Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Dvadeset petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 65 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim da ubacite svoje poslaničke kartice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 92 narodna poslanika i da imamo uslove za rad. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima Đorđe Milićević. Izvolite.
Uvažena predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, bojkot, iako je očajnički i gubitnički potez, jer to je jedino što je preostalo jednom delu opozicije, je legitiman vid političke borbe. To što više od godinu dana ne dolaze na posao, ne dolaze u skupštinske klupe, to je opet njihov odgovoran i ozbiljan odnos prema građanima koji su im ukazali poverenje, dali im mandat da obavljaju jedan odgovoran posao i da imaju odgovornost za to što treba da rade. Ono što je zabrinjavajuće, poruke koje ovih dana, dame i gospodo, sagledavamo putem društvenih mreža i koje su deo kampanje, pod nazivom „bojkot“, jesu nešto protiv čega treba svi zajedno da se borimo i predstavnici vlasti i predstavnici opozicije. Namerno kažem – i predstavnici vlasti i predstavnici opozicije. To je nešto što ne sme da postane norma društvenog ponašanja u Srbiji. Samo izvitopereni umovi mogu u politička razmišljanja, u razmišljanja na političkoj sceni Srbije da uvedu u ovakav način izopačenosti. Morbidnost koja je usmerena, pre svega ka predsedniku Republike Srbije, ka ministru spoljnih poslova, ka još nekim ministrima, ali i ka liderima opozicionih političkih stranaka je vidljiva prethodnih dana. Ono što je krajnje svirepo je ta morbidnost i izopačenost koja je usmerena ka deci predsednika Srbije, ministra spoljnih poslova, još nekih ministara iz Vlade Republike Srbije, ali ponavljam i lidera opozicionih političkih stranaka. Dame i gospodo narodni poslanici, da li je ovo kampanja bojkota, da li su ove fotografije bojkot? Na fotografijama jesu političari, ali na ovim fotografijama su i deca predsednika Srbije, ministra spoljnih poslova, ministra Krkobabića, gospodina Babića koji je visoki funkcioner SNS, ali i gospodina Vojislava Šešelja koji je predsednik SRS. Neka od te dece jesu učesnici političkog procesa, ali ako želite nešto da im poručite, pa budite toliko hrabri i dođite u skupštinske klupe, pa im to poručite. Nemojte to da činite na ovakav način. Zašto na ovakav način crtate mete na čelu deci koja nemaju nikakve veze sa politikom? To je sramno, i to ne sme da bude norma, osnovna norma društvenog ponašanja u Srbiji. Zato i kažem da je to nešto protiv čega svi mi zajedno moramo da se borimo. Zalažete se, kažete, tokom ovog bojkota za slobodu medija. Da li je ovo sloboda medija? Da li je sloboda medija tako što ćete vlasnika televizijske stanice staviti na fotografiju i njegovog sina i takođe crtati metu na čelu njegovom sinu? Nemojte da gledate taj televizijski program. Nije korektno da sve vreme dolazite pred REM i da na konferencijama za štampu vrlo otvoreno kažete – kada budemo deo vlasti zatvorićemo tu televiziju, jer nam se ne sviđa način na koji oni informišu. Znači, vi i dalje pokušavate da se bavite privatnim sektorom, iako ste 2000. godine insistirali na kapitalizmu. Dobili ste kapitalizam. Odakle danas ta potreba? Dakle, još jednom na pravi način se demistifikuje i ogoljena je politika bojkota i kampanja bojkota. Ona se svodi samo na jedno, a to je mržnja i ništa drugo. To je mržnja i tu nema granica, samo izopačenost i morbidnost koja je usmerena ka deci. Postavljam pitanje – gde su granice i hoćemo li svi to da dozvolimo ili ćemo svi zajedno da ustanemo i da kažemo šta mislimo o tome i da tražimo od nadležnih organa i nadležnih institucija da na svaku ovakvu pojavu reaguju? Znate u čemu je razlika između nas i ovog dela opozicije? U jednoj ključnoj reči, a to je pristojnost, način na koji shvatamo definiciju reči pristojnost. Ova vladajuća koalicija je delima, a ne rečima, pokazala da uvažava princip pristojnosti, ujedno uvažavajući princip odgovornosti, jer suština pristojnosti je u tome da pošteno, čestito i odgovorno radimo posao za koji smo preuzeli odgovornost, ali i da snosimo i odgovornost i konsekvence. To je dokaz i to je suština svega. To je dokaz onome čemu težimo, a to je da budemo pristojno, normalno, uređeno i odgovorno društvo. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, imali smo prilike da čujemo najave predsednika Republike da će posle sledećih izbora, ukoliko SNS bude opet stranka koja će formirati Vladu, imati parlamentarnu većinu u Skupštini Srbije, da će otprilike 90% ljudi koji sada zauzimaju ključna mesta, koji su ministri, državni sekretari, direktori javnih preduzeća, biti smenjeni, jer predsednik Republike nije zadovoljan njihovim radom. Takođe, govorilo se i o tome da će biti provetravanje što se tiče izborne liste SNS, da će se sad tu naći neki novi i naglašavam njegove reči – nekompromitovani ljudi, a onda isto tako poruka da će to isto važiti za lokal, da će biti smenjeni i predsednici opština, direktori javnih komunalnih preduzeća, članovi gradskih uprava itd. Sada se nameće jedno logično pitanje – ukoliko od samog vrha vlasti dolazi poruka da će biti više od 50% tj. 70% promena, personalnih, u Vladi i na lokalnom nivou, što se tiče predsednika opština, da li je to priznanje i kontradiktorno sa onim što se svaki dan može čuti od Vlade Republike Srbije da u stvari tih rezultata nema? Ukoliko neka vlada dobro radi, ukoliko je neki predsednik opštine posvećen boljitku te opštine i radi u njenom interesu, zašto bi on bio smenjen ? Dakle, ovo izgleda kao indirektno priznanje kako u stvari SNS nije ispunila ono čime se hvali, ono što je pompezno najavljivala, obećanja sa kojima je bila u kampanji prošli put i iz tog razloga smo sada krenuli, tj. oni su krenuli, u nova obećanja. Biće smenjeni lokalni funkcioneri, ministri itd. Dakle, ne stoji ta priča zajedno sa porukama koje se mogu čuti iz Vlade Republike Srbije o nikad boljim uspesima u svim resorima, najboljim u istoriji i prvi put u istoriji itd. Drugo, predsednik Republike je takođe rekao, pa bih želeo da postavim pitanje uvaženoj gospođi Gojković, kako je cilj onih izbornih promena tj. zakona koji su se promenili nedavno da se politički život vrati u parlament, parlament treba da bude centar političkog života, ključne odluke da se tu donose, pluralizam mišljenja itd. Zanima me u tom svetlu - kako je onda moguće imajući u vidu ignorisanje poruka SRS već četiri godine, prvo što se tiče novog Poslovnika, prakse, rada Narodne skupštine, mi smo prvi bili za to da se to promeni, to je promenjeno tek kada su stigli diktati iz inostranstva da tako više ne može, ali me zanima ukoliko se politički život vraća u parlament, kako je onda moguće da mi i dalje na dnevnom redu Narodne skupštine nemamo Zakon o izvršnom postupku i obezbeđenju koji je predložila poslanička grupa SRS zajedno sa još više od 100.000 potpisa građana Srbije, dakle Predlog zakona kojim se ukidaju javni izvršitelji, izvršenje vraća u sudove? Ukoliko je centar političkog života parlament, ukoliko politički život treba da se vodi u parlamentu, po rečima predsednika Republike, ja ne vidim ni jedan razlog da se ne nađe ovaj naš Predlog zakona u Narodnoj skupštini. Mi smo to podneli još u septembru. Apsolutno nema odgovora, a imali smo prilike da vidimo u Narodnoj skupštini i predloge koji su svesrdno podržani od strane vladajuće većine koje je podnela Gordana Čomić, pa i predloge zakona koje je podneo Nenad Čanak, a ovo koje je po našem mišljenju ključno pitanje, pitanje ukidanja jednom i za sva vremena javnih izvršitelja u Republici Srbiji, i dalje nije na dnevnom redu. Dakle, pokažite malo na delima ono što često govorite da vidimo da li vi u stvari nešto ispunjavate od onoga što govorite ili vam sve to služi u marketinške svrhe.
Hvala. Kome ste tačno uputili pitanje? (Aleksandar Šešelj: Vama.) Kome? (Aleksandar Šešelj: Vama.) Meni svih ovih pet minuta? Delimično ću znati da odgovorim. Da li se još neko javlja da postavi pitanje? Reč ima narodni poslanik Miodrag Linta.
Uvažena predsednice, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, ja bih postavio poslaničko pitanje Ministarstvu za rad i zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja. Kao što je dobro poznato u Srbiji živi više stotina hiljada građana koji su učestvovali u ratovima 90-tih godina prošlog veka na prostorima bivše Jugoslavije. Radi se o više stotina hiljada boraca i svi oni očekuju da konačno njihovo pitanje bude rešeno na jedan sistemski način donošenjem novog zakona o borcima, o pravima boraca, vojnih invalida, civilnih invalida rata i porodica palih boraca. Proces pripreme donošenja zakona traje već više godina i svi očekujemo da on uskoro uđe u Skupštinsku proceduru. Među ključnim pitanjima koje borci očekuju da budu rešena jeste između ostalog i pitanje boračkog dodatka, zatim pitanje regulisanja postraumatskog stresa, pitanje boračke penzije i niz drugih pitanja. Opet ću kao što sam to radio više puta u Skupštini istaći jedan poseban problem, a tiče se preko 50 hiljada pripadnika vojske Republike Srpske Krajine, čije statusno pitanje obim Predlogom zakona nije obuhvaćeno. Naime, ovim Predlogom zakona krajiškim borcima priznaje se ratni staž samo do 27. aprila 1992. godine, do dana stvaranja Savezne Republike Jugoslavije. Ovim Predlogom zakona ne priznaje se period posle 27. aprila 1992. godine i zbog te činjenice 50 hiljada krajiških boraca se oseća ogorčeno jer smatraju da nisu vodili nikakav privatni rat nego da su se časno i pošteno borili za interese svog naroda, za Srbiju i Jugoslaviju. Želim samo navesti nekoliko primera zbog čega smatram da krajiškim borcima treba priznati ratni staž. Prvo, već u prethodnom periodu svim krajiškim oficirima i podoficirima priznat je ratni staž u dvostrukom trajanju za čitavo vreme rata. Postavlja se pitanje – sa kim su krajiški oficiri i podoficiri komandovali ako se njima priznaje ratni staž, a njihovim borcima ne? Takođe podsećam i o tome sam govorio više puta da je Hrvatska svojim zakonom o pravima hrvatskih veterana pre nekoliko godina u potpunosti izjednačila prava pripadnika Hrvatskog veća odbrane i susedne BiH sa pravima pripadnika hrvatske vojske i u tom smislu nije pravila nikakvu razliku. Dakle, moje mišljenje je da ovaj Predlog zakona mora da bude dopunjen sa ovom odredbom, da se svim pripadnicima vojske i policije Republike Srpske Krajine prizna ratni staž za čitavo vreme rata u dvostrukom trajanju. Mislim da bi na taj način bila ispravljena istorijska nepravda i da bi na taj način Srbija poslala jasnu poruku da priznaje krajiške borce i da priznaje njihovu časnu i poštenu borbu. U suprotnom ispašće tačna lažna teza hrvatske strane da su Srbi, odnosno Krajišnici izvršili agresiju na Hrvatsku, što je apsolutna laž. Takođe bih postavio pitanje Ministarstvu pravde – da li će konačno biti obezbeđena sredstva da se pomogne optuženim Srbima za ratne zločine u njihovoj odbrani? Velika većina boraca živi u veoma teškoj situaciji i jedva sastavlja kraj sa krajem, a sada se suočava sa velikim brojem optužnica koje podiže hrvatsko tužilaštvo, tužilaštvo BiH, a najveći broj tih optužnica zasnovan je na lažnim činjenicama. Dakle, očekujem i tražim da Ministarstvo pravde pomogne krajiškim borcima, odnosno svim borcima da u njihovoj odbrani za istinu i pravdu. Inače, u suprotnom ispašće tačna teza Sarajeva i Zagreba da su Srbi tobože bili agresori i zločinci, a da su Hrvati i Bošnjaci tobože bili žrtve koji su vodili oslobodilačke ratove. To je apsolutno neprihvatljivo i zbog toga je veoma važno da Srbija pomogne odbranu boraca vezano za ratne zločine.
Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, moje prvo pitanje se odnosi na Zaštitnika građana. Šta misli Zaštitnik građana da preduzme povodom kampanje koju ovih dana protiv migranata vrši Boško Obradović i politička organizacija Dveri? Naime, radi se kampanji protiv migranata koji uglavnom prolaze kroz Republiku Srbiju u pokušaju da se domognu teritorije EU, a neke od zemalja EU su i odgovorne za razaranje njihovih država i za ratne operacije koje se vrše na teritoriji tih država. Uglavnom, cilj tih migranata je prolaz kroz Republiku Srbiju uz što kraće zadržavanje, a gospodin Obradović i politička organizacija Dveri vrši po meni rasističku, fašističku kampanju i pri tom kao rekvizit koristi kamion hladnjaču. Posle vešala koje su Srbima obećavali na protestima pripadnici organizacije Dveri, sada se i kamion hladnjača odnosi na migrante, odnosno prikazuje migrantima kao sredstvo koje verovatno oni misle da koriste. Da vas podsetim da smo ovih dana raspravljali, a još nismo usvojili, Zakon o memorijalnom centru „Staro sajmište“ i mene taj kamion podseća na onaj nemački kamion dušegubka, znači sa zatvorenom karoserijom i to je veoma vizuelno loša poruka ne samo migrantima, već svima onima koji tu kampanju Boška Obradovića i ljotićevaca mogu da vide. Boško Obradović je davno dušu izgubio ne samo prema migrantima, već i prema većinskom srpskom narodu koji ovde živi, a ovo je dodatni akt koji škodi i politički, škodi Republici Srbiji. Dakle, Zaštitnik građana po meni treba da preduzme odgovarajuće radnje zbog ove nečuvene kampanje koju Boško Obradović ovih dana sprovodi u Republici Srbiji. Moje drugo pitanje je, pitanje za Vladu Republike Srbije i za MUP. Naime, poznato je da smo učinili napor prošle godine da se produži rok za zamenu oružanih listova, odnosno dokumenta za oružje koje naši građani legalno poseduju. Taj rok ističe 5. marta i svi vi gospodo narodni poslanici, kao i ja dobijate more poziva ovih dana sa pitanjem da li ćemo taj rok produžiti. Ja znam da su naši građani pomalo i lenji, da su možda imali priliku da sprovedu odluku iz zakona, odnosno propis i da zamene oružane listove. To se nije desilo i po onome što dobijamo informacije sa terena, postoji oko 500.000 ne zamenjenih oružanih listova i ovih dana se stvaraju ogromne gužve u policijskim stanicama širom Srbije. Moje pitanje je - šta će Vlada Srbije preduzeti da u nekoj od narednih sednica, ja predlažem da to bude sledeće nedelje, se uvrsti zakon i da se još jednom produži rok za zamenu dokumenta tim pre, što se ne radi o prostoj administrativnoj proceduri, jer je tu potrebna i određena svota novca, to je jedno, broj dva, da bi se to brzo uradilo potrebno je uraditi pet lekarskih pregleda, odnosno lekarski pregled koji čini komisija od pet lekara. S druge strane, potrebna je obuka, odgovarajuća obuka za rukovanje oružjem i po meni i po mnogim kolegama koji ovde sede, nemoguće je u ovom kratkom roku sprovesti zamenu oružanih listova, odnosno dokumenata za oružje koji naši građani legalno poseduju. Ja sam protiv toga da se naglo na ovaj način razoruža naš narod i da se dovede u nepriliku, tim pre što postoje veoma ugrožena područja gde oružje poljoprivrednicima i seoskom stanovništvu služi za zaštitu od divljih životinja. Sa druge strane, uz administrativnu liniju oružje daje neku vrstu sigurnosti prema upadu albanskih šumokradica koji u područjima uzduž administrativne linije često koriste oružje u šumske krađe. Mislim da je, bez obzira što ima i krivice našeg stanovništva, potrebno da Vlada učini taj napor i da u narednoj sednici uvrsti ponovo Zakon o izmenama i dopunama Zakona o oružju i municiji i da taj rok od 5. marta ove godine produžimo, a moj je predlog na dve godine. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović.
Zahvaljujem. Moje prvo pitanje ide na adresu Ministarstva građevine i vrlo je kratko i tiče se samog jednog konkretnog odgovora na konkretno pitanje. Mi godinama ovde slušamo i u Skupštini i od predsednika Vlade kako su rezultati sjajni i kako je posebno Beograd grad kranova, kako se gradi širom Srbije, usvajali smo više puta i menjali neke zakone koji treba još da omoguće i pospeše tu izgradnju. Dakle, neko ko sluša naše zvanične medije i rasprave ovde bi pomislio da Srbija, ako igde cveta, navodno cveta svuda, posebno cveta u oblasti građevinarstva. U tom smislu je onda vrlo interesantno i zato na kraju i postavljam ovo pitanje Vladi, a posebno Ministarstvu građevine – kako je moguće da se pojavi vest, pitam se da li je tačna, ali je ona na zvaničnom portalu objavljena, objavila je agencija „Novosti“ da broj izgrađenih stanova prošle godine, prvi put kažu oni, hvale se, u poslednjoj deceniji, mogao bi, ne da jeste, nego da bi mogao da dostigne onaj broj iz 2011. godine. Tu se pominju konkretne cifre, navodno još nisu sređeni do kraja podaci, ali oni se nadaju da je od 2018. godine počeo oporavak, a pre toga iz godine u godinu broj novoizgrađenih stanova je opadao. Onda se pitam kako je to cvetalo, kako je cvetala stanogradnja kada, kažem se i sada, navodno tek prošle godine i to tek treba da se potvrdi, broj novoizgrađenih stanova dostigao broj iz 2011. godine. To govori dosta o toj, kako bih rekao propagandi koju neprestano slušamo i o raskoraku između stvarnosti i onda što se može čuti od naših zvaničnih izvora. Kažem, stalno pričamo o gradnjama, o „Beogradu na vodi“, o stotinama hiljada novih stanova i kranova koji rade širom Srbije, a onda stigne zvanični podatak koji je baziran na rezultatima Zavoda za statistiku, dakle, državnog organa. Moje drugo pitanje ide na adresu Ministarstva finansija i pominje se apel koji sam već pominjao ovde i direktno ministru Malom, a sada imam motiv da ponovim to pitanje i da ga aktuelizujem obzirom da su pregovori o prodaji Komercijalne banke u završnoj fazi. Na početku sam upozoravao i govorio protiv te odluke i pozivao Vladu da tu odluku pozove. Vidim juče da je guverner Narodne banke izrazila svoj stav i mišljenje protiv prodaje Narodne banke. Ona ima svoje razloge, ali kažem, mislim da je jako loše da se najveća i jedna od poslednjih, doslovno poslednjih banaka koje su u državnom vlasništvu proda, nezavisno od toga ko je kupac i da li imamo dileme oko njegovog boniteta što je navodno sada u toku to ispitivanje. Dakle, ova Vlada je u velikoj meri, bolje reći ova vlast je došla na talasu, rekao bih opravdane kritike privatizacije svega i svačega u prethodnom periodu i mnogi od vas koji ovde sede učestvovali su u kritici tih privatizacija, zajedno sa mnom. Sada se međutim ispostavilo da je ova vlast nastavila tamo gde su prethodni stali, prodajući čak i ono što prethodne vlade nisu htele. Tu mislim i na RTB Bor, na Komercijalnu banku, na ove koncesije za aerodrom i niz drugih stvari. Dakle, nastavlja se pogubna ekonomska politika, po meni pogubna, po onome što je dobar deo ljudi iz sadašnje vlasti govorio svojevremeno dok je bio u opoziciji, takođe pogubna. Stoga, mislim da ako još nije kasno, a nije kasno, apelujem i tražim odgovor od Ministarstva finansija i od gospodina ministra informaciju dokle se stiglo i da li postoji mogućnost da se taj proces zaustavi? Prodaja Komercijalne banke kao najvažnija i najveća banka koja je još ostala u našim rukama? Pošto je vreme pri kraju, samo bih ponovio i obnovio svoje pitanje od utorka, a tiče se pitanja na adresu predsednika Vlade i predsednice Skupštine - da li postoji namera da se Vlada i Skupština zvanično izjasne o onome što je Narodna skupština Republike Srpske donela kao zaključke u vezi sa ugrožavanjem Republike Srpske i Dejtona od strane Ustavnog suda BiH? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đurić. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Poslanička grupa SMS uputiće pitanje Ministarstvu privrede i APR. Tražimo informaciju o broju izdatih rešenja preduzetnicima o prekidu obavljanja delatnosti, tzv. zamrzavanje i broju rešenja o brisanju preduzetnika iz Privrednog registra i to za period od 15. decembra 2019. godine, kada je stupio na snagu Zakon o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, pa do najskorijeg mogućeg datuma. Iste podatke tražimo za isti period prošle i pretprošle godine, radi poređenja. Naime, iz razgovora sa preduzetnicima na terenu, pre svega preduzetnicima iz IT delatnosti, dakle delatnosti informacionih tehnologija, dobili smo informaciju da je masovno povećan broj zahteva za zamrzavanje ili brisanje iz registra preduzetničkih radnji iz oblasti informacionih tehnologija, a da je povod za to upravo ono što je izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana krajem prošle godine uvedeno u cilju da preduzetnike iz IT delatnosti prevede u status zaposlenih lica sa ciljem da se po tom osnovu povećaju fiskalni prihodi države. Međutim, sumnjamo osnovano da će zapravo posledica biti ta da ćemo imati masovno gašenje preduzetničkih radnji i selidbu IT preduzetništva na neke druge inostrane adrese. Zapravo, osnovano pretpostavljamo da će ovi traženi podaci na to ukazati. Glavni problem IT preduzetnika bio je tzv. test samostalnosti koji je uveden ovim izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana i tada je digitalna zajednica tražila da se primena ovih odredaba odloži kako bi se i IT preduzetnici pripremili na njihovo sprovođenje i kako bi državni organi doneli adekvatna podzakonska akta i osposobili se za dosledno sprovođenje zakona i kako bi eliminisali svaku subjektivnost u tumačenju njegovih odredaba od strane organa poreske uprave, kako bi eliminisali svaku eventualnu pravnu nesigurnost, koja bi iz toga mogla proisteći. Mi u stranci Moderne Srbije smatramo da se ovakva rešenja moraju donositi izuzetno promišljeno i oprezno. Svojim amandmanima smo tada pokušali da utičemo na izgled konačnog zakonskog rešenja i očekivali smo da će to Vlada u cilju proklamovanih svojih dobih namera uvažiti, ali nažalost zakon je usvojen u originalnom predloženom tekstu. Taj, dosta problematičan test samostalnosti, osnovano pretpostavljamo da će za posledice doneti gašenje nekoliko hiljada preduzetničkih radnji i ugroziti IT preduzetništvo, a preduzetništvo generalno, a pogotovo u oblasti informacionih tehnologija, trebalo bi da bude okosnica privrednog rasta i otvaranja novih radnih mesta i konkurentskog pozicioniranja Srbije na evropskom tržištu, obzirom da su naši IT preduzetnici već uveliko prepoznati kao globalno konkurentni pružaoci usluga informacionih tehnologija. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka od 3. do 7. dnevnog reda. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su danas pozvani da sednici prisustvuju dr Rasim Ljajić, potpredsednik Vlade i ministar trgovine i turizma i telekomunikacija i Siniša Mali, ministar finansija, sa saradnicima. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 170, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat akceleracije inovacija i podsticanja rasta preduzetništva u Republici Srbiji) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu za Projekat izgradnje toplovoda Obrenovac-Novi Beograd između kineske Export – Import banka, kao zajmodavca i Republike Srbije, koju zastupa Vlada Republike Srbije postupajući preko Ministarstva finansija kao zajmoprimca, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Severne Makedonije o uzajamnom priznavanju kvalifikacionih usluga od poverenja koje se pružaju Republici Srbiji, Republici Severnoj Makedoniji; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o slobodnoj trgovini između Republike Srbije, s jedne strane i Evroazijske ekonomske unije i njenih država članica, s druge strane i Predlogu zakona o potvrđivanju Dodatnog protokola 6 o trgovini uslugama Sporazuma o izmeni i pristupanju Sporazumu o slobodnoj trgovinu u centralnoj Evropi. Da li predstavnici predlagača žele reč? Reč ima ministar, gospodin Siniša Mali. Izvolite.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, pred vama se danas nalazi par zakona koji su vezani za sporazume koje je Vlada Republike Srbije potpisala u prethodnom periodu, koji su veoma važni po pitanju daljeg razvoja naše ekonomije. Dakle, prvi zakon je Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za Projekat akceleracije inovacija i podsticanja rasta preduzetništva u Republici Srbiji. Vrednost ovog zajma je 43 miliona evra i upravo treba da podstakne dalji rast preduzetništva i naučnog istraživanja u našoj zemlji. Podrška Fondu za nauku Republike Srbije biše u iznosu od 22,5 miliona evra. Reforma instituta za istraživanje i razvoj osam miliona evra. Program saradnje sa Srpskom naučnom dijasporom 3,5 miliona evra. Dakle, sav novac iz ovog zajma uložićemo i investiraćemo u razvoj preduzetništva Fonda za nauku Republike Srbije i naučnog istraživanja. Danas je pred vama takođe i Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu za Projekat izgradnje toplodalekovoda Obrenovac-Novi Beograd. Ovo je veoma važan projekat, projekat koji treba da doprinese stabilnosti sistema grejanja u našem glavnom gradu, pogotovo da reši problem nekolicine ili nekih hladnih dana tokom maja i septembra meseca. Takođe, ukoliko se ovaj projekat, odnosno ne u koliko se, kada se projekat sprovede stvoriće se možda preduslovi i za smanjenje cene grejanja u našem glavnom gradu. U svakom slučaju, ovo je ekološko zeleno rešenje i još jedan projekat na koji se dugo čekalo, a koji ćemo u narednom periodu ostvariti. Treći zakon na dnevnom redu je Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Severne Makedonije o uzajamnom priznavanju kvalifikovanih usluga od poverenja koje se pružaju u jednoj i u drugoj zemlji. Dakle, kvalifikovane usluge, to su usluge od poverenja na ovaj način i kroz ovaj sporazum mi prihvatamo njihove kvalifikovane usluge, oni prihvataju naše i time stvaramo uslove da se elektronsko poslovanje ubrza. Ovo je deo „mini Šengena“ velike inicijative koju je predsednik Vučić započeo, a koja se upravo odnosi na ubrzavanje privredne, ekonomske, društvene, kako god hoćete, saradnje između tri zemlje na teritoriji zapadnog Balkana u cilju daljeg i ubrzanijeg ekonomskog rasta sve tri zemlje. Sledeći na dnevnom redu je Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o slobodnoj trgovini između Republike Srbije sa jedne strane i Evroazijske ekonomske unije i njenih država članica sa druge strane. Kao što znate, oko 65% ukupne naše spoljnotrgovinske razmene je sa zemljama EU. Oko Evroazijske unije tu je nekih 7% naše spoljnotrgovinske razmene, ali potvrđivanjem ovog sporazuma ćemo jedan strateški cilj ostvariti, a to je da zadržimo preferencijalni status koji imamo na teritoriji Ruske Federacije i naravno da dalje otvorimo tržište od 180 miliona ljudi. Naravno, što su naši privredni subjekti sposobniji, ovim će veću korist od toga imati, a cilj nam je upravo da oni što više izvoze, da što više rade sa ovim zemljama kako bi i broj zaposlenih i nove investicije naravno u narednom periodu povećali. Na današnjoj sednici je pred vama takođe i Predlog zakona o potvrđivanju Dodatnog protokola 6 o trgovini uslugama Sporazuma o izmeni i pristupanju Sporazumu o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi. Cilj ovog sporazuma je da se eliminišu barijere u trgovini uslugama. Ja ću da vas podsetim, kao poslanike, ono što je veoma važno, ukupna razmena Republike Srbije sa zemljama CEFTA aranžmana je prošle godine bilo oko 3,3 milijarde evra. Od toga je suficit koji Republika ostvaruje, Republika Srbija, 2,3 milijarde evra. Dakle, mi kao dominantna i najveća zemlja na teritoriji zapadnog Balkana imamo i najveću korist od CEFTA aranžmana i upravo je cilj ovog protokola 6 da se kroz dalju liberalizaciju tržišta usluga taj obim razmene poveća i naravno da najveću korist od toga ima Republika Srbija. Negde oko milijardu evra je ukupna razmena usluga, od čega je suficit naše zemlje 270 miliona evra. Dakle, svi sporazumi i svi zakoni koji su danas pred vama, radi se o ratifikacijama sporazuma koje je Vlada Republike Srbije potpisala, su upravo usmereni da u pojedinim oblastima, počev od ulaganja u preduzetništvo i naučno istraživanje preko mini Šengena, dakle dalje liberalizacije tržišta, preko sporazuma o toplodalekovodu utiču na poboljšanje ekonomskog ambijenta, ubrzanje našeg rasta, povećanje zaposlenosti i poboljšanje životnog standarda građana Srbije. Hvala puno. Nadam se da ćete u danu za glasanje podržati ove sporazume.
Zahvaljujem. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni građani naše zemlje, danas započinjemo ovaj radni dan sa vrlo interesantnim temama. Kako ste čuli od predlagača, gospodina ministra, Odbor za privredu je razmotrio tri tačke o kojima ćemo danas govoriti. To su sporazumi koji su između naših vlada već potpisani, a naša obaveza je da ih kroz današnju raspravu i potvrdimo u skladu sa našim domaćim zakonodavstvom. O čemu se, zapravo, radi? Kada su u pitanju informaciono-komunikacione tehnologije, pokretač globalnog ekonomskog razvoja, kao takva, je li, naša zemlja je svoju opredeljenost ka IK tehnologijama potvrdila donošenjem Strategije razvoja informacionog društva u Republici Srbiji do 2020. godine, u kojoj se navodi da razvoj informacionog društva treba usmeriti ka iskorišćenju ovih potencijala, za povećanje efikasnosti rada, ekonomski rast, veću zaposlenost i podizanje kvaliteta života svih građana naše zemlje. S tim u vezi, danas govorimo o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Republike Severne Makedonije iz oblasti IT-a, koji ima za cilj zajedničko jačanje industrijske, tehnološke i privredne saradnje. Privredni subjekti obe zemlje će kroz priznavanje kvalifikovanih usluga od poverenja moći da u međusobnoj poslovnoj saradnji pređu na elektronsko poslovanje, koje je brže i efikasnije od klasičnog poslovanja. Međusobno priznavanje takođe znači da će građani i privredni subjekti iz jedne zemlje moći da koriste on-lajn usluge druge zemlje i obrnuto, što nas vodi ka daljem jačanju i ekonomskom napretku kako naše zemlje, tako i Republike Severne Makedonije. Dalje, govoriću o izmenama i dopunama CEFTA sporazuma, odnosno poglavlju koje se odnosi na usluge koje predviđa da će CEFTA strana razvijati i proširivati saradnju u cilju postepene liberalizacije i uzajamnog otvaranja svojih tržišta za usluge u kontekstu evropskih integracija, a uzimajući u obzir relevantne odredbe opšteg Sporazuma o trgovini uslugama pod okriljem Svetske trgovinske organizacije i obaveze koje su preuzele CEFTA strane kao članice STO prema GAC-u. Liberalizacija trgovine uslugama, u skladu sa GAC-om, predviđa uklanjanje šest vrsta ograničenja koja se odnose na mere koje utiču na slobodan pristup tržištu, a koje se ne smeju primeniti na strane usluge ili njihove pružaoce, ako njihova primena nije jasno naznačena u listi obaveza. Pored toga, potrebno je obezbediti jednake uslove poslovanja na tržištu za domaće i strane pružaoce usluga. Drugim rečima, obezbediti im nacionalni tretman. Bilo koja razlika u tretmanu mora biti jasno naznačena u listi obaveza, kako bi primena iste bila dozvoljena. Dodatni protokol šest o trgovini uslugama sastoji se iz osnovnog teksta i tri aneksa. Nakon tehničkog usaglašavanja, zajednički komitet CEFTA je 18. decembra 2019. godine u Tirani usvojio ovaj dodatni protokol, a kao što rekoh naša obaveza je da danas kroz razgovor to i potvrdimo. Na kraju, ono što smatram da je za našu zemlju od izuzetne važnosti, o čemu se u toku prošle godine puno govorilo, a danas je ponovo prilika da to potvrdimo i da kažemo da je naša Vlada zaključkom u septembru 2019. godine usvojila tekst Sporazuma o slobodnoj trgovini između Republike Srbije i Evroazijske ekonomske unije, odnosno njenih država članica sa druge strane. Ovaj sporazum je mesec dana kasnije, odnosno u oktobru 2019. godine, u Moskvi potpisan od strane šest premijera, i to: Ane Brnabić kao premijera Republike Srbije, s jedne strane, i premijera Republike Jermenije, Republike Belorusije, Republike Kazahstan, Kirgijske Republike, premijera Ruske Federacije i predsednika Upravnog odbora Evroazijske ekonomske komisije, sa druge strane. Potpisani tekst sporazuma je veoma moderan i u duhu i skladu sa pravilima Svetske trgovinske organizacije, a kao početna osnova uzeti su važeći bilateralni sporazumi o slobodnoj trgovini koje Republika Srbija ima zaključene sa Ruskom Federacijom, Republikom Belorusijom i Republikom Kazahstan. Visok stepen liberalizacije trgovine koji se primenjuje prema važećim sporazumima o slobodnoj trgovini Republike Srbije sa Ruskom Federacijom, Republikom Belorusijom i Republikom Kazahstan je zadržan, odnosno isti će biti prošireni na nove članice Evroazijske ekonomske unije, odnosno Republiku Jermeniju i Kirgijsku Republiku. S tim što je Republika Srbija izdejstvovala, ovo je vrlo važno, dodatnu liberalizaciju izvoza na tržište Evroazijske ekonomske unije i povećanje kvota. Ove koncesije će donekle smanjiti asimetriju u liberalizaciji poljoprivrednim proizvodima koja sada postoji u Sporazumu o slobodnoj trgovini sa Ruskom Federacijom. Sporazumom sa Evroazijskom ekonomskom unijom zadržavamo povlašćeni izvoz na rusko tržište, što je bio jedan od glavnih ciljeva pregovora. Treba imati u vidu da se oko 90% ukupne trgovinske razmene Republike Srbije sa zemljama Evroazijske ekonomske unije odnosi na Rusku Federaciju. Novim sporazumom omogućen je pristup tržištu Evroazijske ekonomske unije za oko 99% roba iz carinske tarife, odnosno za tržište od preko 180 miliona ljudi, a na našim privrednicima je da te pogodnosti iskoriste. Sporazum sa Evroazijskom ekonomskom unijom nije koristan samo za naše privrednike koji posluju sa zemljama na ovom tržištu, on je istovremeno i veoma važan motiv i poziv za dolazak stranih investitora i ulagača u našu zemlju. To znači nova radna mesta, nove fabrike, nova proizvodnja i novo jačanje u različitim privrednim sektorima. Za trgovinu bez naplate carina mora se imati poreklo, kao što je do sada bio slučaj, tj. mora se zadovoljiti pravilo porekla od 51, potrebno je da roba bude proizvedena u potpunosti u Republici Srbiji ili da je prošla dovoljnu obradu, odnosno preradu tako da vrednost materijala stranog porekla upotrebljenog u procesu proizvodnje mora biti manja od 50% vrednosti robe koja se izvozi. Neće se smatrati dovoljnom obradom, odnosno preradom postupci očuvanja robe za vreme skladištenja ili prevoza, oblikovanja pošiljki, razvrstavanja, prepakivanja, pranja, čišćenja, bojenja, jednostavni postupci sastavljanja ili rastavljanja robe na delove i slično. Ovo moram da napomenem zbog ranijih nekih loših iskustava, pa prosto da sada još jednom kažemo našim privrednicima da možemo jako dobro da poslujemo kao odgovorni ljudi i da povećamo taj naš izvoz i da obezbedimo jedan visok stepen ekonomskog i privrednog napretka za našu zemlju. Sporazumi će se primenjivati nakon stupanja na snagu, kada parlamenti svih šest država potpisnica ovaj sporazum ratifikuju. Na kraju, ratifikacija predloženih zakonskih rešenja, mislim na sva tri sporazuma o kojima sam govorila, ne stvara posebne finansijske obaveze i opterećenje za Republiku Srbiju, već novu šansu za ekonomski rast i razvoj i napredak za nove fabrike, nova radna mesta, veće plate, za bolji životni standard naših građana, što jeste cilj ove naše Vlade i naše politike predsednika Vučića i ove vladajuće većine. Zato vas, drage kolege i koleginice, pozivam da u današnjoj konstruktivnoj raspravi damo punu podršku ovim predloženim rešenjima i iste usvojimo na dobrobit naših građana. Hvala.
Zahvaljujem. Da li predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Predrag Jelenković. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege, danas je pred nama set predloga zakona, kao što je i ministar Siniša Mali u uvodu najavio. Ono što se tiče ovog prvog Predloga zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu, najveći deo, skoro polovina odobrenih sredstava namenjena je podršci i Fondu za nauku Republike Srbije, negde oko 22,5 miliona evra. Mi smo kao Socijaldemokratska partija govorili o Zakonu o nauci koji je nedavno usvojen i ne samo kao poslanička grupa, nego i sam program Socijaldemokratske partije Srbije podržava obrazovanje i predviđa tako dobar pristup i jačanje univerziteta u Srbiji i naučnih institucija, da prosto ovo vidimo kao jednu ozbiljnu podršku. Ono što treba istaći vezano za ovaj deo koji se tiče nauke i obrazovanja je da će se finansirati određeni programi Fonda za nauku. To su grantovi za naučne projekte, grantovi za primenjena istraživanja u cilju podsticanja povezivanja privatnog sektora i istraživanja i razvoja, kao i saradnja sa Evropskom unijom radi lakšeg pristupa nekih njenih fondova. Procenjuje se da će na ovaj način biti podržano oko 220 konkurentnih naučnih projekata na kojima će biti angažovano gotovo 8.000 istraživača iz četrdesetak institucija. Što se tiče Predloga zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Severne Makedonije, danas je i on pred nama, u ime Vlade Republike Srbije ovaj sporazum je krajem avgusta 2019. godine potpisao potpredsednik i ministar trgovine, turizma i telekomunikacija gospodin Rasim Ljajić. Kao što je svima poznato, ekonomska saradnja između Srbije i Severne Makedonije pretežno se bazira na toj trgovinskoj razmeni koja je na jednom zadovoljavajućem nivou i odvija se bez naplate carina, kao što smo čuli, a na osnovu tog multilateralnog sporazuma o slobodnoj trgovini CEFTA. Ono što je važno, donošenjem ovog zakona najveći uticaj će imati privredni subjekti, ali isto tako i građani obe zemlje. Zašto to kažem? Kada su u pitanju privredni subjekti, tu se misli na one subjekte koji će kroz priznavanje kvalifikovanih usluga od poverenja, kako stoji u materijalu koji smo dobili, biti u mogućnosti da u međusobnoj poslovnoj saradnji pređu na elektronsko poslovanje, što je mnogo efikasnije, kao što znamo, i brže od klasičnog. Što se tiče, s druge strane, međusobno priznavanje takođe znači da će građani i privredni subjekti iz jedne zemlje moći da koriste upravo onlajn usluge i da se identifikuju putem svojih elektronskih identifikacija koje su podjednako prihvaćene u obe zemlje. Konačno, kako do sada srpski sertifikati i elektronski potpis nisu bili priznati u Severnoj Makedoniji, i obratno, ovim zakonom obe zemlje međusobno priznaju paket kvalifikovanih usluga, kako se to kaže, a to su elektronski potpis, elektronski pečat, elektronski vremenski žig i registrovane sisteme elektronske identifikacije. U tom smislu, ovim zakonom će i ove usluge biti dostupne i pozitivno uticati na razvoj obe zemlje. Mogu da istaknem da će ovim sporazumom posebno ojačati saradnja Regionalne privredne komore Niš sa Udruženjem preduzetništva srpskih kompanija u Makedoniji ili u skraćenom nazivu SIDIS. Što se tiče Sporazuma o slobodnoj trgovini između Srbije i Evroazijske unije, on je, kao što znamo, usaglašen skoro pre dve godine, odnosno već dve godine su unazad trajali pregovori i kako smo više puta čuli u javnosti i od ministra Ljajića i od predsednice Vlade, pa i predsednika, ti pregovori uopšte nisu bili jednostavni, nisu bili laki. Ovaj sporazum koji je danas pred nama odnosi se na svih pet zemalja unije u čijem sastavu su Rusija, Kazahstan, Belorusija, Jermenija i Kirgizija. Naravno, od velikog je značaja za Srbiju, zato treba više puta ponoviti, da bi građani čuli zašto je to toliko bitan sporazum za državu Srbiju. Kao što je i ministar rekao u uvodu, to je tržište od 180 miliona ljudi i taj sporazum pokriva 99% srpske robe koja će biti oslobođena carine, što će stvoriti povoljne uslove za dalju i uspešnu saradnju i u drugim oblastima, uključujući naravno i trgovinu. Gospodin Ljajić kao resorni ministar je i sam više puta istakao da Srbija zahvaljujući ovom sporazumu očekuje i nove investicije. To je jedan novi pristup novog tržišta. Znači, zemlje Evroazijske unije, Ekonomske unije, isto kao i zemlje Evropske unije su potencijalni investitori, a naročito što se tiče zemalja Evropske unije misli se na one ukoliko svoje proizvode proizvode u Srbiji. Prema podacima resornog Ministarstva trgovine, trenutno 743 srpske kompanije izvoze robu na rusko tržište, sa ponudom od više od 1.200 proizvoda. Upravo ovaj sporazum će pre svega štititi te naše 743 kompanije koje izvoze na rusko tržište i kojima je sada omogućeno da izvoze i na druga tržišta Evroazijske ekonomske unije. Na taj način stvaramo povoljniju klimu, naravno, pogotovo kada je u pitanju ekonomija naše zemlje. U vreme potpisivanja ovog sporazuma spekulisalo se u domaćim i regionalnim medijima da Srbija potpisivanjem ovog sporazuma ulazi u Evroazijsku ekonomsku uniju. Moram da kažem da taj sporazum koji je danas pred nama nema nikakve veze sa politikom, već se isključivo radi o trgovini. Kao što rekoh, više puta je i ministar Ljajić morao da demantuje takve priče vezano za to da Srbija o slobodnoj trgovini što se tiče Evroazijske ekonomske unije se isključivo odnosi na trgovinu i da nema reči o politici, a kako je on istakao, kaže – tamo nas niko nije ni zvao. Radi javnosti moram da kažem da čak u ovom sporazumu koji je danas pred nama postoji i odredba o otkaznom roku, tako da je sve definisano u samom sporazumu, tačno se zna period kada možemo kao država članica da otkažemo sporazum. Što se tiče političke konotacije, naša politika je potpuno jasna, tako da politički prioritet Srbije je Evropska unija. Kada govorimo takođe radi javnosti, a i ministar je jedan deo govorio u uvodnom izlaganju da 65% robne razmene ostvarujemo sa Evropskom unijom, a svega 7 do 8% sa Evroazijskom unijom. Sporazum je naročito važan i kompanijama koje su u stranom vlasništvo, a rade u Srbiji zbog toga što od 10 najvećih izvoznika iz Srbije njih osam, poput „Tigar tajersa“, „Tetrapaka“, „Hemofarma“ i drugih su kompanije u stranom vlasništvu. Ovaj sporazum je Srbija svakako morala da potpiše pre svega zbog privrednika, kako bi se zadržalo to tržište, Vlada je potpisala, Skupština će ga ovih dana ratifikovati, praktično država je učinila sve i odradila svoj deo posla, sada je na privrednicima da se što bolje organizuju kako bi iskoristili, uslovno rečeno, privilegovani status. Hvala vam.
Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, kolege poslanici, današnji set predloga sporazuma koji treba ova Skupština da ratifikuje pokazuje da Vlada Republike Srbije u stvari svojim rezultatima u oblasti ekonomije ne staje i ne zadovoljava se onim što je do sada uradila, već kreće napred i ono što je u stvari put razvoja Srbije pokazuje naš evropski put, ali i saradnju i sa Istokom i sa Zapadom. Upravo to pokazuju i ovi sporazumi koje danas imamo na dnevnom redu. Prvi je zajam koji se odnosi na Srbiju i EBRD, Međunarodnu banku za obnovu i razvoj, po pitanju projekta koji će voditi Ministarstvo prosvete i koje će u okviru svog rada oformiti jedinicu za upravljanje projektima, koje će spremati dokumentaciju za te projekte, a za finansijsko upravljanje će pomoći Ministarstvo finansija sa posebnom svojom jedinicom koja jednostavno radi, na kraju krajeva, sve projekte Republike Srbije. Projekat akceleracije, inovacije i podsticanja preduzetništva u Republici Srbiji pokazuje da je IBRD u stvari do 31. 12. 2019. godine ima 33 povučene linije u ukupnoj vrednosti od 2,2 milijarde evra. Ovaj projekat je u vrednosti od 43 milijarde evra, s tim što on pokazuje da se njegova realizacija izvodi u tri komponente. Zašto govorimo da su tri komponente? Zato što ta tri dela u stvari treba da obuhvate veliki segment naučno-istraživačkog rada, ali i tu vezu sa malim i srednjim preduzećima, odnosno sa preduzetništvom u Republici Srbiji i to je ono po čemu se naša ekonomija razlikuje od drugih ekonomija u regionu zapadnog Balkana, a to je da naše stremljenje ka ekonomiji koja teži da poveća broj stranih direktnih investicija polako prelazi iz realnih investicija kroz upravljanje ekonomije znanjem, što znači da konkretno novim naučno-istraživačkim projektima, razvojem inovativnih rešenja koje će ići direktno u primenu, u otvaranje malih i srednjih preduzeća i u implementaciju našeg ekonomskog sistema, imaju podršku države i samim tim i naši mladi ljudi koji se školuju imaju već na fakultetu viziju o tome šta će raditi u budućnosti. Ovaj projekat IBRD treba da u saradnji sa Ministarstvom prosvete i Vladom Republike Srbije obezbedi reformu sektora naučno-istraživačkog rada, za koji je obezbeđeno 34 miliona evra, od toga 22,5 konkretno za naučne projekte, osam miliona evra za reformu naučnih instituta, za koje znate da su inače u vreme ekonomske krize kada su neki drugi vodili neodgovorno ovu državu do 2012. godine potpuno bili devastirani i gde naši naučnici nisu mogli da primaju plate gotovo pola godine. Prema tome, ide se u reformu funkcionisanja naučno-istraživačkih instituta, što je jako važno uopšte za razvoj nauke i tehnološkog razvoja u Srbiji. Na kraju, tri i po miliona je jedan značajan obim sredstava kojim suštinski mi želimo da uspostavimo našu vezu sa našom naučnom dijasporom, a to znači, pre svega, umrežiti sve ljude koji su otišli i rade na prestižnim naučnim institucijama u svetu, ali i dati im šansu da se vrate ovde i otvore svoja mala i srednja preduzeća, da se bave naukom, da sve ono što su naučili tamo jednostavno primene ovde i država za to ima razumevanja i daće podršku. Druga komponenta ovog projekta je ubrzavanje poslovanja upravo u ovom smeru. Za to je obezbeđeno od ovih 43 miliona sedam miliona evra, za projektne inovacije, otvaranje preduzeća, kao i tehnička podrška od dva miliona evra. Na kraju, komponenta tri podrazumeva upravljanje projektom, praćenje i izgradnju kapaciteta i to je upravo ova jedinica koja će se oformiti u okviru Ministarstva prosvete. Ono što je jako važno, to je da mi unutar državnog sistema i aparata moramo da imamo ljude koji će se jednostavno profilisati da budu stručni, da mogu da upravljaju ovakvim projektima. To je za nas jako važno, zato što ukoliko nemate takve ljude, onda ćete kroz te projekte morati da plaćate strane evaluatore i strane izvođače koji će upravljati projektima i samim tim, jednostavno, prvo naši ljudi neće znati da rade taj posao, a s druge strane, to će mnogo skuplje koštati. Ovako, mi rasterećujemo budžet, učimo naše ljude koji su već u ovoj struci da se bave ovim poslom i da mogu da budu sposobni da se kandiduju za neke sledeće projekte. Sledeći zajam koji je predlog na današnjoj sednici je Projekat izgradnje toplovoda Obrenovac - Novi Beograd, inače podržane od strane kineske "Eksport-import banke". "Eksport-import banka" je inače u vlasništvu države, odnosno budžeta Narodne Republike Kine i ona sa svojim ulaganjima ovde u Srbiji uglavnom se usredsredila na putnu infrastrukturu, ali sada vidimo da pomaže i ovaj deo infrastrukture koji je za nas veoma važan kada je u pitanju toplovod, kada je u pitanju zaštita životne sredine, smanjenje stepena zagađenja. Iznos projekta je 193,75 miliona evra, a 164,68 je u stvari iznos samog kredita, 15% je učešće Republike Srbije za ovaj projekat. Važno je reći da i za prethodni zajam, a i za ovaj zajam, rokovi dospeća su za prethodni 12 godina, za ovaj 15 godina. Realizacija projekta je jako važna, na osnovu memoranduma koji je potpisan između Narodne Republike Kine i Republike Srbije još 2017. godine, a komercijalni ugovor inače potpisan između same Toplane Beograd i kineske kompanije Power Construction Corporation of China tek sada, u januaru 2020. godine. To znači da zaista radimo krajnje odgovorno kao država, spremamo projekte, na osnovu tih projekata povlačimo određena sredstva na osnovu ugovora koje imamo i sa istokom i sa zapadom. Treći ugovor je ugovor koji predstavlja ratifikaciju sporazuma gde Srbija i Makedonija idu na uzajamno priznavanje kvalifikovanih usluga koje su od specijalnog poverenja. Mi smo država koja smo zaista daleko otišli, kada pričamo o postupku digitalizacije elektronskog poslovanja, i kada pričamo o elektronskom žigu i kada pričamo o elektronskom potpisu i uopšte, o razmeni podataka elektronskim putem, kada su u pitanju sama preduzeća. To do sada nije bilo definisano i pravno validno između država kao što je Makedonija i Srbija, a potpisivanjem i političkom odlukom formiranja "Malog Šengena" između tri države praktično se sada otvaraju mnoge mogućnosti za ekonomsku saradnju i ovo je, u stvari, jedna od prepreka koja se potpuno preskače kada je u pitanju to poslovanje u smislu razvijanja tržišta, u smislu usluga i pojednostavljenja samog postupka kada su u pitanju kompanije ove tri države obuhvaćene "Malim Šengenom". Kada govorimo o zajmu, odnosno o predlogu sporazuma koji se odnosi na Srbiju i Evroazijsku uniju o slobodnoj trgovini, treba reći da mi imamo kao država potpisane bilateralne sporazume i sa Rusijom i sa Belorusijom i Kazahstanom. Ovde je naravno ideja bila da se objedini uopšte kao jedan dokument, potpisivanjem sa Evroazijskom unijom o slobodnoj trgovini, jedan sporazum na visokom nivou. Taj sporazum onda bi uključio još dve zemlje kao što su Jermenija i Kirgistan i tada u stvari smo ušli u jedan postupak koji traje i koji nama otvara velike mogućnosti. Govorimo o liberalizaciji tržišta. Govorimo o tome da se dodatna liberalizacija Srbije odnosi na izvoz i kada govorimo, recimo, imamo šanse da više izvezemo nego do sada, dve hiljade tona cigareta, 35 hiljada litara alkohola, 400 tona sira i neograničeno kada je reč o voćnoj rakiji, kozjem i ovčjem siru. Znači, govorimo o tome da našu trgovinsku razmenu povećavamo. Naravno, sve je ovo bez carinskih dažbina i samim tim smo mi u obavezi bili da i mi dozvolimo da se poveća kod nas taj uvoz, odnosno trgovinska razmena, takođe, u okviru ovih proizvoda. Srbija sa Evroazijskom unijom je zadržala ipak carine na nekoliko proizvoda koji su od velikog značaja. To je beli šećer, etil alkohol, motorna vozila i gume, nove traktore. Rusiji će biti omogućeno da nastavi uvoz u Srbiju bez naplate carina za sve poljoprivredne proizvode, s tim, što znate, ukoliko je bilo određenih problema da je uspostavljena mnogo veća sanitarna inspekcijska kontrola na graničnim prelazima da ne bi dolazilo do određenih problema koji su se javljali po pitanju određenog reeksporta proizvoda iz EU. Prilikom uvoza u Uniju, Evroazijsku uniju iz Srbije, naravno, su se zadržale carine za živinsko mese, za beli šećer, za vino, etil alkohol, cigarete, pamučne tkanine, kompresore, rashladne uređaje, putničke automobile, traktore, kao i za upotrebljene gume. Zašto ovo govorim? Zato što danas kada imate tržište gde je velika konkurencija, gde je borba na tržištu nemilosrdna, kada imate zaista jednu odgovornu spoljnu i unutrašnju politiku, kada imate razvijenu ekonomiju, onda imate šanse da na tom tržištu se pozicionirate isključivo na onaj način na koji, to pokazuju vaše kompanije koliko su odgovorne, ozbiljne i koliko su, na kraju krajeva, ekonomski sposobne i moćne. S obzirom da mi imamo takva mala i srednja preduzeća, pogotovo iz oblasti prehrambene industrije i poljoprivrednih proizvoda, vrlo je teško izaći prvo iz tih granica, a onda kada vam je to omogućeno, znači, onda treba zaista da se pokažete da ste krajnje odgovorni na tim tržištima i da ne možete nikada da prevarite bilo koju državu, kada je u pitanju izvoz bilo kojih proizvoda. Srbija se pokazala tu kao jedan dobar partner i zbog toga mislim da je Evroazijska unija to prepoznala i to nama nigde neće da šteti. Neki govore o tome da to sada nas kosi, kada su u pitanju evropske integracije, kada je u pitanju uopšte trgovina sa zemljama EU, mi izvozimo, znači, naša razmena je 65% kad su u pitanju države članice EU, 7% je to sa zemljama Evroazijske unije. Mi dok god možemo, dok ne postanemo punopravna članica EU, imamo prava da radimo sa Evroazijskom unijom i jednostavno to nas ništa ne sprečava. Kada govorimo, na kraju, o dodatnom Protokolu 6 o trgovinskim uslugama, to je Sporazum koji govori o slobodnoj trgovini sa zemljama centralne Evrope, odnosno za zemljama CEFTE. Čuli smo i od ministra da je veliki značaj u stvari za liberalizaciju našeg tržišta i najveća korist Srbije, upravo naša saradnja sa zemljama CEFTE, da od 3,3 milijarde evra prometa 2,1 milijarda praktično pripada Srbiji, da mi ostvarujemo suficit, kada su u pitanju uopšte naši proizvodi i naša robna razmena. Ono što je važno reći je da kroz to mi u stvari pokazujemo da smo zaista sposobni da funkcionišemo i na tržištima istoka i na tržištima zapada, i to za nas predstavlja jedan veliki iskorak u ekonomiji i siguran put da ćemo u budućnosti imati sigurno punjenje budžeta Republike Srbije, stabilnu ekonomiju i da imamo razloga zbog čega smo i kao SNS na čelu sa našim predsednikom Aleksandrom Vučićem izašli sa planom za 2025. godinu kojim zaista govorimo o budućnosti Srbije i o budućnosti naše dece. U Danu za glasanje pozivamo sve političke stranke da podrže ove sporazume. Hvala.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo sa radom, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim korisnike usluga Doma „Bežanijska kosa“ Gerantološkog centra Beograd, koji trenutno prate deo današnje sednice sa galerije velike sale. Molim vas da aplauzom pozdravite goste. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, danas je pred nama pet važnih i značajnih sporazuma. Neumanjujući važnost i značaj četiri sporazuma o kojima neću govoriti, o tome će govoriti moje kolege u okviru redosleda prijavljenih narodnih poslanika, ja ću akcenat u svom izlaganju staviti na jedan Sporazum, a to Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o spoljnoj trgovini između Republike Srbije, s jedne, i Evroazijske ekonomske unije i njenih država članica, sa druge strane. Naime, smatram da poslanička grupa SPS smatra da pristupanje ekonomskoj Evroazijskoj uniji je od ogromnog značaja za ekonomiju naše zemlje, od ogromnog značaja i važnosti za privredu naše zemlje, jer mi zapravo govorimo o tržištu koje podrazumeva 183 miliona ljudi. Dakle, po ovom Sporazumu, Srbija će moći da izvozi gotovo 100% svojih proizvoda, bez plaćanja carina. To je jedno novo i veliko tržište za naše proizvode, pri čemu je važno reći da je privredna saradnja kada je reč o odnosu saradnje sa ovih pet država i pet članica Evroazijske unije, u proteklom vremenskom periodu, najdinamičnija i najintenzivnija bila sa Ruskom Federacijom. Naime, sa Ruskom Federacijom mi imamo potpisan Sporazum od 2013. godine Sporazum o strateškom partnerstvu. Taj Sporazum jeste imao za cilj da se razvija i ekonomska i trgovinska saradnja, ali taj Sporazum je imao za cilj i da politički odnosi idu jednom uzlaznom putanjom. Upravo taj Sporazum je rezultirao da danas imamo bilateralnu saradnju jako dobru, ide uzlaznom putanjom, u svim sferama društvenog života. Ova Unija ima osnov i za političku saradnju, što za nas predstavlja dodatni okvir za unapređenje političke saradnje sa članicama Evroazijske unije. Sporazum je za Srbiju važan, važan je za privredu, važan je za ekonomiju, ali važan i u kontekstu, jer ojačava odnose Srbije i političke i ekonomske, sa članicama Evroazijske unije. Sigurno je u interesu Srbije da Srbija ima što više ovakvih sporazuma. Takođe, želim posebno da istaknem da je ovde reč o članicama, o državama Evroazijske unije, koje su imale veoma principijelan stav, kada je u pitanju jednostrano proglašenje nezavisnosti KiM, jer ni jedna od pet država nije priznala jednostranu proglašenost nezavisnosti KiM, što smatramo da je podstrek i podsticaj za još jače partnerstvo koje treba da ostvarimo sa Unijom i sa svakom članicom koja je predstavnik Evroazijske unije, jer u daljem procesu političke borbe, u daljem putu koji će biti veoma težak po Srbiju, a mislim naravno na odbranu nacionalnih i državnih interesa. Upravo ove države koje su članice Evroazijske unije mogu biti velika podrška kao tradicionalno prijateljski orjentisane države na međunarodnom planu i na međunarodnoj političkoj sceni. Kada je reč o Ruskoj Federaciji, obzirom da sam rekao da je Srbija imala najintenzivniju i najdinamičniju saradnju od ovih pet država sa Ruskom Federacijom, želim da kažem da Srbija pridaje ogromnu važnost i značaj u odnosima sa Ruskom Federacijom, da imamo izuzetno dobre i razvijene bilateralne odnose na svim poljima, da imamo odnose strateškog partnerstva, tradicionalno prijateljstvo naša dva naroda, dakle, i verska i kulturna, istorijska, jezička bliskost, slovenska bliskost naša dva naroda, neraskidivo bratstvo naša dva naroda, koje se razvijalo kroz čvrste veze u zvaničnim odnosima punu 181 godinu, od zvaničnog uspostavljanja diplomatskih odnosa između Srbije i Ruske Federacije. Naravno da ogroman podsticaj razvoju odnosa Srbije i Ruske Federacije, daju upravo predsednici naših država, predsednik Republike Aleksandar Vučić i predsednik Ruske Federacije Vladimir Putin. Ono što takođe želim da istaknem i smatram da je veoma važno, mi kao parlament, kao glas naroda, kao predstavnici građana, imamo jako dobru, intenzivnu i dinamičnu saradnju sa parlamentima Ruske Federacije. Naime, Narodna skupština Republike Srbije, ima potpisane sporazume sa oba doma Federalne skupštine Ruske Federacije, a Komisija za saradnju Državne dume Federalne skupštine Ruske Federacije i Narodne skupštine Republike Srbije je najviši nivo bilateralne saradnje koji Narodna skupština ima u ovom trenutku i on je jedinstven u odnosima sa dve države, sa Rusijom i Kinom. Mi smo protekle nedelje u Moskvi održali Petu po redu sednicu Komisije za saradnju Državne dume i Narodne skupštine Ruske Federacije, na kojoj, naravno, uvek razmatramo važne i značajne teme. Obzirom da je slična tema i bila tokom jučerašnjeg dana u Narodnoj skupštini Republike Srbije, recimo, inicijativa koja je pokrenuta i tema koja je bila od velike važnosti tokom Pete sednice Komisije za saradnju naših parlamenata je naravno, logično, idemo u susret obeležava sedamdesetpetogodišnjice pobede nad fašizmom. Naravno, da smo veliku pažnju posvetili toj temi i nečemu što jeste ogromna pošast čovečanstva danas, a to je ponovna pojava nacizma. Predsednik Državne Dume Vjačeslav Volodin je pokrenuo inicijativu o formiranju instituta za očuvanje istorijskog sećanja upravo, da bi sprečili reviziju istorije, upravo da bi sprečili reviziju kada je reč o učešću naših vojnika i sovjetskih vojnika tokom Drugog svetskog rata. Naravno, predsednica Narodne skupštine je prihvatila, u načelu se saglasila sa tom inicijativom. Ona sada ide na saglasnost i ta inicijativa će biti prosleđena predsednicima naših država, predsedniku Republike Srbije Aleksandru Vučiću, predsedniku Ruske Federacije Vladimiru Putinu, ali naravno i Vladi Republike Srbije. Smatramo da je ova inicijativa od ogromne važnosti i značaja za Srbiju, jer kada govorimo o reviziji istorije, zapravo o očuvanju istorijskog pamćenja, nije ovde samo reč o reviziji sećanja, ovde je reč o opstanku jednog naroda i mislim da je naša zajednička obaveza da sačuvamo nasleđene tekovine. I mislim da uz sve ovo svakako treba uključiti nauku, kako bi sačuvali istinu o stvaranju jedne slobodne i moderne Evrope. Želim da vas podsetim da smo Četvrtu sednicu Komisije za saradnju upravo održali ovde u Beogradu u Narodno skupštini Republike Srbije, da se tada predsednik Državne dume obratio narodnim poslanicima, srpskoj javnosti i preneo za nas jednu, za poslanički klub SPS jednu izuzetno važnu i značajnu poruku od predsednika Ruske Federacije, a to je da bratski srpski narod uvek može računati na podršku Ruske Federacije. Takođe, kada govorimo o saradnji parlamenata imamo jako dobru i intenzivnu saradnju na multilateralnom planu u smislu saradnje međunarodnim parlamentarnim organizacijama, tamo gde obe države imaju svoje predstavnike i članice. Naravno, uvek ističemo jednu činjeničnu i evidentnu stvar, a to je da dugujemo veliku zahvalnost Ruskoj Federaciji, to je ono što sam rekao u uvodnom izlaganju, kada je reč o principijelnom stavu po pitanju jednostrano proglašene nezavisnosti KiM. Istinski smo zahvalni na tome, jer time Ruska Fedracija pokazuje da poštuje univerzalne principe međunarodnog prava. Takođe, značajna je podrška Ruske Federacije u onome u čemu teži Srbija, i što je intencija Republike Srbije, a to je da kroz dijalog dođe do kompromisnog i pravičnog rešenja koje će biti prihvatljivo za obe strane. Takođe, izražavamo veliku zahvalnost na multilateralnom planu kada je reč o protivljenju Ruske Federacije da samoproglašena država Kosovo bude deo i bude članica bilo koje međunarodne organizacije, jer time Ruska Federacija u pravom smislu definiše sebe i kao čuvara i kao graditelja jednog pravednijeg međunarodnog poretka zasnovanog na poštovanju međunarodnog prava i zasnovanog na poštovanju opštih principa i ciljeva proklamovanih u Povelji UN. Srbija zarad očuvanja međunarodnog mira stabilnosti i bezbednosti principijelno i dosledno se zalaže za poštovanje jednog principa i načela međunarodnog prava, kao i ostvarenja načela slobodne i ravnopravne saradnje na međunarodnoj sceni bez uvođenja sankcija kao sredstava prinude. Dobra politička saradnja je omogućila i ono o čemu sam govorio na početku, a to je dobru ekonomsku saradnju. Izuzetno značajan segment bilateralnih odnosa je omogućio dobru privrednu i ekonomsku saradnju. Ruska Federacija je danas od strateških ekonomskih i vodećih spoljno-trgovinskih partnera Republike Srbije. Veoma dobri politički odnosi su omogućili dobru osnovu za unapređenje ove saradnje, doprineli su da Ruska Federacija upravo bude jedan od najznačajnijih privrednih partnera Republike Srbije, i kao izvozna destinacija ali i kao strani investitor. Mi pridajemo, takođe, kao što sam rekao ogromnu važnost i značaj privrednoj saradnji sa Ruskom Federacijom i zainteresovani smo za što snažnije prisustvo Ruskih firmi i Ruskog kapitala na našem tržištu. Želimo da unapređujemo sve ukupne odnose, naročito u oblasti industrije, infrastrukture, telekomunikacija, energetike, poljoprivrede, građevinarstva, posebno je Srbija zainteresovana, to je opšte poznato, za snabdevanje ruskim energentima, saradnja u oblast energetike je veoma uspešna, a Republika Srbija je izuzetno značajna što ruska strana smatra prioritetnom rutu gasovoda „Turski tok“. Tokom prethodnih dana imali smo posetu i ministra odbrane Ruske Federacije, podržavamo vojno-ekonomsku saradnju, saradnju odbrane, policije i kulture, podržavamo saradnju gradova i regiona, kao i saradnju dve crkve. Kada je reč o ostalim članicama Evoazijske unije, takođe želim da naglasim da kada je reč konkretno o Belorusiji, Srbija i Belorusija su još 1994. godine, stupile u diplomatske odnose, kao novoosnovane i prijateljske države, prvo Savezna Republika Jugoslavija, zatim je to preuzela Srbija i Crna Gora, a od 2006. godine, Republika Srbija kao samostalna država. Godine 1996. sa Belorusijom je potpisan prvi Sporazum o razumevanju i saradnji. Lukašenko, predsednik Belorusije je više puta posetio Srbiju, ali ono što je veoma važno posetio je Srbiju onda kada je Srbiji bilo veoma teško, to je u periodu NATO agresije i NATO bombardovanja 1999. godine. Imamo potpisan Sporazum o slobodnoj trgovini, a potpisano je preko 10 bilateralnih sporazuma, Dakle, vrata Belorusije su širom otvorena za privredu, naročito u oblasti građevinarstva, naročito u oblasti poljoprivrede, telekomunikacija, namenske industrije i od nas dalje zavisi razvoj ekonomske saradnje. Mislim da potpisivanjem ovog sporazuma upravo jeste korak napred ka još boljoj saradnji. Uvaženi kolega Dragoljub Karić, nije danas, nažalost, tu nadam se da će nam se i priključiti, je konzul u Minsku i on zna da trenutno po vrednosti izvoza Belorusija je 34 partner Republike Srbije, a prema uvozu na 37 mestu. Ono što mi smatramo kao poslanički klub je da nisu iskorišćene sve prednosti partnerstva i prijateljstva sa Belorusijom i verujemo da će to biti popravljeno u narednom vremenskom periodu i verujemo da ovim sporazumom stvaramo jedan dobar i realan osnov da to realizujemo. Kada je reč o Kazahstanu, diplomatski odnosi su uspostavljeni 1996. godine, intenzivna saradnja od 2010. godine, potpisan je, takođe, Sporazum o slobodnoj trgovini, bezvizni režim, i za diplomate i za obične putnike, a recimo podaci iz 2016. godine govore da spoljno-trgovinski promet je oko 30.000.000,00 dinara. Sa Jermenijom, bilateralni odnosi između Srbije i Jermenije su tradicionalno dobri i uspostavljeni 1994. godine. Primera radi 2017. godine, robna razmera iznosila je 76,8 miliona evra, na 17. samitu šefa država, vlada Frankofonije, koji se održao u oktobru 2018. godine, u … učestvovao je i ministar spoljnih poslova Ivica Dačić. Imamo tri potpisana sporazuma. Kirgistan, diplomatski odnosi su uspostavljeni 1994. godine, a ukupan obim razmene u 2017. godini je rečima … iznosio 14,444 miliona evra, od čega naš izvoz 11,745 miliona evra, a uvoz 2,699 miliona evra. Dakle, smatramo da potpisivanjem ovog sporazuma pravimo, kao što sam rekao, još jedan korak više u našim odnosima sa članicama ove unije i otvorenost ove unije za Srbiju je velika šansa, kao što sam rekao za privredu, a pre svega, kada govorimo o privredi za oblast poljoprivrede i prerađivačke industrije. Naravno da će ovaj sporazum imati podršku Poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije u danu za glasanje, kao i preostala četiri sporazuma, a o ostala četiri sporazuma u nastavku rasprave govoriće moje uvažene koleginice. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, uvaženi gospodine ministre sa saradnicima, danas ima zaista niz zanimljivih tema i ja ću svoju pažnju posvetiti jednoj od tačaka ovog dnevnog reda, a to je Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu za ugovaranje stranog projekta o izgradnji za Projekat izgradnje toplovoda Obrenovac - Novi Beograd, između kinske Export - Import banke, kao zajmodavca i Republike Srbije itd. itd. Ova materija mi je bliska, jer o izgradnji toplovoda Obrenovac - Beograd ja slušam od ranih devedesetih godina, ranih devedesetih godina kada se započeo projekat izgradnje mosta koji je, pored termoelektrane, prvo trebao da bude samo most koji će služiti da cevi sa toplom vodom prebaci na drugu stranu reke Save, ka Boljevcima i omogući njen transport ka Beogradu. Zašto o ovome govorim? Govorim jer želim da podvučem jednu jasnu paralelu o tome kolika je velika odgovornost koju Vlada Republike Srbije, a i sam grad Beograd, ima prema Obrenovcu u poslednjih osam godina, za razliku u onim svim ranijim prethodnim periodima. Taj projekat se nije završio tako što je to bio samo most za prenos tople vode preko reke Save, već je, na insistiranje Obrenovčana, to postao most koji je danas drumski most, koji povezuje levu i desnu obalu reke Save kod Termoelektrane „Nikola Tesla A“ u Obrenovcu, ali do današnjeg dana projekat toplifikacije nije realizovan. Moram da kažem da jedan od razloga zašto nije realizovan nisu bile samo finansije i nisu bili samo novci, već, jednostavno, jedan krajnje bahat i nekorektan odnos velegradskih vlasti prema Obrenovcu. Obrenovac je delimično bio obuhvaćen toplifikacijom u tom periodu i naravno da je bilo potpuno logično posvetiti odgovarajuću pažnju širenju te mreže i obezbediti sredstva i za to. Mi iz Obrenovca u to vreme i stariji od nas su insistirali na tome da u projekat toplifikacije Beograda bude priključen i Obrenovac kao jedna mala stavka i da se mreža toplovoda u Obrenovcu proširi na jednu potpuno funkcionalnu celinu. To do danas nije došlo na dnevni red, pošto smo negde stali u tom periodu kao jarčevi na brvnu sa jedne i druge strane tih razgovora i pregovora. Mi nismo hteli da dopustimo tek tako da Beograd na naš teret bude još čistiji i lepši i zagrejaniji, a i da Obrenovac ne dobije ono što zaslužuje. Izgleda da smo i u to vreme bili građani drugog reda i ovaj projekat i ovaj zajam pokazuju da se situacija i slika ozbiljno promenila. Zaključenje ovog ugovora o zajmu omogućiće sledeću stvar, koja je jako važna i za Obrenovac, a to je da će danas biti potpisan ugovor o izgradi tzv. treće magistrale. Upravo ta treća magistrala treba da poveća stabilnost, funkcionalnost sistema toplovoda koji greje Obrenovac, ali i da proširi i omogući da, povećanjem kapaciteta, sistem pokrije i mesta Urovce, Krtinsku, Belo Polje, Zvečku i sve ono što je isplativo i korisno da bude pokriveno toplovodom. Obrenovac je grad koji je trpeo štetu od toga što su termoelektrane „Nikola Tesla“ postavljene tu gde jesu i o tome mislim da ne treba voditi nikakvu posebnu polemiku, a da u prethodnim vremenima nije dobio odgovarajuću kompenzaciju za to kao sredina što se te dve izuzetno značajne elektrane, termoelektrane „Nikola Tesla“ A i B nalaze na teritoriji Obrenovca, zato što su ogromne površine pokrivene pepelištem. Ta kompenzacija nije bila ostvarena, čak ni onih sedamdesetih i osamdesetih godina, kada se to radilo. Svi su u tom periodu zaboravili i grejanje Obrenovca, zaboravili su i širenje vodovodne mreže, a apsolutno je nesporna stvar da je postojanje tih deponija upropastilo podzemne vode i onemogućilo dotadašnji način korišćenja pijaće vode iz bunarskih sistema. Tek u poslednjih osam godina, promenom vlasti, se nešto ozbiljno na tom polju dešava i Obrenovac, uz pomoć grada Beograda, dobre saradnje, sa njim prvenstveno, ali i sa Republikom, proširuje svoju vodovodnu mrežu na vrlo sistematičan način i ja se nadam da će u roku od tri godine najdalje zaista ovaj jedan veliki hendikep, koji smo imali, pokriti i sanirati i obezbediti ono čemu svi težimo, da svi koji živimo na teritoriji grada Beograda imamo jednake ili približno jednake uslove za život, bez obzira nalazili se u centru Beograda ili tamo negde na kraj Drena u Iveriću, na kraju teritorije opštine Obrenovac. Toplifikacija i ova priča o kojoj govorim je važna iz još jednog razloga. Veliki stručnjaci koji su pre nas bili na vlasti, planirali su bili da ugase blokove A1 i A2 na termoelektrani „Nikola Tesla“ zato što su navodno energetski neefikasni, zato što zagađuju sredinu, zato što su nepotrebni i verovatno bi ti stručnjaci pogasili jedan po jedan blok u Srbiji, pa Srbiju, umesto zemlje koja ima potpunu nezavisnost energetskog sistema, doveli u poziciju potpunog zavisnika. Ovaj zajam i izgradnja toplovoda ka Beogradu stvara uslove da se sačuvaju funkcionalnost blokova A1 i A2, jer iziskuje njihovu potpunu rekonstrukciju. To su oni, kako ih mi zovemo, stari ruski blokovi, ali vrlo funkcionalni, vrlo dobri, vrlo upotrebljivi. Investicija od 200 miliona evra koja zvuči prilično ozbiljno je ništa za krajnji efekat koji se time postiže. Da bi topla voda mogla ići ka Beogradu, blokovi A1 i A2 moraju da budu rekonstruisani i nastave da funkcionišu. Jedna zabluda u javnosti, koja nije ovde među nama koji smo se bar malo o tome raspitali, važi da je to otpadna voda koja odlazi u reku Savu i da je to nešto što je potpuno besplatno. Jednostavno, to nije tačno. Odvođenje tople vode ka Beogradu košta. Umanjiće proizvodnju električne energije, ali kada se sagledaju svi krajnji efekti toga i proceni da treba u Beogradu da dovede do uštede od 40 miliona evra na godišnjem nivou, onda zaista ne postoji ni jedna dilema da ovu investiciju treba u potpunosti dovesti do kraja. Naravno, u sklopu svega toga je već započeta procedura obezbeđivanja sistema odsumporavanja, ozelenjavanja površina oko pepelišta i ojačavanja nasipa, jer i ekologija u svemu ovome ima ključan faktor. Termoelektrane rade i one će raditi. Treba raditi na tome da budu što manji zagađivači, ali ovaj, uslovno rečeno, gubitak koji sam malopre objasnio je u stvari veliki ekološki dobitak, jer, koliko sam shvatio, obezbediće preduslove da se gotovo sve pojedinačne toplane na strani novobeogradskoj ugase, a mislim da neki budući planovi mogu obezbediti da se ta mreža širi na drugu stranu, ali da ne ulazimo u nešto što se baš i posebno ne razumem, jer nisam do te mere tehnički obrazovan i spreman da uđem u tu priču. Znači, ovo pored učvršćivanja energetske nezavisnosti Srbije, zaštite životne sredine, uštede koje će dati na grejanju Beograda, smanjiće zagađenje i u samom Obrenovcu. Dobro je što postoji izuzetno dobra koordinacija između republičke Vlade, gradskih vlasti i javnih preduzeća, koja se danas mnogo odgovornije ponašaju i zaista postaju društveno odgovorne firme. Treću magistralu u Obrenovcu neće finansirati ovaj zajam, o kome danas govorimo. Ali, uzročno posledično EPS je finansijer izgradnje treće magistrale, kao društveno odgovorna firma i zaista možemo samo da pozdravimo ovakav pristup i odnos prema sredini, koja je bila uštinuta za mnogo toga u prethodnih, pa bogami, znači to je već sad četrdesetak i nešto godina kako termoelektrane, i više od četrdeset godina, rade na teritoriji Obrenovca. Naravno da ćemo podržati sve ove predloge. Veliko nam je zadovoljstvo da vidimo mogućnost da društvena odgovornost dođe do izražaja, mogućnost za to jeste stabilna ekonomija, stabilno poslovanje, izvesnost u finansijama. Mada, ipak, još jednu stvar moram da dodam, nisam baš siguran da veliki doprinos društvenoj odgovornosti EPS-a prema Obrenovcu ne potiče i od toga što je prvi čovek EPS-a iz Obrenovca i što kao i ja i kao oni svi koji žive u Obrenovcu znaju sa čime se Obrenovac susreće i imao je hrabrosti, mogućnosti i uslova da kao neko ko rukovodi ovim velikim sistemom dokaže da je EPS odgovorna, samim tim i svoju odgovornost. To jeste u skladu sa politikom koju stalno slušamo, jer dobar domaćin u firmi, dobar domaćin u javnom preduzeću, dobar domaćin u svakoj lokalnoj samoupravi je nešto na čemu se i zasniva politika Aleksandra Vučića koju mi, kao Pokret socijalista podržavamo i pratimo, a ovo je jedan od najtipičnijih primera kako se dobar domaćin, koji poznaje probleme svoje sredine, sredine iz koje je potekao, odnosi prema njima i kako od jedne firme, koja nije baš toliko bila društveno odgovorna ranije, prevodi je u vode apsolutne društvene odgovornosti. Hvala.
Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Prelazimo u daljem radu na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić. Izvolite.
