Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Prvu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da prema službenoj evidenciji današnjoj sednici prisustvuju 174 narodna poslanika, a radi utvrđivanja kvoruma molim narodne poslanike da ubace identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo nastavitirad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Emilija Krstić, Stevan Lilić, Stevan Gudurić i Dušan Tubić. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam na ovu sednicu pozvala predstavnike Centra za slobodne izbore i demokratiju, predstavnik Stalne konferencije gradova i opština Jugoslavije, predstavnike Studentske unije Srbije, predstavnike Saveza studenata Beograda i studente Studijske grupe za ustavno pravo na Pravnom fakultetu Univerziteta u Beogradu. Pozdravljam naše goste. Primili ste zapisnik sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini, održane 22, 23, 24, 28, 29, 30. i 31. januara, 4, 5, 6, 7, 11, 12, 13, 14, 18, 19, 20, 21, 25, 26. i 27. februara 2002. godine. Da li ima primedaba na zapisnik? Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj. Podsećam vas da, prema članu 85. stav 2. Poslovnika, o primedbama na zapisnik Narodna skupština odlučuje bez pretresa.
Imam primedbu na zapisnik u delu koji se tiče 3. i 4. tačke dnevnog reda. U toku te tačke dnevnog reda većem broju narodnih poslanika Srpske radikalne stranke oduzeli ste reč kršeći Poslovnik. Pošto to oduzimanje reči povlači još neke konkretne posledice kao što je finansijsko kažnjavanje i Srpska radikalna stranka će zbog toga da tuži, odnosno svaki poslanik pojedinačno će da tuži Narodnu skupštinu Republike Srbije, neophodno je da taj deo zapisnika bude detaljniji. Ovde je samo konstatovano da je narodnim poslanicima oduzeta reč i da su narodni poslanici priložili svoje pisano izlaganje. Međutim, ni u stenogramu sednice, koji je poluzvanični dokument, ni u zapisniku, koji treba da bude zvanični dokument nakon usvajanja, nema u celosti tog priloženog teksta, iako je 15-tak poslanika prilagalo tekst iste sadržine, pogotovo što ste vi svakom poslaniku oduzimali reč kada bi pomenuo Ljubomira Jovanovića Staklenog, upucavanje Petra Panića i srodstvo sa Čedomirom Jovanovićem. Zahtevam da kompletan priloženi tekst bude sastavni deo zapisnika, jer će vam sud po službenoj dužnosti tražiti taj zapisnik. Ne može se izreći toliko disciplinskih mera, a da se iz zapisnika ne vidi konkretno zbog čega su izrečene te disciplinske mere. Drugo, veoma je važno, pošto se te stvari na koje su ukazivali srpski radikali danas, ponavljaju u još rigidnijoj formi. Evo najsvežiji slučaj, otmica Milije Babovića.
Molim vas, nema pretresa po primedbama na zapisnik. Izneli ste vašu primedbu.
Samo obrazlažem moje insistiranje da se unese u zapisnik u celosti. Ako ne prihvatate u celosti, onda da se u dve rečenice unese da ste svim narodnim poslanicima Srpske radikalne stranke oduzimali reč kada bi pomenuli Ljubomira Jovanovića Staklenog, njegovo upucavanje Petra Panića sa osam metaka i srodstvo Staklenog sa Čedomirom Jovanovićem.
Naravno, gospodine Šešelj, vi znate da se - prema članu 111. stav 4, u stenografske beleške unosi tekst u izrečenom obliku bez ikakvog izostavljanja reči i izraza, dakle u izrečenom obliku. Pošto je narodnim poslanicima Srpske radikalne stranke bila oduzeta reč, tako nismo mogli ni uvrstiti u stenografske beleške, pa ni u zapisnik i te pismene izjave biće u dokumentaciji Narodne skupštine Republike Srbije. U svakom slučaju, stavljam na glasanje primedbu koju je na zapisnik sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini saopštio narodni poslanik Vojislav Šešelj i molim narodne poslanike da se glasanjem izjasne o primedbi na zapisnik. Za 51, protiv 109, uzdržan jedan, nije glasao 46, ukupno 207 narodnih poslanika. Konstatujem da nije usvojena primedba na zapisnik koju je istakao narodni poslanik Vojislav Šešelj. Da li još ima primedaba na zapisnik? (Nema.) Pošto više nema primedaba na zapisnik, prelazimo na odlučivanje o zapisniku u celini. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini, održane 22, 23, 24, 28, 29, 30. i 31. januara, 4, 5, 6, 7, 11, 12, 13, 14, 18, 19, 20, 21, 25, 26. i 27. februara 2002. godine. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem o zapisniku u celini. Za 147, protiv 51, uzdržanih nema, nije glasalo 15, ukupno 213 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila zapisnik sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Primili ste ostavku dr Zorana Radovanovića na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije povodom razmatranja ove ostavke, sa predlogom da Narodna skupština, na osnovu člana 88. stav 1. tačka 2. i stav 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje prestanak mandata narodnog poslanika Zorana Radovanovića danom podnošenja ostavke. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2. i stav 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora, konstatuje da je prestao mandat pre isteka vremena na koje je izabran narodnom poslaniku Zoranu Radovanoviću, izabranom sa izborne liste Socijalistička partija Srbije - Slobodan Milošević. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Primili ste zahtev predsednika Stranke srpskog jedinstva prof. Borislava Pelevića za konstatovanje prestanka mandata narodnim poslanicima dr Jovanu Deretiću i Zoranu Novakoviću, izabranih sa izborne liste Stranka srpskog jedinstva - prof. Borislav Pelević i izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije povodom razmatranja ovog zahteva, sa predlogom da Narodna skupština, na osnovu člana 88. stav 1. tačka 1. i stav 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje prestanak mandata ovim narodnim poslanicima. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 1. i stav 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština na predlog Administrativnog odbora konstatuje da je prestao mandat, pre isteka vremena na koje su izabrani, narodnim poslanicima dr Jovanu Deretiću i Zoranu Novakoviću, izabranim sa izborne liste Stranke srpskog jedinstva - prof. Borislav Pelević. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika izvršiće se popunjavanje upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Primili ste ostavku Momčila Perišića na funkciju potpredsednika Vlade Republike Srbije. Saglasno članu 203. