niste isplatili podsticaje iz subvencije iz 2019. godine? Sad je mart mesec 2020. godine, treba da koriste poljoprivrednici ta sredstva da zanavljaju proizvodnju. [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. (Miladin Ševarlić: Zašto nismo razmatrali izveštaj državnog revizora? Možemo da nastavimo sednicu da raspravljamo i o tim pitanjima. Mi ne možemo da promenimo dnevni red, ne možemo da utičemo na dnevni red. Nismo vaši miljenici. Mogu samo oni koji su vaši miljenici.) Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović, replika.
Zahvaljujem. Ovo je ilustracija malo asimetričnog odnosa, gospodin Orlić je opet govorio preko šest minuta, ja imam dva. Ono što je bitno mislim da je važno da se istakne. Nema nikakvog ali. Trudio sam se da nema ali kada sam osuđivao ovaj poziv na državni udar. To je prosto neozbiljno, neodgovorno. Ja mislim da je to greška, politička, i ne samo politička. Međutim, činjenica je, to je moje viđenje, da je vlast sistematski, ne govorim samo o ove četiri godine, ja četiri godine sudim izbliza jer sam ovde, ali praktično od dolaska na vlast SNS favorizuje i forsira i upražnjava jedan agresivan, netolerantan odnos prema političkim neistomišljenicima. To je stav koji ste vi, odnosno predstavnici vladajuće većine, sistematski gajili prema svakom ko mu je u tom trenutku najopasniji ili ga možda oni žele predstaviti kao najopasnijeg. Način na koji su predstavnici vladajuće većine ovde govorili o prisutnim ili odsutnim liderima opozicije apsolutno je ispod svakog demokratskog, civilizacijskog nivoa. To je takođe činjenica, kao što je činjenica da nije prihvatljivo pozivanje na promenu ustavnog poretka, na nasilnu promenu, državni udar i slično. Ja čak mislim da neke kolege iz opozicije kao da namerno rade, ne mogu, naravno, da tvrdim, kao da namerno rade vama u korist takvim izjavama. Ali, svejedno, činjenica je da je odnos vlasti i opozicije zakrvljen preko svake mere, preko svakog stepena normalnosti. Činjenica je da sam se ja lično trudio da tome ne doprinosim, često trpeći vrlo ružne i grube napade na moju malenkost. To ko je kome psovao mater, mogli bismo pričati, gospodine predsedavajući i gospodine Orliću, zato što sam ja mnogo puta, i to su čule druge kolege, doživeo slično od predsednika vladajuće koalicije, samo što nisam hteo od toga da pravim planetarni problem, kao i neke koleginice takođe iz opozicije kojima je prećeno i kome je psovano na najružniji način. Hajde da budemo realni. Kamen je jedan simbolični gest. Nije on bacao taj kamen. Osuđujem lupanje na vrata Skupštine. Osuđujem poziv na državni udar. Ali, ovo što se dogodilo krajem radnog dana, odnosno krajem jesenjeg zasedanja Narodne skupštine u decembru, taj incident je izazvao predsednik vaše poslaničke grupe, pokušavajući fizički da se obračuna sa gospodinom Obradovićem. A mogao je gospodin Obradović da bude kažnjen, opomenut, zato što je upao sa transparentom. Ali, fizički nasrtaj je preduzeo predsednik vaše poslaničke grupe i čak se izvinjavao tamo svom predsedniku na konferenciji za štampu. Hvala.
Kolega Vukadinoviću, slučajno sam ja delom tada predsedavao. Predsednik poslaničke grupe SNS nije napao narodnog poslanika Boška Obradovića, već je hteo da mu otme taj transparent. To je velika razlika. Još nešto. Ako želite da se bavite politikom, morate da imate stomak i da dobijete udarac, a ne samo da zadajete. To da raščistimo odmah. Ne bih da pričamo o nekim drugim stvarima koje su se dešavale u RTS-u itd. (Đorđe Vukadinović: I to sam osudio.) Pravo na repliku, narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Ne, nisam se javio za repliku, nego kao ovlašćeni predlagač imam pravo prvenstva. Jel tako? Da li se slažete? Martinoviću, je li tako? Tako je, koliko ja poznajem Poslovnik. Dame i gospodo narodni poslanici, nije Martinović nikoga na toj sednici udario. Martinović je bio udaren od dva poslanika i našao se na podu. Ni jednog trenutka Martinović nije hteo nikoga da udari. Ni jednog trenutka nije hteo nikoga da udari. Ali, znam jednog poslanika koji je sve vreme otezao da Boško Obradović završi konferenciju za štampu i da stigne da izvrši ovde incident. Taj poslanik je bacio ono - gimi faj, kako se to kaže - baci pet, Bošku Obradoviću na uspešno izvedenom incidentu u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Taj incident je trebalo da posluži Milu Đukanoviću, trebao je da uvuče u Skupštinu, da Skupština Srbije uradi nešto što bi Milo Đukanović koristio da kaže - evo, Republika Srbija i Rusija se mešaju u poslove, sve vreme su nas verbalno nagonili na to da nešto učinimo ne bi li Milu Đukanoviću dali vadilicu da su