Poštovani prisutni, dame i gospodo, ovo su važni sporazumi i zaslužuju podršku. Narodni poslanici stranke „Pravde i pomirenja“ će ih podržati u danu za glasanje. Ja se želim osvrnuti posebno na ovaj sporazum kojim će se obezbediti materijalna podrška, dakle programima inovacije, ubrzanja inovacije i podsticanja preduzetništva. Mislim da je to jedan od veoma važnih programa za dalju dinamizaciju celokupnoga razvoja i drago mi je da imamo neku vrstu sprege između programa koji podstiču afirmaciju naših mladih talenata, a sa druge strane i poduzetništva, odnosno podsticanje preduzetništva ili poduzetništva. Više puta sam isticao i to ću ponoviti, da svaka zemlja ima neke svoje izuzetne potencijale. Neke zemlje imaju naftu, neke imaju neka druga blaga, ova zemlja i ovaj širi prostor ima izuzetne talente, mlade mozgove koje nažalost ovih dana, meseci, u poslednje vreme rekama teku prema zapadu i osiromašuju ovaj prostor. Drago mi je da imamo prepoznavanje ovoga problema sa strane Vlade, ne samo u formi problema, već i prepoznavanje i reagovanje na način da se pokuša omogućiti ambijent i platforma u kojoj će oni najbolji i oni najpametniji naći sebi mesto kod kuće, ovde, jer živimo na prostoru kojeg je Svevišnji stvoritelj tako sazdao, da sve što je Bog dao je najlepše, a nažalost što su ljudi radili je daleko od toga. Jako mi je drago da Vlada u poslednje vreme posredstvom Ministarstva za prosvetu se opredelila i u pravcu osnivanja tehnoloških parkova, što zapravo predstavlja prostor i mehanizam za afirmaciju mladih mozgova, talentovanih i za njihovo unapređenje. Međutim, ono što nam nedostaje jeste ravnomerni razvoj na tom polju. Odavno smo usvojili princip ravnomernog razvoja, međutim i dalje imamo činjenicu da se najznačajniji deo projekata vuče u pravcu onih centara koji inače su najrazvijeniji. Tako da i sada imamo određene prostore zemlje koji su zapostavljeni. Ja u tom smislu imam konkretnu ideju, usmeno sam je izložio i ministru prosvete, a evo sada želim i narodne poslanike i sve prisutne, ali i javnost obavestiti da bi od izuzetnog značaja bilo da u Novom Pazaru isto tako pristupimo projektu osnivanja tehnološkog parka. Za to postoje uslovi. Potrebno je samo nešto volje i saradnje na relaciji između Ministarstva prosvete i Ministarstva odbrane. Tamo imamo izuzetno ozbiljne objekte koji pripadaju vojsci na lokaciji Novopazarska banja, koji su sada napušteni prazni, idealan ambijent i u prirodnom i u svakom drugom smislu, gde se mogu adaptirati i pripremiti za jedan tehnološki park u gradu koji sada ima dva univerziteta, koji se nalazi na izuzetno važnom mestu sa strukturom stanovništva. Uprkos drastičnog iseljavanja, to je najmlađi grad u Evropi prema prirodnom priraštaju. Mislim da bi bila velika šteta i nepravda taj deo zemlje, odnosno ovaj grad i prostor Sandžaka ostaviti bez tehnološkog parka gde bi mladi dobili šansu da budu afirmisani u sopstvenoj izuzetnosti. Nažalost, proteklih sedmica smo imali, kroz medije pratili da su određene strukture moći u ovom gradu, privrede, političke i kriminalne, zainteresovane za taj prostor, da su se svađali oko tog prostora, jer je to između ostalog i investiciono i ekonomski vrlo interesantan prostor, ali da im pomognemo da završe te svađe, da taj prostor odredimo za tehnološki park, za budućnost, za obrazovanje, za inovacije, za investiciju u mlade mozgove. To je ono što će biti od koristi zasigurno i za lokalnu zajednicu i za širu zajednicu i za sve nas. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Blaža Knežević. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, potpisivanje sve većeg broja sporazuma sa mnogim zemljama, odnosno unijama, jasno govori o tome koliko Srbija beleži dinamičan rast. Zatim, sve veću konkurentnost srpskih kompanija na tržištu i od kolikog su značaja ovi sporazumi za Srbiju, za njen ekonomski rast, za bolji životni standard građana. Sporazum između Srbije i Evroazijske ekonomske unije proširiće se lista proizvoda koji možemo da izvezemo na prostore ove unije, pre svega bez carine i sa sada uvećanim kvotama. Ovaj sporazum koristiće srpskim privrednicima, ali predstavlja i veliki motiv za dolazak stranih investitora. Predlog zakona o potvrđivanju Dodatog protokola 6 o trgovini uslugama, kao i Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu za Projekat izgradnje toplovoda Obrenovac-Novi Beograd, nedvosmisleno govore da je ubrzani ekonomski razvoj Srbije evidentan, naravno, pre svega, i da sa sve većim brojem investitora nastaje potreba za daljim razvojem i ulaganjem u infrastrukturne projekte, u čemu je Srbija postala lider u regionu. Dok se u Srbiji realizuju, kao što rekoh, veliki infrastrukturni projekti, radi se kao nikada, nikada više gradilišta nismo imali u Srbiji, dotle se u gradu Šapcu ruši i rade nekakve nakaradne rekonstrukcije. Nebojša Zelenović, koji je izgleda prošao dobru obuku kod Đilasa, Obradovića, Jeremića, Bastaća i ostalih koji su ne tako davno demonstrirali rušilačku sklonost ispred zgrade predsedništava Narodne skupštine Republike Srbije, zgrade RTS-a, po beogradskim trgovima, dakle, tako priučeni Nebojša Zelenović počeo je da demonstrira neku sasvim novu politiku u Šapcu. Uz već poznato ugnjetavanje radnika po javnim preduzećima i uništavanje istih, počeo je da demolira Šabac sa svojim rekonstrukcijama trgova, posebno poslednjeg kod čuvenog Zorkinog solitera, koga su Šapčani već prozvali, taj trg, „trg vešala“. Nije ni čudo u poslednjih godinu dana kroz Šabac su prošli Đilas, Obradović, Jeremić, Jovo Bakić i ostali otpad srpske politike i srpskog društva koji svuda zagovaraju progon političara, političkih protivnika, pa do toga da će sve one koji drugačije misle bacati u Savu i vešati. Zelenović je veoma ozbiljno shvatio ovaj program svojih političkih učitelja, pa je jedan takav trg već urbanistički priveo nameni, koga su, kao što rekoh, Šapčani po tome kako izgleda prozvali „trg vešala“. Ali, to nije sve, pre neki dan Zelenović je krenuo bagerima na omladinu grada Šapca, u centru Šapca, u naselju Benska bara, gde je na brzinu, podmuklo, preko noći porušio dečiji teren i dečije igralište, jedini takve vrste u ovom gusto naseljenom delu centra grada u Šapcu, na terenu gde su decenijama unazad deca igrala, bavila se sportom, a mnogi značajni sportisti sticali prva iskustva i osvajali kasnije mnoge medalje. Narod je izašao da zaustavi pomahnitalog Zelenovića i njegove mašine. Tu su se našli i srednjoškolci i osnovci i studenti koji su tu odrasli. Zelenović im je svima poručio da ovde više neće biti teren i da nemaju više šta da traže, a koliko je stvar ozbiljna, potvrđuje i to da se pojavio lično šabački politički duh Dušan Petrović, koji je, kažu očevici, ušao u žučnu raspravu sa decom, a na kraju im i pretio. Tako sa jedne strane imamo potpuni preporod Srbije, jednu uspešnu Srbiju i sa druge strane, neke opozicione lokalne lidere, koji su proglašeni krivim na sudu, a nisu osuđeni samo zato što im je slučaj zastareo, kao što je to slučaj sa Nebojšom Zelenovićem u Šapcu. Valjda mu je to rođendanski poklon od Dušana Petrovića, koji i dalje po čvrstim uzdama drži i kontroliše jedan deo srpskog pravosuđa koji je zadužio onom čuvenom reformom pravosuđa. Srbija je danas uspešna država i zato ovi stručnjaci ne smeju da izađu na izbore, jer nemaju više šta da kažu građanima Srbije. Njihova dela, odnosno nedela dovoljno govore o njima. I ovaj jadni pokušaj ujedinjenih tajkuna Srbije, oličeni u Miškoviću, Šolaku, Đilasu, a govorim o filmu koji su finansirali o Aleksandru Vučiću, ne predstavlja ništa drugo do potpuna nemoć da pridobiju poverenje građana Srbije, ali bih rekao i veliki strah o Zakonu o poreklu imovine, koji će se uskoro naći pred građanima Srbije i u Skupštini Srbije. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Predrag Jelenković. Izvolite.
Hvala. Uvaženi ministre, poštovane koleginice i kolege, u uvodnom delu nisam pomenuo Predlog zakona o potvrđivanju Dodatnog protokola 6 o trgovini uslugama Sporazuma o izmeni i pristupanju Sporazumu o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi. Ministar je to podrobno objasnio u uvodnom delu, a ja bih hteo samo da radi javnosti kažem da, između ostalog, u ovom sporazumu samom protokolu, tj. član 6. lista posebnih obaveza, gde se kaže da će svaka strana u odnosu na sektore u kojima su preuzete ovakve obaveze pomenuta lista sadržati: pod jedan, uslove, rokove i ograničenja u vezi sa pristupom tržištu, pod dva, uslove i kvalifikacije za nacionalni tretman, zatim, tamo gde je moguće i vremenski okvir za primenu, kao i datum stupanja na snagu preuzetih pomenutih obaveza. Sada, dalje, u članu 7. se navodi kako su strane obavezne da pismenim zahtevom dostavljaju Potkomitetu za trgovinu uslugama izmene lista posebnih obaveza koje podležu procedurama propisanim članom 47. CEFTA sporazumom. Kad se kaže slobodna trgovina, uvek se javlja neka potencijalna sumnja. Zato je i ovim Dodatnim protokolom i to kroz član 9. predviđena i transparentnost u radu kroz vremenske rokove za objavljivanje, načinima objavljivanja široj javnosti, a naročito međunarodne sporazume koji se odnose ili utiču na trgovinu uslugama. Osim ovoga, u podtačkama 3, 4. i 6. ovog člana, predviđeno je imenovanje tzv. kontakt tačke za usluge prema članu 44. CEFTA, i naravno, redovno najmanje jednom godišnje, kako stoji, obaveštavati Potkomitet za trgovinu uslugama o namerama, izmenama, dopunama propisa, akata i zakona članica potpisnica. U danu za glasanje SDPS podržaće predloge zakona koji su na današnjem dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Snežana Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, uvaženi građani Srbije, drage kolege, pred nama je, kao što smo čuli, set zakona među kojima pod tačkom 2. i 3. predlozi sporazuma o zajmu. Nekako kada je Srbija u pitanju uvek najpre čujemo taj zajam i uvek najpre reagujemo na to. Zarad građana Srbije probaću da objasnim, iako ste, ministre, u uvodnom izlaganju vrlo precizno rekli o čemu se radi, probaću da objasnim da je Vlada Srbije i Skupština svojom raspravom danas donela odluku da ovakvim sporazumima, odnosno predlozima zakona unapredi, pre svega, život građana Srbije. Naime, prvi predlog sporazuma koji se tiče zajma za projekat akceleracije inovacija i podsticanja rasta preduzetništva u Republici Srbiji je vrlo precizno definisan. Rekli ste, ministre, u uvodnom izlaganju šta on znači, pre svega, u razvoju našeg preduzetništva, ali ono što je jako važno reći jeste da je on struktuiran kroz sprovođenje aktivnosti podeljenih u tri osnovne komponente, i to prva – reforma sektora istraživanja, za koju su opredeljena određena sredstva, što znači da će iz toga biti podrška Fondu za nauku Republike Srbije, da će se ticati i reforme Instituta za istraživanje i razvoj, da će biti uključen program saradnje sa srpskom naučnom dijasporom, u tom prvom delu i prvoj komponenti. Druga komponenta akceleracije poslovanja takođe se sastoji iz nekoliko sektora, i to, pre svega će se ticati Fonda za sufinansiranje programa tehničke pomoći kao takve. Dakle, govorimo o zajmu koji će zaista unaprediti naše preduzetništvo, a to je osnovni preduslov za unapređenje kvaliteta života građana Srbije. Pod tačkom 3. nalazi se Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu za izgradnju toplovoda Obrenovac. Kolega Komlenski je o tome iscrpno govorio i ja tu zaista nemam mnogo detalja koje bih dodala. Oni se najpre tiču boljeg kvaliteta života najvećeg grada u Srbiji, odnosno njegovih stanovnika, Beograda i Beograđana. Sva ova ulaganja definitivno nisu nikakvo trošenje novca, nikakvo zaduživanje Vlade i države Srbije bespredmetno, već vrlo svesno korišćenje sredstava za unapređenje kvaliteta života. Ono što, takođe, imamo danas kao Predlog zakona je potvrđivanje Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Severne Makedonije o uzajamnom priznavanju kvalifikovanih usluga od poverenja koje se pružaju Republici Srbiji i Republici Severnoj Makedoniji. Jako je važno reći da u regionu Srbija, u ovom trenutku, ima status, pre svega, faktora stabilnosti i najstabilnije države, kada je u pitanju reon zapadnog Balkana. U tom smislu imamo i obavezu da možda učinimo napor više u odnosu na naše komšije i kada su u pitanju unapređenja saradnje. Upravo iz tog razloga imamo i ovaj Sporazum o saradnji sa Vladom Severne Makedonije. Nakon što ovaj zakon bude donet ove zemlje će međusobno priznavati kvalifikovani elektronski potpis, kvalifikovani elektronski pečat, kvalifikovani elektronski vremenski žig i registrovane šeme, odnosno sisteme elektronske identifikacije. Ovo je samo još jedan korak napred u do sada odličnim odnosima, bilateralnim, između Srbije i Severne Makedonije. Možda najatraktivniji sporazum iz predloženih jeste Sporazum sa Evroazijskom ekonomskom unijom. Evroazijski ekonomski savez je zajednica država sa političkom, ekonomskom, vojnom, carinskom i humanitarnom saradnjom na području Evroazije. Članice ove Unije su, ali to smo već nekoliko čuli, Rusija, Belorusija, Kazahstan, Jermenija i Kirgistan. Zvanično je uspostavljen 1. januara 2015. godine. Pristupanje Srbije ovoj Uniji je od ogromnog značaja za ekonomiju naše zemlje, jer je za nas ovakvim sporazumom otvoreno tržište od 183 miliona ljudi. To je jedno novo i veliko tržište za naše proizvode, pri čemu je važno reći da je privredna saradnja najintenzivnija sa Ruskom Federacijom sa kojom imamo Sporazum o strateškom partnerstvu, potpisan još 2013. godine. Imao je za cilj da, pre svega, unapredi ekonomske i političke odnose dveju zemalja, što je i rezultiralo istinskim poboljšanjem bilateralne saradnje u svim sferama društvenog života. Ono što imam obavezu da kažem jeste da nijedna država članica ove Unije nije priznala nezavisnost samoproglašene republike Kosovo, i zapravo to bi mogao da bude i jeste još jedan od važnijih razloga da Srbija, u odnosu na članice ove Unije, ima zaista prijateljski odnos, onoliko koliko su one imale prema nama. Potpisivanje Sporazuma o ekonomskoj saradnji sa Evroazijskom unijom još je jedan korak u našim odnosima sa zemljama članicama ove Unije i otvorenost ove Unije za Srbiju je velika šansa, a pre svega za privredu Srbije, uključujući i poljoprivredu i prerađivačku industriju i najznačajniji partneri Srbije u oblasti spoljne politike su i dalje države članice EU i države potpisnice CEFTA Sporazuma. Ovaj će Sporazum u celini za Srbiju imati i politički, ali i ogroman ekonomski značaj u narednom periodu i zato ga smatramo strateškim interesom Srbije. Na kraju, poslednji predloženi Zakon o potvrđivanju Dodatnog protokola o trgovini uslugama Sporazuma o izmeni i pristupanju Sporazumu o slobodnoj trgovini u centralnoj Evropi ili CEFTA, a čiji je Srbija takođe član, ne manje važan. Kolega Jelenković je govorio precizno o članovima koji definišu ponašanje unutar CEFTA. Čvrsto verujem da će i ovakav predlog zakona upotpuniti tu saradnju koja je umela da jednostrano bude narušena od nekih država koje su članice CEFTA. Ono što želim na kraju da kažem, a da ostavim malo vremena za svoje kolege koje će govoriti posle mene, jeste da je danas Svetski dan socijalne pravde i prilika da se podsetimo kako je ona moguća samo ako zajedno radimo na iskorenjivanju siromaštva, nasilja, rodne nejednakosti i smanjenju stope nezaposlenosti. Baš na današnji dan sve ovo što ćemo kao Skupština izglasati i podržati Vladu upravo će umanjiti ono što bi moglo da bude socijalna nepravda. Važno je da kao društvo podstičemo solidarnost i odgovornost prema onima koji su najugroženiji. U Srbiji su danas u najvećem riziku od siromaštva mlađi od 18 godina, porodice sa troje ili više dece, stariji, bolesni i nezaposleni. Mere socijalne politike morale bi da uključe podršku svim navedenim kategorijama stanovništva, jer se socijalna pravda ostvaruje borbom protiv siromaštva i uvažavanja različitosti kroz jednakost, solidarnost i stvaranje jednakih šansi za sve. Politika Vlade Republike Srbije bila je upravo to, da pojača privredni rast, da poboljša kvalitet života svojih građana i mi danas pred sobom imamo tačke dnevnog reda koje idu isključivo u prilog tome. Iz svega navedenog, kao razlog za SPS je sasvim dovoljan da poslanici u danu za glasanje podrže sve predložene predloge zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem. Pokušaću da nastavim u duhu onoga što je govorio akademik Zukorlić, a tiče se zaista boljeg položaja mladih ljudi koji su se odlučili za nauku, za naučna istraživanja i za podsticaj njihovim dosadašnjim i budućim projektima. Kao univerzitetski profesor svakodnevno sam u kontaktu sa sadašnjim studentima, ali i onima koji su završili svoje master ili doktorske studije i koji u onom ambijentu u kom se nalaze trebaju, veoma su potrebne ovakve vrste projekata, naučnih projekata i naučno-finansijske podrške. Ovde ću govoriti konkretno o prostoru Sandžaka, koji dobro poznajem. Ne znam kako je u drugim delovima države, ali znam da na našem prostoru, uzimajući sveukupnu ekonomsku situaciju, pa vrlo često različite vidove pritisaka, pa onda i nepotizma i partokratije, mladi stručnjaci, mladi ljudi vrlo često ne mogu da dosegnu onaj nivo uspeha kakav realno pokazuju prema svojim talentima i prema svojim dosadašnjim naučnim dostignućima. Iz tih razloga, ne želeći da saviju kičmu prema bilo kom moćniku, vrlo često kreću putem odlaska iz države, a na taj način mi kao društvo gubimo ono najvrednije što imamo. Međutim, kada dođu u tu situaciju da u nekoj zapadnoj državi dobiju i najmanju šansu, oni postaju najbolji stručnjaci u bilo kojoj branši i na taj način mi investiramo vlastite mozgove, vlastite talente u privredne i sve druge sektore zapadno evropskih država, a mi kao društvo postajemo izuzetno oslabljeni i ono što je najvrednije u našem društvu postaje zapravo tuđe vlasništvo ili tuđi potencijal, kvalitet. Zato je od preke važnosti da zaista što je moguće više investiramo u istraživanja, što je moguće više investiramo u naučne projekte mladih istraživača i posebno da to bude raspoređeno ravnomerno, da se koncentracije tih naučnih projekata i centara ne događa samo u velikim, hajde da kažemo, centrlanim delovima države poput Beograda, poput Novog Sada, već da imamo ravnomerno raspoređeno u svim delovima države. Čuli ste o potencijalima Novog Pazara, potencijalima dva univerziteta i o prekoj potrebi jednog tehnološkog parka, kako bismo te mlade ljude, pune energije, pune želje za istraživanjima, pune želje za novim saznanjima, ali ograničene trenutnim kapacitetima, zaustavili, da ostanu u tim krajevima i omogućili im da se ravnopravno razvijaju, da svoja mladalačka, a i sva druga iskustva, stiču u svojoj državi i da na taj način investiraju svoje znanje u razvoj vlastite države, a vrlo često i ta neka svoja dostignuća koja se često mogu meriti sa onim dostignućima koja se postižu na najznačajniji svetski univerzitetima i naučno-istraživačkim centrima. Zato ovaj projekat, koji se tiče ulaganja u naučne fondove, bi bio od izuzetne važnosti sa jednom opaskom da ovaj drugi deo koji se tiče ulaganja u dijasporu, a ne znam da li je nesrećno formulisan kao ulaganje u srpsku dijasporu, mislim da treba, bolje bi bilo i preciznije, da se definiše - ulaganje u dijasporu Republike Srbije, jer imamo veliki, veliki broj mladih ljudi, istraživača, građana Republike Srbije koji nisu Srbi, a koji svojim potencijalima, naučnim i svim drugim, mogu jako puno doprineti razvoju i naše države i svim ovim projektima i zato smatram da je nepravedno to oslovljavati tako da je taj deo zajma naučnoga usmeren samo na srpsku dijasporu, već mora biti usmeren na dijasporu Republike Srbije, bez obzira na versku, nacionalnu ili bilo kakvu drugu pripadnost. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vesna Ivković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, danas ću govoriti o sporazumima koji su na dnevnom redu i od velike važnosti za Republiku Srbiju. Što se tiče prvog, a to je Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, radi se o sredstvima za finansiranje projekta akceleracije, inovacija i podsticanje rasta preduzetništva u Republici Srbiji. Projekat ima za cilj unapređenje relevantnosti i izvrsnosti naučnog istraživanja i inovativnog preduzetništva, a sprovođenje je podeljeno na tri osnovne komponente - reforma sektora istraživanja, akceleracija poslovanja, implementacija projekta, praćenje i izgradnja kapaciteta. Sve tri komponente projekta direktno i zajednički doprinose sprovođenju strategije naučnog i tehnološkog razvoja Republike Srbije, kao i unapređenju poslovne klime i otvaranju novih radnih mesta. Za koordinaciju i sprovođenje projekta biće zaduženo Ministarstvo prosvete, nauke, tehnološkog razvoja u saradnji sa Fondom za nauku i Fondom za inovacionu delatnost. Nauka i inovacije su faktori konkurentnosti i održivog razvoja. Osnovni preduslovi za stvaranje inovativnog društva znanja su izvrsnost i relevantnost naučno-istraživačkih rezultata. Izvrsnost je mera kvaliteta i međunarodne vidljivosti naučno-istraživačkih rezultata, a relevantnost predstavlja uticaj naučno-istraživačkih rezultata na privredu i društvo. Naime, moramo imati na umu da društvo zasnovano na znanju zahteva visok znanja, kao i primenu istog u nove proizvode, procese i usluge. U razvijenom delu sveta konstantno se ulažu materijalno-finansijska sredstva u istraživanja, inovativnu delatnosti i ljudske resurse. Posebno mi je drago da je Vlada Republike Srbije prepoznala značaj nauke istraživanja gde je imala viziju, donela važan strateški dokument, odnosno Strategiju istraživanja za inovacije od 2006. do 2020. godine, a izrada nove strategije za period od 2020. do 2027. godine je u toku i na sajtu Ministarstva prosvete upućen je poziv da se uključe relevantne institucije i struka, kako bi proces izrade ovog strateški važnog dokumenta bio što inkluzivniji, kako bi sve društvene grupe i pojedinci imali priliku da doprinesu kvalitetu istog. Srpska ekonomija i društvo kroz polje razvoja baziranog na nauci i inovacijama doprineće ekonomskom rastu, društvenom i kulturnom napretku, podizanju standarda građana i kvalitetu života. Ono što je u ovom projektu veoma značajno to je program saradnje sa srpskom naučnom dijasporom sa ciljem privlačenja mladih, perspektivnih naučnička, istraživača i preduzetnika da svoje veštine i svoja znanja stavi na raspolaganje svojoj matici. Par reči o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu za projekat izgradnje toplovoda Obrenovac-Novi Beograd između kineske Eksport-import banke, kao zajmodavca, i Republike Srbije koju zastupa Vlada Republike Srbije, postupajući preko Ministarstva finansija, kao zajmoprimca. Sporazum je potpisan u Beogradu 17. januara 2020. godine, a Narodna skupština treba da ga potvrdi, odnosno ratifikuje. Osnova ovog finansijskog ugovora jeste Sporazum o ekonomskoj, tehničkoj saradnji u oblasti infrastrukture, koju su Vlada Republike Srbije i Vlada Narodne Republike Kine potpisale još u Pekingu 2009. godine, čiji je cilj unapređenje saradnje u oblasti važnih infrastrukturnih projekata. Realizacija projekta izgradnje toplovoda od Termoelektrane „Nikola Tesla“ u Obrenovcu do toplane u Novom Beogradu dogovoreno je na osnovu Memoranduma o razumevanju od 2017. godine. Vlada je 26. decembra 2019. godine zaključkom prihvatila novi ugovor za realizaciju projekta čiji uslovi bitno ne odstupaju od prethodnog 2017. godine. Razlog za raskidanje starog je što sredstva po tom ugovoru nisu odobrena u roku od 540 dana i razlog je promena valutne klauzule iz dolara u evro što je povoljniji uslov zaduživanja na finansijskom tržištu. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Severne Makedonije o uzajamnom priznavanju kvalifikacionih usluga poverenja, koje se pružaju u Republici Srbiji i Republici Severnoj Makedoniji - ovim međunarodnim sporazumom je predviđena mogućnost prekograničnog priznavanja kvalifikacionih usluga od poverenja, čime se popunjava prostor za poboljšanje i unapređenje bilateralnih odnosa Republike Srbije i Republike Severne Makedonije, iako se oni generalno ocenjuju kao dobri. Ekonomska saradnja između dve zemlje pretežno se bazira na trgovinskoj razmeni koja je na zadovoljavajućem nivou i odvija se bez naplate carine na osnovu CEFTA sporazuma iz 2006. godine. Imajući u vidu da su informaciono-komunikacione tehnologije pokretač globalno-ekonomskog razvoja saradnja u ovoj oblasti ima za cilj jačanje industrijske, tehnološke i privredne saradnje. Međusobno priznavanje kvalifikacionih usluga od poverenja doprineće eliminisanju prepreka u ekonomskom poslovanju. Donošenjem zakona obe zemlje međusobno priznaju kvalifikacioni elektronski potpis, kvalifikacioni elektronski pečat, kvalifikacioni vremenski žig i registrovane sisteme elektronske identifikacije, što će imati uticaj na privredne subjekte obe zemlje, jer se otvara mogućnost prelaska na brže i efikasnije elektronsko poslovanje. Takođe će on lajn usluge jedne zemlje biti dostupne građanima i u drugoj i obratno, što će pozitivno uticati na privredni razvoj obe zemlje. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o slobodnoj trgovini između Republike Srbije sa jedne strane i Evroazijske ekonomske unije i njenih država članica, sa druge strane – o ovom sporazumu je dosta i afirmativno govorio moj uvaženi kolega, šef poslaničke grupe SPS, Đorđe Milićević i ja ću još par reči dodati. Sporazum je inače potpisan 25.10.2019. godine u Moskvi. Potpisali su ga Ana Brnabić, premijer Republike Srbije, sa jedne strane, premijer Republike Jermenije, premijer Republike Belorusije, premijer Republike Kazahstan, premijer Kirgijske Republike, Dmitri Medvedev, premijer Ruske Federacije i Tigran Sarkis Sjan u ime Upravnog odbora Evroazijske ekonomske komisije, sa druge strane. Republika Srbija je i do sada imala visok stepen liberalizacije trgovine koji se primenjuje u veoma važećim sporazumima o slobodnoj trgovini Republike Srbije sa Ruskom Federacijom, Republikom Belorusijom i Republikom Kazahstan, a sada će biti proširena na nove članice Evroazijske ekonomske unije, tj. Republiku Jermeniju i Kirgijsku Republiku. Do sada je Republika Srbija imala oko 90% ukupne trgovinske razmene sa zemljama Evroazijske ekonomske unije, što se odnosilo najviše na Rusku Federaciju. Novim sporazumom biće omogućen pristup tržištu Evrazijske ekonomske unije za oko 99% robe iz carinske tarife, a na privrednicima je da te pogodnosti iskoriste, a i motiv je za dolazak stranih investitora i ulagača. Režim slobodne trgovine primenjuje se na robu koja je zadovoljila kriteriju o poreklu robe. Tačnije rečeno – da je roba proizvedena u potpunosti u Republici Srbiji ili da je prošla dovoljnu obradu, tako da vrednost materijala stranog porekla upotrebljenog u procesu proizvodnje nije veći od 50% vrednosti robe koja se izvozi. Biće ukinuto do sada važeće pravilo direktne kupovine, što će za posledicu imati značajnu dobit za naše velike izvoznike. Kao uslov za ukidanje ovog pravila srpska strana je prihvatila ruski zahtev da se pojačaju kontrole pravnih lica koja učestvuju u lancu kupovine kako bi se sprečile eventualne zloupotrebe preferencijalnog statusa. Moram da napomenem da Republika Srbija i Ruska Federacija imaju tradicionalno viševekovne prijateljske odnose, a u ovom 21. veku odnosi se uspešno razvijaju na svim poljima, kako političkim, tako ekonomskim, kulturnim, vojnim i drugim vrstama bilateralnih odnosa. Dodatni kvalitet ovim odnosima dala je Deklaracija o strateškom partnerstvu potpisana 24. maja 2013. godine u Sočiju. Bilateralni politički dijalog na visokom i najvišem nivou je redovan i intenzivan, uostalom i ambasador Aleksandar Bocan Harčenko u Beogradu izjavio je, citiram: „Srbija i Rusija nikada nisu imale tako kvalitetnu saradnju kao danas“. Ovih dana smo svedoci da smo dodatno unapredili i vojnu saradnju sa Ruskom Federacijom, što je potvrđeno dolaskom ministra odbrane Ruske Federacije u posetu Srbiji, Sergeja Šojgua. Ova saradnja u oblasti odbrane odvija se u skladu sa Deklaracijom o strateškom partnerstvu. I da zaključim da ćemo nastaviti rad na usaglašavanju novih sporazuma kojima će se i dalje unapređivati institucionalni okvir bilateralnih odnosa. Predlog zakona o potvrđivanju dodatnog Protokola 6. o trgovini uslugama, Sporazuma o izmeni i pristupanju Sporazuma o slobodnoj trgovini u centralnoj Evropi, Sporazum o slobodnoj trgovini na Balkanu CEFTA u Bukureštu 2006. godine potpisale su Srbija, BiH, Makedonija, Hrvatska, Bugarska, Moldavija, Rumunija, Crna Gora, Albanija i privremena administrativna Misija UN na Kosovu u skladu sa Rezolucijom Saveta bezbednosti 1244. Do kraja 2007. Sporazum je stupio na snagu u svim zemljama potpisnicama. Stvaranjem slobodne trgovine zemlje zapadnog Balkana se opredeljuju za ekonomski i privredni razvoj, pokazujući da su sposobne da vode zajedničku ekonomsku politiku, što pokazuje i naglašava evropsku perspektivu ovog regiona. Inače, CEFTA je osnovana još 1992. godine u Krakovu u Poljskoj, a ovaj savez je tada postao ulaznica za EU i države koje žele postati članovi trgovinske organizacije prvo moraju određeno vreme provesti u CEFTA. Svedoci smo i da niko nije posebno odreagovao na kršenje CEFTA Sporazuma od strane vlasti u Prištini, kada je uvela 100% takse na uvoz robe iz Srbije. Ovo kršenje sporazuma će ne štetiti samo Srbiji, već celom regionu zapadnog Balkana. Ekonomsko povezivanje celog regiona stvorilo bi veće jedinstveno tržište, što bi značajno bilo za dolazak velikih investitora. Poglavlje 6. deo Sporazuma CEFTA odnosi se na usluge i predviđa da će se CEFTA strane razvijati i proširivati saradnju u cilju postepene liberalizacije i uzajamno otvaranje svojih tržišta za usluge i u kontekstu evropskih integracija. Dodati Protokol 6. u trgovini uslugama je usvojen 18.12.2019. godine u Tirani. Zato je potrebno da Republika Srbija u skladu sa svojim zakonodavstvom potvrdi i dodatni Protokol 6. Sporazuma o izmeni i pristupanju Sporazuma o slobodnoj trgovini u centralnoj Evropi. Poslanička grupa Socijalističke partije Srbije će u danu za glasanje glasati za navedene predloge zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima iz Ministarstva, dame i gospodo poslanici, pred nama je danas pet sporazuma, ja ću govoriti o njima, ali pre nego što krenem da obrazlažem sporazume, zaista moram da se okrenem da vam prezentujem šta kaže Slaviša Lekić, novinar „Danas“, taj borac, kao borac za slobodu medija, a u stvari borac za sopstveni džep. Građani gledaju prazne klupe i zavide, a parlamentarci se žale, pa je onda slikan ovaj deo, zaista prazan, ali to se dešava već godinu dana, ljudi ne dolaze, deo opozicije, ne čitava opozicija. Ovde su časni ljudi koji su shvatili zašto smo mi ovde. Mi ovde radimo za svoju državu. Čast je i privilegija biti ovde, jer mi predstavljamo narod, branimo njihove interese. Tu su ljudi koji takođe misle i dobijaju svoju platu, a gospodin kaže: „Parlamentarci žive, uživaju i sve ostalo“. Da ja ne bih pričala da to nije tačno i da imamo silne privilegije i da pravimo sve i svašta od ovog parlamenta, možemo da pogledamo, odličan je snimak, zaista ljudi ne dolaze, primaju odlične plate a ne dolaze. Ja bih to drugačije, ali ko mene pita. Ono što je važno, ja ću citirati ljude iz opozicije koji ovde dolaze, a to je gospodin Vladimir Đurić koji lepo kaže, poslanik Stranke moderne Srbije: „Poslanički posao je častan i zahtevan. Srpski parlamentarci su najslabije plaćeni u regionu“, kaže on, ja kažem – ja sam jako zadovoljna svojom platom. Hvala državi na ovome što nas plaća, može i manje. Ja radim za interese svoje stranke, svog naroda, pre svega, radim za državu. Onda kaže: „Dnevnice ne postoje“, istina. „Skupštinski restoran je prilagođen ishrani zaposlenih u Skupštini, istina. Jedina privilegija koju imam, kaže gospodin – je da sebe i porodicu izlažem zlonamernom jeftinom populizmu. To je njegov stav. Ja sam ponosna što radim ovde. Šta kaže gospođa Sanda Rašković Ivić? Ona takođe smatra da je jedina privilegija parlamentaraca što se uz pokazivanje poslaničke kartice mogu voziti tramvajem i autobusom. Toliko da se zna zarad ovog naroda da ne misle da smo ovde bahati, ne naprotiv. Vrlo smo pristojni ljudi, lepo radimo svoj posao i radimo za državu. Što se tiče sporazuma, govoriću o Predlogu zakona o potvrđivanju sporazuma o zajmu. Zajam za ugovoranje stranog projekta o izgradnji za projekat izgradnje toplovoda Obrenovac-Novi Beograd. Jako je dobro da govorimo danas o ovim sporazumima. Zašto? Zato što jačamo bilateralnu saradnju. Gospodin Aleksandar Vučić, predsednik ove države vodi jednu izuzetno mudru politiku. Spaja ljude, stvara prijatelje i zato imamo danas masu sporazuma od 2012. godine i zato je ova zemlja od minus 3,5% BDP došla do plus 3,5%. Imamo silne investitore. Zašto? Zato što smo uređenja zemlja, zato što smo faktor stabilnosti u regionu, zato što su ljudi zaintresovani da dolaze i ulažu ovde. Između ostalog, što se tiče ovog sporazuma, da još dodam da smo na Duing biznis listi bili 186. Šta to znači? Po brzini izdavanja građevinskih dozvola, danas smo 42. Imamo 54.000 otvorenih gradilišta u zemlji. Radimo, Beograd izgleda mnogo drugačije nego pre 10 godina. Srbija izgleda mnogo lepše. Tako se radi, tako radi odgovorna vlast. Što se tiče sporazuma, veliko je zadovoljstvo danas govoriti o njemu, jer ima dva boljitka. Pre svega, usvojićemo ga iz razloga što će se smanjiti emisija štetnih gasova. Ono što je po meni još važnije, jeste isporuka toplotne energije iz Obrenovca, do Beograda, do Novog Beograda, jer će trajno rešiti problem. Naime, dešava se da u nekom međuperiodu kada nema centralnog grejanja, obzirom da imamo decu, bude puno hladno u stanovima, a glasanjem za ovaj sporazum i to ćemo rešiti. Hvala na pažnji, SNS će u danu za glasanje sa radošću glasati za sve predloge ovih sporazuma. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, novac se zarađuje, uglavnom proizvodnjom roba i usluga u tržišnoj ekonomiji. Dakle, da bi zaradili novac morate da imate robu koja se prodaje. Da bi se roba prodavala, morate da imate tržište na kome će se roba prodavati. Da bi proizvod se prodavao, mora da ispunjava odgovarajuće kriterijuma, mora da postoji marketing. Da bi se prometovale usluge i roba, morate pre svega u malim zemljama da imate veliki izvoz. U suprotnom male zemlje ne mogu da budu uspešne. Da bi to uradili, moramo da imamo investicije. Zemlja bez investicija je auto bez goriva. Znači, samo nizbrdo. Proizvod koji prodajete, da bi našao tržište mora na određen način da bude po kvalitetu isti, ako ne i bolji od sličnih proizvoda, zato što možete da proizvedete dva miliona stolica, ali ako ne možete da ih prodate, ako ne ispunite sve uslove, ako nemate sporazume, ako nemate tržište, ako nemate zadovoljavajući proizvod, u tom slučaju, ako proizvedete dva miliona ovih stolica ili pet miliona aparata, to su vam samo muzejski eksponati. Znači, budući muzejski eksponati, jer to ne možete da prodate. Zato su po meni važna i tržišta, ali i važni investitori koji donose strani novac. Dakle, domaće firme koje su osnovane stranim kapitalom. Zato što te firme obično donose i komad tržišta. Te robe se onda proizvode za poznato tržište. Da bi se to privuklo morate da imate odgovarajuću infrastrukturu, puteve, telekomunikacije itd, da bi privukli, ne samo investitore, već da bi robe koje proizvodite i sirovine koje uvozite imale odgovarajuće uslove za brzi transport. Zato su vam potrebni auto-putevi, pruge idt. Vi morate da ne birate tržište. CEFTA je veoma bitna, tu nam je najveći suficit. Zato ja pozdravljam sve sporazume koje u okruženju ubrzavaju protok roba, usluga, ljudi, kapitala itd. Ali, pozdravljam sporazume i sa Evroazijskom unijom. Ne želim da se odreknem tržišta EU. Ja ću vam to na poljoprivredni način opisati sledećim rečenicama. Izvoz jabuka u Rusiju, ja moram naše poljoprivrednike da upozorim da Rusija podiže u poslednje vreme velike zasade jabuka, velike površine i da pokušamo u budućem periodu da proizvedemo što više krušaka, jer one na domaćim i stranim tržištima imaju veliku prođu, malo se teže održavaju, ali su prinosi gotovo identični sa jabukama. Preko 90% naših jabuka završi u izvozu u Rusiji. Navešću vam malinu. Preko 90% maline se izvozi u EU. Sad, tražiti da se odreknemo jabuke ili maline, za nas poljoprivrednike nije uputno. Ako se odreknemo EU, odričemo se na određeni način izvoza maline, a ako se odreknemo Evroazijske unije onda se odričemo izvoza jabuka. Zato, mislim da su sva tržišta podjednako vredna. Jeste da u EU izvozimo 66% naših roba, jeste da u CEFTA-i imamo najveći suficit, ali ne treba zanemariti ni tržišta Evroazijske unije, Rusije, Belorusije, Kazahstana itd. Mislim da su to vredna tržišta i da treba da se borimo da što više robe proizvedemo. Roba je novac. Da tu robu prodamo, da servisiramo naše dugove prema inostranstvu, da servisiramo kupovinu roba koju kupujemo iz inostranstva i da tim izvozom sa ostatkom novca podelimo i da će na tan način novac doći do svakog od nas. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, još jedanput je vladajuća većina zloupotrebila Poslovnik i još jedanputa raspravljamo o predlozima zakona u zajedničkoj raspravi, koji ne bi smeli biti predmet zajedničke rasprave. Poslovnik kaže da se može raspravljati o zakonima ukoliko su rešenja u njima međusobno povezana i ukoliko su međusobno uslovljeni. Ovde apsolutno nema nikakve uslovljenosti i ne znam da li će gospodin Mali ili neko od ovih ekonomskih eksperata iz SNS moći da objasni na koji način su to međusobno uslovljeni toplovod od Obrenovca do Novog Beograda, sa npr. Sporazumom o slobodnoj trgovini i Evroazijskoj uniji. To, verovatno po vašem mišljenju jedno bez drugog ne bi moglo, međutim građanima Srbije je jasno da vi, zapravo, na taj način samo umanjujete prava opozicije i skraćujete vreme za raspravu koje bismo inače imali. Što se tiče ovoga prvog zakona, odnosno to je drugi u ovoj zajedničkoj raspravi. To je toplovod od Obrenovca do Novog Beograda. Znate, dobro bi bilo da je to i mnogo ranije urađeno. Znam da ćete vi reći da to nisu uradili ovi iz bivšeg režima, ali mnogo je tu režima prošlo, to je moglo biti urađeno i pre 20 i 30 i ko zna koliko godina, možda tu ovi iz SPS snose i najveću odgovornost jer upravo su oni ti koji su od zadnjih 75 godina u Srbiji bili na vlasti 70, a pet godina nisu, a kada slušate njihove govore pomislio bi neko neupućen, ovi ljudi su od juče u vlasti, nizašta nisu odgovorni, ni o čemu nisu odlučivali, jednostavno čiste kao jutarnja rosa. Što se tiče Predloga zakona o potvrđivanju Sporazuma o slobodnoj trgovini između Republike Srbije i Evroazijske ekonomske unije i njenih država članica, SRS pozdravlja svaku saradnju i svaki napredak u saradnji između Srbije i prijateljskih zemalja. Kada kažem prijateljske zemlje, naravno da se tu pre svega radi o Rusiji, o Kini, o Belorusiji i sličnim zemljama koje pre svega podržavaju i teritorijalni suverenitet i integritet Republike Srbije. Mi smo apsolutno protiv svakog vida političkog udruživanja i dalje zavisnosti ekonomski i političke od strane EU i njenih vodećih zemalja, koje sve čine protiv srpskog naroda i koji jesu neprijatelji Srbije. Ne može se drugačije nazvati neko ko bombarduje Srbiju, neko ko ekonomski pokušava da nas uništi, neko ko će uvek stati na stranu koja je suprotna interesima srpskog naroda. Ja ne znam šta je više potrebno da biste se vi osvestili i da biste videli koliko je ugrožen srpski narod, da prestanete više da pričate te priče kako smo mi nekakav faktor stabilnosti na Balkanu, jer niti smo mi faktor za bilo šta, a svakako nismo faktor stabilnosti. Ukoliko ste toliko moćni, ukoliko ste u stanju da stabilizujete i okolne države, zašto to ne učinite u Crnoj Gori? I, kako je moguće da neko, da neka država donese takav zakon kojim se flagrantno krše prava srpskog naroda, kojim se ruše praktično i ukidaju prava koja ima Srpska pravoslavna crkva, a da niko ne reaguje? Reagovala jeste EU, ali tako što su rekli da je za demonstracije i za litije u Crnoj Gori pre svega kriva Srbija i da su kriva sredstva informisanja u Republici Srpskoj i Srbiji, jer su oni ti koji pogrešno obaveštavaju građen o onome što se u Crnoj Gori događa, pa su valjda zbog toga građani na ulicama. Drugo, ne znam da li vam je jasno da će oni uvek zauzeti stranu koja je protiv Srbije. Da li vam je jasno da oni mogu u svakom trenutku destabilizovati Republiku Srpsku, kao što su to učinili donošenjem Odluke Ustavnog suda u kojoj većini imaju tri stranca i dva muslimana i da na taj način oni kada god požele mogu uzdrmati Srbiju i srpski narod. Jasno je da se odnos zapada prema srpskom narodu ne menja i da se neće uskoro ni promeniti. Dakle, zašto je to tako, na to pitanje odgovarajte vi, jer vi tvrdite da su nam veliki prijatelji, iako se uporno na delu pokazuje da to nisu. Nedavno smo čuli iz usta predsednika Republike Srbije da je jedna moćna evropska zemlja tražila od Prištine da uvede sankcije, odnosno da uvede takse na srpsku robu na taj način direktno kršeći CEFTA sporazum, koji je u ime južne sprske pokrajine potpisao UNMIK. Vi, gospodine Mali, znate kao ministar finansija da te takse i te sankcije i to kršenje CEFTA sporazuma traje već duže od godinu dana. Ja bih voleo od vas da čujem šta je Srbija uradila da se to spreči i pitao bih vas koji bi bio razlog da bilo ko od poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije glasa za ovaj Predlog zakona o potvrđivanju Dodatnog protokola 6 o trgovini uslugama Sporazuma o izmeni i pristupanju Sporazumu o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi, dakle CEFTA sporazum, da bi građanima kraj malih ekrana bilo jasnije? Srbija je potpisnik CEFTA sporazuma. Kada je Srbija u pitanju, CEFTA sporazum se ne poštuje. Dakle, koji je razlog da Srbija ostaje u okviru sporazuma u kojoj nema nikakva prava? Po svojoj suštini, CEFTA sporazum je obavezujući za sve države potpisnice. Ako možete samo malo tiše da dobacujete, ministar telefonira, a evo i ja ću tiše da govorim, da mu ne bih smetao. Ali, dobro bi bilo da i vi iz režima što tiše dobacujete. Dakle, pitanje je dokle ćemo mi pristajati na to da kada je Srbija u pitanju i kada je srpski narod u pitanju ni jedno pravilo ne važi? Nekada je postojala krilatica da su sva pravila, odnosno da je dozvoljeno kršiti bilo koje pravilo kada su u pitanju srpski radikali, pa je onda bilo da su protiv Miloševića sva sredstva dozvoljena, ali mi suštinski vidimo da se ovde ne radi ni o bilo kojoj pojedinačnoj stranci, da se ne radi o bilo kom pojedinačnom lideru, već da je princip vodećih zapadnih zemalja da kada je srpski narod u pitanju ne važi ni jedan princip i ni jedno pravilo. Ja sam pitao nekoliko puta i ministra Sinišu Malog, pitao sam i Anu Brnabić, da odgovori na pitanje da li je Srbija dobila odgovor, jer nakon uvođenja ovih taksi od 100% na robu iz Srbije, Ana Brnabić je rekla da u skladu sa procedurom mora u roku od 90 dana da se nađe kompromisno rešenje, da je ona pred CEFTA pokrenula odgovarajući postupak i najavila je da će nakon isteka roka od 90 dana biti podneta tužba Arbitražnom sudu CEFTA. Od toga je prošlo više od godinu dana. Ja sam nekoliko puta pitao i ministra Malog, pitao sam i Anu Brnabić, postavio sam čak i poslaničko pitanje i pitao da li je Srbija u skladu sa obećanjem predsednika Vlade Republike Srbije podnela tužbu Arbitražnom sudu CEFTA? Ukoliko jeste - kada, i da mi dostave tu tužbu. Ukoliko nije, tražio sam da odgovore zašto ta tužba nije podneta. Vi ćutite i to mene navodi na pomisao da nešto krijete, da iz određenog razloga tu tužbu niste podneli i da vam je neko rekao da ukoliko biste eventualno i podneli, da je takva tužba osuđena na neuspeh, kao što je, uostalom, i svako obraćanje Srbije bilo kom međunarodnom sudu koji je pod prevashodnim uticajem zapadnih zemalja. Molim vas da odgovorite gospodine Mali na ova pitanja, jer, bez toga zaista ne možemo odlučivati o tome treba li Srbija i dalje ostati u okviru CEFTA sporazuma, ako ne znamo da li bilo koje pravilo i bilo koja garancija koja je u njemu sadržana važi za Srbiju i za srpski narod.