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije o ostavci je obavešten predsednik Vlade Republike Srbije. Podsećam vas da je članom 203. stav 4. Poslovnika, Narodne skupštine predviđeno da Narodna skupština na prvoj narednoj sednici konstatuje bez pretresa da je član Vlade podneoostavku i da se o tome ne odlučuje. Saglasno članu 203. stav 4. Poslovnika, Narodna skupština konstatuje da je Momčilo Perišić podneo ostavku na funkciju potpredsednika Vlade Republike Srbije. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen sa dopunom, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno odredbama Poslovnika, potrebno je da odlučimo o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku i o predlozima za izmene i dopune predloženog dnevnog reda sednice. Predlozi za razmatranje po hitnom postupku. Prelazimo na odlučivanje o predlozima za razmatranje po hitnom postupku. Grupa od 23 narodna poslanika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije koji će utvrditi okolnosti i činjenice vezane za ulogu državnih institucija i pojedinih političara u uništenju firme "Jugoskandik", koji su podneli Narodnoj skupštini 30. oktobra 2001. godine. Prema članu 159. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine o svakom predlogu za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku Narodna skupština odlučuje bez pretresa. Stavljam na glasanje predlog grupe od 23 narodna poslanika poslaničke grupe. Izvolite.
Kada smo pre tri meseca podneli taj zahtev tražili smo da se on uvrsti u dnevni red po hitnom postupku. Pošto je proteklo toliko vremena i nismo uspeli da obezbedimo hitan postupak, onda je to automatski trebalo da se uvrsti u dnevni red po redovnom postupku. Mi više ne insistiramo na hitnom postupku, ali tamo gde se ne prihvati hitan postupak, pogotovu tamo gde se za tri meseca ne prihvati, po Poslovniku treba da se uvršćuje u dnevni red po redovnom postupku.
To nema nigde u Poslovniku, ne piše tako. Prema tome, stavljam na glasanje predlog grupe od 23 narodna poslanika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o obrazovanju Anketnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije koji će utvrditi okolnosti i činjenice vezane za ulogu državnih institucija i pojedinih političara u uništenju firme "Jugoskandik". Za 62, protiv 112, uzdržana dva, nije glasalo 40, ukupno216 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Dejan Mihajlov predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama zakona o sudskim taksama, koji je podneo Narodnoj skupštini 6. marta 2002. godine. Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Dejana Mihajlova da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama Zakona o sudskim taksama. Za 74, protiv 110, uzdržan jedan, nije glasalo 35, ukupno 220 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o finansijskoj podršci porodica sa decom, koji je podnela Narodnoj skupštini 18. marta 2002. godine. Stavljam na glasanje predlog Vlade Republike Srbije da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o finansijskoj podršci porodica sa decom. Za 167, protiv jedan, uzdržanih nema, nije glasalo 52, ukupno 220 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj predlog Vlade. Vlada Republike Srbije predložila je da se po hitnom postupku stave na dnevni red Polazne osnove za preuređenje odnosa Srbije i Crne Gore, koje je dostavila Narodnoj skupštini 22. marta 2002. godine. Stavljam na glasanje predlog Vlade Republike Srbije da se po hitnom postupku stave na dnevni red Polazne osnove za preuređenje odnosa Srbije i Crne Gore. Za 157, protiv 29, uzdržanih nema, nije glasalo 34, ukupno 220 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopuna zakona o zdravstvenom osiguranju, koji je podnela Narodnoj skupštini 22. marta 2002. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog Vlade Republike Srbije. Za 157, protiv nema, uzdržanih nema, nije glasalo 64, od ukupno221 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, koji je podnela Narodnoj skupštini 22. marta 2002. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 156, protiv nema, uzdržanih nema, nije glasalo 65, od ukupno 221 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj predlog. Prelazimo na predloge za povlačenje pojedinih tačaka iz predloga dnevnog reda sednice. Narodni poslanik Čedomir Jovanović predložio je da se iz predloženog dnevnog reda sednice povuče 20. tačka - Predlog zakona o poništavanju rešenja Vlade NRS kojim je ukinut bogoslovski fakultet univerziteta u Beogradu kao državna ustanova, koji je Narodnoj skupštini podnelo 37 narodnih poslanika poslaničke grupe DOS - dr Vojislav Koštunica - Demokratska stranka Srbije 2. novembra 2001. godine. Da li predlagač želi reč? (Tri minuta.) Izvolite.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani i dobrodošli posmatrači, to je dobrodošla inicijativa, međutim, Republička vlada već preduzima odlučne korake kako bi se ispravila ta nepravda koja je naneta početkom 50-tih godina Srpskoj pravoslavnoj crkvi i našem društvu izuzimanjem Bogoslovije iz sistema organizovanog obrazovanja. U zajedničkoj radnoj grupi koju su formirali predstavnici Srpske pravoslavne crkve, Bogoslovije i nadležnih ministarstava u Republičkoj vladi, pre svega tu mislim na Ministarsvo vera i Ministarstvo prosvete i, naravno, na asistenciju Ministarstva finansija, pronađeno je rešenje za ovaj problem, tako da je sama po sebi ova inicijativa, iako dobronamerna, prevaziđena tim rešenjem. Stoga bi bilo dobro da je sam predlagač povuče, s obzirom da je to zahtev same Crkve i samih učesnika u tom dijalogu. Mislim da bi bilo bespredmetno da mi uvrstimo kao tačku dnevnog reda izglasavanje zakona kojim će se poništiti jedna uredba koja u pravnom smislu nema traga u arhivama Republičke vlade, već to valja učiniti onako kako je i predviđeno kroz tu vrstu dogovora, dakle uredbom i kroz zakon o univerzitetu, upravo u meri u kojoj je to predviđeno i od strane predlagača, ali na jedan konsekventniji i celishodniji način, s obzirom da je to proizvod zajedničkog rada i dogovora. Time bi se dovelo u pitanje sve ono što je dogovoreno, s obzirom da bi se prolongirao proces rešavanja, jer je to kao 20. tačka dnevnog reda samo po sebi nešto što će biti predmet naše rasprave verovatno u maju mesecu. Pre toga će ovo biti rešeno, jer je, praktično, rešenje već pronađeno.