Rusija i Srbija, preko Srbije, se mešali u unutrašnje poslove Crne Gore povodom zakona koji smo svi osudili, Zakona o veroispovesti u Crnoj Gori. Sve vreme su pokušali verbalno da nas uvuku u to, a onda su došli njihovi saveznici da i fizički to izvedu raznim transparentima. Jeste gospodin Martinović hteo da oduzme transparent, ali nikome nije pretio ni da će ga udariti, niti je bilo koga udario, niti je bilo ko posrnuo zbog njegovog udarca. Sve je bilo obrnuto - fizička agresija Boška Ljotića, više puta izražena. To što je neko bio na njegovoj listi, ja ne mogu da mislim da je to neka vadilica i da sad treba ne znam po koju cenu da brani postupke Boška Ljotića. Ja njima želim svaku sreću na izborima, ali ću se ja sa njima uvek sporiti. Ja sam protiv agresije. Ja sam za to da ova Skupština postoji, a ne da se izvrši vojni udar, državni udar i vojni puč. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Kad se pogleda ta razlika u aršinima koju pokazujete, onda je tu potpuno jasno kakvi su stavovi u pozadini. Potpuno je jasno. Prvo, vi kad kažete nešto što je izgovorio neko sa naše strane, i to u skupštinskoj raspravi izgovorio, pazite - izgovorio, to vi kvalifikujete kao ispod svakog civilizacijskog nivoa i nije za ljude, to rade oni koji i ne pripadaju ljudskom rodu. S druge strane, poziv na puč, na državni udar, na to da se uhapsi, ubije Aleksandar Vučić, kako to kvalifikujete? Nije mi prihvatljivo. Da neko nešto kaže, pri tom napadnut na pravdi boga, kao i svaki put, to više nisu ljudi, to su šta - zveri, insekti, šta smo mi? A s druge strane neko da preti Aleksandru Vučiću, neretko članovima njegove porodice, neretko njegovoj deci, pa i nama ovde, glavom, pa i svoj deci Srbije, ako hoćete, da im uništi zemlju, da im uništi budućnost potpuno, tu ne kažete da to nije za ljude. Tu ne kažete - to je raskinulo sa civilizacijom, ne. To vam samo nekako nije baš lično prihvatljivo. To je pokazatelj koliko tu zapravo ima iskrenosti, koliko tu zapravo ima ličnog stava prema određenim porukama. Svi vidimo šta je suština priče i u čemu je glavni problem - što je to upereno prema nama, prema Aleksandru Vučiću, onda je u redu, prema članovima njegove porodice, onda je to savršeno, prema ljudima iz SNS, pa, ako treba da znači, i svima drugima u ovoj zemlji. Jer, pitanje uništavanje Srbije je pitanje krvoprolića i građanskog rata, pa to se malo tiče svih u ovoj zemlji. Sve je to na neki način ok, samo kad nije vama ili nekom vašem. To je problem i to je razlika u odnosu prema ne samo pitanjima, nego prema svemu, prema svemu na ovom svetu. Ništa bolje, samo je još gore ono malo pre. Pričamo ovde o tome da su vaše vajne kolege, vaše dike i ponosi koji su vam bili nosioci izbornih lista, iza kojih ste ponosno stajali dok niste dobili mandate, pričali kako će da uništavaju Srbiju, da ovde izazivaju građanski rat. I kako na to odgovarate? Nekim histeričnim nebulozama, bog sveti zna šta se sve ovde napričalo malo pre, ali uz poruku - vi pljačkate narod. Mi pljačkamo narod? To je sramota. Vi, koji ste pola miliona ljudi izbacili na ulicu, vi nama koji smo za stotine hiljada ljudi obezbedili posao i njihove porodice, prvu platu u kući i za njih hleb na stolu - mi pljačkamo! Vi nam kažete! Vi, koji ste sami sebe nazivali žutim lopovima, koji ste priznali u svojim dokumentima, mislili valjda da ih nećemo mi videti, da se kralo, da se varalo, da se ugrađivalo na tenderima, da se drpalo za procente! Vi nekome da kažete da nešto pljačka! Nama koji smo popravili skoro duplo… (Predsedavajući: Privodite kraju.) Završavam. … prosečnu platu u Srbiji sa vaših 300 fantastičnih doterali na 500. Idemo dalje time što narodu dajemo više. Mi pljačkamo, kažete vi, time što izgradismo silne autoputeve koji vam nikad na pameti bili nisu. Mi smo opljačkali što smo narodu pružili, kažete vi. (Predsedavajući: Zahvaljujem.) Poslednja rečenica, zaista. To je razlika u percepciji. Dok Aleksandar Vučić i SNS gledaju kako da za narod bude više, kako da za sve u ovoj zemlji, sve, i vas i vašu decu, bude samo više nego što je bilo juče, vi samo gledate kako da se što jače uvrede, što bolje opsuje ili da se što silnije zapreti, pa ako treba i tuđom glavom i tuđom decom, ali samo da se pokaže koliko ste vi kivni što vi niste ono što vi mislite da treba da budete. To je razlika u poimanju sveta.