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Zahvaljujem se, gospodine Arsiću. Ovde je izneto niz neistina vezano za politiku Srpske napredne stranke. Pre svega, građani Srbije vrlo dobro znaju da nikada bolji odnosi u političkom, ekonomskom, vojnom smislu, nisu postojali između Republike Srbije, na jednoj strani, i Ruske Federacije, odnosno Narodne Republike Kine, na drugoj strani, osim u vreme mandata Aleksandra Vučića. Trpeli smo i trpimo i dan-danas strahovite pritiske sa zapada po najmanje dva pitanja - po pitanju uvođenja sankcija Ruskoj Federaciji i po pitanju zašto se Republika Srbija naoružava pre svega ruskim a onda i kineskim oružjem. Ni jedan ni drugi pritisak nismo prihvatili. To pokazuje koliko smo privrženi prijateljstvu sa onim zemljama koje su bile prijatelji onda kada je nama bilo najteže. Nema reči, nema govora o tome da je Vlada Srbije, ili da se predsednik Republike Srbije podanički odnosi prema zapadu, prema Evropskoj uniji ili prema bilo kome drugom. To građani Srbije vrlo dobro vide. Što se tiče situacije u Crnoj Gori, zbog građana Srbije i zbog ovih koji su jako zabrinuti za Srbe u Crnoj Gori, moram da kažem nekoliko činjenica. Pre nego što je bilo ko od ovih velikih branilaca Srba u Crnoj Gori uopšte čuo da Milo Đukanović sprema zakon o slobodi veroispovesti, predstavnik Republike Srbije, to je pomoćnik ministra pravde u Vladi Republike Srbije, gospodin Čedomir Backović, član Venecijanske komisije, kojoj je Crna Gora poslala Nacrt zakona o slobodi veroispovesti, je jedini, ali bukvalno jedini, koji se usprotivio Nacrtu zakona o slobodi veroispovesti, koji je u januaru mesecu ove godine izglasan u Skupštini Crne Gore. I još nešto da vam kažem, a to pokazuje koliko je teška pozicija Republike Srbije i koliko odnosi u međunarodnoj zajednici nisu bajkoviti kao što ih vi pojednostavljeno prikazujete, tamo su nam prijatelji a ovde su nam neprijatelji, na sednicu Venecijanske komisije na kojoj je trebalo da se izglasa da li je Zakon o slobodi veroispovesti odnosno Nacrt zakona o slobodi veroispovesti, u toj fazi, u skladu sa evropskim standardima ili ne, Republika Srbija je ostala sama. Predstavnik Ruske Federacije nije došao uopšte, a predstavnik Kipra kažu da je zakasnio. To treba da znate. Ovo nije popularno da se kaže. Da, da, samo se vi smejte. Ja jako volim ove velike Ruse, znate, gospodine Arsiću. Ali, niko neće da kupi "Ladu Nivu", svi kupe "Land rovera" od 150 hiljada evra. A ne valja Evropska unija! Evo, sad potpisujemo, odnosno ratifikujemo Sporazum sa Evroazijskom unijom, brate mili, možete da kupite "Ladu Nivu" za 5.000 evra, što da bacate tolike pare na neprijateljske proizvode! Vi direktno onda finansirate industriju Velike Britanije, kad kupujete njihove džipove od 150 hiljada evra. Ali, da se sad osvrnem na nešto što je mnogo važnije. Ovo što je sad rekao gospodin Šarović je u direktnoj suprotnosti sa onim što tvrdi režim Mila Đukanovića. Režim Mila Đukanovića, preko svoje televizije, svakoga dana tvrdi da litije u Crnoj Gori, da građanske proteste u Crnoj Gori finansira i organizuje lično Aleksandar Vučić. A ovde u Narodnoj skupštini već dva meseca slušamo priče kako Srbija ne preduzima ništa! Sad se postavlja pitanje - a šta je istina? Milo Đukanović kaže da i te kako preduzimamo, da smo mi ti koji organizujemo proteste u Crnoj Gori, a onda slušamo sa druge strane priče ovih velikih pobornika britanske automobilske industrije kako u stvari mi u Crnoj Gori ne radimo ništa. I te kako radimo. Time ću da završim, gospodine Arsiću, hvala vam što ste imali razumevanja - jeste li primetili da kada svi Srbi, odnosno srpski predstavnici, dolaze u Beograd, bez obzira da li su iz Hrvatske, da li su iz Republike Srpske, da li su iz Crne Gore, kod koga dolaze? Dolaze kod tog velikog izdajnika, kod tog velikog preprodavca srpskih nacionalnih interesa, koji samo što nije potpisao obavezujući sporazum za Kosovo, koji samo što se nije odrekao Republike Srpske, koji radi sve po diktatu Zapada, a taj čovek se zove Aleksandar Vučić. Ali, ono što vi ne možete da prihvatite, to je da su oči srpskog naroda i u Hrvatskoj i u Republici Srpskoj i u Crnoj Gori usmerene prema Aleksandru Vučiću. Oni nemaju boljeg zaštitnika svojih interesa od aktuelnog predsednika Republike Srbije.
Zahvaljujem, kolega Martinoviću. Četiri minuta od vremena poslaničke krupe, pošto ste prekoračili vreme. Pravo na repliku, narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Dakle, ako pitate, gospodine Martinoviću, kod koga dolazi Milorad Dodik, pa dolazi kod onoga ko ga pozove. Svojevremeno kod Miloševića, posle toga kod Koštunice, nakon toga kod Đinđića, kod Borisa Tadića itd. Da li to znači da kod koga god je došao Milorad Dodik, taj je patriota? Je li to logički sled kojim vi idete da biste to zaključili? Druga stvar, vi pričate o tome ko je glasao za šta u Venecijanskoj komisiji. Kažete – ruski predstavnik nije došao, a kiparski je zakasnio. Tako je. Evo, ruski nije došao, a kiparski je zakasnio. Za šta su ostali glasali? Za šta su glasali vaši prijatelji sa Zapada? To je upravo potvrda one teze koju sam ja izložio – Srbija nema prijatelja na Zapadu i to je jedina istina. Nisu to izglasali ni Rusi, ni Kiprani, nego su izglasali Francuzi, Englezi, Nemci, Italijani i ti drugi koji su priznali nezavisnost Kosova, koji ga i dalje otimaju i koji su pozdravili uvođenje takse od strane Kosova za srpsku robu. To je poenta. Šta god je protiv Srbije, šta god je protiv srpskog naroda, da li je u pitanju Kosovo i Metohija, da li je u pitanju Republika Srpska, da li je u pitanju Crna Gora, gde god se nalazi srpski narod, ti o kojima vi pričate da su nam prijatelji, sa kojima predlažete da idemo u Evropsku uniju, oni su protiv nas. Oni su protiv nas, jer su nam neprijatelji, nisu ni zbog Rusa, ni zbog Kiprana. Vi ste poput onih koji krive ne NATO koji bombardovao i ubijao po Srbiji, nego kažete – krivi su Rusi, nisu sprečili. I ovde u Venecijanskoj komisiji, i da su bili ruski predstavnici, da li bi mogli da spreče donošenje takve odluke Venecijanske komisije? Ne bi. Gde su vam prijatelji, to je pitanje? Kažete da ste uvaženi u svetu, kažete da ste faktor stabilnosti na Balkanu. Pa gde su vam ti prijatelji? Kada je srpski narod na udaru, nema vaših prijatelja. To govori da je vaša politika lažna, da je priča o ulasku Srbije u Evropsku uniju propast za srpski narod.
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Nikako da čujem odgovor – zašto onda niste kupili „ladu nivu“, nego „lend rovera“ od 150.000 evra? Što kupujete od neprijatelja? Onaj ko finansira neprijateljsku industriju, on radi protiv interesa sopstvenog naroda. To je jedna stvar. Druga stvar, ja sam vam rekao, prvo, ovo što ste vi rekli pokazuje da vi, u stvari, pojma niste imali kako se Srbija borila za Srbe u Crnoj Gori u Venecijanskoj komisiji, dok vam ja ove činjenice nisam izneo. To sam izneo zato da vam pokažem da odnosi u međunarodnoj zajednici ne mogu pojednostavljeno da se predstavljaju onako kao što vi to činite. Tamo su nam prijatelji, ovde su nam neprijatelji i onda hajde da se okrenemo prijateljima. Mi pre svega smo mala zemlja koja pokušava da pronađe partnere u političkom, vojnom i ekonomskom smislu i na Zapadu i na Istoku. Suviše smo mali da bismo mogli da kažemo – samo ćemo da sarađujemo sa njima, a ove ostale, baš nas briga, oni ne postoje na kugli zemaljskoj. Slušamo već četiri godine od velikih patriota, od velikih rodoljuba, od velikih zaštitnika srpskog naroda kako Vučić samo što nije potpisao pravno obavezujući sporazum sa Prištinom, samo kako se nije odrekao Republike Srpske, kako se nije odrekao Srba u Crnoj Gori. I šta se od svega toga desilo? Nije se desilo apsolutno ništa. Koji deo teritorije Republike Srbije je izgubljen pod vlašću Aleksandra Vučića? Nije izgubljen apsolutno nijedan pedalj državne teritorije. Branimo Republiku Srpsku, branimo srpski narod u Crnoj Gori, ali moramo da i Republiku Srpsku i Crnu Goru branimo na takav način da ne ugrozimo Republiku Srbiju, jer ako nam Srbija dođe u opasnost, gde ćemo? Gde ćemo mi Srbi da idemo? Nemamo rezervnu otadžbinu, ne možemo da pobegnemo da pusto ostrvo. A vi biste pobegli u Veliku Britaniju, tamo bi vas rado primili. Ja to znam, nije to ništa sporno. Ali šta ćemo mi koji ne vozimo „lend rovera“, gde mi da odemo? Gde mi da odemo? I nemamo američke dolare u američkim bankama, je li tako, kao što neki od vas imaju. Tako da, ja sam pristalica patriotske politike, ali tu patriotsku politiku onda pokažite na svakom koraku, a ne na rečima ste patriote, a svakim potezom u praksi činite sve suprotno onome što govorite. Ja sam i danas i ko zna koliko puta, kao i moje kolege iz SNS pitao sve one koji kritikuju politiku Aleksandra Vučića – kažite šta je alternativa. U redu je, ne valja politika Aleksandra Vučića. Šta je alternativa? Šta je alternativa? Šta je to što vi nudite građanima Srbije, ne samo vi, i ovi iz Dveri i Dragan Đilas i Vuk Jeremić i svi redom? Šta je alternativa spoljnoj politici Aleksandra Vučića? Izolacija? Da okrenemo leđa jednoj strani sveta, a da se okrenemo onoj drugoj? Da mi budemo kolateralna šteta u sukobu velikih sila? Pa to smo imali. To smo imali u Prvom svetskom ratu i izgubili milion ljudi, to smo imali u Drugom svetskom ratu i izgubili milion ljudi, to smo imali 90-ih godina. Što mi, mali Srbi, da budemo moneta za podkusurivanje velikih? Znamo da postoje države koje su nam više naklonjene i države koje su nam manje naklonjene, ali svet je takav, svet je pun nepravdi. Vi ne možete da pronađete neki drugi svet. Živite u svetu takvom kakav jeste i morate da vodite realnu nacionalnu politiku i unutrašnju i spoljnu. Mi smo mnogo puta u Srbiji vodili nerealnu politiku. Kad god smo smatrali da sudbina sveta zavisi od nas Srba, mi Srbi smo doživeli teške gubitke, i u biološkom smislu, i u ekonomskom, i u materijalnom, i u kulturnom i u svakom drugom. Sudbina sveta ne zavisi od nas. Kao što ni klimatske promene ne zavise od Srbije. Ja ne mogu da prihvatim tezu da sudbina svetske klime zavisi od toga da li će građani Srbije da voze dizel automobile ili ne. To ne zavisi od Srbije. To zavisi od velikih. Ali pustite vi velike stvari velikim državama, a da se mi okrenemo nama i našim interesima i da prestanemo da imamo iluziju o tome da u međunarodnoj zajednici vlada ljubav i harmonija i da postoje samo prijatelji i neprijatelji. Postoje partneri, postoje zemlje koje su nam više naklonjene i zemlje koje su nam manje naklonjene. Naš zadatak je, i to Aleksandar Vučić radi, one koji nam nisu bili naklonjeni tokom 90-ih godina ne možemo preko noći da pretvorimo u prijatelje. Ne možete vi od Amerike, od Nemačke, od Velike Britanije da očekujete da preko noći stanu na srpsku stranu, kada od 1990. godine nisu bile na srpskoj strani. Ali makar da nam budu malo manje neprijatelji nego što su bili tokom 90-ih godina, da izbegnemo one situacije kada smo morali da trpimo sankcije, bombardovanje i sve drugo što je nanelo ogromnu štetu Republici Srbiji, da taj naš mali srpski brodić nekako provučemo kroz te svetske Scile i Haribde. Eto, to je politika Aleksandra Vučića.
Zahvaljujem. Tri minuta i 43 sekunde od poslaničke grupe. Pravo na repliku ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Martinović kao predstavnik režima ima tu privilegiju da može svaki put da replicira po šest minuta, a ja tu privilegiju nemam i moraću zaista da se koncentrišem na ono što jeste tema. Vidite kako su uznemireni. Molim vas, smirite ih malo, gospodine Arsiću, možda im zvonce nedostaje. Dajte malo pritisnite da se smire, jer ja u ovim uslovima ne mogu da govorim. Dakle, vi govorite o tome kako Aleksandar Vučić menja imidž Srbije u svetu, ali, eto, Bože moj, ne može preko noći on sada da promeni one koji su nam bili neprijatelji. Znate, evo, recimo, npr. da je pobedila Hilari Klinton, kad smo dali ona dva miliona dolara iz budžeta Republike Srbije, sada bismo imali prijatelja, to je vaša politička teza. Eto, na nesreću pobedio Tramp, pa, osvedočeni prijatelji iz porodice Klinton, nisu u mogućnosti da nam pomognu u ovim trenutnim problemima. Drugo, vi na političke argumente, jasne političke argumente vi odgovarate besmislicama, vi pričate o klimi, o ne znam ni ja o čemu, o stvarima koje apsolutno niko pomenuo nije. Zašto? Zato što nemate političkih argumenata. Moja teza je jasna, vi pričate kako se Srbija lavovski borila u Venecijanskoj komisiji. Koji je rezultat? Rezultat je to da su utvrdili da je zakon koji je donet u Crnoj Gori u skladu sa evropskim vrednostima. Ako je to u skladu sa evropskim vrednostima onda Srbija i sprski narod nemaju šta da traže u EU. To je suština. Ne možemo mi u uniju gde će nam otimati crkve, popisivati svetinje i govoriti da je to vlasništvo Mila Đukanovića. To je suština. Vi, kažete, pa, eto, mi smo se borili, junački, mi smo ovo, i mi smo ono. Vi ste ništa. Vaš rezultat je nula. Vi kažete da je to unutrašnje pitanje Crne Gore. Da li možete da zamislite da npr. Srbija, hajde junaci, stavite vi takav zakon na dnevni red, da vidimo da bude uperen protiv Rimokatoličke crkve, protiv bilo koje tradicionalne verske zajednice, da vidite kako bi skočili vaši prijatelji, da vidite kako ne bi bilo u skladu sa evropskim vrednostima. Postoje dvostruki standardi, jedan za srpski narod, drugi za sve ostale. Kada god se požalimo mi nismo u pravu. Kada god neko napadne Srbe, po bilo kom osnovu, on će reći – pa, u pravu je, to je demokratski. Nema tu nikakve unije, nema tu šta da traži srpski narod, dok god pristajete na takva poniženja, oni će i dalje ponižavati Srbiju. Maločas kažete – moramo da ne dođe Srbija u opasnost. Zar, nije Srbija u opasnosti? Koliko je zemalja priznalo nezavisnost Kosova, zar to nije opasnost. Zar ovo što traže da se uključe Preševo, Bujanovac i Medveđa, zar to nije opasnost za srpski narod? Zar ovo u Republici Srpskoj nije opasnost? Zar ovo u Crnoj Gori nije opasnost? Srpski narod je na udaru, prošlo je više od 20 godina od ratova i krvavog raspada SFRJ, da li se promenilo nešto u odnosu zapada? Može li bilo ko, ko se i malo razume u politiku da kaže – pa, slučajno se to dešava? Da li ima neko ko je koliko toliko nesposoban, toliko neznalica da kaže slučajno se sve dešava. Ne dešava se slučajno, srpski narod je na udaru. Moramo se odlučiti, neutralnost nije donela rezultat, džaba neutralnost kad smo pod udarom. Moramo sve svrstati uz one koji su spremni da nam pomognu, a ne uz one koji nam stalno nešto otimaju.
Pravo na repliku narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Zar činjenica da je 18 država u svetu povuklo priznanje tzv. republike Kosovo ne govori da je pozicija Srbije u međunarodnoj zajednici makar, za pedalj bolja nego što je bila do 2012. godine. Zar činjenica da pojedini i američki zvaničnici kroz svoje izjave dopuštaju mogućnost kompromisnog rešenja za Kosovo i Metohiju. Pričali ste o finansiranju kampanje Hilari Klinton, to je laž koja se plasira već godinama. Aleksandar Vučić nije finansirao kampanju Hilari Klinton, niti je podržao kandidaturu Hilari Klinton za predsednika SAD. On je u organizaciji Fondacije Bila Klintona bio u Americi da razgovara sa tadašnjim gradonačelnikom Srebrenice, o tome kako Republika Srbija može da pomogne građanima Srebrenice u novcu da imaju nove puteve, nove škole, nove bolnice, i tako dalje, i time pokazao da je spreman da pruži ruku prijateljstva i bošnjačkom narodu i BiH, ali nije ni na koji način učestvovao u finansiranju kampanje Hilari Klinton. Jasno je da Srbija ima mnogo problema i ti problemi nisu od juče, ali ti problemi ne mogu da se reše preko noći. Borimo se institucionalnim putem. Lako je sada pričati šta ste uradili u Venecijanskoj komisiji. A šta smo mogli drugo da uradimo kada smo bili sami? Šta smo mogli drugo da uradimo kad ste ostavljeni sami sebi? I od istoka i od zapada? Ali, smo čisti pred svojom savešću, predstavnik Republike Srbije, a vi još niste ni znali da je taj Nacrt zakona o slobodi veroispovesti, da se priprema u Crnoj Gori. Predstavnik Republike Srbije se borio u Venecijanskoj komisiji da dokaže da Zakon o slobodi veroispovesti nije u skladu sa evropskim standardima. O tome niko u Srbiji pojma nije imao, ni oni koji su za Mila Đukanovića, ni oni koji su protiv Mila Đukanovića. Tu činjenicu sam danas izneo ja, vi za to niste ni znali. Vi ste spavali zimskim snom, vi ste slavili Novu godinu, ko zna gde ste bili, dok se predstavnik Republike Srbije borio u Venecijanskoj komisiji za prava srpskog naroda u Crnoj Gori, za prava SPC. Niste mi odgovorili na pitanje, da li laže Milo Đukanović ili ne laže, kada kaže, da sve ovo što se dešava u Crnoj Gori je instruisano od strane Aleksandra Vučića? Još jednu stvar, nismo dobili odgovor na pitanje, što kod tog velikog izdajnika Aleksandra Vučića dolazi Andrija Mandić, dolazi i Pupovac, dolazi i Dodik, dolaze sve predstavnici Srba sa teritorije bivše Jugoslavije. Što ako je on izdajnik, što ne dođu kod vas, evo, vi ćete da ih zaštitite. Vi ste jako moćni? Imate dobro koncipiranu spoljnu politiku. Imate prijatelje u Velikoj Britaniji. Pa, što ne dolaze malo kod vas, pa da ih vi posavetujete šta treba da rade povodom odluke Ustavnog suda, pa da ih posavetujete šta treba da rade povodom situacije u Crnoj Gori, pa šta da ih posavetujete po pitanju situacije u Hrvatskoj. Dakle, pitanje je vrlo jednostavno, šta je alternativa? Lako je kritikovati. Ja razumem poziciju stranke koja je opoziciona. Ne snosite odgovornost ni za šta, možete da se junačite, od vaše politike ne zavisi ničiji život u Srbiji, ničiji život u Republici Srpskoj, ničiji život u Crnoj Gori, a od Aleksandra Vučića i njegove politike i te kako zavisi. Zbog toga mi imamo obavezu da vodimo odgovornu, promišljenu i racionalnu, nacionalnu politiku, kako na unutrašnjem tako i na spoljnom planu.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik, Nemanja Šarović. Izvolite.
Koliko je vaša politika promišljena, koliko je nacionalna i koliko je uspešna, odgovor će dati neko drugi. Svakako ne možete dati vi, daće pre svega istorija, daće građani. Znate, slušajući vas, ja pomislim da smo se vratili u neko vreme dok su žuti bili na vlasti, istu su oni priču pričali, i podjednako ostrašćeno kao i vi. Ideološke razlike između vas apsolutno ne postoje. I oni su govorili kako su faktor mira i stabilnosti, kako eto, bože moj mogu neki strašni radikali da dođu na vlast, pa šta će onda biti. I, evo, dođoše bivši radikali, pa sad tvrde kako od njih sve zavisi, i kako oni svojom politikom spuštaju tenzije širom Balkana i širom celog sveta. Rezultat politike je ono o čemu mi razgovaramo. Ali, pošto vi znate, kako kažete dosta toga, gospodine Martinoviću, a neće da odgovori ministar finansija, neće da odgovori predsednik Vlade Ana Brnabić, dajte da čujem, šta je Srbija uradila kako bi sprečila da naša južna pokrajina Kosovo i Metohija, uvođenjem taksi od 100% na robu koja dolazi iz centralne Srbije, praktično spreči i obustavi tu trgovinu. Mi smo slušali kako se time nanose na dnevnom nivou milionske štete. Za ovih više od godinu dana, maltene godinu i po dana, ta šteta je ogromna. Dajte da čujem, da li je Srbija uradila ono što je bila obavezna, odnosno da li je podnela tužbu arbitražnom sudu CEFTA ili nije? To je krucijalno pitanje. Dakle, da čujemo mi konkretno kako se vi borite. Molim vas, gospodine Arsiću, šeta se ministar po sali, pa me dekoncentriše, ako ima nešto da doda i da kaže Aleksandru Martinoviću, neka mu pošalje poruku, do malo čas je slao SMS poruke, nije u redu da se šeta po sali i da mu govori kako da odgovori narodnom poslaniku. Može gospodin Mali i da se sam javi, na to ima pravo kao predstavnik predlagača i da govori neograničeno ako ima šta da kaže.
Sva sreća, kolega Šaroviću, što vi ne vodite sednicu, vi biste vezali poslanike, očigledno je. I ministre i poslanike. Toliko o demokratiji. Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Ovo je po ko zna koji put da se kaže kako između politike SNS i politike DS, postoji kontinuitet. To je apsolutna laž. U vreme DS priznato je tzv. Kosovo i Metohija kao nezavisna država. Za vreme vladavine DS, nijedna država u svetu nije povukla priznanje Kosova i Metohije. Za vreme Aleksandra Vučića 18 država je povuklo priznanje lažne države Kosovo. Što se tiče ovih taksi, ono što govore kolege pokazuje ogromno pravničko neznanje. Kad bismo podneli tužbu protiv Kosova Arbitražnom sudu, mi bismo priznali Kosovo kao nezavisnu državu. Ne možete nekoga da tužite kao pravni subjekt, kao politički subjekt, a da tvrdite da ta država ne postoji. Mi bismo im na taj način dali međunarodno pravni legitimitet. Kad tužite Kosovo, znači vi ga priznajete kao stranku u postupku, priznajete ga kao državu. Što se tiče taksi, takse su nanele ogromnu štetu srpskoj privredi. To je činjenica. Da li ste se vi ikada zapitali – a ko je to i na koji način i pored taksi od 100 procenata, na robu iz centralne Srbije, obezbedio uredno snabdevanje srpskom robom srpskom narodu na KiM? Da li se neko razboleo na KiM od kako su uvedene ove takse, da li je neko ostao bez hrane, da li je neka beba ostala bez mleka, da li se desilo išta srpskom narodu na KiM? Šta mislite ko je to uradio? Vi. Koje ste mere vi preduzeli? To je uradio Aleksandar Vučić, to je uradila Vlada Srbije. Od 2018. godine postoje takse od 100% i pored tih taksi srpska roba je prisutna na KiM. Srpski narod se uredno snabdeva. Funkcioniše zdravstveni sistem, funkcioniše školski sistem, očuvali smo prisustvo države Srbije na KiM u gotovo nemogućim uslovima. To pokazuje koliko je politika Aleksandra Vučića dobra, koliko je promišljena. Istovremeno, to je dokaz koliko je tom čoveku teško da pronađe rešenje za mnogobrojne probleme za koje nije kriv on i za koje nije kriva SNS, ali koje su nam zapale u nasleđe zbog mnogih grešaka koje smo počinili u prošlosti. Sve ovo što sam rekao pokazuje da niko od vas koji kritikujete Aleksandra Vučića, dolazili sa leve ili sa desne strane, nemate alternativu za ono što Aleksandar Vučić radi. Ja ceo dan danas slušamo kako smo izdajnici, kako smo isti kao DS, kako ćemo uraditi ovo ili ono. Nikako da čujem koje konkretne mere bilo ko od vas, ne samo danas, nego i proteklih nedelja i meseci, predlaže za sve ove probleme o kojima smo se danas bavili i za BiH i za Crnu Goru i za KiM i za sva druga pitanja. Svi znamo koji su problemi i mi se sa tim problemima nosimo kao država kako znamo i umemo, a nikako da čujemo odgovor šta je alternativa. Lako je da kažeš Vučiću ti si izdajnik, super. Šta je politika koju ti nudiš? Đilas bi da se vrati na vlast bez izbora, Vuk Jeremić bi da uživa u svom nelegalno stečenom kapitalu. Ne znam šta biste vi. Nikako da čujem šta je politika SRS po pitanju očuvanja interesa Republike Srpske, po pitanju očuvanja KiM. Koje mere vi biste preduzeli da srpska roba bude prisutna na KiM, i pored taksi od 100%, osim ovih mera koje je preduzeo Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije? Vaše rešenje je genijalno, hajde da tužimo KiM, i onda da dobijemo crno na belo, papir da smo sami mi priznali KiM, kao nezavisnu državu. Eto to vi nudite kao alternativu politici SNS.
Kolega Šaroviću, ja bih završio sa ovim krugom replika, molim vas. Imali ste dovoljno prilike da razmenite argumente, a ostalo bi bilo samo ponavljanje. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. (Nemanja Šarović: Po Poslovniku, ja sam miran…) Kolega Šaroviću, ja vas molim da se smirite, ma niste mirni, pustite kolegu Markovića da ima svoje izlaganje. Izvolite, kolega Markoviću.
Zahvaljujem predsedavajući. Pita prethodni govornik na listi govornika, veliki stručnjak za poslovnička pitanja Narodne Skupštine Republike Srbije, kaže – u kakvoj su vezi predloženi predlozi? A veza je jasna, predsedavajući, da bi prethodni govornik imao svoj današnji govor. E sada, da li ga je smislio u kafiću u kome inače smišlja svoje govore ili nekom drugom, to je pitanje za neku drugu raspravu. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre sa saradnicima, danas raspravljamo o brojnim važnim sporazumima i čuli smo u dosadašnjem delu rasprave, zašto je važno da usvojimo ove predloge, i koje će to konkretne benefite imati građani Srbije od toga. Ono što nismo čuli, to je stav nekih stranaka, čiji poslanici ne dolaze na zasedanja Narodne Skupštine, iako i dalje primaju platu za posao koji ne obavljaju. Oni su juče po ko zna koji put, proglasili nekakav bojkot, nekakvu su kampanju otpočeli bojkota, mislim po sedmi put, ako sam dobro brojao, i u toj kampanji oni će navodno obilaziti gradove i opštine po Srbiji, najavljuju nekakve karavane, neke kamione, a nadam se samo predsedavajući da neće Sergej Trifunović voziti te kamione. Ovo pričam zbog njihove bezbednosti. Međutim, ono što je opasnije od te lakrdije, od obilaska gradova i opština i držanja ispraznih govora, to je najavljivanje nekakvog velikog skupa, koji, kako navode da prave tog izbornog dana u Beogradu i tu vidimo zapravo pravi cilj i nameru tog Đilasovog saveza. Podsetiću da smo mi iz SNS u više navrata ukazivali na tu opasnost, a to je izazivanje nereda i haosa na ulicama tog dana, jer njima je predsedavajući, jasno da oni legalnim putem, dakle, putem izbora, ne mogu, odnosno nemaju nikakve šanse i zato su i proglasili bojkot, kao unapred pripremljen alibi za izborni debakl, a onda će pokušati uličnim putem, pokušati nasiljem da dođu na vlast. Na to, dakle, treba biti spreman, na to treba konstantno upozoravati i ne bismo li ih u tome sprečili. Paralelno sa tim procesom, vidimo da se pojačava propaganda njihovih medija i da je njihova prvobitna nervoza, sada već prerasla u otvoreni bes, zbog nemoći da načine političku štetu Aleksandru Vučiću i SNS. Posle onog filma, kako ga nazivaju, a ja za to kažem da je u pitanju obično propagandno smeće. Namerno insistiram predsedavajući na toj terminologiji, zato što smatram da stvari treba nazvati pravim imenom. Možemo očekivati u narednim danima dalje napade, nove laži, nove filmove, nove serijale protiv Aleksandra Vučića. Ali u svojoj mržnji prema Vučiću, oni nesvesno pokazuju šta njih zapravo najviše boli, a to je upravo činjenica da srpski narod voli Aleksandra Vučića i glasa za njega u najvećem broju. Mogu samo da nastave da žale za izgubljenim izborima 2012. godine, da žale što je Boris Tadić izgubio te izbore, da žale što je njihova DS izgubila izbore, da žale što više ne vrše vlast, uz uvek prisutnu frustraciju, činjenicom da je Srbija danas neuporedivo jača i snažnija nego u njihovo vreme, i to na svim poljima, i na ekonomskom planu i po pitanju infrastrukture, i na vojnom planu, apsolutno na svim poljima. Da je Srbija danas daleko poštovanija i uvaženija u svetu nego u njihovo vreme i da je za to najzaslužniji upravo Aleksandar Vučić. Zato će nastaviti da ga napadaju na svaki način, ali srpski narod dobro zna ko je Srbiju spasio od bankrota 2012. godine, ko je Srbiju spasio od ekonomske i privredne propasti, ko je u Srbiji probudio nadu da može biti bolje i ko svakodnevno ulaže napore da od Srbije napravi pristojno urađenu i uspešnu zemlju. Zahvaljujem, predsedavajući.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite, koleginice. (Nemanja Šarović: Po Poslovniku.)
Možete kolegi da date reč po Poslovniku?
Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Po Poslovniku. Izvolite.
Gospodine Arsiću, prekršili ste nekoliko članova Poslovnika. (Aleksandar Marković: Koje članove?) Prekršili ste član 107, prekršili ste član 103, prekršili ste član 104. (Aleksandar Martinović: Niste dobro razumeli.) Dozvolili ste govornicima iz režima, iz vladajuće stranke, da govore šta hoće, da vređaju, da iznose neistine. Imao sam pravo na repliku, niste mi dozvolili da repliciram. Javio sam se po Poslovniku, dali ste reč Aleksandru Markoviću. Aleksandar Marković je ponovo govorio o mom izlaganju, izuzetno ga negativno kvalifikovao i vama to ponovo nije dovoljno da mi date mogućnost da mu repliciram. Gospodine Arsiću, ako sam ja toliko politički neuk, ukoliko toliko srozavam rejting svojoj stranci, postavlja se pitanje zašto ne dozvoljavate makar taj minimum prava? Zašto vas to toliko boli? Vi, veoma dobro znate da kada je Poslovnik u pitanju ne može predsedavajući da bira, da li će nekome dozvoliti da ukaže na povredu Poslovnika ili ne. Dužni ste da date reč odmah po završenom izlaganju prethodnog govornika. Dva govornika završavaju, jedanput Martinović, drugi put Marković i vi nastavljate dalje, ignorišete to što se javljam, što tražim da ukažem na povrede Poslovnika. Dakle, nemojte misliti da možete na ovaj način da ostvarite bilo šta, osim da pokažete da ne postoji nikakva razlika u vođenju sednice između vas i onoga kako su to radili žuti pre vas.