Reč želi narodni poslanik Milan Radulović, ovlašćeni predstavnik predlagača akta čije se povlačenje traži.
Poštovani narodni poslanici, nema razloga da se povlači ova tačka dnevnog reda. Zakonski predlog koji smo podneli, kao što ste videli, vrlo je jednostavan i ima samo dva člana. Prvim se ukida, i sa stanovišta ondašnjeg zakonodavstva, nezakonita uredba da se Bogoslovski fakultet - koji je bio, podsećam, 1905. upisan kao prvi u sastavu Univerziteta - isključi iz sastava Univerziteta.Uredba je bila ne samo protivustavna nego nije imala nikakvo uporište u Zakonu o univerzitetu. Sa stanovišta današnjeg pravnog poretka, fakultet može da se osniva ili ukida jedino zakonom. Nikakvi dogovori, nikakva eventualna Vladina uredba neće rešiti ovaj problem. Nova Vladina uredba će samo nastaviti kontinuitet, odnosno produžiće istim putem kojim je išla i Vlada koja je ovaj gest učinila. Naime, uredba ne može zameniti zakon. Drugi član zakonskog predloga koji smo podneli ostavio je slobodu Vladi, Bogoslovskom fakultetu i Srpskoj pravoslavnoj crkvi, koja je preuzela fakultet u svoj sastav posle ukidanja 1952. godine, da se dogovore o tome koje su posledice nastale iz tog čina, da se dogovore kako te posledice mogu da se isprave. Pre ili kasnije ovo pitanje ipak mora da se reši u Narodnoj skupštini, a ne u Vladi. Ne vidim razloga da se rešavanje ovako jednostavnog pitanja, a u osnovi važnog, odugovlači. Bolje je rešiti ga na vreme. Time se razgovori koje vode radna grupa Vlade i predstavnici Bogoslovskog fakulteta ni na koji način ne poništavaju. Oni samo dobijaju zakonsku osnovu i zakonsko pokriće da budu vođeni. Razgovori koji se vode nemaju zakonsku osnovu u sadašnjem pravnom poretku. Pošto sadašnji pravni poredak predviđa osnivanje fakulteta jedino zakonom, kao i njihovo eventualno ukidanje, potrebno je prvo ukinuti ovu nezakonitu uredbu i omogućiti da se na osnovu ukidanja uredbe Bogoslovski fakultet vrati u sastav Univerziteta, da mu se prizna kontinuirano članstvo u sastavu Beogradskog univerziteta od 1905. do danas, a onda da se njegov status u sastavu Univerziteta reguliše na način na koji je gospodin predlagač pomenuo, dakle u konkretnim i preciznim dogovorima Vlade i Bogoslovskog fakulteta.
Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Čedomira Jovanovića da se iz predloženog dnevnog reda povuče 20. tačka - Predlog zakona o poništavanju Rešenja Vlade NRS kojim je ukinut Bogoslovski fakultet Univerziteta u Beogradu kao državna ustanova. Za 112, protiv 75, uzdržana dva, nije glasalo 35, ukupno 224 narodna poslanika. Konstatujem da narodna skupština nije prihvatila predlog narodnog poslanika Čedomira Jovanovića. Narodni poslanik Čedomir Jovanović predložio je da se iz predloženog dnevnog reda sednice povuče 21. tačka - Predlog za izglasavanje nepoverenja Vladi Republike Srbije, koji su Narodnoj skupštini podnela 23 narodna poslanika poslaničke grupe SRS 13. marta 2002. godine. Da li narodni poslanik Čedomir Jovanović želi reč?
