Imam pitanje da postavim ministru odbrane Aleksandru Vulinu. Zašto nije povuka Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o upotrebi Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama van granica Republike Srbije? Zašto nije podneo novi tekst predloga kojim bi se ukinulo postojanje zakona u celini? Takođe, zašto nije povukao Predlog odluke o usvajanju Godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i Predlog odluke o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2018. godini? Zato što bi to predstavljalo pre svega uštedu nekoliko milijardi dinara, što bi od toga mogla da dobije i Vojska i policija više novca, da se povećaju plate, da se poboljša standard vojnika i policajaca, a najvažnije od svega što je naša država pred takvim iskušenjima da nam svaki vojnik u određenom trenutku može biti dragocen, a ovde su birani, pretpostavljam, sposobni vojnici ili oni koji su među najsposobnijim, sada kada ih otadžbina treba, da budu u otadžbini. Na taj način da nam je Vojska i policija sposobnija u slučaju hitne potrebe, da nema nikakve surevnjivosti između onih koji idu u strane misije i onih koji ostaju u otadžbini, a ne idu nigde i s druge strane, da ovo sve bude u sklopu podizanja opšteg standarda Vojske i policije, da njihov rast plata bude mnogo brži od plata drugih u javnom sektoru, da njihove plate budu u toj meri pristojne da ne brinu o svojoj egzistenciji i egzistenciji porodice u trenutku kada treba da se odazovu na poziv otadžbine i stupe u njenu odbranu. Podržao sam juče mogućnost da profesionalni vojnici ostanu u službi do 53 godine, dakle, do sticanja prava na penziju na osnovu radnog staža, s obzirom da imaju beneficirani radni staž. U svakom slučaju, naša Vojska i policija u ovim sudbonosnim trenucima biće najsnažnija zaštita otadžbine. Ministarstvo bi trebalo samo tome da se posveti i da se okane učešće u stranim misijama, bilo da je reč o misijama UN ili EU, tu nikakve suštinske razlike nema. Zamislite više stotina naših vojnika i oficira da se nađe van otadžbine, a Šiptari krenu na Kosovu, Hrvati i Muslimani na Brčko ili Hrvati na levu obalu Dunava u Bačkoj. Dakle, to su sve konkretni i veoma važni razlozi. Zbog tih razloga potrebno je da nam Vojska i policija budu što zadovoljnije svojim socijalnim položajem, da imaju u perspektivi mogućnost da dobiju stanove za određen broj godina službe, naravno, u toku radnog veka, da mogu te stanove po povoljnim cenama da otkupe, da postanu njihovi vlasnici. Kada je Vojska zadovoljna, kada nije gladna, kada je dobro opremljena, ona je mnogo raspoloženija i spremnija za oružanu borbu, nego kada vojnik razmišlja ima li dete nešto da mu pojede tog dana, kako će u školu, kako će platiti obdanište, kako će kupiti udžbenike i sve ostalo. Isto je reč o policajcima. Policajci bi u toku rata trebali da budu sastavni deo oružanih snaga, prema tome, moraju uživati isti status kao vojnici da bi ispunili svoju obavezu.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marinika Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem. Moja prva dva pitanja upućujem Republičkoj javnoj tužiteljki gospođi Zagorki Dolovac. Šta je učinila, da li je postupila, i ako jeste, kako je postupila i ukoliko nije, zbog čega nije, povodom moje inicijative upućene njoj 5. decembra 2017. godine kako bi pred Ustavnim sudom pokrenula postupak, odnosno inicirala zabranu delovanja organizacije Nacionalni srpski front? Ta inicijativa nije bila amaterska, nije bila u formi jedne rečenice ili običnog pitanja. Ona je bila vrlo detaljna, pravno pripremljena, upravo onako kako i treba i gospođa Dolovac je mogla praktično samo da je prosledi Ustavnom sudu Srbije. Međutim, ja već mesecima ne dobijam nikakav odgovor na ovo pitanje i stoga ga ponavljam ili iniciram ovde. Drugo pitanje takođe upućujem gospođi Zagorki Dolovac. Naime, da li je u nameri da takođe pred Ustavnim sudom inicira zabranu SRS, a nakon presude međunarodnog mehanizma kojom je predsednik SRS gospodin Vojislav Šešelj osuđen kao ratni zločinac za podstrekivanje progona naših sugrađana 1992. godine u Hrtkovcima. On kao neko ko je predstavljao i tada, a i sada stranku, svoju SRS, koji se ne libi od toga da i javno izrazi, da negira tu presudu, da negira taj zločin i da je spreman da ga, nadam se ne na taj način, ponovi, ovo je apsolutno osnovan uslov i povod da Republička javna tužiteljka pred Ustavnim sudom odmah inicira zabranu ove političke partije koja u svom delovanju i dan danas podstiče na progon naše sugrađane nesrpske ili drugačije nacionalnosti. Sa treće strane, s obzirom da pokušavam ovim parlamentarnim putem kroz institut poslaničkog pitanja da komuniciram, bar na ovaj način, sa gospođom Dolovac i dobijem neke odgovore, to se ne dešava punih pet meseci, u jednom trenutku sam pitala kada ima nameru da se probudi iz zimskog sna, međutim, zaista se pitam da li je gospođa Dolovac uopšte dobro. Stoga treće pitanje upućujem ministru unutrašnjih poslova i gospođi Neli Kuburović. Dakle, neću se zaustaviti uprkos svim uvredama i pretnjama koje u kontinuitetu traju od strane Vojislava Šešelja i koje se vi pravite da ne čujete, ali vama na čast. Dakle, tražim od ministra Stefanovića i Nele Kuburović da mi odgovore na pitanje da li je Zagorka Dolovac živa uopšte. Da li ta žena radi, postoji i čime se uopšte bavi u svim ovim mesecima, jer ja duboko verujem da se ona ili odselila ili nije više među nama, iako bih to volela da se dokaže da nije tačno? Drugi set pitanja, odnosno četvrto pitanje upućujem ministru zaštite životne sredine, Goranu Trivanu, tražim da mi odgovori da li je nadležna inspekcija za zaštitu životne sredine bila u „Petrohemiji“, da li je obavila inspekcijski nadzor nad postrojenjem odnosno fabrikom „FEB“ za proizvodnju plastike za koje imam saznanja, dokumentovana saznanja da se iz nje u vazduh već više od godinu dana, dakle od februara prošle godine emituje kancerogeni hrom. Zaposleni su na to odmah upozorili još februara prošle godine, menadžment „Petrohemije“ Pančevo je sa tim takođe bio odmah upoznat, međutim rukovodstvo „Petrohemije“ Pančevo nije želelo da zameni peć koja je porozna, pod opravdanjem da to puno košta, a da bi se time i prikrio problem uoči preuzimanja „Petrohemije“ od strane budućeg ruskog vlasnika ili suvlasnika. Dakle, tražim da mi se odgovori da li je inspekcija bila tamo i da li se uopšte zanima za trovanje Pančevaca i Beograđana kancerogenim hromom. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Slaviša Ristić. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući, ja vas molim ako mogu uračunajte mi ovo vreme, molim vas, ne mogu sada da iznesem ono što sam želeo. Pitanje upućujem … (Nataša Sp. Jovanović: poslanica dobacuje s mesta.)
Molim narodne poslanike da omoguće svom kolegi da postavi pitanje.
Računam 30 sekundi da ćete mi vratiti. Pitanje upućujem predsedniku Republike, Aleksandru Vučiću a ono glasi, šta je on, odnosno pre svega državni organi, šta su učinili da se po znanju prava kako je on sam rekao privedu albanski teroristi, preobučeni u uniforme terorističke tzv. države Kosovo koji su krajem marta kidnapovali Marka Đurića. Mi se dobro sećamo njegove konferencije za štampu i sve što je rekao i na način kako je opisao tu terorističku vlast i državu, potpisujemo i zaista je to tako, ali je pred javnosti Srbije, dakle ne samo u javnosti Srbije ne samo građanima Srbije već pre svega i tzv. vlastima u Prištini, a i predstavnicima Međunarodne zajednice koji sponzorišu tzv. nezavisnost obećao da će privesti po znanju prava sve one koji su učestvovali tog dana u otmici Marka Đurića. Dakle, šta je urađeno? Da li se išta po tom pitanju radilo sve ovo vreme? Sledeće pitanje takođe upućujem predsedniku Republike, a i gospodinu Marku Đuriću direktoru Kancelarije za Kosovo i Metohiju, a ono se odnosi na učešće poslanika Srpske liste u Skupštini Kosova i na učešće ministara u ispred Srpske liste u tzv. Vladi Kosova. Dakle, svi smo bili svedoci i kada su predstavnici Srpske liste i njihovi ministri, a i sam Aleksandar Vučić i Marko Đurić rekli da Srpska lista više neće biti deo vladajuće većine u tzv. Vladi Ramuša Haradinaja i da ministri podnose ostavke. Evo, mesec dana je od tada, a mi zapravo nemamo tu pravu informaciju da li oni zaista i dalje podržavaju Vladu teroriste Ramuša Haradinaja ili su izvan nje. Ono što možemo sami da vidimo i ono što ja imam kao informaciju je zapravo da osim te verbalne izjave da više nisu deo te vladajuće većine oni zapravo i dalje rade i dalje učestvuju i podržavaju tu vlast. Kada su u pitanju tzv. ministri to je više nego očigledno, znači imamo potpunu potvrdu da oni ne samo što odlaze u svoje kabinete i na poslove već da jednostavno imaju redovne sastanke sa tzv. ostalim ministrima Vlade i redovne sastanke sa Ramušem Haradinajem. Gospodine predsedavajući ja znam da verovatno, nažalost, jednu većinu ne zanimaju ove teme kada je u pitanju KiM, ali molim vas omogućite malo tišine da mogu da mogu da kažem nešto. Dakle, navešću nekoliko primera, a vi kao što znate mi navodno tamo imamo tri neka svoja ministra, sve troje ne samo da odlaze na posao, već pre svega ovaj ministar koji je nažalost i dobio batine od terorista, skoro smo imali prilike i da u medijima vidimo da je on društvu američkog ambasadora koji predstavlja ambasadu tzv. u državi Kosovo Delavija, obilazio opštinu Dečane, gde uzgred budi rečeno više nema Srba i u svojstvu ministara delio pomoć poljoprivrednicima. Dakle, delio Ramuševim komšijama pomoć za poljoprivrednu proizvodnju. S druge strane, eto imali smo i to prilike da vidimo kroz medije pomoćnik ministra unutrašnjih poslova tzv. Kosova, Radojević koji je inače takođe ne samo što je predstavnik srpske zajednice, nego takođe je na neki način predložen od strane srpske liste, skoro obaveštavao javnost i na KiM i širu da je u toku preregistracija srpskih tablica u tzv. kosovske tablice, itd. Oni apsolutno obavljaju svoje ministarske i ostale dužnosti u tzv. Vladi Ramuša Haradinaja. Mi zaista želimo da znamo da li su oni deo te vlade ili nisu, ali ono što vidimo na terenu, očigledno da jesu. Sa druge strane, kada su u pitanju poslanici u tzv. skupštini Kosovo, oni su takođe rekli da su obavestili da neće više podržavati je li tu većinu da predstavljaju opoziciju, ali u isto vreme dakle ne samo što primaju zarade tamo to je manje bitno, već pre svega od njih ukoliko nisu deo te većine se očekuje da pokrenu inicijativu za preispitivanje poverenja Vladi koju su do sada podržavali. Odgovor koji želim da čujem od strane Aleksandra Vučića i od strane Marka Đurića je prost i jednostavan, dokle ćemo više preko Srpske liste da obmanjujemo srpsku javnost pre svega javnost na prostoru KiM? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. U svetlu ovih zakonskih predloga o kojima raspravljamo ovih dana, postaviću pitanje premijerki Ani Brnabić i ministarki građevine gospođi Zorani Mihajlović, vezano za obećanje koje krajem 2017. godine još predsednik Republike Aleksandar Vučić dao to je da će se u martu ove godine, krenuti sa izgradnjom jeftinih stanova za pripadnike Vojske, policije i BIA. To obećanje je predsednik Republike dao u jeku predizborne kampanje pred beogradske izbore. Iza toga je to ministarka građevine potvrdila, i u februaru mesecu rekla da već kraj marta kreće izgradnja jeftinih stanova za pripadnike Vojske, policije i BIA. Da će cena biti 500 evra po kvadratu, da će se ti jeftini stanovi graditi u Beogradu, Nišu, Kragujevcu, Novom Sadu, Vranju i Kraljevu. Evo, danas na kraju aprila meseca ne da nisu počeli radovi, nego još uvek nije usvojen ni taj „leks specijalis“ iz koga su najavili, koji je neophodan i preduslov da bi se krenulo sa tom izgradnjom. Ovo ne treba da čudi građane Republike Srbije, jer ovakva obećanja su bezbroj puta u poslednjih šest godina davana. Setimo se samo obećanja predsednika Republike današnjeg, koji je bio premijer 2014. godine kada je najavio izgradnju jeftinih stanova po ceni od 380 evra po kvadratu i da će oni biti sagrađeni tokom 2015. godine. Mi smo evo danas u 2018. godini nema ni stanova, ni zgrada, a nema ni jeftinih stanova. Imamo samo Beograd na vodi koji predstavlja luksuznu građevinu za one tajkune koji su bliski režimu i koji verovatno imaju novca da daju pet, šest ili deset hiljada evra po kvadratu za jedan stan. A što se tiče pripadnika Vojske, policije, BIA i ostalih građana i mladih bračnih parova koji su takođe bili u jednom trenutku slagani, a obećano im je da će i oni morati da čekaju ili da se mole i oni odnekud da dođu do neke tetke iz Kanade poput ministra Vulina koji će im dati 200 hiljada evra da kupe sebi nekretninu. Pitanje je dokle se stiglo i zašto još po ko zna koji put obmanjujete građane Republike Srbije dajući im lažnu nadu o nekakvim stanovima jeftinim, o nekakvim boljim uslovima za život, i tako dalje? Drugo pitanje postavljam ministru unutrašnjih poslova, gospodinu Nebojši Stefanović. Pitanje je: kada će nadležni organi u okviru MUP postupiti po prijavama koje su bivši radnici „Prve petoletke“ podneli protiv aktuelne privatne firme i rukovodioca koji su vodili „Prvu petoletku“ do uvođenja u stečaj, a zatim napravili privatnu firmu sa kojom sada crpe sve ono što je godinama stvarano i ulagano u „Prvu petoletku“? Ta prijava je obuhvatila i Agenciju za licitiranje stečajnih upravnika, obuhvatila je i stečajne upravnike i privatnu firmu, a i stečajnog sudiju koji je privatnoj firmi dao, odnosno potvrdio potraživanje od 170 miliona dinara firmi privatnoj koja je osnovana posle nego što je firma od koje se potražuje otišla u stečaj. Dakle, radi se o brutalnoj pljački, o brutalnom kriminalu i nadležni organi policije moraju da postupe po zahtevu preko 2.000 radnika koji su ostali bez posla u ovom procesu. Ja ga pitam kada će se to procesuirati? Podneo sam i zahtev za formiranje anketnog odbora, da se utvrde sve činjenice sa odlaskom „Prve petoletke“ u stečaj i svim onim šta se dešavalo posle toga. Na delu je jedna velika pljačka i pozivam ministra da uradi sve što je u njegovoj nadležnosti da organi MUP ispitaju ko je odgovoran i ko će snositi odgovornost za pljačku desetina miliona evra građana Republike Srbije? Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Boško Obradović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, prvo pitanje upućeno je direktoru Kancelarije za Kosovo i Metohiju, Marku Đuriću, predsedniku Vlade Republike Srbije i nadležnom resornom ministru, a tiče se statusa zaposlenih u odvojenom preduzeću iz „Telekoma“, koje je pre godinu dana počelo da posluje na teritoriji Kosova i Metohije, a čijim zaposlenima od 1. maja ove godine, za nekoliko dana, preti opasnost da ostanu potpuno bez ikakve egzistencije i radnog mesta. Oni su, inače, i do sada bili u problemu sa penzionim i zdravstvenim osiguranjem. To je jedan dobar primer kako se država Srbija, nažalost, postepeno odriče državnosti na Kosovu i Metohiji, kada je pristala da izdvoji jedno preduzeće iz „Telekoma Srbije“ i da to preduzeće bude registrovano na teritoriji Kosova i Methoije po zakonima tzv. nezavisne države Kosovo, čime ogroman broj zaposlenih došao u problem, pa molim da se odgovori kakav je trenutni status ovih zaposlenih i šta država radi da stane u njihovu zaštitu? Drugo pitanje usmereno je ka ministru bez portfelja, za demografiju i populacionu politiku, gospođi Slavici Đukić Dejanović, i samoj premijerki gospođi Ani Brnabić, a tiče se, naravno, za nas najbolnije i najvažnije teme, a to je tama rešavanja problema bele kuge i porodične politike u državi Srbiji. Odmah moram da kažem da sam pozitivno iznenađen i zahvalan i premijerki i ministarki što u poslednje vreme dobijamo intenzivne odgovore na naša pitanja koja se tiču problema bele kuge i porodične politike. Prvi put za dve godine našeg rada kao narodnih poslanika dobili smo odgovor Vlade na jedan predlog deklaracije Dveri. Radi se o deklaraciji o zaštiti porodice, gde smo predvideli niz mera porodične politike. Iako je Vlada odbila taj naš predlog, ipak u jednom odgovoru i konstruktivnom razgovoru vidi se da promišljaju ono o čemu smo mi mislili i predlagali. To je jedan, rekao bih, iskorak u odnosu između vlasti i opozicije ovde u Domu Narodne skupštine Republike Srbije. Slično je i sa ministarkom Slavicom Đukić Dejanović, koja nam je dva puta odgovorila u poslednjih mesec dana na naša vrlo konkretna pitanja, iz čega zaključujemo da je i ona shvatila da su ove naše diskusije dobronamerne, konstruktivne i da imaju za cilj samo da poboljšaju postojeću politiku Vlade Republike Srbije po pitanju nataliteta. Dakle, mi smatramo da se nešto radi po pitanju demografije i populacione politike, ali da se nedovoljno radi po pitanju demografije i populacione politike. Da vam navedem i konkretan dokaz. S obzirom da Vlada Republike Srbije za šest godina aktuelne vlasti SNS i SPS nije bila sposobna i kadra da se uhvati u koštac sa belom kugom, morao je i predsednik države lično, Aleksandar Vučić, da se uključi u taj problem iako to nije u opisu posla njegove predsedničke dužnosti. Da li to znači da su kadrovi u Vladi nesposobni da rešavaju ovaj ključni državni prioritet, pa je morao i lično predsednik da se uključi, ja ne znam, ili je predsednik, prosto, izabrao da sve što je dobro i pozitivno, bude njegov rad i njegov kvalitet, a sve što je loše i negativno u Srbiji, da to bude rad Vlade Republike Srbije i ministara, ali ako se i to dosetio, onda se mudro dosetio da on prigrabi ono što je dobro, a Vladi prepusti ono što je loše trenutno u državi Srbiji. U tom smislu, tražio bih od ministarke Slavice Đukić Dejanović da mi dostavi imena i kontakte, kako ona navodi ovde u svom odgovoru, većine od ukupno 169 lokalnih samouprava u Srbiji u kojima postoji osoba koja je zadužena za pitanje demografije i populacione politike? Dakle, želim da dobijem imena svih tih osoba u svim lokalnim samoupravama sa kontaktima koji su zaduženi za pitanja demografije i populacione politike, jer želimo da se uključimo i da im pomognemo na nivou svih lokalnih samouprava gde smo takođe predložili deklaracije o zaštiti porodice i vrlo konkretne lokalne mere podrške porodici, mladim bračnim parovima, porodicama sa više dece, samohranim majkama i očevima i drugim ugroženim socijalnim slučajevima i porodicama u Srbiji danas uopšte. Ne zaboravite, danas su porodice ugrožene po raznim osnovama. Da li su to krediti indeksirani u švajcarskim francima, što je neviđena bankarska pljačka, da li su to komunalne policije, parking servisi, da li su to privatni izvršitelji koje treba ukinuti, jer su najobičniji pljačkaši koji oduzimaju narodu imovinu, a da nema ni pravosnažnih presuda u bilo kojim slučajevima itd. U tom smislu želim na kraju da istaknem da se sporimo sa Vladom Republike Srbije o tome da li treba formirati posebno ministarstvo za brigu o porodici, za šta Dveri smatraju da treba, pa molim premijerku da još jednom obrazloži zašto to nije dobro rešenje da imamo jedinstveno ministarstvo za brigu o porodici. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milojičić. Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, prvo pitanje, gospodine Arsiću, postavljam vama. Da li je moguće da vi niste hteli da reagujete na najgnusnije uvrede, laži i pretnje koje su članovi SRS malopre izgovorili koleginici dok je govorila? Tri puta smo vas odavde sa mesta, mi iz DS, molili i dobacivali da reagujete. Imam i snimak. (Vojislav Šešelj: Hajde da vidimo.) Šta bi bilo da se tako neko obrati vašoj ćerci ili nekome ko je vama blizak? Dokle mislite da ove stvari radite? Ta koleginica i nije iz poslaničke grupe DS, ali će DS uvek štititi one kojima se to radi, bez obzira na versko, političko i nacionalno opredeljenje. (Vojislav Šešelj: Hajde da vidimo snimak. Hajde da vidimo kako vi štitite.) Da li stvarno mislite da građani Srbije nisu čuli ono što se desilo i da li stvarno mislite da svaki put kada nas najgnusnijim lažima vređaju, da se vi pravite da niste čuli, i vi i predsednica Skupštine i svako ko tu predsedava, da niko nema kičmu da kaže – dosta? (Vojislav Šešelj: Hajde da vidimo snimak.) Drugo pitanje postavljam ministru Vulinu, koji je juče ceo dan bio ovde sa nama, a nadam se da će biti i danas. To pitanje glasi – za šta je zadužen pomoćnik ministra, gospodin Miloradović? Čime se on tačno bavi? Da li je tačno da je on vlasnik firme „Mena 500“ i da li je u sukobu interesa da u okviru „Jugoimporta“ vrši prodaju naoružanja i vojne opreme direktno iz naših fabrika u inostranstvo? Pomoćnik ministra, gospodin Miloradović, zloupotreba službenog položaja i ko zna šta još. Na osnovu kog zakona, kog tendera je gospodin Miloradović, koji je i pomoćnik ministra odbrane i vlasnik firme „Mena 500“, prodaje naoružanje u okviru „Jugoimporta“ stranim zemljama? Da li vama možda tu nešto ne deluje logično i kakve veze sa tim ima ministar Vulin, koji takvog čoveka drži uz sebe? Treće pitanje postavljam ministru policije, gospodinu Stefanoviću – da li će zabraniti sramni najavljeni miting Srpske radikalne stranke u Hrtkovcima? Poručujem mu – ako on to ne bude zabranio, to će uraditi građani i Demokratska stranka, jer je to naša obaveza. Želimo odgovor. Mi nećemo tamo praviti nikakav skup, ali ćemo se organizovati, kako bi stali u zaštitu onih koje su ovi koji su sada u SNS-u i ovi koji su ostali u toj stranci, u SRS-u, već jednom jurili sa svojih ognjišta. Sledeće pitanje postavljam premijerki: Da li je tačno da je Srpska napredna stranka za samo šest godina vlasti zemlju zadužila 11 milijardi evra? Dug zemlje je bio 14,1 milijardu evra kada je Demokratska stranka preuzela vlast, 15,1 milijardu smo ostavili kada smo otišli. Da, zadužili smo zemlju jednu milijardu za šest godina vlasti. Sada je taj dug 26 milijardi. Zadužili ste zemlju 11 milijardi za ovih šest godina vaše vlasti. Ako je od vas, mnogo je. Na kraju, još jednom vas molimo da dostavite snimke sa kamera u svakom trenutku, ovde ima 10 kamera, gde su našu koleginicu Jerkov maltretirali, okružili i pisali joj najpogrdnije stvari na njenim papirima, poslovniku i dokumentima. Zahtevamo da nam se dostave snimci sa bezbednosnih kamera i sa kamera koje ovde snimaju. Ne možete da se oglušite na to i nećemo odustati od toga.
Gospodine Milojičiću, jel želite pismeno da vam odgovorim na pitanja koja ste meni postavili? (Radoslav Milojičić: Da.) Pismeno ćete i dobiti odgovor. Reč ima narodni poslanik Tatjana Macura.
Zahvaljujem predsedavajući. Prvo obaveštenje tražim od ministra Branka Ružića i od ministra Dušana Vujovića, ali i od predsednice Vlade, gospođe Ane Brnabić. Naime, Zakon o finansiranju AP Vojvodine još uvek nije donet, iako su uveliko probijeni svi rokovi koji su dogovoreni sa EU. Vojvođani od 2006. godine, kada je donet Ustav Republike Srbije, čekaju na usvajanje ovog zakona. I svaka Vlada od te 2006. godine do danas Vojvođane je uveravala da je to pitanje prioriteta. Nije da nije bilo nekoliko predloga u proceduri, ali ništa do sada nije urađeno na samoj realizaciji. I na prošlogodišnjoj zajedničkoj sednici Vlade AP Vojvodina i Vlade Republike Srbije je ponovo dogovoreno da je to pitanje prioriteta. Na sva usta se poslednjih nekoliko vlada hvali decentralizacijom ili težnjom ka istoj, a od svega na kraju imamo samo praznu priču. Ako nema jasnog i izvesnog usmeravanja novca, o kakvoj decentralizaciji uopšte govorimo? S tim u vezi, zaključujem da su unazad već 12 godina budžeti AP Vojvodina praktično nezakoniti i u suprotnosti sa Ustavom. Da li možemo očekivati predlog zakona o finansiranju AP Vojvodina u nekom razumnom vremenskom periodu? Drugo obaveštenje tražim od gospodina ministra Šarčevića: Zbog čega je potrebno da roditelji kupuju potpuno nove udžbenike za učenike prvog i petog razreda, iako rok od tri godine još uvek traje? Razumem da se uvode neke novine, da se radi na digitalizaciji i slično, ali mi se čini da je jedina konstanta kada su udžbenici u pitanju stalni udar na džep roditelja. Koliko sam obaveštena, za neki od predmeta, kao što je slučaj sa, recimo, biologijom, zaista je došlo do izmene programa. Međutim, za neke predmete, kao što je slučaj sa, recimo, istorijom, nije došlo do bilo kakve promene, ali je udžbenik i kao takav mora biti kupljen kao nov. I sami nastavnici o ovome su govorili, jer su upravo oni ti koji su iz godine u godinu upućeni u izmene programa. Pitaju se zašto je potreban ovakav udar na džep roditelja? Između ostalog, oni su i u obavezi da pohađaju seminare i obuke, koji se na kraju svode na to da im izdavači promovišu udžbenike koje će na kraju roditelji biti u obavezi da kupe. Zamoliću ministra Šarčevića i predstavnike ministarstva da nam dostave integralni dokument, ali i da javnost upute, recimo, na sajtu ministarstva, šta se konkretno menja u programima, razdvojeno po predmetima i oblastima, za učenike prvog i petog razreda i zašto je potrebna kompletna zamena udžbenika? Sledeće obaveštenje tražim od gospodina ministra Šarčevića – šta je urađeno na tome da se u najkraćem roku raspiše novi konkurs za naučne projekte? Naučna zajednica u Srbiji sa pravom je zabrinuta jer nakon poništavanja konkursa iz 2016. godine novi konkurs još uvek nije raspisan, a uz to još uvek nije rešeno ni institucionalno finansiranje Instituta? Ministar Šarčević je obećavao novi konkurs negde u junu 2017. godine, ali od tada ništa nije urađeno, osim što su produženi stari projekti i to već četvrtu godinu za redom. U nekoliko navrata je obećano i raspisivanje konkursa, samo da se srede neki tehnički problemi. Osnovno pitanje koje muči sve ljude iz nauke jeste – zašto moraju po ko zna koji put da rade istu stvar kada baza podataka sa naučnim rezultatima već postoji u Ministarstvu? Ko je zadužen da pravi ovu bazu podataka i da je ispravlja i kontroliše? Da li postoji cilj ovog ponovnog unošenja i ispravljanja već unetih rezultata? Pored ovoga, već su pokrenuta pitanja o dostupnosti ličnih podataka svih istraživača koji se nalaze u registru, a koji su postali dostupni neovlašćenim osobama, što je u suprotnosti sa Zakonom o zaštiti podataka o ličnosti. Ono što je očigledno svima je to da je malo verovatno da će biti raspisan novi konkurs do kraja godine, te pitam ministra Šarčevića kada je planirano ponovno raspisivanje konkursa, kako naučna zajednica ne bi morala da radi u konstantnoj neizvesnosti? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Enis Imamović. Izvolite.
Hvala. Prošle godine, tačnije 30. septembra u Tutinu je ubijen Fahrudin Mavrić, mladić od 22 godine, koga je ubio uniformisani policajac. Od samog početka, za ovaj slučaj počinju namerne komplikacije. Sve radnje koje su državni organi preuzeli u vezi sa ovim ubistvom imaju samo jedan cilj, a to je da se ubica ovog nevinog mladića oslobodi. Idemo redom. Najpre, ministar policije Nebojša Stefanović je dao sramnu izjavu, u kojoj iznosi laži o ovom brutalnom ubistvu, pa ću ga i citirati: „Kriminalac je pucao na njih, a njihova zakonska obaveza je da potegnu oružje i da brane svoj život. Ti ljudi su posebno obučeni i kada oni potegnu oružje, očigledno da je postojao dobar razlog“. Završen citat. Ni jedna jedina reč u ovoj izjavi nije tačna. Ministar Stefanović je ovim svojim postupkom zapravo iskoristio svoju poziciju na visokom državnom vrhu i direktno poručio tužiocima i sudijama kako da tretiraju ovaj slučaj, rekavši i to, pa ću ga citirati, da su ti policajci branili svoj život i postupili u skladu sa zakonom. Pošto mi nije odgovorio na pitanje koje sam mu postavio prošli put, ja ponovo od njega tražim da objasni sa kojim pravom je izjavio ovako nešto pre nego što je sprovedena bilo kakva istraga ili pre nego što je podignuta optužnica? I danas ponavljam da se zbog ovakvih laži u normalnim zemljama ministar policije ili smenjuje ili sam podnosi ostavku. Šta se dalje dešava sa ubistvom Skarepa? Apelaciono tužilaštvo u Kragujevcu potpuno netransparentno oduzima predmet od nadležnog Višeg tužilaštva u Novom Pazaru i dodeljuje nenadležnom Višom tužilaštvu u Užicu. Ovakva odluka Apelacionog tužilaštva u Kragujevcu ne samo da je uznemirila javnost, već je i povećala dozu nepoverenja Bošnjaka prema državnim organima. Te, s tim u vezi, tražim od predsednika ovog Apelacionog tužilaštva da objasni sve razloge za ovakav postupak. Više tužilaštvo u Užicu do danas nije podiglo optužnicu protiv policajca zato što je, prema njihovim navodima, istraga još uvek u toku. Međutim, i pored toga što je istraga još uvek u toku, ubica se ovih dana našao na slobodi, bez obzira što bi sa slobode mogao da utiče kako na istragu, tako i na svedoke. Ovakav odnos državnih organa prema Bošnjacima, sve skupa, predstavlja zabrinjavajuću poruku i potvrđuje da državni organi Srbije i dalje vode politiku legalizacije zločina nad Bošnjacima i ovo nije prvi slučaj. Mi godinama upozoravamo da je ponašanje policije, sudova i tužilaštva u Sandžaku neprijateljsko prema Bošnjacima, a danas vidimo da su više instance i viši organi tu da to neprijateljsko ponašanje dobije još veću dimenziju. Zar neko posle otmica u Štrpcima i Sjeverinu misli da su Bošnjaci u Srbiji glineni golubovi pa da može da puca u njih bez ikakve kazne i bez ikakve odgovornosti, naročito ako nosi značku i uniformu? Dokle ćemo mi u parlamentu tražiti da državni organi rade svoj posao i reše brojna nerešena ubistva u Sandžaku? Očekujete da Bošnjaci imaju poverenja u ovakve državne organe, u ovakvu državu, u policiju koja ubija našu decu, u vojnike koji na zvaničnim svečanostima pevaju četničke pesme. Kome i zašto mi plaćamo porez? Da bi od našeg poreza davali plate ovakvim policajcima, da bi davali plate vojnicima koji pevaju četničke pesme, ovakvim tužiocima i sudijama. Očekujem da odgovore i objašnjenja na ova pitanja dobijem u zakonom predviđenom roku. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, moje prvo pitanja je vezano za Radoslava Milojičića, zvanog hajnekena, a s tim u vezi, s obzirom da je on vama postavio pitanje, ja zadržavam pravo da i ja vama postavim pitanje i da mi odgovorite, s obzirom da su oni tako gadljivi na nasilje, na psovke itd, da pronađete podatak i da nam saopštite da li je tačno da je Radoslav Milojičić zvani hajnekena, u novembru mesecu zajedno sa još jednim pripadnikom DS išao po prostorijama Narodne skupštine, tražio moju malenkost sa namerom da me prebije? Dakle, tražim da mi odgovorite na to pitanje. Do sada nisam želeo da ovo javno iznosim, ali s obzirom da oni insistiraju na svakom detalju, ja vas molim da mi odgovorite - da li je tačno da su me u novembru mesecu 2016. godine, gospodin Milojičić zvani hajnekena i njegov prijatelj iz DS, tražili po prostorijama SNS sa namerom da me prebiju? To je prvo pitanje. Drugo pitanje, vezano je takođe za gospodina Milojičića zvanog hajnekena. Tražim od Ministarstva policije i organa gonjenja da utvrde da li je tačno da gospodin hajnekena, zajedno sa bivšim ministrom odbrane gospodinom Šutanovcem, raspolaže prikrivenim vlasništvom nad zgradom na Miljakovcu. Dakle, to nije zgrada na pašnjaku, to je zgrada na Miljakovcu, koja je finansirana, nemojte se krstiti i đavo za svoje potrebe može da se prekrsti, i taj novac je prikupljen tako što je prodat Dom JNA u Smederevskoj Palanci uz dozvolu Šutanovca, kupovinom od strane Milojičića i pretprodajom Miroslavu Miškoviću „Delta“ i tom prilikom je samo razlika u ceni bez provizije za koji se sumnja bila 16 miliona dinara. Dakle, da li postoji takva vrsta prikrivenog vlasništva, da mi Ministarstvo policije jasno odgovori. Sledeće pitanje vezano je za Miroslava Aleksića poslanika Vuka potomka i za Jeremića. Dakle, tražim da mi Ministarstvo policije odgovori i Ministarstvo odbrane - da li je 2003. godine Vuk Jeremić u svojstvu vojnika na služenju vojnog roka u predsedništvu boravio, i sa čijom dozvolom, kod NATO generala u SAD na, da to tako nazovem, priredbi koja se zvala, koju je organizovala „Vestern polis sinta“? Znači, da li se tom prilikom obratio NATO generalima, sa čijom dozvolom, i da li je tačno, ja sam juče to tvrdio, da je kao vojnik na takav način podnosio raport NATO generalima prilikom svog boravka 2003. godine u SAD? Sledeće pitanje je vezano za Miroslava Aleksića – da li je tačno, s obzirom da je on ovde postavio pitanje gradnje, da je divljom gradnjom izgrađen gasovod u Trsteniku dok je on bio predsednik opštine Trstenik i da je toj firmi koja se zove „Bos“ dodeljeno pravo snabdevanja gasom? Poslednje pitanje Ministarstvu policije – da li su skupovi u Nišu legalno i legitimno u skladu sa zakonom prijavljivani MUP 72 časa ranije, s obzirom da očigledno nisu spontani, jer se na tim skupovima okupljaju oni koji su od Niša napravili dolinu gladi – Borislav Stefanović, Janković, Jeremić, Živković, itd, oni koji su unesrećili Niš? Obzirom da su se oni tamo pojavljivali, mi koji smo otvorili zajedno sa Aleksandrom Vučićem šest fabrika, a oni zatvorili daleko više, smo zabrinuti. Ukoliko bi oni došli na vlast, mi ne bi mogli otvoriti fabrika koliko ih oni mogu zatvoriti. S tim u vezi, pitanje je jasno – da li su ti skupovi prijavljeni u skladu sa zakonom i šta će MUP preduzeti protiv ovih lica koja sam pomenuo, koji su stvarni organizatori tog skupa?
Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje i objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pre nekoliko dana sam postavio poslaničko pitanje u vezi sa brojnim aferama u opštini Paraćin. Konkretno, Agenciji za borbu protiv korupcije, a pitanje je glasilo – da li je zamenik predsednika te opštine u sukobu interesa? Ovi stručnjaci iz opštine Paraćin su vrlo nespretno pokušali da demantuju i na neki način negiraju moje navode, ali samo su se spetljali u tome. Sad, kao po onoj narodnoj izreci – ne grdi majka sina što je otišao da se kocka, već što je otišao da se vadi, oni pokušavaju da se izvade iz te situacije, ali se zapravo sve dublje i dublje zakopavaju u svoje laži. Naime, tek kada je objavljena informacija o evidentnom sukobu interesa, taj Šaletić podnosi zahtev da se obriše iz APR. Međutim, taj zahtev mu je prvenstveno odbijen. Taj Šaletić je izjavio kako je on tobože već ranije podneo ostavku na mesto direktora te privatne firme, ali kao da podaci u APR nisu ažurirani. To je,naravno, laž, jer u APR podaci se redovno ažuriraju, a svaki zahtev za izmenu u registru ažurira se u roku od pet dana od podnošenja zahteva, i to je odmah vidljivo na sajtu, u elektronskoj formi to svako može da vidi. Inače, zarad informacije, zarad građana, taj Šaletić je tek jutros, ali bukvalno jutros, nešto pre devet sati, 26. aprila, izbrisan iz APR. Ispred mene je rešenje – usvaja se registraciona prijava, briše se Tomislav Šaletić sa tim i tim matičnim brojem, a imenuje se, odnosno upisuje se LJubica Spasić. Dakle, ali tek jutros. Toliko o tome. Sada je jasno da imamo posla sa lažovima, sa ljudima koji su spremni da grubo obmanjuju javnost, da lažu građane Srbije zarad svoje lične koriste. To je odlika ljudi koji vode, nažalost, opštinu Paraćin. To je odlika režima Saše Paunovića koga već tamo građani zovu paraćinski despot i nije slučajno dobio takav nadimak. U međuvremenu smo došli do saznanja da je firma ovog zamenika predsednika opštine Paraćin, dakle, prvog saradnika Saše Paunovića, dobila gotovo sve značajne poslove u ovoj opštini. Dakle, tenderi koje je „Spektar invest“ to je ta firma, dobio samo u 2017. godini - adaptacija apoteke - 15 miliona 644 hiljade dinara, uređenje kanala za odvod -osam miliona 886 hiljada, dakle, skoro devet miliona dinara, izgradnja crpne stanice - dva miliona 634 hiljade, izgradnja trotoara - 30 miliona dinara, doduše ovde nije bila sama, tu je u pitanju bila grupa izvođača, radovi na javnim površinama - 300 hiljada dinara. Dakle, ukupno 57 miliona 465 hiljada dinara samo u 2017. godini i zato ja svoje pitanje upućujem MUP sa željom da pripadnici Ministarstva istraže da li je bilo zloupotrebe položaja, da li je bilo zloupotrebe funkcije, da li je bilo trgovine uticaja, jer prosto je nemoguće da baš ta firma, u kojoj je zamenik predsednika opštine direktor, dobije uvek sve najkapitalnije poslove u toj opštini. Prosto je nemoguće. Opet se pokazalo da gde DS vrši vlast uvek su u pitanju kombinacije, uvek su u pitanju zloupotrebe položaja, sukob interesa, lopovluk jednom rečju, da li je to Kena u Smederevskoj Palanci ili Paunović u Paraćinu. Taj Panunović je već 20 godina na vlasti u Paraćinu i jedino po čemu je poznat, poznat je po tome da ništa pod milim Bogom nije uradio za tu opštinu. Ovih dana piše pisma neka. Žali na SNS svim živim institucijama, najrazličitijim institucijama. Te Brisel, te Strazbur, te Savet Evrope, samo se UEFA-i još nije žalio na SNS. Želim da mu poručim, na sreću da o tome neće odlučiti ni Savet Evrope, ni Brisel, ni Strazburg, već isključivo građani Paraćina. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pošto više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predsednika ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodi poslanici: Marija Obradović, Aleksandra Tomić, Dubravka Filipovski, Elvira Kovač, Žarko Obradović, Aleksandar Stevanović, Aleksandar Šešelj, Dejan Radenković i Muamer Bačevac. Nastavljamo zajednički načelni jedinstveni pretres o predlozima akata od 1. do 13. tačke dnevnog reda. Nastavljamo po listi prijavljenih za diskusiju. Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Izvolite, koleginice Kovačević.
Zahvaljujem poštovani predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas je pred nama set predloga zakona iz oblasti odbrane i Vojske Srbije, koji će regulisati pitanja od izuzetnog značaja za odbranu i Vojsku Srbije, ali i za pripadnike Ministarstva odbrane. Poslanička grupa SNS i u ovim oblastima podržava politiku Vlade i kvalitete koji su određeni od Ministarstva odbrane, a samo neki od njih su unapređenje operativnih i funkcionalnih Vojske Srbije, poboljšanje standarda pripadnika Vojske, ali i održavanje i nabavka vojne opreme. Tek posle 2012. godine može da se kaže da odbrana i Vojska dobijaju izgled i značaj koji im pripada. Ako uzmemo prošlu godinu, 2017. godina je jako bila uspešna za Ministarstvo odbrane i ja pre svega želim da istaknem projekat izgradnje stanova za potrebe pripadnika Ministarstva odbrane. Takođe, završeni su nacrti i strategije Nacionalne bezbednosti i odbrane i usvojeni planovi dugoročnog razvoja sistema odbrane. Samo u 2017. godini primljeno je više od 1.000 profesionalnih vojnika u Vojsku Srbije. Sprovedene su obuke sa preko 2.000 lica iz rezervnog sastava jedinica i komandi Vojske Srbije. Politika vojne neutralnosti je takođe politika koju podržava poslanička grupa SNS. To je pre svega važno zbog naših građana kojima ratovi nisu potrebni, već politika mira, politika stabilnosti, dakle, politika vojne neutralnosti. Ali, sa druge strane, dajemo podršku i razvoju i modernizaciji i jačanju naše Vojske i bezbednosnih kapacitet jer želimo da u svakom trenutku naši sugrađani budu zaštićeni. Složićete se, ministre Vulin, da ne smemo da zaboravimo period do 2012. godine i katastrofalno loše stanje u ovom resoru, koji je tada bio u rukama Dragana Šutanovca, koji je kao namerno želeo da radi isključivo na uništenju svih vojnih kapaciteta. Setimo se samo koliko je tenkova tada uništeno, ali vi ste već o tome govorili juče, pa se ne bih ponavljala, a i tada je moglo da se radi na razvoju i na modernizaciji i odbrane i Vojske Srbije kao što se to radi danas. Moram da kažem upravo u tom periodu, tačnije 22. oktobra 2010. godine, je nastao i problem za grad Niš. Danas su na protestima u tom gradu najglasniji oni koji su taj problem i napravili i koji su do tog problema i doveli. Tada je zaključen štetan ugovor po Ministarstvo odbrane i pod grad Niš. Kada je grad Niš preuzeo obaveze i to kao nadoknadu za prenos prava korišćenja Aerodroma i kasarne „Bubanjski heroji“. Te obaveze do danas nisu izvršene, te obaveze nisu bile izvršene ni u tom periodu i te obaveze svakako smatram da neće moći da budu izvršene ni u narednom periodu jer su procenjene na više od 65 miliona evra koje grad Niš u ovom trenutku nema. Nije imao ni tada. Između ostalog, trebalo je da se izgrade stanovi za potrebe pripadnika Ministarstva odbrane i Vojske Srbije, a podsetila bih da su samo 32 stana dodeljena. Sada je rukovodstvo Niša usvojilo preporuku Vlade da se Aerodrom vrati Republici Srbiji. To su naravno odmah iskoristili propali političari kojima su ostale samo plastične pištaljke i šetnja ulicama grada. Oni ljudi koji ne misle na Niš, oni ljudi koje ne vole Niš, oni ljudi koji žele da smo iskoriste medijsku pažnju i nešto malo minuta u medijima kako bi gorak ukus od poraza na svim izborima mogli malo da ublaže jer njihovi rezultati na izborima počinju uglavnom nulom i zarezom. Sa druge strane, grad nema para za modernizaciju Aerodroma, a Vlada Republike Srbije će nastaviti sa ulaganjima. Aerodrom će se dalje razvijati. Vlada je samo u poslednje tri godine čak osam miliona evra uložila u grad Niš. Dakle, 3,6 miliona evra je Vlada Republike Srbije u poslednje tri godine uložila u grad Niš. Mogu na proteste u Nišu samo da pozivaju oni ljudi koji ne vole Niš i samo ljudi koji ne žele da Niš postane centar Balkana, a sada ima najveću šansu za to. Što se tiče putnika, moram i to da kažem, putnici će putovati pod istim uslovima što se tiče cene sve do 2021. godine jer su na taj period zaključeni ugovori sa kompanijama. Na kraju, iskoristiću priliku da vama ministre i pripadnicima Vojske Srbije čestitam Dan Vojske Srbije koji je bio 23. aprila, a da koleginice i kolege pozovem da podržimo ove predloge. Hvala.
Zahvaljujem. Saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte i dnevnog reda ove sednice. Reč ima narodni poslanik Maja Videnović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsedniče. Gospodine ministre, gospodo iz ministarstva, iz Vojske Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, imamo 13 važnih zakona koji govore o tome kako će nam izgledati BIA, Vojska Srbije, policija i mnoge druge stvari. Mi o tome razgovaramo u objedinjenoj raspravi koja nas onemogućava s obzirom na vreme koje imamo da se zbog svega onoga što ste uputili poslanicima, Narodnoj skupštini na način koji nas obavezuje da o tome odgovorno govorimo. Mi smo podneli veliki broj amandmana u nadi da ćemo o njima imati priliku da razgovaramo kada budemo imali priliku da govorimo o pojedinostima. Ta nada je naravno kao i svaki pokušaj da ovaj parlament bude parlament a ne igračka SNS, Aleksandra Vučića. Poslanici vlasti su i ovaj put podneli nebuloznih stotine amandmana koji onemogućavaju poslanike opozicije, ne poslanike opozicije nego građane da čuju o čemu se ovde radi, tako da će ovo vreme koje mi stoji u raspravi u načelu samo u nekoliko akcenata govoriti o nečemu što smatram najvažnijim u ovom trenutku, a to je Zakon o BIA. Kada govorimo o tom zakonu vrlo je važno kao odgovorni ljudi i ministre ja od vas očekujem i ne samo ja, nego i građani Srbije i javnost da nam odgovorite na nekoliko važnih pitanja. Taj zakon je po hitnom postupku upućen u parlament Srbije 31. avgusta 2017. godine sa neverovatnim obrazloženjem, koje su svi narodni poslanici dobili ovde i zbog interesa javnosti to obrazloženje moram da pročitam. Dakle, predlaže se da se ovaj zakon donese po hitnom postupku, s obzirom da bi u protivnom bila dovedena u pitanje mogućnost BIA da delotvorno zaštiti ustavno uređenje i bezbednost Republike Srbije, a to bi moglo da ima štetne posledice po bezbednost građana i ostvarivanje i zaštitu njihovih sloboda i prava. Ovako nešto apsolutno uznemirava, ne svakog narodnog poslanika, nego građanku i građanina Srbije. Ovako nešto kada sa ovakvim obrazloženjem u avgustu 2017. godine pošaljete da je potrebno da se menjaju članovi odredbe određenih članova Zakona o BIA i da nakon toga, sada se nalazimo u aprilu 2018. godine, i dalje po hitnom postupku. Ja vas molim da kažete na koji način je Republika Srbija bila ugrožena, na koji način je sačuvana bezbednost građana i građanki, i ustavni poredak, što je, između ostalog, posao ove agencije ili je možda moguće da je i ovo jedna od stvari o kojoj Vlada ne govori istinu građanima Srbije i narodnim poslanicima? Ukoliko je jedini razlog da se menja po hitnom postupku zbog ugroženosti i potrebe da se sačuva bezbednost građana i ustavni poredak, činjenica da se suština ovog zakona odnosi i zapravo radi o samo jednoj jedinoj stvari, a to je da direktor BIA, gospodin Gašić, žao mi je što nije ovde i što se ne usudi da odgovori na ova pitanja, dobija ovlašćenja koja prevazilaze sva ona ovlašćenja koja imamo u uporednoj praksi, sva ova ovlašćenja koja su prethodni direktori imali. Dakle, ugrožena je bezbednost, po hitnom postupku se upućuje Zakon o BIA zato što i kaže se građanima – ako ne usvoje narodni poslanici ove izmene BIA neće biti u mogućnosti da na adekvatan način u skladu sa zakonom radi ono što joj je posao, a posao je, između ostalog, da štiti bezbednost građana, da štiti Ustavom utvrđeni poredak. Dakle, ustavni poredak i bezbednost i prava i slobode građana zavise isključivo od povećanja ovlašćenja direktora BIA, kome se u nekoliko članova, koji su predmet ovih izmena o kojima mi govorimo, se isključivo i samo povećavaju nadležnosti i ovlašćenja direktora Agencije, od toga da ne mora da raspisuje konkurs, od toga da je on taj koji će utvrđivati koeficijente za plate, od toga da je Bratislav Gašić, direktor BIA, posebno on, ali i bilo koji, on će odlučivati o tome da li neko ima potrebne kvalifikacije, on će odlučivati o tome na koji način će se ljudi stručno usavršavati, on će odlučivati o tome na koji način će ljudi naknadno napredovati u strukturi BIA. Čovek, bilo koji čovek, znate, kada povećavate ovlašćenja u bilo kojoj oblasti, bez da se povećava prostor za kontrolu, u bilo kojoj oblasti, a posebno u BIA, gde je neophodno da postoji civilna kontrola takve službe, to je Agencija koja, podsećam vas, nije odgovorila i nije zaštitila građanina ove zemlje, kako i vi govorite, lidera opozicije Olivera Ivanovića, koji je 10 dana pred smrt otišao u prostorije BIA i sopstvenu državu obavestio o ozbiljnim pretnjama koje su se, nažalost, ispostavile kao istinite. Znači, neophodno je da se promeni zakon tako što će se povećati ovlašćenja direktora Agencije, koji će moći da zapošljava, da određuje koeficijente, da nagrađuje itd. I zbog toga, ako se to ne uradi, BIA neće biti u mogućnosti da na adekvatan način štiti poredak. To je nešto što apsolutno zahteva vaše odgovore i očekujem i od vas, gospodine Vuline, ukoliko ste u mogućnosti, i gospodina Gašića, čije trenutno odsustvo ga neće abolirati od toga. (Narodni poslanici SNS dobacuju.) Gospodine Arsiću, nadam se da ovom prilikom možda čujete dobacivanja koja svakako mene neće dekoncentrisati, ali će ostati u stenogramu, kao jedna od stvari koju vi navodno niste čuli. (Predsedavajući: Koleginice, nije bilo dobacivanje da vas ometa, nego da ne napravite grešku, zato što jedino ovoj Narodnoj skupštini može da se obrati ministar, ne može direktor nijedne Agencije.) Ovo je duhovit pokušaj. (Predsedavajući: Nije duhovit pokušaj.) Jeste, nažalost, samo duhovit pokušaj. (Predsedavajući: Nije uopšte duhovit.) Da li možete da mi dozvolite da nastavim? (Predsedavajući: Nastavite.) Samo nekoliko drugih stvari, dakle, sva moć koja se ovim izmenama Zakona stavlja u ruke direktoru BIA, sva ta dodatna moć sa druge strane nema za posledicu dodatnu kontrolu ovog procesa, koja se stavlja u ruke jednom čoveku, Agencija koja štiti bezbednost građana Srbije i ustavni poredak se daje u ruke čoveku koga je na tu poziciju jedino, po rečima predsednika Srbije i molim vas da me u tom smislu ne prekidate, zato što je predsednik Srbije Aleksandar Vučić rekao – naravno da će Bratislav Gašić biti direktor BIA zato što je strpljivo čekao godinu i po dana bez ikakve funkcije. Dakle, direktora BIA je kandidovalo strpljenje, jer je čovek preživeo godinu i po dana bez funkcije sa jedne strane, a sa druge strane se poslanicima i građanima govori … (Predsedavajući: Koleginice, vratite se na temu. Tačka dnevnog reda nije izbor direktora Agencije.) Molim vas da me ne prekidate. Govorim o izmenama Zakona. Ako niste u stanju da pratite tok misli, molim vas da se skoncentrišete. (Predsedavajući: Ja vas molim da se vratite na temu. Odlično pratim, samo vam kažem da tačka dnevnog reda nije izbor direktora BIA.) Da li ste završili? (Predsedavajući: Da li ste vi završili?) Ne, ja govorim, a vi me konstantno prekidate. (Predsedavajući: Nastavite, ali po tački dnevnog reda.) Odakle vam ideja da ću ja da slušam šta vi meni govorite, kada treba da nastavim, o čemu ne treba da pričam? Govorim o izmenama i dopunama Zakona o BIA. Ako vi niste u mogućnosti…
Nađite mi molim vas u Zakonu o BIA da bilo gde piše Bratislav Gašić. (Maja Videnović: Gospodine Arsiću, možete li da mi vratite reč?) Zatražite reč, nije problem. Izvolite.
Prvo, jedino, isključivo je da vi mene ne smete da prekidate. Nemam ja šta da zatražim.
Izričem vam opomenu koleginice Videnović. (Maja Videnović: Vi ste mi ponovo isključili mikrofon. Mogu li da nastavim da govorim? Četvrti put ste mi isključili mikrofon.)
Prijavite se poslanice da nastavite da govorite. Prijavite se, niste u sistemu.
Ovo je sedmi put, predsednice Narodne skupštine Republike Srbije, da sam prekinuta dok govorim o zakonima koji su na dnevnom redu, o čemu očekujem i vaše i vašeg prethodnika objašnjenje, kao i obrazloženje zbog čega sam obrazlažući Predlog zakona dobila opomenu. Znači, činjenica da ste se sada zamenili na mestu predsedavajućeg vas ne oslobađa obaveze da mi kažete zbog čega sam dobila opomenu zato što sam rekla da će izmenama Zakona o BIA, o kojima danas govorimo, koje su donete po hitnom postupku zato što je i narodnim poslanicima i građanima Srbije rečeno – ukoliko direktor BIA ne dobije najveća moguća ovlašćenja, nećemo biti u mogućnosti, pripadnici BIA, da na adekvatan način štitimo bezbednost građana i ustavni poredak. Zbog toga sam dobila opomenu i molim vas da na tako nešto reagujete, odnosno da dobijem obrazloženje. Ovo je suština i očekujem u narednoj raspravi, ostavljajući vreme kolegama, da dobijemo odgovore na nekoliko pitanja. Takođe, činjenica da ne postoji da ovaj predlog zakona niste ni preveli, ni uputili Evropskoj komisiji za mišljenje je nešto što ćemo takođe u narednoj raspravi, u narednom toku diskusije imati pravo da čujemo. Molim vas za odgovor zbog čega sam prekinuta četiri puta u toku svoje diskusije i obrazloženje zbog čega mi je data opomena kada sam govorila o Predlogu ovog zakona.
Samo polako. Da li ste završili obraćanje, poslanice Videnović? Da, hvala. Moram da se upoznam sa tokom sednice pre nego što sam ušla i daću vam odgovore na vaša pitanja zašto ste četiri puta prekinuti i zašto ste dobili opomenu. Samo da se upoznam sa tokom sednice, odnosno delom kada se to dešavalo. Povreda Poslovnika. Izvolite.
Hvala. Reklamiram član 109. koji kaže da se opomena izriče narodnom poslaniku koji je prišao govornici bez dozvole predsedavajućeg, koji govori pre nego što je zatražio i dobio reč, koji i pored upozorenja predsednika Narodne skupštine govori o pitanju koje nije na dnevnom redu, koleginica Videnović je govorila o BIA sve vreme, ako prekida govornika u izlaganju, dobacuje mu ili tome slično, koji se neposredno obraća drugom narodnom poslaniku, ako upotrebljava psovke i uvredljive izraze. Ništa od ovoga koleginica Videnović nije izgovorila, a gospodin Arsić ovde demonstrira silu celog jutra, prvo time što nije čuo sramne uvrede koje su izrečene i koleginici Tepić i svima nama ovde, ali ćemo tražiti i stenogram, a imamo i snimak. Tako da vas molim da upristojite vaše zamenike kada vi niste tu, a i vi često radite to što rade i oni. Ne možete sve vreme da kršite ovaj Poslovnik. Ili ga promenite, a ako nećete da ga promenite onda ga poštujte. Međutim, s obzirom da će direktor agencije imati ekskluzivno pravo ovom odlukom, onda možemo sve da očekujemo. [[Isključen mikrofon.]]
Isključila sam ovo što izlazi izvan okvira povrede Poslovnika. Sem namere da izvređate moje zamenike, pomalo i mene, ne vidim u čemu je povreda 109. Zamolila sam da sačekate da vidim kako je tekao taj deo sednice kada je izreknuta opomena i slažem se, razmotrićemo zašto je izreknuta. Imamo vremena do zaključenja sednice da vidimo da li će opomena ostati ili neće. To je moje obećanje, ali moram da se upoznam kako je izgledao taj deo sednice i šta je zaista izgovoreno i zbog čega je izreknuta opomena, jer imamo primere kada su svi osuđivali predstavu „Golubnjača“, a niko je nije ni gledao. Nemojte očekivati da iste sekunde kažem da je neko u pravu, a da drugi nije. Nisam taj tip, ne pripadam tom korpusu načina razmišljanja. Ministar Vulin želi da odgovori na diskusiju. (Radoslav Milojičić: Niste me pitali da li želim da se izjasnim.) Rekli ste da želite, da je povreda. Izvolite ministre.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, gospodo potpredsednici, dame i gospodo narodni poslanici, prošli dan smo kako tako proveli u atmosferi u kojoj smo razgovarali o zakonima. Vidim da je ovaj dan počeo o tome da ćemo razgovarati o ličnim antagonizmima, ko se kome dopada, ko se kome ne dopada iako ovo nisu zakoni za Bratislava Gašića, Aleksandra Vulina i Aleksandra Vučića, ovo su zakoni koji se odnose na sistem odbrane, na Vojsku Srbije, Ministarstvo odbrane i BIA. Samo mala ispravka, ne odnosi se na policiju, ali ni malo. Ovde nema nikakve policije, a rečeno je da se odnosi i na policiju i da će se raditi o policiji. Dakle, zaista bih voleo da tu energiju koju ovde osećam, znate, potpuno je legitimno da mrzite Vučića, Gašića i mene. To je u redu. To je vaše ljudsko pravo, građani se odrede prema vašem ljudskom pravu na izborima, ali šteta je tu energiju potrošiti na mržnju, umesto da je potrošite na ove zakone koji su zaista veoma važni. Da krenemo, dakle, prvo smo rekli da nema policije u predlozima i da to raščistimo. Drugo, ovde je rečeno od koje to opasnosti, koja je to opasnost nastupila, šta se desilo, bilo je obrazloženje. Da vam pročitam doslovno a ne onako kako se čita, jer je zgodno nešto pročitati. Dakle, kaže se – predlaže se da se ovaj zakon donese po hitnom postupku, s obzirom da bi u protivnom bila dovedena u pitanje mogućnost BIA da delotvorno zaštiti ustavno uređenje i bezbednost Republike Srbije, a to bi moglo da ima štetne posledice po bezbednost građana. Moglo, dakle nije nastupilo, moglo bi da nastupi i zato se donosi zakon, jer bi nešto moglo da se desi, ne da se desilo, već bi moglo da se desi. I to da razjasnimo. Znate, odluka je Narodne skupštine kada će neki zakon da dođe na dnevni red. Narodna skupština odlučuje šta su prioriteti i to je njeno suvereno pravo i u to niko ne može da se meša. Ja ću vam reći da smo mi poslali naše zakone u novembru mesecu, ove vojne zakone, sada imam tu čast da sedim pred vama. Narodna skupština odlučuje o tome, nemojte nekom drugom da to prebacujete. To je takvo pravo. Sada, veoma je nekorektno na ljudski i svaki drugi način prozivati ovde Bratislava Gašića da nije tu da vam odgovori. On ne može da vam odgovori. Samo ja po Poslovniku ove Skupštine mogu da vam odgovorim kao predlagač ili drugi ministar. Ne može niko od ovih ljudi koji sede ovde, ne može niko koga dovedete sa strane, a nije član Vlade, samo ministar može da odgovori. Jako bih voleo da Bratislav Gašić može da vam odgovori, jer znam da biste taj odgovor dugo pamtili, ali ne može, takav je zakon. Ne može i nemojmo onda govoriti da gledaoci koji možda ne znaju i nisu dužni da znaju Poslovnik, da kažu – evo ga ne sme da im odgovori, pobegao je. Nije ni pobegao, niti ne sme, ne može, takav je zakon. Kada promenimo Poslovnik, a to je Poslovnik koji ste vi doneli, kada promenimo Poslovnik da može da govori ko hoće, onda će moći da odgovara ko god hoće, ali dok je tako nemojte to raditi, nije korektno. Legitimno je, to je politika, borite se za birače, ne previše uspešno, ali to je vaše pravo i nemam ništa protiv, samo eto, moje pravo je da kažem istinu, ne može da odgovori. Zakon mu brani da odgovori, može samo predlagač. Evo, i da objasnimo činjenicu u čemu je problem. Zašto BIA traži ovo i zašto je to moglo? Odmah da vas umirim. Nije se desilo, bezbednost ove zemlje je sačuvana i čuva se, a čuva se prvenstveno zbog ogromnog požrtvovanja i entuzijazma ljudi koji rade u našim agencijama od BIA, VBA, VOA, naravno Biroa za službe bezbednosti i svih nadležnih, zato što se puno radi. U BIA se radi zato što svi zaposleni u BIA, zbog nemogućnosti zapošljavanja, zbog donošenja Zakona o policiji koji ne odgovara BIA i uvođenju obaveze da se mora ići na javni konkurs, što je za BIA neprihvatljivo, kao što vidite i razumljivo, dve godine nije primljen ni jedan radnik u BIA, dve godine. To znači da svaki radnik BIA radi po nekoliko poslova, rade prekovremeno, radi nekoliko dužnosti, ono što nije njegov posao, rade više i onda naravno da morate da kažete moglo bi da se desi kada su ljudi preopterećeni, kada jedan čovek radi dva tri posla. Ne sme da radi dva tri posla, ne treba da radi dva tri posla, a priznaćete svi smo razumeli bar to, da nije moguće na otvorenom konkursu primati operativce BIA. Kako to neko zamišlja i kako neko misli da će se to desiti? Dakle, zato je traženo po hitnom postupku, zato bi moglo da nastupi, jer priznaćete nije logično da BIA bude toliko opterećena ako možemo da je rasteretimo. To je suštinski razlog. Moram da kažem da zaista ne razumem ko će odrediti koeficijent, ako neće rukovodilac BIA? Neka grupa nevladinih organizacija? Ko će odrediti koeficijent, vrlo me zanima, pošto u svakom ministarstvu, u svakom organu državne uprave, rukovodilac uprave ili rukovodilac organa predloži koeficijent, uputi ga na Vladu, Vlada ga prihvatili ili ga ne prihvati? Ko drugi, ko će to da radi? To je predviđeno ovim zakonom, naravno da će to da radi direktor agencije. Ovo nije zakon o Bratislavu Gašiću. Drago mi je što su mnogi u ovoj Skupštini ubeđeni da će Bratislav Gašić biti zauvek direktor BIA, da će zauvek biti ovakva vlast, to je lepo od njih i narod nas u ovom trenutku podržava, ne znači da će to uvek raditi, ali vi se ponašate kao da će to biti zauvek. Negde mi je drago, hvala vam na tome, hvala vam na tom poverenju u nas i poverenju u sebe, ali ovo nije zakon ni o jednom pojedincu, ovo je Zakon o BIA, gde se na prvom mestu zaposlenima u BIA omogućava da im bude lakše, da se prime novi ljudi i da se prime na jedini način kako to može da se primi. Moram da kažem na kraju, ne razumem zašto se ovde ponavlja uvek i na prvom mestu odgovornost državnih organa Republike Srbije na prostoru KiM? Jel moguće da nikome ne padne na pamet da kaže, recimo, evidentno je da Priština ima odgovornost i da ne pokušava ništa da uradi, pa da kažete mogli bi i naši državni organi da rade više ili šta već mislite? Ne, ovde isključivo kažete organi države Srbije ne rade ništa, oni su krivi za sve. To ne čujete ni u Prištini. U Prištini pokušavaju da se opravdaju, u ovom parlamentu ne bi morali da se opravdaju, ovde bi rekli tako je, niste vi ni slučajno krivi, to sigurno Srbi, sve Srbi, samo Srbi to rade i niko drugi. Ovde se slušalo i kako smo krivi za bombardovanje, kako smo krivi za sve ratove, ono što ne čujete više ni u zemljama koje su nas bombardovale i koje su učestvovale u ratovima. To ne mogu da razumem. Svako ima pravo da traži svoje birače, ali ne mogu da razumem da u ovom visokom domu neko izađe i ponavlja to neprekidno kako su Srbi krivi za sve, od rata 1999. godine, razbijanja Jugoslavije, pa do užasa i tragičnog ubistva Olivera Ivanovića. Zaista to ne mogu da razumem, ali neka svako radi kako misli da treba.
Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručena vam je Odluka Republičke izborne komisije o dodeli mandata narodnog poslanika radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Uručen vam je Izveštaj Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnoj poslanici Nadi Kostić, izabranoj sa Izborne liste Dosta je bilo – Saša Radulović. Na osnovu Odluke Republičke izborne komisije i izveštaja i predloga Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnoj poslanici Nadi Kostić. Čestitam narodnom poslaniku na izboru i molim da se pripremi za polaganje zakletve. Poštovani narodni poslanici, molim vas da, saglasno članu 17. Zakona o Narodnoj skupštini, pristupimo polaganju zakletve: „ZAKLINJEM SE DA ĆU DUŽNOST NARODNOG POSLANIKA OBAVLJATI PREDANO, POŠTENO, SAVESNO I VERNO USTAVU, BRANITI LJUDSKA I MANJINSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE I PO NAJBOLJEM ZNANJU I UMEĆU SLUŽITI GRAĐANIMA SRBIJE, ISTINI I PRAVDI!“ Hvala. Molim da potpišete vaš tekst zakletve. Dozvolite mi da vam, u ime u Narodne skupštine Republike Srbije i u svoje lično ime, čestitam na izboru za narodnu poslanicu i poželim uspešan zajednički rad u tek tekućem mandatnom periodu. Čestitam još jednom. Nastavljamo sa radom. Reč ima Maja Videnović, replika.
Hvala, predsednice. Samo radi preciznosti. Prva stvar, pretpostavljam, gospodine ministre, da kolege pripadnici Vojske nisu ovde prisutni samo da bi sedeli, nego da bi se konsultovali sa vama, iako oni nemaju prava da govore, nažalost, takav je Poslovnik. To važi i za gospodina Gašića. Meni je krivo što on nije bio prisutan da se konsultujući sa vama omogući, pomogne da vi odgovorite ono što sam navela. Dakle, naravno da se ne radi o tome da neko ne poznaje Poslovnik, radi se o tome da je on izabrao da danas ne prisustvuje, da se ne suoči sa argumentima, da se u konsultaciji sa vama, koji ste ministar, koga ovde biramo, pomogne vama da pokušate da odgovorite. Dakle, ponavljam još jednom, zbog stenograma, zbog istine i zbog javnosti. Čitam nešto što je uputila Vlada Republike Srbije narodnim poslanicima i građanima Srbije, kaže: „Razlozi za donošenje zakona po hitnom postupku. Predlaže se da se ovaj zakon donese po hitnom postupku, s obzirom da bi, u protivnom, znači ukoliko se ne donese po hitnom postupku, bila dovedena u pitanje mogućnost BIA da delotvorno zaštiti ustavno uređenje i bezbednost Republike Srbije, a to bi moglo, i nastavlja se kako ste rekli, imati štetne posledice po bezbednost građana, itd. Dakle, ukoliko se po hitnom postupku ne usvoje ove izmene, a ove izmene se u jednoj rečenici mogu definisati kao davanje isključivih i većih ovlašćenja direktoru BIA, kako god se on se zvao, posebno ovaj koji je nažalost trenutno direktor, kako god se on zvao, dakle po hitnom postupku se moraju izmeniti članovi ovog zakona, koji se samo i isključivo odnose na to da se moraju dati veća ovlašćenja direktoru. Ukoliko se ovlašćenja veća direktoru ne daju, a ja zbog interesa javnosti govorim da se ta ovlašćenja odnose npr. kada direktor donosi akt o unutrašnjem uređenju i sistematizaciji, da direktor odlučuje o zasnivanju radnog odnosa rešenja bez konkursa, da direktor utvrđuje obrazac kojim se određuje sadržaj upitnika, itd, da direktor određuje postupak stručnog usavršavanja. Ukoliko se to ne usvoji, biće ugrožena bezbednost.
Hvala. Reč ima Vladimir Đukanović. Tražili ste repliku.