Kolega Šaroviću, neću da komentarišem kako su vodili oni pre mene i pre dolaska Srpske napredne stranke na vlast sa ove pozicije. Vi ste imali nekoliko replika sa kolegom Martinovićem. To je jednom moralo da se završi, sa jedne strane. Sa druge strane, kolega Marković je samo spomenuo da li ste možda spremali govor na nekom drugom mestu, što svakako nije osnov za repliku, jer on vaš govor nije ni komentarisao. Sada, ova treća konstatacija. Ako ste vi toliko štetni za svoju stranku, pa smanjujete njenu popularnost, što vas zbog toga ne pustim, verujte mi da bi mi bilo jako žao jer parlament bez Nemanje Šarovića bio bi jako dosadan. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni? (Nemanja Šarović: Ne.) Hvala. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Hvala, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, kada je Njegova Ekselencija ambasador Rusije u Srbije, gospodin Aleksandar Bocan Harčenko najavio na svom tviter nalogu da će 25. oktobra Srbija da pristupi sporazumu o slobodnoj trgovini sa Evroazijskom unijom, podigli su se svi „dušebrižnici“, a to su oni koji ne žele dobro Srbiji i njenom, pre svega političkom i ekonomskom napretku, iz EU, koji su rekli da je to apsolutno neprihvatljivo. U tom trenutku je, odnosno par dana pre toga je imenovan i novi komesar EU, novi birokrata, a koji je namerno i tendenciozno podsetio vas, gospodine ministre, Aleksandra Vučića, Anu Brnabić i sve članove Vlade da je to nemoguće i da je jasna politika EU da bi eventualnim pristupanjem Srbije, što smo mi uvereni da neće da se desi, toj propasti od integracija evropskih država, da bi Srbija morala da napusti ovakav jedan ekonomski savez. Da ne bismo pojednostavili celokupnu priču, kao što je to malo pre hteo da predstavi jedan kolega iz SNS, ja ću govoriti da se o ovom pitanju i ulozi Srbije i odnosu prema, sa jedne strane, EU, a sa druge strane Evroazijskoj integraciji, u vojno-političkom, evo sada i ovaj sporazum o ekonomskom smislu, da se time bave kako prozapadni, tako, pre svega naši prijatelji, ozbiljni ljudi, ruski analitičari, kao i iz Narodne Republike Kine, koji u kontekstu sveukupnog dešavanja, odnosa NATO prema Srbiji, stezanje obruča oko Srbije, pritisaka u vezi naše južne pokrajine. Ovu inicijativu i ovaj sporazum vide kao plan za budućnost Srbije. Zašto je to tako? Dok sa jedne strane, pretpostavljam da je to u Vučićevom glavi i vas koji sada hrlite u zagrljaj EU koja nas sve više ucenjuje, postoji taj plan b), za Evroazijsku uniju, ako propadne ovaj proces evrointegracija, realnost je takva da ovi integracioni procesi, dakle ne samo ekonomski, već vojni, politički i svi drugi, sa zemljama Evroazijske unije su i prirodniji i korisni Srbiji sa više aspekata. Zbog toga što ove zemlje su izuzetno prijateljske one nikada i ni pod kojim uslovima neće priznati nezavisnost takozvanog Kosova, zemlje koje nam, pre svega Ruska Federacija pomažu svuda i na svakom mestu. postavlja se pitanje, to je ono što poslanici Srpske napredne stranke stalno ovde potenciraju i ovi ekonomski analitičari koji su kao vi zaljubljenici u politiku EU, da je spoljno-trgovinska razmena tek nešto oko 7,5% do 8%, ali treba da se zapitamo zbog čega je to tako? Govorio je jedan drugi kolega, da, potrebno je da imamo robu, koja bi se izvezla na to veliko tržište. Onda se postavlja pitanje ko to, gospodine Mali, koči da mi imamo takvu proizvodnju? Zašto poljoprivreda i Stočni fond u Srbiji su gotovo na izdisaju? Zašto malinari moraju stalno da vas mole i da prete spaljivanjem svojih malinjaka i ne znam šta će da urade pred svaku sezonu? Zašto ljudi koji se bave ozbiljno proizvodnjom i preradom voća, povrća i mesa ne mogu da imaju od države pomoć kako bi to bilo što veće i uspešnije? Napraviću malu digresiju. Skoro smo imali Zakon o tom nematerijalnom kulturnom blagu Srbije, i sada kada pođete od toga da u zemlje Evroazijske unije možemo da izvezemo sve što proizvedemo, sve što je njima potrebno i što bi bio višak sa našeg tržišta, a vi i vaši prethodnici ste uništili našu poljoprivredu i prehrambenu industriju tako što ste dozvolili da se uveze ogromna količina, uglavnom preskupe i nekvalitetne robe iz zemalja Evropske unije, zašto srpskom seljaku, zašto onima koji imaju ozbiljne proizvodnje i fabrike niko ne pomaže da oni budu još uspešniji, da zaposle 100, 200, 300 radnika više, te male fabrike kako bi izvezli svoju robu i kako bi ta razmena bila veća? Jer, ova lista koja je usvojena ovim sporazumom i te kako daje mogućnost da mi to uradimo, a za razliku zemalja EU koje su izuzetno neprijateljske prema nama, iz zemalja Evroazijske unije potražnja za srpskim proizvodima je sve veća i veća, ali ih nema. Zašto ih nema? Zato što, opet se vraćamo na to, i gospođa Tomić, i gospodine Mali, da ne dajete uopšte dovoljno sredstava i podsticaja domaćoj privredi. To se jasno vidi i iz punjenja budžeta. To se jasno vidi u strukturi BDP ove zemlje. Vi dajete subvencije za fabrike iz EU, koje ovde dolaze tražeći, uglavnom, jeftinu radnu snagu koju malo plaćaju, minimalcem ili tek nešto preko toga, fabrike koje će neizvesno ostati ili neće ostati ovde, a prenebregavate sve mogućnosti koje upravo Evroazijska unija daje ne samo u kontekstu Srbije prema Evroazijskoj uniji, već i namere Narodne Republike Kine da iskoristi i tu sponu u procesu inicijative „Jedan pojas-jedan put“, kako oni kažu, od Baltika do Jadrana. Znači, vi svojom politikom, direktno, Vlada Republike Srbije rušite srpsku privredu, a da bi srpska privreda od ovoga imala koristi, morala bi da ima podsticaje od države i država da napravi jasnu strategiju. Šta ćete vi da uradite, gospodo, odnosno oni koji budu vas nasledili u ovim skupštinskim klupama, kada se dobije odgovor da od pristupanja EU nema ničega ili da ultimativno priznamo tzv. nezavisnost Kosova, da se učine drugi ustupci, a malopre se povela priča o tome, o zaštiti Srba i naše SPC. Pa, upravo neprijatelji srpskog naroda iz EU, iz NATO upravljaju glavom, inače, izdajnika Mila Đukanovića. Valjda vam je to jasno? Milo Đukanović osporava državi Srbiji da se meša u ono što se dešava u Crnoj Gori. Zamislite, osam vekova samostalnosti SPC, naših najvećih svetinja, a ti prijatelji, koje vi nazivate svojim prijateljima, su njegovi mentori, oni koji ne žele dobro Srbiji i oni koji će dići ruke od svega. Pošto nemam više vremena, ono što je jasno jeste da ne možete, naravno zbog političke profitabilnosti, to će biti i vaša politika vidi se i u kampanji za sledeće izbore, da sedite na dve stolice. Ta titoistička ekvidistanca prema jednom ili drugom bloku je nešto čime vi možda zamagljujete onima koji su vam „prijatelji sa zapada“ oči, ali znajte da Rusija i zemlje koje su u ovom sazivu i pre svega i prijatelji iz Narodne Republike Kine, iz svih dobronamernih i velikih sila u svetu prate šta se dešava u našoj zemlji i budite sigurni da nas oni nikada neće ostaviti na cedilu. Završiću svoj govor, naravno, uz veliku zahvalnost i predsedniku Ruske Federacije Vladimiru Putinu i svim drugim zemljama članicama ovog saveza što su prepoznali potencijal i, pre svega, korist od ovakvog sporazuma sa Republikom Srbijom.
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Zahvaljujem se, gospodine Arsiću. Samo nekoliko kratkih napomena. Mi smo o tome ovde govorili već nekoliko puta u Narodnoj skupštini i mislim da nije loše da se to ponovi zato što se stvara pogrešan utisak u javnosti. Republika Srbija ima svoj Zakon o državnoj pomoći i ono što se kolokvijalno naziva subvencijama, to je u stvari državna pomoć. Državna pomoć i uslovi za dobijanje državne pomoći podjednako važe i za domaće i za strane investitore i u tom smislu Republika Srbija apsolutno nikoga ne diskriminiše. To je jedna stvar. Što se tiče našeg odnosa prama Rusiji, nesporno je da i vi i mi Rusiju volimo, poštujemo iz mnogo razloga i nama potrebe da se sada ovde takmičimo ko ovde više voli Rusiju. Volite je i vi isto kao što je volimo i mi iz SNS. Želim samo da vas podsetim na jednu stvar koju ste, čini mi se, ispustili iz vida. I pre nego što je ovaj Predlog zakona o ratifikaciji Sporazuma o priključenju Republike Srbije Evroazijskoj uniji došao na dnevni red, mi već nekoliko godina, to može da potvrdi i gospodin Rističević, imamo potpisane međunarodne sporazume sa Rusijom, Kinom i Turskom o izvozu svinjskog i goveđeg, odnosno jagnjećeg mesa na ova velika svetska tržišta. To pokazuje našu energiju i našu spremnost da i te kako ojačavamo i povećavamo naš stočni fond. Naravno, kao i sve drugo, stvari ne mogu da se poprave preko noći. Višedecenijska devastacija srpske poljoprivrede, srpskog ratarstva, srpskog stočarstva ne može da se prevaziđe za nekoliko godina, ali činjenica je da država ulaže mnogo, mnogo više napora, mnogo više novca da pomogne srpskom poljoprivredniku da bude konkurentan i na evropskom i na svetskom tržištu. Ono što za kraj želim da kažem, to takođe gospodin Rističević može da potvrdi, nikada veće subvencije domaćim poljoprivrednim proizvođačima država Srbija iz svog budžeta nije izdvajala nego što izdvaja u proteklih nekoliko godina i za ratare i za stočare i za… Evo, sada je u toku do 3. aprila ove godine jedan veliki konkurs na teritoriji AP Vojvodine, gde vam pokrajinska Vlada finansira više od 70% kupovine kuća na selu za mlade bračne parove. To se u Srbiji nikada nije dešavalo. To je još jedna u nizu mera koje država Srbija preko svojih organa preduzima da bi ojačala srpsko selo, da bi mladi ostali na selu i da bi srpska poljoprivreda, takva kakva jeste, sa performansama kakve ima, jer mi ne možemo da budemo po snazi jednaki Rusiji, Kini, Turskoj, to je nemoguće, ali činimo sve da budemo konkurentni na svetskom poljoprivrednom tržištu nego što smo bili do 2012. godine i tu su rezultati i te kako vidljivi. I samo još jednu stvar želim da vam kažem, koju ste, čini mi se, izgubili iz vida. Rusija je do uvođenja sankcija EU bila pomalo, kako da vam kažem, u jednoj opuštenoj atmosferi. Nije mnogo proizvodila u oblasti voćarstva. Te proizvode je uglavnom uvozila. Kada su joj uvedene sankcije, Rusija se, jednostavno, okrenula sama sebi. Ona više nema potrebu za tolikom količinom jabuka, krušaka, jagoda, malina i tako dalje, kao što je imala do uvođenja sankcija EU. Zašto? Pa, iz jednog prostog razloga – to sada ljudi proizvode sami u Rusiji. Nekad su uvozili limun iz Turske, a sada ga proizvode u Rusiji. Nekada su uvozili maline od nas i iz Poljske, a sada ih proizvode sami. To je, takođe, jedna važna okolnost koju morate da imate u vidu. Prosto, to je situacija na svetskom tržištu na koju Srbija može samo jednim delom da utiče, većim delom ne.
Pravo na repliku, narodni poslanik Marijan Rističević, zatim Nataša Jovanović.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, mi na EU gledamo otvorenim očima, na Rusiju gledamo više srcem, ali bez jednog i drugog teško da možemo. Odmah da pitam da li vi mislite, gospodine ministre, da bi Kinezi investirali u, recimo, RTB „Bor“, „Železaru Smederevo“, u druge fabrike, pogone, da ne misle da koriste pretpristupni periodi, period – ako uđemo u EU, da te robe koju proizvedu na teritoriji Srbije mogu da plasiraju na jedno veće tržište, da li bi mi njima bili zanimljivi samo zbog našeg malog tržište? Ja mislim, gospodine ministre, da ne bi. Gospodine ministre, vi ste ministar finansija. Nikada Srbija nije izdvajala za podsticaje u poljoprivrede koliko prethodnih nekoliko godina. Da vas podsetim, gospodine Mali, iz 2011. godine, budžet za 2012. godinu, po predlogu, za poljoprivredu je iznosio 19 milijardi, podsticaji u poljoprivredi. Kurs je bio između 117 i 118 dinara kada je došlo do promena, kada je formirana Vlada Republike Srbije. Znači, bio je kurs kao i danas. Neverovatno je da je u Srbiji, verovatno zbog stranih investicija i prodaje i EU, kurs ostao isti, a da devizne rezerve nisu pale. Evo, i danas je kurs između 117 i 118 dinara. Dakle, identičan je. Ali, umesto onih 19 milijardi, gospodine ministre, koliko smo izdvajali za podsticaje u poljoprivredi, sada smo prešli 40 milijardi. Prošle godine je bilo blizu 45 milijardi. Ukupno za poslednje tri godine, recite da li se varam, izdvojili smo 1,15 milijardi evra za podsticaje u poljoprivredi i preradi. Priznajem, pokušali smo da razvijemo intenzivnije poljoprivredne proizvodnje, da novac gurnemo u voćarstvo zbog izvoza, recimo, voća u Rusiju, zbog izvoza malina u EU, da smo pokušali da podignemo stočarstvo da više ne izvozimo naše biljne proizvode, pšenicu, kukuruz itd, kao repromaterijal za tuđe stočarstvo, pa odande uvozimo meso često sumnjivog kvaliteta smo uvozili, već smo rešili da podignemo svoje stočarstvo, a prevashodno da sačuvamo broj stoke koje smo zatekli, jer je za vreme ovih žutih žohara nestalo 200 hiljada krava. Često imamo običaj gospodin Atlagić i ja da kažemo da su izvršili pravi kravocid u stočarskoj proizvodnji za vreme svoje vlasti. Dakle, maksimalno ulažemo u naše stočarstvo da podignemo farme koje rade sa 50% i da podignemo klanične kapacitete sa 30%, 40% na makar 70% do 80%. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Evo, možda to ne bih ni pomenula, ali stvarno prošlog leta sam prošla uzduž i popreko Pešter i videla sam jedno stado ovaca, mislim a potpisali smo ugovor sa Turskom, to je tačno, za 8.000 tona godišnje za izvoz govedine i ovčjeg mesa, a izvezli smo samo 400 i vi ste rekli, teško je da se to oporavi. Ali zašto kada je toliko vremena prošlo? Mi smo kao poslanici dali predlog za izmenu i dopunu zakona. Sada bi nam rekla Katarina Rakić, nema vas 126, pa ne može, da se još veće subvencije daju po grlu stoke, da se još više novca da, jer ima novca u budžetu za subvenciju proizvodnje i voća i povrća i bilja. Mi smo do sada trebali kao država da imamo Zakon o organskoj proizvodnji. Nismo ga dobili. Trebali smo da sagledamo, a to vi da uradite, jer to je vaš resurs gospodine ministre, odnosno naše zemlje, koliko je zaparloženo i neobrađeno hiljada hektara u Srbiji? Koja je vrednost koja bi mogla da se dostigne sa određenim sadnim materijalom, da li je to povrće, da li je voće, da li nešto drugo i time podižete celokupnu vrednost i time dobijate i veći bruto društveni proizvod. To da su oni počeli da proizvode određene vrste voća je tačno, ali da im treba mnogo i to je tek tačnije. Jedan od najvećih izvoznika prema Rusiji, unazad 15 godina, je slučajno predsednik opštinskog odbora SRS u Topoli. Ne da je potražnja za srpskim jabukama velika, ona je ogromna, ali podsticaja je malo i naravno oni koji se bave prevarom. Ko je to njima dozvolio? Rasim Ljajić. Pa, ko je na čelu tog ministarstva? Ko nije sprečio da se takve stvari dešavaju? Nemojte onda da vršimo zamenu teza. I još nešto, kada je u pitanju domaća privreda i to što oni mogu da uzimaju subvencije, ali ne uzimaju. Pa znate, oni kada vide da vi obezbeđujete celokupnu infrastrukturu, pa onda iz subvencije za svako radno mesto ovim fabrikama iz EU i siguran plasman njihovih proizvoda, naravno da će ostati demoralisani, jer oni ne mogu sami to da urade bez pomoći države. Verujte, ne. Imali smo Odbor za spoljne poslove kada smo ispraćali Miroslava Lazanskog, pričali smo o tome na veliko rusko tržište, mnoge kompanije iz Srbije ne mogu da izađu, jer nemaju pomoć od države. Privredna komora Srbije sa onim nesrećnim Čadežom, ljudi koji to treba da rade, ma dajte, to je stvarno smešno. Postoje fabrike u Srbiji koje još uvek traže svog kupca sa važnim resursima poput fabrika vode, a one ne mogu da se prodaju, kao i neki drugi poljoprivredni kombinati, jer država ne uzima ulogu u svemu tome, već prihvatate od „Leonija“ preko reda svih ovih i onda naravno da nema mesta za domaću privredu.
Pravo na repliku narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, gospodine Martinoviću, gospodine ministre, ugovor sa Turskom je potpisan ne na osam hiljada tona, gospodine Orliću, vi to svakako razumete, potpisan je na pet hiljada tona i to smo ispunili. Potpisan je drugi na 10 hiljada tona, čiju realizaciju očekujemo, ali da bi u stočarstvu stvorili jednu kravu, morate da kupite priplodni materijal i da čekate više od dve godine da tele odraste da postane krava, da se oteli, a da posle toga utovite june. Znači, to je period koji traje nekoliko godina. Da bi došli do toga mi smo čak i propise prilagodili da bi uvoz teladi i uvoz repromaterijala, priplodnog materijala bio što lakši. Ja ne mogu da se setim da je za vreme žutih neko podržao voćarstvo kao ova Vlada. Za jedan voćnjak savremeni podsticaje koje Vlada isplaćuje često dostignu i 15 hiljada evra. Objasniću vam kako. Za razliku od žutih žohara, mi prvo podržavamo zasade, odnosno sadni materijal i zasade. Posle toga zalivne sisteme, ograde i žice, posle toga protivgradne mreže. Za jedan voćnjak koji podižete u tri godine možete tri puta da konkurišete po različitim osnovama. Prvo, zasadite ako nemate dovoljno novca, zasadite pa vam država vrati, pa onda izbušite bunar, stavite zalivni sistem pa vam opet država vrati 50%. Onda opet dodate nešto novca pa kupite protivgradnu mrežu, ona vam država opet da od 50% do 65% u zavisnosti da li su to područja sa otežanim uslovima rada, onda se isplaćuje 65%. Ako ste mladi poljoprivrednik, onda dobijete od 70 do 75% i to dobijete na osnovu profakture. Nikada ovakvi uslovi, ja se bavim poljoprivredom, nisu postojali u prethodnom periodu, od recimo prvih demokratskih izbora 1990. godine, a ni ranije. Nikada ovoliki podsticaji nisu bili namenjeni podizanju voćnjaka. Ja moram da upozorim naše poljoprivrednike koji se bave proizvodnjom jabuka da pažljivo prate Rusiju, jer se u Rusiji na površinama koje su dosta velike podižu zasadi poslednjih godina, jabuka koji će doći na rod. U tom trenutku preti opasnost da izgubimo deo tržišta i moj savet im je da pošto kruške, posebno viljamovke daju isti prihod po jedinici površine jeste da se malo teže održavaju, da pokušaju ovi koji tek sada sade voćnjake, da pokušaju da pređu na neku drugu vrstu voća da ne bi došli u poziciju u kojoj smo došli sa malinama, da smo podigli duplo veće zasade, a da je tržište ostalo isto i da smo sami sebi napravili konkurenciju, odnosno da smo napravili Čile i Poljsku u sopstvenoj zemlji. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, pravo na repliku. Izvolite.
Kada bi ono što je uvažena gospođa Jovanović bilo tačno, onda bi nama izvoz opadao. Međutim, nama izvoz raste, kako u zemlje EU, tako i u Rusiju. Pročitaću vam nešto što dolazi iz redova onih koji su apsolutno neskloni, da ne upotrebim neku težu reč, ekonomskoj politici koju vodi Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije. U NIN-u je 9. januara 2020. godine objavljen jedan članak u kome autor članka, inače profesor ekonomskog fakulteta, između ostalog, kaže sledeće: "Srbija je u prethodnim godinama ostvarila makroekonomsku stabilizaciju, pre svega, usled relativno uspešno sprovedene fiskalne konsolidacije, koja je dovela do eliminacije fiskalnog deficita, to je direktno uticalo na umereno smanjenje nivoa javnog duga sa 70% BDP-a 2015. godine na oko 53% BDP-a krajem 2019. godine. Indirektno, fiskalna konsolidacija je uticala i na smanjenje inflacije, unapređenje spoljno-trgovinskog bilansa, te na smanjenje rizika zemlje, pad kamatnih stopa i priliv investicija iz inostranstva." Što se tiče ulaganja u srpske poljoprivrednike, gospodin Rističević je, čini mi se, u to bolje upućen i neka me ispravi ako grešim. Ovi koji svakoga dana, gospođo Jovanović, ovde u holu drže konferencije kako su ugroženi, kako su im ugrožena ljudska prava, kako u Srbiji vlada neki strašan diktatorski režim, oni su od te iste vlasti dobili subvencije koje se mere od nekoliko desetina do nekoliko stotina hiljada evra. Tu, pre svega, mislim na gospodina Miroslava Aleksića, koji je dobio subvencije i za kupovinu novog traktora i druge poljoprivredne mehanizacije, za voćnjak, za kupovinu protivgradnih mreža i gospodin Radoslav Milojičić, u narodu poznatiji kao Kena, koji je, Rističeviću, koliko, za četiri hektara borovnice dobio subvencije od 150 hiljada evra. Ali, ne valja mu država. Ne valja mu država. Čovek posadi četiri hektara borovnice, država mu da 150 hiljada evra na ime podsticaja i kaže – e, vidiš ovaj Vučić, on je neki strašan diktator, diskriminiše me čak i po političkom osnovu. U njihovo vreme, vi to jako dobro znate, ko je mogao da dobije subvencije? Prvo, subvencije su bile mnogo niže. Drugo, subvencije su davali sami sebi. Fiktivno su prikazivali da imaju neke svinje, neka goveda, neke jagode, neke jabuke, neke kruške. Toga u praksi nije bilo, ali su subvencije redovno uplaćivane i naravno, to su radili samo svojim stranačkim kolegama. Danas država Srbija ima apsolutno jednak odnos prema svima i prema domaćim i prema stranim investitorima. I, kao što sam rekao na primeru ove dvojice, možda najglasnijih boraca protiv strašnog diktatorskog režima Aleksandra Vučića, pa oni su dobili na ime subvencija toliko para da Marijan Rističević i svi mi zajedno možemo samo da sanjamo. Toliko o tome kako vlada diktatura u Srbiji.
Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone iz dnevnog reda ove sednice. Sada određujem redovnu pauzu u trajanju od jednog sata. Sa radom nastavljamo u 15.00 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Pozdrav za ministra Sinišu Malog i njegov tim. Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, kolege narodni poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, našem predsedniku Aleksandru Vučiću i SNS Srbija je na prvom mestu. Dobrobit građana Srbije, takođe, je na prvom mestu. To je razlog što ćemo u danu za glasanje podržati sve predložene sporazume, jer oni vode daljem ekonomskom napretku naše zemlje, a samim tim i povećanju životnog standarda svakog građanina Republike Srbije. U vreme vršenja vlasti predsednika Republike Aleksandra Vučića u Republici Srbiji izgrađeno je preko 300 kilometara autoputeva, izgrađeni su mostovi, rekonstruiše se železnica i gradi brza železnička pruga Beograd-Budimpešta, otvaraju se aerodromi, otvara fabrike, zapošljava, ali i ono što je možda podjednako važno kao otvaranje puteva u Srbiji koji će povezati sve naše građane, bez obzira u kom delu zemlje žive, kao i naše građane sa drugim regionima, to je vrlo važno da Aleksandar Vučić otvara puteve saradnje Republike Srbije u Evropi i čitavom svetu. Otvara puteve Srbije saradnje i Srbija nije više zemlja koja se ponižava, nije više zemlja koju niko neće ni da sasluša. Srbija je danas, zahvaljujući politici našeg predsednika Aleksandra Vučića, zemlja koja se poštuje, zemlja čiji se glas čuje, zemlja koja se uvažava. Možda je najbolje o politici Aleksandra Vučića rekao patrijarh Srpske pravoslavne crkve gospodin Irinej, kada je uručivao najveće crkveno odlikovanje Orden Sv. Save prvog stepena našem predsedniku, a povodom obeležavanja 800 godina autokefalnosti SPC, kada je između ostalog rekao da je Aleksandar Vučić učinio mnoga dela za sadašnje, ali i buduće generacije. Želim da se osvrnem na projekat koji se odnosi, odnosno na Predlog sporazuma koji se odnosi na unapređenje projekata koji se odnose na inovacije, a u cilju rasta preduzetništva u Srbiji. Zašto? Zato što je danas istina da je Srbija 44. zemlja od 80 u svetu kada se mere parametri političke stabilnosti, ekonomske stabilnosti i vojne moći. Srbija je napredovala za osam mesta. Istina je da Srbija u zadnje četiri godine, kada Vlada na odgovoran način radi svoj posao, prvi put u istoriji ima suficit u budžetu četiri godine za redom. Šta to znači za obične građane? To znači da će njihove plate i njihove penzije biti veće. To znači da će biti izgrađeno više puteva. To znači da će biti otvoreno više škola. To znači da će biti otvoreno više bolnica. Istina je da SNS kada je došla na vlast nezaposlenost je bila dvocifrena. Istina je da je danas nezaposlenost 9,5%. Šta to znači? To znači da je Aleksandar Vučić u Srbiji otvorio fabrike i da se u Srbiji radi i gradi i u Beogradu i na svakom drugom mestu duž Srbije podjednako. Istina je da Narodna banka Srbije raspolaže najvećim deviznim rezervama zlata. Istina je da Srbija u ekonomskom napretku i u stopi ekonomskog rasta napreduje najbolje u zemljama u regionu. Kada se tiče konkretno ovog projekta koji podržava preduzetništvo i inovacije, Sporazuma, u stvari, koji podrazumeva inovacije u oblasti preduzetništva, moram da naglasim da je ovde i te kako značajna uloga Fonda za nauku i kroz projekte spajanja naučnog istraživanja i znanja iz oblasti naučnog istraživanja sa privredom 8.000 pronalazača i naučnika biće uključeno u ove privredne aktivnosti. Ko je započeo sa procesom povezivanja naučnog istraživanja i privrede u cilju poboljšanja privrednog rasta? Upravo naš predsednik Aleksandar Vučić. Ko je zagovarao i uveo, na čiju inicijativu je uveden sistem dualnog obrazovanja? Upravo na inicijativu našeg predsednika Aleksandra Vučića. Zašto je dualno obrazovanje važno? Zato što će deca, odnosno učenici moći da svoju diplomu mere znanjem i što će moći mnogo brži i jednostavniji način da dođu do posla, zato što će se ranije osamostaljivati, zato što će ranije moći da stvaraju svoje porodice. Ovaj sporazum je jako značajan sa povezivanjem naše naučne zajednice sa srpskom naučnom zajednicom u dijaspori. Šta to znači? To znači da će naši naučni istraživači imati mogućnost da stiču znanja i iskustva i u svetu i u Evropi, ali to će značiti i put da se naši istraživači koji su otišli ranije u svet vrate u svoju zemlju i svojim znanjem doprinesu daljem napretku Republike Srbije. Naravno, moram da istaknem da je Srbija dosta učinila kada je u pitanju povezivanje naučnog istraživanja i preduzetništva, osnivanjem naučne infrastrukture, a to su naučno-tehnološki parkovi. Osnovana su i izgrađena četiri u Beogradu, Nišu, Novom Sadu i Čačku. To jeste način da se poveže privreda, da se poveže naučno znanje. U svom nacionalnom planu predsednik Republike Aleksandar Vučić „Srbija 2025“ opredeljuje 600 miliona evra za obrazovanje za 30.000 digitalnih učionica, ali i 90 miliona evra za veštačku inteligenciju da našoj deci bude bolje i da Srbija svakog dana korača krupnim koracima bolje i uspešnije u svoju budućnost. Zahvaljujem.
Hvala gospođo Jevtović Vukojičić. Reč ima gospodin Milorad Mirčić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo mi iz SRS konačno smo dočekali da možemo da pohvalimo nešto što je sastavni deo dnevnog reda, a odnosi se na Sporazum o saradnji sa Evroazijskom unijom. To je konačno pravi potez na koji se odlučila Vlada Srbije, mada malo ostavlja traga onaj nastup premijera, odnosno predsednika Vlade kada je prilikom potpisivanja sporazuma u obrazloženju rekla, možda se omaklo da kaže - eto svi idu EU, a mi u Evroazijsku uniju, kao da je Evroazijska unija nešto što je, uslovno rečeno, lošije za Srbiju. Po nama srpskim radikalima to je mnogo, mnogo bolje nego EU. Evropska unija je propast za Srbiju kada su u pitanju ekonomski odnosi. Odmah vidimo da su dogovorene određene kvote. One se najvećim delom odnose na poljoprivredu što je znak i Vladi, pogotovo resornom ministarstvu da počinje malo na drugačiji način da razmišljanja kada je u pitanju razvoj poljoprivrede, pogotovo kada je u pitanju razvoj stočarstva. Tu znamo da imamo problema sa isporukom, sa količinom koju treba isporučiti sa već potpisanim ugovorima za Kinu i za Tursku. Treba voditi računa da u poljoprivredi učestvuju i oni koji su srednje, odnosno i oni mali poljoprivrednici, a ne samo veliki. Sve što je do sada urađeno to je pre svega potencirano od tih koji su veliki i krupni da se njima daju veće subvencije i sve. Tako da treba razvijati i te srednje i male poljoprivrednike. Ne ljutimo se mi, u prepodnevnom zasedanju bilo je merenja patriotizma kada je u pitanju Ruska Federacija, kada je u pitanju Evroazijska unija. Čak se nismo ni osvrtali na to što je neko merio koji automobil neko vozi pa je tako i politički orijentisan. Mi srpski radikali smo, kao što je poznato, otvoreni za svaku priču, svaku diskusiju. Pitali smo mi par, a neke i iz SNS koji su u više odbora i imaju više para i nisu se nešto pokazali da mi pomognu. Otvoren je poziv i dalje. Ako želite da pomognete, nećemo se ljutiti, ali meriti patriotizam na taj način nije primereno, pogotovo kada je u pitanju ovakva vrsta sporazuma sa Evroazijskom unijom. Ono što je isto tako dobro to je da konačno počinje da se realizuje jedan projekat koji dugoročno donosi dobro opštini Novi Beograd, a to je povezivanje sa Obrenovcem. Kamo lepe sreće da su još neki projekti, kao što je ovaj, kada je u pitanju obezbeđivanje energenata, pogotovo onih koji su potrebni prvenstveno za grejanje, za zagrevanje da su na što većoj teritoriji Beograda. To bi bilo dobro i to je, vidimo, u visini od 162 miliona. Potpisano je sa našim tradicionalno već prijateljima, a to su Kinezi, njihove banke. Ono što ostavlja malo trag sumnje to je zašto se nije bar ovaj put više angažovala domaća operativa? Znate, ovde u ugovoru sve je isprecizirano. Biće izvođač radova operativa iz Kine. Čak je u ugovoru precizirano da najmanje 15% repromaterijala i materijala potrebnog za ovu investiciju treba da bude iz Kine. Mi pretpostavljamo da sa Kinezima koji su uvek naklonjeni Srbiji uvek može da se postigne dogovor da što veći udeo ima naša domaća operativa, a na ovakav način možemo pojednostaviti ovu situaciju, a to znači da smo dobili kredit od kineske banke, kineski izvođač radova naplatiće te radove i nama ostaje samo da vraćamo dugove. Dobar je projekat. Odličan je projekat. Treba sa svim termoelektranama to da se uradi bez obzira koliko je to skupa na prvi pogled investicija i to je nešto što delimično rešava i ovaj problem oko zagađenosti čovekove okoline, pogotovo kako to naglašavaju da je Srbija, zamislite, u kojoj mestimično radi industrija, da ne govorim o onoj prljavoj tehnologiji što je nema, ali su nas stavili na vrh liste zagađenih. Ne može čovek da veruje koliko su ljudi počeli slepo da veruju tim dezinformacijama. Da ne širimo priču. Ovo je veoma, veoma dobro. Što se tiče ovog ugovora oko unapređenja nauke i pronalazaštva, to je akceleracija, kako bi se to reklo srpski baš zvuči, to je ubrzanje nauke i pronalazaštva, tu ima jedna odredba koja nama na prvi pogled nije jasna, ministre, a to je da Banka za razvoj će finansirati sve ove projekte u nauci i inovacijama, ali svi ti projekti idu na uvid, odnosno nacrt i projekat idu na uvid banci, odnosno savetu koji će formirati banka, i banka će finansirati samo projekte za one za koje ona misli da su ispravni i da su dobri. Znate, u oblasti nauke i inovacija to je malo nedefinisano, do kraja nedefinisano šta to znači kada banka procenjuje da li su projekti po njenom mišljenju dobri ili nisu. To znači da ono, mi gledamo uvek drugu stranu kao opozicija, šta će biti ako procene da jedan od projekata inovacije i projekat o razvoju nauke donosi nešto što će Srbiji biti i te kako značajno, a banka, pogotovo ova za razvoj, nije baš toliko raspoložena i blagonaklona da gledaju nešto što bi bilo dugoročno dobro ne samo za Srbiju nego za bilo koju državu gde oni daju finansijska sredstva, nije ni jednoj banci u interesu da se države brzo osamostale. One podržavaju razvoj te države, izlazak iz krize, ali ne baš tako kako se to prezentuje u javnosti. One uvek žele da su države zavisne i u zavisnosti od njihovog kapitala. Kakva bi onda bila svrha postojanja takvih banaka? Znači, samo taj deo, ostalo je određeno otvoreno pitanje, gde banka može konačno da donese svoje mišljenje, a ima taj deo gde na prvom mestu uvek ističu, a to je ekologija. Ima nešto što bi možda moglo slikovito da se prikaže, a to je kao kad pošaljete na sistematski pregled ljude koji su za određene specijalne funkcije odnosno dužnosti a onda poslednji, verovali ili ne, poslednji je psihijatar. I kad hoće da nekog eliminišu, kaže - nije prošao kod psihijatra. Sad vi to dokazujte. Tako vam je ekologija, nešto slično. Kada je u pitanju odobrenje projekata, ekologija je relativna. U ekologiji se ništa ne zna. Da li je to ispravno ekološki ili nije, to će proceniti onaj koji finansira. Svi se deklarativno zalažu za zaštitu, za unapređenje ekologije, ali, vidite kakvi su potezi i šta je realnost. Realnost je da kada je u pitanju kapital, kada je u pitanju interes, baš ih boli briga za ekologiju. Oni na prvo mesto stavljaju svoj interes. I kako to reče i kolega Martinović, nije valjda to pitanje zagrevanja zemlje odnosno atmosfere koliko se troši dizel goriva u Srbiji? To samo ovaj ministar koji je sad trenutno zadužen za ekologiju, on ima te neke ispade, gde se pojavljuje u javnosti i kaže - Srbija je zagrejanija, površina Srbije, nego ostatak zemljane kugle. To je van pameti. Ili, u Srbiji je zagađen vazduh zato što gradski saobraćaj radi. To su priče van pameti. Ekologija je zahvalna tema, pogotovo to zna ministar finansija, pogotovo kad žele da plasiraju svoj kapital. Samo vas proglase da ste ekološki veoma, veoma opasni, i onda kapital za unapređenje, za kupovinu filtera, itd. Međutim, mi srpski radikali nećemo glasati za ovo zato što ima tu dosta nedostataka, a pogotovo kad je u pitanju ovaj Aneks 6 CEFTA sporazuma, o čemu će, pretpostavljam, kolega Šešelj više govoriti. Hvala.
Hvala, kolega Mirčiću. Nastavljamo dalje po redu. Narodni poslanik Veroljub Arsić ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, imamo na dnevnom redu nekoliko sporazuma koji baš idu u prilog svemu onome što SNS i njen predsednik govore već godinama unazad. Evo, ja bih se dotakao ove diskusije oko izgradnje toplovoda koji finansira kineska banka, koji samo potvrđuje da mi u svetu zaista imamo prijatelje, ali isto tako da kada je u pitanju ekonomski interes, moramo da prihvatimo činjenicu i da ih posmatramo kao partnere. I to je ono, izgleda mi, gde se mi ne razumemo sa jednim delom opozicije. Znate, daju vam kredit koji je povoljniji nego što možete da ga dobijete na tržištu. Taj kredit nije sasvim besplatan, kako to izgleda na prvi pogled, nego traže da se angažuje određena njihova građevinska efektiva, radna snaga, itd. Oni obezbeđuju, s jedne strane, posao za svoja preduzeća, a sa druge strane nama daju jeftiniji novac nego što sami možemo da ga nađemo na tržištu. S treće strane, ostvarili smo neke javne radove koji utiču na poboljšanje kvaliteta života u Republici Srbiji. Ali, kao što rekoh, to morate da gledate sa partnerske strane, kao što je to upravo i govorio predsednik poslaničke grupe, gospodin Aleksandar Martinović. Meni ta histerija oko toga, i oko Evropske unije i Evroazijske unije i šta to Srbija radi i zašto se ne oslanjamo samo na jednu stranu, hajde da pogledamo zaista sa one ekonomske strane kako to izgleda. Kažemo da su nam, i jesu, zaista, Kina i Rusija jako veliki prijatelji, unapređujemo saradnju u svim oblastima. S druge strane, u Evropi imamo partnere, imamo čak i neke prijateljske zemlje u EU, ali, gledajući u globalu EU neki projekat koji je propao i koji Srbiji ne misli dobro, itd, itd. Hajde mi kao teritorijalno mala zemlja i brojčano mala zemlja po broju građana, pogotovo radno sposobnih, da pogledamo baš te koje nazivamo prijateljima, a da pogledamo i ove druge strane, one koji mi nazivamo kao partnerima. Koliko je meni poznato, i Rusija i Kina se bore da uđu na tržište EU. To je činjenica i to ne može niko da ospori. Isto tako, ozbiljne zemlje EU, one ekonomski najrazvijenije, takođe se bore da uđu na tržište i Rusije i Kine. Ja sad postavljam jedno pitanje - a da li smo mi toliko pametniji i od EU i od Rusije i Kine, pa kažemo - ne, mi ćemo da sarađujemo samo sa onim zemljama koje su nam prijateljske? Ja mislim da ko ima jednu takvu tezu zaista nije normalan. Sa jednom takvom politikom, sve one projekte koje prijateljske zemlje imaju ovde u Republici Srbiji, tu pre svega mislim na Rusiju i na Kinu, pitanje je da li bi ti projekti bili ovde u Srbiji da nemamo postupak pregovora sa EU i da u tom postupku ti investitori koji dolaze iz Rusije i Kine imaju određene povlastice prilikom plasiranja svoje robe na tržište EU. Evo, ja bih voleo da mi neko kaže da li nisam u pravu. Ako je neko mislio da će "Hestel" da dođe u Smederevo, da proizvodi tu čelične limove i da ih vraća nazad u Kinu, takođe mislim da nije normalan. Plasiraće ih na tržište EU. Ako će "Linglong" da dođe u Srbiju da proizvodi automobilske gume i da ih vraća nazad za Kinu, to je malo verovatno, skoro nemoguće. Ne, plasiraće ih na tržište EU. Hajde sada da pogledamo malo šta te zemlje koje su nama prijateljske rade da obezbede profit za svoja preduzeća, da poboljšaju životni standard svojih građana i da kad gledamo, da se i ugledamo na njih. Recimo, najveći proizvođač u automobilskoj industriji jeste "Folksvagen". Najveća investicija "Folksvagena" je bila 2017. ili 2018. godine u Ruskoj Federaciji. Napravili su najveću fabriku motora za unutrašnje sagorevanje. To je Rusima bilo dobro, a Srbima kada dođe neko preduzeće kao što je "Boš" ili neko drugi, e, to nije dobro. Oni su nama neprijatelji. Oni nas koriste. Oni nas zloupotrebljavaju. Pa, nije valjda da ta EU koja je uvela sankcije Ruskoj Federaciji krši svoje sankcije zato što možda voli Rusku Federaciju? Ne, u pitanju je profit, isključivo profit. I kada gledate sa ekonomske strane, nemate prijatelje. Možete sa nekima lakše da postignete sporazum, možete sa nekima da dobijete bolje uslove u nekom sporazumu, ali da dobijete besplatan profit i da to neko finansira nekim novcem gde ne vidi svoj interes, to zaboravite. To nigde u svetu ne postoji. Svakako da je ovaj Sporazum sa Evroazijskom unijom jedan korak napred u razvoju ekonomskih odnosa sa zemljama koje pripadaju Evroazijskoj uniji i svakako da je to jedno olakšanje za privredu Srbije da plasira neke svoje proizvode. Ono što je najvažnije, da naša privreda postane još konkurentnija sposobnija u onom trenutku kad sve administrativne, carinske i sve druge barijere koje imamo sa zemljama koje su razvijenije od nas padnu, da naša privreda bude spremna da bude konkurentna i da opstane. I u tome, dobro, pomažu nam zemlje Evroazijske unije. Jedna od stvari koja takođe olakšava položaj Srbije i poboljšava konkurentnost njene privrede jeste i taj čuveni „mini Šengen“, koji mnogi napadaju i osporavaju, pokreću pitanja i prebacuju sve to na sferu politike i gledaju na stvari jako usko i predlažu poteze koji ne znam da li bi doneli baš najbolje Srbima koji ne žive pod upravom Republike Srbije. Znate, mnogo je bilo pitanja postavljenih i oko ovih taksi 100% i šta se tu dešava, itd. Sad ja moram da postavim jedno drugo pitanje – da smo mi bili agresivniji u odgovorima na politiku koji su sprovodile privremene Kosovske institucije, tzv. Vlada Kosova, da li bi to poboljšalo položaj Srba koji žive na teritoriji naše južne pokrajine Kosovo i Metohija? Ja mislim da ne bi, naprotiv, njihov položaj bi bio još mnogo teži. Baš tom mudrom politikom koju je vodio predsednik Srbije Aleksandar Vučić uspeli smo da sačuvamo te ljudi koji se nalaze na teritoriji Kosova i Metohije i koji hoće da žive u Republici Srbiji. Ova priča oko „mini Šengena“ jeste i da se stavi do znanja jasno da neki koji žele da žive u sukobima i u neprijateljstvu da neće doneti ekonomsko blagostanje svom narodu i da će svakako u određenom trenutku neko da ih i priupita, od pripadnika tog naroda – šta to radite i u kakve nas to ratove vodite? Jer, Srbija napreduje, sve zemlje oko nas napreduju, ekonomski se razvijaju, a neko istrajava uporno na sukobima, pa čak, vidim, i sad dobacuje. Valjda su to isti takvi ekstremisti kakve imate dole i u Prištini i na teritoriji Kosova i Metohije. Kažu da su još i gori. Dobro, to je njihovo pravo, neka budu gori, zato su gori i na izborima od SNS. Pa, šta sad ja tu mogu da radim? Zato što, izgleda mi, ne shvataju da na prvom mestu ko vrši vlast u Republici Srbiji ima odgovornost prema njenim građanima. Znate šta, možemo mi da se pravimo kao da se ništa ne dešava i da ne preduzimamo ništa, da imamo neku ideologiju, da odbacujemo saradnju zato što želimo prvo neke stvari da isteramo po viziji onako ka bismo mi to hteli, a onda dolazimo do jednog ozbiljnog problema – da ćemo urušiti ekonomski sistem Republike Srbije, jer ona nije samodovoljna i samoodrživa. To smo osetili kad su bile ekonomske sankcije devedesetih godina. Kao posledica toga imaćemo odliv našeg stanovništva sa teritorije Republike Srbije, a to je put u nestanak i srpskog naroda i srpske države. Ti koji dobacuju da su još gori, neka vode računa o tome da ne čine uslugu, na prvom mestu, svom narodu. „Mini Šengen“ je jedan dobar projekat koji će isto tako da poboljša konkurentnost naše privrede, da smanji troškove u ekonomskoj saradnji između zemalja koje ga budu sprovodile i na taj način Srbiju učini još konkurentnijom na svetskom tržištu u pravom smislu reči. Ako to nije dobar projekat i ako ćemo da istrajavamo na nekim sukobima, onda postavite pitanje – koliko gubimo ako u te sukobe uđemo i ako dozvolimo da uđemo u te sukobe? Znam ja da mnoge zemlje koje nam nisu prijateljski nastrojene, njima ne odgovara da Srbija ekonomski, politički i na svaki drugi način bude regionalna sila, što postaje. Baš zato moramo da vodimo mudru politiku. Jesmo mi faktor stabilnosti koliko god pokušavali da prikažu neki kako nismo, jer da nismo faktor stabilnosti imali bismo ponovo i „Bljesak“ i „Oluju“ i „Markale“, na Kosovu i Metohiji, itd. Samo kukavice to neće da kažu, zato što im ne odgovara da Srbija bude jaka, zato što nisu na vlasti, pa Srbija ne može da bude jaka. Jel to problem? Meni nije, ali nekima očigledno jeste. Zato imamo ovde neke diskusije – sarađivaćemo sa ovima, sa ovima nećemo, jer oni nam ne misle dobro. Postavljam pitanje – ko misli dobro onda našem narodu, ako takve uslove postavljate? Sigurno ne mislite dobro, Srbija bi za 10 do 15 godina da sprovodite takav jedan program ostala bez stanovnika, nestali bi kao narod. Ne bi nas bilo ni pod onom šljivom koja se spominje. Zato, treba da vodimo mudru politiku. Tu politiku zacrtao je predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić. Tu politiku će da mere građani Srbije za samo nekoliko meseci i baš bih voleo da čujem vaše izgovore kada vam budu stizali rezultati sa biračkih mesta, kako ćete da opravdate toliki poraz. Da li su krivi građani ili ste krivi vi zbog naopake politike?