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, zamolio bih vas da se ipak pažljivo saslušamo, s obzirom da naše glasanje prati izvesna odgovornost. U uskraćivanju podrške prethodnoj inicijativi o kojoj se glasalo ne prepoznajem lošu nameru prema samoj temi, ali želim da vas upoznam sa time da ste dva meseca prolongirali rešenje problema i da ste to učinili bez ikakvih konsultacija sa onima čije probleme nameravate da rešavate. Dakle, niste konsultovali Srpsku pravoslavnu crkvu, niste konsultovali Bogoslovski fakultet i glasali ste u ... (Predsednik: Gospodine Jovanoviću, molim vas da se vratite na ovaj predlog.) Što se tiče pitanja koje je otvoreno ovde u potpunoj proceduralnoj saglasnosti i uz podršku, između ostalih, i poslaničke grupe DOS, mi smatramo da bi otvaranje rasprave o poverenju Republičkoj vladi, na inicijativu stranke koja nije glasala za formiranje Republičke vlade, zapravo samo predstavljalo gubitak vremena. Sve političke nesuglasice treba da se rešavaju u Parlamentu, u tome treba da učestvuju sve poslaničke grupe, ali mi očekujemo da se i u javnosti i u Parlamentu demonstrira ona vrsta odgovornosti koja će doprineti poboljšanju stanja u našem društvu. Dakle, ideja SRS je legitimna, ali ona ne može naići na podršku poslaničke grupe DOS u Parlamentu, s obzirom da je mi smatramo, u suštini, jednom formalnom inicijativom, ali potpuno nepraktičnom i nefunkcionalnom, s obzirom da to nije stranka koja je dala poverenje Republičkoj vladi tokom njenog konstituisanja. Stranke koje su formirale kabinet predsednika Vlade, gospodina Đinđića, imaju pravo da otvore to pitanje u svakom trenutku i mi ćemo veoma rado ući u takvu vrstu rasprave. Raspravljati o predlozima SRS za poslaničku grupu DOS zapravo znači gubljenje vremena, jer ta stranka, sama po sebi i svemu onome što demonstrira u političkom životu Srbije, ne zaslužuje nešto tako.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, ovlašćeni predstavnik. (Milan Radulović: Replika.) Niste spomenuti. Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, ovlašćeni predstavnik podnosilaca predloga, a čije se povlačenje predlaže. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, znam da Čedomir Jovanović ne bi voleo da ova tačka bude u dnevnom redu. Cela Vlada Srbije ne bi želela da ova tačka bude u dnevnom redu. A da uopšte neko podnese inicijativu za glasanje o nepoverenju Vladi. Potpuno je deplasiran zahtev Čedomira Jovanovića da se ova tačka izbaci iz dnevnog reda. To je nemoguće bez flagrantnog kršenja Ustava. Ustav garantuje pravo dvadesetorici narodnih poslanika, u članu 93. stav 3, da podnesu zahtev za izglasavanje nepoverenja Vladi. Podneli smo i on mora biti uvršten u dnevni red. [[Žagor u sali.]] Piše, piše. Poslovnik, član 199. i 200. Član 199. prepisuje odredbu iz Ustava, kaže, najmanje 20 narodnih poslanika može podneti predlog. Predsednik Narodne skupštine ovaj predlog odmah dostavlja predsedniku Vlade i narodnim poslanicima. Sednica Narodne skupštine na kojoj će se raspravljati o poverenju Vladi, a to je član 200, ili pojedinom njenom članu, održava se najranije po isteku roka od tri dana, a najkasnije 15 dana posle dana podnošenja predloga za izglasavanje nepoverenja. Danas su ovde, u ovom parlamentu, studenti Pravnog fakulteta. Zašto niste izbegli danas pred njima da kršite Ustava, kada ga tako uporno kršite više od godinu dana i kada ste već Ustavni sud ukinuli. Sada Čedomir Jovanović kaže, ne može partija koja nije glasala za Vladu tražiti izglasavanje nepoverenja Vladi. Zašto to ne napišete u Ustavu? Zašto to ne napišete u Poslovniku? Znam da vama smeta opozicija. Onda ukinite opoziciju. Kada možete da otmete Miliju Babovića i tri dana se za njega ne zna, mnogo vam je lakše da ukinete opoziciju dekretom. Postavite stražu, ove mafijaše iz Surčina pred vratima Narodne skupštine, ne daju nam da uđemo i gotovo. To vam je bolji način od obrazloženja da ne može politička partija koja nije glasala za vladu tražiti obaranje vlade. Ranije je bilo kada je zakon u koliziji sa Čedomirom Jovanovićem, primenjuje se Čeda. Sada ste uveli novo pravilo... (Predsednik: Vreme.) ... kada je Ustav u koliziji sa Čedomirom Jovanovićem, primenjuje se Čeda.
Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Čedomira Jovanovića da se iz predloženog dnevnog reda povuče 21. tačka - Predlog za izglasavanje nepoverenja Vladi Republike Srbije. Za 117, protiv 35, uzdržanih nema, nije glasalo 73, ukupno 225 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog narodnog poslanika Čedomira Jovanovića za povlačenje ove tačke dnevnog reda. Prelazimo na predloge za proširenje dnevnog reda. Narodni poslanik prof. dr Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe SPS, predložio je da se dnevni red proširi novom tačkom - Inicijativa za otvaranje rasprave o odnosima u federaciji, koju je podneo Narodnoj skupštini 31. januara 2001. godine. Tri minuta, prema članu 87. Poslovnika. Narodni poslanik Branislav Ivković želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao predsednik poslaničke grupe SPS još 30. januara 2001. godine podneo sam inicijativu za otvaranje rasprave o odnosima u federaciji tadašnjem predsedniku Narodne skupštine, gospodinu Maršićaninu. Radi istine i činjenica, dopustite mi da pročitam, a uz upozorenje jedne dame koja je uvek nestrpljiva kada govorim, šta je tada napisano. "Kriza u odnosima u federaciji ovih meseci (znači 30. januara 2001. godine) doživljava svoj maksimum. Nesporno je da se radi o najvažnijem državnom i nacionalnom pitanju, a od čijeg rešenja zavisi dalja sudbina Jugoslavije i svih naroda i građana koji u njoj žive. Poslanička grupa SPS u Narodnoj skupštini Republike Srbije, polazeći od potrebe očuvanja naše državne zajednice, smatra da ova pitanja prevazilaze uske partijske interese, te da njihovo rešavanje zahteva uključivanje svih relevantnih političkih subjekata na saveznom i republičkom nivou. Zadržavanje rasprave ili eventualno odlučivanje o ovom pitanju samo u partijskim forumima ili pak partijama koje su na vlasti bilo bi istorijski neodgovorno (a što se i pokazalo). Zato predlažemo da predsednik Narodne skupštine, u skladu sa