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Do sada je definitivno bila replika i definitivno je gospodin Orlić govorio četiri minuta ili tri minuta i 55 sekundi. Naravno, ovaj zadnji deo, poslednji deo obraćanja gospodina Orlića nema baš veze sa mnom, niti sa prof. Ševarlićem, nego sam video priliku da raspravlja sa odsutnim predstavnicima dela opozicije koja je prethodno bila na vlasti. Ono što ste propustili da kažete, naravno, uz mnogo zamena teza i podmetanja, insinuacija, gospodine Orliću, a to je da ja nemam problem da osudim i osudio sam u trenutku kada se dogodilo u javnosti, ne samo ovde na vaše prozivke, i upad u RTS, jer to sam zaboravio, i ova dva incidenta koja sam pominjao, ali to me neće sprečiti da kažem da mislim da je vladajuća većina ovde u Skupštini i u javnosti i u medijima godinama sistematski negovala jedan govor mržnje, agresije, netolerancije prema političkih protivnicima i neistomišljenicima. Mislim da ste vi proizveli, svesno ili nesvesno, ne konkretnog pojedinca koga prozivate i na kojeg se pozivate i na čije poteze se pozivate, ali da ste proizveli jednu reakciju koja se može pratiti u javnosti, da zaista postoji i agresije, i netolerancije, i mržnje prema vama. Ja to po ceni da budem izopšten, po cenu da se nađem na vetrometini, između onog nakovnja i čekića, ne prihvatam i ne želim u tome da učestvujem u toj atmosferi euforične mržnje i agresije. Ne mogu da ne konstatujem da ste vi i SNS, vi konkretno kao poslanici i mediji bliski vama i ministri i funkcioneri ove zemlje u velikoj meri tu atmosferu godinama kreirali. Prema opoziciji koja je bila slaba ili ne previše agresivna ste to radili. Sada se, jednim delom, to okrenulo protiv vas, jednim delom sada i oni to rade slično vama. Ja ih ne opravdavam, gospodine Orliću, naprotiv, distanciram se od toga, ali ne mogu da zaboravim šta je uzrok, a šta je posledica tog procesa. Uostalom, kad pominjemo koga ima i ko je na kojoj strani, ne pripadnici vaše liste, nego ljudi članovi vaše stranke, gospodine Orliću, su pretili svojim kolegama da će im iščupati grkljan, fizički im pretili. Predsedniku opštine, članu vaše stranke, visokom funkcioneru vaše stranke sudi se zbog napada i paljenja kuće jednog nezavisnog novinara u Grocskoj. Dakle, hoću da kažem – ima svega i svačega, pa ja vas nisam ovde prozivao svaki put da pitam da li se vi ograđujete od postupka gospodina tog i tog, predsednika opštine Subotica, predsednika opštine Grocka i raznih drugih stvari u međusobnim obračunima, čak u međusobnim obračunima koje ljudi iz SNS učestvuju na lokalu. Svi to znaju širom Srbije da su često veći dušmani jedni drugima, obračunavaju se čak i fizički, a možete misliti onda šta bi radili i šta su radili sa opozicijom kada bi ih ta opozicija ugrožavala. Sad ste opoziciju saterali više manje u mišiju rupu, pa se obračunavaju međusobno. Dakle, to se dešava u vašoj stranci, vaši funkcioneri, vaši članovi glavnog Odbora i vaši predsednici opština, gospodine Orliću. Čupanje grkljanja, gepekovanja, pretnje istim, sve se to dešava. Nisam vas video ovde da ste se od toga ograđivali. Dakle, ja nemam problem, osudio sam čim je bio taj upad u RTS, smatrao sam da je loš, da je glupost, da je nepotrebno, štetno, kao i ove druge stvari, ali ne zaboravimo ko je prvi počeo. To ne opravdava ni onoga ko je reagovao. Možda on sad tu vidi neku priliku da ućari politički, možda on sad hoće neki politički ćef, kao što ste i vi stalno pričajući o lopovima žutim, tajkunskom preduzeću, o mafiji, Điki mafija. To je uobičajena fraza kojom se jedan od lidera opozicije imenuje ovde. Ako je mafija, uhapsite ga, povedite proces. Vuk potomak, to je rasistički govor prema jednom od lidera opozicije, aludirajući na njegovo poreklo, odnosno jednog dede koji je, ne znam, valjda, Musliman, Bošnjak, šta li je. Dakle, ružno se ovde govori o svakom predstavniku opozicije. Šta je bilo kad je Saša Janković bio aktuelan? Kako je Saša Janković ovde rutinski nazivan i kako je vređan? Kako je vređan, dakle, doslovno svaki funkcioner opozicione stranke koji je u tom trenutku predstavljao opasnost po vas? Sad batina ima dva kraja, pa se možda malo okreće protiv vas. Ja neću u tome učestvovati, osuđivaću sve to, boriću se demokratski za vaše pravo ako jednoga dana budete ugrožena manjina. Sada ste, nažalost, još uvek agresivna većina. Hvala.
Kolega Vukadinoviću, ne mogu da se baš o svemu složim sa vama, ali red bi bio i da, kao što sam vam i rekao, zbog atmosfere u parlamentu - da li se sećate možda spominjanja porodica funkcionera SNS? Toga se ne sećate. Ne sećate se jednog poslaničkog pitanja, na jedan krajnje bezobrazan način postavljenog – da li predsednik Republike tuče svoju ženu? To nisu izgovarali poslanici vladajuće većine. Znači, prihvatite da za atmosferu u parlamentu ipak, i teške reči koje su padale, veliku odgovornost snose i poslanici bivšeg režima. Pravo na repliku narodni poslanik Miladin Ševarlić. Izvolite.