Uvažena predsedavajuća, čisto reda radi mora da se naglasi da li će nešto biti po hitnom postupku ovde u parlamentu ili ne, o tome odlučuje Skupština, ne odlučuje Vlada. Vlada može da da predlog, a mi smo ti valjda koji vršimo i kontrolu rada Vlade, a između ostalog i kontrolu rada naših službi, pošto imamo nadležan Odbor za kontrolu službi bezbednosti. Prema tome, na nama je da ocenimo da li je nešto potrebno da se radi po hitnom postupku ili ne. Meni je žao što se uvažena koleginica, koju inače zaista iskreno uvažavam, nije malo više orijentisala na sam zakon, nego je više išla onim principom propagande koja važi inače za Zakon o BIA i koja se stalno protura po medijima, uzgred budi rečeno, o tim konkursima. Pa što ih vi niste donosili kada ste bili vlast? Što vi niste imali konkurse za prijem u BIA? Nikada nijedan konkurs niste raspisali, ali to kako izgleda po vašoj logici, a vi gospodine Paniću godinama ste u BIA pa to znate, kako su naše kolege zamislile, to bi bilo ovako – da se u novinama, recimo, objavi konkurs, BIA je objavila konkurs da su joj potrebni operativci za npr. praćenje rada diplomata u Republici Srbiji i sada opišete i profil koji bi nam bio potreban i to tako da izađe u novinama. Otprilike to je ono što nam naše kolege sa druge strane traže da imamo takav rad BIA, što je naravno potpuno nenormalno i potpuno besmisleno. Ja bih zaista zamolio da više takve stvari ne iznosite jer smeje vam se čitav auditorijum, to nikada niko i nigde ne radi. Takođe bih vas samo na kraju zamolio da ne govorite da su nečiji amandmani besmisleni jer vi ste podneli 1.600 amandmana, najveći deo amandmana vam je „briše se“, promena zareza, tačke ili već šta, čisto reda radi, da biste se javljali i da biste pokušavali da opstruišete rad parlamenta. Naravno, vi na to imate pravo. Parlamentarna opstrukcija je nešto što je sasvim legitimno od strane opozicije. Ali nemojmo da govorimo da su nečiji amandmani besmisleni, jer kada se pogleda sadržina vaših amandmana, tek onda bi zaista moglo o besmislu da se govori. Hvala.
Hvala. Ministar Vulin želi da odgovori na vašu repliku.
Dakle, drago mi je da smo se složili sa tim da je ovde jasno navedeno „a to bi moglo da ima štetne posledice“. Štetne posledice su izbegnute zahvaljujući radu ovih ljudi i radu čitave naše bezbednosne zajednice i zato što radnik BIA radi dva ili tri posla. Naravno da bi moglo da se desi ukoliko u produženom vremenu budemo nastavili ovako da se ponašamo. Šta? Nećemo primiti u BIA više nikoga naredne tri godine, četiri godine, pet godina i mislimo da će sve funkcionisati, sve će biti u redu, nemojte da primite nikoga u policiju, Vojsku, BIA, ni slučajno, a sve će funkcionisati. Neće funkcionisati. Pitanje je koliko ovi ljudi mogu da izdrže. Ovako se radilo kao što vi kritikujete sada od 2008. do 2012. godine, za vreme direktora BIA iz redova DS, tako je bilo, ali je norma bila upućujuća na Zakon o policiji, a sada se, pošto Zakon o policiji ne odgovara potrebama BIA, donosi u organskom zakonu, dakle, donosi se u Zakonu o BIA. Dakle, i do sada se na potpuno isti način radilo, tako je bilo, samo što je norma bila upućujuća, a sada će biti norma u samom zakonu. Do sada se, da ponovim zbog naših gledalaca, određivala norma koja kaže kako je određeno u skladu sa Zakonom o policiji, a sada se kaže – bez pominjanja Zakona o policiji, jer Zakon o policiji, ne prilagođavamo ga BIA, nego BIA sama za sebe radi. Ovde se sada donosi norma u samom zakonu. Isto ovo ovlašćenje je imao funkcioner DS gospodin Vukadinović, koji je bio na čelu BIA od 2008. do 2012. godine. Isto, samo što je bio funkcioner DS, a to je onda u redu, to je onda dozvoljeno, to može. Odmah da vam kažem, prvo što je uradio, nakon što je prestao da bude direktor BIA, postao je, toliko o njegovoj vanpartijskoj i ne znam kakvoj pripadnosti, savetnik Bojana Pajtića za bezbednost, gle čuda, gle baš DS. To je sve nevažno. Važno je za naše gledaoce, važno je za građane Srbije da znaju – ista ova ovlašćenja su primenjivana od 2008. do 2012. godine, samo drugačijom pravnom tehnikom, ništa više, ništa drugo se ne menja. Hvala.
Reč ima Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici. Gospodine ministre, verovatno ste i vi primetili u dosadašnjem toku rasprave da nismo čuli skoro nijednu suštinsku, značajnu, pravu kritiku na sve predložene zakone. To dosta govori o kvalitetu ovih predloga zakona, mada slušali smo, istine radi, razne koještarije, besmislice, pokušaj kritike, naravno, bez ijednog jedinog argumenta. Sada se tu postavlja ključno pitanje od koga dolaze te optužbe i te kritike. Dolaze uglavnom od onih, kako smo jednom rekli, planski i namerno i vrlo temeljno i vrlo sistematično, godinama urušavali Vojsku Srbije, i zamalo uništili, od 2000. do 2012. godine uništavali i degradirali Vojsku Srbije. Godinama dok su vršili, nažalost, vlast prema Vojsci Srbije ophodili kao da je to nešto što nam apsolutno ne treba, što nam nije potrebno, nešto što je višak. Kao da je to nešto, što eto, moramo da imamo, ali suštinski beznačajno i nepotrebno. Takav je njihovo odnos bio prema čitavom bezbednosnom sektoru, a pogotovo Vojsci Srbije. Kako smo i čuli, više od 500 tenkova i haubica su istopili, ne može se pobrojati tačna cifra koliko je naoružanja rasprodato, PVO sistemi, strele, lično naoružanje. Sve što su mogli da unište i da rasprodaju i to bud zašto, to su i učinili. Dakle, tek od 2012. godine je počelo da se radi na stanju popravljanja u Vojsci i ja ne mogu da razumem, dakle teze koje dolaze, teze koje su prisutne da nam Vojska nije potrebna. Naravno da je potrebna. Potrebna nam je jaka vojska, potrebna nam je ozbiljna vojska, potrebna nam je vojska koja će biti poštovana, baš zbog mira, baš zbog mira kome težimo, baš zbog stabilnosti. Pa, i Švajcarska i Švedska kao neutralne zemlje imaju jaku i osposobljenu vojsku. Potrebna nam je dobro obučena, dobro opremljena vojska, i ja ministre, ne mogu a da ne pozdravim, intencije ovih predloga zakona po pitanju poboljšanja materijalnog položaja pripadnika Vojske Srbije, poboljšanja tehnološke opremljenosti i ukupnog razvoja Vojske Srbije. Kada sva ova pitanja posmatramo iz ugla tradicije i istorije, onda stvari dobijaju još veću težinu. Dakle, ne moram naglašavati koliko puta smo u istoriji imali prilike da budemo ponosni na srpsku vojsku, na srpskog oficira i na srpskog vojnika. Ova 2018. godina, je godina kada obeležavamo završnicu, odnosno završetak velikog rata, Prvog svetskog rata, u kome je srpska vojska stekla, rekao bih, svetsku slavu. Pokazali smo mnogo puta u istoriji da umemo zemlju da branimo i odbranimo i da budemo ponosni upravo na tog srpskog vojnika i srpskog oficira. Iz svega navedeno želim da naglasim da snažno podržavam sve predloge zakona koji su na dnevnom redu i da ću u danu za glasanje glasati za iste. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem, predsednice. Uvaženi ministre i gosti iz Ministarstva i BIA, pogledajmo zaista zakon o BIA. Zaista, najmanje problem u ovome, a ministar Vulin izgleda pridaje najviše značaja tome, ja sam gospodine Vuline, po obrazovanju osnovnom, lingvistkinja, pa, hajde malo kada ste već ušli u lingivističke začkoljice, da vidimo šta zaista piše u ovom Predlogu zakona koji nam je Vlada poslala 30. avgusta 2017. godine, pre čini mi se, osam meseci, a već u tom momentu je Zakon o BIA godinu i po dana kasnio sa usvajanjem. Dakle, kaže se, čitam celu rečenicu, da ne bi bilo zamene, ako želite vi nama često ovde držite predavanja kao da smo u nekoj školi, možemo kako se to kaže na časovima srpskog jezika, deo po deo analizirati i određivati službu reči u rečenici, i videti šta ona zapravo znači. Dakle, Vlada Republike Srbije u Predlogu zakona koji je potpisala Ana Branabić, nam na osmoj strani Predloga zakona o BIA, saopštava sledeće – Predlaže se da se ovaj zakon donese po hitnom postupku, s obzirom da bi u protivnom bila ovedena u pitanje mogućnost BIA, da delotvorno zaštiti ustavno uređenje i bezbednost Republike Srbije, a to bi moglo da ima štetne posledice po bezbednost građana i ostvarivanje i zaštitu njihovih sloboda i prava. Daću vam za pravo, gospodine Vulin, da se drugi deo rečenice od zapeta, zaista nalazi u potencijalu. Možda vam je poznato da je potencijal složen i ličan glagolski oblik kojim se izriče želja, mogućnost ili namera, da se nešto desi, tako da možemo uzeti da je ovaj drugi deo rečenice bio u potencijalu. Nažalost, prvi deo rečenice iznosi tvrdnju, rečenice u kojima se iznosi tvrdnja, gospodine Vulin se zovu izjavne rečenice i ovde sada se kaže – predlaže se da se ovaj zakon donese po hitnom postupku, s obzirom da bi u protivnom bila dovedena u pitanje mogućnost BIA da delotvorno zaštiti ustavno uređenje i bezbednost Republike Srbije. Drugim rečima ova rečenica se može čitati i ovako – predlaže se da se ovaj zakon donese po hitnom postupku, jer će u protivnom biti dovedena u pitanje mogućnost BIA da delotvorno zaštiti ustavno uređenje i bezbednost Republike Srbije. Mi gospodine Vulin, ne znam da li ste primetili, ovaj zakon nismo usvojili po hitnom postupku, kako je to predložila Ana Branabić, već ga usvajamo osam meseci kasnije. Pitanje za vas, pošto smo mi postupili suprotno od vašeg predloga, da li je u međuvremenu dovedena u pitanje mogućnost BIA da delotvorno zaštiti ustavno uređenje i bezbednost Republike Srbije? Ako nije, zbog čega ste vi ustvrdili da će to da se desi, ako mi ne usvojimo ovaj zakon po hitnom postupku? Ovde niste stavili da će to biti mogućnosti, vi ste u prvo delu ove rečenice, ovog obrazloženja nama rekli, da ako mi ne budemo usvojili ovaj zakona, ovaj predlog po hitnom postupku da će mogućnost BIA da delotvorno zaštiti ustavno uređenje i bezbednost Republike Srbije biti dovedene u pitanje. Gospodine Vulin, da li smo mi doveli u pitanje mogućnost BIA da delotvorno zaštiti ustavno uređenje ili ne daj bože bezbednost Republike Srbije? Molim vas recite nam ako smo to uradili, pa da razgovaramo među sobom zašto mi vas nismo poslušali, zašto ovo nismo uradili po hitnom postupku ili ako nismo da li ste samo tako rekli da bi ovo bio još jedan zakon koji prolazi kroz skupštinsku proceduru ili je ovo jedan od onih zakona koji sada već poslovično nose oznaku hitnosti, što bi zapravo značilo, kako bih to rekla, da je Vlada Republike Srbije obmanula Narodnu skupštinu? Ono što je već rečeno nekoliko puta, vidim da kolege odbijaju da o tome govore i da raspravljaju, nekoliko stari je u ovom zakonu zaista interesantno. Naime, član 1. kojim se propisuje da je naravno ministar taj koji donosi aktuelno uređenje i sistematizaciji radnih mesta u Agenciji, dosta u stavu 2. detaljno obrazlaže šta sve taj akt o unutrašnjem uređenju i sistematizaciji radnih mesta podrazumeva ali nigde nema naravno i da on mora urediti ova pitanja na takav način da se može utvrditi individualna odgovornost u obavljanju poslova. Ovo nije prvi zakon koji nam dolazi da imamo takvu nameru, da imamo takvu odredbu, da zapravo niko nije odgovoran za one stvari koje krenu po zlu, a već u članu, odnosno u stavu 3. istog člana, se kaže kako neki misle protivno Zakonu o dostupnosti informacijama od javnog značaja se kaže da su svi podaci u tom aktu tajni podaci i time ste vi zapravo unapred utvrdili da u svi ti dokumenti tajni. Dokumenti, gospodine Vulin, ne mogu biti unapred označeni i u celosti označeni kao tajni. Naš zakon je vrlo jasan u tom pogledu. Ja shvatam fascinaciju onih koji vode državu silom i policijom, osobito tajnom policijom, ali verujte da čak i u radu tajnih službi, obaveštajnih službi, postoje zakoni Republike Srbije koji se moraju primenjivati. Naravno, vi ne smatrate da se na BIA primenjuju zakoni, smatrate da ona može biti jača i od sudova. To se vidi u onom čuvenom članu 20v. Neke od mojih kolega su već govorile o tome. Naime, direktor BIA ima ekskluzivno pravo da čak i u slučaju da sud nekog vrati na posao, odluči da tu osobu ne primi na posao, a sve pod plaštom nekakvih bezbednosnih provera za koje vidimo da ne znaju ni kako teku. Gospodine Vulin, pravosnažne sudske odluke se mogu osporavati. One se mogu osporavati, ali vanrednim pravnim lekovima u sudskom postupku, a ne pojedinačnom odlukom nekakvog direktora, nekakvog organa ili administrativnim operativnim radnjama državnih organa. Vi ste ovde direktora BIA, vi ne volite da spominjemo njegovo ime, stavili iznad sudova u ovoj zemlji. Još jedna interesantna stvar kada je u pitanju direktor BIA, osim neverovatnih ovlašćenja koje ovim zakonom dobija, jeste da iako se ove izmene zakona bave ljudskih resursima u BIA, mi ovde ne vidimo ni jedan jedini uslov i kriterijum koji osoba koja treba da bude izabrana za direktora BIA treba da ispuni. Za razliku od ovoga, kada govorimo o VOA, o VBA, tamo se propisuje da direktori ovih institucija i njihovi zamenici mogu biti isključivo lica koja su završila generalštabno usavršavanje, koji imaju najmanje devet godina radnog iskustva na obaveštajno-bezbednosnim poslovima u sistemima odbrane. Da li mi za BIA nismo mogli da propišemo neku uslov, eto, makar da taj mora imati neko iskustvo na tom poslu? Očigledno je da nismo, budući da je zaista koleginica Videnović rekla, pa se gospodin Arsić ljutio, našeg direktora BIA trenutno je preporučilo samo to što je godinu i po dana, nakon prostakluka koje je izrekao jednoj novinari, izdržao bez funkcije. Ako bismo mi stavili bilo kakav uslov za direktora ili njegove zamenike, gospodin Gašić ni u snu ne bi mogao da bude direktor BIA, pa makar čekao na funkciju godinu i po dana ili 15 godina.
Hvala. Reč ima ministar Vulin.
Drago mi je da smo bar razjasnili da bi moglo, dakle da se nije desilo, a nije se desilo zato što su radnici BIA radili i još uvek rade više poslova nego što bi trebalo da rade. Preuzimaju više odgovornosti, imaju veći prekovremeni rad. Dakle, da smo nastavili sa ovom praksom, to bi se moglo desiti. Ja mislim da ne treba da radimo tako, da razmišljamo o tome da li bi nešto moglo ili ne, već da učinimo sve što je u ljudskoj moći da se nešto ne desi. Iako nam zaposleni u BIA signaliziraju da je nešto problem, taj problem treba rešavati. Mi ga rešavamo upravo na ovoj sednici, zbog čega mi je, naravno, drago. Samo neka od važnijih pitanja koja ste postavili, odmah da vam kažem, po pitanju odgovornosti radnika BIA, ako budete ljubazni da pogledate član 22. Zakona o BIA, videćete da se taj član ne menja, a u njemu je uređena odgovornost radnika BIA i na koji način. Dakle, ne znam zašto bi ako nešto ne menjamo? Kako mislite da na drugačiji način obrazložimo i objasnimo? Takođe, koje uslove mora da ispunjava rukovodilac posebne jedinice, što jeste BIA, svakako, regulisano je Zakonom o državnoj upravi, a nije praksa da se rešenja iz jednog zakona prepisuju u drugom, već je dovoljno da postoje u jednom zakonu. Znate, iz ovoga bi izgledalo da mi sada Zakon o BIA moramo da uradimo prepis, jednu kodifikaciju svog zakonodavstva koje se odnosi na ovo, pa biste imali jedan zakon od 300 članova. Zato postoje drugi zakoni koji su na snazi. Pravnici služe za to da ih povezuju i tako to funkcioniše. Razumem fascinaciju gospodinom Bratislavom Gašićem, razumem fascinaciju njegovim likom i delom. Verujem da vam imponuje i da vam je zaista žao što niste mogli da se pozovete na takvog funkcionera u vreme vaše vlasti, ali to ipak ne opravdava ovoliki gnev na Zakon o BIA, zakon koji samo reguliše praksu koja je postojala i u vreme vlasti dosovskog režima. Hvala.
Hvala. Povreda Poslovnika, Komlenski.
Poštovana predsedavajuća, povređen je član 107. Poslovnika. Obzirom da je ovde jedno vrlo neprimereno i nepristojno predavanje iz oblasti lingvistike održao neko ko za sebe tvrdi da je lingvista, ako je već takvu vrstu predavanja danas održao ovde, možda bi iz tog ugla mogao da izanalizira i jučerašnju psovku koju je uputila meni, pa da vidimo da li je to preteća, upućujuća, obećavajuća poruka, sa potencijalom, bez njega, u kom delu, jer to bilo onda bar jedno kompletno primerena povreda člana Poslovnika 107. stav 2. Hvala lepo.
Smatram da nisam povredila Poslovnik, poslaniče, jer ni u odredbi stava 1, ni u odredbi stava 2. ne govori se da je predsednik učinio povredu člana 107. a poslanik sam to ne može da učini. Aleksandra Jerkov, replika ministru. Izvolite.
Jedno ste u pravu, gospodine Vulin, takvog funkcionera kao Bratislav Gašić vala nismo imali i nadam se da nikada nećemo. U tome, između ostalog, i jeste razlika. Nemaju ga baš ni neke demokratske zemlje, uređena društva itd, ali očigledno ga imaju zemlje koje vodi vaša koalicija. Sve bi to bilo dobro ako biste vi nama objasnili, ako je sve već bilo tako, ako se sve to već radilo i sve je isto bilo u vreme zle DS, a zašto onda mi menjamo zakon? Zašto se onda unosi u izmene zakona ako je to sve već tako funkcionisalo. Drugo, ja koliko sam shvatila, vi ste došli na vlast da popravite sve loše što je DS radila, kad ono ispade da vi sve još gore radite. Vi u zakon unosite ono za šta tvrdite da ranije nije bilo u zakonu, a DS, po vašim rečima, radila mimo zakona. Što se tiče oko hitnosti postupka, sve bi to imalo smisla da ste vi u prvi deo rečenice rekli da bi naše neusvajanje zakona po hitnom postupku moglo dovesti u pitanje mogućnost BIA da delotvorno zaštiti ustavno uređenje i bezbednost Republike Srbije, ali vi to niste rekli. Vi ste rekli da će naše neusvajanje zakona po hitnom postupku dovesti u pitanje mogućnost BIA. U prvom delu rečenice glagola „moglo“ nema. Vi ste nama rekli da ako zakon ne uvojimo po hitnom postupku BIA neće moći da funkcioniše. Zašto ste to rekli, gospodine Vulin ili, ako je to tačno, a mi nismo usvojili zakon po hitnom postupku, kako BIA nije funkcionisala u prethodnih osam meseci, molim vas, objasnite nam?
Hvala. Ministar Aleksandar Vulin, replika.
Hvala. Funkcionisala je teško, kao što i sada funkcioniše teško. Jako je teško kada dve godine ne primite ni jednog jedinog radnika i imate prirodni odliv, ljudi odlaze u penziju, traže nova radna mesta i vi ne primite ni jednog jedinog radnika i pravite se da će sve biti u redu. Naravno da je teško. To što se ništa nije desili ili vi mislite da se ništa nije desilo ili nismo sigurni da se ništa nije desilo nije BIA neko ko će izlaziti po novinama i objašnjavati koje su teškoće u svakodnevnom radu. Za mene je, iako je preopterećen radnik i ako radnik radi više poslova nego što bi trebao da radi, za mene je i to vrlo opasno. Ja neću da čekam posledicu. Hoću da rešim stvari pre nego što nastupe posledice i ovde vam kažem da bi posledice ovakvog činjenja mogle da nastupe. Da li su nastupile ili nisu, vidimo da je zemlja mirna, znači, nisu. A da li mogu da nastupe? Pa, uvek može da nastupi. Ali, ne smemo da uradimo odnosno da ne uradimo ništa što je u našoj, ljudskoj moći, a da ne uspemo da u najmanju ruku izbegnemo mogućnost za ovakva dešavanja. To ne sme da se dešava. Zašto donosimo zakon? Ne, hajde, najbolje je da to ostavljamo da bude arbitrarno. Hajde da to ne uradimo zakonom nego da ostavimo na slobodnu volju. Hajde da to držimo kao što je do sada bilo, da se pozivamo na neki drugi zakon, a da pravimo interna akta kojim ćemo moći da radimo kako hoćemo i šta hoćemo. Ja sam za zakon. Ne vidim šta je problematično da i tu praksu regulišemo zakonom? Šta je tu problem? Već sam objasnio da se ranije norma pozivala na Zakon o policiji. Zakon o policiji više ne odgovara potrebama BIA, jer je promenio neke odredbe koje su za BIA-u teško prihvatljive. Zbog toga je uneta u Zakon o BIA-i ova norma koja je sada originalna norma, koja sada daje mogućnost BIA-i da radi po sopstvenom zakonu. Šta je tu problem? Zašto je problem ako nešto regulišemo zakonom, umesto da to ostavimo na prećutno, ili kako se radilo? Ja verujem u vladavinu zakona, ovo je vladavina zakona. Umesto da čestitamo radnicima BIA, da im kažemo da su dali dobro rešenje, da su dali rešenje koje funkcioniše, koje odgovara njihovim potrebama, mi ih optužujemo ovde za sve i svašta. A što se tiče da niste imali Bratislava Gašića, niste imali Bratislava Gašića, baš kao što niste imali ni Aleksandra Vučića i zato imate 2% u Beogradu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Maja Mačužić Puzić.
Zahvaljujem predsedavajuća. Poštovani ministre sa saradnicima, ja bih na početku iskoristila priliku da pohvalim predsedavajuće i sekretarijat jer, u pripremi liste govornika u dosadašnjem periodu imali smo priliku da vidimo 50% tzv. manje zastupljenog pola, odnosno žena. Kada govorimo o Vojsci, to donosi neko drugačije gledište i drugačiji aspekt gledanja na Vojsku, pa makar to bile i jezičke nedoumice, odnosno analize zakona sa tog jezičkog aspekta, kolege od prekoputa. Neću danas mnogo detaljno govoriti o povećanju borbene gotovosti Vojske i obnavljanju vojne opreme, jer smo prethodnog dana imali priliku da čujemo od ministra šta je sve to obnovljeno i kako je sve Vojska opremljena poslednjih godina, kao i o poboljšanju života i rada vojnih kadrova koji posle iks godina dobijaju nove uniforme, kao što smo čuli, povećavaju im se plate, itd, da ne detaljišem. Danas bih iskoristila priliku da se osvrnem na Odluku o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama. Iako pojedini poslanici opozicije osporavaju učešće u međunarodnim misijama, smatram da se mirovnim misijama jača bezbednosni kapacitet i brani se suverenitet i integritet Srbije. Učešćem pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama Republika Srbija potvrđuje da konkretno doprinosi svetskoj ali i regionalnoj stabilnosti i poštovanju međunarodnog prava, ali i mira. Želim danas da ukažem i na povezanost međunarodnih mirovnih misija i obrazovanja. Pripadnici Vojske Srbije i pripadnici Ministarstva unutrašnjih poslova učešćem u multinacionalnim operacijama ostvaruju dvostruku korist. Ne samo da učešćem u međunarodnim operacijama dostojno predstavljaju Republiku Srbiju, već kroz razmenu iskustva koje imaju priliku da dožive na tim misijama sa pripadnicima drugih oružanih snaga, pardon, drugih država, oni na neki način popravljaju kapacitete i kvalitete vojnih snaga Republike Srbije. Pohvalila bih danas i Zakon o BIA i diskreciono pravo direktora Agencije da samostalno, bez javnog objavljivanja, izabere svoje saradnike, odnosno da radno angažuje operativce u BIA. Jer, za one koji to ne shvataju, BIA predstavlja tajnu službu i stvarno bi bilo strašno da dozvolimo da se operativci BIA stave na tacnu javnosti i na taj način izađu iz okvira svoje službe. Naravno da danas ne mogu a da ne pomenem aktuelne događaje vezane za aerodrome Srbije i nemojte me, molim vas, prekidati, jer i te kako se tiče i Vojske Srbije i svih ostalih, odnosno, konkretno na aerodrom „Konstantin Veliki“ u Nišu i na aerodrom „Morava“ u Kraljevu. Građani Srbije treba da znaju da nije poenta protesta u Nišu da li aerodrom treba da vodi profesionalni menadžment Republike ili lokalni preduzetnici, već je poenta da žuto preduzeće po ko zna koji put pokušava da izazove nerede dovlačeći i uključujući u proteste i žutu patku, koja, izgleda, sada više ne želi samo da davi Beograd, nego želi da davi i Niš. Žuto preduzeće i njihovi sateliti koji su za vreme svoje vladavine napravili pristupnu zgradu u Lađevcima, koja je koštala 1,1 milijardu, na livadi, bez ikakvih pristupnih staza, bez ikakvih mogućnosti da ta zgrada bude stavljena u funkciju, verovatno da bi mogli da naprave i kupe sebi neke pašnjake u Beogradu od provizije od izgradnje te zgrade ili slično i bez ikakvog plana da ta zgrada zaista koristi i da tih 1,1 milijarda dinara građana Srbije bude upotrebljena za funkciju za koju bi trebalo. Kažem – žuto preduzeće, jer zaista ne znam više u kojoj su stranci Đilas, Jeremić, Janković, Šutanovac, a svi su oni zajednički uništili budućnost nas i naše dece. Građani Srbije to ne mogu da zaborave. Oni ne žele da zaborave da je žuto preduzeće sa svojim tajkunima oduzelo njihovu budućnost i neće im dozvoliti da to ponovo urade. U svetlu prethodnih govornika, a pomenuvši žuto preduzeće, samo bih objasnila jezičku nedoumicu toga da žuto preduzeće može da pređe cenzus na sledećim izborima, što apsolutno ne znači i da će zaista preći. Ono samo može, kao i svi ostali. Vas, gospodine ministre, molim da u ime građana Kraljeva, Raškog okruga, Moravičkog, Šumadijskog, Rasinskog, se uključite aktivno u postupak konverzije aerodroma „Morava“ u vojno-civilni i na taj način omogućite da aerodrom „Morava“, naravno, zajedno sa Vladom, što pre bude stavljen u funkciju za civilni saobraćaj, jer za sada se odvija samo vojni saobraćaj na tom aerodromu. Tako da damo mogućnost žutom preduzeću da onu zgradu koju su napravili na livadi zaista stavimo u funkciju. Na kraju bih danas pohvalila i približavanje Vojske Srbije građanima Srbije i defile Vojske Srbije povodom Dana Vojske, koji je održan u ponedeljak u nekoliko gradova Srbije, između ostalog i u Kraljevu, jer zaista sam imala priliku ne samo da vidim čime to Vojska raspolaže, nego i da vidim oduševljenje građana onim što su imali prilike da vide. Smatram da, ne samo da su se upoznali sa opremom i sa kadrovima Vojske Srbije, već su, eto, na neki način i povećali poverenje u Vojsku Srbije, što ja smatram da je i tendencija Vojske Srbije. Nadam se da ćete narednih godina nastaviti istim tempom, ali možda i u više gradova Srbije. Iako želim da generacija naše dece i unučića odrastaju u miru i da na prostorima Srbije više nikada ne bude rata, želim takođe da imamo jednu snažnu vojsku koja će biti čvrst oslonac i u miru i zato ću, kao i moje kolege poslanici iz Srpske napredne stranke, u danu za glasanje, podržati set zakona koji ste nam danas predložili. Hvala vam.
Hvala. Izvolite, replika.
Hvala. Čuli smo, naravno, opet neistine i laži od strane SNS, koja je za svojih šest godina bahate, korumpirane vlasti upropastila Srbiju, koja je Srbiju zadužila za 11 milijardi…
Poslaniče, molim vas da replicirate. Dobili ste repliku da replicirate Maji Mačužić Puzić na njeno izlaganje i na spominjanje predsednika vaše stranke.
Tako je, i ja to sada radim. Molim vas da mi vratite vreme. Ja govorim o tome šta je SNS uradila poslednjih šest godinA.
Kakve to veze ima sa njenim izlaganjem?
Ima, naravno, jer je koleginica članica SNS.
Ne, nego na njeno izlaganje treba da odgovorite da li je istina ili nije istina, to je replika.
Odgovaram, naravno, dozvolite mi da odgovorim. Nemojte, molim vas, može koleginica sama da odgovori.
Hajde da počnemo ispočetka, molim vas, pošto mi je teško da uračunam vreme, nisam ništa razumela šta ste hteli da kažete.
Razumeju građani vrlo dobro šta mi iz opozicije govorimo, građani koji nemaju novca za struju, građani kojima su prazni frižideri, kojima su prazni rezervoari i kojima su prazni novčanici, dok su vama iz SNS sve puniji novčanici i imate sve više i više funkcija. Kako vi kažete - mi iz žutog preduzeća kada smo došli na vlast 2001. godine i kada je premijer postao Zoran Đinđić smo zatekli prosečnu platu u Srbiji od 30 evra. Ostavili smo prosečnu platu od 300 evra, deset puta smo povećali prosečnu platu. Vratili smo staru deviznu štednju koju ste vi oteli građanima Srbije, vi sa vašim koalicionim partnerima, mi smo staru deviznu štednju vratili. Vratili smo osiromašenim građanima Srbije 13 zaostalih penzija koje ste im vi oteli. Vratili smo majkama sa decom, o kojoj vi pričate, 12 zaostalih dečijih dodataka. To su posledice vaše vladavine. Vratili smo zemlju u UN, jer smo bili izbačeni iz svih međunarodnih organizacija. Vratili smo zemlju i ukinuli smo vize. To su benefiti i to je uradila DS dok je bila na vlasti od 2001. do 2003. godine i onda od 2007. do 2012. godine. Vi ste šest i po godina na vlasti bez prekida. Nijedan građanin u Srbiji koji nije član SNS ne živi bolje. Bolje živite samo vi iz SNS i tajkuni i kriminalci koji vama pomažu. A o tome ko je šta radio, pa uhapsite ih sve. Uhapsite svakog ko je kršio zakon. Šest i po godina ste na vlasti. Označili ste čoveka da je najveći narko diler u Evropi, oslobodili ste ga, a sudili ste mu za geodetske nepravilnosti.
Potrošili ste vreme. Demokratska stranka je na vlasti od 2000. godine, ne znam zašto se odričete rezultata revolucije 5. oktobra 2000. godine. Nemojte da zbunjujemo ove mlađe generacije. (Radoslav Milojičić: Petnaesti januar 2001. godine.) Ne znam kako je Zoran Đinđić bio premijer onda od oktobra meseca. Ko je bio premijer? Sedite, posle ćemo vi i ja da ćaskamo, nije problem. (Radoslav Milojičić: Mogu li da se javim?) Ne možete, zato što ste završili vaše izlaganje od dve minute i deset sekundi [[Radoslav Milojičić: To je bila replika. Ja imam dve i po minute kao ovlašćeni.]] Na čega? Za čega ste ovlašćeni, predlagač zakona? (Radoslav Milojičić: Ovlašćeni predlagač poslaničke grupe DS.) Dobro, samo momenat. Ali, mora lista da se iscepi da bi ponovo svoje pravo od dve minute tek na kraju liste iskoristili. (Radoslav Milojičić: Nemojte molim vas to da ne znate na toj poziciji. To je elementarno neznanje.) Ne znate vi ništa, na primer da ne možete sada da govorite dve minute, nego tek kad se lista iscrpi. Žalosno je, ali tu smo već godinama, a ne znate Poslovnik. Malo strpljenja, sutra negde oko dva sata ćete doći. (Radoslav Milojičić: Povreda Poslovnika.) Samo polako. Nemojte da me maltretirate. Evo, glasaću ja ako me primite na tu vašu skupštinu, ako ćete mi obećati da ćete nas malo pustiti da radimo. (Radoslav Milojičić: Pa mnogo bi vam bilo deveta partija.) Pa, otprilike kao Aleksandra Jerkov, koja sedi iza vas, a koja se sad već kandiduje za predsednika partije. To je demokratija. (Radoslav Milojičić: Poslovnik!) Pustite me da vodim sednicu. Reč ima narodni poslanik Maja Mačužić Puzić, replika na vaše izlaganje.
Po Poslovniku se javljam. Naravno, imam osnova i za repliku, jer je kolega mene pomenuo.
Samo da raspravimo ko vodi sednicu. Sedite i vi, zato što bih molila sve vas zajedno da imate razumevanje da samo jedna osoba može da vodi sednicu. Znači, nemojte da vam dajem po jednom osnovu, a da mi onda govorite po kom osnovu ćete govoriti, i to važi za sve. Dala sam vam repliku, jer niste imali Poslovnik gore, a sada ste se javili po Poslovniku, te mi recite po kom članu. Izvolite.
Hvala. Možda se, ja se izvinjavam, nismo dobro razumeli. Javljam se po Poslovniku, član 103. Kolega je zloupotrebio Poslovnik, jer ja nijednog trenutka u toku govora nisam pomenula ni kolegu, niti stranku iz koje on dolazi, već žuto preduzeće. To što se on svrstava u to žuto preduzeće, to je druga stvar. Stoga vam predlažem da oduzmete ova dva minuta koje je on zloupotrebio po povredi Poslovnika. Hvala.
Hvala. Nažalost, poslanici ne mogu da povređuju Poslovnik. Mislim da to kada budemo radili novi predlog ili nacrt Poslovnika treba da uvrstimo, jer predsedavajući izgleda najmanje može da povredi Poslovnik. (Radoslav Milojičić: Poslovnik! Poslovnik!) Tišina! Ne mogu da vodim parlament više od vas, poslaniče. Ne mogu da se skoncentrišem. Dva dana me maltretirate, ne mogu da vodim sednicu. To je već mobing na poslu. Ovo je posao i ovo je sad već mobing. Gde sam stala? Da, spomenuli ste u vašem govoru, možda nehotično, Dragana Šutanovca. Ima sigurno u sinopsisu. Na osnovu toga je dobio, jer je on još uvek… Jel dao sad ostavku? (Maja Mačužić Puzić: Nije predsednik.) Ne mogu to da pratim, izvinjavam se, moja greška. Ne znam da Dragan Šutanovac više nije predsednik DS. Ne znam ko je sada? Niko. Dobro, sada mogu da tumačim šire. Dok se ne izabere novi, on mora da vodi DS, iako to ne želi. Našli smo se negde na pola puta. Ali, dala sam kandidatima za predsednika partije. Nemojte da se ljutite, jer ne mogu sve da ispratim. Mnogo posla, mnogo promena u strankama. (Radoslav Milojičić: Poslovnik!) Polako. Time smatram da nisam prekršila, čisto iz neznanja oko kretanja u DS. To neki put opravdava. (Maja Mačužić Puzić: Ne tražim da se izjasnimo.) Ko se još javio za povredu Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, pa onda ćemo se vratiti na repliku.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 107. dostojanstvo Narodne skupštine. Gospodin grof ili Davidović, dok je govorio o naprednjacima, mojim koalicionim partnerima, govorio je sve najgore. Pri tome je kriminalizovao SNS, koalicionog partnera, doduše, ja sam manjinski, ali sam se osetio povređeno. I to je govorila osoba koja je zaboravila da pročita najnovija dela Dragoljuba Markovića „Krmivo produkt“, pa da nađe kriminalce tipa Čumeta itd. Taj njihov kriminal ne mogu da prišiju nama, ali ja sam iznenađen. Ja sam iznenađen što njih ništa nije sramota, da je gotovo mene sramota što njih ništa nije sramota. Od takvih obraza, a ministar Vojske je tu, komotno možete da pravite pancire, za debele kalibre, to su pendžetirani obrazi, pa može i vojnička obuća od toga da bude. Ne tražim da se glasa. Hvala.