Hvala, gospodine Arsiću. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Gospodine Miletiću, izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić, dolazim iz Svrljiga. To je najlepša opština u Srbiji koja se nalazi pored grada Niša, to je najlepši grad u Srbiji. Inače, u Skupštini Srbije predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku, a izabran sam sa liste SNS. Do sada sam uvek govorio i podržavao zakone koji se tiču svih nas. Sada ovde treba da podržimo sporazume koji se tiču razvoja naše poljoprivrede, razvoja naše ekonomije i meni je to jedna od najbitnijih stvari. Inače, kolega koji je govorio pre mene, gospodin Veroljub Arsić, je čovek koji ima znanje, dosta iz ekonomskih nauka, poznaje, što se kaže, ekonomiju, ali ja sam razgovarao sa njim ranije, gde je njegov otac bio jedan od izuzetnih stručnjaka, što se tiče poljoprivrede. Svi znamo šta znači period razvoja naše poljoprivrede, da putem sporazuma sa Evroazijskom ekonomskom unijom, da možemo da plasiramo naše proizvode, obezbedimo proizvodnju i u našim malim sredinama, jer stvarno velika šansa jeste razvoj poljoprivrede, ali ovde kada govorimo uvek se kaže da je poljoprivreda …(ne razume se) što i jeste, imamo šansu, moramo dati podršku razvoju malih gazdinstava, malim opštinama, jer kako sam govorio, priroda nam je dala sve, mi prirodu moramo da čuvamo i moramo na taj način davati veću podršku malim sredinama, malim opštinama, malim poljoprivrednim gazdinstvima. To je jedan od načina da sutra ti ljudi mogu da od svog rada žive, da obezbede dovoljno kvalitetnih proizvoda za zemlje Ruske Federacije, za zemlje Belorusije i ostalim zemljama gde treba kvalitetna proizvodnja, odnosno kvalitetni proizvodi. Jedna od stvari o kojima bih sada govorio, jeste podrška za razvoj energetike, gde sada kineska banka, finansira se projekat gasovoda Novi Beograd-Obrenovac, ja bih očekivao i očekujem da ćemo u toku naredne godine imati mogućnost da radimo i gasifikaciju jugoistočne Srbije. Ja sam siguran u jednu stvar, da država Srbija na čelu sa našim predsednikom, gospodinom Vučićem, ima još veću šansu, još veću stabilnost u narednom periodu, a to će se pokazati i na ovim parlamentarnim, pokrajinskim i lokalnim izborima. Ja ću podržati predlog ovih zakona, ovih sporazuma, jer sam siguran da ćemo na ovaj način obezbediti bolju budućnost, obezbediti više sredstava za naše poljoprivredne proizvođače da obezbede svoju robu i siguran sam da ćemo na taj način ostaviti našim ljudima da mogu tamo da žive i u Svrljigu, Beloj Palanci, Gadžinom Hanu, da mogu svoje kvalitetne proizvode da plasiraju van granica našeg jugoistoka Srbije, a i van granica Srbije. Još jednom, hvala uvaženi ministre, ja ću podržati predlog sporazuma kao predsednik USS i vrlo je bitno da ovde u Skupštini imamo ljude koji se razumeju u poljoprivredu, ja sam jedan od takvih, bio sam … (ne razume se) na terenu, osećam poljoprivredu, znam šta je potrebno, ali uvek se kaže – tuđa ruka svrab ne češe. Zbog toga moramo više govoriti, više raditi što se tiče poljoprivrede i razvoja Srbije. Hvala.
Hvala, kolega Miletiću. Sada reč ima prof. dr Miladin Ševarlić. Izvolite.
Zahvaljujem. Žao mi je što danas nisam u narodnoj nošnji, zbog toga što želim da pokažem fotografiju koju pohvaljujem. Njegova Ekselencija ambasador Republike Srbije u Republici Austriji Nebojša Rodić je ove godine, koliko je meni poznato, prvi put u istoriji srpske diplomatije novijeg perioda ili barem u 21. veku u srpskoj narodnoj nošnji dočekivao goste povodom obeležavanja Dana državnosti Republike Srbije u Beču. Mislim da je to za pohvalu i nadam se da neće, barem od strane ministra spoljnih poslova, dobiti epitet da je genetički modifikovan seljak zato što nosi srpsku narodnu nošnju. Ovde je i sa stranim delegacijama u narodnoj nošnji, takođe i ovde sa gostima. Bilo bi dobro kada bi veći broj naših diplomatskih predstavnika, barem za Dan državnosti, ne samo nosio narodnu nošnju, nego služio sve goste sa srpskim nacionalnim jelima i srpskim nacionalnim pićima a ne sa „Džoni Vokerom“, „Balantajnsom“ itd. Imajući u vidu da sam samostalni poslanik i da nemam po Poslovniku pravo da postavljam pitanja, iskoristio bih priliku i prisustvo ministra finansija da mu postavim nekoliko pitanja, sa molbom da odgovori. Prvo, zašto se prodaje „Kombanka“, odnosno koliki je profit ostvarila „Kombanka“ u poslednje tri godine, a kolika je ponuđena cena od strane slovenačke banke? Drugo pitanje – zašto prilikom otvaranja ponuda za prodaju PKB, iako je bio samo jedan učesnik u procenu kupovine, tri dana posle otvaranja tek je saopštena ponuđena cena? Zar prilikom otvaranja ne treba saopštiti i ko je ponuđač i koje je uslove ponudio? Uslovi bez ponuđene cene zaista su invalidni. Šta je bio razlog toga? Treće pitanje – zašto se stalno zadužujemo? Ako smo prerasli u ekonomskog diva na Balkanu, valjda možemo školstvo finansirati iz sopstvenih prihoda. Ne moramo se zbog toga zaduživati za inostrane kredite. Zatim, kolika je zaduženost po stanovniku i da li ona raste, s obzirom da imamo stalno smanjenje broja stanovnika, po dva osnova, zato što je stopa smrtnosti veća od stope nataliteta i drugo, zbog izrazitog odlaska našeg stanovništva, pogotovo mlađih, iz Srbije u inostranstvo? Takođe bih želeo da podstaknem skupštinsku većinu da pre raspuštanja Skupštine održimo jednu posebnu raspravu – da li možemo izbore istovremeno povezati sa referendumskim izjašnjavanjem za nekoliko osnovnih pitanja. Prvo, nacionalno, po meni najznačajnije pitanje jeste – da li treba da srljamo u susret Evropskoj uniji, namerno koristim ovaj termin, sa invalidnom Srbijom, odnosno sa Srbijom bez teritorije AP Kosova i Metohije? Da li u pregovorima sa Evropskom unijom na takav način indirektno se odričemo dela teritorije? Ja mislim da ne treba i da Srbija ne treba da popušta i oko toga treba iskoristiti priliku da se građani izjasne. Takođe, imajući u vidu da je oko 7.000 odbornika u 136 skupština opština i gradova u Srbiji izjasnilo se protiv uvoza uzgoja, prerade i prometa genetički modifikovanih organizama i proizvoda od genetički modifikovanih organizama, a to je 80,5% lokalnih samouprava na teritoriji centralne Srbije i Vojvodine, jer ova akcija nije sprovođena na teritoriji Kosova i Metohije, iz razumljivih razloga. Ja mislim da građani mogu da se izjasne o tome i da to postane obavezujuća odluka za buduće rukovodstvo, odnosno Vladu Republike Srbije koja će se formirati i posle ovih izbora. To su neka od pitanja koja bih molio da raspravljamo na jednoj posebnoj sednici pre raspuštanja ove Skupštine. Ne vidim razloga zašto bi neko bežao od argumentovane rasprave – za ili protiv, ili zbog toga kako izbegnuti uticaj naroda, kao što je to učinjeno prilikom donošenja Zakona o izboru narodnih poslanika i onemogućeno je građanima da budu i predlagači i učesnici na izborima, ako nisu članovi političkih stranaka ili ako se ne udruže kao svrsishodno grupa građana namenski za izbore. Hvala.
Hvala, profesore. Pravo na repliku ima narodni poslanik Milija Miletić.
Reći ću samo nešto profesoru Ševarliću, pošto sam ja bio predsednik opštine kada su odbornici glasali za deklaraciju, konkretno vezano za-protiv GMO . Šta mogu da kažem? Mi smo tamo glasali baš zbog toga zato što je to bila korektna inicijativa, ali s druge strane tada nije bio donesen zakon, jer je kod nas zakonom definisano – zabrana genetski modifikovane hrane i proizvoda. Prema tome, o tome možemo da pričamo svakog dana, jer uvek se pozivamo na to koliko je kod nas pozitivnih stvari dolazilo u to vreme u skupštinu opštine Svrljig, da li je jedna, druga, treća, sve pozitivne inicijative mi smo prihvatali, ali zakon je definisao sve potrebne stvari. Prema tome, Srbija je zemlja gde nema i ne dozvoljava se genetski modifikovana hrana i proizvodi. Prema tome, o tome ne treba više pričati, govoriti, zato što je to kod nas zabranjeno. Inače, inicijativa jeste bila, jeste veliki broj odbornika, mi smo jednoglasno izglasali ovu deklaraciju koja je bila tamo kod nas podneta, ali jednostavno sve što je pozitivno mi stavljamo. Znamo kada je donet zakon, zakonom je definisano sve i tu priču, genetski modifikovano i o tim stvarima uopšte nemamo potrebe da govorimo zato što je to kod nas zabranjeno. Mogu samo da pitam kolege koje možda znaju period unazad 10, 15, 20 godina da li otkad je kod nas Mekdonalds, da li u Mekdonaldsu ima proizvoda gde je sto posto sigurno da ne postoji genetski modifikovana hrana, da li su te životinje koristile tamo gde je hrana. Ali to nije od danas, to je unazad otkad postoji Mekdonalds. Prema tome, siguran sam sto posto da kod nas nema i zabranjena je genetski modifikovana hrana i proizvodi od genetski modifikovanih organizama. Prema tome, to je sigurno, zakon je definisan, naša zemlja Srbija radi na tome i nadležna ministarstva kontrolišu. Ukoliko imate nekih informacija da se negde nešto radi što ne treba, to se treba prijaviti nadležnim organima i ti nadležni organi neka rade svoj posao. Inače, kod nas je zakonom definisano i tome možemo razgovarati, ali nema potrebe, zato što je kod nas zakon jasan.
Hvala, kolega Miletiću. Reč ima ministar Siniša Mali. Izvolite.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, kratko samo da vas upoznam sa nivoom zaduženja Republike Srbije i sa svim onim što smo kao Vlada Republike Srbije uradili kako bi potpuno zaustavili negativnu trajektoriju rasta javnog duga koja je bila u prethodnom periodu negde do 2012, do 2013. godine. Dakle, odgovornim merama i fiskalne i monetarne politike mi smo došli do toga da je danas učešće javnog duga u BDP-u oko 48%. Da vas podsetim, pre samo šest ili sedam godina mi smo imali učešće javnog duga u BDP-u oko 77-78%. Ono što nam je bio još veći problem je to što je učešće javnog duga neprekidno raslo. To je posledica neodgovorne politike prethodne vlasti, kada su se potpuno, bez ikakvog razloga zaduživali, uzimali skupe kredite, daću vam i konkretne primere koliko i šta, a s druge strane ekonomija je propadala, imali su i negativne stope rasta, imali su i deficit u budžetu, sve ono što je uništavalo životni standard građana Srbije, što je umanjivalo i uništavalo perspektivu naše zemlje i naše dece, a njima s druge strane se prelivalo u džepove. Znate i sami koliko je firma Dragana Đilasa prihodovala samo tokom nekoliko godina njegovog mandata dok je bio gradonačelnik. Mislim da je cifra negde oko 619 miliona evra. Znate i sami koliko je firma od Dragana Đilasa prihodovala samo tokom nekoliko godina njegovog mandata dok je bio gradonačelnik, mislim da je cifra negde oko 619 miliona evra. Dakle, taj novac je išao njemu, u njegove džepove. S druge strane, od grada Beograda preko Republike Srbije imali ste rekordne deficite, rekordne rupe u budžetu, a to je upravo bilo finansirano skupim i nerezonskim kreditima. Sada da vam dam jedan primer, jednu informaciju, šta se dešava u ovom trenutku. U ovom trenutku, kao posledica i finansijske konsolidacije, stabilnosti naših javnih finansija, imate da kreditni rejting naše zemlje raste iz meseca u mesec, iz godine u godinu. Došli smo i do toga da smo evo pre samo par dana, a u poslednjih deset dana, imali dva veoma važna događaja u našim javnim finansijama, koja sam, sigurno će ostati upisana, a to je da smo emitovali dvadesetogodišnju obveznicu u evrima, dvadesetogodišnju obveznicu u evrima, sa prinosom od samo 3%. Podsetiću vas, prethodna vlast je 2013. godine emitovala desetogodišnju obveznicu i imala je prinos od preko 7 – 7,3%, 7,4%. Dakle, poverenje u našu zemlju se vratilo. Mi sada možemo da dođemo do novca, da finansiramo investicije, da finansiramo autoputeve, ulaganja u infrastrukturu, u zdravstvo, u obrazovanje, po ceni od samo 3% godišnje, na period od 20 godina. A, kada se to desilo? A, šta se desilo pre dva dana? Imali smo po prvi put u istoriji našeg finansijskog tržišta, naših javnih finansija, emitovanje dvanaestogodišnje dinarske obveznice i dobili smo kamatnu stopu od samo 3,4%, 3,4% na 12 godina u dinarima. Godine 2017. još smo imali i mere fiskalne konsolidacije i još smo trpeli posledice neodgovorne politike prethodne vlasti, za jednogodišnju dinarsku obveznicu tražili su nam 3,48%. Sada za dvanaestogodišnju smo dobili 3,4%. Pa, čekajte kako to govori o našim javnim finansijama, a kako to govori o upravljanju javnog duga, a kako govori o pogubnoj ekonomskoj politici ovih koji hoće sada ponovo da se vrate na vlast? Veoma odgovorno se bavimo našom ekonomskom politikom, znam i za građane Srbije da poneka ova tema nije jednostavna, ali ono što je važno, što svi razumeju, dakle u dinarima, na 12 godina 3,4%, u dinarima na godinu dana 2016. – 2017. godine bilo je 3,48%. Neverovatna razlika, naše javne finansije su potpuno stabilne, drugu godinu za redom već imamo rast našeg BDP-a više od 4%, četvrtu godinu za redom imamo suficit u budžetu, prošle godine 12,8 milijardi dinara, naš javni dug se smanjuje, u odnosu na BDP, stopa nezaposlenosti istorijski niska i borimo se za svako novo zapošljavanje, za svaku novu fabriku. Nemojte da zaboravite „Srbija 20-25“ koji je ključan program i projekat razvoja naše privrede i naše ekonomije u narednom periodu, sa dodatnih 14 milijardi evra i u infrastrukturu, i u zdravstvo i obrazovanje i u mlade će potpuno promeniti Srbiju, doprineti tome da nam stope rasta budu još veće, nam učešće javnog duga bude još manje, da našoj deci ostavimo stabilnu i zdravu budućnost. Hvala puno.
Hvala gospodine ministre. Pravo na repliku Miliji Miletiću ima, prof. dr Miladin Ševarlić. Izvolite.
Nadam se da imam pravo na repliku i ministra, a ne samo Miliji Miletiću. Ali, evo prvo Miliji Miletiću, kao predsedniku USS.
Pa, nije vas spomenuo.
Samo, kao predsedniku Ujedinjene seljačke stranke. Gospodine Miletiću, očigledno ste nešto pobrkali, Zakon o GMO, donet je 2009. godine, a to je bilo samo sedam godina ranije, nego što smo mi krenuli sa Deklaracijama o GMO. Prema tome, vi ste sedam godina posle donošenja, sada aktuelnog Zakona, usvojili Deklaraciju o GMO. Ne stoji činjenica da je posle toga donet zakon. Stoji jedna druga činjenica, da je posle toga, nažalost donete izmene i dopune Zakona o bezbednosti hrane, u kome ste na mala vrata proturili definiciju genetički modifikovane hrane, a ona glasi – genetički modifikovana hrana, bez navođenja za koga, ne znam da li je za političare, rezervisana kao specijalno posebna hrana i genetički modifikovana hrana za životinje, u skladu sa zakonom, verovatno o dobrobiti životinjama. Ja molim da donesemo barem zakon i o dobrobiti ljudi, pa da u ovom prvom delu definicije navedemo da je to genetički modifikovana hrana za ljude i hrana bez navođenja i za koga i od čega je, i hrana za životinje, od genetički modifikovanih organizama. Nadam se da građani Srbije apsolutno razumeju kako je na mala vrata, ako se ne varam, 19. marta 2019. godine uveden pojam – genetički modifikovana hrana koji se inače ne sadrži u Zakonu o GMO iz 2009. godine. Žao mi je što od ministra finansija nisam dobio odgovor, ali to prepuštam građanima da ocenjuju, pošto predsedavajući kaže da nemam pravo da repliciram ministru. Dakle, zašto se prodaje „Komercijalna banka“, koliki je prihod „Komercijalne banke“ u poslednje tri godine, da li je ponuđena cena manja ili veća od tog prihoda. Nisam dobio odgovor zašto prilikom prodaje PKB-a nije saopštena cena koju je ponudio ponuđač i tako dalje, kao i to koliko je zaduženje po stanovniku, imajući u vidu negativne demografske tendencije u Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, gospodin, Milorad Mirčić. Izvolite.
Reklamiram povredu člana 106. i člana 107. Član 106. to je da se može govoriti samo o tački koja je na dnevnom redu, a 107. dostojanstvo Skupštine. Ovde je ministar izneo neke podatke koje u svakom slučaju zaslužuju komentar. Slažemo se mi srpski radikali da je uvedena jedna finansijska disciplina u odnosu na raniji period mnogo bolja i mnogo efikasnija. Slažemo se sa tim da prikazivanje ukupne zaduženosti Srbije u odnosu na BDP je procentualno manji, ali je dug, gospodine Siniša Mali, dug je 24 milijardi evra. Bio je i ranije i sada je 24 milijarde. To je suština. Drugo, povoljnost ovih kredita, samo je u grejs periodu. Povećani su grejs periodu odnosu na ranije kredite koji su bili sa manjim grejs periodom. Što se tiče obveznica, pa, ne možete baš da kažete da je to pohvalno. Jeste napredak u odnosu na raniji period, ali to diktiraju uslovi na tržištu hartija od vrednosti. To znaju ljudi koji se bave ili se bave bankarskim poslovima, oni to znaju. To što su se emitovale obveznice po kamati od tri posto, ranije je to bilo doduše pet posto, ali ranije je bila kamata i drugačija na tržištu. Tako da ne možemo baš da prećutimo to što ste izneli. Tačno je, naplata poreza, finansijska disciplina mnogo je bolje nego što je bilo ranije i drugo, gospodine ministre, pogledajte hronološki. Dolaskom ove koalicije na vlast, u ovakvom ili onakvom obliku povećano je zaduženje kredita za devet milijardi. Kada je bio Mirko Cvetković nije ni malo bio sjajan, niti uspešan, ukupan dug je bio 15 milijardi, sada je 24. Dvadeset i četiri, minus 15, to je devet.
Zahvaljujem. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Milorad Mirčić: Želim ministar da se izjasni.) Dobro. Hvala. Prvo Milija Miletić. Izvolite.
Još jednom govorimo o deklaraciji. Nije potpisano 2016. godine, potpisano je 2017. godine. To je jedna stvar. Druga stvar, što se tiče zakona, u zakonu se tačno kaže, kod nas se ne može koristiti genetski modifikovana hrana. Ali, sa druge strane, ja bih voleo vas da pitam, zato što ste vi dugi niz godina učili studente, razgovarao sam sa tim ljudima koji su sada zreli ljudi. Vi ste bili izuzetno dobar predavač, voleli su da slušaju vaša predavanja, imate veliko znanje, imate veliko iskustvo. Odgovorite mi samo da li je u okviru McDonald`s proizvodi koji se tamo proizvode, koji se tamo prodaju, koje konzumiraju naši ljudi, da li u tim proizvodima nešto je GMO? Gde se ta hrana nabavlja? Da li se dovozi iz nekih okolnih zemalja? Vi to znate sigurno. I o tome do sada niko nije govorio. Ali u krajnjem slučaju jedna stvar je sigurna, naša zemlja štiti naše ljude, imamo sigurnu hranu, tako da uopšte nemamo potrebe da govore da plašimo naše ljude da se kod nas konzumira i koristi genetski modifikovana hrana. Još jednom siguran sam 100% u to zato što verujem našim institucijama i verujem svemu onome što ovde govorim. Jedna stvar o kojoj smo ranije govorili jeste ta narodna nošnja, o tome uvek govorimo, ja sam ranije kao poslanik, pošto sam bio poslanik u mandatu 2014. – 2016, isto sam dolazio u narodnoj nošnji, predstavljao svoju narodnu nošnju, svoje običaje. To radim svuda, to je lepa stvar i na tome uvek moramo raditi. Tako da, uvek se kod nas kaže moramo poštovati našu tradiciju, ali kaže se uvek da odelo ne čini čoveka. Prema tome jedna stvar jeste i treba da bude, da budemo ljudi, da se poštujemo između nas, da se poštuje znanje i iskustvo, ali sa druge strane uvek moramo govoriti istinu i ne trebamo plašiti naš narod zato što naš narod sigurno konzumira kvalitetnu i zdravu hranu.
Hvala. Ja molim narodne poslanike i delimično je kolega Mirčić u pravu kada je ukazao da sam ja povredio Poslovnik time što sam dozvolio na neki način da se ode baš dosta daleko od teme o kojoj danas raspravljamo. Tako da, molim narodne poslanike da se vratimo na ovu temu i ono zbog čega je ministar Siniša Mali i njegov tim ovde. Reč ima ministar Siniša Mali. Izvolite.
Uvaženi poslanici, samo da se ukratko osvrnem na par podataka koji su vezani za javni dug, za neke od poslanika samo da obavestim da ne postoji grejs-period kada je javni dug u pitanju, dakle imate apsolutni i relativni iznos javnog duga. Ono što je mnogo važnije nevezano za to da se nikada ne gleda apsolutni iznos duga, nego relativni osnov BDP-a. Reći ću vam nešto i oko toga apsolutnog. Već sam objašnjavao to ovde pred uvaženim poslanicima. Dakle, od 2008. godine raste učešće, odnosno raste apsolutni iznos javnog duga Republike Srbije. Potpuno neodgovorna pogrešna politika, zadužuje se Republika Srbija, a sa druge strane najveći deo tog novca, ako ne i sav, ide u javnu potrošnju, ne ide u investicije. Kada saberete i vrlo precizno se obraćam, kada saberete sve deficite, sve minuse koje prethodna vlast od 2008. godine do 2012. odnosno 2013. godine napravila, to je negde, ako se ne vara, iz glave, oko 750 milijardi dinara. tadašnji kurs kada uzmete u obzir, to je oko sedam milijardi evra. To je ta razlika, zašto je porastao javni dug sa 15 na 22, 23. Zato što je neko odgovorno morao da pokrije rupu koju je ovaj prethodni ostavio iza nas. Onda, šta se dešava? Tu ste potpuno u pravu. Dešava se to da u poslednjih pet ili šest godina imate stabilan i apsolutni iznos javnog duga, iako u odnosu na BDP opada i pored toga što imate 350 km novih autoputeva i pored toga što imate kilometre i kilometre novih i rekonstruisanih železničkih pruga, nove kliničke centre, nove škole, nove vrtiće. E, to se zove odgovorna ekonomska politika, kada ono što investirate, investirate u prave stvari i iz tih stvari, investicija, raste BDP. Imate i veće plate, veće penzije, a ne da povećani javni dug i skupe kredite, dakle, ovo je jedan aspekt toga. Oni su imali skupe kredite koje su ubacivali u javnu potrošnju, a mi jeftine kredite kojim se nosimo i vraćamo njihove stare kredite i sa druge strane, ulažemo u investicije koje podižu životni standard građana Srbije i podižu naš privredni rast. Hvala puno.
Hvala ministre. Milorad Mirčić, izvolite.
U pravu ste, gospodine ministre, samo ovde je bilo reči o grejs-periodu, kada je u pitanju kreditna linija, kredit. Ali, gledajte, upravo ste rekli suštinu. Vi ste morali da pokrijete i da prikažete sve deficite, kada je u pitanju javni dug i ne sumnjam da su bili deficiti na ovaj način ostvareni. Ministre, vi na ove 24 milijarde, morate da dodate deficit izvoza u odnosu na uvoz. To je pet milijardi, odnosno šest. To je 31 milijarda i to je dug ako gledate tako apsolutno. Što se tiče BDP, to vam je nešto relativno. Evo kako je relativno, jedna garnitura vlasti u Americi je u BDP prikazivala i ugostiteljske usluge, čak i to su prikazivali, išli su u detalje, recimo koliko je kafa posluženo u jednom restoranu, pa kada su ih raskrinkali, onda je to već odavno prošlo. Relativno je to, ali mi govorimo o apsolutnim iznosima. Znači, dug je 24 milijarde. Ako gledate metodologiju koliki je deficit ranije bio, onda morate i ovde da istu metodologiju primenite. Razlika između izvoza i uvoza u korist uvoza je šest milijardi. To je isto dug, to Srbija mora. Što se tiče ovih kredita oko koridora, te kredite su upravo podigli oni koji su pre vas, prošla vlast, prošla vlast je podigla te kredite za Koridor 10. To pogledajte, ima hronologija koja jasno ukazuje kada je ko dizao kredite i koliko se zaduživao. Greška jeste što su oni podizali kredite, a da li su bili skupi, da li su bile velike kamate, teško da je Srbija mogla uticati tada kao i sada na visinu kamata. Ali, gledajte ima dosta sličnosti u vođenju ekonomske politike. Malo se duh oseti Mlađana Dinkića i u onom ranijem i sadašnjem periodu.
Reč ima ministar Siniša Mali.
Uvaženi poslanici samo kratko. Veoma mi je važno da odgovorim na ovo. Tri stvari hoću da pomenem. Apsolutno kao država imate mogućnost da utičete na kamatne stope, zato što kamatna stopa odražava rizik zemlje u ulaganja. Ako imate odgovornu politiku, stabilne javne finansije, smanjujete rizik zemlje ulaganja, samim tim, imate i niže kamate, a ako imate niže kamate, to je dobro za državu, to je dobro za preduzeća. Lakše se preduzeća i kompanije određuju i odlučuju na investicije, investiranje, otvaraju nova radna mesta i to se zove stabilna ekonomska politika, koja je vezana za ekonomski rast. Dve stvari hoću da vam kažem i ne bih tu mnogo više detaljisao. Molim vas, napravite razliku između fiskalnog deficita, deficita u budžetu, ja sam o njemu govorio. Vi govorite o trgovinskom deficitu. Dakle, imate dve vrste deficita. Treća stvar koju hoću da pomenem, molim vas još jednom. Imate trgovinski deficit koji je u potpunosti pokriven razlikom, odnosno prilivima od stranih direktnih investicija. Tek razlika, odnosno neto odnos između tekućeg računa i kapitalnog računa vam utiče na javni dug ili na stanje deviznih rezervi, a ne samo da dodajete deficit tekućeg računa, trgovinski deficit, a da zanemarite priliv koji imate od stranih investicija. Znam da sam sada ušao u nešto što niko skoro ne razume, ali ja vas molim kao poslanike da bar tih par jednačina saberete kako treba, da bi smo svi znali na koji način funkcioniše ozbiljna ekonomska politika. Hvala puno.
Hvala ministre. Da nastavimo sada dalje. (Milorad Mirčić: Ako može samo minut, neću da ulazim u raspravu.) Dao sam vam priliku i prilikom povrede, ukazivanja na povredu Poslovnika, gde ste faktički replicirali i dali šlagvort ministru da vam odgovori. Vidim da se ne slažete, vaše su teorije sasvim drugačije. Milim vas gospodine Mirčiću, da nastavimo dalje. Hvala na razumevanju, kao i uvek. Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić. (Miladin Ševarlić: Po Poslovniku, direktno sam pomenut.)
Dame i gospodo narodni poslanici, iako su zaista svi sporazumi o kojima danas raspravljamo od izuzetnog značaja, ja ću se u svojoj diskusiji koncentrisati na Sporazum između Republike Srbije i Evroazijske ekonomske unije, jer smatram da je on, ne samo po ekonomskim posledicama, nego i po političkim posledicama izuzetno značajan za Republiku Srbiju. On je, i to želim ovom prilikom da istaknem, jer nekako u današnjim diskusijama, s pravom su isticane njegove ekonomske posledice i sve ono što je on proizvodio, prethodni Sporazum o slobodnoj trgovini sa Rusijom, da ukažem na nekoliko važnih političkih činilaca koji su uticali da on uopšte bude danas na dnevnom redu. Nemojmo potceniti, ja ovde to želim da podvučem i hrabrost i odlučnost da se donese nekoliko važnih odluka kojima je Republika Srbija pokazala da štiti svoje državne nacionalne interese, a koje su bile neophodne da bi mi danas uopšte raspravljali o ovom sporazumu. Ovog sporazuma sa Evroazijskom unijom danas u Skupštini Srbije ne bi bilo da je Srbija uvela sankcije Rusiji. Srbija, kao jedina država pod ogromnim pritiskom pod kojim se nalazila 2014. godine, odlučila je rukovodeći se svojim i državnim ekonomskim interesima da te sankcije ne uvede. Da smo mi tada imali neku drugu vlast, tj. vlast koja je bila do 2012. godine, mi danas o ovome ne bi raspravljali. To želim odgovorno ovde da kažem. Da li bi oni uveli sankcije Rusiji? Uveli bi sigurno. I mi danas ovaj sporazum ne bi na dnevnom redu imali. Bio bi srušen i Sporazum sa Ruskom Federacijom i danas taj sporazum ne bi bio potvrđen i objedinjen sa nekim drugim sporazumima. Važno je istaći ovaj politički aspekt da odu kod predsednika Republike i Vlade Republike Srbije da štiti svoje ekonomske interese, da diversikuje svoju trgovinsku politiku, doprinela je da mi danas imamo šansu u budućnosti da iskoristimo ovaj sporazum u mnogo većoj meri nego što je to bilo u prethodnom periodu. Zašto govorim u mnogo većoj meri nego što je to bilo u prethodnom periodu? Mi smo propustili veliku priliku da u periodu od njegovog potpisivanja, govorim o Sporazumu sa Ruskom Federacijom, jer se ovaj Sporazum faktički u najvećoj meri odnosi na zadržavanje Sporazuma o slobodnoj trgovini i prednosti koji ima sa Ruskom Federacijom, on je 90% ovog sporazuma. U periodu od 2000. godine do 2012. godine, kada Rusija nije bila članica Svetske trgovinske organizacije, Srbija je propustila priliku zbog jedne jednostrane politike, to moram ovom prilikom da vam kažem, politike da Evropa nema alternativu, ni na koji način nije iskoristila priliku da se pozicionira i razvije prvenstveno na ruskom tržištu, a time sada stekne još veće mogućnosti za razvoj na evroazijskom tržištu. Nakon ulaska Rusije u Svetsku trgovinsku organizaciju 2012. godine, snižene su i prema drugim zemljama carinske stope, plus uvođenje sankcija prema Ruskoj Federaciji, kada je Rusija krenula da se sama razvija u velikom broju svojih privrednih domena, mi smo propustili određene prilike. Želim da kažem da smo mi mogli u prethodnom periodu da uradimo više, ali sam uveren da u narednom periodu možemo da uradimo mnogo više. To se prvenstveno odnosi na dva aspekta koji su bitna za razvoj srpske ekonomije. Jedan je novo privlačenje i u većoj meri stranih investicija. Drugo je razvoj naše proizvodnje i naše industrije. Kada je u pitanju privlačenje investicija, to je moja sugestija na osnovu nekih kontakata koji sam ja imao sa mnogim prijateljima, a pogotovo u Zapadnoj Evropi koje ih zaista zanima položaj Srbije i mogućnost da Srbija bude neka vrsta mosta prema Evroazijskoj ekonomskoj Uniji kada je u pitanju izvoz svih vrsta proizvoda. Nekoliko godina poslednjih učestvujem na Evroazijskom ekonomskom forumu koji se održava u Veroni. Prošle godine je bio održan baš na dan kada je Srbija potpisivala ovaj Sporazum. U razgovorima sa mnogim prijateljima i kolegama stekao sam utisak o veliko neinformisanosti koja postoji kada su u pitanju privrednici u Evropi. Mislim da bi morali u mnogo većoj meri da promovišem ovu izuzetnu priliku koja postoji i koja Srbija može da iskoristi, da privlači investicije i da te strane kompanije koje ovde budu registrovane sa proizvodnjom od 51%, kao zemlja porekla Republike Srbije izvoze na evroazijsko tržište. Sa druge strane, vrlo je važno i to je velika prednost koja je postignuta ovim sporazumom, danas se o tome malo govorilo, jeste da je Srbija ovim pregovaranjem uspela da izdejstvuje ukidanje pravila direktne kupovine. Prvi put će sada Srbija i naši privrednici moći preko posrednika da ostvaruju izvozna evroazijsko ekonomsko tržište i to će znatno olakšati, a i uštedeti mnogo finansijskih sredstava i to je nešto što moramo da čestitamo Vladi Republike Srbije na ovom uspehu. Želim da istaknem još nekoliko bitnih pitanja koja su ovde otvorena kada je u pitanju politika i saradnje sa Rusijom. Apsolutno je u najtežim i najvažnijim trenucima i novije i starije srpske istorije to prijateljstvo sa Ruskom Federacijom potvrđeno i kada je bilo ključno da podržimo jedne druge, mi smo podržavali jedni druge, ali važno je istaći da se to prijateljstvo razvijalo isključivo i najvećoj meri na osnovu najveće podudarnosti interesa koje su postojale između Republike Srbije i Ruske Federacije. Moj uvaženi kolega, Aleksandar Martinović, je govorio o tim razlikama između boljih ili lošijih odnosa sa nekim drugim državama o različitom stepenu. Ja bih samo nadogradio na to što je kolega Martinović rekao na većoj podudarnosti interesa, jer Srbija, prvenstveno kao nezavisna i suverena država mora da vodi računa, prvenstveno o svojim državnim nacionalnim interesima. Zato je ovaj sporazum u dubokom interesu Republike Srbije, njenih građana i njenih proizvođač. I ako se budemo u narednom periodu bolje organizovali, podstakli našu proizvodnju, sigurno će ovaj udeo koji sada čini, od 7% biti mnogo veći, sigurno će time to veliko tržište o kojem smo u najvećoj meri samo pričali, a nismo uspeli da iskoristimo potencijal biti velika šansa za našu privredu i za naše poljoprivrednike. Mi moramo da iskoristimo odlične političke odnose koje imamo, a ne samo sa Ruskom Federacijom, nego i sa svim zemljama Evroazijske ekonomske unije, ali to nije dovoljno ukoliko mi ne shvatimo da je konkurentno da je konkurentnost na takvom velikom tržištu danas neuporedivo veća nego što je bila u nekom prethodnom periodu koje smo mi prilike, nažalost, propustili. Pozicioniraju se, takođe mnoge kompanije koje pokušavaju na različite načine da izbegnu sankcije koje sada postoje. Ruska država investira i daje velike subvencije da ih zadrži na svom tržištu. Mi moramo, kao Vlada, a uveren sam da ćemo to uspeti, sada u većoj meri podržati razvoj naših kompanija na evroazijskom ekonomskom tržištu. Ovo je bilo moguće samo kada smo počeli da vodimo odgovornu, ozbiljnu, državotvornu, nacionalnu politiku koja štiti srpski interese bez obzira na pritiske koji su bili 2014. godine, da uvedemo sankcije Rusije i prošle godine da odustanemo od ovog sporazuma, mi smo izdržali te pritiske, jer nam je bio na prvom mestu interes Srbije, njenih građana i njene privrede. Samo tako ćemo moću u narednom periodu da pomognemo našoj privredi da zaštitimo interese Republike Srbije da bude još razvijenija, još uspešnija, a to je u ovom trenutku isključivo zasluga predsednika Republike Srbije i Vlade Republike Srbije. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miladin Ševarlić. Povreda Poslovnika. Izvolite.