Hvala lepo. Zaboravio sam da odgovorim na pitanje - koliko sam prisutan ovde? Kao nestranački poslanik i samostalni poslanik u ovom periodu pitam potpredsednika Skupštine u odsustvu predsednice Skupštine, pitam zamenika sekretara u odsustvu generalnog sekretara, pitam predsednika skupštinske većine – zašto na e-parlamentu nema uopšte podataka o našim aktivnostima, ni jednog poslanika, odnosno svih poslanika, pardon, osim jednog jedinog – učešće u diskusijama i to zaključno sa sredinom novembra meseca? Ima portal e – parlament. Tu iznesite sve podatke koliko je ko, pa da vidimo da li neki drugi nestranački poslanik iz vaših redova je imao više nastupa od mene, itd. Onda možemo da diskutujemo argumentovano, ovako napamet zaista ne znam. Što se tiče toliko puta spominjane Strategije razvoja zemljoradničkih zadruga u Republici Srbiji, to je jedan od tridesetak projekata koji su finansirani u paketu. Na ovom projektu, jedino na ovom projektu je bilo šest inostranih učesnika, eksperata iz oblasti zadrugarstva. Doneo sam, odštampao sam pre dva dana… (Marijan Rističević: A pre dva dana si odštampao? Sram te bilo. A uzeo si pare pre pet godina?) Odštampao sam pre dva dana … (Marijan Rističević: A uzeo si pare pre pet godina? Sram te bilo.) Sram vas bilo zato što ne znate šta govorim i šta pokazujem. Dakle, ovo je vodič kroz zadrugarstvo u Srbiji. To je drugar iz Zemunske gimnazije štampao za 62 hiljade evra, a naš projekat je koštao 56 i po hiljada evra. Ovde je samo spisak, telefonski imenik i prepisivanje starih pravilnika, zakona itd. Ovde nema ni – i od istraživanja. Mogu da vam ostavim, gospodine Rističeviću ovu monografiju pa da se uverite, da vidite o čemu sam pričao. Dozvolite molim vas, samo sekund. [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Pravo na repliku narodni poslanik Marijan … (Miladin Ševarlić: Čitam. Molim vas da mi dozvolite da pročitam jednu rečenicu.) Kolega, prekoračili ste vreme. (Miladin Ševarlić: Zašto se plašite da pročitam jednu rečenicu?) Ne plašim se ja vas, taman posla. Pravo na repliku narodni poslanik Marijan Rističević.
Šta je rekao? Pre dva dana je odštampao? (Miladin Ševarlić dobacuje.)
Gospodine Ševarliću, raspisani su izbori. Raspisivanje izbora je praznik demokratije pa nemojte da me terate da vam izričem opomene danas. Zaista vas molim. (Miladin Ševarlić: Zašto da mi izreknete opomenu?) Zato što kršite Poslovnik i ne omogućavate drugim poslanicima da učestvuju u radu Narodne skupštine. (Miladin Ševarlić: Ja?) Vi. Dao sam drugom kolegi reč. (Miladin Ševarlić: … da napustim salu.) Ne morate da napustite salu. Ja vas ne teram, samo vas molim da dozvolite da i druge kolege učestvuju u diskusiji. Pravo na repliku narodni poslanik Marijan Rističević, zatim Vladimir Orlić.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam demokratiju bivšeg režima upoznao dobijajući batine nekoliko puta. Imao sam više sreće od nesretnog Ranka Panića koji je izgubio život na jednom mirnom prijavljenom protestu. Mi smo imali san da registrujemo televizijsku stanicu, ali to nije bilo moguće. Danas ovi koji imaju dvadesetak neregistrovanih televizijskih stanica po 24 emituju program protiv vlasti, nemaju tu vrstu problema koju smo mi imali, niti ih bilo ko fizički ugrožava. Što se tiče zadrugarstva, sami ste čuli, pre pet dana, pre dva dana odštampano, a plaćeno 2011. godine hiljadu primeraka. Sada smo videli jedan osam godina kasnije. Od naših zadruga iz tog vremena ostala je samo knjiga. Zadruge nema nigde. Sve je propalo, sve tajkuni uzeli. Niko ih nikada nije osuđivao, ali evo mi smo krivi zato što su tajkuni ćapili zadružnu imovinu, što kažu naši mladi, 2009. godine, 2010. godine, 2011. godine. Dakle, mi smo krivi. Ovi su uzeli pare za knjigu, zadruga nema i nikom ništa. Nego, ovde ja predlažem da se izborna lista koju neki tu žele da formiraju zove – F lista, lista F odeljenje ili kako hoćete posle raznih diskusija. Moram da kažem i da ovde ima i lopuža. Recimo zamislite kada svakoga dana ukradete 5.500 dinara. Zamislite, danas ja sa doputovao iz Novih Karlovaca. Svojim potpisom ja tvrdim, ne da živim u Novim Karlovcima, nego da sam putovao iz Novih Karlovaca do Narodne skupštine i ja nudim moj broj telefona da služba to proveri, za svako moje pojedinačno putovanje. Za svako moje pojedinačno putovanje koje mi je plaćeno da li sam, pazi kad nam neko prigovara na moralu, da li sam putovao. Evo, ja dobrovoljno pozivam službu BIA, da na bazi baznih stanica proveri da li sam u vreme zasedanja putovao od mesta prebivališta do Narodne skupštine. Zbog toga dobijam putne troškove. Ali, to isto da uradi i ovaj koji nam prigovara o nedostatku morala, koji nam govori o nekoj krađi. Da to isto uradi Đorđe Vukadinović, koji svakog dana kada dođe u Narodnu Skupštinu, naplati troškove od Novog Sada do Beograda, u Novom Sadu se prijavio, ali ne putuje. Troškove dobijamo za putovanje, a ne zato što smo se negde prijavili, a živi u Beogradu, Majke Jevrosime, broj neću navoditi da mi ne bi rekao da mu ugrožavam bezbednost. Dakle, da i on službi ponudi da se uporedi preko mobilnih telefona da li smo na dan sednice Skupštine on i ja putovali ili nismo, ko je varao državu za 13 hiljada evra u ove tri i po godine. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić, zatim Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Ne javljam se zbog ovog mahanja slikovnicom odštampanom pre dva dana, to nikog apsolutno u Srbiji ne zanima. Ako nećete da kažete šta mislite o pozivu da se vojska i policija digne i liši slobode Aleksandra Vučića, zatoči ga, i, eventualno, šta ste još planirali, ubije, neću ni ja da pričam o slikovnicama. Ovde je rečeno mnogo neistina. Rečeno je da smo mi nekome čupali grkljan, gepekovali. Zašto govorite neistine? Nikome nikakav grkljan nije iščupan, ponajmanje od strane nekog od nas. Niko nije, šta ste rekli, gepekovan. O čemu pričate? Kaže, posvađao se neko iz SNS sa svojim kolegom, pa je to vama opravdanje da nas likvidirate, kao što poručuju ovi vaši, fašisti, Obradović. Nemojte da pričamo koješta. Nas ste upravo optužili za agresiju, netoleranciju i mržnju. Evo, saopštavam vam kako ste rekli maločas. Dakle, nas, kojima ste od prvog dana, kako je počeo ovaj Saziv psovali majku i govorili one divne stvari. Sećate se šta je sve tu bilo, đubre, stoko, konju itd. Počelo je na rečima, a onda nas kojima ste pretili kamenjem, mahali ovde, prilazili ljudima, unosili se u lice, počeli prve udarce da zadajete, čupali mikrofone, upadali u kabinet kod predsednice Narodne skupštine, tamo uvrtali ruku. Našim ljudima na sednicama odbora zadavali udarce u lice, razbijali ovde skupštinska vrata. U međuvremenu nosili vešala po Terazijama, motorne testere po javnom servisu. Nama, koji smo na sve to što se nama dešavalo, a vi i vaši radili, odgovorili, kako smo mi to odgovorili, tako što smo vas pozvali na dijalog u Narodnoj skupštini, time što smo rekli – hajde, uz sve to što ste nam radili, sedite za isti sto sa nama, jer znamo da se politika ovde vodi. Sedite za isti sto sa nama da čujemo šta vam to smeta i šta vam to treba, vezano za izborne uslove, jer znamo da je važnija Srbija od toga šta vi nama želite, a šta smo mi u stanju da istrpimo. Jel smo rekli - dajte da čujemo šta to želite, šta vam treba pa da probate da budete korektni i normalni, ako je to ikako moguće, da ovu zemlju sačuvamo od poziva na građanski rat, krvoproliće i ostalih divnih stvari kojima se pretilo? Jel smo 99% stvari koje ste tu izgovorili, tih dana pričali, predlagali, šta god hoćete, ispunili? Realizovali sve, promenili zakone, definisali šta su politička kampanja i šta je javna svojina i šta sme i šta ne sme da se radi u radno vreme i sve što je bilo podložno tumačenju, precizno uveli u zakone po prvi put mi, a ne neko drugi. Jel smo vam formirali nadzorni odbor koji ste tražili, 20 godina ga se niste setili? Jel smo vam dali mesta u njemu koja ste tražili? Jel smo ispunili dogovor tri plus dva člana REM-a biće izabrano? Jel smo vaše predloge opet usvajali ovde? Sve smo učinili, sve smo uradili i šta smo dobili na to? Što vi kažete, pokazali smo mržnju, aroganciju i netoleranciju. Agresiju smo pokazali time što smo dijalog omogućili, što smo prihvatili da sve progutamo, zato što smo svesni da je Srbija važnija i od vas lično, i od nas lično i što smo u svemu izašli u susret i sve vam učinili. Kako ste onda vratili na sve to? Rekli ste – e, sada to ništa nije važno, da odmahnemo rukom i sve da porušimo, nećemo mi to uopšte, nećemo izbore uopšte, nego hoćemo šta? Hoćemo vlast bez izbora, hoćemo da postanemo ministri nekom čarolijom, da budemo šefovi javnih preduzeća, lokalnih samouprava. Pa znate šta, ni to nije dovoljno, hoćemo državni udar, hoćemo da se dignu vojska i policija, hoćemo da utamniče Aleksandra Vučića i hoćemo građanski rat u Srbiji. Ko je agresivan, ko je netolerantan i šta ste već sve napričali, još jednom, to je razlika u poimanju interesa Srbije, u poimanju interesa naroda, to je razlika u poimanju dobra i zla. Aleksandar Vučić i SNS sa tim i takvim kriterijumima i pogledima na svet nikada ništa zajedničko imali nisu. Baš zato, vidite gde se ko nalazi danas, gde su Aleksandar Vučić i SNS, a gde su ovi ovako sjajni, principijelni, kako ste to divno opisali.
Pravo na repliku, Đorđe Vukadinović. Izvolite.