Nadam se da mi nećete zameriti ako vas je neko povredio. Tu nema moje namere. Nisam razumela. U čemu sam ja učestvovala tu da sam povredila Poslovnik? Nisam učestvovala u tome. Dobro. Ko je još tražio povredu Poslovnika pre Radoslava Milojičića? Reč ima narodni poslanik Igor Bečić.
Poštovana predsedavajuća, prekršen je Poslovnik čl. 108. i 109. Mislim da je trebala da se izrekne opomena narodnom poslaniku koji je govorio, jer pripadnici bivšeg režima, naviknuti da uništavaju institucije države, i sada žele da od BIA naprave komunalnu policiju u trenutku kada u regionu i u Evropi imamo trend jačanja kapaciteta bezbednosnih službi i bezbednosnog sektora u celini. Zbog neprestanih bezbednosnih pretnji, ugrožavanja sigurnosti građana, a u svim zemljama imamo povećanje budžeta i broja pripadnika i zaposlenih u Sektoru bezbednosti samo bi žuti sektor da u Srbiji i dalje nastavi da urušava državu.
Reč ima narodni poslanik Radoslav Milojičić. Izvolite.
Predsednice, reklamiram član 108, mogu i niz drugih članova, jer ako želite da debatujete sa nama iz opozicije, iz poslaničke grupe DS, vi to vrlo dobro znate, po Poslovniku morate da siđete u klupe, javite se za reč i onda debatujete. Meni je drago što ste vi iz SNS debatovali 10 minuta o DS, ko je predsednik DS, šta se dešava, i to je dobro jer vi znate da jedino DS može da vas smeni i smeniće vas na sledećim izborima i ne znam da li su građani čuli da ste vi pitali koleginicu Videnović i mene da li možete doći vi u DS da glasate…
Nisam i sad ću da vas isključim, jer zamajavate ovde poslanike, iznosite neistine u javnosti. (Radoslav Milojičić: Da li mogu da završim?) Prvo, mogu da vas prekinem, rekli ste član 108. Pod jedan, 108. je iskoristio Igor Bečić. Pod dva, promašili ste materiju, jer to o čemu vi govorite se nalazi u članu 100, malo samo slušajte. (Radoslav Milojičić: Rekao sam i drugi članovi.) U članu 100. Rekla sam - ako me primite da dođem na tu vašu skupštinu. Glasaću za vas ako prestanete da me maltretirate do god se ne održi ta vaša skupština. (Radoslav Milojičić: Promenili ste osam partija.) Ja ću i 202, ali samo se osvrnite oko sebe u društvu u kome sedite u koliko su oni partija bili. (Radoslav Milojičić: Maja Videnović ni u jednoj.) Ja sam 202, možda ću i 230, to uopšte nije problem vas, niti problem to malao glasača koje imate. (Radoslav Milojičić: Mi smo od malih....) Jeste, roditelji su vam planirali da se učlanite u DS. Malo smo se relaksirali i šalili smo se sa ovom povredom Poslovnika koju je nevešto pokušao prethodni govornik i neću oduzeti dve minute zbog toga, jer su potrošili vreme inače. Reč ima narodni poslanik Dragana Barišić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsednice. Pre svega zahvaljujem se što ste uspeli ove nervozne opozicione poslanike… Razumem i njihovo delovanje danas i njihovu nervozu, jer je gospodin Bratislav Gašić najavio da će se baviti i ekonomskom bezbednošću i da će se boriti protiv korupcije, a oni su umešani u sve to i zaista je opravdana nervoza. Uvaženi ministre odbrane sa saradnicima, poštovani predstavnici BIA, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, pred nama su veoma važni zakoni iz oblasti vojske, ali i iz oblasti BIA, a ove dve oblasti su zaista značajne za bezbednost naše zemlje i ovom prilikom želim da istaknem da smo zaista ponosni na našu vojsku, Vojsku Republike Srbije. Ono što bih najpre želela da istaknem jeste učešće vojske u multinacionalnim operacijama UN gde istovremeno čuvamo i našu vojnu neutralnost, doprinosi približavanju Srbije EU, ali i pokazuje da je Srbija aktivan činilac u održavanju svetskog mira što nam je zaista zadatak. Time pokazujemo i potvrđujemo sopstveni ugled i zaista mislim da je naša Vlada, Vlada Republike Srbije na čelu sa predsednikom Srbije uspela da povrati ugled Srbije u svetu. Ono što želim da istaknem jeste da naša vojska, odnosno i naša Srbija, kao deo regiona koji je prošao kroz vrlo težak period u prošlosti, pridaje poseban značaj izgradnji očuvanja mira. Istakla bih da smo za veoma kratko vreme uspeli da budemo među prvih 10 evropskih zemalja po broju mirovnjaka u okviru UN, tačnije na devetom mestu, a da smo na visokom 46. mestu u svetu i da smo od nekadašnjih uvoznika bezbednosti bez ikakve sumnje sada postali izvoznik. U prilog tome… (Radoslav Milojičić: Vi ste uvozili bezbednost.) Molim vas kolega da me ne uznemiravate i ne ometate. Znam da ste nervozni zbog onih najavljenih mera i očuvanja ekonomske bezbednosti, ali to će organi Tužilaštva rešiti, a za sada pustite me da govorim. U prilog tome govori podatak da je u ovoj godini planirano čak 700 učesnika naše Vojske kroz mirovne misije. Veoma je važno i to da Ministarstvo odbrane posebnu pažnju pridaje povećanju broja žena u okviru angažovanih pripadnika Vojske Srbije u mirovnim misijama i podatak da je u periodu između 2002. i 2015. godine broj žena bio oko 7%. Sada taj broj dostiže i do 10%, što je zaista za svaku pohvalu, a podatak da je broj angažovanih žena u Centralnoafričkoj Republici u našem kontigentu 40% je za svaku pohvalu i da ćemo mi članice Ženske parlamentarne mreže to svakako pohvaliti. Želim da naglasim i to da naš tim lekara i medicinskog osoblja kroz mirovne misije zaslužuje sve pohvale, jer time podižemo i kredibilitet VMA i naših lekara, a naši lekari uspevaju da kroz boravak u nekim zemljama steknu i neka nova znanja i iskustva. Ono što je još ministar tokom jučerašnje rasprave govorio je i to da su ekipe naših lekara hvaljene i da se naglašava njihov visok stepen profesionalnosti, kao i celokupnog medicinskog osoblja, ne samo lekara. Meni kao lekaru je to zaista za ponos, jer time pokazujemo koliko smo uredili sve ove naše segmente i koliko smo cenjeni u svetu. Ovom prilikom želim da istaknem i to da se ovde, da kažem, javila opravdana nervoza poslanika sa druge strane, kada je BIA u pitanju, i im smeta samo to što je gospodin Bratislav Gašić na tom mestu. Kao sugrađanka gospodina Gašića, kao neko ko ga poznaje 10-ak godina, jer smo od početka u SNS i žalim što je gospodin Gašić zamrznuo taj svoj status, jer je svaki posao do sada obavljao odgovorno i postizao izvanredne rezultate. Ne treba da ih brine to što je gospodin Gašić na čelu BIA, jer prethodni režim je zloupotrebljavao BIA, ali to se neće nastaviti sigurno, neka budu ubeđeni u to, jer gospodin Gašić je sve funkcije, kao što sam rekao, obavljao odgovorno i postizao izvanredne rezultate. Ukoliko su imali neke nedozvoljene i zakonski zabranjene radnje, neka se plaše, njihov strah je opravdan, pa tako se i kolegi iz mog kraja priviđa BIA, kolegi iz Trstenika koji danas nije tu, verovatno se posle jučerašnje rasprave toliko uplašio da je u strahu šta će se desiti, da neće možda završiti iza rešetaka. Samo želim da dodam da novi zakon samo uređuje i bolje organizuje ovu službu i želim da pohvalim rad ove agencije, jer smo u prethodnih nekoliko meseci imali nekoliko visokorizičnih skupova i znamo da su prošli bez i jednog jedinog incidenta, što znači da ova Agencija i ostale službe bezbednosti dobro rade svoj posao. Za svaku pohvalu je to što Agencija deluje i preventivno i što je upravo gospodin Bratislav Gašić uspeo da preventivno deluje u borbi protiv ekstremizma i terorizma, i to tako što se intenzivna saradnja BIA, MUP i Ministarstva odbrane ostvaruje. Ta saradnja je nikad bolja. To je za svaku pohvalu, a to žuto preduzeće najviše boli, jer su oni ovoj državi samo naneli zlo i opustošili i sad se plaše za to da se ne iznesu i ne pronađu sve njihove malverzacije, sve njihove afere i sve ono što su u periodu do 2012. godine radili. Ministre, predstavnici BIA, podržavam vas u vašim aktivnostima i zahvalna sam što činite da naša deca budu bezbedna i svi mi da budemo bezbedni u Srbiji, jer Srbija to zaslužuje.
Hvala. Reč ima Jahja Fehratović. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, uvaženi predlagači, dame i gospodo narodni poslanici, zakoni koji su pred nama uređuju izuzetno senzibilan sistem i odgovoran deo državnog aparata, pogotovo danas na Balkanu, okolnostima, izazovima sa kojim se naš region suočava, posebno imajući u vidu iskustva iz bliske i dalje prošlosti. Ovo je naročito bitno nama, pripadnicima nesrpskih naroda, građanima Republike Srbije koji čine napore da sve institucije država približe svom narodu i da taj narod doživljava ove institucije svojima. Zato smatramo da je većina ovih predloga kvalitetna i neophodna, te da mi skoro nikada nemamo problem sa zakonskim rešenjima, već njihovom implementacijom koja opet najviše zavisi od ljudskog resursa ili odnosa onih ljudi koji obnašaju važne funkcije i u očima naroda su reprezenti države. U kontekstu izgradnje poverenja o kome je kolega Zukorlić juče govorio, a što je i komplementarno ovom izlaganju, vrlo je bitno u vojne škole, gimnazije, akademiju, primiti veći broj pripadnika drugih naroda, kao i među oficirskim i rukovodećim kadrovima na odgovornim funkcijama u Vojsci Srbije i BIA. To je konkretan način uvećanja poverenja svih građana, a naročito onih 20% i više nesrba. Poverenje se ne izgrađuje isključivim stavovima, gestama i činovima, makar oni bili napravljeni i nesvesno, već širinom i otvorenošću koja mora biti pažljivo i odmereno iskazana. Iako imamo vidni pomak u odnosu na pređašnje stanje, nažalost, još uvek nismo došli do tog nivoa. Ilustrovaću to primerom ili skandalom koji se dogodio na proslavi Dana kopnene Vojske Srbije, kada je komandant kova general potpukovnik Milisav Simović u ime Vojske Srbije i države, nakon pohvale četničke ideologije uživo otpevao koračnicu „Planino moja, planino“, to je četnička pesma u čijem se izvornom tekstu, koji je, doduše, Simović modificirao, nalaze i stihovi: „i mnoge Turke more pobio, turske sam majke cvelio i braću Srbe more svetio“. Iako ove stihove Simović modificira i kaže: „četnički bajrak more nosio i braću Srbe uvek svetio, četnički bajrak more nosio, dušmane naše more pobio.“ Nedopustivo je da bilo koji pripadnik Vojske Srbije, pa makar i obični vojnik na zvaničnom skupu bilo kojim gestom uvredi, ponizi, zaplaši građane Republike Srbije, a pogotovo ne svoje kolege, pripadnike drugih naroda, vera i nacija, koji nemaju nikakve pozitivne emocije prema četnicima i njihovoj ulozi u prethodnim ratovima, naročito ne u Drugom svetskom ratu iz koga i potiče ova koračnica, kao modificirana verzija jedne stare ratne pesme. Ovakav čin daje argument onima koji Vojsku Srbije nazivaju četničkom i koji rade na nepoverenju nesrpskih naroda, građana Republike Srbije prema Vojsci, a još više državama u regionu. Ukoliko se setimo da se sve zlo na Balkanu, u Jugoslaviji, devedesetih godina podgrejavalo primitivnim folklorom, imajući u vidu snagu tog folklora, ovakve pojave se moraju suzbijati na svakom koraku u korenu. U duhu politike pravde i pomirenja, pozivamo general potpukovnika Simovića da se svojim kolegama i svim građanima Republike Srbije, a posebno nesrbima se izvini za ovaj čin, a od ministra Vulina, Vlade i predsednika Republike Aleksandra Vučića, kao vrhovnog komandanta, da sve učine kako više nikada ovakve nemile scene se ne bi pojavile. Vojska Srbije mora biti Vojska svih građana Republike Srbije i taj postulat se ne sme ugroziti zbog ovakvih i sličnih incidenata. Naš ideal treba biti da izgradimo odnos poštovanja vojnika, kao što je nekadašnja SFRJ imala odnos prema pripadniku JNA. Jer, Vojska jeste narodna, nju u smislu ljudskih resursa i ulaganja kroz poreska i druga davanja čine i izgrađuju pripadnici svih naroda, građani Republike Srbije. Verujem da i većina poslanika u ovoj sali deli iste stavove i da nas na to obavezuje ne samo evropska budućnost, već i svest da ovu državu moramo ostaviti u nasleđe generacijama kojima mir, pomirenje, suživot i zajedništvo neće imati alternativu, kojima će Vojska biti garant zaštite te vrednosti i težnje i koje će se međusobno natecati, odmeravati snage isključivo u ekonomiji, nauci, umetnosti, sportu i sličnim oblastima, koje će više od svega ostalog ceniti i poštovati čoveka različitog i slobodnog. Mi svoju i budućnost svoje dece vidimo u ovoj državi. Iščekujemo i verujemo da će doći dan kada ćemo s ponosom moći reći to je naša vojska, to je naša BIA, to su institucije svih nas državljana i građana Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar, gospodin Vulin. Izvolite.
Zaista žalim ako se bilo ko osetio na bilo koji način povređenim zbog toga što je pevao komandant kopnene Vojske, general Simović, ali moram da vam kažem da sa mog stanovišta ne razumem zašto bi se osećao povređenim. Odmah da vam kažem da je tada tu u toj sali bilo i visokih oficira Vojske Srbije muslimanske veroispovesti i bošnjačke nacionalnosti i nisam primetio da su na bilo koji način povređeni. Zašto bi bili? Pesma o kojoj govorite je pesma iz balkanskih ratova. Ne doživljavam pripadnike bošnjačke nacije i muslimanske veroispovesti kao naše neprijatelje i okupatore iz 1912. godine. Ni na koji način ne mogu da vas povežem sa tim. Nikako. Nemojte da se nalazimo u tom pravcu. Podsetiću vas, u to vreme, govorite o borbama koje vode srpska država, bugarska država, nešto što bi mogli da zovemo albanska plemena, nije bilo države, država dolazi tek 1912. godine i naravno, turske regularne i neregularne snage. Četnici o kojima vi govorite su dobrovoljački odredi koji su prećutno uz saglasnost Vlade tadašnje Republike Srbije odlazili na taj prostor, vrlo često štitili narod od turskog zuluma i učestvovali u borbama sa bugarskim komitima, sa turskom vojskom, sa albanskim kačacima i naravno pokušavali da ostvare u to vreme političke ciljeve Vlade tadašnje Kraljevine. Moram da vam kažem da je u tim četničkim jedinicama jedan od hrabrijih bio Mustafa Golubić, sjajni vojnik, sa legendarnim Vojom Tankosićem. Imate Muhameda Mehmedbašića koji je svakako zadužio srpski narod svojim patriotizmom, svojom hrabrošću, svojim otporom okupaciji i oni su pevali ove pesme. Ne verujem da su se osećali povređenim u vreme te borbe. Znate, to je kao kada bih ja, evo da vam kažem ovako. Poreklom sam, kao što znate, iz Republike Srpske, glavni grad Republike Srbije Banja Luka. Zamislite mene koji ustanem u kafani, izađem napolje i napišem saopštenje, kada čujem da tamo nekakav orkestar peva „Jel ti žao Banja Luke“, „Put putuje Latif Aga“. Pesma kao pesma, ne mislim da neko može i treba da se ljuti zbog toga. Ne treba da se ljuti zbog toga. Ovo o čemu govorite je deo naše istorije, deo za koji želim da se nikada ne vrati. Pa, ne želimo mi rat sa Turcima, ali ne doživljavam vas, poštovani profesore, kao okupatora u ovoj zemlji. To je vaša vojska, vaša zemlja. Samim tim, upravo taj odnos je prema oslobodilačkim tradicijama ovog naroda. Nije ni meni ni vama došla sloboda iz Istambula, nije. Rođeni smo ovde, ovo je naše parče zemlje. Tako da vas molim i želim da Vojsku Srbije doživljavate kao svoju i da nikada, nikada ne čujem ono da je Vojska okupator u Novom Pazaru. Nije, sa velikim zadovoljstvom treba da odemo u Novi Pazar, da vidim sa ljudima šta su problemi, da vodimo računa o verskoj slobodi koju imamo u Vojsci Srbije, da omogućimo svakom da u skladu sa svojom veroispovesti se Bogu moli i u našoj uniformi i da se vodi računa o njegovim običajima, o njegovom načinu ishrane, shvatanja sveta. Dakle, to sve Vojska Srbije radi, a ovo, nemojte, nemate razloga. Vi ste deo naše zemlje i hvala vam puno na tome.
Pravo na repliku narodni poslanik Jahja Fehratović.
Uvaženi ministre, hvala vam na ovom pojašnjenju. Slažem se sa dosta onoga što ste kazali. Ova pesma je starija i od balkanskih ratova i to su sve neke vrste preformulacija. Ono o čemu sam govorio, ako ste me pažljivo slušali, odnosi se na ratove koji su se dogodili, posebno Drugi svetski rat i ta je pesma i tada korišćena i korišćena je i u onim delovima kada su ti odredi koji su nastali iz te časne Vojske, kojoj je pripadao i Mustafa Golubović, koji je kasnije doduše otišao prema Kominterni, nasrtali, imali instrukcije za uništenje muslimanskog naroda na prostoru Sandžaka i to su relevantni istorijski podaci. Bar da se to ne bi dogodilo, da se ne bi davalo povoda onima koji žele da to zloupotrebe, koji ne misle dobro ni vama ni nama iz redova bilo kojih drugih naroda, mislim da na zvaničnim proslavama Vojske Srbije ne sme biti takvih pesama i davanja povoda bilo kome da širi netrpeljivost međunacionalnu i međuversku. Pogotovo što ni Ustav ne dozvoljava recimo tako nešto i pogotovo što je to Vojska Srbije, Vojska svih naroda koji žive u Srbiji i prosto delim ovo što ste vi kazali, da to jeste naša Vojska, ali da isto tako treba da povedemo računa o drugom i drugačijem. Zato sam se ogradio i rekao da je verovatno nesvesno došlo do ovoga i molio baš vas i uvaženog predsednika da se ubuduće zbog senzibilnosti ovakvih pojava vodi računa i o ovim sitnicama koje, na žalost, na ovom balkanskom prostoru vrlo lako mogu do dovedu do nesuglasica, koje bi očigledno nekima odgovarale, a nama kao građanima ove države, kao nekome ko vidi budućnost i sebe i svoje dece u ovoj državi i ko ove institucije gradi i želi dobro svim institucijama to nikako ne ide u korist. Biću sigurno na raspolaganju, kada budete dolazili u Novi Pazar i bilo gde, da razgovaramo i sa vojnicima i sa ostalim o ovim stvarima. Hvala.
Zahvaljujem. Sada, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, određujem pauzu. Sa radom nastavljamo u 16,00 časova po članu 205. Poslovnika. Nastavak sednice, raspravu nastavljamo sutra u 10,00 časova. Zahvaljujem.
Poštovani narodni poslanici, pristupamo postavljanju poslaničkih pitanja u vremenu predviđenom za to. Saglasno članu 205. Poslovnika Narodne skupštine, molim narodne poslanike koji to još nisu učinili, da podnesu prijave za postavljanje pitanja. Podsećam vas da će redosled postavljanja poslaničkih pitanja biti utvrđen prema dosadašnjoj praksi rada Narodne skupštine, tako što će najpre reč dobijati narodni poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, a zatim narodni poslanici od najmanje prema najvećoj poslaničkoj grupi. S toga, prelazimo na postavljanje poslaničkih pitanja i reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić. Izvolite, poslaniče.
Poštovani članovi Vlade, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, moje pitanje se tiče stanja na prostoru Sandžaka, vezanog za polje organizovanog kriminala. Pre nekoliko dana, na površinu je isplivala još jedna u nizu afera koja se tiče prikupljanja novca od strane građana za izgradnju puteva. Ranije smo mislili da je to normalna pojava, međutim, nije lako zaključiti da se radi o nezakonitoj radnji, jer je novac prikupljan na spiskovima bez ikakvih potrebnih priznanica. Mi iz Stranke pravde i pomirenja smo došli do podataka koji nam još pristižu da je recimo iz 37 sela na području opštine Tutin, kao jedne od najsiromašnijih na području zemlje prikupljeno 1.574.000 evra za izgradnju seoskih puteva. Nešto od toga je rađeno, nešto nije rađeno. U opštini kažu da oni ne znaju za prikupljanje tih sredstava. Dakle, radi se o opsežno nezakonitoj radnji. Na području Sjenice je ova pojava još drastičnija u pogledu prikupljanja novca i za puteve čiji radovi se uopšte nisu desili. Dakle, prikupljanje sredstava su organizovale opštinske uprave preko svojih aktivista. Moje pitanje je usmereno predsednici Vlade i nadležnim ministrima - kada će se krenuti sa opsežnom istragom, jer se radi o ogromnom organizovanom kriminalu, kako bi dakle se konačno jednom stalo na kraj, kako bi građani dobili odgovore šta se dešavalo s tim sredstvima i ko je uopšte mogao da vodi ovakvu akciju? Još jedno pitanje, tiče se graničnih prelaza Miratovac-Lojane i Cer-Supot na području Preševa. Naime, u više navrata su nam se obraćali građani sa područja Preševa da bi bilo jako važno da se ovi granični prelazi otvore, jer građani koji žive sa obe strane granice, posebno u vreme turističke sezone imaju velike probleme i po nekoliko sati čekaju na poznatim postojećim graničnim prelazima. Bilo bi veoma značajno da se pristupi otvaranju ovih graničnih prelaza, kako bi se olakšala komunikacija.
Hvala. Reč ima predsednica Vlade.
Hvala. Proverićemo. Nemamo ove informacije u ovom trenutku, proveriću i da ću vam informaciju o tome da li se krenulo sa istragom i ako nije, kada će se krenuti sa istragom u najkraćem mogućem roku, danas u toku dana, dok smo ovde ili ćemo poslati pisanim putem, kao i za granične prelaze.
Imate pravo na dopunsko pitanje.
Zahvaljujem i razumem vas. Pretpostavljam da do sada ovu informaciju sigurno zvanično vi lično niste imali, iako su nedavno mediji o tome pisali. Situacija je potpuno alarmantna, istina, znam, čak i mnoge moje kolege ovde kada sam neformalno razgovarao, kažu prosto da ne veruju da neko prikuplja sredstva u evrima na nekim divljim spiskovima za izgradnju puteva. Verujte, i ja sam mislio dok nisam došao u ovu Skupštinu da se to radi svugde, da je to neka normalna pojava da građani participiraju, ali nije bilo čudno što se to radi bez nekakve legalne procedure i kroz neku normalnu dokumentaciju. Međutim, verujte ovo što se dešava sa zloupotrebom novca građana, moram kazati sirotinje, jer da bilo ko prošeta tim selima, to su najsiromašnija mesta u ovoj zemlji i zamislite da se usude da od te sirotinje ovoliko novca neko ukrade na način zloupotrebe vlasti i to je nešto što je na ivici neverovatnosti. Razumem zašto sada niste u prilici da mi dajete odgovore, ali ono što je bitno jeste da ova pojava koja se tiče zloupotreba novca građana za navodnu izradnju puteva, je samo deo opšteg stanja organizovanog kriminala na području Sandžaka, posebno u Novom Pazaru, Tutinu i Sjenici. Dakle, ja bih takođe očekivao odgovor, ako ne danas, jer ne vidim ovde ministra unutrašnjih poslova, kada će krenuti jedna opsežna akcija obračuna sa organizovanim kriminalom na području Sandžaka. Svakodnevno imamo u štampi informacije o narko dilerima da postoje narko dileri u svim delovima zemlje, da postoji kriminal na možda svakoj tački ove zemlje. Kriminal nije problem dok je incidentan izuzetak, ali mi u Sandžaku imamo kriminal na površini. Danas na nekim pozicijama lokalne vlasti lakše ćete da ostvarite nekakve rezultate da rešite neki problem preko narko dilera u Novom Pazaru ili nekom drugom mestu, nego preko zvaničnih predstavnika izabranih u vlasti. U tom kontekstu nije slučajno da su borbe oko toga čiji će da bude upravnik zatvora u Novom Pazaru, jer je to jedno od najvažnijih kadrovskih pitanja, itd. Dakle, za taj prostor s obzirom na činjenicu da imamo i prelaz ka Kosovu i granicu ka Crnoj Gori, tačka je neuralgična i zahteva zaista jednu opsežnu vanrednu akciju koja se očekuje od strane Vlade i nadležnih ministarstava.
Hvala. Reč ima premijer Ana Brnabić. Izvolite.
Ja bih u svakom slučaju zamolila građane kod kojih se neko pojavio da traži novac za izgradnju puteva, bez ikakvog dokaza da je nadležan za to ili priznanice, da prijave to policiji, ukoliko nisu prijavili, da bi mi mogli da imamo sve informacije i da bi krenuli u istragu. Meni je stvarno neverovatno da pomislim da je neko realno na području lokalnih samouprava koje nisu naročito ekonomski razvijene na taj način prikupio 1,5 miliona evra, ili više od toga. Ali, hajde da pogledamo, svakako, to je neverovatna stvar, ali mi ćemo ispitati. Molim građane takođe da ovakve stvari prijave nadležnim organima.
Hvala. Želite li komentar?
Iako bih voleo da sam malo više čuo, ali ponavljam da vas razumem zato što o tome ne možete tematski odgovoriti dublje, ali vam hvala na ovoj konstataciji i pozivu građana. Ključna stvar jeste, i to je ono što želimo da čujemo još glasnije od strane vaše Vlade, da se građani emancipuju, da se oslobode straha i da jasno mogu čuti sa ove pozicije, kao što ste sada kazali, da prijave, da se jave, jer ljudi su tako uplašeni, zastrašeni od lokalnih moćnika i veoma im je bitno da sa vaše pozicije, sa pozicije ministarstva, policije, pravosuđa i tužilaštva da im se kaže šta su njihova prava, da im se kaže da oni imaju gde da se obrate. Jer, verujte, na području posebno Tutina i Sjenice preko dve decenije vlada svojevrsna strahovlada, gde je ušemljeno i sašiveno sve, od divljeg prodavača cigareta, preko prodavnica, inspekcija, itd. Molim vas da nam pomognete svima zajedno, i mi ćemo vama, da ljude oslobodimo, da ljudi glasno kažu, da vam se jave, da napišu, da prijave. Upravo je to ono što pokušavamo i mi činiti ovih dana. Dakle, tražimo da građani prijave, da dostave, jer to su stvari koje se ne mogu sakriti. Mi imamo ovde precizne spiskove. Dakle, postoje spiskovi građana i potpuno su javni, samo je bitno da se ovo što ste kazali zapravo od danas pretoči u akciju sa pozicije MUP i ostalih nadležnih organa, kako bi se zapravo nakon te istrage zaista utvrdilo šta se desilo, i na kraju, kako se to više nikada ne bi ponovilo. Veoma je važno da permanentno imamo poruku sa pozicija Vlade i države da su vlast i država zaštita građanima, a nipošto nešto drugo. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Fatmir Hasani. Izvolite, poslaniče.
Hvala. Iako smo sa delegacijom PDD obavili dva veoma značajna razgovora, prvo sa mandatarom za predsednika Vlade Republike Srbije 8. juna 2016. godine, a zatim posle godinu dana sa predsednikom Republike Srbije Aleksandrom Vučićem na temu Reorganizacija Vladinog koordinacionog tela za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa, koje je bilo spremnije da efikasnije rešava veoma teške i osetljive životne probleme Albanaca u Srbiji. I pored činjenice da je 8. juna 2016. godine aktuelni predsednik Srbije Aleksandar Vučić, tada mandatar Vlade, izjavio da su zahtevi delegacije PDD prihvatljivi, do sada nemamo odgovor za navedene predloge koje smo uputili i u pisanoj formi i to u uslovima u kojima sam ja kao poslanik podržavao parlamentarnu većinu. Očigledno je da Vlada Republike Srbije i drugi najviši državni organi ne pokazuju dobru volju da transparentno sarađuju sa legitimnim predsednikom albanske nacionalne manjine kako bi se obezbedio ozbiljan pristup u rešavanju veoma teškog stanja na ovom području. Hvala.
Zahvaljujem. Izvolite, predsednice Vlade.
Poštovani narodni poslaniče, prvo, mislim da ćemo se složiti oko toga da kada god ste zatražili sastanak kod mene, kao predsednice Vlade, uvek sam našla vremena da se sastanemo i da razgovaramo o Preševu i Bujanovcu. Za sve što smo mogli, izašli smo u susret. Postoje neke stvari koje lokalne samouprave moraju da urade same za sebe. Što se tiče nekih važnih stvari, npr. zdravstva, u Preševu je u julu 2015. godine otvoreno i počelo da radi vanbolničko porodilište koje je tražila lokalna samouprava. U ekonomiji koordinaciono telo podržava mala i srednja preduzeća. Krenuli smo ozbiljno u integraciju albanskog stanovništva u sve državne organe. Ono što je problem je svakako da albansko stanovništvo, posebno u Preševu, ne govori srpski jezik. Zbog toga je koordinaciono telo pokrenulo sveobuhvatnu akciju obuke učenja srpskog jezika na području opštine Preševo. Pored toga, u Bujanovcu smo otvorili odeljenje Ekonomskog fakulteta iz Subotice, kako bi studenti mogli tamo da pohađaju fakultet. Pomerena je još ranije žandarmerija. Što se tiče udžbenika na albanskom jeziku, tu smo bili otvoreni za saradnju, nismo napravili pomak zbog problema u funkcionisanju Nacionalnog saveta albanske nacionalne manjine. Pored posebnih pojedinačnih sastanaka sa vama, kao predsednica Vlade i predsednica Republičkog saveta za nacionalne manjine, do sada sam imala, ako se ne varam, tri sednice Republičkog saveta za nacionalne manjine u kojima svi zajedno razgovaramo o tome kako što bolje da uključimo nacionalne manjine u društveni, ekonomski i politički život Republike Srbije. Ako se ne varam, 11. maja imamo sledeći sastanak Republičkog saveta za nacionalne manjine. Tako da se ne bih složila sa vama da Vlada Republike Srbije nije otvorena za transparentan dijalog sa vama. Što se tiče lokalnih izbora u Preševu, kada je lokalna samouprava raspuštena zato što nije obezbedila kontinuirani rad, mi smo obezbedili da se oni na vreme raspišu i na vreme održe. Tako da, sve što smo mogli da uradimo, uradili smo. Možemo da posvetimo još dodatnu pažnju Preševu i Bujanovcu, ali svakako verujte – ni sa kim se češće od lokalnih samouprava ne srećem nego sa Bujanovcem. Hvala.
Hvala. Želite li dodatno pitanje? Izvolite.
Mi se zahvaljujemo predsednici Vlade što smo uvek bili prihvatljivi kad smo tražili prijem kod vas, ali vi ste i sami rekli da ćete da date izveštaj od strane Vlade. Mi nismo dobili još taj izveštaj. Drugo, vi imate i naš zahtev u pisanoj formi. Za sve te tačke naših zahteva predsednik Vučić je rekao da su prihvatljive, a još nismo počeli da realizujemo nijednu tačku tih zahteva. Hvala.
Hvala. Pitanje postavlja Sonja Pavlović.
Hvala. Moja pitanja su za premijerku Brnabić i molila bih je da mi odgovori. Na sednici Narodnog konventa o EU koja je održana u Skupštini Republike Srbije 22. aprila 2018. godine, sa temom Izveštaj Evropske komisije o napretku Srbije izjavili ste da Vlada nema kapacitete da odgovori na izazove sa kojima se suočava. Ako je to istina, postavlja se onda pitanje zašto se odlaže sa najavljenom rekonstrukcijom Vlade? Smatramo da je rekonstrukcija neophodna jer Vlada zaista ne funkcioniše kao tim, kako ste i sami izjavili u najavi rekonstrukcije. Ministri daju oprečne izjave o rekonstrukciji. Ministar Dačić da on ništa ne bi menjao, ministar LJajić da mu je laknulo što neće biti rekonstrukcije, ministarka Mihajlović da je uvek spremna za rekonstrukciju, a za ministra Vujovića ne znamo ni da li je još uvek ministar ili je dao ostavku, o čemu u javnosti kruže za sada nepotvrđene informacije. U parlamentu dugo nije bio prisutan da obrazloži zakone i kredite na kojima stoje njegovi potpisi. Nadamo se da neće netragom nestati bez obećanog završnog izveštaja o finansijskim sredstvima. Vezano za pomenutu sednicu Nacionalnog konventa EU. Na konferenciji za medije izjavili ste da vas ne interesuju ocene već preporuke. Ja ću iščitati neke od ocena za koje ste izjavili da vas ne interesuju. Vladajuća većina sprečava osnovnu ulogu parlamenta razmatranje, odnosno razmatranje predloženih zakona. To se dešava i na ovoj sednici. Napominjem da su zakoni javna stvar, te da se tiču cele javnosti i da o njima treba da raspravljaju svi poslanici ovde prisutni. Snažan pritisak na pravosuđe, široko rasprostranjena korupcija, sve veća zabrinutost zbog situacije u medijima, odnosno slobodi govora, svođenje nezavisnih tela na dekor i politizacija državne uprave. Smatramo da je vaša izjava u potpunosti oprečna proklamovanom stavu da je cilj ove Vlade ulazak u EU, te smatramo da je potrebno da nam je pojasnite. Da li je tačno da je zbog loših rezultata u oblasti protiv pranja novca, zbog čega smo se našli na crnoj listi FATF-a, kao i u oblasti vladavine prava odnosno pravosuđa Vlada angažovala konsultante Svetske banke, iako je to tačno, koliko takav angažman košta građane Srbije pošto je poznato da su cene takvih usluga izuzetno visoke? Kada će biti pripremljen i stavljen na dnevni red Zakon o vraćanju oduzete imovine i obeštećenju u smislu opšte supsititucije drugom zamenskom imovinom? Napominjem da je Vlada izjavila da će po ovom pitanju biti veoma efikasna i najavila ovaj zakon decembra 2017. godine. Pitanja koja sam postavila kao…
Hvala lepo, nastavićete. Reč ima premijer.