Hvala. Zaista mi je žao što niste dozvolili da repliciram kolegi Iliji zbog toga što je izneo apsolutnu netačnost. Evo, Zakon o genetički modifikovanim organizmima donet je i objavljen u „Službenom glasniku“ broj 41/2009. godine…
Izvinjavam se. Vi ukazujete na povredu Poslovnika. (Miladin Ševarlić: Da.) Molim vas, trudim se da se držimo i da poštujemo svi Poslovnik u ovoj sali, i narodni poslanik i mi kao predsedavajući, i ministar koji ima ovde danas pravo da govori da učestvuje u radu naše sednice, ali ne mogu dozvoljavati da zloupotrebljavate Poslovnik. Opomenuo sam i vas i kolegu Miletića, udaljili ste se jako od teme. Ne mogu da dozvolim da sednica ode u tom pravcu. Sada ukazujete na moju povredu Poslovnika i replicirate ponovo Miliji Miletiću. Ja nemam ništa protiv. Pustiću raspravu, govorite o čemu god želite, ali mislim da ne vodi ničemu. Znači, imamo nešto što je važno za građane, sporazume. Evo, gospodin Palalić je malo pre govorio osam minuta, konkretno, koncizno o sporazumima, a mi se sada vraćamo na temu GMO. Stvarno nema smisla! Evo, završite, nemam ništa protiv. Iskoristite vaša dva minuta. Apsolutno vas neću uskratiti, niti vas, niti bilo koga, ali mislim da nema smisla i nije u redu ni prema meni, kao predsedavajućem, ni prema ostalim kolegama, a ni prema građanima. Izvolite, nastavite. (Narodni poslanik Miladin Ševarlić je izašao iz sale Narodne skupštine.) Hvala, profesore na razumevanju. Reč ima narodni poslanik Zoran Bojanić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Gospodine ministre, koleginice i kolege, dosta toga dobrog je rečeno o ovih pet sporazuma u toku današnje diskusije i vidim da smo se u principu svi složili, i pozicija i opozicija, da je to nešto dobro. Jeste, to je stvarno nešto dobro, počev od toplovoda Obrenovac – Novi Beograd, do Evroazijkse unije i mislim da je to jedan mali fragment, odnosno delić onog projekta, da ne kažem programa „Srbija 2025“. Mnogi su danas pričali o kreditima. Pa, kredite uzimaju najbogatiji kad ulažu u razvoj, kad otvaraju nove proizvodne pogone, kad stvaraju nešto, jer iz tog stvorenog novog kapitala vratiće i te kredite. Nije vredelo onima koji su u prethodno periodu uzalud i uludo uzimali kredite i trošili na sve i svašta, pa i na Pionirski park i tamo neke rijalitije koji i dan danas traju, pa im danas smetaju. Ne bih više govorio o tome. Ministar je mnogo dobrog rekao danas. Istakao je i o našem rejtingu itd, ali mislim da je slučajno zaboravio da pomene grad Beograd i „Mudis“ američku agenciju, koja je pohvalila sve ono što se radi u gradu Beogradu, finansijsku stabilnost, likvidnost i ono da više nema dugovanja kojih je bilo nekada davno u onom periodu kada ih je stvarala ova ekipa koja sada tvituje i putuje po Srbiji, a pokušava nešto da bojkotuje. Pa, ne možete da bojkotuje život. Ne mogu ništa da urade sa onim svojim besmislenim tvitovima, sa svojim dnevnim informativnim nedeljnim glasilima da u Srbiji ne valja ništa. Zar oni smatraju da je prosečan građanin Srbije toliko neobrazovan i da toliko ne poznaje neki stvari i da ne razume politiku? Razume mnogo, mnogo više, no oni sami. Kad to kažem, pomenuću kampanju prethodnih mesec dana da se vidi N1. Ućutali su se, kad su svi argumenti da može da se vide ako oni to žele. Onda su obesmislili i sve ono što bi trebalo opozicija da radi, da kritikuje vlast, oni su pogodili građane Srbije u srce sa glupim filmom u dva dela, koji nije film, koji je čista propaganda, a zove se „Vladalac“. Svako ko je to pogledao on je samo mislio da perspektivu i budućnost može da vidi samo sa Aleksandrom Vučićem i SNS, jer radi, jer stvara, za razliku od njih koji tvituju, koji pokušavaju, a danas me to posebno pogodilo u redovima kao čoveka koji je mnogo čega preživeo što ne valja, da ova skupštinska većina nije htela da usvoji neke zakone, a tiču se lečenja dece. Deset puta veća sredstva su sada odobrena nego 2012. godine upravo za lečenje dece u inostranstvu. Pa, zar pokušavaju i nečiju tuđu muku i nesreću da zloupotrebe? Vidi se sve. Ja sam to nekada davno iskusio, nisam bio dete, a mnoga deca su iskusila, a hvala Bogu nemoj da imamo dece za lečenje u inostranstvu, što manje dece, to bolje, a država Srbija i ova većina i ova Vlada i ova vlast je obezbedila svoj toj deci sve ono što treba. Šta danas pomenuti? Putujući cirkus Boška Obradovića ide od grada do grada. Nekada davno, kada sam ja bio mlad, bio je „Leteći cirkus Montija Pajtona“, mnogo dobra humoristička serija, a ovo što oni rade, obišli su četiri grada u kojima bi morali da imaju veliko uporište, ne liči ni na šta. Pet ljudi na šest mesta i on priča o nekim lažnim izborima, o redovnim izborima, o izborima koji su svake četiri godine? I, umesto da izađe, da ponudi nešto nasuprot onoga šta nudimo kao SNS, ova skupštinska većina, šta nudi ova Vlada, šta nudi predsednik Republike, oni se igraju. Igraju se opozicije. Upravo zbog toga pozvaću sve naše građane da izađu na izbore koji nam sleduju u aprilu mesecu, da svojim glasom daju glas, da li će to biti slogan SNS ili neće, i kaže tamo - glas za našu decu, jer naša deca su sva. Hvala vam.
Hvala, gospodine Bojaniću. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, danas je pred nama više važnih sporazuma. Međutim, pošto sam član Odbora za obrazovanje, želim da govorim o Sporazumu između Vlade Republike Srbije i Vlade Severne Makedonije, koji je potpisan u Skoplju 2019. godine. Ovom prilikom potvrđujemo ovaj sporazum koji, po principu reciprociteta, nudi određeni broj stipendija za diplomske, postdiplomske i doktorske studije, kao i određen broj meseci studijskog boravka mladih istraživača na osnovu prethodno objavljenih konkursa. Sporazumom se predviđa i da će obe strane podsticati neposrednu saradnju obrazovnih ustanova, razmenu profesora i razmenu iskustava o reformama sistema obrazovanja. Srbija i Severna Makedonija će podsticati rad na zajedničkim naučno-istraživačkim, razvojnim, inovacionim projektima, zajedničku saradnju u multilateralnim, regionalnim programima i projektima, razmenu istraživača i eksperata i zajedničku naučnu tehnološku saradnju. Ugovorene strane, po principu reciprociteta, će podsticati uzajamno izučavanje jezika i književnosti i sarađivati na planu uključivanja dece sa posebnim obrazovnim potrebama. Ovo je prilika da se podsetimo i šta je sve Ministarstvo uradilo poslednjih godina. Donet je Zakon o dualnom i visokom obrazovanju. Počela je da radi Agencija za klasifikacije. Preciziran je Nacionalni okvir kvalifikacija. Napravljen je veliki pomak u dualnom obrazovanju, jer je više od 4.000 učenika uključeno, aktivna su 32 dualna profila, angažovano 600 kompanija i nastavlja se uvođenje đačkih zadruga. Počeo je reformisani program prve godine gimnazija, kao i program za nadarene u oblasti informatike i računarstva. Ovo je prilika i da se podsetimo da je urađena reforma visokih strukovnih škola i njihova implementacija. Postali smo punopravni članovi u projektima Erazmus plus i punopravni članovi CERN-a. Usvojen je Zakon o Fondu za nauku, koji je veliki uspeh, jer to je prvi novi zakon donet u ovoj oblasti posle punih 12 godina. Ključni korak u reformi sistema je Zakon o naučnim istraživanjima, a u novoj Strategiji za nauku do 2030. godine predviđeno je da se mnogo veća sredstva formiraju u Fondu ne samo iz Ministarstva obrazovanja, nego i iz ministarstva koja koriste rezultate nauke, poput Ministarstva privrede, poljoprivrede, energetike ili građevinarstva. Završavaju se naučno-tehnološki parkovi u Novom Sadu. Položen je kamen temeljac za naučno-tehnološki park u Nišu, a uporedo sa svim radi se na indikatorima kvaliteta u visokom obrazovanju. Imamo čak i ozbiljna interesovanja iz susednih zemalja i inostranstva da pogledaju iskustva Srbije kada je reč o implementaciji svih ovih novina, a njih je mnogo. Razmena iskustva je upravo u ovom Sporazumu sa Makedonijom. Teško je nabrojati sva dostignuća Vlade Srbije u oblasti obrazovanja. Napredak je ogroman i ovaj sporazum dokazuje da pamet ne poznaje granice, već da želi da se zbog boljeg obrazovanja i naučnih dostignuća što više povezuju i da državne granice ne smeju biti prepreka. Ovim drugim sporazumima o podsticanju preduzetništva ili o slobodnoj trgovini sa Evroazijskom unijom ili centralnom Evropom se povezujemo u lakšem i jednostavnijem prometa roba i usluga, a postajemo i punopravni član globalnog svetskog tržišta, iako, kako je naš šef poslaničke grupe Aleksandar Martinović lepo i profesorski objasnio da smo mi mala zemlja koja vodi prvenstveno računa o svojim interesima, bez obzira koga više ili manje volimo, to je suština svega. Hvala.
Hvala, gospođo Jovanović. Reč ima Studenka Stojanović. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, pregršt dobrih sporazuma je danas na dnevnom redu. Ja ću se osvrnuti na ovaj Sporazum o zajmu za Projekat izgradnje toplovoda Obrenovac – Novi Beograd između Srbije i kineske Export – Import banke. Ovaj ugovor je zaključen još 2017. godine, a aneks ugovora 2019. godine i sada je na nama da sporazum potvrdimo i nastavimo trend dobre saradnje i pozitivnih iskustava. Vrednost projekta je 193 miliona evra i obeležiće 2020. godinu kao godinu realizacije veliko ekološkog projekta koji će obezbediti i kvalitetnije grejanje, jer će se toplotna energija koja se dobija iz TENT u Obrenovcu koristiti za zagrevanje većeg dela Novog Beograda. Na taj način ušteda za grad Beograd iznosiće oko 16.000.000 evra godišnje. Zakonom o budžetu za 2020. godinu planirano je zaduživanje kod kineskih banaka radi finansiranja 85% vrednosti ovog projekta, dok će preostalih 15% obezbediti Srbija. Realizacija projekta podrazumeva izgradnju toplovoda od TENT u Obrenovcu do toplane na Novom Beogradu, kako je i navedeno u Memorandumu o razumevanju iz 2017. godine. Podsetiću vas da smo ušli u sedmu godinu od kada je kineski predsednik predstavio Projekat „Jedan pojas, jedan put“ koji podrazumeva i saradnju sa Srbijom u oblasti energetike. Za nas je od ogromnog značaja to što je njima Srbija toliko važna zemlja na Balkanu u smislu pouzdanog poslovnog partnera. Svakako treba da intenziviramo saradnju u oblasti ekonomije, infrastrukture, energetike, zatim, zdravstva, kulture, prosvete itd. Međutim, Srbija je sa Kinom potpisala sporazume koji se tiču putne infrastrukture, kao i one koji se tiču saradnje Poštanske štedionice i Kineske Razvojne Banke. Primetan je i rast obima kineskih direktnih investicija, a to su Smederevo, Bor, Zrenjanin itd. i to dokazuje da kineski partneri imaju poverenja u Srbiju, jer realizuju stabilne i dugoročne projekte. To je uspeh SNS i predsednika Vučića. Napravljena je ta mogućnost za sigurno investiranje u Srbiji i stabilan poslovni ambijent, koji poslovni ljude traže, a uz to razvila se i saradnja na kapitalnim projektima koji su od velikog značaja za Srbiju. Za razliku od situacije u kojoj je budžet Republike Srbije bio 2012. godine, danas smo prvi po privlačenju direktnih stranih investicija. Radom i posvećenošću Srbija napreduje i nastavićemo da radimo na uređenoj, finansijski stabilnoj, ekonomski još jačoj Srbiji, modernoj Srbiji koja će moći da parira razvijenim zemljama Evrope. Zahvaljujem.
Hvala, gospođo Stojanović. Reč ima Dubravka Filipovski. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovane kolege i koleginice, mi u ovom visokom Domu raspravljamo o setu predloga zakona koji unapređuju život građana Srbije od podsticaja preduzetništvu do projekata za izgradnju toplovoda Obrenovac-Novi Beograd, zatim o trgovini između Srbije i Evroazijske unije, a sa druge strane imamo one koji su uništili Srbiju, koji su 2012. godine poraženi a to ne mogu da shvate i koji zagovaraju bojkot i imamo one, odnosno te iste ljude koji su podržali snimanje filma „Vladalac“, koji smo ovih dana mogli da vidimo, koji je čista propaganda i koji sa puno mržnje govori o predsedniku Srbije Aleksandru Vučiću. Nesumnjivo je da film govori o onima koji to čine, o njihovom karakteru, o njihovim vrednostima, o njihovom poljuljanom samopouzdanju, o njihovim frustracijama, nego o legalno izabranom predsedniku koji je na poslednjim predsedničkim izborima osvojio onoliko glasova, samo koliko oni mogu da sanjaju. Zbog toga, obraćajući se pre svega građanima Srbije, koji nadam se slušaju ovaj prenos i koji znaju da će za nedelju-dve biti raspisani redovni parlamentarni i lokalni izbori, želim da podelim svoj stav i svoje razmišljanje. Prvo, da li u svetu postoji demokratska država u kojoj novinari, krijući se iza istraživačkog novinarstva, lažima, prikazuju profil predsednika Srbije Aleksandra Vučića crtajući mu bezbroj puta pre toga metu na čelu, a potom kažu kako u Srbiji vlada medijski mrak i diktatura. Da li bi na N1 televiziji, recimo, bio prikazan film o Draganu Đilasu o tome kako i na koji način je on zaradio toliki novac dok je bio u izvršnoj vlasti, koliko je ljudi ostalo bez posla, koliko je fabrika zatvoreno, koliko je mladih ljudi otišlo iz inostranstva ili film o tome koliko su puta crtali, kao što sam rekla, metu na čelu Aleksandru Vučiću i sve pretnje njemu i njegovoj porodici? Da li bi na toj televiziji bio prikazan film o Bošku Obradoviću, o tome koliko je puta uvredio žene, o vešalama na Terazijama, o tome kako je ušao upravo sa Draganom Đilasom u RTS, o tome kako je imao napad sa svojim pristalicama na novinarku Pinka, Gordanu Uzelac, na predsednicu parlamenta Srbije, Maju Gojković? To je pitanje o kojem građani Srbije treba da razmisle. Ono što je posebno zabrinjavajuće u ovom filmu što su protagonisti filma koji je prikazan, koji se evo sada i dalje prikazuje na „jutjubu“, preko televizije N1, podelili građane Srbije i ponizili ih zato što podržavaju Aleksandra Vučića i podelili ih na one koji ga podržavaju i one koji su protiv njega, što je nedopustivo. Žalosno je i što su prevazišli sami sebe i što okrivljuju Srbe da su okupirali Glinu i Sarajevo i što su devedesete godine njima u glavi, što ih nažalost oni prizivaju. Uprkos svemu, ne mogu da ospore postignute rezultate, ne mogu da ospore rad, ne mogu da ospore uloženu energiju i ne mogu da ospore činjenicu da Aleksandar Vučić, kao predsednik Srbije, brine o interesima Srbije. Naravno da ću danu za glasanje podržati ovaj Predlog zakona.
Hvala, gospođo Filipovski. Reč ima koleginica Nevenka Kostadinova. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre sa saradnicima, među sporazumima koji su na dnevnom redu danas jeste i Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu, dakle projekata akceleracija i inovacija i podsticanja rasta preduzetništva u Republici Srbiji između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, jer ovo jeste veoma važan sporazum jer ima za cilj unapređenje naučnog istraživanja i inovativnog razvoja preduzetništva i pristupa finansiranju, a u cilju rasta preduzeća i razvoja konkurentne privrede Republike Srbije. Saradnja privrede i naučno-istraživačkih institucija je od životne važnosti za ekonomski uspeh jedne države. U kojoj meri preduzeća imaju saradnju sa naučno-istraživačkim projektima, utoliko će ta preduzeća biti uspešnija i konkurentnija. Sam projekat se sprovodi u tri osnovne komponente. Prva je reforma Sektora istraživanja i ona se sastoji od tri podkomponente. Jedna od njih je podrška Fondu za nauku Republike Srbije u cilju povezivanja privatnog sektora i sektora istraživanja i razvoja. Druga podkomponenta se odnosi na reforme Instituta za istraživanja i razvoj i ona obuhvata i institucionalne reforme državnih instituta za istraživanje i razvoj na dobrovoljnoj osnovi. Treća podkomponenta se odnosi na saradnju sa naučnom dijasporom, čime bi se naučnici koji su otišli iz zemlje i tamo imali priliku da obogate i nadograde svoje znanje i da steknu dragocena iskustva, da sada ti isti stručnjaci svojim savetima i učešću u praćenju i upravljanju programa prenesu znanja i veštine u svoju matičnu državu i saradnjom u naučnim istraživanjima pomognu i unaprede projekat. Komponenta dva, tzv. „akceleracija poslovanja“ planirana je u dve podkomponente. Jedna je namenjena ranoj fazi, dakle idejama, a druga preduzećima u fazi rasta, tj. njihovom jačanju. Cilj ovog programa je povećanje naučnog potencijala za rast preduzeća. Komponenta tri se odnosi na implementaciju projekta, praćenje i izgradnju kapaciteta. Navedeni projekat je usaglašen sa strategijom za partnerstvo u oblasti ekonomskog upravljanja i uloge države i rasta privatnog sektora, a sve u cilju stvaranja i unapređenja pozitivne klime, a što daje mogućnost za otvaranje novih radnih mesta i ekonomsko osnaživanje, što je osnovni prioritet politike i rada ove Vlade. Dakle, sve tri projektne komponente doprinose sprovođenju navedene strategije, pri čemu se aktivnosti fonda odnose na istraživanje i razvoj u javnom sektoru, a aktivnosti koje se odnose na dijasporu pružaju mogućnost inovacijama u javnom i privatnom sektoru. Imajući u vidu sve napred navedeno, jasno je da je ovaj projekat veoma važan za naučno-istraživački rad i napredak s jedne strane, kao i razvoj preduzeća i javnog i privatnog sektora s druge strane, pogotovo za ekonomiju naše zemlje koja je dugi niz godina unazad propadala, a što je za posledicu imalo nezaposlenost, bedu, siromaštvo i migracije. Na rešavanju ovih problema planski i sistematski je počela da radi Vlada Republike Srbije od kada je SNS preuzela vlast. Ovaj zajam jeste investicija za budućnost, investicija u oporavak, rast i razvoj ekonomije, investicija u bolji život i bolje sutra, za nas, za našu decu i za nova pokoljenja. Naravno, ja ću u danu za glasanje podržati ove sporazume. Zahvaljujem.
Hvala, koleginice Kostadinova. Reč ima prof. dr Marko Atlagić. Profesore, izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, poštovani gospodine ministre Mali, drago mi je, gospodine ministre, što vas vrlo često viđamo u ovom visokom domu, što govori o vama i o vašem ministarstvu i vašem predanom radu, što ste vi već dokazali dok ste bili gradonačelnik Beograda. Dame i gospodo narodni poslanici, naravno da ću podržati, kao i moje kolege iz SNS ove predloge zakona, a posebno Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za Projekat akceleracije inovacija i podsticanja rasta preduzetništva u Republici Srbiji. Poštovani građani, poslanici nauke, vama se obraćam, drago mi je što je ovaj sporazum danas na dnevnom redu i drago mi je što će polovina sredstava, 22,5 miliona ići u Fondu za nauku Republike Srbije, koji smo mi, kako znate, u ovom sazivu Narodne skupštine osnovali na dobrobit naučnih radnika i na dobrobit nauke i na dobrobit naše zemlje, uglavnom za finansiranje određenih projekata. Na ovaj način biće podržano oko 220 naučnih projekata, što je vrlo bitno za naše istraživače, na kojima će biti angažovano skoro 800 istraživača iz 50 institucija. Drugi deo sredstava ići će za reformu Instituta za istraživanje i razvoj, osam miliona evra i treći deo sredstava biće angažovano za program saradnje sa srpskom naučnom dijasporom. Tri i po miliona, to je od izuzetne važnosti, jer upravo SNS, čiji je predsednik i predsednik države Aleksandar Vučić, je najbolje do sada u zadnjih 40 godina uspostavila vezu sa dijasporom i drago mi je što se ulaže 3,5 miliona evra u okviru Fonda za nauku, kako bi omogućili srpskoj dijaspori da pomognu u istraživanjima i inovacijama u preduzetništvu u Republici Srbiji. Moram da napomenem da upravo na predlog Aleksandra Vučića ovaj saziv Narodne skupštine i Vlada Republike Srbije prvi put u istoriji je definisala srpski kulturni prostor u celini. Ja nemam vremena da vam govorim sada koliko naša dijaspora u pojedinoj zemlji ima članova, ali dozvolite da kažem, samo u 13 zemalja 2.035.000 i došlo je vreme da mi vodimo računa o svakom našem građaninu u dijaspori, posebno kako vidite u nauci. Poštovani narodni poslanici, žao mi je zaista što jedan deo opozicije, pogotovo ovi iz Saveza za Srbiju propagiraju bojkot izbora. Poštovani građani Republike Srbije, oni bojkotuju time parlamentarnu demokratiju i to je suština. Zapravo, zalažu se za diktaturu s tim. To svi oni koji znaju bar malo o demokratiji znaju da je to tako. Mi zajedno, poštovani građani, sa vama trebamo da se borimo protiv tog bojkota, jer bojkot izbora nije demokratski čin. On je diktatorski čin. Bojkot vodi u haos, kako znate, vodi građane na ulicu, a to dovodi vrlo često do krvoprolića, zapravo do haosa, kao što su radili isti ovi iz Saveza za Srbiju 2000. godine po ulicama gradova Republike Srbije, kada su haosom došli na vlast i doveli Republiku Srbiju na ivicu ponora, doveli je do bankrota. Za njihove vlasti uništili su sve, kako znate, našu prošlost, budućnost dece naše. Da su ostali samo godinu dana još na vlasti uništili bi nam i korene. To, poštovani građani Republike Srbije, niste vi dozvolili, jer ste ih izbacili, odnosno bacili na smetlište istorije, iz kojeg se, verujem, nikada više neće vratiti, pa neka bojkotuju ovaj deo koliko hoćete. Učinite to, poštovani građani, i na sledećim izborima, jer je to vaša moć. Učinimo to više nego ikada, da se ne bi vratili ponovo u haos i beznađe. Vi ste videli film o satanizaciji predsednika Republike i svega onoga što je on sa saradnicima radio. Ja sam o tome juče i prekjuče govorio, ali dozvolite da samo jednu ličnost još jedanput ponovim. Tu se našla, kako juče rekoh, i bajna dr Branka Prpa. Moram da vam kažem šta je ta gospođa učinila. Formirala je komisiju kao direktor Istorijskog arhiva u Beogradu, koja je uništila sav materijal povodom istrage o navodnom samoubistvu Predraga Gojkovića u stanu Saše Jankovića, zvanog Sale prangija, gospodnje 1993. godine. Verovali ili ne, ali to je učinio, ja sam dobio pismeni odgovor, jer sam postavljao, kako znate, i poslanička pitanja u ovom visokom domu. Zamislite zašto je to učinila. Mi smo ovde o tome već i razgovarali, možda se građani ne sećaju iz kojih razloga. Ova bestidnica je u tom filmu lažima o predsedniku Vučiću optužila ga za ono što on nikada, nikada, onaj ko ga zna, ne bi uradio. Ali, postavljam sad pitanje njoj i postavljam građanima Republike Srbije – koju je ulogu ova bestidnica imala u samom tom činu za ono što predsednika optužuje? Evo, kako vidite i sinoć, na nekakvom bojkotu od nekoliko građana u Kragujevcu, javlja se i Marinika Tepić. Pojavila se sa Draganom Đilasom u Kragujevcu. Ona je inače električni zec Dragana Đilasa, jer radi na dugme, što joj on kaže. Slagala je građane Republike Srbije da se na farmi vojne ustanove Morović, nadomak Šida, nalazila tajna državna plantaža marihuane, kako znate. Kada su novinari otišli i obišli vojne objekte u Moroviću, našli su tamo piliće, našli su koke nosilje i jaja spremne za prodaju. Čak i Dragan Šutanovac i Goran Ješić, naši inače politički protivnici, su rekli da je tamo vojna farma koka nosilja, jaja i tovnih pilića, koja postoji već 40 godina. Ova bestidnica isto svojim lažima nanosi nenadoknadivu štetu namenskoj industriji Republike Srbije, posebno „Krušiku“ i time sistematski radi, poštovani građani Republike Srbije, protiv državnih i nacionalnih interesa Republike Srbije. Dragan Đilas, inače gazda Marinike Tepić, nastavlja zajedno sa njom da besramno lažu iz dana u dan. Sve te laži zatrpavaju novim lažima, novim aferama i tako se vrte u krug. Stare laži zatrpavaju novim lažima. Poštovani građani Republike Srbije i uvaženi narodni poslanici, ko se danas seća njihovih laži o Jovanjici ili ko se danas seća njihovih laži o „Franšu“, o stotinama mrtvih koji plutaju po Obrenovcu, kad su lagali? Ko se danas seća njihovih laži o otmici novinara koji su pokušali da sami isceniraju? Ko se danas seća pretnji smrću koje su sami sebi ispisivali po pločnicima Republike Srbije, ili izmišljotine o nameštenim otmicama dece? Dragan Đilas, inače u narodu znani kao "Điki mafija" lagao je da je predsednik Republike Aleksandar Vučić prilikom posete Abu Dabiju decembra 2018. godine spavao u najskupljem hoteli, gde noćenje navodno košta 10 hiljada evra. Istina je, kako znate, poštovani građani Republike Srbije, da predsednik Republike Aleksandar Vučić nije odseo ni u jednom hotelu i državu Srbiju nije njegov boravak koštao ni jedan dinar. Dragan Đilas je našao za shodno nakon pet meseci da kaže samo jednu rečenicu - da je lagao. Ipak je priznao tu svoju laž. Svojim tvrdnjama "Điki mafija" je dokazao da je veliki lažov i zato mu, poštovani građani, ne treba verovati. Zato je potpuno normalno što u gradovima Srbije ovih dana sve više možete naići na postavljene grafite na kojima piše, citiram: "Što je više kleveta i laži, Vučko nam je miliji i draži". To je odgovor na ovaj film koji se pokazuje. To je odgovor građana Republike Srbije na satanizaciju Aleksandra Vučića u filmu koji je N1 CIA, inače televizija obmana i laži i finansijska televizija Dragana Đilasa i Šolaka. Na kraju, poštovani građani Republike Srbije, postavljam nekoliko pitanja vama i nama - ko je prvi obeležio NATO agresiju na našu zemlju? Odgovorite vi, uvaženi narodni poslanici, vi iz opozicije i pozicije. Naravno da je Aleksandar Vučić. Ko je prvi rekao - neću u NATO? Odgovor znate vi, poštovani građani Srbije, ali ne znam da li narodni poslanici znaju, oni kojih danas nema ovde? Naravno da je Aleksandar Vučić. Treće pitanje - ko je prvi rekao da neće uvesti sankcije Rusiji? Aleksandar Vučić. Na tom pitanju sam dobio opkladu dva profesora univerziteta, koju nisu izvršili i molim da to izvrše. Četvrto pitanje: ko je prvi rekao Zapadu - nećete me sprečiti da sarađujemo sa Rusijom i prijateljskom Kinom? Ko je prvi posle bombardovanja naše zemlje, 1999. godine, podigao Vojsku Srbije na zavidan nivo? Pa, naravno da je Aleksandar Vučić. I poslednje pitanje, poslednja dva pitanja: ko je prvi povratio 166. list posle 175. godina Miroslavljevo jevanđelje tamo gde mu je bilo mesto? Pa naravno da je Aleksandar Vučić. Zapamtite dobro, uvaženi narodni poslanici, i vi koji gledate iz kancelarija ovog visokog doma i vi od kuće koji bojkotujete, a naravno i ovi ovde. Znam da im je teško ovo slušati, ali moraće - ko je prvi, poslednji, jedini slobodni vladar u Evropi danas? Odgovorite, ako imate hrabrosti. Naravno da je Aleksandar Vučić. Na kraju, svi pritisci na našu zemlju, njenog predsednika i optužbe koje dolaze iz različitih strana, i ovih izvana i ovih iznutra, od domaćih NATO prašinara, govore o ispravnosti i snazi srpske političke samostalnosti i nezavisnosti koju je trasirao naš predsednik Aleksandar Vučić. Zato još jedanput, zaista možemo reći da je Aleksandar Vučić poslednji i jedini slobodni lider u Evropi. U to ime, podržaćemo ove zakone. Hvala lepo.
Hvala, profesore Atlagiću. Reč ima dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, želim i ja da se pridružim danas iznetim zajedničkim ocenama da su sporazumi o kojima govorimo zaista vredni podrške. Reč je o ozbiljnom i odgovornom odnosu prema državi, koji se, između ostalog, može i konstatovati kroz razvoj one vrste naših interesa koji dodatno osnažuju našu ekonomiju, ekonomiju o kojoj smo dosta govorili danas. Vi ste, gospodine ministre, dosta vrednih stvari kazali na tu temu. Govorili su o tome i drugi narodni poslanici. Važno je da se građani ove zemlje pre svega uvek podsete koliko je samo drugačija, značajno drugačija, u pozitivnom smislu, drugačija situacija u Srbiji, vezano za ekonomiju i prateće prilike danas, u odnosu na period koji smo imali unazad, pa, nekoliko godina samo. Dakle, Srbija se u tom smislu suštinski promenila na bolje. Mi smo i danas mogli da se podsetimo da čak i oni koji politički pripadaju potpuno suprotnoj strani, dakle, ne može se reći da imaju i jedan jedini promil političkih simpatija za nas, za Aleksandra Vučića, SNS, bilo koga ko tu politiku podržava, ipak moraju da priznaju neke stvari koje su prosto toliko jasne i toliko očigledne kao činjenice da je potpuno neinteligentno ignorisati ih ili ih nipodaštavati. Recimo, i oni danas moraju da priznaju, i to umeju da kažu - makroekonomska stabilnost u Srbiji danas je potpuno drugi kosmos u odnosu na period kada smo se mi nalazili doslovce na rubu bankrota i to je bila posledica, katastrofalna posledica užasne neodgovornosti koju su pokazivali oni ljudi koji su za vreme bivšeg režima bili dužni da se staraju o redu u ovoj zemlji, o njenim dobrim interesima i o sudbini njenih građana. Ti, toliko, do zla boga neodgovorni ljudi, doveli su nas na ivicu propasti. Danas, mi smo stabilna zemlja. I to ne kažemo mi, to kažu odgovarajući međunarodni faktori koji sve ovo gledaju sa strane i nemaju potrebu ni za koga ovde da navijaju, već prosto mere, upoređuju tamo neke podatke i kažu - Srbija je bukvalno zvezda kada se pogleda njen ekonomski razvoj danas. Uostalom, to su nedavno konstatovali u jednoj važnoj publikaciji na međunarodnom nivou, publikaciji koju izdaje "Fejnenšel Tajms". Ti ljudi su kazali - Srbija je apsolutno uspešna zemlja u pogledu ekonomskih prilika danas. Važno je da ljudi znaju da tada kada su se ti neozbiljni i neodgovorni ljudi starali, pa, znamo o čemu sve, o svom džepu, o svojim bankovnim računima, o svojim privatnim biznisima, gledali da zgrnu, poput žutog tajkuna Đilas Dragana po 619 miliona prihoda na svojim firmama, ili da se dobro ušeme i uortače sa belosvetskim hohštaplerima i međunarodnim bandama lopova, poput Patrika Houa, što je, naravno znate, činio Vuk Jeremić i svi ostali, nema tu nikakvih specijalnih razlika među njima. Mi smo tada razmišljali u kategorijama deficita, koji je veliki i značajan svake godine, u kategorijama rasta koji nije rast već je pad, i to takođe veliki i značajan, mi smo razmišljali u kategorijama nezaposlenosti koja je rastuća i koja je tukla sve do nekih 26%. Pogledajte Srbiju danas. Kad mi iz godine u godinu ovde raspravljamo o budžetu i kada kažemo - vidite ovaj deficit, ovaj deficit je ne samo u okvirima onoga što je za Evropu standard, nego je po nekoliko puta, četiri, pet, šest puta manji od onoga što Evropa smatra za prihvatljivo, pa kažemo, a pogledajte sad tu stopu nezaposlenosti, sa tih fantastičnih Đilasovih i Jeremićevih 26%, kako može da padne ispod 10. Može da padne i pala je ispod 10. A pogledajte onda, ako vas zanima, neki ovde mnogo vole da pričaju o apsolutnim brojevima, samo apsolutne brojeve zaposlenih u ovoj zemlji. Evo, da se ne jurimo mi oko toga čija je statistika bolja i lepša, samo pogledajte koliko ima onih ljudi koji su posao dobili, pronašli, zaposlili se, a nisu to imali nekoliko godina unazad. To se stotinama hiljada meri. Stotinama hiljada i da se nekome ne sviđa zvanična statistika koja kaže – 700 hiljada ljudi je evidentirano kao zaposlenih više u odnosu na onaj period tamo. Ne, kaže – to je neka greška, pa i da je greška, opet je u stotinama hiljada i da je 600 hiljada veliko je kao kuća. Da je pola miliona, opet je neuporedivo bolje u odnosu na pola miliona onih koji su na ulicu izbačeni, koji su bez posla ostali u tajkunsko vreme. to su stvari koje ne mogu da se porede apsolutno. Da pogledamo i razlike u primanjima, da se uporedi i da se zna, onih njihovih fantastičnih 320 evra proseka, što je bio prosek za republičko primanje, kako stoji? Jel to više ili niže u odnosu na ovih 500 evra proseka danas, a za koje mi kažemo – činjenično stanje utvrđeno, to drugi kažu koji nas gledaju sa strane i kažu – jeste, toliko je, a na šta mi dodajemo i sad ćemo da radimo dalje. Nije gotov posao, nego ćemo da napravimo da bude i više od toga, pa čak i kažemo kako, projektom koji kaže – ulaganje u skladu sa Planom „Srbija 20 – 25“. To ćemo da guramo, da raste, pa da bude i 700 i 800 i do 900 evra da napravimo, jer možemo, imamo kako, postoje za to uslovi. Sve to mi postižemo kad se ozbiljno i odgovorno radi, kad se domaćinski odnosi prema Srbiji, pa kad se gleda da se njen interes u svakoj prilici dodatno zaštiti, da se njene perspektive gde god je moguće dodatno otvore, između ostalog, jedan od Sporazuma tiče se našeg nastupa, nastupa naše države na tržištu Evroazijske unije. Tržište novo od 180 miliona korisnika. Fantastična stvar. Ko to može da ne podrži ili da se pravi da ne razume zašto je to korisno? Samo onaj ko neće. Dakle, samo onaj koji apsolutno nema ni jedan jedini promil želje u sebi da podrži ono što je za druge ljude u ovoj zemlji dobro, što je dobro za državu, što je dobro za narod, nego samo gleda neke svoje sebične interese, pa mu politički ne odgovara što je uspeh postignut u vreme kada se o Srbiji brine Aleksandar Vučić i SNS. Što nije taj neko drugi na vlasti, pa da može ovim da se pohvali, zbog toga mu ne valja. Ali, ovo je, ako će svako da bude pošten, do kraja pošten, samo dobro i nešto što može da bude samo korisno za nas. Ono što se tiče CEFTA sporazuma, mi tu, dakle, neko je ovde opet pričao danas koliki je uvoz, a koliki je izvoz, pa, evo, mi tu na nivou CEFTA kruga imamo 270 miliona evra plusa. Šta je bolje nego napraviti taj plus još većim? Šta je značajniji interes nego da na ovom sporazumu dodatno radimo, pa da otvorimo dodatnog prostora za usluge koji će Srbiji da bude najkorisniji i još veći plus da pravimo mi, pa da dodatno ulažemo i u te plate i penzije o kojima govorimo, ali i u sve drugo što danas sa uspehom finansiramo, a nekada je bilo apsolutno nezamislivo. Da razvijemo preduzetništvo, tako je. Inovacije da podstičemo, tako je. Potpuno novi fond za nauku, potpuno novi koncept finansiranja koji podrazumeva i stabilno finansiranje na institucionalnom nivou, ali i takmičenje kroz projekte, dakle, sve ono što je konkurentno, što nas vodi pravo u budućnost, da mi možemo danas da podržimo i finansijski, pa da pokažemo svetu imamo sa čim da se potakmičimo i na čemu mi dodatno i da izvezemo i da zaradimo i da nam bude još bolje. Ove, ovoliko značajne u pozitivnom smislu dramatično bolje, prilike u našem budžetu još da popravljamo. Dakle, u ovim stvarima može da učestvuje svako ko želi, ne učestvuje samo onaj ko nema interese da pokaže da mu je do nečega stalo. To je osnov cele priče. Postupajući ovako i podržavajući ovakva dobra rešenja mi jesmo došli u priliku da danas možemo da finansiramo sve te stvari koje su nam nasušna potreba, bukvalno, i to ne samo ovim godinama unazad koje su uništavali tajkuni i lopovi, nego decenijama. Mi danas finansiramo i sa uspehom realizujemo tako dobre stvari kao što je, recimo, Koridor 11 upravo zato što sada imamo na koji način, što imamo. Koridor 10 da završimo konačno. Dakle, južni i istočni krak tog puta koji je od kontinentalne važnosti. Mi smo to danas uradili. Dakle, u ovo vreme kada zahvaljujući dobroj, mudroj i odgovornoj politici, politici koja kaže – rad, pre svega, rezultat kao jedino merilo imamo da finansiramo. Zahvaljujući takvom postupanju imamo i sve drugo o čemu pričamo sa velikim zadovoljstvom i radom. Imamo, dakle, da finansiramo i finansiramo i izgrađujemo i završavamo i naučno-tehnološke parkove. Imamo, dakle, da radimo i radimo i završavamo i kliničko-bolničke centre. Između ostalog, pošto se neki, vidim danas, živo pitaju šta sve možemo i šta radimo, nekada je bilo nezamislivo. Da, možemo i radimo, da više i bolje nego ikada lečimo svoju decu. Ovo kažem zato što je danas do Narodne skupštine došao onaj veliki politički lider Sergej Trifunović. Doteturao se ovde da preda, kaže, nekakvo pismo i da pokuša na toj temi, dakle, na temi lečenja dece da se malo proreklamira danas po medijima. Znate na koji način? Tako što je došao ovde da predsednici Narodne skupštine, nama iz poslaničke grupe SNS i, kaže drugima isto, ne znam kome još, podeli po neko pismo u kome nas optužuje, besramno nas optužuje za to da mi nismo želeli da podržimo da se deca leče, sad ću da vam pročitam kako je to napisao - Da se obezbedi šansa za život deci koju sreća nije pratila, da se omogući bolesnoj deci da se leče tamo gde za to postoje uslovi. Dakle, mi to nećemo da radimo, mi hoćemo da deca ne budu zdrava, da budu bolesna, mi hoćemo da toj deci bude loše. To je on ovde sročio poručivši nam da smo bezkarakterni robovi, mi iz SNS, ne znam da li je ovakvo pismo poslao SRS i SPS-u ili nekom trećem. Još kaže da je gospođa Gojković, onako kako lepo on samo ume, čobanka, a svi smo mi možete misliti šta sve još i prestali smo da postoji kao ljudi i sve tako na tu temu. Dakle, ovaj čovek na ovu temu ne zna apsolutno ništa. Da zna bar nešto, ali bar nešto znao bi da danas Srbija leči decu bolje, uspešnije nego ikada ranije, a pogotovo bolje i pogotovo uspešnije nego u njegovo vreme i tih njegovih tajkuna i lopava, pa kada uporedite kako je to izgledalo nekada, a kako izgleda danas, pa da pogledate koji god hoćete, ali bukvalno koji god hoćete apsekt ovog pitanja vi možete samo da se pitate – šta je tim ljudima u glavi? Srbija, današnja Srbija, Srbija o kojoj se staraju Aleksandar Vučić i SNS je za potrebe lečenja dece u inostranstvu, na to je valjda mislio, ali toliko je pismen da ni to nije umeo da objasni u ovom svom pismu, pa nešto po tviterima tamo objašnjava, za te svrhe izdvojila je već blizu 11 milijardi dinara, dakle 90 miliona za lečenje u inostranstvu, za lečenje retkih bolesti. Hoćete da uporedimo, ako treba da uporedimo sa tim šta su oni radili i koliko su oni uradili? Nikakav problem nemamo. Četiri milijarde preko RFZO i posebnog budžetskog fonda, posebnog budžetskog fonda koji je samo za tu svrhu napravljen, a znate kada i od strane koga, 2014. godine na ličnu inicijativu Aleksandra Vučića od strane Vlade Srbije, ne od strane ni Trifunovića, ni ove njegove Marinike, ni ovog Đilasa, ni ostalih koje je oduvek za decu bilo baš briga, kao što ih je uvek bilo baš briga za bilo koga u ovoj zemlji sem za njih same i njihov džep. Dakle, u tom fondu i RFZO i ovom posebnom budžetskom ta su sredstva izdvojena i za red veličine se meri koliko više ljudi je upućeno da se leči u inostranstvo. Vi kada pogledate iz godine u godinu 2009. 2010. godinu to se merilo nekim desetinama, a možda nekada 100 i nešto ljudi godišnje, a onda nailazite na jedan period Srbije o kojoj brinu Aleksandar Vučić i SNS, pa kada ima sredstava da se izdvoji i kada nekoga jeste briga da se time bavi, pa to bude po 600, po 700, po 800 godišnje. Na ovaj način preko četiri hiljade ljudi, a sigurno od toga više od dve hiljade dece upućeno je da se leči u inostranstvo i Bogu hvala mnogi jesu izlečeni i mnogima se pomoglo. Da pogledamo lečenje retkih bolesti. Od 2012. godine na ovamo se za to izdvaja. To postoji kao kategorija, kao problem kojim se država bavi. Sedam milijardi je izdvojeno od 2012. godine do danas. Znate li koliko je do 2012. godine? Nula, nula dinara, nula evra, nula bilo čega. Sada oni nama došli da pametuju, oni nama da pričaju da smo beskičmenjaci, robovi, čobani itd. Nije ih sramota. Nulu su izdvajali za decu po tom pitanju, a mi koji, kažem još jednom, kada se to sabere to je 90 miliona obezbeđenih kojih nije bilo u njihovo vreme, jer je njima trebalo samo za njihove džepove, za decu ih je bilo baš briga. Sada je obezbeđeno i utrošeno na ovu stranu. Nama će da pametuju, zamislite. Naravno da to nije sve. Mi kada pričamo o tome šta činimo za decu da se leče onako kako može i tamo gde ima uslova, tako je to ovaj veliki političar Sergej Trifunović opisao. Pre svega radimo, uz sve ovo što sam već pomenuo, na tome da ovde imamo uslove da se deca leče. Ko je nabavio iks nož, ko je nabavio i kada je nabavio gama nož? Koliko su koštali ti zahvati? Koliko koštaju u inostranstvu da se rade, a u njihovo vreme mogli su samo u inostranstvu da se rade? To je po 10, po 20 hiljada evra po tretmanu jednom. Kada pogledate stotine ljudi kojima je omogućeno da to mogu u Srbiji danas da učine, samo na taj način mi smo 40 miliona evra uštedeli, odnosno za toliko smo omogućili ove vrste zaštite i za decu naravno i za sve ostale. Kada pogledate sve drugo što je u ovoj zemlji urađeno na tu temu, to je nebo u odnosu na ne zemlju, nego kaljugu jednu, jednu rupu koju su napravili oni u svoje vreme, a danas se našli pametni da dođu ovde i da pitaju sve poslaničke grupe – zašto vi ne date da se deca leče? Pa leče se, ali to nema veze sa vama. To nema veze sa vama i dok se pita narod u ovoj zemlji neće nikada, kao ni bilo šta drugo imati veze sa vama. Sa takvima niko posla ne želi da ima. Ukupno zdravstvo naše danas, koje u njihovo vreme nije bilo ni rangirano čak na evropskom nivou, rang imali nismo, nijedna nas lista prepoznavala nije, danas je, čini mi se, to je od prošle godine podatak, 18 ukupno u Evropi. Znate šta to znači? Da ima verovatno devet zemalja članica EU od kojih mi imamo bolje i kvalitetnije zdravstvo. Ko je to napravio, ko je obezbedio i kada se to dogodilo? To su stvari s kojima je dužan da se upozna ovaj Sergej Trifunović, neka mu ih neko prepriča dok ide sa žurke na žuru ili neka mu da da pročita, samo da skine one tamne naočare koje je nosio i danas verovatno da mamurluk sakrije. To je strahovita razlika u odnosu na Srbiju kojom su se bavili oni. Naravno, da bi sve bilo moguće, da bi se obezbedilo i realizovalo, učestvovali su svi i sa velikim ponosom su učestvovali i učestvuju svi, kako sa svoje strane predsednik Republike, tako u domenu onoga što radi Vlada, tako naravno i Narodna skupština. I Narodna skupština, ako se za Skupštinu posebno brinu da zna neznalica najobičnija, hajku su već vršili on i njegovi i to ne jednom, protiv narodnih poslanika. Sećate se sigurno pravili su poternice kompletno, pa stavljali fotografije narodnih poslanika iz prethodnog saziva, sve uz prateći tekst – ovi neće da glasaju za rešenje da se naša deca leče. Ti ljudi koje su na pravdi Boga stavljali na poternice, ti ljudi su izglasali u ovoj Narodnoj skupštini Zojin zakon. Ti ljudi su obezbedili da postoji lečenje retkih bolesti i ništa sa tim nemaju ni Đilasi ni Jeremići, ni Marinike, a pogotovu ovi Sergeji i Trifunovići. Ne, oni i njihovi tog dana kada smo mi to izglasali, dakle mi usvojili kao parlamentarna većina, ti nisu ni došli na glasanje. Nisu našli za shodno ni da se toliko pomuče da dođu ovde i ulože toliko napora da prstom pritisnu dugme i da kažu – da, ja sam za to. Ti će ponovo da pametuju nama i ponovo da štampaju lažne poternice da ovim ljudima ovde mašu ispred nosa i da im prete po društvenim mrežama. To su besramnici najobičniji, ljudi koji ne znaju ništa ni o čemu i kojima ništa ni bitno ni sveto nije. Pre nego što postave bilo kakvo pitanje nama neka reše moralne, etičke i sve druge dileme koje su dužni da reše tamo gde, kako to reče, Sergej Trifunović za to postoje uslove. U njihovom slučaju to bi značilo pred ogledalom, a sigurno će SNS, Vlada Srbije koju mi podržavamo i Aleksandar Vučić, kao predsednik države, da nastave da rade sve ono što je za ovu zemlju bitno, korisno, važno, da jačamo dalje, da se dodatno izgrađujemo, da podižemo standard, da gradimo infrastrukturu na koju smo predugo čekali i da obezbeđujemo sigurno bolju, sigurniju i važniju, značajniju budućnost za sve u ovoj zemlji. Naravno, na prvom mestu za one kojima ta budućnost, pre svega, pripada a to znači za našu decu. Hvala najlepše.