članom 221. Poslovnika, stupi u kontakt sa predsednikom Veća građana i Veća republika Savezne skupštine i predsednikom Skupštine Republike Crne Gore, i uz učešće predsednika SRJ i predsednika republika Crne Gore i Srbije, predstavnika Savezne i Republičke vlade, organizuje i obezbedi raspravu o odnosima u federaciji". Naime, svedoci smo ovih dana da je šest građana SRJ, bez obzira da li se nalaze na odgovarajućim funkcijama ili ne, preuzelo na sebe odgovornost da pregovaraju sa predstavnikom Evropske unije i potpišu jedan dokument koji zovu "Polazne osnove" za neku novu državu Srbiju i Crnu Goru. Potpisujući taj dokument direktno su potpisali preduslove za rastakanje Ustava SRJ i Ustava Republike Srbije. O tome ćemo raspravljati u ovoj sali, ali je činjenica da je to apsolutno urađeno od strane vodećih partija, odnosno partija koje su sada na vlasti. Te partije koje su sada na vlasti imale su i imaju istorijsku odgovornost da o ključnim pitanjima za opstanak ove države, o potomstvuu ovoj državi, obezbede konsenzus svih političkih faktora. Sigurno je da postoje oni nacionalni interesi oko kojih i opozicija i pozicija imaju razloga i interesa, kao i obavezu, i moralnu i formalnu, da se dogovore. To DOS, vladajuća koalicija na čelu sa Koštunicom, nije obezbedila. Ovde zahtevamo da se otvori rasprava i da se obezbedi da predstavnici svih političkih faktora, predstavljeni u republičkim skupštinama i u Saveznoj skupštini, sednu i razgovaraju, bez obzira na potpisani dokument. Evropska unija je realnost i sa Evropskom unijom treba sarađivati. Najmanje rečeno, nije fer da ta Evropska unija šalje Solanu ovde, da završava za zelenim stolom ono što je započeo 24. marta... (Predsednik: Vreme, gospodine Ivkoviću.) ... ali imamo obavezu, kao misleći ljudi, da se ovde u ovoj sali se dogovorimo da pružimo ruku poslanicima Crne Gore i Savezne skupštine i da obezbedimo put ka tome da formiramo ustavne predloge koji obezbeđuju normalnu državu. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika prof. dr Branislava Ivkovića da se dnevni red sednice proširi novom tačkom - Inicijativa za otvaranje rasprave o odnosima u federaciji. Za 64, protv 159, uzdržanih nema, nije glasalo četiri, ukupno 227 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije usvojila ovaj predlog za proširenje dnevnog reda. Narodni poslanici Zoran D. Nikolić i Dragan Tomić predložili su da se dnevni red proširi novom tačkom - Predlog zakona o ukidanju odluke Vlade Republike Srbije, broj 713-6483/01, od 28. juna 2001. godine, koji su podneli Narodnoj skupštini 2. jula 2001. godine. Da li narodni poslanik Zoran D. Nikolić želi reč? Izvolite.
Poštovano predsedništvo, uvažene kolege narodni poslanici, ja sam sa kolegom Draganom Tomićem, u ime poslaničkog kluba SPS u ovoj skupštini, podneo 2. jula 2001. godine Predlog zakona o ukidanju Odluke Vlade od 28. juna 2001. godine. To je ona čuvena odluka Vlade kojom je ona, uspostavljajući međunarodnu saradnju, odlučila da direktno primeni statut Haškog tribunala. Najpre bih želeo da kažem par formalnih stvari - u skladu sa našim Poslovnikom, članom 135, Predlog zakona, koji je pripremljen u skladu sa odredbama ovog poslovnika, može se uvrstiti u dnevni red sednice Narodne skupštine u roku ne kraćem od 15 dana i ne dužem od 60 dana, od dana njegovog podnošenja. Izuzetno, taj rok od 60 dana može se produžiti za 30 dana, a predsednik Narodne skupštine obavestiće narodne poslanike o razlozima prekoračenja roka. Dakle, imamo jedan akt koji je ispunio sve formalne razloge da se nađe u skupštinskoj proceduri i imamo jedno ćutanje skupštinske većine i odbijanje da ga uvrsti u proceduru, uprkos izričitim odredbama Poslovnika. Imamo i jedno ćutanje predsednika parlamenta koji, ne uvažavajući izričite odredbe Poslovnika, odbija da obavesti narodne poslanike zašto se ovaj predlog zakona ne nalazi u predlogu dnevnog reda. I sada, par reči o suštini - podsetiću vas da je tom odlukom Vlade izvršeno isporučivanje, odnosno kidnapovanje ranijeg predsednika Republike Srbije i SRJ Slobodana Miloševića, i njegova isporuka Haškom tribunalu, čime je Vlada prekršila ne samo odredbe člana 47. stav 2. Ustava Republike Srbije, već i člana 17. stav 3. Saveznog ustava;prekršena je Odluka, tj. rešenje Saveznog ustavnog suda od 28. juna 2001. godine, kojim je zabranjena primena Uredbe o postupku saradnje sa međunarodnim krivičnim tribunalom, kao i svi akti i radnje vezani za ovu uredbu. U međuvremenu, znate da je Savezni ustavni sud i doneo konačnu odluku o poništavanju navedene uredbe. To je nova okolnost koja, čini mi se, pooštrava političku i svaku drugu odgovornost Vlade Republike Srbije za ono što je učinila, a ona je tim faktičkim činom, ne samo povredila Ustav i brojne republičke zakone, već je zapravo ukinula onu ustavnu zaštitu koja se pruža svakom građaninu, svakom pojedincu, svakom državljaninu Republike Srbije. I to delo, taj čin, svakako će naći mesto u srpskoj istoriji, ali, pored nesumnjive političke i svake druge odgovornosti Vlade Republike Srbije za ovaj čin, čudi me ovo ćutanje skupštinske većine, koja svakako ima snage da izrazi svoj odnos prema ovom pitanju. Očigledno da i skupštinskoj većini u ovom parlamentu nije mirna savest, kad je ovo pitanje na dnevnom redu.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje predlog narodnih poslanika Zorana D. Nikolića i Dragana Tomića da se dnevni red sednice proširi novom tačkom - Predlog zakona o ukidanju Odluke Vlade Republike Srbije, broj 713-6483/01, od 28. juna 2001. godine. Za 103, protiv 120, uzdržanih nema, nije glasalo 6, od ukuno 229 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik prof. dr Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije, predložio je da se dnevni red proširi novom tačkom - Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije radi utvrđivanja činjenica i okolnosti vezanih za lišavanje slobode, kidnapovanje i isporuku Haškom tribunalu predsednika Socijalističke partije Srbije, Slobodana Miloševića, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. avgusta 2001. godine. Izvolite, reč ima narodni poslanik Branislav Ivković, za obrazloženje predloga.