Moram da kažem ponovi i apelovaću stvarno na jedan otvoren dijalog i konstruktivan dijalog, pre svega, zbog građana Republike Srbije. Kada čujemo jedno direktnu i otvorenu neistinu, onda mi je stvarno jako teško da dalje slušam pitanja, jel mi je neverovatno da neko toliko otvoreno ne govori istinu. Kada se priča o mom govoru na otvaranju, na sednici Nacionalnog konventa i na svu sreću, postoje video materijali, snimljeni TV prilozi, vi kažete ja sam rekla – ne interesuju me ocene već preporuke. Ja sam rekla i citiram, još sam rekla da sam tu izjavu čula od Tanje Miščević, rekla sam – ocene su nam važne, a preporuke su nam još važnije. Neki drugi narodni poslanici su bili na tome i mogu da posvedoče sada. Dakle, kada ja kažem ocene su nam važne, a vi kažete da sam ja rekla – ne interesuju nas ocene. To je otvoreno obmanjivanje građana Republike Srbije. Ponavljam, rekla sam – ocene su nam važne, preporuke su nam još važnije. Zato što su ocene sada iza nas, a preporuke su ono što tek treba da uradimo. I ocene su takve i sada ne moram ja o tome da pričam ili vi, koji ste opozicija Vlade Republike Srbije ili neko ko je pozicija Vlade Republike Srbije, bili su, samo ove poslednje nedelje u Srbiji i premijer Belgije i predsednik Saveta Evrope i predsednik Evropske investicione banke i svi do jednog su rekli da je izveštaj o napretku Srbije pozitivan, da postoje stvari koje treba da se unaprede od kojih mi ne bežimo i ja sam to rekla na predstavljanju izveštaja sa ambasadorom Sem Fabricije takođe, ali da je izveštaj o Srbiji pozitivan i da je Srbija postigla izvanredan napredak, da je u tome, a posebno u ekonomiji lider u regionu. U onome šta treba da radimo dalje, pre svega u vladavini prava, ne postoji nikakva diskusija. Mi to moramo da uradimo i ja sam rekla – uradićemo i radimo, kao što sam juče sa ministarkom Kuburović pustila u rad elektronski servis za pravosuđe, kako bi potpuno transparentno mogli da vidimo sve statistike o broju predmeta koji su došli u sudove i o broju predmeta koji su u sudovima završeni i kada su završeni, kao i to da povezujemo baze podataka, da više šest meseci ne bi građani koji čekaju na parnicu u sudu, čekali na jedan papir, sve ono što je moglo da se uradi i pre 15 godina i trebalo uraditi. Dakle, potpuna efikasnost i transparentnost u radu pravosuđa. Isto tako smo više od devet meseci radili na diskusiji javnom dijalogu oko reforme Ustava u domenu pravosuđa, kako bi napravili najbolji mogući nacrt amandmana koji ćemo onda poslati Venecijanskoj komisiji, a koja je, naravno, najpozvanija, čini mi se da kaže o tome da li su ti predloženi amandmani u skladu sa evropskim normama. Podsetiću vas da 2006. godine kada su bile mnogo sveobuhvatnije izmene Ustava nije bilo nikakve javne rasprave, a taj predlog nije čak ni poslat Venecijanskoj komisiji na razmatranje, a sada imamo fantastične kritike oko toga kako je ovo nedemokratski zatvoren proces koji traje devet meseci i ide Venecijanskoj komisiji. Pri tom, smo ovo radili zajedno sa stručnjacima iz Saveta Evrope. To sve govori o našoj ozbiljnosti i ozbiljnom pristupu reformi vladavine prava, koji, zaključujem, ne radimo zbog EU nego radimo zbog građana Republike Srbije i privrede u Republici Srbiji. Vlada nemam kapacitet. Takođe sam rekla, a pretpostavljam da vi spadate u tu neku demokratsku opciju, da je snaga jedne Vlade kada kaže nema kapacitet zato što nijedna vlada ozbiljna nigde na svetu nema dovoljno kapaciteta da radi sve zajedno, da ima ne bi postojale nevladine organizacije, ne bi postojala udruženja privrednika i razna neka druga udruženja koja se trude da u jednom demokratskom društvu Vladi daju preporuke iz oblasti u kojima one rade. Ova Vlada je otvorena, demokratska i odgovorna. I, kaže, tako je, postoje organizacije koje u nekim stvarima mnogo više znaju nego mi i mi ćemo sa tim organizacijama da pričamo, da ne bi gubili vreme i da bi što pre implementirali sve ono što treba da se uradi, da bi kvalitet života u Srbiji bio bolji. Postojale su doduše vlade pre 2013. godine, otprilike u Srbiji i ja to znam, zato što sam bila u Nacionalnoj alijansi za lokalni i ekonomski razvoj, upravo organizaciji koja se trudila da vladama kaže šta treba da se uradi da bi povoljno, bilo bolje poslovno okruženje u Srbiji. Postojale su vlade koje su mislile da su najpametnije na svetu i koje su mislile da imaju kapacitet za sve i zbog toga nisu uradile ništa. Ovo nije takva Vlada, snage ove Vlade je da kaže, tako je, ne znamo sve najbolje na svetu, nemamo sve kapacitete, pričaćemo sa kim god treba da pričamo da bi reforme u Srbiji bili kvalitetnije i išle brže i ja se sa tim ponosim. Konačno, kada dolazimo do rekonstrukcije Vlade, ponovo, kao potpuno otvorena demokratska Vlada, ja uopšte ne razumem, opet kao neko ko dolazi iz privatnog sektora, zašto je rekonstrukcija Vlade takva tabu tema. Gde je normalno da imate vladu koja kaže, ovo su sada ministri i da se ispostavi da neko možda ne radi dovoljno dobro svoj posao, da neko ima porodičnih problema, zdravstvenih problema, ovakvih problema, onakvih problema, da ne da sebe u punom kapacitetu za taj posao i da kažete, ne, zato što je to vlada takva mora da stoji tu takvi ministri četiri godine. Pa, čekajte ljudi, vi onda sve te godine trošite vreme svih građana Srbije. Što je problem da kažemo, u redu, rekonstrukcija Vlade je uvek otvorena tema. Šta je problem? Imamo kvalitet, imamo isporuku rešenja i rezultate, ili su dobri ili nisu dobri. Građani su na prvom mestu. Ako možemo bolje, menjaćemo koga god treba da se menja da bi bilo bolje, uključujući mene kao predsednicu Vlade. Jedino je važno da se građanima svaki dan isporučuju neki rezultati. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Sonja Pavlović.
Hvala na odgovoru. Naravno, nisam zadovoljna. Molim vas, predsednice, reagujte. Vi ste ispravili mene, ispraviću i ja vas. Nama u poseti nije bio predsednik Saveta Evrope, bio nam je predsednik Evropskog saveta. Ali, dobro, to mogu smatrati i lapsusom. Drugo, rekli ste mi da sam tzv. demokratska opcija ovde, da, takozvana, jer ovde nema demokratije. Mi smo u autokratiji i mi koji sedimo sa ove strane negujemo iluziju demokratije, da mlađe generacije imaju utisak i da ne shvate da je jednoumlje normalna stvar rada jednog parlamenta. Uopšte mi nije jasno zbog čega se vi ljutite kad odgovarate na ova pitanja i zašto podižete glas? Postavila sam pitanja, želela sam odgovore. Nije rekonstrukcija pitanje da li je rekonstrukcija Vlade otvorena tema, pitanje je da li je ona potrebna ili ne? Ja nisam dobila odgovor šta je sa ministrom Vujovićem, a dobila sam u Narodnoj skupštini, svi mi ovde smo dobili, obaveštenje zbog čega i koji ministri neće prisustvovati ovoj sednici. Ovde gospodina Vujovića nema. Znači, postavila sam pitanje da li je gospodin Vujović dao ostavku i da li mi više nemamo zvanično ministra za finansije? Sledeće pitanje koje mi je isto veoma bitno, koje sam par puta postavila kao poslaničko pitanje i nikad nisam dobila odgovore je sledeće: Zbog čega do danas, iako je rok prošao pre više od godinu dana, nisu na konkursima izabrani direktori javnih preduzeća, kao i zašto su na čelu pojedinih javnih preduzeća, poput „Srbijagasa“, EPS-a, „Koridori Srbije“, „Pošte Srbije“, kao vršioci dužnosti postavljeni stranački funkcioneri, kada je to po zakonu zabranjeno? Zbog čega Vlada krši Zakon o javnim preduzećima, koji je u Skupštini usvojen u martu 2016. godine, i to na predlog Ministarstva privrede? Napominjem da su do sada na javnom konkursu izabrana svega devet direktora, od 37 javnih preduzeća. Svi ostali su u svojstvu vd direktora. Znači, rok je već uveliko prošao više od godinu dana. Osim toga, ova javna preduzeća koja sam navela, i državna, oni su naši najveći gubitaši. Mi imamo „Srbijagas“ gde je dug „Srbijagasa“ pretvoren u javni dug i uzet je kredit da bi ga vraćali građani Srbije. To je zapravo nedopustivo. Hvala.
Hvala. Izvolite, predsednice.
Vi ste u pravu. Da, ljutim se nekada zato što očigledno govorite neistinu i sa tim ne mogu da se pomirim. Zato se ljutim i mislim da imam pravo da se ljutim kada neko izvrće reči koje sam jasno i glasno rekla u ovoj Narodnoj skupštini, koje su lako proverljive i nalaze se na svim nacionalnim medijima. Vi niste napravili lapsus – Savet Evrope ili Evropski savet, ne, vi ste rekli nešto potpuno suprotno. Vi ste rekli da sam ja rekla da me ne interesuju ocene, a ja sam rekla – ocene su nam važne. Dakle, od: „ocene su nam važne“, došli smo do toga da me ocene ne interesuju. Čini mi se da ljudski imam pravo da se ljutim kad se tako zloupotrebljavaju moje reči i kada se takva poruka šalje građanima. Vi znate da je to istina, ali vam je svejedno. To da nema demokratije i da vlada jednoumlje, pa upravo ste vi rekli time da Vlada treba da ima sve kapacitete i ne treba ni sa kim da se savetuje, da ne treba da ima demokratije i da treba jednoumlje. Ja upravo tvrdim nešto suprotno. Da li je ministar Vujović dao ostavku? Ministar Vujović je danas bio na sednici Vlade i sada ima neke druge obaveze zbog kojih nije mogao da prisustvuje Narodnoj skupštini. Ministar Vujović se sinoć vratio iz Vašingtona, gde je razgovarao o novom aranžmanu sa MMF. Ja ne znam više kako da odgovaram na ovakve neistine? Hvala vam.
Hvala. Komentar, reč ima narodna poslanica Sonja Pavlović.
Pitanje je bilo da li je tačno? Znači, ja nisam izgovorila – ministar Vujović je dao ostavku. Vreme će pokazati da li sam ja možda rekla istinu i da li će se te informacije koje su nepotvrđene potvrditi. Ja mislim da će se potvrditi, ali nećemo ništa unapred pričati o tome. Ne vidim razlog i dalje zašto se ljutite zbog toga? Ja mogu da prihvatim da ste vi rekli da su važne ocene, ali ja ne vidim da se ništa povodom tih ocena rešava. Znači, mi ovde u parlamentu imamo veliki problem. Ponoviću još jednom – zakoni su javna stvar, a mi ovde o tim zakonima nismo u mogućnosti da raspravljamo. Znači, ništa se po tom pitanju nije uradilo. Što se tiče medija, takođe se ništa po tom pitanju nije uradilo. Znači, ima mnogo toga za šta su dobijene ocene koje nisu dobre, a mi ne vidimo da se nešto po tim pitanjima radi. Pošto su za mene rezultati bitni, vrlo konkretni rezultati, ja ću smatrati da su za vas važne ocene onog trenutka kad budem videla da ste po tim ocenama postupili i poboljšali stanje i kvalitet svih ovih ocena. Hvala vam.
Hvala. Pitanje postavlja narodni poslanik Miroslav Aleksić.
Zahvaljujem predsednice. Poštovana premijerko, poštovani gospodo ministri, pre nekoliko dana smo imali priliku da vidimo Izveštaj Evropske komisije o Republici Srbiji i ono što ste vi izjavili kao premijer je, gospođo Brnabić, da je Izveštaj pozitivan, izbalansiran. Pozivam sve građane Republike Srbije da na sajtu Ministarstva za evropske integracije sami odu i pročitaju šta u tom izveštaju stoji o Republici Srbiji. To što tamo stoji i što tamo piše neće uspeti da pronađu ni u jednim medijima, niti u jednoj izjavi bilo kog iz Vlade Republike Srbije. Dakle, Izveštaj pokazuje da je Srbija devastirana, uništena država, uništenih institucija i uništeno društvo i predstavlja pravu sliku o Republici Srbiji. Ja ću vam pročitati samo neke od stvari iz Izveštaja, a to je da nema napretka u borbi protiv korupcije, ili ga jako malo ima; da je Srbija na crnoj listi FATF-a, visokorizičnih zemalja za finansiranje međunarodnog terorizma i pranja novca; da su mali rezultati u borbi protiv organizovanog kriminala; da nije postignut napredak u pogledu slobode izražavanja; da rad Narodne skupštine nije na adekvatnom nivou; tabloidizacija društva itd. Neke od rečenica u tom izveštaju su sledeće – dakle, borci za ljudska prava predmet su oštre kritike tabloidnih novina; Narodna skupština ne vrši efikasan nadzor izvršne vlasti; Srbija mora da ostvari ubedljive rezultate, naročito u borbi protiv korupcije na visokom nivou i organizovanog kriminala, uključujući pranje novca; kriminalne grupe se uključuju u sve veći broj profitabilnih ilegalnih aktivnosti i reinvestiraju značajan profit u srpsku privredu; nije ostvaren nikakav napredak u slobodi izražavanja. Na kraju – pravno obavezujući sporazum je hitan i presudan kako bi Srbija i Kosovo mogli da napreduju na svojim evropskim putevima. Dakle, to su samo delovi, ja pozivam sve građane Republike Srbije da sami pročitaju i sami shvate šta radi Vlada ili različite Vlade, na čelu sa SNS u zadnjih šest godina u Srbiji. Pitanje za vas, da li ste u skladu sa Izveštajem i poslednjom rečenicom oko Kosova, koju sam pročitao, spremni da potpišete kao premijer pravno-obavezujući sporazum sa Prištinom, kojim se Kosovu obezbeđuje odnosno daje stolica u UN? Da li ste vi kao premijer spremni da potpišete takav sporazum i da li su predstavnici vaše Vlade spremni da potpišu jedan takav sporazum? Dalje, da li ste se u Beogradu sastali sa predstavnicima lobističke kuće „Trnberi“, Majkom Rubinom i DŽejsonom Ozbornom i razgovarali o lobističkim uslugama, ko će platiti i kakvu će korist građani Srbije imati od toga?
Hvala. Premijerka ima reč, zatim Jadranka Joksimović, ministarka.
Ovo poslednje pitanje je stvarno daleko najfascinantnije od svih ostalih koji su, kao i izjave, dosta neverovatne. Da je izveštaj pozitivan, da je izveštaj o napretku Srbije, koji je izdala Evropska komisija pozitivan, sam rekla ja kao predsednica Vlade, ali isto tako i predstavnici EU, koji, pretpostavljam, da su možda najpozvaniji da ocene kakav je taj izveštaj, pošto su ga oni pripremali, a koji nisu uvek blagonakloni prema Srbiji i prilično su objektivni, ja bih rekla nekad, i za to mogu da dam i primere, dosta nefer prema Srbiji u odnosu na neke druge. Tako da su ti ljudi izjavili da je izveštaj o napretku Srbije jako pozitivan i da je Srbija lider u regionu. Kažete da je Srbija devastirana, uništena država. Ja ne znam kako da počnem da odgovaram na to, s obzirom na to da se trudim da kao predsednica Vlade imam maksimalno poštovanje prema Narodnoj skupštini i da za razliku od premijera, u vreme dok ste bili na vlasti, ja u ovu Skupštinu dolazim redovno, svakog poslednjeg četvrtka u mesecu, da odgovaram na vaša pitanja i da vam dam izveštaj o našem radu. Svaki taj put se potrudim da napravim kratak izveštaj o tome šta je sve urađeno. Tako da ste svaki put mogli da čujete cifre koje govore sve suprotno tome, tvrdnji da je Srbija devastirana i uništena država. Za ovaj put ću vam odgovoriti ponovo u ciframa. Dakle, Srbija je toliko devastirana i uništena država da je prošle godine „Financial Times“, za koji bih takođe rekla da je kredibilan i objektivan u ocenjivanju zemalja, proglasio Srbiju za svetskog lidera u privlačenju stranih direktnih investicija. Mi smo bili prošle godine toliko devastirani i uništeni da smo privukli 2,6 milijardi evra stranih direktnih investicija, što je istorijski maksimum kada se uzme u obzir da nije bilo nikakvih većih privatizacija. Januar i februar ove godine, i to je ono što sam pripremila za danas, zato što su to novi podaci od prošlog meseca kada sam bila ovde, govore da su direktne strane investicije samo u januaru i februaru, u odnosu na tu istorijski dobru godinu, prošlu godinu, porasle za skoro 22%, 21,8%, da su ukupno strane direktne investicije u januaru i februaru u Republici Srbiji iznosile 436 miliona 900 hiljada evra, što je za 80 miliona više nego u najboljoj godini do sada. Toliko smo devastirani. Pored toga, Agencija za privredne registre, dakle ne Vlada Republike Srbije, nego Agencija za privredne registre, je prekjuče izašla sa izveštajem koji kaže – dobit privrede u 2017. godini bilo je 437 milijardi dinara, odnosno 3,7 milijardi evra više nego duplo bolji rezultat u odnosu na 2016. godinu. Toliko smo devastirani. Javni dug smo spustili ispod 60%. Danas je 59,5%, dakle, ispod mastritskih kriterijuma, što znači mnogo bolje nego većina članova EU. Eto, toliko smo devastirani. Na današnji dan stanje u budžetu Republike Srbije – suficit od 3,9 milijardi dinara, planiran deficit u prva četiri meseca bio je 40,1 milijarda dinara. Dakle, rezultat je bolji od očekivanog za samo 44 milijarde dinara. Toliko smo devastirani. Kada pričamo o uništenoj državi, samo u prva četiri meseca je tu uništenu, devastiranu državu, vašu državu, za koju se ja nadam da bi trebalo da imate ponos u ovome što danas pričam, posetio: premijer Japana, predsednik Evropskog parlamenta, predsednik Evropske komisije, premijer Belgije, predsednik Evropskog saveta i predsednik Evropske investicione banke. Eto, toliko smo devastirani. Toliko je uništena ova država, pa su se oni svi zabrinuli i došli ovde da kažu kako je Srbija lider u regionu. Neću da nastavljam dalje oko rezultata i toga koliko je besmisleno reći da je Srbija danas devastirana i uništena država. To stvarno može da kaže neko ko je samo izuzetno maliciozan i nema nikakvog respekta prema onome što rezultati i cifre govore. Što se tiče FATF-a, još jednom ću reći, ako išta vredi, ne postoji nikakva crna lista i Srbija nije ni na kakvoj crnoj listi. Srbija jeste, nažalost, na listi za pojačani monitoring ili nadzor, iako je jedna od retkih zemalja koja je od ukupno 40 preporuka, u trenutku kada je jedna zemlja sveta iskoristila sav svoj uticaj da se nalazimo na listi za pojačani monitoring, od 40 preporuka ispunila 35. U tom trenutku, mi smo rekli – u redu, napravićemo kao Vlada koordinaciono telo, potpredsednik Vlade i ministar unutrašnjih poslova će voditi to koordinaciono telo i do kraja juna ćemo ispuniti sve ostale preporuke i usvojiti sve one zakone koje smo trebali da usvojimo u narednih godinu dana. Od tada je usvojeno još dodatnih pet zakona koje ste usvojili vi kao Narodna skupština i još tri dodatna zakona, koje smo kao predlog usvojili mi kao Vlada i uputili na razmatranje Narodnoj skupštini, efikasnost koja mislim da nije viđena u zemljama EU koje su nam rekle da mi to sigurno nećemo uspeti da uradimo do kraja juna i videće kako ćemo sigurno uspeti da uradimo. Što se tiče Kosova, mogu vam reći samo ovo – boriću se svaki dan da nađemo najbolje moguće rešenje iz teške situacije za sve građane Republike Srbije. Potpisaću sve ono što je potrebno da se potpiše da građani Republike Srbije budu bezbedni, da imaju sigurnu budućnost i da imaju prosperitet ispred sebe. Tako da, hvala vam na tome. Očekujem nova pitanja. Hvala.
Reč ima ministar Jadranka Joksimović. Izvolite.
Evo, ja bih samo dodala nekoliko stvari, pošto vidim da je potpuno ili nerazumevanje, nedostatak volje da se nauči, da se pročita. Interpretacije se nikad ne čitaju. Čitaju se originalna dokumenta. To se otprilike nauči na prvoj godini fakulteta, da kad imate dokument, pročitate dokument i onda imate sopstvene interpretacije, ako ih imate i ako su validne. Druga mogućnost koja postoji, to je da zaista ne razumete proces, i to je legitimno i uvek treba pitati. Dobro je što pitate, jer ono što vi ne razumete jeste šta je suština svakog izveštaja i zašto izveštaj postoji kao forma za one zemlje koje su u procesu evropskih integracija i koje su kandidati. Dakle, izveštaj je instrument kojim se utvrđuje presek stanja u reformama. Dakle, ne daju se političke ocene. Politička ocena je data samo u jednom izveštaju i to u izveštaju iz 2010. na 2011. godinu, kada je bio toliko tužan i skandalozan narativ kojim se opisivalo stanje u Srbiji u oblasti pravosuđa, u oblasti korupcije. To je neponovljiv narativ. Nadam se da nikad više takav narativ u izveštaju, kakav je bio 2010-2011. godine, a pretpostavljam da se sećate ko je tada uređivao reformski proces u Srbiji, se nikada više neće ponoviti. Delovi oko ekonomije u to vreme, koji su pripisivani, koji su takođe bili loši, koji su pripisivani ekonomskoj krizi, a sećamo se da su nas neke vaše, čini mi se, partijske kolege ubeđivale kako će ekonomska kriza zapravo proizvesti neverovatno pozitivne efekte na sjajnu srpsku ekonomiju u to vreme, samo što to nekako nije bilo prepoznato. E, tada je data politička ocena i preporuka, u tom izveštaju, jednoj drugoj Vladi koja nije uspela da zbog toga ni otpočne pregovore, zvanične, sa EU. Ovaj izveštaj, ako mogu da ga nazovem izveštajem koji je pozitivan, a mogu da ga nazovem, dakle, ukupno govoreći u onom smislu koji izveštaj meri napredak u određenim oblastima koje su pobrojane od ekonomskih, političkih, regionalne saradnje, pa i normalizacije odnosa između Beograda i Prištine u najvećoj meri je konstatovan napredak, negde manji, negde veći, i to je činjenica, i to je ono što smo rekli građanima Srbije otvoreno. Dakle, i to je ono što ne mora ni Evropska komisija da nam kaže, pa znamo mi da treba i znaju svi građani Srbije da još više moramo da radimo na reformi pravosuđa. Zaboravili ste da pomenete da je postignut, ne samo određeni napredak, nego da je naročito pohvaljeno smanjenje broja zaostalih predmeta i izvršenja i uspostavljanje mera za ujednačavanje sudske prakse, što je ono što građane najviše zanima, da im ne čame predmeti po 10, 15 i 20 godina kako se to, nažalost, dešavalo. To je ono što građani mere. Da li su ustavne promene neophodne? Da, jesu zato su bila dva kruga debate, poslati amandmani Venecijanskoj komisiji koja je zaista referentan okvir koji može da da preporuke u odnosu na to da li su ustavni amandmani u skladu sa postojećom svetskom praksom, dobrom praksom, pre svega, ili najboljom praksom, pa i tada ćemo ponovo ići na debatu da bi se u potpuno parcipativnom i inkluzivnom procesu došlo do najboljih rešenja. Nemojte da se podsećamo reforme pravosuđa od pre nekoliko godina koja je tako katastrofalno propala. Zato smo oprezni i zato možda nešto i kasni da ne bismo došli u situaciju da nam se onakva reforma pravosuđa još jednom desi. To je najveći interes građana Srbije. Dakle, da li će to biti vaš argument, da li ćemo otvoriti jedno poglavlje zbog toga manje ili više, ja smatram da je važno i, kao ministar nadležan, izuzetno je važno, ali je još važnije da ova oblast bude uređena na način na koji će zaista da pruži sigurnost našim građanima, da uspostavi vladavinu prava i ja mislim da smo mnogo toga uradili. Svaka druga interpretacija je maliciozna. Možemo da idemo dalje u komparaciju prethodnih izveštaja sa ovim izveštajem. Pomenuli se pravno obavezujući sporazum, pa kada čitate izveštaj, onda pročitajte i ono što sama formulacija nosi u sebi, a što bi kao osoba koja se bavi politikom morala da zna. Hitno postizanja pravno obavezujućeg sporazuma, pa nije sporno, ako se prethodno hitno u potpunosti implementira jedan drugi pravno obavezujući sporazum, a to je Briselski sporazum i ako se uspostavi zajednica srpskih opština. Prema tome, unesite više širine i razumevanja za ono što je bilo, kako je napredovalo i gde smo sada, a sada smo na dobrom putu, a puno posla je pred nama, i to znaju građani i građani zato na izborima glasaju kako glasaju, jer umeju da prepoznaju rezultat i da daju poverenje za još bolju budućnost.
Ministar Stefanović želi da vam odgovori.
Pretpostavljam da bi ovaj govor gospodina Aleksića mogao da bude tačan da ga je izneo negde početkom 2012. godine. Slažem se za taj period gotovo sa svim ocenama. Neke su bile malo teže od ovih koje ste vi izneli, ali za 2012. godinu apsolutno verno oslikava, i to u najboljem slučaju. Jedna stvar me je zabrinula. Nadam se da vam to nije bila namera. Čini mi se da se iznošenjem određenih stavova, interpretacija iz tog izveštaja se založili za ukidanje medija u Srbiji ili barem onih medija koji nisu po volji EU. Dakle, ako se EU ne sviđa kako neki mediji izveštavaju, treba ih ukinuti, ako ja to dobro tumačim. Dakle, ili vi bar to iznosite kao važnu stavku iz izveštaja Evropske komisije. Ja bih ipak da sačekamo da EU ukine tabloidne medije, pa kada oni u svojim zemljama ukinu tabloidne medije, da se mi onda držimo toga što su oni uradili. Do tada, mislim da treba da se držimo onoga što su rekli da sloboda medija nema ograničenja, a to znači, kao što mi to uvek kažemo ljudima iz EU kada dolaze ovde – možda vam se ne sviđa to što mediji govore, ali to je sloboda mišljenja i govora. Ne može uvek da vam se svidi sve ono što se piše. Ne može da bude lepo samo ono što se sviđa jednima, a da nije lepo što se sviđa drugima. Ne sviđa se jednima i drugima, i to je demokratija, zato je Srbija demokratska država u kojoj postoji sloboda mišljenja, vama se ne sviđa jedno, meni ne sviđa drugo, ali možemo da čitamo i vi i ja. Bilo bi loše kada bi nam EU diktirala koje novine pišu lepo, pa da te držimo, a one novine što ne pišu lepo, taman ako se sviđaju narodu, onda treba da ih ukinemo. Mislim da to treba da ostavimo tržištu i televizije, i novine. Kome se nešto ne sviđa, promeni kanal ili ne kupuje novine. Ima pravo, to je demokratija. Nije demokratija da bilo ko od političara odlučuje šta je dobro napisano u novinama. Političari ne treba da se mešaju u to, kao što političari ne treba da imaju, kao što je rekla pokojna Verica Barać, apsolutnu i dominantnu ulogu u medijskom spektru i da svojim medijskim uticajem u marketinškim kućama ostvaruju ogroman profit, ostvarujući apsolutni uticaj bez ikakve slobode medija. Tačka. Misli se tada na Dragana Đilasa. Druga stvar, kriminalne grupe, pozivam vas da pitate komesara Avramopulosa, koji je ipak najpozvaniji da govori o napretku Srbije u Poglavlju 24, da pitate predsednika Evropske komisije, da pitate komesara Hana i sve ministre unutrašnjih poslova, koji dođu u Republiku Srbiju, ili možete da im uputite dopis tamo kako ocenjuju saradnju u borbi protiv organizovanog kriminala zajedno sa Republikom Srbijom i njenim istražnim i policijskim organima u prethodnih nekoliko godina, kako ocenjuju rezultate koje smo sproveli u aktivnostima, u zajedničkim istražnim timovima sa nemačkom, austrijskom, španskom, belgijskom, francuskom policijom. Na kraju krajeva, u poslednjih nekoliko dana imali ste prilike da vidite dve donacije koje je dobio MUP. Jednu donaciju nemačke policije, nemačke kriminalističke policije, kao zahvalnost za dobru saradnju i zajednički rad na rasvetljavanju, otkrivanju i hapšenju organizovanih kriminalnih grupa i zapleni 300 kilograma kokaina. Pokažite mi i jednu zemlju u regionu, jednu, koja je imala i blizu taj rezultat u zaplenama narkotika, u pronalasku ilegalnih laboratorija, sintetičkih i ostalih, i koja je imala taj broj operativnih informacija koje su dovele do hapšenja ljudi u drugim zemljama. Drugo, imali smo donaciju Sjedinjenih država, zahvaljujući dobroj saradnji koju smo imali sa ICITAP programom, to je program Ministarstva pravde Sjedinjenih država, saradnju sa FBI i saradnju sa drugim institucijama sa kojima sarađuje MUP ovde. Te dve velike zemlje su pokazale šta misle o saradnji sa nama u oblasti borbe protiv organizovanog kriminala i korupcije. Dakle, zašto bi te zemlje, sa jedne strane, mislile da smo loši, a sa druge strane nas nagrađivale za saradnju i dobar rad i rekli – da, želimo da unapredimo vaše kapacitete i sjajno sarađujemo sa vama? Na kraju krajeva, nemojte verovati meni, pitajte njih i ako vam bilo ko od njih kaže – katastrofa, ništa ne valja, Srbija nazaduje, dajte da čujemo to. Ja to nisam čuo od bilo kog čoveka. Naprotiv, čuo sam odlične ocene. Da li ima prostora da bude bolje? Naravno. Kada se poredi sa onim vremenom kada su ovde narko-dileri zaista vladali Srbijom i investirali novac od narko-trafikinga u Srbiju, ovo ne može da se meri. Vi danas nemate ni jednu ozbiljnije organizovanu grupu do koje policija ne može da stigne na teritoriji Srbije, apsolutno ni jedna. Nemate ni jednog ozbiljnijeg kriminalca koji ne mora da strahuje za sebe ako se bavi krivičnim delima. Mora da strahuje, nego šta. Nema čoveka čije ime ne sme da se izgovori, ne sme da se privede ili njegov auto ne sme da se zaustavi. Dakle, kada sam postao ministar, to je često bila primedba građana, bila je primedba – zaustavljate jugiće, puntiće, ne smete džipove i mercedese. Svaki automobil, mercedes, BMV, audi, džip, zatamnjena stakla, ne zatamnjena stakla se zaustavlja i lično sam to rekao policajcima i kažem im i danas – svakoga slobodno i ne interesuje nas da kaže, kao što je nekad bilo, znate li ko sam ja ili da se poziva, da vidim baš tog koji će da se pozove na nekog. To danas ne može. Dalje, od 2000. godine, mi smo u prethodnoj godini imali apsolutno najmanji broj ubistava u Srbiji, najmanji broj krivičnog dela ubistva, 76. U periodu, recimo, od 2000. do 2010. godine to se kretalo i do 154, 158, 160 godišnje. Dakle, ovo je više nego duplo bolje. Nije dobro kada imate jedno ubistvo godišnje. Ono na šta u našem društvu moramo da uložimo energiju jeste nasilje u porodici. To je stvar u kojoj moramo da edukujemo našu populaciju. Tu nije sve u rukama države, ali na tome zajedno moramo da radimo. Ono što jeste dobro, danas se u Srbiji ne ubijaju novinari, ne ubijaju se policajci, ne ubijaju se ljudi na mitinzima, ljudi koji drugačije misle, a ubijani su u vreme vaše vlasti. I jedni, i drugi, i treći, ubijani jer su imali drugačije mišljenje. Najgore od svega, po pet, šest, sedam godina niko nije hteo da otvori istragu. Mi smo lako rešili, za manje od godinu dana. Kad rešite za godinu dana, a neko nije hteo za sedam, to pokazuje da je bilo moguće, samo nije bilo volje, nije bilo želje, jer ti ljudi nisu pripadali toj strani, nego su bili s druge strane. Zato mi je drago što je Srbija danas značajno napredovala i u vladavini prava i u poštovanju svih evropskih normi koje imamo i u saradnji sa svetskim i evropskim organima za gonjenje svih organizovanih kriminalnih bandi. Po rezultatima jasno se vidi da je Srbija ubedljivo prva od svih zemalja u regionu u takvoj vrsti rezultata. Hvala.
Zahvaljujem. Da li želite da postavite još jedno pitanje?