I ovog puta kolega Orlić je govorio preko četiri minuta. A i vi, dok dajete reč gospodine predsedavajući, iskoristite priliku za neku vrstu male polemike sa mnom, ali to nije najvažnije. Problem je gospodine Orliću što i sada čak, kada se trudite i vi i predsedavajući, ne mislim samo na ovoj sednici, ali poslednjih dana ili nedelja, da delujete pristojnije, kultivisanije, normalnije, da bar malo više liči ovo na parlament i to vam jako teško ide, to vam jako teško uspeva. Dakle, jednog i po, dva, kako hoćete, nekolicinu opozicionih poslanika vrlo teško možete da svarite. To samo pokazuje kakav ste imali stav i kakav biste imali stav da nas je ovde više. Mislim da ste vi namerno išli, vladajuća većina da otera, da izbaci, navede deo opozicije da napusti parlament baš da biste mogli ovaj prostor koristiti za nesmetanu propagandu, neumereno veličanje lika i dela svog lidera, plus mudre politike i sjajnih rezultata koje je Vlada zabeležila. To stvarno 100 puta kada čuješ, pomalo ulazi u uši, čak i nama, a kamoli onima koji to gledaju na televizoru. Onda ne stignu da pogledaju kako stvarno žive i da pogledaju svet oko sebe, nego kao svi pričaju kako je divno. Dakle da, bilo je priče o čupanju grkljana, pretnji čupanja grkljana, betonskim cipelama, gepekovanjem i slično. To su vaši predsednici opština govorili. Da, zapaljena je i kuća nezavisnom novinaru. Zamalo da je izgoreo u tom požaru, zato što je kritikovao lokalnu vlast i gospodara u Grockoj. Da gospodine Orliću, od prvog dana vaše vlasti se lideri opozicije, ovakvi ili onakvi, najgnusnije napadaju i u ovoj Skupštini i u medijima koji su pod vašom kontrolom. Da, zatrovana je atmosfera gospodine Orliću. Da, vi ste je inicirali i da, priznaću, jedan deo opozicije je tu video svoju šansu i preuzeo tu igru i sada ste možda u problemu. Ovo čime se hvalite, ove mere, promene zakona i ostalo, pa to ste radili u iznudici. To je rađeno u iznudici zato što je zapretila opasnost da možda ćete na kraju imati izbore, uključujući ovo smanjenje cenzusa na kojima će samo dve stranke, odnosno vi i jedna druga, vaš koalicioni partner preći cenzus, pa ste onda počeli malo da glumite finoću poslednjih meseci. Kada je stigao nepovoljan izveštaj Evropske komisije, kada je kritikovano stanje u parlamentu, kada je predsednica Skupštine bila prinuđena i ona je, priznajem, hitro reagovala, da izmeni neku praksu, barem u formalnom smislu. Od zakazivanja sednica do onih fantomskih amandmana. Znači, razne stvari koje smo vam mi ovde govorili. Ja vrlo umereno i odmereno i za to dobijao salve napada, pljuvanja, uvreda, psovki i slično. Dakle, vi ste to izmenili, ali nije bilo dobro. U praksi, u ophođenju je ostalo slično. I danas, i ovih dana moram da trpim najgore lične napade, ali ne želim i ovo malo vremena da potrošim odgovarajućim nekim ljudima koji tim napadima, ne samo na mene, danas na mene, juče na nekog drugog, prof. Ševarlića, prekjuče na neke druge iz opozicije, kupuju svoju slobodu, kupuju amnestiju za malverzacije svojih firmi i za nanogicu koju ne nose ili bi mogli da nose ili da robijaju zbog nekih robnih rezervi koje su pojeli pacovi. Dakle, problem je u tome i to je jedina stvar sa kojom se slažem gospodine Orliću, stanje nije dobro i nije normalno. Ko je krivlji? Mislim da ste vi odgovorniji, vi mislite da smo mi, ali vi recimo i sada kada govorite, obraćate se meni, a zapravo polemišete sa nekim drugima koji ovde nisu. Ali, nije ni to strašno, ako ne shvatite, ako ne shvatimo da ovaj put kojim je krenula Srbija i koji je mnogo opasniji od toga šta će ko kome reći i ko će koga kako uvrediti, da je zaista opasan i da svako ko malo povuče ručnu neće se dobro završiti, bez obzira kako će se završiti predstojeći izbori. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić.
Dobro, znači zbog toga što ne možete da odredite ko ste, šta ste i s kim ste, mi treba svaki put da sa vama vodimo raspravu na temu zašto nećete da se odredite prema ovome, jel vi to podržavate, onda vi kažete – ne, pa nam onda to sve što rekli da se ne slažete sa tim i ne podržavate, ponovite. Problem, gospodine Vukadinoviću, vas koji ste izašli na izbore sa vedetama bivšeg režima i Ljotićevcima, fašistima, a danas vam je teško sa tim da živite, je što ste te stvari uradili i više ne znate gde ste. Da li ste sa njima ili niste sa njima? Kada vam odgovara vi ste sa njima, kada vam ne odgovara vi biste da ne budete. Slikali se sa tim ljudima, a svim tim koje ste pominjali, koga ste sve pominjali malopre i Jankovića i Tadića i ove iz DS i opet su ovi Ljotićevci, Obradovićevi fašisti, sa njima ste se tamo slikali u onim belim košuljama, grlili se zajedno i onda vam je odgovaralo, bio je valjda lep dan za fotografisanje da budete zajedno. E, onda kada primetite da ne rade baš najpametnije stvari na ovom svetu, onda opet više kažete niste sa njima. Do kada? Do sledećeg slikanja. Dakle, vaš problem političkog identiteta, ja mislim da je izvor najveće konfuzije ovde. Još jednom da vam kažem nešto, uz sve to što vi o nama mislite sve najgore, nećete nikada moći da korigujete činjenicu i istinu. Nismo mi primenjivali fizičko nasilje nad vama s druge strane, nego sve je to obrnuto išlo. Dakle, još jednom da vam ponovim, nikad prišli da se u lice unosimo, nikad mahali kamenjem iznad glave, nikad nekoga udarili, nikad pokušavali da razbijemo inventar, druge ljude inventarom ili bilo šta slično. Ponajmanje smo, gospodine Vukadinoviću, gledali da zapalimo Narodnu skupštinu i onomad pošto je bilo ovde reči na temu da li neko krade kad se zapalila Skupština pa se iz nje još dodatno kralo, ali nedavno kada je bio pokušaj sve uz pokliče – zapali, zapali Skupštinu, zapali sve, kad su ti vaši jurišnici hteli opet priču da ponove, nikada to od nas niko radio nije. To je prva stvar. Druga, uz sve to mi smo opet rekli – hajde sedite za sto da razgovaramo kao ljudi. Sve smo u stanju da izdržimo, reč je o nečemu što je važno, o sudbini države i sudbini naroda, sedite i probajte da se ponašate kako dolikuje instituciji poput Narodne skupštine. Jesmo mi to pokazali? Oni sa druge strane ne, nikada nisu. Mi smo to pokazali. Na sve to kažete – iznuđeno, mnogo ste