Dame i gospodo poslanici, o ovom predlogu vi ste glasali na prvoj sednici jesenjeg zasedanja prošle godine, i odbili ste ovaj predlog. Ocenjujući u međuvremenu da je došlo do novih okolnosti i da neki događaji poslednje dve nedelje ukazuju da su i neki predstavnici partija u DOS-u razumeli i shvatili kada odjedanput 24 sata ne znaju šta se događa sa njihovim partijskim drugom, sa kojim su zajedno pripremali osvajanje izbora 24. septembra 2000. godine i pripremali 5. oktobar, i sve ono što se događalo 5. oktobra, procenili smo u poslaničkoj grupi SPS da bi bilo dobro da ponovo aktueliziramo predlog vama da se u Narodnoj skupštini Republike Srbije formira anketni odbor, koji će razmotriti sve činjenice i okolnosti pod kojima je uhapšen, kidnapovan i isporučen Haškom tribunalu predsednik SPS Slobodan Milošević. Sve što se događalo sa generalom Perišićem je upravo povod;to što je bilo sa generalom Perišićem mi ocenjujemo i smatramo da treba prepustiti tužilaštvu i vojnim sudskim organima, da sami, u miru, ocene i procene obim eventualne odgovornosti i svega onoga što se dogodilo. Mi u SPS-u to dobro osećamo zbog pogroma koji je prema našim članovima primenjen u poslednjih godinu i po do dve, i zbog toga što se kroz novine i medije unapred za mnoge stvari presuđivalo. Ali, sama činjenica da je jedan deo vodećih ljudi partije u DOS-u iskazao brigu, i to vidnu brigu, i u medijskim prenosima imao mogućnost da sazna šta se događalo i dogodilo sa njihovim drugom i koalicionim partnerom, ukazuje nam da imamo pravo da od vas u DOS-u upravo očekujemo spremnost da se formira anketni odbor, koji će konačno da da odgovor - ko je znao da će se događati ono što se događalo 30. marta, pre godinu dana, ko je bio obavešten, ne samo u DOS-u, da li je neko i van DOS-a bio obavešten o tome šta se događa i kako su pametni ljudi, sa jednom mudrošću i strpljenjem, uspeli da spreče katastrofu, pogibiju velikog broja ljudi i ubistvo Slobodana Miloševića? Ko je doneo odluku, na bazi čega, da li je to ustavno opravdano, da li je prekršen Ustav Srbije ili ne, da se kidnapuje i ekstradira Slobodan Milošević, da li je istražni sudija Čavlina, u čijem, da kažem, posedu je u celini bio njegov pritvorenik, dao saglasnost da se sa njegovim pritvorenikom postupa ili ne, koji je taj zamenik, ili pomoćnik ministra pravde, koji je sebi dopustio da potpiše nalog o izvođenju? Znači, imamo mnogo osnova i prava da od vas očekujemo, ako hoćemo da budemo legalistička zemlja, da se dobro odmeri u anketnom odboru, gde će biti predstavnici svih partija u ovom parlamentu, šta se sve to događalo, jer se radi o ranijem predsedniku, dva puta biranom, Republike Srbije i SRJ. Hvala lepo.
Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika prof. dr Branislava Ivkovića da se dnevni red sednice proširi novom tačkom - Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije radi utvrđivanja činjenica i okolnosti vezanih za lišavanje slobode, kidnapovanja i isporuku Haškom tribunalu predsednika Socijalističke partije Srbije, Slobodana Miloševića. Za 65, protiv 119, uzdržanih nema, nije glasalo 45, od ukuno 229 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog za proširenje dnevnog reda. Narodni poslanik prof. dr Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije, predložio je da se dnevni red proširi novom tačkom - Predlog za izglasavanje nepoverenja ministru za rad i zapošljavanje Draganu Milovanoviću, koji je podneo Narodnoj skupštini 31 narodni poslanik poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije 12. decembra 2001. godine. Da li želite reč? (Ne.) Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika prof. dr Branislava Ivkovića da se dnevni red sednice proširi novom tačkom - Predlog za izglasavanje nepoverenja ministru za rad i zapošljavanje Draganu Milovanoviću. Za 65, protiv 110, uzdržanih nema, nije glasalo 55, ukupno prisutno 230 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Rajko Baralić predložio je da se dnevni red proširi novom tačkom - Predlog zakona o izmenama zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava, koji je podneo Narodnoj skupštini 24. januara 2002. godine. Da li narodni poslanik Rajko Baralić želi reč? Izvolite.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani novinari, uvaženi studenti Pravnog fakulteta, u skladu sa Poslovnikom 14. odnosno 24. januara podneo sam Predlog zakona o izmenama Zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Suština ovog predloga je da se za područje Moravičkog okruga, za opštine Čačak, Gornji Milanovac, Lučani i Ivanjica, formira trgovinski sud sa sedištem u Čačku. Čačak je ranije bio jedino sedište Privrednog suda u Srbiji, dakle van suda čije je sedište bilo u Kraljevu. Privredna advokatska komora iz Čačka, asocijacije kao što su poslovna udruženja "Gradac 97.", to je klub velikih i malih privrednika, i "Gradac 2000.", takođe podržavaju ovaj predlog. Ovaj predlog, samo nekoliko dana nakon što sam ga obelodanio pred novinarima, u Čačku 25. januara, 28. januara ove godine kao inicijativu za donošenje zakona o izmenama i dopunama Zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava podneo je Izvršni odbor SO Čačak, potpisao ga je predsednik Izvršnog odbora SO Čačak, gospodin Milan Kandić, funkcioner Demokratske stranke. U ovoj inicijativi nalazi se istovetni tekst kao i u predlogu izmena zakona koji sam podneo. Mesec dana nakon toga, 26. februara, dva narodna poslanika iz Čačka, koji su u koaliciji DOS, podnela su u istovetnom tekstu ovakav predlog izmena zakona. Dame i gospodo narodni poslanici, Čačak je sedište preko 4.000 privrednih subjekata i već je načinjena nepravda time što Privredna komora nema sedište u Čačku. Podsećam da je Kruševac dobio Privrednu komoru, kada smo usvajali Zakon o komorama, a kancelarija za mala i srednja preduzeća se nalazi u Kraljevu, potpuno i mimo ekonomske i svake druge logike. Molim vas da podržite predlog da Čačak bude sedište trgovinskog suda za ove četiri opštine, naročito zbog toga što se Ivanjica nalazi u Moravičkom okrugu, a ne u Zlatiborskom, kako je pisalo kada je gospodin Đinđić bio u poseti Zlatiborskom okrugu. Takođe bih dodao da će ukoliko iz političkih razloga, dakle ako ste gadljivi na predlog poslanika Socijalističke partije Srbije, danas ova inicijativa ne dobije vašu podršku, a dobije predlog koji su podneli poslanici iz DOS-a, dakle iz Nove demokratije i Nove Srbije, poslanička grupa Socijalističke partije Srbije glasati za takvu izmenu i dopunu zakona zato što nam je u interesu da Čačak postane sedište trgovinskog suda, a ne da neko na osnovu ovog dobije politički profit. Želim još da kažem da su svi ostali kaskali za ovom inicijativom i da ih ja ovde prepoznajem kao plagijatore, ali to je njihov problem, nije naš. Molim vas da podržite ovaj predlog i da ga uvrstite u dnevni red. Zahvaljujem.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, nema potrebe da se utrkujemo sa predlozima. Ova inicijativa je razumna jer je proistekla iz konkretne potrebe građana te četiri opštine i mi ćemo je podržati, bez obzira na formalnog predlagača. Tačno je da postoji paralelna inicijativa predstavnika poslaničke grupe DOS-a iz opština koje ste pomenuli, ali mislim da to jedno drugo ne isključuje i da bi bilo dobro da je podržimo i da na takav način ispravimo grešku koju smo napravili, a koja nije bila posledica zle namere, već, zapravo, jedan propust koji zaslužuje ovakvu korekciju. Čačak je veoma važna opština, baš kao i opštine koje gravitiraju ka Čačku i zaslužuje jedan trgovinski sud. Meni je drago što ćemo ostati upamćeni kao ljudi koji su ispravili jednu višegodišnju nepravdu.
Zahvaljujem gospodinu Jovanoviću. Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Rajka Baralića da se dnevni red sednice proširi novom tačkom - Predlog zakona o izmenama Zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Za 182, protiv tri, uzdržanih 6, nije glasalo 36, ukupno prisutno 227 poslanika. Konstatujem da jeNarodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Čedomir Jovanović, na osnovu članova 86. i 137. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Da li narodni poslanik želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Čedomira Jovanovića da se obavi zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Za 148, protiv 30, uzdržanih nema, nije glasalo 50, ukupno prisutno 228 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Čedomir Jovanović, na osnovu članova 86. i 137. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovnoj školi i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o srednjoj školi. Da li narodni poslanik želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Čedomira Jovanovića da se obavi zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovnoj školi i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o srednjoj školi. Za 151, protiv 60, uzdržanih nema, nije glasalo 17, ukupno prisutno 228 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na predloge za promenu redosleda pojedinih tačaka dnevnog reda. Izvolite, po Poslovniku, narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Opet ste prekršili članove 199. i 200. Poslovnika Narodne skupštine, jer je poslanička grupa Srpske radikalne stranke u aprilu prošle godine podnela zahtev za izglasavanje nepoverenja ministru unutrašnjih poslova Dušanu Mihajloviću, a u maju prošle godine za izglasavanje nepoverenja ministru prosvete i sporta Gaši Kneževiću. Nedavno smo podneli i dopunu tih zahteva. Dopuna je i za jedan i za drugi zahtev umnožena blagovrmeno i dostavljena narodnim poslanicima. Obrazloženja oba zahteva iznose već 400 gusto složenih strana, a vi to uopšte ne uvršćujete u dnevni red. Onda ovde treba da se kaže da je nemoguće podnositi zahtev za smenu Dušana Mihajlovića ili Gaše Kneževića, pa se onda čudite što u današnjem "Nacionalu" čitamo kako general Perišić kvalifikuje svoje kolege iz Vlade - Đinđića, Čovića, Mihajlovića.