Zahvaljujem. Po ustaljenoj mantri govorili ste o onome šta ja vas nisam ni pitao i uglavnom ste pričali o nekakvim rezultatima koje treba da nam saopšte neki ljudi koji ne žive u Srbiji. Zato, pozivam građane Srbije da oni pročitaju ovaj izveštaj pa neka sami procene šta je istina, a šta je laž. Dalje, postavljam ponovo pitanje vama, gospođo premijerka na početku da ne bi ponovo preskočili odgovor, da li ste spremni kao premijer da potpišete pravno-obavezujući sporazum sa Prištinom u kome će biti definisano da se Srbija i Kosovo neće blokirati u članstvu u međunarodnim organizacijama, tj. da im omogućite stolicu u UN? Drugo pitanje – da li ste se sreli sa predstavnicima lobističke kuće „Trnberi“ u Beogradu, sada kada je Levandovski ovde bio? Da li ste dogovarali usluge, da li ste dogovorili ko to plaća i šta će građani Srbije dobiti zauzvrat? Dalje, što se tiče interpretacije ništa ja, gospođo ministre, nisam ovde interpretirao, već sam čitao ono što stoji na vašem sajtu. Dakle, ovo su dokumenti, odnosno citati iz dokumenta koji stoji na sajtu Ministarstva za evropske integracije. Što se FATF-a, ja se zahvaljujem ministru Stefanoviću koji je bio vrlo korektan ovde kad smo govorili o zakonima o policiji i koji je rekao da imamo propust i da treba da se isprave do juna. Vi ste, gospođo premijerka, rekli da izveštaj FATF-a više ne odražava realnu situaciju mnogo pre te skupštine kad smo usvajali i raspravljali o tim zakonima koje moramo da donesemo da bi bili sklonjeni sa te crne liste. Znate sa kim smo na toj crnoj listi? Vi znate, sa Severnom Korejom, Etiopijom, Irakom, Iranom itd, jedina zemlja iz Evrope je Srbija, jedina zemlja. To je činjenica. Dalje, što se tiče medija, ja ću da vam kažem da je Srbija danas u 2018. godini za 10 mesta po Izveštaju o medijskim slobodama nazadovala tri zadnje godine 2026, 2017. i 2018. Svake godine nazadujemo za po 10 mesta unazad. To je podatak i to govori o tome da nezavisnim medijima preti nestanak, verovatno, u Srbiji, da će Srbija ostati crna rupa gde će se građanima plasirati samo ono što je u interesu vladajuće većine i sprovoditi i ona propaganda koja je u interesu vlasti. Četvrto, jako važno, a vi ste maločas rekli da je ozbiljan posao sprovesti rekonstrukciju, da, jeste, ali ste odustali od te rekonstrukcije onog trenutka kada je predsednik rekao da nije važno da li će ona biti za 15 dana, dan ili dva meseca, potrebno je da razgovaramo o celom paketu, a taj ceo paket podrazumeva i noramalizaciju odnosa i potpisivanje pravno-obavezujućeg sporazuma sa Kosovom. Da li to znači da će u međuvremenu neki ministri samoinicijativno da se povuku iz Vlade koja će taj sporazum potpisati? Zahvaljujem.
Hvala. Predsednice Vlade, izvolite.
Zaboravila sam da vam odgovorim na ovo pitanje za koje sam rekla da mi je najfascinantnije za te lobiste neke. Ja ne znam uopšte ko su ti ljudi, ja nikad u životu nisam čula za te ljude, ja ne znam šta oni rade, ja uopšte ne znam odakle vama, nisam znala da su bili u Srbiji, ne znam kod koga su došli. Te informacije koje ima Vuk Jeremić, koje šalje preko Tvitera, koje su informacije na nivou istinitosti da Angela Merkel neće da se vidi sa Aleksandrom Vučićem, pa ga ona pozove dva dana posle toga su meni fascinantne. Stvarno, hajde da se bavimo nekim stvarnim stvarima. Ja ne razumem, ok, ovo jeste vreme onih post-istina, ali vi ste ga baš odvukli u jedan onako ozbiljan ekstrem sa post-istinama. Dakle, da budem jasna i glasna, za građane Republike Srbije, niti znam kako se zove taj čovek, čula sam da se zove slično kao neki poljski fudbaler, niti znam šta on čovek radi, niti sam se videla sa njim, niti sam imala vremena da se vidim sa njim, s obzirom na to da sam se samo ove nedelje videla sa premijerom Belgije, sa gospodinom Donaldom Tuskom, sa gospodinom Hojerom, predsednikom Evropske investicione banke, prošle nedelje sa predsednikom Vlade pokrajine Bedenvinterberg, gospodinom Krečmanom. Dakle, ja nemam vremena da se viđam sa tim nekim lobistima za koje vi znate i koji su vam toliko bitni da ih pratite po svetu gde idu. Ne zanima me, ljudi. Nemamo nikakve veze sa njima. Mogu da vam garantujem da Vlada Republike Srbije nikakve lobiste ne angažuje i da ništa od toga nije plaćeno ni ličnim parama ni iz budžeta Vlade Republike Srbije. Ovo je jedna od neverovatnih post-istina. To su neke od tih stvari za koje, ok, reći ćete mi – ljutim se, ja ne znam kako da odgovaram na te stvari. Ne znam ko vam je lobista. To sam odgovorila. Što se Kosova tiče, zašto insistirate o tome da ja vama kažem kakav ću ja sporazum da potpišem. Takvu ste grešku napravili sa Međunarodnim sudom pravde. Šta vi mislite da ćemo mi sada dok mi pregovaramo o Sporazumu o normalizaciji, vi insistirate da vam predsednik Vlade kaže kakav ja sporazum hoću da potpišem. Čekajte, gde je tu diplomatija. Koliko je neverovatno da vi ne možete da razumete da vam ja sada kažem kakav ću sporazum da potpišem. Rekla sam svima šta će Vlada Republike Srbije da uradi. To se tako ne radi. To se možda tako radilo kada smo mi gubili poene na Međunarodnom sudu pravde zato što se diplomatija tako strateški vodila. Hoću jasno da vam kažem zbog građana Republike Srbije koji gledaju ovaj prenos, neću se ni u jednom trenutku uplašiti, ni libiti da potpišem šta god treba da se potpiše da građani Republike Srbije imaju punu sigurnost, punu bezbednosti i punu garanciju daljeg prosperiteta. Neću se lično plašiti da uradim. To je moja odgovornost. To je moja obaveza koju sam preuzela ovim poslom. Za rekonstrukciju. Molim vas, nemojte takvim stvarima da se igrate. Ja sam rekla da se rekonstrukcija stopirala nakon terorističkog akta na Kosovu, u Kosovskoj Mitrovici protiv našeg naroda i Marka Đurića kao direktora Kancelarije za KiM. Čovek je bio otet, besomučno vođen ulicama Prištine. Stvari koje ni najveći prijatelji Prištine nisu mogli da veruju. To je jedno srednjovekovno ponašanje. U tom trenutku sa takvom situacijom bezbednosnom kada zaseda Nacionalni savet za bezbednost vama je normalno da ja kao predsednica Vlade razgovaram oko rekonstrukcije Vlade. Ne, meni je normalno da mi je potrebno puno nacionalno jedinstvo. Molim vas da se sa takvim stvarima ne igramo. Hvala vam.
Komentar.
Zahvaljujem. Da konstatujem, što se tiče Pravno obavezujućeg sporazuma, rekli ste da ćete ga potpisati i čestitam vam na tome i vama i vašoj Vladi. Bićete upisani u istoriju ako tako nešto uradite. Drugo, niste mi odgovorili na pitanje oko lobista. Nisam vas pitao za Levandovskog, nego sam pitao za dve druge osobe, Majka Rubina i DŽejsona Ozborna koji su boravili ovde u Beogradu. Vrlo precizno sam postavio pitanje. Dalje, što se tiče Međunarodnog suda pravde, šta je to promenilo. Da li je možda promenjena rezolucija, jer možda ne odlučuje Savet bezbednosti UN o tome, jel je to uticalo na vaš pregovarački postupak u zadnjih šest godina u Briselu jer ste implementirali sve što je na štetu srpske strane bilo predviđeno Briselskim sporazumom a sada kukate i plačete što Albanci neće da formiraju Zajednicu srpskih opština i pravite koje kakve predstave. To je dokaz vaše nesposobnosti u pregovorima da zaštite interese Republike Srbije. To je početak i kraj svake priče i građani to treba da znaju. Što se tiče rezultata ove Vlade, građani će to najbolje osetiti i najbolje osećaju u ovih šest godina, pa neka oni sami procene, ali kako sada stvari stoje, gospođo premijerka, oni beže glavom bez obzira iz ove države. To je nešto čime vi treba da se bavite, a ne ovde različitim spinovima, zamenama teza i kojekakvim pričama. Pričate bajke već šest godina i držite pod potpunom kontrolom medije, da bi građani mogli da raspoznaju šta je istina u ovoj državi, a šta nije istina. Tako da vas pozivam da malo više radite na onome za šta se zalaže ova Vlada, a to su evropske vrednosti u Srbiji, evropsko zakonodavstvo, vladavina prava, medijske slobode, sloboda izražavanja i da pri tom sačuvate nacionalne interese Republike Srbije koje izgleda nećemo uspeti posle vas da sačuvamo po pitanju Kosova, pravno obavezujućeg sporazuma i učešća i članstva Kosova u UN. To je praktično suština priznavanja Kosova.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, izgleda da je tačna ona izreka da ljudska zloba dolazi iz nemoći i od zle namere. Moje je pitanje modifikovano. Pitam ministra za rad i socijalna pitanja da li postoji još uvek pojava koja je postojala u Trsteniku, da neko od države uzme 55 miliona dinara za negu starih lica i da ne možete da pronađete ni jedno staro lice koje je negovano, a da pri tome taj kasnije postane narodni poslanik? Takođe, pitanje za Vladu ili ministra koji treba da komentariše izgradnju je sledeće, evo, ode, pitanje za ministra policije – šta će preduzeti povodom gradnje, divlje gradnje i ugradnje gasovoda u Trsteniku, koji je građen za vreme vlasti u lokalnoj samoupravi gospodina Aleksića? To je bila divlja gradnja od strane firme koja se zove „Bos“, koja je dobila samim tim i poslove gasifikacije. Na to može da odgovori i ministar za lokalnu samoupravu, da li su takve pojave sada poznate? Idemo dalje, pitanje za Vladu, za ministra spoljnih poslova, za ministra policije, odnosi se na sledeće – da li postoji sprega, a poznato je da Srbija ne može pasti zbog pritisaka spolja, ako joj neko ne pomogne iznutra, da li postoji sprega između spoljnih faktora dela međunarodne zajednice, Vuka Jeremića, Borka Stefanovića, Đilasa i Jankovića, da li postoji međusobna sprega u svrhu rušenja suvereniteta Republike Srbije? S tim u vezi, pitanje za ministra finansija i Vladu, šta će da urade povodom skandaloznog ponašanja u finansijskom smislu Vuka Jeremića, koji je izgleda nasledio naftni izvor u selu Ježevica kod Čačka, povodom nenamenskog trošenja sredstava dok je bio ministar spoljnih poslova, na našu žalost, gde je jedan let plaćen 70.000 evra, gde je jedno prenoćište plaćeno 1.500 dolara, gde je džeparac mesečni bio 25.000, gde je prodata državna svojina „Energoprojektu“ i drugim firmama u inostranstvu? Šta će MUP i šta će Ministarstvo spoljnih poslova, šta će Vlada, šta će čak i Ministarstvo odbrane preduzeti po tom pitanju? Na kraju, pitanje za ministra policije – da li ova pomenuta gospoda, koji su organizatori, po meni, protesta u Nišu na zakonit način prijavljuju javna okupljanja koja se dešavaju sada u Nišu, s obzirom da se ona ne mogu tretirati kao spontana, jer u njima učestvuju lideri opozicije, bez obzira što ja ne vidim koga oni predvode kao lideri, ali oni su po meni organizatori i te demonstracije ne mogu biti spontano okupljanje?
Hvala. Reč ima predsednica Vlade Ana Brnabić.
Poštovani narodni poslaniče, hoću samo da vam kažem da će sve svakako biti ispitano i svakako imamo ministre koji su kompetentni, a i dovoljno hrabri da takve stvari ispitaju, da to uradimo. Htela bih samo da iskoristim ovaj trenutak da čestitam Milici Nikolić, koja je osvojila bronzu na evropskom prvenstvu u Izraelu u džudou. Ovo je posle 15 godina prva medalja za žene u džudou, tako da je veliki uspeh. Svaka čast, stvarno. Kada smo kod toga, eto još jedne stvari zbog koje ćemo, kao što je jedan poštovani narodni poslanik rekao, biti upisani u istoriju. Ponosim se, mi ćemo biti upisani u istoriju kao jedna sledeća vlada u nizu, u kontinuitetu sa prethodnom vladom koja je za samo tri godine izvukla zemlju sa ivice propasti, bankrota do budžetskog suficita i ozbiljne domaćinske kase, zemlje koja samo u tri godine je postala od najgore zemlje po izdavanju građevinskih dozvola npr. jedna od prvih deset zemalja po izdavanju građevinskih dozvola, svetskog šampiona po privlačenju stranih investicija. Dakle, istina, bićemo upisani u istoriju. Moram samo još nešto da vam kažem, građani će sami proceniti. Koliko puta želite da građani sami procene? Godine 2014. su građani sami procenili, pa su 2016. godine građani sami procenili, pa su 2017. godine sami procenili, pa su 2018. godine građani sami procenili i vama i dalje nije jasno. Građani su procenili i cene i svaki put, svake godine sve je veća vera i u SNS i u vladajuću koaliciju. Treba reći da su građani sami procenili i vaš učinak, procenili su građani Beograda npr, koji je, ja mislim, centar snage ovih stranaka, gde je koalicija okupljena oko pet stranaka poštovanog narodnog poslanika osvojila veličanstvenih 2,24% ili 18.000 glasova. Građani jesu sami procenili. Hvala vam.
Hvala. Želite još jedno pitanje da postavite, gospodine Rističeviću? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, moje drugo pitanje se odnosi na poljoprivredu. Malopre ode čovek koji je hteo u Vladi SNS da bude ministar poljoprivrede, pa pošto nije bio, sad mu ne valjamo. Dakle, oni misle da mi ne rešavamo dovoljno brzo probleme koje su oni ostavili. S tim u vezi, pre poljoprivrede, želeo bih da mi odgovore ministri, nadležni ministri i predsednik Vlade šta će preduzeti da se sankcioniše ponašanje Vuka Jeremića i Borisa Tadića vezano za rezoluciju koja je zamenjena i u UN smo dobili umesto UNMIK Euleks? Takođe, šta će biti preduzeto zbog pitanja Međunarodnom sudu pravde, koje je po meni namerno postavljeno tako da samoproglašena nezavisnost Kosova dobije određen legitimitet i šta će preduzeti povodom aktivnosti Vuka Jeremića i Borka Stefanovića, koji su po depešama „Vikiliksa“, a i naše službe tvrde da su istinite, u ambasadi SAD tražili da utiču na Albance da nezavisnost Kosova ne proglašavaju pre nego što Boris Tadić bude izabran za predsednika? To se i desilo, 2008. godine je Boris Tadić, kandidat DS, dao zakletvu 15. februara, a 17. februara su Albanci samoproglasili nezakonitu nezavisnost. S tim u vezi oni se nisu ni namrštili. Da li će to Vlada i nadležni organi jednom sankcionisati? To je pitanje i za ministra spoljnih poslova. Što se poljoprivrede tiče, moje pitanje se odnosi, i pre svega sam zahvalan na tome što Vlada u odnosu na 2006. godinu, kada je izdvajano 136 miliona evra podsticaja, sada izdvaja 150 miliona više ili 2011. godine, kada je DS izdvajala 188 miliona evra, sada se izdvaja od 281 do 309 miliona. Zahvalan sam na tome, ali pitam premijerku, s obzirom da postoji suficit u budžetu, da li je moguće u rebalansu budžeta obezbediti dodatnih pet milijardi, kojima bi se pre svega podsticala proizvodnja i specijalizovala u malim poljoprivrednim gazdinstvima, a s tim u vezi, udruživanjem i prerađivačka industrija? Mislim da i ministar poljoprivrede može da odgovori na to pitanje, jer verujem da mala poljoprivredna gazdinstva imaju perspektivu samo ukoliko se udruže, ukoliko ih specijalizujemo za povrtarstvo i voćarstvo i ukoliko im omogućimo da se bave preradom i na određen način budu mešovita, a i EU smatra da takva vrsta mešovitih gazdinstava i demografski ima važnu ulogu i predstavlja novu nadu za zapošljavanje u Evropi, pa tako i u Srbiji. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar, Branislav Nedimović.
Zahvaljujem poštovana predsedavajuća. Poštovani narodni poslanici, što se tiče ovog konkretnog pitanja vezano za poljoprivredu i za sredstva koja su eventualno neophodna za dalje unapređenje stanja srpske poljoprivrede, želim pre svega da iskažem zahvalnost Odboru za poljoprivredu Skupštine Srbije na inicijativi koju je podneo pre više nedelja, a vezana je za subvencije koje dajemo, za tovno govedarstvo, koje dajemo za ovčarstvo, koje dajemo za kozarstvo. Mi smo tu inicijativu prihvatili i u skladu sa tim izmenili pravilnike i zbog toga sam zahvalan svim poslanicima koji učestvuju u radu Odbora, jer mislim da je jako važno da u međusobnoj komunikaciji učinimo što više i što bolje možemo za srpsku poljoprivredu. Poštovani gospodine Rističeviću, zahvalan sam, jer, vrlo retko u ovom Parlamentu se priča kolike su bile subvencije pre sedam, osam godina, kakvo smo stanje imali pre sedam, osam godina u srpskom agraru, kakva je situacija danas. Gotovo da je neprimetno prošlo, da je za prethodnih pet, šest godina gotovo dupliran iznos sredstava za subvencije, a to je činjenica. I to su brojevi, to ne može niko da skloni, ukloni na bilo koji drugi način da čita, pošto vidim da ovde očigledno kao da čitamo na nekim različitim načinima i kao da smo u školama učili neke druge maternje jezike. Ali, šta da radite. Nekome možete da pričate danima, godinama, ne biste mu nikad objasnili, jer nema ni volju, ni želju, a možda ni sposobnost da razume. Što se tiče toga koji su trendovi u srpskom agraru i zašto potreba za daljim izdvajanjem, moram reći da smo mi u odnosu na i 2016. godinu, u 2017. godini imali povećanje budžeta za poljoprivredu, isto tako i 2018. godine, odnosno 2017. godine imali smo skoro 13,7% povećanje budžeta za poljoprivredu. Ali, sve je više zahteva, sve je više ljudi koji se prijavljuju za dobijanje podsticajnih sredstava. Sve je više ljudi koji ulaze u sistem i žele da matiče svoja grla i žele da učestvuju u sistemu koji pruža mogućnost da učestvujete kvalitetno na tržištu. Jako je važno obratiti pažnju na ovu prerađivačku industriju koja je malopre pomenuta. Ja ću danas i vas obavestiti još jednom, a pretpostavljam da ste to i videli. Jedan od simbola srpske mesne industrije, jugoslovenske mesne industrije „Srem“ Šid, koji ima najveće rashodne kapacitete na prostoru bivše Jugoslavije, danas je prodat, odnosno juče je potpisan sporazum, danas je to obelodanjeno. Ono što je jako važno, srpski privrednici, srpski prerađivači su kupili taj kompleks, a još što je važnija stvar i vrlo često ljudi to smetnu s uma, da je na osnovu Sporazuma između Srbije i Turske o bescarinskog izvozu goveđeg mesa, omogućena veća potražnja za ovom robom, da imamo kupce na drugoj strani za pet hiljada tona goveđeg mesa, upravo iz tog razloga, zato što imamo tu potražnju. Kao rezultat toga došlo je do ove investicije i u narednih mesec i po, dva biće u potpunoj funkciji. Želim još jednu stvar da kažem koja nije pomenuta malopre, a u kontekstu je prerađivačke industrije. Vi kad želite bilo kome da izvezete robu, da li je reč o EU, Evroazijskoj uniji, Turskoj, nekom trećem, četvrtom, postoje različiti standardi. Nemaju danas svi iste standarde kakvu robu žele da uzimaju. Evo na primer, kada je reč o Turskoj, svega četiri subjekta u Srbiji ispunila su uslove za izvoz mesa iz Srbije prema Turskoj. A zašto je to tako? Imali smo potpunu devastaciju zadnjih 20, 30 godina, iz različitih razloga. Neki su razlozi bili sankcije, mnogo više privatizacije i potpuni haos koji je tu nastao. Naročito u prerađivačkoj industriji. Gotovo da na prste jedne ruke možete da nabrojite, osim mlinsko-pekarske industrije, koje su uspešne privatizacije bile u prehrambenoj industriji. Nama je potreban taj zamajac, jer to je platforma na koju se svi kače. Tu se kači sva poljoprivreda. Možete da proizvodite na jedinci površine koliko god hoćete, koliko god rezultate da imate, ako nemate tržište i nemate prehrambenu industriju, vi nemate kome to da prodate i sami sebe posle gušite sa cenom. Četiri subjekta su dobila tu dozvolu od strane turskih organa i od strane naših organa. Dva se nalaze na prostoru Raške oblasti, jedan se nalazi u Valjevu, jedan se nalazi u Paraćinu, ali šta je, u čemu je kvaka? Svega 100 goveda dnevno smo mogli da preradimo i isporučimo na to tržište i sad takvim tempom teško da bismo uspeli ovu kvotu od pet hiljada tona. Sa ovim kapacitetom koji je danas, koji će klati četiri puta više, nego u čitavoj Srbiji što ima, mi ćemo stići možda do tih pet hiljada. Ako Bog da 7. maja kada budemo imali sa predsednikom Vučićem razgovore u Turskoj, da tu kvotu i povećamo, radimo na tome kako bismo što više imali. A ono što je dobro imamo i zainteresovane nove investitore ovde. Da se vratim sada na male poljoprivrednike. Zašto je važno u godini koja je u toku i u godinama koje su ispred nas da sve više odvajamo za poljoprivredu i prehrambenu industriju? Zašto što je upravo tu kvalitet. Mi beležimo suficit sa svakom zemljom koja se nalazi u okruženju. Mi dominiramo sa kvalitetom hrane, iako vrlo često ponekad opravdano, ponekad ne, nalazi se pod lupom, pod znakom pitanja kvalitet srpske prehrambene industrije, ali, ako imate suficit, ako je taj suficit u odnosu 90 prema 10, u odnosu na drugu stranu su ti odnosi, onda zamislite kakvi su potencijali tu. I ne samo ovde, kada je reč o zemljama CEFT-e, nego, pazite, mi smo juče, to malo ljudi zna, dobili sertifikate za goveđe meso i od Kine, za tri naša prerađivača. Sa Emiratima završimo celu priču. Važna su nam tržišta koja dobro plaćaju, a ne tržišta samo koja ne mogu po cenama da budu ista ili slična nama, jer onda tu nema konkurencije, onda mi tu nemamo šta da ponudimo. Ova tržišta koja su bogato platežno sposobna su u stvari tržišta u budućnosti na koja ćemo mi ići. Što se tiče Malia, potpuno je u pravu gospodin Rističević kada kaže da moraju da diverzifikuju svoju poljoprivrednu proizvodnju i moraju da se okrenu voćarstvu i povrtarstvu. Iz tog razloga je neophodno više novca uložiti u poljoprivrednu infrastrukturu, u sisteme za irigaciju, u elektrifikaciju polja. Vrlo često postavljaju pitanje – šta je to elektrifikacija polja, nećemo valjda u njive da dovodimo bandere. Da, baš ćemo da ih dovodimo tamo, jer tako pojeftinjujemo proizvodnju na licu mesta, sistem za navodnjavanje ne pokreće dizel gorivo kao pogonski energent, nego električna energija koja je pet puta jeftinija po jedinici površine. Možda to nekom liči smešno, možda sve ovo što pričam liči smešno, nemojte zaboraviti da imamo 650.000 poljoprivrednih gazdinstava. Od toga 370.000 gazdinstava koja isključivo od poljoprivrede žive. Koliko je tu domaćinstava? Svake godine i to je dobro, povećava se broj aplikanata za mere koje daje država i to zato što su te mere dobre. Kada dajete 50% za kupovinu sistema za navodnjavanje, 50% za zaštitne mreže, 50% za nabavku sadnih materijala, 50% za nabavku traktora, 50% za nabavku mehanizacije, potrebno je sve više i više novca. Zahvalan sam zbog prethodne podrške koju smo imali, vezano za finansijska sredstva, ali moramo da budemo svesni, ovoga će biti sve više i više, i zahteva i neophodnih sredstava. Zahvaljujem.
Komentar, Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam zadovoljan odgovorom. Proizvodnja hrane i proizvodnja pijaće vode je po meni najvažniji biznis, važniji od proizvodnje dijamanata, zlata itd. Kada nestane vode, hrane, onda ćete videti da ne može da se živi ni od zlata, ni od dijamanata. S tim u vezi, zadovoljan sam odgovorom, ali s obzirom da su naše subvencije veoma niske u odnosu na Evropu, moram da kažem da podsticaji nisu samo podsticaji za poljoprivrednike. Dakle, od toga korist imaju i potrošači. Sa druge strane, najvažnije, korist imaju i prerađivači, jer dobijaju jeftiniju sirovinu i oni mogu da budu konkurentni na našem i na okolnim tržištima. Dakle, to ne zadržavaju poljoprivrednici samo za sebe, jer moderna poljoprivreda bez podsticaja ne može da ostane. Zato pitam i predsednika Vlade i ministra poljoprivrede, s obzirom da imamo višak sredstava, da li možemo tih pet milijardi dodatnih da obezbedimo iz rebalansa budžeta, ukoliko ga bude, jer će poljoprivreda, ukoliko to usmerimo u poljoprivredu, svake godine višestruko vratiti taj iznos. Ove nesrećnike koji su hteli da budu ministri poljoprivrede, pa pobegli, pozivam na slogu, jer je sloga gotovo pola pobede i pozivam ih da se okanu ćorava posla i đavolja posla, jer treba terati đavole i vraga od našeg praga. Hvala.
Hvala. Pitanje postavlja narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Moram da kažem i da ne zaboravim u međuvremenu da pohvalim predsednicu Vlade. Prošli put sam, i to mislim da smo dužni mi iz opozicije da kažemo, rekao sam da dođe češće, da nije strašno, niko ne ujeda, i ona je poslušala, obećala i došla. Dakle, to je nešto za šta treba odati priznanje i nije lepo da mi to sada zanemarimo samo zato što smo opozicija, a, hajde da kažem, kolateralno, i predsednicu i rukovodstvo Skupštine, jer to rukovodstvo nije pribegavalo nekim manevrima kojima se ranije pribegavalo, da se izbegne taj poslednji četvrtak, pa da, eto, Vlada kao hoće, ali ne može, jer nema zasedanja Skupštine. Taj manevar su koristile prethodne vlade. Kada kažem prethodne vlade, mislim i na vlade SNS a i one pre SNS. Dakle, to je prosto nešto što treba konstatovati. Nećemo mi rešiti sada sve moguće probleme, ali nešto ćemo malo probistriti, čuće se neki argumenti za i protiv. Dakle, to je svakako za pohvalu. Ono što ne znam da li je za pohvalu, ali malo za čuđenje, to je da, moram priznati, gospođo Brnabić, da bih ja voleo da živim u zemlji koja izgleda tako kako ste je vi pa i vaše kolege ovde opisali. To stvarno deluje kao jedna zemlja, sa tim podacima i citatima, prosperiteta, stabilnosti, reda, kažem, zaista deluje gotovo idealno. Mislim da bismo svi mi ovde voleli da Srbija zaista tako izgleda. Moj utisak je da Srbija tako ne izgleda, fakat, nema sada prostora da se sve to detalj po detalj, tačka po tačka raspravi. Ali, generalno mislim da građani to tako ne percipiraju. Što se tiče ovoga da su građani sami procenili, vi ste pomenuli i pozivali se, s razlogom, naravno, na rezultate izbora koji daju za pravo tim vašim ocenama i procenama, ja bih rekao da bih se ja i sa time složio, samo uz jedno malo ali, a to je da su uslovi koji postoje na tim izborima iole fer, demokratski i ravnopravni, onda bih ja zaista skinuo kapu i rekao – da, vi ste u pravu. Ovako imam pravo na neku vrstu rezerve i sumnje u pogledu toga i fascinantnosti tim rezultatima. Ali, ono što je problem i čime smo završili naš prošli dijalog, pre jedno mesec dana ovde, vi ste gotovo ljutito, ali uvređeno, ne prema meni, nego generalno, rekli – pa kako vam pada na pamet, to je bila moja poslednja konstatacija, kako možete pomisliti da bi neko bio tako glup, lud, ili tako ste neki izraz upotrebili, da formiranje tzv. zajednice srpskih opština prihvati kao neki poklon i da to onda bude opravdanje za potpisivanje pravno obavezujućeg sporazuma, koji bi uključivao i eventualno stolicu u UN. Dakle, vi ste sa indignacijom odbili samu pomisao da bi, ponavljam i naglašavam zbog građana, dakle, da bi nam u nekom trenutku taj ZSO, kojim nam se maše i obećava, evo, već šesta godina, i koji nikako da se formira, uz silno otezanje i zavlačenje, pre svega, naravno, sa albanske strane, ali rekao bih i uz nedovoljno insistiranje Srbije, da nam se taj ZSO na kraju ponudi kao neka vrsta utešne nagrade. Hvala.
Hvala. Predsednica Vlade ima reč.
Nisam čula jasno pitanje, ali ću vam svakako dati odgovor na generalni komentar. Hvala vam, u svakom slučaju, što ste primetili da dolazimo u Skupštinu i da time odajemo stvarno, čini mi se, potpuno iskreno poštovanje prema Skupštini kao Vlada i što odgovaramo na sva pitanja i mi ćemo nastaviti kao Vlada sa tim i dolazićemo svakog poslednjeg četvrtka u mesecu. Kada kažete da bi voleli da živite u zemlji o kojoj ja pričam sa mojim timom, imam jednu fantastičnu vest za vas – vi živite u toj zemlji, tako da vam se ta želja ispunila. Sve reforme traže vreme i svi rezultati traže vreme. Mislim da ćemo se svakako makar složiti oko toga da je 2012. godine zemlja bila devastirana. Mislim da ako je nezaposlenost 26% ili između 24 i 26%, da to znači da je zemlja devastirana. Mislim da ćemo se složiti da je pravosuđe posle reforme koja je pokušana bilo devastirano. Mislim da je jako, jako teško, od toga gde smo bili na tri meseca od bankrota, da zaposlimo ljude, da podignemo plate, da imamo standard, da uložimo u zdravstvo, u javne usluge, u puteve. Kada nemate ni Koridor 10, nemate Koridor 11, da ne znate kako da dođete od Niša do Užica, mislim, te stvari traju i traže vreme. Mislim da je po svakom objektivnom parametru, ali opet, ne nas u Srbiji, neko partnera iz EU, iz Svetske banke, Svetskog ekonomskog foruma, kreditnih agencija, rejting agencija, koje dva puta za dve godine povećavaju kreditni rejting Srbije, očigledno da je situacija u Srbiji mnogo bolja. Ne možete reći da ako je danas nezaposlenost između 12 i 13%, što je i dalje katastrofa, da je to gore nego 24%, ali je to i dalje jako teška situacija, situacija u kojoj, naravno, građani jako teško žive. Vi ne možete da imate dobre plate, kada ste imali nezaposlenost 26%. Pa vi tek treba da dovedete firme ili da podržite mala i srednja preduzeća da bi se napravili ti poslovi, pa onda da krenete u drugi krug, da se napravi konkurencija, da bi tržištem povećali plate. Ne možete da kažete – biće minimalna plata 180 dinara po satu. Vi možete, ali niko neće imati da plati tu platu. Jedino je tržište to koje može da podigne plate, a to traži vreme. Ne možete da kažete – građani ne primećuju. Ako imate prvi klinički centar u istoriji Srbije završen, 52 miliona evra je uloženo u jedan od najboljih trenutno kliničkih centara sigurno u jugoistočnoj Evropi, onda to građani danas, koji nažalost moraju da se leče u tom kliničkom centru, svakako primećuju. Juče smo raspisali tender za izvođača radova za Naučno-tehnološki park Niš. Pre toga smo u oktobru otvorili Startap centar u Nišu. To ti studenti primećuju. Da li treba bolje? Pa mora mnogo, mnogo bolje, ali Vlada mog prethodnika je tek napravila finansijsko ozdravljenje zemlje. Oni su jedva stigli da se bavi novim radnim mestima, zato što je valjalo, trebalo je zemlju izvlačiti iz bankrota. Ova Vlada je tek nasledila zdrav budžet, zdravu osnovu za brži rast i mi sada moramo da idemo u taj brži rast. Dakle, reforme traže vreme, rezultati se vide, ali sam ja sigurna da će se videti iz godine u godinu. Na kraju krajeva, možemo da razgovaramo oko izbornih uslova. Ja se sa vama ne slažem svakako, zato što živimo u 21. veku, gde potpuno ne možete da iskontrolišete javnu reč, što svi vi znate, pre svega preko društvenih mreža, vi ste aktivni na „Tviteru“ i na ostalim društvenim mrežama, vi danas to ne možete da iskontrolišete, 21. je vek. Izborni rezultati pokazuju tačno ono što građani misle i pokazuju tačno ono što građani osećaju, da li osećaju boljitak ili ne. Hvala vam.
Hvala. Reč ima Đorđe Vukadinović.
Naravno da najmanje polovina građana Srbije ne koristi društvene mreže, ne informiše se preko interneta i naravno da je to upravo glasačka baza i gro glasačke baze vaše stranke, odnosno vladajuće stranke kojom se ponosite. Ali, ostavimo to sada, to je činjenica. Na to se možemo ljutiti. Nema razloga da osporavamo elementarne činjenice. Kada bi glasali samo oni sa društvenih mreža, rezultati bi bili drugačiji, ali bolje da proširimo mogućnosti i oslobodimo medije da svi građani imaju pravovremenu i ispravnu koliko-toliko informaciju. Isto tako, hvaljenje rezultatima o smanjenju nezaposlenosti, na to utiče zapravo to što su mnogi otišli iz zemlje mladi, radno sposobni, obrazovani i tako se, nažalost, smanjuje stopa nezaposlenosti, u najvećoj meri. Ali, ostavimo to. Iskoristio bih priliku da je tu i gospodin Ivica Dačić, ministar spoljnih poslova, da uputim i jednu pohvalu i ozbiljnu zamerku, pitanje i dilemu i njemu. Vi ste mi takođe, gospođo Brnabić, ostali dužni odgovora povodom pravno obavezujuće sporazuma i te moje sumnje ili dileme da li će nam upravo zajednica srpskih opština biti ponuđena kao utešna nagrada za prihvatanje pravno obavezujućih sporazuma. Dakle, nešto što se tiče prethodnog sporazuma i obaveza albanske strane iz prethodnog sporazuma, što nije ispoštovano, što je naivno potpisano, ja bih rekao glupo potpisano, olako potpisano, taj Briselski sporazum, a onda ta tačka, ta stavka, taj famozni ZSO bude ponuđen i kaže – evo, vi ste dobili sad zajednicu srpskih opština, pa onda prihvatite, maltene, stolicu Kosovo u UN. Moje pitanje za gospodina Dačića se tiče i prva pohvala, to je ova mera uzvratna za hrvatskog ministra, malo tu je i pohvala Vladi, ministra odbrane, koji proglašen za personu non grata odnosno nije poželjan u Srbiji. To je izuzetna mera za ono što je Hrvatska učinila sa ministrom Vulinom. Ne odobravam postupke, izjave, najveći deo postupaka izjava ministra Vulina, ali mislim da Vlada koja drži do sebe mora posle toga ili da izbaci, odnosno zahvali gospodinu Vulinu na članstvu u Vladi ili da uradi ovo što je uradila. Dakle, to je prosto normalan proces kojem treba da se pribegne. Ali bih voleo da ta vrsta odlučnosti koja je pokazana sada prema hrvatskoj strani, koju pozdravljam, gde je primenjena, recimo prilikom priprema za ovaj Sofijski samit, EU i zapadni Balkan, odnosno malo je neprijatna situacija u kojoj Španija i Marijano Rahoj, mnogo više brane poziciju Srbije po pitanju Kosova, nego srpska Vlada, ili je bar to moj utisak i voleo bih da mi to jednim delom objasnite i premijerka i ministar spoljnih poslova. Hvala.