nas uplašili verovatno pa smo morali. Na sve to, kako vi vraćate? Pozivam na državni udar, pozivam na puč, na to da se dignu vojska i policija i da preuzmu vlast u zemlji. Je li i vas na to neko naterao? Jel te ljude, ovog pametnog Boška Obradovića, Đilasa, gazdu njegovog i ostale neko na to naterao pa sad to moraju da rade, da nesreću prizivaju u ovoj zemlji, da prizivaju krvoproliće? Ja to ne razumem. Kažete – mi smo dobri zato što moramo da budemo, a što su onda oni sve samo ne dobri? Što onda rade stvari koje su sve samo ne dobre za Srbiju? To ne razumem. To vam je, još jednom da vam ponovim da bude jasno, osnovna razlika u shvatanju šta znači politika, šta znači baviti se nekim javnim poslom u interesu drugih ljudi, šta znači imati zdrav odnos prema državi kojoj treba da služiš, ako se baviš politikom treba državi da služiš. Aleksandar Vučić i SNS rade dobre stvari za ovaj narod, stvari koje narod prepoznaje kao dobre i u ekonomiji, i u infrastrukturi, i u obrazovanju, i u zdravstvu, i u čemu god hoćete. To vide, kako ljudi koji ovde žive, tako i oni koji nas sa strane gledaju, a vi slobodno sumnjajte da li to radimo iskreno, ali će ostati trag i činjenica da uradili jesmo. Mislite šta god hoćete zašto smo uradili, jesmo, i za nama ostaje to, a pozivanje na krv, na uništavanje, na besomučno pljačkanje kao onomad kada su ti tajkuni, žuti lopovi i fašisti, kako sami sebe nazivaju i sve su u pravu kada to kažu, radili, pa to je ono što legat nekih drugih. To je razlika u odnosu prema državi, to je razlika u odnosu prema narodu, to je razlika koja je i tom narodu toliko jasna da ti, takvi, baš zato što su takvi, nikada više ništa neće imati u ovoj zemlji da traže. Neka pozivaju na puč i na državni udar svaki put kada nemaju ništa pametnije da rade, pristojni će uvek da im kažu da to ne dolazi u obzir, Srbija će, ona pristojna, čestita, umeti da se prema tome odredi svaki put. Vi koji nećete, vi ste sami odredili kojoj Srbiji pripadate ako ste tako hteli.
Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 sati zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Sada određujem pauzu. Sa radom nastavljamo u 15.00 sati. [[Posle pauze.]] Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milija Miletić. Da li neko želi reč? Kolega Miletiću, izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Ja ću govoriti po amandmanu, normalno, pošto sam podneo amandman sa željom da se pomogne građanima Srbije da budu obavešteni na vreme, da ne dođemo u situaciju kao što je sad, da smo došli do kraja, glasamo za zakon, a sutra je zadnji rok. Da ovo sada nismo uradili, sigurno bi imali problema naši građani koji imaju svoje naoružanje lično, lovci koji imaju svoje lovačko naoružanje i, što se kaže, završavamo ga sada baš pred kraj, kada je i bilo vreme. Inače, ja sam podneo amandman, tražio sam da se na šest meseci obaveštava javnost, da nadležno ministarstvo na šest meseci obaveštava javnost, sa ciljem da ljudi znaju kada je vreme, da ne zaborave i na taj način sutra da mogu u svakom trenutku da završe svoj posao, da ne dođemo ponovo u situaciju za dve godine da se ponovo produžava zakon. Inače, mogu jednu stvar da kažem, vrlo je bitna za sve nas ovde. Pošto smo malopre čuli da veliki broj naših kolega poslanika govori o lovačkom savezu, o Lovačkoj komori, ja samo da kažem jednu stvar, da je Lovački savez Srbije, predsednik Lovačkog saveza Srbije Bratislav Ćirković više puta tražio da se nađe način da se produži rok, da je to slao svim nadležnim službama i mogu da kažem da je sada ovo bio zadnji trenutak. Inače, Bratislav Ćirković, kao predsednik Lovačkog saveza Srbije, zajedno sa četiri regionalna lovačka saveza, to je Lovački savez jugoistočne Srbije, Lovački savez centralne Srbije, Lovački savez Vojvodine i Lovački savez Kosova i Metohije. Svi ti lovački savezi su bili veoma aktivni i ja se još jednom zahvaljujem kolegama iz mog poslaničkog kluba što su predložili ovaj zakon, gde sam i ja dao podršku svojim potpisom, zajedno sa predsednikom Lovačkog saveza Srbije. Još jednom, drage moje kolege poslanici, mislim da je vreme da glasamo za ovaj zakon, da produžimo rok na 2022. godinu i na taj način da obezbedimo mogućnost da naši ljudi, kojih ima blizu četiri hiljade lica, koji nisu preregistrovali svoje oružje, da to mogu da urade. Još jednom, lovački savez, lovačka udruženja, lovci, to su ljudi koji stvarno imaju sluha i osećaja za našu poljoprivredu, za našu privredu, za naš turizam i za sve ono što je potrebno našoj Srbiji. Još jednom, ja ću kao narodni poslanik sada glasati i nastaviti da podržavam politiku razvoja Srbije, sa akcentom na jugoistoku Srbije, i to je mala sredina.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Polako, polako, ovo je bitna tema, ovde se radi o građanima Srbije kojima ovo mnogo znači. Kolega Milija je ovim amandmanom imao dobru nameru, ali teško da možemo ovaj amandman da podržimo, to će, nadam se, reći i predlagači, jer teško je da se nametne Ministarstvu unutrašnjih poslova da šalje obavezna uputstva medijima, bez obzira koju frekvenciju koriste, ali zato oni koji su najzainteresovaniji za sprovođenje ovog zakona, a to su Lovački savez Srbije, Streljački savez Srbije i NAOS, oni treba da se potrude da na svakih par meseci obaveštavaju javnost šta se dešava sa svim ovim. Još jednom želim da kažem da poslanička grupa SNS podržava ovaj predlog koji je naš uvaženi kolega Marijan Rističević obrazlagao i da je to u interesu građana Srbije, ali takođe da apelujemo da Ministarstvo zdravlja i Ministarstvo unutrašnjih poslova pod hitno promene podzakonska akta kojima se reguliše zamena oružnog lista, a naravno i da svi oni koji budu u narednom sazivu parlamenta i sledeća Vlada pod hitno promene i Zakon o oružju i municiji vezano za one delove Zakona za koje smo utvrdili svi zajedno da nisu dovoljno dobri. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Predstavnik predlagača i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, kao ovlašćeni predlagač želim pre svega da zahvalim gospodinu Komlenskom i gospodinu Torbici što su potpisali zajedno sa mnom ovaj predlog. Želim da zahvalim svim poslanicima, pre svega opozicionim poslanicima, poslanicima vladajućih partija, posebno najjačoj vladajućoj partiji, na tome što su svi podržali pravo građana vlasnika oružja da dobiju dodatne dve godine da regulišu zamenu oružnog lista i da izbegnu kažnjavanje i oduzimanje oružja. U ime tih vlasnika želim da zahvalim svima, ali vlasnicima da preporučim da u tom narednom periodu od dve godine izvrše svoju obavezu i da preregistruju oružje. Ovde je bilo raznih ideja koje su se meni dopale, ali to nije pitanje za mene, to je pitanje za sve vlasnike oružja i njihova udruženja. Još jednom, hvala svima koji su dali priliku građanima vlasnicima oružja produžetak od dve godine da izbegnu kažnjavanje i oduzimanje oružja. Hvala vam.
Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem sredu, 4. mart 2020. godine, sa početkom u 15 sati i 20 minuta, kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2020. godini. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje je utvrđeno da su u sali prisutna 126 narodna poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da prema tome postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o oružju i municiji, u načelu. Zaključujem glasanje: za – 140, protiv – nema, uzdržanih –nema, od ukupno 141 narodnog poslanika. Konstatujem da je većinom glasova Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, od ukupno 141 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Zaključujem glasanje: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, od ukupno 141 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Zaključujem glasanje: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Zaključujem glasanje: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Zaključujem glasanje: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Dubravko Bojić. Zaključujem glasanje: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Zaključujem glasanje: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Zaključujem glasanje: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Zaključujem glasanje: za – 13, protiv – jedan, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podnela narodni poslanik Ljiljana Mihajlović. Zaključujem glasanje: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Zaključujem glasanje: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podnela narodni poslanik Marina Ristić. Zaključujem glasanje: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, od ukupno prisutnih 141 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Miljan Damjanović. Zaključujem glasanje: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, od ukupno prisutnih 141 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podnela narodni poslanik Vesna Nikolić Vukajlović. Zaključujem glasanje: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, od ukupno prisutnih 141 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Zaključujem glasanje: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, od ukupno prisutnih 141 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Momčilo Mandić. Zaključujem glasanje: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, od ukupno prisutnih 141 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Zaključujem glasanje: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, od ukupno prisutnih 141 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podnela narodni poslanik Miroslava Stanković Đuričić. Zaključujem glasanje: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, od ukupno prisutnih 141 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Zaključujem glasanje: za – 12, protiv – nema, uzdržanih – nema, ukupno 141. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Božidar Delić. Zaključujem glasanje: za – 13, protiv – nema, uzdržanih – nema, ukupno 141. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podnela narodni poslanik Aleksandra Belačić. Zaključujem glasanje: za – 12, protiv – nema, uzdržanih – nema, ukupno 141. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Milija Miletić. Zaključujem glasanje: za – petoro, protiv – jedan, uzdržanih – nema, ukupno 141. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Zaključujem glasanje: za – 13, protiv – nema, uzdržanih – nema, ukupno 141. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Podsećam vas da je amandmanom na član 2, koji je postao sastavni deo Predloga zakona, predviđeno da ovaj zakon stupi na snagu danom objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Zaključujem glasanje: za – 140, protiv – niko, uzdržanih – nema, ukupno 141. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o oružju i municiji, u celini. Zaključujem glasanje: za – 140, protiv – niko, uzdržanih – nema, ukupno – 141. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmeni Zakona o oružju i municiji. Pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora većina glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predloga zakona o potvrđivanju Protokola o izmenama i dopunama Konvencije o zaštiti lica u odnosu na automatsku obradu ličnih podataka, u celini. Zaključujem glasanje: za – 127, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Aneksa 1. Sporazuma o ekonomskoj i tehnološkoj saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžana u celini. Zaključujem glasanje: za – 140, protiv – niko, uzdržan – jedan, ukupno – 141. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona.
Poslednja tačka. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Odluke o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članova Republičke izborne komisije, u celini. Zaključujem glasanje: za – 128, protiv – 12, uzdržanih – nema, nije glasao – jedan poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog odluke. Imamo jednu povredu Poslovnika. Narodni poslanik prof. dr Miladin Ševarlić, na sednici 3. marta 2020. godine, u 17 časova i 2 minuta, ukazao je na povredu člana 27. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje: za – jedan, protiv – troje, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem Prvu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2020. godini. Sve najbolje na predstojećim izborima, na svim nivoima. Hvala.