Hvala doktore Orliću. Reč ima Maja Gojković. Izvolite gospođo Gojković.
Hvala. Kada mi neko piše onda je red i pristojno da mu odgovorim sa ovog mesta. Žao mi je što političar koju zastupa jednu malu, minornu, vanparlamentarnu stranku sa tendencijom da ostane vanparlamentarna naredne četiri godine, nije došao lično da mi uruči to pismo. Vrlo rado bih ga primila u kabinetu pa bi mu objasnila kako ne zna baš ništa. Ne zna baš ništa ili je toliko zlonameran, toliko maliciozan i toliko može nisko da padne u želji da bude atraktivan građanin Srbije, da u stvari zna sve, ali je odlučio da laže i da blati ljude koji vode ovu državu i da koristi onako one najniže emotivne osećaje kod ljudi a to je kada spominjemo decu. Ali, žao mi je što Sergej Trifunović nije juče u svom kratkom dokumentarnom filmu „Žili Džim“, a u sredini Marinika Tepić, nije uputio to pismo poslanici Marini Tepić i pitao je šta je ona kao pokrajinski vojvođanski ministar za omladinu i sport uradila u četiri godine, kada je bila jedan od ministara u pokrajinskoj Vladi kod Bojana, upravo za decu, upravo za omladinu i šta je uradila u pokrajinskoj vladi da bi deca na teritoriji AP Vojvodine uspela da se leče u inostranstvu o retkih bolesti? Eto, mene to interesuje, koliko je ona života spasila, koliko je bila humana kada je bila moćna, jedna od poluga vlasti najmoćnijeg čoveka u našoj državi Bojana Pajtića koji je 16 god bio nešto ili u gradu Novom Sadu ili u Vojvodini ili u Republici Srbiji, šta je ona tu uradila? Kada se njih troje Đilas, Sergej Trifunović zvani Žili Džimi, njihova partnerka Marinika Tepić vozikaju po Srbiji i snimaju nekakve dokumentarne spotove kako im je super i kako se lepo zafrkavaju po našoj državi, zašto onda ne pričaju o nekim važnim temama i zašto ne pita Mariniku Tepić kako je propustila četiri godine života da uradi nešto dobro za našu decu? Mene to interesuje, a za Aleksandra Vučića neka ne brinu. Aleksandar Vučić dok je bio predsednik Vlade osnovao je Fond za lečenje dece od retkih bolesti. Niko pre njega to nije uradio. Niko. Mogao je taj Đilas, vodio je nekakav fond i nekakve kancelarije predsednika države i svašta nešto je radio. Mogao je privatno, pošto je on milioner i milijarder, mogao je privatno da formira fondaciju – Đilas, taj koji sede s leva sa njegove strane, dok on snima ove priloge, da napravi jednu fondaciju i da pomogne bolesnoj deci. Eto, on je otac četvoro dece pa može malo da izdvoji para i za nekog petog koji je bolestan. Nisam imala privilegiju da članove moje porodice, kada je trebalo lečim o državnom trošku, ali sam ponosna što je Aleksandar Vučić omogućio da se leče neka deca u našoj državi od toga, da postoji fond za lečenje dece, da je stavka 25. tačka 3. u budžetu Republike Srbije za ovu godinu, razdeo na Ministarstvo zdravlja, postoji tačan iznos, milionski iznos koliko smo novca izdvojili za Fond za lečenje dece od retkih bolesti. Prošle godine su to iskoristila deca. Recimo, poseban neuro stimulans se radio nekada u inostranstvu. Radio se uglavnom za ljude koji su oboleli od parkisonizma i nekih sličnih bolesti. Zahvaljujući ovom fondu, sada se sa istom tom metodom deca upućuju u Prag i tamo se leče od onih nevoljnih pokreta i postaju deca kao i sva druga. Koliko znam, neki nisu uspeli, devojčice koje su kasnije postale žene, posle nekoliko godina uspele da postanu i roditelji. Eto, to da odgovorim Sergeju Trifunoviću koji danas nema ništa da radi, napiše 10 rečenica, mene zove čobanicom i ponosna sam na to. Ponosna sam što ima ljudi seoskog porekla u ovoj državi, ponosna sam na ljude koji jesu čobani, ali i da mu kažem – čoban tera ovčice. Ako sam ja čoban, onda oni koji me tako nazivaju treba da se prepoznaju u onom drugom delu pesmu. U mom seljačkom kraju u Novom Sadu, koji on povremeno posećuje kada izlazi noću po kafanama i klubovima, e kod nas u našem kraju tera ovčice, u tom delu pesme. Da budemo ozbiljni dalje. Dakle, ne znam, to će ministar finansija da proveri tačno da li je to 600 miliona dinara više ili koliko miliona, ali nemojte to da gledate kao milione, pogledajte koliko dece će moći zahvaljujući ovom fondu ove godine da se leči u inostranstvu, a koja su teško obolela. Ali, u taj fond idu i kazne, one administrativne kazne koje dobijaju poslanici koji se ne primereno ponašaju u našem parlamentu. Eto, to je doprinos, možda Marinike Tepić za lečenje dece obolele od retkih bolesti, jer je jedno dve, tri kazne dala u taj fond. To je njen doprinos, ali kažem Sergeju Trifunoviću, možda je korisno kada ide da se obrati građanima Srbije, njih 10, 20 ili 100, koliko ih je juče bilo na pokušaju propagirana bojkota izbora, da dok se vozi sa Marinikom Tepić, dok se vozi sa Đilasom, da porazgovara sa njima, jer su bili izuzetno moćni ljudi u ovoj državi, da pita Đilasa zašto nikada nije osnovao ovaj fond i da pita Mariniku Tepić zašto nikada ništa nije uradila dok je četiri godine bila ministar u pokrajinskoj administraciji. Videćete za koji dan, mi ćemo raspravljati i o Zakonu o igrama na sreću, 40% sredstava koje se dobija pomoću igara na sreću, odvaja se upravo u ove svrhe. Ova država mnogo radi, ova država zaista mnogo radi za budućnost naše dece i svaki život našeg deteta nam je izuzetno vredan, ali nekim ljudima ne vredi ništa objašnjavati. Sergej Trifunović je sve, samo nije glup čovek. On tačno zna gde gađa, zna koga vređa, ali ono što ne zna, ne zna da građani Srbije cene ljude koji nešto rade u ovom životu, a kojima nije samo svrha postojanja u politici da šalju lažne vesti, pa da mi onda moramo da gubimo vreme ovde da to demantujemo, pa da onda on sada ima priliku ponovo na društvenim mrežama da izvređa Vladu Orlića, da izvređa i mene i da se tako vrtimo u krug. Nego, sačekajmo taj dan izbora, da vidimo koliko politika Aleksandra Vučića, čobanice Maje i njenih kolega iz SNS, i naših koalicionih partnera vredi, koliko vrede ostali učesnici u tom izbornom procesu, a koliko će ljudi, kao za budućnost Srbije i za budućnost naše dece, izabrati taj bojkot koji on onako svesrdno propagira. Hvala.
Hvala, predsednice. Da li se neko još od ovlašćenih predstavnika, odnosno predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? Da. Gospodin Aleksandar Šešelj, izvolite.
Narodni poslanici, ja sam vrlo neprijatno iznenađen kako gospodin Mali veoma malo uzima učešća u današnjoj raspravi, samo je gospodin Atlagić uputio više od šest pitanja, za koje nismo čuli odgovor. Dakle, možda bi bilo korektnije sa njegove strane da se možda malo više u to sve uključi. Ali, bilo kako bilo, kada god se govori, a tako je i danas bilo u toku današnje sednice, o spoljnoj politici, razlozima potpisivanja sporazuma, postoji jedna izrazita kontradiktornost između delatnosti, tj. saradnje Republike Srbije sa raznim državama, pa smo danas čuli da se neki nazivaju partnerskim, neki se nazivaju prijateljskim, ali u suštini čuli smo veoma oprečne stavove, kada je u pitanju naša spoljna politika. Kao što je već izvesno, ja ću podsetiti narodne poslanike, dakle od 2000. godine i početka tog našeg famoznog puta evropskih integracija, mi slušamo iste priče, a to je od milijardi na granici, do samo da se ispuni ovo, da se ispuni ono, pa ćemo sve da završimo što se tiče našeg pristupa EU. Ako sprovedemo do kraja saradnju sa Haškim tribunalom, ući ćemo u EU, pa kada se država Srbija toliko ponizila i isporučila sve one koje je Haški tribunal potraživao, uključujući i bivšeg predsednika republike, mi smo u stvari shvatili da to jedno sa drugim nema veze, tj. evropske integracije uopšte nisu bile predmet rasprave kada je bio u pitanju Haški tribunal. Takva situacija je od 2008. godine i sa KiM. Ranije se govorilo, kao što danas slušamo, o pravno obavezujućim sporazumima, ranije se govorilo o Ahtisarijevom planu i primanje Ahtisarijevog plana. Onda u poslednje vreme slušamo samo, dakle ukoliko Srbija potpiše pravno obavezujući sporazum sa tzv. Kosovom, otprilike će vrata EU biti otvorena. Ali, pored nas prolazi realnost i procesi u današnjoj EU, poruke koje stižu od strane najvažnijih političara današnje EU, kao što je na primer Emanuel Makron, koji je glavni politički autoritet danas u Evropi, vrlo je jasno više puta rekao da se EU više neće širiti i biće posvećena reformama preostalih 27 članica kada Velika Britanija napusti EU. Na nedavnim izborima za Evropski parlament, ne samo francuskih poslanika, već i nekih nemačkih, holandskih, u debatama predizbornim postavljeno je više puta pitanje, da li se slažu sa proširenjem EU, i više od 70% ljudi kojima je to pitanje postavljeno, odgovorili su sa ne. Kako sada to nama da ne bude jasno, dakle korak po korak mi smo radili kroz 20 godina nešto što nije bilo u našem isključivom interesu, da bi smo na kraju tu buduću neizvesnu okolnost ostvarili, a to je članstvo Srbije u EU. Mi smo na tom putu mnogo uradili i odrekli se raznih stvari, pogotovo po pitanju teritorijalnog integriteta, štetu koju ta saradnja donosi kroz Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju i sve ostalo, a nemamo i dalje danas odgovor na to pitanje. Podsetiću vas, od 2008. godine i potpisivanja Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, mi primenjujemo jednostrano taj sporazum u smislu ukidanja carina, a gubitak je procenjeno, to nisam ja smislio, nego su to podaci koji su objavile neke evropske statističke agencije i može se čak pronaći i na sajtu CIA-e, da je to gubitak od oko 500 miliona evra godišnje zbog Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Dakle, naša saradnja je jednostrana. Ono što njima treba mi to sprovodimo, a za uzvrat dobijamo obećanja i tako je već prošlo punih 20 godina. Da ludilo bude još veće, ima jedan spoljnopolitički uspeh ove Vlade na kojem treba da se oda priznanje, a to je kampanja za povlačenje priznanja nezavisnosti Kosova. U protekle četiri godine, čini mi se, više od 17 ili 18 država je to priznanje povuklo. Jedan uspeh na kome treba da se čestita. Ali, u koliziji sa zvaničnim stavovima Vlade Republike Srbije koji se tiču članstva Srbije u EU, budući, ukoliko Srbija potiše pravno obavezujući sporazum sa tzv. Kosovom, odnosno Beograd i Priština, i taj sporazum otvori vrata članstva republike Kosovo u UN, Kosovo postane član UN, više neće značiti što je neka zemlja povukla priznanje budući da će se smatrati, po sistemu kolektivnog priznanja, da su sve članice UN priznale nezavisnost svake druge članice UN. Takođe, imali smo pompezne proslave uspeha naše diplomatije kada u nekoliko navrata Kosovo nije uspelo da postane član UNESK-a Interpola, nije dostiglo dovoljnu većinu zemalja koje bi za to glasale, a ukoliko se pravno obavezujući sporazum potpiše, Kosovo postane član UN, ni za Interpol, ni za UNESK-o više nam glasanje, već Kosovo postaje član po automatizmu. Šta će nam onda ta kampanja i proslava značiti? I da tumačimo te poruke na drugi način, to nije ništa novo, ali pojavilo se krajem godine, krajem prošle godine jedno novo genijalno rešenje koje treba da zameni taj naš put Srbije u EU, a to je ideja "malog Šengena". Nikada Srpska napredna stranka u kampanji to nije spominjala. Nikada do kraja prošle godine nije nagovestila tako nešto. U Skupštini se o tome nikada nije razgovaralo. Ta tema apsolutno nije bila prisutna u našoj javnosti, a sada smo dobili najave kako je to genijalno, spasonosno rešenje za našu ekonomiju, kako će ova ogromna, uspešna ekonomija Srbije da apsorbuje otprilike Severnu Makedoniju i Albaniju, tj. njihove ekonomije i da ćemo mi samo iz toga da izvučemo profit. Mi smatramo da to nije tako, imajući u vidu iskustva u saradnji sa tim državama koje su bile pod pokroviteljstvom Evropske unije. Pogledajte samo situaciju iz Hrvatske. Da li danas tamo neki privrednik iz Srbije može da bude uspešan? Ne. Tamo dolazi prvo do protivljenja zvaničnih državnih organa protiv poslovanja privrednika iz Srbije u Hrvatskoj, a onda do sistematskog bojkota srpske robe koja se tamo nađe. Mi imamo više od 50 hrvatskih kompanija u Srbiji, a ni 10 ih ne posluje u Hrvatskoj, kada je reč o ovim velikim kompanijama. To je današnja realnost. Zašto bi mi verovali da će biti u saradnji sa Albanijom drugačije? Govori se o otvorenim granicama. Kako ćemo sada postići to da ćemo moći da putujemo bez granica, a faktički u stvari samo bez pasoša, granice i dalje postoje, umesto pasoša treba da se da lična karta kada se granica prelazi. Uspeh se tu nikakav ne vidi. Niti smatramo da postoji potreba za građane Srbije da putuju u Albaniju bez pasoša. To nije omiljena turistička destinacija, to nije destinacija na koju će neka roba da se plasira, sa stanovišta građana Srbije. To je naše mišljenje. A dobijamo da će Albanci, osim na Kosovo i Metohiju, u koje mogu sada da ulaze kako hoće, bez kontrole Srbije, moći i u centralnu Srbiju da uđu bez pasoša, a inače takav režim imamo i sa Crnom Gorom i sa Severnom Makedonijom i sa Bosnom i Hercegovinom. Da li je zaista naša poljoprivreda i uopšte privreda uspešna toliko da mi možemo kao jedan od benefita budućeg „malog Šengena“ da govorimo o tome da ćemo omogućiti izvoz, tj. uvoz poljoprivrednih proizvoda iz Albanije? Jesmo li mi u nedostatku nekih poljoprivrednih proizvoda? Da li je naša poljoprivreda toliko uspešna, verovatno sa njom zadovoljavamo ceo naš izvoz pa nam trebaju sada proizvodi iz Albanije? Dakle, to je jedna dilema i voleli bismo da nam predstavnici Vlade Republike Srbije konkretno pojasne u čemu je tačno taj naš interes oko „malog Šengena“, a da ne govorim o tome da je rečeno od strane predsednika Republike i gospođe Ane Brnabić da će način povezivanja kroz „mali Šengen“ omogućiti i Severnoj Makedoniji i Albaniji i Srbiji da kao celina postanu članovi Evropske unije. Pa kolika je to zabluda? Da li je neko zaista toliko naivan da poveruje u tako neko obećanje ili neinteligentan da pomisli da je to istina sa stanovišta činjenica? Mi smatramo da nije. Poučilo nas je iskustvo da Albanci sa Kosova i Metohije bojkotuju i glasove iz centralne Srbije i ušli su u onu aferu sa otrovanim, navodno, glasovima koji su stigli iz centralne Srbije. I sada mi očekujemo da ćemo mi u Albaniju plasirati srpske proizvode. Situacija potpuno šizofrena. Čuli smo i od ministara Ljajića koliki je gubitak oko 500 miliona evra zbog režima carina, tj. taksi koje je uvela Vlada u Prištini na robu iz centralne Srbije i Bosne i Hercegovine. Gde su nam to pomogli naši medijatori u briselskom dijalogu ili naši partneri iz Evropske unije u otklanjanju tih prepreka za srpsku privredu? Da ne govorim o tome kako je Srbima koji žive na Kosovu i Metohiji i koje oni teškoće prolaze da bi se snabdeli osnovnom robom, namirnicama i lekovima. Mi smatramo da je to jedan argument protiv „malog Šengena“. Takođe, mi imamo jednu realnu opasnost da i tzv. republika Kosovo sedne za sto kada bude taj „mali Šengen“ formiran. A šta mislite da li je to implicitno priznanje nezavisnosti Kosova ukoliko je to ravnopravna država sa ove tri suverene države i članice Ujedinjenih nacija? Ako će da to bude predstavljeno kroz Srbiju, teritorija Kosova i Metohije, kao što je to takođe bila najava predsednika Republike, ja nisam siguran da će na budućim forumima „malog Šengena“ predstavljati Kosovo i Metohiju Marko Đurić. Pre će biti da će to biti Aljbin Kurti. Dakle, to su sve opasnosti koje niko ne analizira, koje niko ne vidi zato što zauzvrat dobijamo pohvale od strane Evropske unije i dalje smo slepo zaljubljeni u našu evropsku budućnost koja ne postoji i stavljeno nam je do znanja da ne postoji. Takođe smo danas optuženi, SRS, da je otprilike patološki zaljubljena u Rusiju, u Rusku Federaciju, u Evroazijsku uniju, da ne uzima u obzir činjenice, da ne zna da je Srbija evropska zemlja itd, šta sve nismo mogli da čujemo. Mi jesmo rusofili, mi se zalažemo za što tešnju integraciju Srbije i Ruske Federacije, ali ne zato što mi imamo takva osećanja, nego zato što činjenice govore da je to bolje za Srbiju. Šta nam je doneo Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju za ovih 12 godina? Samo štetu. Šta nam je donelo pregovaranje sa Evropskom unijom? Briselski sporazum kojim smo krenuli da čistimo srpske institucije sa severa Kosova. Gde smo mi to napredovali? Sa druge strane, imamo mogućnost da sarađujemo sa zemljama koje ne vrše političko uslovljavanje na Srbiju kada je u pitanju ekonomija. Nećemo mi dobiti nikakav uslov od strane Ruske Federacije ukoliko se okrenemo Evroazijskoj ekonomskoj uniji, a već smo dobili u vreme kada smo hteli da iskoristimo situaciju u kojoj se Evropa našla kada su prvi put uveli sankcije Rusiji. Ministar Rasim Ljajić je najavio da je to šansa da se poveća i stimuliše izvoz pre svega poljoprivrednih, ali i drugih proizvoda u Rusku Federaciju, dobili smo ed-memoar od bivšeg predstavnika Evropske unije u Srbiji Majkla Devenporta u kojem se preporučuje da se to ne radi, odnosno na lep način, diplomatski je rečeno da se zabranjuje Srbiji da to uradi. Vlada Republike Srbije 2014. godine je poslušala Majkla Devenporta. To vam je slika i prilika naših odnosa. Znači, u redu je, moderno je, progresivno je kada mi sarađujemo sa Evropskom unijom, a kada hoćemo da tražimo naš ekonomski interes negde druge, e, to onda nije u skladu sa evropskim vrednostima, nije u skladu sa spoljnopolitičkim opredeljenjima i nije prijateljski prema Evropskoj uniji. To je poruka koja je poslata Srbiji. Podsetiću vas na razliku između velikih kompanija, privrednika koji dolaze iz Evropske unije i uopšte sa zapada i onih koje dolaze sa istoka. Jedna od najuspešnijih kompanija danas, ako ne i najuspešnija u Srbiji jeste Naftna industrija Srbije. Ko je spasio Železaru u Smederevu? Je li Aleksandar Vučić govorio da je to gorući problem srpske privrede? Ne zna šta će da radi sa 5.000 ljudi, gubici su ogromni, pokušalo se i sa profesionalnim menadžmentom, ništa se nije uradilo. Ko je to otkupio? Da li je to neki naš partner iz Nemačke, Francuske i odakle već? Ne, nego iz Kine, kao i rudnik "Bor". Dakle, to su činjenice. Razlika je što privrednici iz Evropske unije dolaze ovde da isisaju budžetska sredstva koja dobijaju kao subvencije, zanima ih samo ekstraprofit uz što manje uloženih sredstava, a često su i desetostruko manja, ako ne i stostruko manja od sredstava koja daje Srbija tim privrednicima koji ovde dolaze i posle toga da rade šta hoće i imaju jednu ucenjivačku poziciju prema Vladi Republike Srbije, gde otprilike kažu kada režim subvencija istekne, ukoliko niste spremni na novi aranžman subvencija mi ćemo da napustimo Srbiju, a vi sa ovim radnicima radite šta god hoćete. Takva je situacija sa "Fijatom" svake godine. Kompaniji iz Kine koje dolaze u Srbiju, dolaze tu da ostanu, jer njih ne zanima ih da naprave profit u privih godinu ili dve poslovanja, već ostaju ovde i ulažu strateški na dugi rok. To su činjenice, a da ne govorimo o našim tradicionalnim vezama i istorijskim, prijateljskim i o tome da je Ruska Federacija samo 2015. godine uložila veto u Savetu bezbednosti i UN na rezoluciju koju su predložili kako ih gospodin Arsić zove partneri Srbije, Velika Britanija gde se Srbi označavaju genocidnim i govori se o genocidu u Srebrenici. To su Rusi sprečili. Da ne govorimo o tome da su naši najveći zaštitnici i prijatelji kod pitanja teritorijalnog integriteta i suvereniteta Srbije i brana tzv. Kosovu da postane član UN, da to ne zanemarimo, ekonomska računica na drugoj strani. Danas je najbogatiji deo sveta na istoku, jugoistok Azije danas najbogatiji region na svetu i najperspektivniji, a mi se orijentišemo na deo sveta koji je na zalasku što se tiče ekonomije i ekonomskih prilika, jer nije 19. nego 21. vek i sve to iz razloga stabilnosti, a kada se kaže stabilnosti to znači da niko ne ugrožava trenutnu vladajuću garnituru iz te EU, jer je već utemeljeno shvatanje u Srbiji, da se može biti na vlasti samo ako se to aminuje iz Brisela, kao što su Tomislavu Nikoliću čestitali tri sata pre zatvaranja biračkih mesta i najveća opasnost nisu građani koji će glasati možda za nekog drugoga, nego da ovi ne čestitaju nekom drugom. E, to je glavna opasnost. Zato je naše stanovište i zašta se mi zalažemo, nije izolacija, mi želimo sa sarađujemo sa svima na bilateralnoj osnovi ukoliko postoji zajednički interes zašto ne sarađivati sa ni sa Nemačkom, Francuskom, Italijom i ostalim zemljama EU. Ali, ne po svaku cenu političko uslovljavanje koje će da rezultira na kraju ocepljenjem dela teritorije. Mi smatramo da je došlo vreme, već i iskustvo nam je pokazalo samo ovih 20 godina, da mi treba da se orijentišemo prema svom sopstvenom nacionalnom ekonomskom interesu i da tražimo punopravno članstvo u Evroazijskoj ekonomskoj Uniji, da je tu budućnost za našu zemlju, a da ova pitanja prošlosti ostavimo onda u prošlosti.
Hvala, gospodine Šešelj. Imamo još dva prijavljena govornika. Stižete u 18 na prezentaciju. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, danas na dnevnom redu imamo Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu, zajam za ugovaranje stranog projekta o izgradnji, za projekat izgradnje toplovoda Obrenovac, Novi Beograd, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu, projekat aplikacije, inovaciji, podsticaja rasta preduzetništva u Republici Srbiji, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Severne Makedonije, o uzajamnom priznavanju kvalifikovanih usluga od poverenja koje pružaju u Republici Srbiji i Republici Severne Makedonije, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o slobodnoj trgovini između Republike Srbije, s jedne strane, i Evroazijske ekonomske unije i njenih država članica sa druge strane i Predlog zakona o potvrđivanju dodatnog protokola 6. o trgovini uslugama Sporazuma o izmeni i pristupanju o Sporazumu o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi. Znači, jedan, dva, tri, četiri, ne evropska zakona protiv eventualno jednog poluevropskog zakona. Kao neko ko ne pripada partiji koja uopšte želi ulazak u EU, koja želi da Srbija jednog dana kada stane na noge i bude potpuno stabilna ekonomski, finansijski do kraja vojno snažno da može da istrpi svaki pritisak, onda građani Srbije odluče o tome žele li da uđu u EU ili ne žele, ako on uopšte u tom trenutku i bude postojala. Razlog zašto Pokret Socijalista podržava ovu vladajuću većinu i učestvuje u njenom radu, jeste upravo i ovaj današnji dnevni red koji potpuno pokazuje da je Vlada od 2012. godine ili vladajuća koalicija do današnjeg dana posvećena isključivo i samo interesima Republike Srbije i građanima Republike Srbije. Da je drugačije ne bismo bili deo vladajuće koalicije, jer jednostavno Srbija je uvek i biće uvek iznad svega. Nisam uspeo da pronađem nigde da je iko govorio o tome da će se ukloniti granice, da neće postojati granični prelazi između Srbije, Makedonije, Albanije, da će prelaziti granicu ko kako hoće ili kuda hoće, već se samo glasno razmišlja o tome da u pojednostavljenoj proceduri sa ličnim kartama. A u čemu je razlika između pasoša i lične karte koju izdaje neka domicijalna država, bude olakšano kretanje svima koji žive na ovom području. Nikada Srbija nikoga nije sprečavala, ali sam siguran da će Srbija i tada znati da na identičan način, ako ne i bolji nego sada vrši kontrolu ko ulazi u Republiku Srbiju, sa kojim razlozima, sa kojim namerama i da će građani Republike Srbije biti potpuno zaštićeni. Znate, četiri godine su duge. Zamislite da ni u jednoj novoj ideji nismo smeli da razmišljamo za ove četiri godine koliko se ova vladajuća garnitura nalazi na vlasti. Evo, tu su vrlo blizu izbori, pa između ostalog građani Republike reći će šta misle, između ostalog i o ideji uvođenja tzv. „Malog Šengena“. Veći je rizik pred izbore razgovarati o tome, ako neko misli da je to nešto negativno nego da se o tome pričalo pre četiri godine. Nisam neko ko je presrećan time što je potpisan Briselski sporazum, ali je činjenica da je Briselski sporazum omogućio da naši sunarodnici na teritoriji Kosova i Metohije, na okupiranoj teritoriji, na privremeno okupiranoj teritoriji žive koliko toliko mirno i bezbedno. Što se tiče kupovine ili trgovine, verujte mi, da ću pre ako mi bude to mogućnost izbora kupovati proizvode iz Albanije nego iz Hrvatske, a do 2012. godine oni koji su bili na vlasti, ne samo što su uvozili sve i svašta iz Hrvatske nego su dopustili mnogim hrvatskim firmama da stave šapu na prehrambenu industriju u Republici Srbiji. Da li je ovo odgovor na to pitanje? Pa, možda jeste. Da li je ovo odgovor na taj problem? Pa, možda jeste, videćemo kako će to funkcionisati. Naravno, da nisam slepo zaljubljen, nego uopšte nisam zaljubljen u EU, ali se sećam dobro vremena kada se danima čekalo za vizu za pasoš da bi se moglo otputovati negde u inostranstvo. Neki su ovde izgleda možda bili privilegovani, dobijali vize preko reda, bez čekanja u dugim redovima, bez popunjavanja formulara, ili nisu nigde ni putovali, pa i ne znaju kako to izgleda i kakav je to bio teret za građane Srbije. Ja takođe volim Rusiju, ali ne želim ni u kom slučaju da kažem da sam veći Rus od samih Rusa, bez obzira na moje gabarite. Ako niko iz Rusije ne stavlja primedbu Republici Srbiji zato što privredno i trgovinski sarađuje sa svim svojim okruženjem s kojim može da sarađuje, pa čak i sa EU, već naprotiv i njima odgovara da Srbija ima dobru saradnju. Ja stvarno ne razumem zašto bi to trebalo onda nekome od nas da smeta. Da to Rusiji, Kini, nekom drugom smeta, pa siguran sam da bi to na vrlo jasan način stavili do znanja. Veliko mi je zadovoljstvo što sam deo vladajuće garniture, koja nikoga slovom i brojem od 2012. godine nije isporučila Haškom tribunalu, čak ni svim pritiscima, naravno neosnovanim, čisto političkim motivisanim kada je traženo izručenje gospodina Vojislava Šešelja, kada je traženo da im se isporuče neki drugi pripadnici SRS, naravno da sam apsolutno protiv toga i siguran sam da to ova vlast nikada i ni po koju cenu učiniti neće. Da je drugačije ne bismo Krivični zakonik, koji smo ovde u ovom domu usvojili, rekli da odluke Haškog tribunala, te čudovišne tvorevine, nisu obavezujuće za bilo koga u Republici Srbiji, po bilo kom osnovu. Međunarodnog suda krivičnog u Hagu, stalnog suda koje su osnovale UN. Da, ali ovog čudovišta ne. Prema tome, drage moje kolege, gospodo, drugarice i drugovi, ako je neki izbor „mali Šengen“ ja sam onda siguran da je „mali Šengen“ bolji nego veliki Ševeningen. Hvala.
Hvala kolega Komlenski. Sada reč ima doktor Aleksandra Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, kolege poslanici, na kraju današnje diskusije vidimo da smo u raspravi čuli mnogo toga iz prošlosti. Sve ono što prošlost je nosila sa sobom, a očito nosi i u budućnost, stavove određenih političkih predstavnika koji govore o tome da li treba da se priklonimo istoku ili zapadu SNS na čelu sa našim predsednikom Aleksandrom Vučićem je izabrala da zastupa interese isključivo Republike Srbije i da bude i održava dobre bilateralne odnose i sa zemljama istoka i sa zemljama zapada, i zbog toga je negde i prepoznata kao stabilan partner, pogotovo kada je u pitanju ekonomija, i to danas govore upravo ovi sporazumi koji su na dnevnom redu, da mislimo o budućnosti i u interesu svojih građana, govore sporazumi koji se odnose i na naučno-istraživački rad i preduzetništvo, što je cilj u stvari da naši školovani ljudi i oni koji se bave naukom, mogu da direktno implementiraju u privredi svoj rad. S druge strane, projekte koji su vezani za energetiku su jako važni od svakodnevnog interesa građana koji žive u gradu Beogradu, tako što ćemo ustvari povezati Obrenovac i toplanu na Novom Beogradu, i time i smanjiti zagađenje vazduha u glavnom gradu i postići određene i ekološke standarde. Zatim, deo koji se odnosi na sporazume koje danas imamo na dnevnom redu su i priznavanje kvalifikovanih usluga od posebnog značaja, a to je u stvari, u suštini, međusobno priznavanje zemalja unutar „mini Šengena“ da možemo da funkcionišemo na najbolji mogući način kad su u pitanju elektronske usluge, elektronski potpis, žig, verifikacija dokumenata, da jednostavno kompanije koje postoje u ove tri zemlje mogu nesmetano da rade. Ono za šta smo se zalagali da Srbija zaista unutar svoje privrede zaživi i funkcioniše na taj način naše preduzetništvo, da pospešujemo tim merama, sada već prelazimo granice Srbije i sarađujemo i sa zemljama u regionu na krajnje visokosofisticirani način. I na kraju imamo sporazume o slobodnoj trgovini sa Evroazijskom unijom koja obuhvata pet zemalja, od toga već sa tri mi imamo bilateralne sporazume, ali sada govorimo o Evroaizijskoj uniji. Danas smo imali prilike da čujemo od svih aktera ovde u parlamentu i predstavnika stranaka, kako gledaju na taj sporazum. Ono što možemo da zaključimo svi zajedno da se složimo da je dobro što je ovaj Sporazum danas na ratifikaciji ovde u Skupštini. Da li treba ići dalje opredeljivati se da postanete isključivo saradnik, odnosno partner samo toj uniji, a odbiti sve druge, kao što neki misle, SNS smatra da mi moramo da sarađujemo i sa zemljama EU, jer nama je preko 65% trgovinska razmena sa zemljama EU, ali da moramo, odnosno i dobro sarađujemo ne samo na osnovu istorijskih dobrih odnosa država koje su članice Evroazijske unije, već zato što zaista imamo uslova da unapređujemo ovakvu saradnju i da taj procenat od 7%, koje na godišnjem nivou možemo da povećavamo. Kako će to izgledati u budućnosti, s obzirom, kada budemo bili u prilici da postanemo punopravna članica EU, kada će to biti, mi ne možemo u ovom trenutku da znamo, ali ono što znamo to je da sarađujemo i sa EU i sa članicama Evroazijske unije. I, na kraju Sporazum koji pokazuje potpunu saradnju sa zemljama centralne Evrope, - je u stvari Sporazum o CEFTI, slobodnoj trgovini, ono što smo videli da su povećane kvote, da je taj protokol 6. praktično izglasan na sednici CEFTE koja je održan u Tirani u decembru mesecu prošle godine i to znači da su članice CEFTE podržale praktično ovo povećanje, odnosno liberalizaciju odnosa kad je u pitanju saradnje sa Srbijom. Znači, svi ovi sporazumi pokazuju jedno priznanje Srbiji za postignute rezultate u ekonomiji i za ruku podrške da u budućnosti zaista idemo ka visokim stopama rasta kada je u pitanju ekonomski razvoj Republike Srbije, da one stope koje smo do sada 4,4% dostigli, da su to neke stope sa kojima treba da idemo dalje i da jednostavno sa ovakvim povećanjem trgovinske razmene u oblasti turizma, u oblasti telekomunikacija, IT usluga, koje je CEFTA prepoznala kod nas samih suštinski je dobar pokazatelj kuda Srbija ide, i da toga nema, znači, ne bi bilo ni onoga što mi stalno govorimo iz SNS, a to je da imamo rezultate, da će građani Srbije moći da biraju u Srbiji one koji prave rezultate i oni koji žele da se vrate u prošlost i koji nemaju šta da pokažu osim mržnje, osim govora, ne samo mržnje, nego i nasilje i koji su postali svakodnevnica u ovom društvu. Mi se trudimo da zastupamo pristojnu Srbiju, da se tako ponašamo prema svojim građanima i sa potpunom odgovornošću da vodimo i spoljnu i unutrašnju politiku. Zbog toga smatramo da će ovi sporazumi i današnji zakoni i predlozi za ratifikaciju zaista podržati sve ono što smo do sada kao država postigli od 2012. godine do danas. U danu za glasanje podržaćemo ceo ovaj set zakona. Hvala.
Hvala dr Tomić. Reč ima ministar finansija, gospodin Siniša Mali. Izvolite.
Hvala mnogo. Uvaženi poslanici, želim da vam zahvalim na konstruktivnoj debati. Ovi zakoni koji su danas pred vama su za nas veoma važni, nov novac, više novca za obrazovanje, za Fond za nauku, toplo-dalekovod koji je veoma važan projekat za ceo sistem grejanja u gradu Beogradu i sve ono što je vezano za „mini Šengen“. Za mene je ta inicijativa i za Vladu Republike Srbije veoma važna, otvara mogućnost slobodnijeg protoka i ljudi i roba i kapitala. Dakle, još jedan dodatni impuls ekonomskog razvoja naše zemlje, kako bismo i ubrzali, kako bismo poboljšali kvalitet života i životni standard. Na kraju krajeva to se vidi i povećanjem plata i penzija iz godine u godinu. Hvala.
Dao bih naravno, da je bilo osnova. Hvala uvaženi ministre. Hvala svim narodnim poslanicima. Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tač. 3. do 7. dnevnog reda. Nastavljamo sa radom sutra u 10.00 časova. Hvala.