Hvala. Izvolite.
Reći ću vam ponovo da se u potpunosti ne slažem sa vama da građani Srbije ne koriste društvene mreže, jel mislim da je to jednostavno po bilo kojoj statistici nije tako. Srbija je, ako nešto jeste, a onda, eto za to moram da pohvalim pre 2012. onda je ona prilično dobro povezana. Signal mobilnog telefona je u Srbiji preko 90% teritorije pokriva, brodbend ili optički kablovi u proseku preko 60%, po čemu smo jako, jako dobri u Evropi. U proseku u Srbiji na jednog građanina ide dva mobilna telefona, tako da se ne bih složila sa vama. Mislim da je to potpuno paušalna ocena i da građani Srbije proveravaju i da su aktivni na društvenim mrežama i da čitaju vesti preko mobilnih telefona, a takve vesti i veb sajtovi nikako ne mogu da se kontrolišu, pa ne može da ih kontroliše ni ta svemoguća Vlada Republike Srbije, koja kontroliše sve medije u Srbiji. Juče sam videla jedan nacionalni list koji je za ništa manje nego 10 puta povećao broj prisutnih građana u Nišu na tzv. demonstracijama, protiv predsednika Vučića. Nije ih bilo 1000, dnevni list „Danas“ je rekao 10.000. Ja ne znam kako je bolji primer da sloboda medija, apsolutno i sloboda i kreativnost medija u Srbiji postoje samo tako. Ja se sa time ponosim, mislim da je Srbija dobra zemlja i bolja zemlja za život zbog toga. U Briselskom sporazumu imali smo prišli put jednu ozbiljnu debatu, ja stojim pri tome, ja imam, rekla sam i tada, potpuno logički pokazatelj toga da je Briselski sporazum u interesu Republike Srbije, a da neki od prethodnih sporazuma koje su prethodne Vlade potpisivale, odnosno Vlade pre 2013. godine, nisu. Zato što ako imamo sporazume koji su potpisivani i koje Priština brže, bolje implementirala, nećete da mi kažete da su ti sporazumi bili u interesu Srbije. Jel, ako imate sporazum koji je u interesu Srbije onda Priština beži već pet godina da ga implementira. To je najbolji pokazatelj da je Briselski sporazum u interesu Republike Srbije, kao što npr. dogovor oko integrisanog upravljanja prelaza nije. Zbog čega danas imamo da stranci, to bez problema mogu da zovu granicom. To je potpisao Borko Stefanović, ako se ne varam. Hvala.
Reč ima minisar Stefanović.
Samo da kažem jednu stvar, gospodin Vukadinović, nekad mi se čini da potcenjuje građane Srbije. Na stranu to što mislim da je ovo jedna vid diskriminacije ili pokušaja diskriminacije građana na one koji koriste internet ili ga ne koriste i da pokuša da se napravi jedan obrazac predvidivih ponašanja te oni koji ne koriste internet ili koji su manje informatički pismeni su sad biračko telo SNS, a ovi drugi koji su pismeniji oni su biračko telo ovih drugih. Tu ima sada nekoliko logičkih pitanja koje će vam potvrditi da nije to baš tako. Uzmimo predsedničke izbore 2017. godine, na teritoriji grada Beograda i beogradske izbore koji su se održali 2018. godine gde su iste stranke u zbiru izgubile, dakle Jeremić – Janković – Đilas, su izgubili trećinu svog biračkog tela. Dakle, ti ljudi, isti ti ljudi su shvatili da to nije opcija koja njima donosi nešto dobro. Ne može se pojednostavljivati situacija. Na kraju krajeva vi ste imali istraživanja koja ste vi objavljivali, koja su grešila za 70%, 80% u odnosu na pojedine rezultate. Šta je problem? Ja sam tu uvideo kod određenog kruga ljudi, ja sam to govorio ljudima koji razmišljaju slično meni kada su imali takvu vrstu razmišljanja. Ne sme se zatvoriti u čauru istomišljenika, jer će te tako uvek imati pogrešnu percepciju. Imaćete pogrešnu percepciju o Srbiji i onoga što misle ljudi u Srbiji. Na kraju krajeva ljudi u Srbiji, imate stalno kontinuirano povećanje, ja zaista mislim da je to zasluga, da je zasluga ogroman rad koji su uložili Aleksandar Vučić i SNS i Vlada Srbije i ljudi koji se bore. To je moje mišljenje. Ali, rezultat koji se postiže da vi svake godine imate kontinuirano povećanje i apsolutnog broja glasova i procenata, pokazuje da građani Srbije i te kako dobro razumeju koje su opcije koje za njih nešto rade, a koje su opcije koje za njih nešto ne rade. Takva vrsta, to vam je, kao kad kažu ljudi, to sam slušao nažalost i ovde u parlamentu, e, ne valja, super je bilo kada nije bila fabrika tad je bilo odlično, e sada nam ne valja zato što su zaposlili u fabrici, jer nemaju dovoljno veliku platu u fabrici. Ali, im je super bilo kada nisu imali platu uopšte. E, tada im je bilo najbolje. Dakle, niko od tih ljudi koji je bio gladan, koji nije imao posao, a zaposlio se ne misli da im je bilo bolje kada su bili gladni, misle da im je bolje sada. Da li misle da im je dovoljno dobro? To zavisi sada od hiljadu faktora. Svakako da nije idealno, samo hoću da vam kažem, moji roditelji pripadaju generaciji ljudi koji imaju preko 60 godina, vrlo se aktivno služe društvenih mrežama i veliki broj, a nisu to više da kažem oni penzioneri koji nisu imali pristup tim vrstama mreža. Oni će uskoro biti penzioneri, za godinu, dve dana. Dakle, to su ljudi koji imaju i te kako dovoljno informatičke pismenosti i jako dobro umeju da procene šta je u njihovu korist, ali ne samo oni. Na kraju krajeva, naš posao je da se građanima obratimo na različite načine. LJudi vide, dostupna su im sva sredstva informisanja na različite načine. Na kraju krajeva, vide šta se dešava u njihovoj sredini. Kada vide da u njihovoj sredini niče novi park, niče nova škola, ide novi vrtić, otvara se nova fabrika, a to ranije nije, idu kilometri puta, a nije se dešavalo ranije, niko od tih ljudi neće reći, ovo je sada lošije nego što je bilo onda. LJudi će prepoznati da je to bolje. Da li može još bolje? Naravno, da može, ali upravo hoću da vam kažem, suviše je to opasno na takav način deliti ljude. Nema crno bele situacije, nema situaciju u kojoj možete da kažete, ovi su ovakvi, oni su onakvi. LJudi procenjuju svakoga dana. Menjaju svoju volju, menjaju svoj način razmišljanja. Oni koji su danas podržavali jedne, sutra podržavaju druge. Zato morate ljudima, rezultatima da se borite za njih svakoga dana. Samo sam to hteo da kažem. Dakle, siguran sam da ćete to videti u narednom periodu kada narod opet bude imao priliku da se izjasni šta misli, da će se tamo gde se radilo, gde su bili rezultati i tamo gde se država, odnosno oni koji je predstavljaju, da su se baš založili, da će i tu gde se budu kandidovali, da će imati podršku naroda.
Reč ima Ivica Dačić. Izvolite.
Kažu mi oni koji prate televizijske rejtinge da smo trenutno veoma malo gledani, pa bih hteo da podignem gledanost. Shodno tome, dozvolite mi samo da navedem nekoliko podataka, pošto je gospodin Aleksić izašao, ali, dok je on govorio, ja sam naložio da se pronađu svi ugovori koje je Vlada Srbije, odnosno Ministarstvo spoljnih poslova ikada pravilo sa nekim lobistima i lobističkim grupama. Znači, koliko do sada imamo podataka, Vlada Srbije je 16. aprila 2008. godine potpisala Sporazum sa „Grupom 30 strateških tačaka“, koji je potpisao Mirko Stefanović, generalni sekretar Ministarstva spoljnih poslova, 42 hiljada dolara mesečno. Takođe, 5. avgusta 2011. godine, tadašnji ministar spoljnih poslova Vuk Jeremić je potpisao ugovor o lobiranju sa „Podesta grupom“ za 100 hiljada dolara mesečno. Mirko Stefanović je bio generalni sekretar. Znači, na osnovu odluke Vlade. Ja govorim o zvaničnim ugovorima koji su potpisani. Isplaćeno je ovoj prvoj agenciji milion i 469 hiljada i 800 dolara, a „Podesta grupi“ je isplaćeno 900 hiljada dolara. Takođe, u međuvremenu, postoji u američkim papirima koji se bave lobiranjem, jer je to tamo legalna i zakonski regulisana aktivnost, podatak da je Vlada Srbije tokom 2006. godine platila 320 hiljada dolara, 2007. godine 360 hiljada dolara i 2008. godine 120 hiljada dolara agenciji „Barbur grifit end rodžers“, za koju nemamo ugovor, a piše da je Vlada Srbije platila za bilateralne relacije sa SAD. Znate šta, mislim da je krajnje neumesno da se danas postavljaju ovakve vrsta pitanje od onih koji su potpisivali ovakve ugovore u prošlosti. I to je odgovor na sve ono što su pitali da li se neko sreo ili nije sretao sa nekim lobističkim firmama. Da vam kažem jednu stvar. U Americi 173 ili 174 zemlje imaju lobističke ugovore sa američkim kompanijama. Jel to nešto što treba neko sada da napada zbog nečega? Prvo, nije ni potpisan, niti se neko sretao, niti je bilo šta neko dogovarao. Šta ste rekli? (Goran Bogdanović: Pitam jeste tada bili u Vladi?) Nisam bio tada u Vladi. Izvinjavam se, 2008. godine ste bili vi u Vladi, Koštunica i vi 2008. godine. Prema tome, nemojte sada da prebacujete na mene. Uostalom, da vam kažem, ja ovo što sam govorio, ja samo postavljam pitanje, „Podesta grupa“ je istovremeno kada je potpisala ugovor sa Vladom Srbije, za nekoliko meseci potpisala isti takav ugovor sa Kosovom. Čekajte, da li je to normalno da radi i za Srbiju i za Prištinu i za Albaniju u isto vreme? To je takav sukob interesa i konflikt i da vam kažem iskreno, ne znam šta su uradili za interese Srbije. Svi ovi kojima smo davali ove pare, jer za tek nekoliko godina 84 ili 85 zemalja je priznalo jednostrano proglašenu nezavisnost Kosova. Dajte meni ovoliko para, 50 zemalja će da povuče priznanje Kosova. Slažete li se? Dobro. Apropo, to je toliko apropo ovih lobiranja. Da se sada vratim ozbiljno da kažem nešto o tome. mislim da je to našoj državi, da je država, mislim da bi oko svega ovoga bi trebalo stvarno da imamo neki konsenzus oko toga šta je nama kao državi potrebno. Ja uopšte ne pričam o tome da li je neko na vlasti ili opoziciji, očigledno je da moderan svet funkcioniše na takav način i da vi morate jedino da učinite transparentnim sve to što se dešava i da mi treba da lobiramo za naše interese tamo gde se donose odluke. Slušajte, mi imamo situaciju da su, da Kosovo na primer otvara ambasade u mnogim zemljama, a mi u zanosu nekih demagoških izjava treba da zatvaramo ambasadu. Mi ne idemo na neke konferencije zato što je to skupo, mi moramo da se opredelimo šta hoćemo. Što se tiče Ministarstva spoljnih poslova, siguran sam i predsednika Republike, Aleksandra Vučića, sa kojim sve to zajedno radimo u dogovoru, mi imamo jasan cilj i plan, nikakvo članstvo u UN ne pada nam na pamet. Prema tome, nikakvih dogovora niti političke trgovine o tome nema. Nemoguće je da neko dobije mesto u UN, jer šta nam drugo preostaje posle toga? Čekajte, to je osnovna stvar koju ni jedna država neće dopustiti. Videli ste da mnogi dolaze u našu zemlju i govore o tome, imaju prijateljske izjave, vole nas, itd, a onda šalju protesne note mnogim zemljama koje su povukle priznanje Kosova, prete nam da će ukinuti sednice Saveta bezbednosti o Kosovu, prebaciti ih na zatvorene konsultacije, itd. Mi moramo da vodimo računa o svojim interesima. Kakav pravno obavezujući sporazum koji će definisati UN ili definisati nezavisnost Kosova? Mislim da oko toga stvarno nema nikakve dileme. Nema šta mi ovde da okolišamo. Ova Vlada Srbije, ovaj predsednik Srbije, ova Vladajuća koalicija nikada neće priznati jednostrano proglašenu nezavisnost Kosova. To znači, pravno obavezujući, oni koji su pravnici znaju, ja nisam pravnik, ali barem toliko znam da ne postoji, ako je već sporazum, on je valjda pravno obavezujući. Kakav je to pravno neobavezujući sporazum? Znači, mi insistiramo na primeni Briselskog sporazuma. Čuli ste da je Bljerim Šalja govorio juče, koji je inače prisustvovao potpisivanju Briselskog sporazuma i Šalja i Hodžaj govore o tome da će zajednica srpskih opština da bude formirana posle prijema Kosova u UN ili posle pravno obavezujućeg sporazuma o normalizaciji odnosa Srbije i kako oni to kažu Kosova, mi to zovemo Beograda i Prištine. To ne samo da nije dogovoreno, to je još jedno otvoreno izbegavanje ispunjavanja njihovih obaveza. Prema tome, da li EU na to reaguje? Očigledno ne reaguje. Šefica misije EU u Prištini je izašla iz svog mandata. Ona je juče govorila o Kosovu kao ravnopravnom učesniku inicijative Zapadni Balkan šest, o tome smo sinoć rekli i juče na sastanku i predsednik Vučić i bila je tu i premijerka, bila je Jadranka Joksimović i Donaldu Tusku. Takođe smo rekli da EU mora da reaguje na ovakve izjave koje se čuju sa Kosova. Šta sada to znači? Sada nije obavezujuće ono što smo potpisali pre pet godina, čeka se sada, traže se neki novi izgovori. Imajući to sve u vidu, mi smo svesni situacije i međunarodnih uslova u kojima se nalazimo, ali siguran sam da ovo nije tema za političku trgovinu. Ovo nije tema za političku trgovinu da li ćemo mi sada godinu dana, dve ili tri ući brže ili kasnije u EU. Ja se ne libim da to otvoreno i kažem. Evropska unija, pitanje je dokle će postojati, a Srbija će valjda da postoji zauvek i moramo da vodimo računa o našim državnim i nacionalnim interesima, tako da tu nemamo nikakve dileme. Što se tiče Hrvatske, mi smo doneli recipročnu meru. Oni kažu – pozvaće svog ambasadora na konsultacije. U redu, mi ćemo uslediti recipročne mere. Prema tome, kažu - ovde nije reč o Vulinu, ovde je reč o aktu koji ugrožava naše dobrosusedske odnose, koji nikako ne može da se tumači kao akt dobre volje, već predstavlja akt ponižavanja Vlade Republike Srbije, a samim tim i Republike Srbije. Mi ćemo sigurno odgovoriti i odgovorili smo istom merom. Kad neko kaže recipročno, to znači da odgovorite na isti način. Nama jeste interes da normalizujemo odnose, ali normalizacija odnosa ne znači da mi ne treba da govorimo istinu o sudbini našeg naroda u Hrvatskoj za vreme Drugog svetskog rata, o sudbini našeg naroda devedesetih godina i ne treba, naravno, da prihvatamo lažne optužbe koje dolaze sa njihove strane da je Srbija izvršila neku agresiju. Uostalom, Međunarodni sud pravde u Hagu je to odbio. Jedina agresija koju je neko izvršio na srpsko-hrvatskim odnosima u istoriji je bila agresija Hrvatske, odnosno Nezavisna Država Hrvatska do Beograda, Novog Sada i Šapca. Mi tu nemamo zaista nikakve dileme. Ne znam da li postoji, pitao sam koliko je ograničeno vreme, ali pošto je moj drug Palma sledeći na redu, ja ću da završavam što ranije. Nemamo nikakve dileme da oko ovoga, uskoro ćemo imati i Odbor za spoljne poslove o izveštaju o radu i nastavićemo sa nečim što ih najviše nervira, a to je povlačenje priznanja Kosova. Slušajte, nemoj mi da padamo na njihove fore. Znate, kad neko prizna Kosovo, onda je to jedna velika i ugledna zemlja. Kada to uradi Barbados, to je onda velika zemlja, a kada povuče priznanje Surinam ili povuče priznanje Burundi ili Gvineja Bisao, a to su neke tamo minorne zemlje. Svaka od tih zemalja ima isti glas u Generalnoj skupštini UN. Prema tome, ja pozivam sve vas poslanike iz svih političkih partija i sve ministre da se više okrenemo tim zemljama, jer to su naši prijatelji od čijih glasova će zavisiti sudbina naše zemlje u celini, a i samim tim i Kosova i Metohije. Mi smo spremni da zajedno sarađujemo sa svima. Pokažimo naš patriotizam upravo na tome, da radimo protiv priznanja Kosova i za povlačenje priznanja u proteklim godinama. Hvala vam.
Izvolite.
Kao što rekoh, lepo to zvuči, mada je veći deo ovog vremena gospodin Dačić odgovarao zapravo kolegi Aleksiću, a ne meni, ali svejedno. Slažem se ja oko mnogo toga i mislim da treba razmisliti o tome da kao poslanici podržimo inicijativu Vlade ili da premijerka pokrene da se odobre u rebalansu dodatna sredstva Ministarstvu spoljnih poslova i gospodinu Ivici Dačiću da on sa, kako je rekao, za milion dolara obezbedi pedeset priznanja, odnosno povuče pedeset priznanja nezavisnosti Kosova. Ne deluje to baš tako, ali bih ja voleo da tako može da funkcioniše. Što se tiče lobiranja, nisam protiv toga, samo bih voleo da to bude prosto transparentno. Dakle, naravno da treba da se lobira, samo bih voleo da vidim čime je, kada su već navođeni primeri, bila dilema šta su ove neke agencije lobističke učinile za Srbiju sa sklopljenim ugovorima za one prethodne vlasti, šta je, recimo, zasluga Tonija Blera, recimo, njegovih Delivery Unit-a, koji su imali neku vrstu mutnog aranžmana, ne znam od koga i kako plaćenog, sa ovom vlašću, znači posle 2012. godine, a svi znamo ko je i šta je Toni Bler, dakle, ne da nije doneo ništa dobro, nego je doneo samo loše i Srbiji i mnogim zemljama i narodima širom sveta. Što se tiče onoga što je rekao gospodin Stefanović, mislim da je neko obmanuo njega kao i njegovog šefa, odnosno predsednika, kada je za one podatke i rezultate i beogradskih izbora i rezultate naših istraživanja, naravno da nije tako, kao što ga je neko obmanuo i u Nišu, pa kad je pročitao, pa i sam je video da je to malo nebulozno, dve i po milijarde evra koje su uložene, navodno, u Niš, pa je onda rekao – ko mi je to napisao? Tako ga je i u pogledu rezultata naših istraživanja neko obmanuo. Ali, što se tiče beogradskih izbora, kada saberete rezultate opozicije, videćete da su oni potpuno u dlaku isti, procenat je potpuno isti kao i na predsedničkim izborima, a to što nisu bili dovoljno pametni da mene poslušaju, pa da izađu zajedno na te gradske izbore, ova opozicija, to je njihov problem. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Tatjana Macura.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, poštovani predstavnici Vlade, kolege narodni poslanici i građani Srbije, pre svega da se izvinim ministru Dačiću što ja sada govorim, a ne narodni poslanik gospodin Palma. Vratila bih se na svoje pitanje. Čini mi se da je ovih dana goruća tema serijal koji su novinari „Insajdera“ pripremili, a radi se o analizi strateškog partnerstva između nacionalne avio kompanije „Er Srbija“, tj. nekadašnjeg JAT-a, i „Etihada“, kompanije iz Ujedinjenih Arapskih Emirata. Saradnja datira još od vremena kada je resor privrede vodio gospodin Mlađan Dinkić, tj. dok još nije JAT rebrendiran u „Er Srbiju“. Podsetiću građane Srbije da je gospodin Dinkić započeo pregovore između JAT-a i „Etihada“. NJega je u pregovorima nasledio tada široj javnosti manje poznat gospodin Siniša Mali, koji je te 2013. godine bio savetnik prvog potpredsednika Vlade, danas predsednika Srbije Aleksandra Vučića upravo u Vladi malopre pomenutog gospodina Ivice Dačića. Nezvanično ugovor o saradnji je potpisan 31. jula 2013. godine, dok se svečano potpisivanje obeležilo 1. avgusta. Novi „Etihadovi“ rukovodioci su odmah zatim preuzeli rukovođenje našom nacionalnom kompanijom, sve do marta 2014. godine, kada je ugovor o strateškoj saradnji stupio na snagu, iako su, makar na papiru, bili manjinski strateški partneri. Čak i u prednacrtu se videlo da će Srbija biti u nezavisnom položaju. Obavezali smo se da ćemo tada uložiti sto miliona evra, a da će „Etihad“ samo 40 miliona uložiti, i to u vidu zajma. Do danas javnosti nije predstavljeno šta su tačno ovlašćeni predstavnici ispred građana Srbije potpisali i na šta su nas precizno obavezali, s tim što je danas više nego očigledno da se svesno išlo samo na štetu građana Srbije. Srbija je za ovih pet godina uložila u bespovratnu zajedničku kompaniju nekoliko puta više na različite načine, od otplate dugova do investiranja, dok je „Etihad“ zajedničkoj firmi dao kredit od oko sto miliona dolara. Za razliku od bespovratnog davanja Srbije, „Etihadu“ kredit sa kamatom mora da se vrati. Verujem da ste svi odgledali sjajnu analizu „Insajdera“. Imajući u vidu da su najodgovorniji za ovakav kriminalni sporazum odbili da govore ili da daju neophodne informacije i dokumentacije, grubo kršeći Zakon o pristupu informacijama od javnog značaja, pitam vas, poštovana predsednice Vlade, kako će se država odnositi prema ovom ne tako malom problemu? U međuvremenu je došla na red i koncesija Aerodroma „Nikola Tesla“. Tek o ovom ugovoru se ne zna ništa. Ono što naslućujemo je da je zbog tog ugovora država odlučila da prisvoji lokalni niški aerodrom, koji bez nepotrebnog uplitanja države posluje odlično i ostvaruje profit. Nije li poruka jasna? Čak i u ovakvim okolnostima u Srbiji, koja je samo lepo našminkana, a ekonomski je apsolutno devastirana, je vidljivo da iz nekih biznisa država jednostavno mora da se povuče.
Hvala. Reč ima predsednica Vlade Ana Brnabić.
Hvala. Prvo, koliko ja znam, mislim da je ugovor sa „Etihadom“ objavljen na sajtu Vlade. Evo, proverite, pa mi javite. Što se tiče „Er Srbije“, mislim da je Vlada uradila dobar posao, zato što nije pustila da JAT samo propadne, da svi ti ljudi ostanu bez posla, a da dugovi svakako ostanu i da onda kada firma ode u stečaj, kao što je veliki broj firmi otišao u stečaj, onda da se pokrije šta može iz stečajne mase, a ovo ostalo da radnici ostanu bez ičega. Dakle, mislim da je u svakom trenutku bolje da se napravi, a posebno zato što je ovo specifično, i „Er Srbija“ nije samo nacionalna kompanija. To je kompanija koja Srbiju promoviše širom sveta. To je, takođe, kompanija koja ima jako veliki uticaj na međunarodni Aerodrom „Nikola Tesla“. Bez „Er Srbije“, međunarodni Aerodrom „Nikola Tesla“ ne bi mogao da postane čvoršte. Bez toga mi ne bi mogli da imamo 2017. godinu, gde je međunarodni aerodrom prvi put u svojoj istoriji imao više od pet miliona putnika, nešto malo više od pet miliona i 300 hiljada putnika. To je nemoguće bez „Er Srbije“. Dakle, „Er Srbija“ ne može da se posmatra samo kao „Er Srbija“, ali da posmatrate i samo kao „Er Srbija“ opet je bolje da ste spasili ono što se spasti moglo od JAT-a i napravili svog nacionalnog avio prevoznika. Mada razumem, kada je bila priča o „Železari Smederevo“, uvek je bilo kritika gasi „Železaru“, završavaj to, nemoj da daješ pare, 5.000 ljudi, šta da radimo, takva je ekonomija, neoliberalni koncept, šta da se radi. Dakle, ne i „Železara Smederevo“ je spašena isto tako. U tom istom smislu mislim da je „Er Srbija“ bio dobar ugovor za Republiku Srbiju. Za razliku od prethodnih Vlada i ugovora koji su bili u potpunosti pod doznakom poverljivo, mi nemamo, a ni prethodna Vlada nije imala taj princip, pa kada mi kažete oko ugovora sa „Vansijem“, koncesionog ugovora, on je od preključe objavljen na sajtu u formi u kojoj u ovom trenutku može da se objavi na sajtu Ministarstva finansija, mislim Komisija za javno-privatna partnerstva. Dakle, svi osnovni elementi ugovora su objavljeni. Nakon, kao što sam rekla i prošli put, prošli mesec kada sam bila u Skupštini, nakon finansijskog završetka, financial close, finansijskog potpisivanja tog ugovora sa „Vansijem“ ugovor će biti objavljen, ali u ovom trenutku, potpuno u skladu sa zakonom, najvažniji elementi tog ugovora su objavljeni na sajtu Ministarstva finansija u odgovarajućoj formi. Aerodrom „Konstantin Veliki“, niški aerodrom, nema nikakve veze sa koncesionim ugovorom za međunarodni aerodrom „Nikola Tesla“. Aerodrom „Konstantin Veliki“ je drugo pravno lice i nikako nije pomenut, ni obuhvaćen koncesionim ugovorom sa međunarodnim aerodromom „Nikola Tesla“. Opet dolazimo do jedne ekonomski potpune nelogičnosti da država koja razvije svoj međunarodni aerodrom u Beogradu, do toga da ima najbolje rezultate u svojoj istoriji i razvije ga do toga da može da napravi ugovor vredan nešto više o milijardu i 500 miliona evra sa jednom od najjačih kompanija za upravljanje aerodromima, francuskim „Vansijem“, u potpuno otvorenom transparentnom međunarodnom postupku na koji niko nije uložio žalbu, u kome učestvuju i najveće međunarodne finansijske institucije… Dakle, završimo tako dobar posao, važan posao, ostavimo aerodrom za milijardu i 500 miliona evra na upravljanje jednoj od najboljih međunarodnih kompanija i kažemo da sada kao Vlada Republike Srbije možemo još više da uložimo takođe u međunarodni aerodrom „Konstantin Veliki“ u Nišu, zato što možemo, zato što smo ovaj posao završili, a i pre toga je Vlada Republike Srbije ulagala mnogo više novca u „Konstantin Veliki“, nego lokalna samouprava, zato što lokalna samouprava nije imala kapaciteta, pa je 2014. godine gospodin Perišić, tadašnji gradonačelnik Niša, tražio od Ministarstva građevine, kao resornog ministarstva, da Vlada Republike Srbije preuzme upravljanje i finansiranje aerodroma „Konstantin Veliki“ zato što grad Niš to ne može da podnese. Dakle, mi sada to preuzimamo da dalje investiramo u to, da ga razvijemo kao što smo razvili međunarodni aerodrom „Nikola Tesla“. Postoji i tu neki problem. Dakle, meni je to ekonomski nerazumljivo. Ne znam šta može da se desi, niko neće „Konstantin Veliki“ da uzme i da ga prebaci u Beograd. Dakle, sve od investicija što može da se investira u Niš ostaje u Nišu za benefit građana Niša. Ne vidim i ne znam kako da tumačim više te potpuno ekonomske besmislene kritike na račun ovog posla. Dakle, potpuno je jasno. Imate koncesiju na međunarodni aerodrom „Nikola Tesla“, imate sredstva da uložite još veća sredstva u Niš i „Konstantin Veliki“. Benifit je i za građane Beograda i za građane Niša i za sve građane Republike Srbije i Srbije u celini. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Tatjana Macura, dodatno pitanje.
Zaista bih želela, predsednice Vlade, da mi objasnite kako biste vi, pošto dolazite iz jednog privatnog sektora, objasnili da je jedna nacionalna kompanija pristala na to da iznajmljuje „erbas“ avione. U tom trenutku, potpisala je ugovorom sa „Etihadom“ i iznajmljivala njihove avione, plaćala po višestruko većima cenama rentiranje aviona, ali i doobuku posade, održavanje samih letilica. To je nešto što, i ja dolazim iz privatnog sektora, dakle, zdrav razum nam kaže da na takve stvari ne pristajete. Zanima me kojom odlukom, ko je bio donosilac te odluke da je ovo bilo u redu, a samo poslovanje je dodatno, da kažem, finansijskim inekcijama poboljšano tako što je država Srbija, u nekoliko navrata, velike količine novca odvajala za „Er Srbiju“, pa imamo samo neke od suma koje su zaista visoke, a to je 17,5 miliona, 22 miliona dolara. Dakle, to nisu mala ulaganja države Srbije u nacionalnu kompaniju kojom rukovodi, ispostavilo se na kraju, stranac.
Reč ima potpredsednik Vlade Nebojša Stefanović.
Postoji nekoliko stvari koje treba uzeti u obzir kada se posmatra ta celokupna situacija. Pre svega, hajde da se vratimo na to kakva je JAT bila kompanija. Vrlo uspešna kompanija koja je poslednji avion kupila 1986. godine, „boing“. Dakle, pre toga kupljeni su značajno stariji. Ti avioni potpuno ostajali bez resursa. Dakle, imali smo mogućnost da izgubimo i one slotove koje smo imali faktički u inostranstvu, jer ne bismo imali čime da letimo. Kompanija je bila u dugovima, tako da je Vlada Republike Srbije pokrivala po 30 do 50 miliona evra godišnje dugovanja, svake godine, mnogo više od ovih cifara koje ste vi rekli. Svake godine, ne jedne godine, iz godine u godinu pokrivate dugove kompanije koja, ne da ne napreduje, nego joj ostaju stari avioni, gubi mogućnost i ugled u svetu, a svake godine pravi gubitke od 50 miliona. Šta bi se dogodilo? Dogodilo bi se ono što bi se dešavalo sa kompanijama koje su ulazile u stečaj od 2000. godine, a to je da bi to bilo konvertovano u javni dug, to bi opet preuzeli građani Republike Srbije, dakle iz budžeta Republike Srbije to bi moralo sve da se plati. Kompanija bi otišla u stečaj, onda bi se rasparčala i pokušali bi da uzmu neke profitabilne delove te kompanije, kao što je bilo nekad u prošlosti otimanja segmenata te kompanije i pitaj Boga šta bi bilo, ali ništa dobro za građane Srbije. Šta bi to značilo za vrednost aerodroma? Ništa dobro. Pogledajte koja je vrednost aerodroma bila 2012. godine, koja je vrednost aerodroma postignuta danas u koncesiji. Još jednom da kažemo, „Er Srbija“ ima značajno vlasništvo Republike Srbije, aerodrom značajno vlasništvo Republike Srbije, aerodrom Beograd, odnosno „Nikola Tesla“ je dat u koncesiju. Taj aerodrom je naš i za 20 godina će biti naš, ali se neko obavezao da ulaže u njega preko 700 miliona evra, neko se obavezao da nama isplati 451 milion evra, neko se obavezao da nam svake godine isplaćuje deo koncesione zarade, i to će značiti napredak za naš aerodrom. Što se tiče Niša, hajde da pogledamo kako je Niš izgledao 2012. godine. U Nišu ukupni dugovi 2012. godine su bili: 5,3 milijarde dinara za neplaćene različite dugove, neisplaćena socijalna davanja građanima koji su bili u obavezi da im daju i 21,5 miliona evra dugova po kreditima banaka. Pet zarez tri milijarde dinara i 21,5 miliona evra. Tako je izgledao grad Niš 2012. godine. Da li bi taj grad Niš sa takvom upravom, sa takvom Vladom Srbije, koja je tako domaćinski vodila, razmišljala o svom gradu Nišu, mogao da nešto ozbiljne uloži u svoj aerodrom? Ne bi i niti je. Kada se ta situacija popravila, a popravila se tako što je Vlada Srbije prepoznala da je grad Niš za nju veoma važan i Vlada Srbije kroz direktna davanja, pored transfernih sredstava koje daje lokalnim samoupravama, kroz direktna davanja iz budžeta Republike Srbije gradu Nišu, dala gradu Nišu preko osam miliona evra. Grad Niš je od tih sredstava uložio oko dva miliona evra u aerodrom, u celom ovom periodu, 2012. godine, a Vlada, mimo toga, 3,6 miliona evra u isti taj aerodrom. Dakle, Vlada ulaže skoro duplo više u aerodrom u Nišu, pored toga što taj novac koji ulaže Niš dolazi većinski iz novca koji daju svi građani u budžet, pa Vlada daje Nišu. Dakle, Vlada višestruko pomaže aerodrom i naš cilj je da taj aerodrom bude ozbiljan i razvijen. Da, on zahvaljujući dobrom radu ljudi posluje profitabilno, ali profit je i kad zaradite jedan dinar i kad zaradite 10 miliona evra, ali složićete se da nije isto. Dakle, nama nije cilj da neko posluje samo profitabilno. Nama je cilj da taj profit bude što veći. Cilj nam je da tu mogu da se zaposle ljudi i nije nam isto da li će na aerodromu raditi još 10 novih radnika ili 110 novih radnika. Namera Vlade je da maksimalno pomogne da taj aerodrom bude razvijen na način da celokupni napori Vlade, pošto sad imamo nekog ko se brine da razvije na ozbiljniji način, što je logično, velika zemlja, veliki upravljač aerodroma, može da uloži više novca nego mi u istom trenutku i ima mrežu kojom može da podigne broj putnika, što je ključna stvar za svaki aerodrom. Dakle, imamo mogućnost da razvijemo grad, kao što radimo, a to nije jedina stvar koja je urađena za grad Niš. Od onoga što je Vojska uradila i ministar Đorđević je tada bio ministar odbrane, šta je sve, znači, Vojska je kad je grad Niš tražio kasarne i kad je tražio delove za izgradnju različitih objekata i za stanogradnju, Vojska je rekla - da, to je naš grad, to je Niš, nema problema, izvolite. Sve što je kao država mogla da učini Republika Srbija je uradila za Niš, jer želimo da pomognemo da ljudi u Nišu žive još bolje. Koliko je kompanija predsednik Vučić doveo insistirajući da idu u Niš, zato što je znao da je tu važno da se pomogne, da godinama niko nije brinuo o tom gradu? Na kraju krajeva, ne bi dug od 5,3 milijardi dinara i 21,5 milion evra nastao preko noći. Nastao je zato što nije bilo brige i zato što je bilo samo - daj novac, sipaj al' baš nas briga. Što ne razviše ti ljudi aerodrom? Što nije kad odete na Konstantin Veliki da pogledate a ono tri piste, razne, razni prateći objekti, toranj novi potpuno, što toga nema? Pa, nema, zato što tada nikoga nije bilo briga. Danas kad treba da se stekne neki jeftini poen, e dajte to je naše, pa niko to ne uzima. Dajte da ovi ljudi koji imaju nameru da ulože više novca, pa to je dobro valjda da se zaposli neki čovek tamo. Šta bi bilo sa aerodromom „Nikola Tesla“ da nije preuzet i da nije uspešnije vođen? Šta bi bilo sa tim aerodromom da „Er Srbija“ nije zaživela, da nemamo direktne letove sad i na Istok i na Zapad, na ozbiljne svetske destinacije? Na kraju krajeva, pogledajte koliko je to uticalo na turizam u Beogradu. Pogledajte koliko više, pitajte ljude koji rade u ugostiteljstvu u Beogradu, obične ljude koji su vlasnici lokala, hotela, kafića, restorana, pogledajte koliko više stranaca dolaze, dolaze zato što neko može da im omogući da dođu lako i mislim da smo uspeli da napravimo dobru saradnju. Da li je još to dobro? Nije, ali zato će ova koncesija omogućiti da aerodrom bude razvijeniji i njihov cilj je da značajno povećaju broj putnika. To je direktan prihod i za naš aerodrom i za našu zemlju. Dakle, apsolutno samo mora da se pogleda geneza, da se vidi kako funkcioniše, kako je sve bilo, šta je sve urađeno i da je za nekoliko godina napravljen dramatičan preokret, od ogromnih gubitaka do pozicije da danas biramo ko će da ulaže i koliko. Pa to je sjajno! Da li je idealno? Nije, ali kad počnete sa takve startne pozicije ovo je zaista veoma, veoma dobro.
Komentar .. minuta. Izvolite.
Ja i dalje nisam dobila odgovor zašto su višestruko plaćane fakture u „Er Srbiji“ i podsetiću vas samo da gubitak od 86 miliona evra ne bi postojao da nisu postojale donacije od 91 milion evra. I, ako je sve tako sjajno i bajno, kao što govorite, zašto onda nije „Transparentnosti Srbija“ dostavljen ugovor po, odnosno studija o koncesiji postavljena „Transparentnosti Srbiji“ a po nalogu suda, a nalog je dat 7. septembra 2017. godine? Šta tu ima da se krije ako je sve tako sjajno i ako je sve tako profitabilno? Hvala.
Zahvaljujem. Pitanje postavlja poslanik Dragan Marković. Izvolite.
Poštovani članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, nisam mislio da govorim o niškom aerodromu, ali želim da kažem da niški aerodrom nije interes Vlade Republike Srbije. Niški aerodrom je interes svih građana koji žive u Srbiji zato što je to najjeftinija destinacija kada su putanju putnici koji odlaze na niški aerodrom iz Novog Sada, iz Vojvodine, iz drugih gradova Srbije i ne razumem sada zašto gradonačelnik Niša ne preseče, ne održi sednicu i donese odluku, ono što je tražila Vlada od njega da aerodrom pripadne, da upravlja država sa aerodromom? Kako će Niš sam da rukovodi, upravlja sa aerodromom, kako će on da obezbeđuje putnike itd. i to nije običan skup građana, nego organizatori su političari. Pitanje za ministra poljoprivrede – da li mogu da se informišu poljoprivredni proizvođači, znam da cena žita je na berzi, ali Ministarstvo poljoprivrede da ih informiše – ko su kupci u zemlji i inostranstvu i po kojim uslovima? Pitanje za ministra zdravlja – da li može i postoji li mogućnost da se povećaju plate nemedicinskom osoblju, kuvarima i čistačima u bolnicima i u domovima zdravlja? Pitanje za Aleksandra Antića, ministra energetike, rudarstva – da saopšti građanima Srbije da nije najskuplja cena naftnih derivata najveća u Srbiji, da je mnogo veća u nekim drugim državama i da ova država i ova Vlada ne puni budžet od akciza i poreza, nešto što nije u skladu sa prosečnom platom i sa platom koju primaju građani u Srbiji. Isto tako želim, ali Dačić sada više nije tu, ne znam ko će da mi odgovori, tu je. Pitanje za ministra Dačića – da li mi možemo svakoga dana da šaljemo članicama NATO pakta i državama koga su oni bombardovali danas 1999. godine. Na današnji dan bombardovali su Žeželjev most u Novom Sadu. Ne, mislim da je Prokuplje, a da 30. maja na primer da pitamo državu čije bombe i avioni su bombardovali Varvarinski most – zašto su bombardovali i šta je bio njihov cilj. Da pitamo one koji su kasetnim bombama bombardovali veliki broj gradova u Srbiji, da danas svaka peta žena ne može da iznese trudnoću, a svaka šesta žena ne može da rađa decu. To su pitanja i na takva pitanja ne može niko na nas da se ljuti. Da pitamo Francusku i Veliku Britaniju – dokle ćete vi više…
Hvala. Imaćete priliku još jedno pitanje da postavite. Ko će prvi? Ministar Lončar.
Gospodine Markoviću ili ekselencijo, kako već treba, što se tiče povećanja plata, prioritet za ovu godinu Ministarstva zdravlja, Vlade Srbije, države Srbije je da povećamo plate prvo medicinskom osoblju, sestrama, tehničarima i lekarima, a zatim i nemedicinskom osoblju. Reći ću vam i kako smo to zamislili da uradimo. Što se tiče nemedicinskog osoblja, ljudi koji pomažu, oni koji čiste, oni koji rade na drugim poslovima, idemo na autsorsing, angažovaćemo firme koje se time bave i automatski te radnike koji sada rade kod nas prebaciti u te firme gde su već sada veće plate i tu ćemo po proračunima koje smo uradili imati kapaciteta za to i, druga stvar, da povećamo ovo što sam rekao za medicinsko osoblje, posebno za medicinske sestre i tehničare. Nadam se da već u ovoj godini to bude ostvareno.
Hvala. Ministar Nedimović.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća i poštovane kolege poslanici, ukratko ću, gospodine Markoviću, na ovo pitanje koje ste postavili vezano za pšenicu. Pretpostavljam da se radi uopšte o svim trendovima vezanim za cene svih poljoprivrednih proizvoda. Činjenica da se te cene kreiraju na berzama, naročito kada je reč o pšenici, kukuruzu i nekim drugim robama, ali tu imamo jedan problem i pretpostavljam da je na tom tragu pitanje, što se vrlo često na različitim sajtovima, ovakvim i onakvim, pojavljuju različite proizvoljne informacije u susret žetvi i dovode do kolebanja i različitih očekivanja poljoprivrednika, odnosno vrlo često se čak i dovode u zabludu u pogledu cena i kretanja koja će biti u budućnosti. Ministarstvo poljoprivrede priprema za nekoliko desetina različitih poljoprivrednih proizvoda očekivanja koja postoje na svetskim berzama i to će javno da objavi na sajtu Ministarstva poljoprivrede u okviru jednog posebnog dela. U prošlosti su ljudi uglavnom bežali od takvih stvari, pretpostavljam iz njima znanih interesa. Mi nemamo tu šta da krijemo, očekivanja su takva kakva jesu, na cenu ne možemo da utičemo, ali možemo da učinimo dostupno građanima da znaju gde mogu da prodaju, kakva su kretanja i šta se dešava. Hvala Bogu, danas imamo dosta dobar protok informacija i sve manje više poznato, tako da će ova stvar biti urađena.
Hvala. Želite dodatno pitanje? Prijavite se.
Nije mi odgovorio ministar Dačić i ministar Aleksandar. Želim da mi odgovore, pa da idem na dodatno pitanje.
Reč ima ministar Antić.
Uvaženi narodni poslanici, dame i gospodo, gospodine Markoviću, pre svega, kada je cena nafte i naftnih derivata u Srbiji u pitanju, a ono što građani Republike treba da znaju i ovaj parlament Srbije, između 75% i 80% nafte uvozi. Srbija je duboko uvozno zavisna kada su i nafta i gas u pitanju i u tom smislu apsolutno je zavisna i od svih dešavanja na svetskim tržištima, pre svega sirove nafte, koja je vrlo osetljiva, i mislim da smo svi svedoci toga da u ukupnim geostrateškim odnosima te cene znaju da imaju element značajnih promena, ali i određenih, čak i političkih, kolebanja. Upravo u ovom trenutku se čitav taj gasni sektor i naftni sektor suočavaju sa velikim rastom cena nafte na tržištu kao posledica onih dešavanja u Siriji od pre desetak dana. Ono što mislim da je dobra vest za sve nas je da je u jednom trenutku došlo do skoka cene nafte na svetskom tržištu, da se taj rast zaustavio, da je sada u laganom padu i kolebanju i ne očekujem da će ti trendovi koji su se desili uticati značajnije na naše tržište. Kada je u pitanju cena nafte i naftnih derivata u Srbiji, ona cena o kojoj građani Republike Srbije pričaju, gospodin Marković je u potpunosti u pravu, ona je apsolutno u skladu sa cenama koje imamo u regionu. Uzimajući u obzir činjenicu da se kao takva i od strane Udruženja naftnih kompanija Srbije prate i ti rezultati objavljuju na nedeljnom nivou, imam jedan takav izveštaj. Igrom slučaja, gospodin Marković me je malo zatekao pitanjem, ali u mojoj sport Bili torbici sam našao te podatke i oni su kada je benzin u pitanju za nijansu ispod proseka na nivou regiona, kada je dizel u pitanju za nijansu iznad proseka u regionu. Učinićemo maksimum napora da u ovom periodu, pogotovo sada periodu kada idu poljoprivredni radovi, zajedno sa Ministarstvom poljoprivrede iznađemo dodatna rešenja, kako bi, pre svega, nafta za selo i za poljoprivredne proizvođače u vreme intenzivnih poljoprivrednih radova bila još povoljnija.
Zahvaljujem ministre Antiću. Reč ima ministar Ivica Dačić. Izvolite.
Ono što je sigurno to je da mi treba da veoma čvrsto i postojano branimo principe oko kojih nema nikakve dileme da smo u pravu. Takvo je npr. pitanje bombardovanja Srbije 1999. godine, odnosno SRJ, jer je takva odluka doneta bez odluke Saveta bezbednosti UN. Sa druge strane, isto tako mislim da ne smemo da zaboravimo da mnoge zemlje u Evropi, a upravo mi je sada i predsednica parlamenta, koja je izašla, rekla da je dobila iz italijanskog parlamenta izveštaj o uticaju bombardovanja na KiM na italijanske vojnike koji su učestvovali u misijama na KiM. U skladu sa tim, ti ljudi se boje za svoje živote i da je velika smrtnost upravo ljudi koji su, mislim da je doktor Laketić išao tamo i razgovarao na tu temu. Mi podržavamo da se formira državna komisija, i parlamentarna ako treba i na nivou državnih organa, koja bi ispitala povezanost, naročito malignih oboljenja. Da li je formirana? Jeste, formirana je, pošto je bilo priče o tome. Tim pitanjima treba da se bavimo, kada ovo o čemu je Dragan Marković govorio, treba stalno podsećati, ne treba dozvoliti da te teme odu u zaborav. Znate, često na sednicama Saveta bezbednosti UN o Kosovu niko ne spominje više ljude koji su proterani sa Kosova, iako je za ovih 19 godina, posle dolaska misije UN, odnosno KFOR vratilo se svega 1,9% raseljenih lica, ali je to izgleda tabu tema. Vi kada pomenete sada tu temu, onda svi počnu da se bune, pa nemojte da pričate o tome. Znači, mi ne smemo da dozvolimo da ta tema ode u zaborav, zato što to znači da mi ne poštujemo ljude koji su proterani sa Kosova, ne poštujemo ljude koji su izgubili živote u bombardovanju ili su pretrpeli ogromnu materijalnu štetu. Tako da, ovo što je Dragan Marković govorio, svakako da se slažem da treba da radimo na tome. Da li je to sada u formi protesta ili je to u formi nekih podsećanja ili u formi nekih nota, treba i sa međunarodnim faktorima, onima koji su učestvovali u bombardovanju na odgovarajući način treba im staviti do znanja da nismo promenili naše mišljenje o svemu tome. Sinoć je, da pomenem još jednom Donalda Tuska koji je sinoć bio na večeri kod predsednika i onda su mu pokazali istraživanje javnog mnjenja i kakav je stav naših građana prema pojedinim međunarodnim organizacijama i pojedinim državama. Znate, kada pogledate kakav je stav prema NATO, uopšte nema potrebe da razgovaramo na tu temu. To je neizbrisivo, jer je više od 80% građana Srbije protiv uopšte ulaska i razgovora o tome i mi, naravno, i ne vodimo nikakve razgovore o tome, niti nam je to u prvom planu. Tako da, gospodine Markoviću, izvinjavam se što se nisam javio na početku, ali spreman sam i celo Ministarstvo spoljnih poslova da zajedno sa svima vama radimo zajedno na svemu ovome. Mislim da je uloga parlamenta i parlamentarne diplomatije veoma važna. Zamolio sam predsednicu parlamenta da pomogne u kontaktu sa parlamentima pojedinih zemalja, naročito onih zemalja koje razmišljaju o povlačenju priznanja KiM, da ih pozove ovde u posetu, da se zbližite sa njima, da razmenjujete informacije. Mislim da je neophodno da imamo više kontakta sa tim ljudima koji su sa tim zemljama na neki način, neko će sada da se nasmeje i opet ćemo da se vratimo na to nesvrstani, dokle više ti nesvrstani itd. Ovde je održana prva konferencija nesvrtanih, ovde, u ovoj zgradi 1961. godine. Više od 80 zemalja nije priznalo Kosovo, od toga 60 i nešto zemalja su iz Pokreta nesvrstanih. Tako da mi moramo da vodimo računa o tome i to su naši nacionalni i državni interesi. Zato kad dođe neko iz Burundija ili nije bitno, neko iz tog Surinama, koji su povukli priznanja, on treba da bude dočekan uz najviše poštovanje, zato što su oni to uradili uz veliki pritisak Međunarodne zajednice i velikih zemalja koje su im ulagali u proteste. U Gvineji Bisao, na primer, su smenili predsednika Vlade. Američki ambasador i francuski su poveli kosovskog ambasadora iz Senegala u Gvineja Bisao da predsednika ubeđuju da smeni ovog premijera koji je bio protiv. I, pošto je tamo inače nestabilna situacija, sad je situacija tamo, predsednik parlamenta je potvrdio u razgovoru sa nama, da oni nisu priznali i da oni neće da priznaju. Predsednik je pod pritiskom ovih velikih ambasadora, ali hoću da kažem da je to tema koja je aktuelna i dalje svuda na svetu. Zato se mi ne predajemo i vodimo borbu i dalje. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Goran Trivan. Izvolite.
Samo kratko zarad ... (Dragan Marković: NJega nisam pitao ništa.) Važno je da javnost zna, bez obzira što neki neće, da je Ministarstvo životne sredine, zajedno sa ministarstvima zdravlja i odbrane formiralo koordinaciono telo koje će se i te kako baviti pitanjem posledica NATO bombardovanja. Da vas obavestim da smo 1999. i 2000. godine vršili remedijaciju onih tačaka u centralnoj Srbiji koje su bombardovane osiromašenim uranijom, da ima još posla, moguće je da se uradi, ali da je naš zadatak da vidimo kakve su zapravo posledice, ne bi li zaštitili naše građane od mogućih daljih posledica, budući da to do sad nije učinjeno. Ono što je takođe važno, to je da će ovaj naučni deo naše ekipe biti vrlo profesionalan, da će država tj. Ministarstvo obezbediti sredstva za ovaj posao i da ćemo formirati tzv. nacionalnu laboratoriju koja će zapravo biti sačinjena od svih kapaciteta koje Srbija već ima. Kupiti eventualno nešto od onoga što će kolega Lončar znati da je potrebno od te opreme, a da nedostaje da bismo izvršili prava istraživanja, uticaj na biodiverzitet, građane i da procenimo da li toliki broj malignih oboljenja zaista ima nekakve veze sa bombardovanjem, ali ne samo osiromašenim uranijom, nego i bombardovanjem petrohemijskih i ostalih kapaciteta, koji su naneli strahovite štete Srbiji i isto tako oni silni preleti koji su uticali veoma na stanje životne sredine. Grčka je učestvovala takođe u tome iz razloga koje neću sada da objašnjavam i ono što je važno i treba da znate, najveća žrtva bombardovanja koje se dogodilo 1999. godine su građani Kosova i Metohije, a da tamo pri tom nije izvršena remedijacija zemljišta i nije utvrđeno šta se desilo i sam siguran da broj obolelih, kao i kod nas, mora da je značajno veliki i da se nevladine organizacije tamo vrlo interesuje šta se desilo sa tim. Građani koji žive na KiM, a zapravo su građani Srbije, imaju pravo takođe da znaju šta se tamo događa, kakvo je stanje, da se izvrši remedijacija i mi ćemo pokušati sve to da uradimo,zajedno sa njima tamo. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem ministre Trivan. Gospodine Markoviću, izvolite, imate dodatna tri minuta da postavite dopunsko pitanje.
Da vas ispravim gospodine Trivan, Grčka nije učestvovala u tim naletima i nije bacala kasetne bombe, čak je i osuđena od članica NATO pakta što nije učestvovala u bombardovanju tada, ali neme veze. Vas nisam pitao iz razloga što sam protiv toga da se zabranjuje uvoz automobila, dizelaša koji koštaju tri, četiri hiljade evra i to kupuju obični ljudi i da sada mi zabranjujemo plastične kese u prodavnicama. Kada u Švajcarskoj odete u market isto imate plastičnu kesu, ali nema veze. Niste loši, ovo vam čisto kažem. Želim da mi odgovori ministar policije, dokle ćemo mi čekati da u Nišu postoji problem oko aerodroma iz razloga što se šalje loša slika zainteresovanim investitorima u Evropi. Niški aerodrom ne pripada ni Skupštini grada Niša, ni Nišu, niški aerodrom je vlasništvo države na korišćenju grada Niša. Da ponovim još jednom, iz cele Srbije, iz Evrope dolaze putnici na niški aerodrom zato što na primer, prevoz avionom od Niša do Slovačke košta, imate kartu i za 50 evra. Kome to smeta? Možda ti neki koji to organizuju znaju da neće policija da reaguje, jer policija ne reaguje od 2008. godine, kada je bio ministar policije Ivica Dačić i kada ste vi ministar policije, policija ne tuče narod, ne dira narod, svako može svoje nezadovoljstvo da iskaže na ulici, ali šta će time da dobije država? Molim vas u interesu države, jer mogu slobodno da kažem, jer sam doveo najveći broj investitora u Srbiju, na osnovu broja stanovnika koliko ima Jagodina i znam kako je teško dovesti nekog investitora. Svi pitaju koliko je udaljen aerodrom od vašeg grada, od nekog drugog grada itd. Što bih išao u Beograd, kada mi je bliži Niš, i ja i neko iz Leskovca, iz Vranja itd. Molim vas da reagujete u formalnom smislu, da kažete gradonačelniku Nišu, ako nema većinu, neka podnese ostavku, idemo na nove izbore u Nišu. Na nove izbore kada izađemo u Nišu, siguran sam da će građani glasati za neki kontinuitet koji je bio do sada. Kažu ima dve,tri, četiri struje, videli ste onu poslanicu koja je došla iz Dveri u Jedinstvenu Srbiju. I ona sada, neko ko pripada opoziciji, došla u Jedinstvenu Srbiju i mislila da će to da prođe, ona je protiv. Ko si gospođo ti da si ti protiv, kada ni familija za tebe nije glasa? I da nam to bude primer i prepreka nečega što treba u interesu države da realizujemo.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade, dr Nebojša Stefanović.
Nadam se iskreno u svetlo onog svega što smo govorili i u interesu građana Niša i razvoja naše zemlje, da će i Niš i njegovi izabrani lokalni predstavnici naći zajednički jezik sa Vladom Srbije i da će svi shvatiti, pošto verujem da većina građana Niša dobro razume, da su strateška ulaganja države u niški aerodrom dobra za sve ljude u Nišu. Šta ima od toga loše što država hoće da uloži deo svog novca i da pomogne da niški aerodrom bude dovoljno dobro razvijen? Nadam se, pošto znam, vi ste u pravu što se tiče investitora, znam koliko je imao i predsednik muka, pogotovo 2014. i 2015. godine, da se dovedu ozbiljni investitori. Svako ko to radi zaslužuje pohvale, jer svako ko dovede jedno novo radno mesto, učinio je nešto dobro za ljude u ovoj zemlji. Znam koliko je svaka poruka destrukciji i svaka poruka kojom se investitori, bilo je nažalost tih slučajeva gde su ljudi slali poruke, čak i neki ljudi koji su političari da nam ne trebaju strani investitori, naravno da nam trebaju i domaći i strani investitori, trebaju nam svi ljudi koji hoće da donose svoje novce. Što se tiče MUP, mi vodimo računa samo da skupovi budu uredno prijavljeni i ovaj skup jeste bio. Želimo da negujemo mogućnost da ljudi imaju drugačije mišljenje i da javnim, mirnim okupljanjem to iskažu. Naravno, na strankama koje to organizuju, na onim ljudima na kojima su organizacije da promisle kakvu poruku šalju i da li time rade u interesu ljudi koji žive u tom istom gradu. Lako je zauzeti neki stav, ali treba dobro razmisliti šta su posledice tog stava, da li će time biti više novca za građane Niša ili manje novca. Da li će biti više radnih mesta ili manje. Mi poštujemo pravo ljudi da imaju drugačiji stav, da rade dok god je to zakonito, da iskazuju svoju volju i naravno policija ima, to ste mogli da vidite na svim protestima, minimalan broj ljudi je inače uvek prisutan na ulicama, nemamo potrebu da bilo kakav broj policajaca bude prisutan, jer policija je tu da bude uz svoj narod, a nikako protiv njega. Zaista je minimalan broj ljudi u poslednjih nekoliko godina u svim manifestacijama i događajima. Naravno u skladu sa bezbednosnom procenom, ali slažem se da svi možda treba da poradimo na tome da se jasnije upućuju poruke koliko je teško dovesti jedno radno mesto, a koliko je lako oterati investitora. Prvo što ide kada se dogodi bilo kakva nestabilnost i bilo kakva nesigurnost, prvo što napušta je novac. Novac beži, ide tamo gde mu je sigurno, gde mu je bezbedno, gde nema nikakvih rizika po investitora, pogotovo što ima investitora koji su tradicionalno, da kažem, nespremni da trpe bilo kakvu negativnu kampanju, koju neće. Okej, ne treba vam naš novac, nećemo da dođemo u vašu zemlju, ima ko nas hoće. Mi moramo da vodimo računa kao društvo i kao država o tome. Nadam se da će to svi razumeti i nadam se da će svi raditi u tom cilju, a iskreno se nadam da će i gradonačelnik i da će čelni ljudi Niša razmisliti o tome šta je najbolji interes Niša i da će takvu odluku i doneti.
Ministar za rad i zapošljavanje nije mi odgovorio, a možda ga nisam ni pitao, evo, sada ga pitam – problem je u centrima za socijalni rad. Znači, kada se desi da dođe do razvoda i da se ne zna kome će pripasti dete, da li ocu ili majci, taj proces dugo traje i traje po nekoliko godina. Ko je najveća žrtva? Žrtva je to dete. Ne verujem da je slab zakon, možda su emocije kod prisutnih koji rade u tim institucijama, ali jednostavno je to tako. (Boško Obradović: Nema pravo na reč.) Vi ćutite jer će i ostali odbornici vaši iz Dveri da dođu u Jedinstvenu Srbiju, tako da znate. Redom su počeli da dolaze, ali oni dođu i ja ih izbacim u roku od dva meseca, ali čisto da vam kažem da znate. Šta sam još hteo da konstatujem? Da konstatujem da u Srbiju i dalje dolazi veliki broj investitora i ono što je najvažnije, investitori Srbije, koji imaju fabrike povećali su izvoz… (Boško Obradović: Nema pravo na reč.) Ti, bre, ćuti što biješ žene, alo. Ti što tučeš žene i dominiraš silu nad ženama, ja te pozivam, ja ću da stavim šinjel, ranac i 50 kilograma džak cementa na… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem, gospodine Markoviću. (Dragan Marković: Čekaj malo, vidiš da mi dobacuje ovaj siledžija sve vreme. Meni treba da vratiš vreme.) Vratiću vam vreme, nego sistem nešto nije u radu. Imate još pola minuta, prijavite se, molim vas. (Boško Obradović: Nemojte ovo da radite pred Vladom. Jel stvarno, predsedavajući, mislite da smo mi budale? Recite otvoreno, nije sporno. Kako vas nije sramota?)
Gospodine predsedavajući, treba prvo da upozorite ove koji dobacuju, jer oni ne znaju da se žene nisu tukle ni u 17. veku. Ovo je 21. vek. Ko tuče žene jednom je samo u tranzitu u parlamentu i politički nestaje, jer žene su veliko biračko telo i žene imaju uticaj na muškarce u Srbiji. Ne valja da vi vaše nezadovoljstvo demonstrirate i pokazujete silu, tako da, jednostavno, ovo je jedino mesto koje je ostalo i možda još dve godine pojedini poslanici…
Zahvaljujem, gospodine Markoviću. (Dragan Marković: Čekajte, polako. Uzeli ste mi dva minuta.) Ne, nisam, verujte mi, nego sistem nešto nije u radu. Imali ste naknadno pola minuta. Zahvaljujem, dobili ste dodatnih pola minuta. Gospodin Obradović će pomisliti da ne želimo da postavi pitanja, a naprotiv. Gospodine Obradoviću, izvolite.
Gospodine predsedavajući, moraćete razumeti moju tremu. Ja ovo nisam doživeo za dve godine, od kada sam narodni poslanik, da mogu da postavim pitanja Vladi. [[Isključen mikrofon.]] Sedam sati je. Hvala svima.
Hoćete li, molim vas, ponovo da se prijavite? (Dragan Marković: Vrati mi, čoveče, vreme, dva puta si mi uzeo po minut.)
Da li se čujemo, gospodine predsedavajući? Poštovani predstavnici Vlade Republike Srbije, poštovane kolege narodni poslanici, zaista, velika čast je posle dve godine na mestu narodnog poslanika dobiti priliku da se postavi pitanje Vladi, pa mi dozvolite da odmah krenem sa pitanjima. Pod jedan, da li će Vlada Republike Srbije potpisati pravno obavezujući sporazum sa lažnom državom Kosovo, kojim će se Kosovu omogućiti ulazak u UN? Da ili ne? Nema potrebe za duže odgovore. Pod dva, koje kontramere je donela Vlada Republike Srbije nakon hapšenja i maltretiranja njenog visokog funkcionera Marka Đurića? Zašto odmah nisu prekinuti pregovori u Briselu, poništen antiustavni Briselski sporazum i zatražena hitna sednica Saveta bezbednosti UN, na kojoj bi se tražio povratak teme Kosova i Metohije i UN i sprovođenje Rezolucije 1244, po kojoj imamo pravo na povratak do hiljadu pripadnika srpskog državnog osoblja na teritoriju Kosova i Metohije? Pod tri, pošto je to tema svuda u svetu, kada će tema Kosova i Metohije biti tema i sednice Narodne skupštine Republike Srbije? Pod četiri, kada će domaći privrednici moći da računaju na smanjenje poreza na zarade i druge olakšice, a domaći poljoprivrednici na veće subvencije od ovih katastrofalno malih subvencija u ovome času? Pod pet, da li Vlada Republike Srbije razmišlja o poreskim reformama u korist porodice na taj način da se stupanjem u brak i dobijanjem dece smanjuje porez na zaradu i porez na imovinu svakoga člana te porodice? Pod šest, kako je moguće da je Srbija jedina država u Evropi u kojoj nije rešen problem porodica, preko 20.000 njih, koje imaju kredite indeksirane u švajcarskim francima, što je neviđena bankarska pljačka i lopovluk koji dozvoljava Vlada Republike Srbije i Narodna banka Srbije. Pod sedam, šta ćete učiniti da izađete u susret prosvetarima koji su tražili jedinstvene platne razrede i dvostruko povećanje plata od 10% na jučerašnjem protestu Unije sindikata prosvetnih radnika Srbije ispred Vlade Republike Srbije? Pod osam – kada će se konačno isplatiti svim radnicima, a preko 100 hiljada njih je u pitanju, sve što im je oteto u pljačkaškim privatizacijama od neisplaćenih zarada, nepovezanog radnog staža i neisplaćenih otpremnina? Pod devet – kada će se konačno doneti zakon o ratnim vojnim veteranima, rešiti pitanje boraca učesnika oslobodilačkih i odbrambenih ratova od 1991. do 1999. godine? Na kraju – kada će se konačno završiti, posle 16 godina, proces za špijunažu gospodinu Momčilu Perišiću, potpredsedniku Vlade, koji je 2002. godine uhvaćen kako predaje državne… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem gospodine Obradoviću. Reč ima potpredsednik Vlade Republike Srbije, Nebojša Stefanović. Izvolite.
Mnogo pitanja za kratko vreme. Pre svega, vi ste, kao građani Srbije, svedoci da nakon terorističkog akta, kako ga mi doživljavamo i kako smatra i naše tužilaštvo, protiv Marka Đurića i građana srpske nacionalnosti koji žive u našoj južnoj Pokrajini, Tužilaštvo za organizovani kriminal pokrenulo je istragu i u tom smislu mi preduzimamo mere i radnje, saslušavamo lica, pošto pitate šta smo preduzeli, i preduzimamo radnje koje treba da dovedu do toga da se kvalifikuje to delo i da se podigne optužnica protiv onih, bilo da su izvršioci, bilo da su nalogodavci. Postoji već jedan dobar pravac, u smislu da mi imamo ko su lica koja su učestvovala u različitim delovima toga, da se protiv tih lica podignu optužnice i da se čeka prilika da budu dostupni našim organima, da bi se priveli pravdi. Dakle, Ministarstvo pravde i Ministarstvo unutrašnjih poslova rade intenzivno na tome. Naš cilj je da takva vrsta teškog krivičnog dela, ne samo protiv Marka Đurića već institucije Republike Srbije koju on predstavlja u našoj južnoj Pokrajini, ne bude nekažnjena, već da pošaljemo snažnu poruku da ovako nešto, što je zaista naišlo na osudu, čak i onih koji podržavaju Prištinu u svojim secesionističkim ambicijama, zato što je bilo potpuno neprimereno, bilo je monstruozno i onako bahato ponašanje ne zaslužuje ništa manje od teške, teške kvalifikacije i podizanje optužnica, a kasnije i Interpolovih poternica, ako sud tako odluči, za svim tim licima. Ja znam da neće uvek biti lako i ne želim da vam kažem da možemo lako da dođemo do svih tih lica, ali ćemo se truditi. Kao što nismo odustali nikada po poternicama sudova za Tačijem i za Haradinajem, mi nećemo odustati i ako bilo gde budemo mogli da dođemo do tih lica, ta lica će biti privedena našim zakonima. Što se tiče briselskih pregovora, oni su upravo zbog toga u prekidu. Mi ne možemo da razgovaramo ako je način razgovora takav da će ljudi koji su ključni pregovarači, a Marko Đurić to jeste, ljudi koji sede sa tim ljudima i razgovaraju, da budu na najstrašniji način maltretirani i zlostavljani, upravo kao izraz, ja bih rekao nemoći, ali to pokazuje da nema spremnosti da se razgovara o najvažnijoj temi, a to je implementacija Briselskog sporazuma, odnosno Zajednica srpskih opština. Naša suštinska stvar, naša najvažnija stvar je upravo insistiranje na implementaciji ovog dela Briselskog sporazuma. Kada bude spremnosti, a mi očekujemo da tu pokaže svoje prave namere i Evropska unija, ako Evropska unija koja je garant i potpisnik Briselskog sporazuma, dakle, neko ko je garantovao a potpisala ga je prištinska strana, ako je Evropska unija bila garant, onda da insistira na punoj implementaciji, ne na implementaciji delimičnoj, revidiranoj, ovakvoj ili onakvoj, nego implementaciji sporazuma onako kako je potpisan. I mi na tome insistiramo. Što se tiče sednice Narodne skupštine, to ne mogu da odgovorim jer to nije u nadležnosti Vlade, ne možemo zakazivati sednice Narodne skupštine. Što se tiče odnosa prema borcima i njihovim pravima, mislim da je Vlada Republike Srbije, i prethodna, naravno, imala izuzetno puno sluha da popravi neke istorijske nepravde prema ljudima koji su se borili za ovu zemlju, u različitim periodima. Drago mi je da imamo, ja verujem, ovde apsolutno većinsku podršku Narodne skupštine za takve stvari, jer Srbija ne sme da bude zemlja koja će zaboraviti ljude koji su faktički išli, neki dali najvažnije i najvrednije što su imali, svoje živote. Ja se trudim da pripadnicima Ministarstva unutrašnjih poslova uvek pokažem dužno poštovanje, pogotovo porodicama onih koji su poginuli boreći se za Srbiju ili čuvajući Srbiju na bilo koji način. Te porodice i u vojsci i u policiji, zapošljavamo, pokušavamo da pronađemo način da tim ljudima izađemo u susret u rešavanju njihovih različitih socijalnih pitanja. Pronalazimo način da popravimo njihov status. Nije uvek moguće pronaći novac za sve. Znam da će biti nekih pitanja koja će biti uvek predmet da li je dovoljno novca bilo za ovo ili ono, ali se trudimo da sav novac koji imamo i pre svega poštovanje prema tim ljudima pokazujemo na svakom mestu, jer čini mi se da su se u neki trenucima neke vlasti malo snebivale da pokažu bilo kakvu vrstu odnosa prema ljudima koji su učestvovali, slobodno mogu da kažem, u odbrambenim ratovima. Mi nismo učestvovali u agresijama na bilo koga i žao mi je što tada nije bilo sluha da se prema tim ljudima postupa onako kako bi svako voleo da se postupa prema svakom od nas. Nadamo se da će se to nastaviti i u svakoj narednoj Vladi, nadam se da će ne samo oni koji su bili u redovima vojske i policije, već i oni koji su bili kao obični građani, koji su bili u redovima jedinicama Vojske Jugoslavije ili Vojske Srbije i Crne Gore ili Vojske Srbije, koji su bili u svim tim jedinicama da će imati dužno poštovanje i da ćemo pronaći način da i kroz naše sisteme obrazovanja, kroz našu istoriju istaknemo onu ulogu onih ljudi koji su faktički uvek bili na braniku otadžbine. Na to moramo da budemo uvek ponosni, moramo kao što i druge zemlje rade, moramo da čuvamo sve te tradicije. Što se tiče ovih nekih drugih pitanja, ne mogu odgovoriti na neka koja faktički ne zadiru u rad Ministarstva koje predstavljam, tako da ili će to reći neko od kolega ili ćete ih dobiti pismeno, ali svakako da ćemo se potruditi da odgovorimo na sve.
Zahvaljujem, potpredsedniče. Obzirom da, shodno članu i saglasno članu 205. Poslovnika Narodne skupštine, poslanička pitanja se postavljaju u vremenskom periodu od 16 do 19 časova, a pošto je sada 19 časova i 12 minuta, završavamo rad u delu sednice koji se odnosi na poslanička pitanja. Zahvaljujem svima na učešću. Još jednom podsećam sa radom nastavljamo sutra, u petak, 27. aprila sa početkom u 10 časova.