To nije diskusija po Poslovniku, gospodine Šešelj.
Po Poslovniku, i ja se ne usuđujem ni da ponovim ovo što je Perišić rekao za svoje kolege. Čudite se onda što najuglednije srpske novine donose ovakve tekstove - vlast u rukama mafije itd. Zašto? Zato što ste vi već izvršili jedan prikriveni državni udar ukidanjem Ustavnog suda i sputavanjem opozicije u parlamentu da koristi svoja ustavna prava. Uzalud Ustav garantuje pravo poslanicima da sa 20 potpisa stave na tapet bilo kog ministra. Mi to podnesemo na nekoliko stotina strana obrazloženja i vi jednostavno prećutite kao da to ne postoji. Nedavno, pre 15 - 20 dana ste umnožili taj dokument i dostavili svim narodnim poslanicima. Da li je to istina?
Narodni poslaniče Vojislave Šešelju, tačno je da nisam stavila ova dva predloga za razrešenje pojedinih ministara, iz prostog razloga što to nije u skladu sa članom 79. Poslovnika koji kaže: "U predlog dnevnog reda sednice Narodne skupštine mogu se uvrstiti samo oni predlozi akata koji su pripremljeni u skladu sa Ustavom i ovim poslovnikom". Imate član 101. ovog poslovnika koji u trećem stavu kaže: "Nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica". To su osnovi zbog kojih ja nikada neću takve vrste predloga stavljati na dnevni red. Ako niste zadovoljni, možemo da glasamo. (Vojislav Šešelj: Ne treba glasanje, nego po novom članu Poslovnika.) Izvolite, povreda Poslovnika.
Vi ste sada ponovo pred celom Narodnom skupštinom demonstrirali da svesno kršite Poslovnik. Ako zaista naši predlozi za razrešenje Dušana Mihajlovića i Gaše Kneževića nisu u skladu sa članom 101, onda ste bili dužni da nas službeno obavestite, kao što ste nas obavestili kada smo prvi put podneli zahtev za obaranje cele Vlade. Iako niste bili u pravu, mi smo novi zahtev prilagodili onome što ste tražili. U ovom slučaju Dušana Mihajlovića i Gaše Kneževića vi ste umnožili naša obrazloženja na nekoliko stotina strana, dostavili narodnim poslanicima i nikada se niste izjasnili da li po vašem mišljenju ti dokumenti sadrže nešto što nije u skladu sa Poslovnikom i zbog čega bi eventualno trebalo da se naknadno usklađuju sa Poslovnikom. To nikada niste uradili. Vi sada prvi put nas kao predlagače obaveštavate da uopšte postoji nešto u tim dokumentima što po vašem mišljenju nije saobraženo poslovničkim normama. Da li je sada red da tek posle moje intervencije vi to obrazlažete ili ste to morali blagovremeno da uradite? Prekršili ste Poslovnik i po pitanju stavljanja na dnevni red i sada ste prekršili Poslovnik neadekvatnim tumačenjem njegovih normi, a i priznali ste otvoreno da isključivo svojom ličnom voljom niste dozvoliti da se to uvrsti u dnevni red.
Zahvaljujem, gospodine Šešelj. U Poslovniku uopšte ne postoji moja obaveza gde ja treba da vas uputim na to da taj predlog nije u skladu, nego imate Poslovnik i treba da ga se pridržavate. Apsolutno ne postoji odredba i to je bila moja dobra volja što sam vam dala pravni savet povodom predloga o razrešenju Vlade, čisto moja dobra volja. Druga stvar, ja tada nisam bila predsednik Skupštine. Inače, ne bih dozvolila da se taj materijal štampa i dostavlja narodnim poslanicima. Izvolite.
Prekršili ste član 134. Poslovnika, stav 2, koji kaže: "Ako predlog zakona...". Uopšte se ne predviđa mogućnost da vi kontrolišete da li je neki drugi predlog u skladu sa Poslovnikom ili ne, nego samo predlog zakona. Kada ste nam jednom vraćali da izmenimo zahtev za smenu Vlade pozvali ste se na ovaj član 134.
Ne, nego na 79.
U stavu 2. se kaže: "Ako predlog zakona nije pripremljen u skladu sa ovim poslovnikom, predsednik Narodne skupštine zatražiće od predlagača da predlog zakona uskladi sa odredbama ovog poslovnika, pri čemu će precizno navesti u čemu se sastoji ta neusklađenost". Vi nikada niste izdali nijedan službeni akt sa svojom tvrdnjom da postoji neusklađenost u našim inicijativama sa Poslovnikom, niti ste konkretno ukazali u čemu je sadržana ta neusklađenost. To ste morali da uradite. Nije to stvar vaše dobre volje. Drugo, sada obmanjujete Narodnu skupštinu, jer kažete da niste bili predsednik. Bili ste predsednik Narodne skupštine pre 15 ili 20 dana kada je Narodna skupština umnožila naše dopune obrazloženja za smenu Dušana Mihajlovića i Gaše Kneževića. To Služba nije mogla da uradi bez vaše dozvole. Služba je postupila po vašim nalozima, vi ste bili predsednik, to je dostavljeno narodnim poslanicima, svi narodni poslanici su dobili i vi se sada pravite kao da to nikada niste videli.
Gospodine Šešelj, ne radi se o povredi člana 134. koji striktno govori da se radi o predlozima zakona koji se mogu poslati na preuređenje. Vi niste podneli nikakav predlog zakona, nego se radi o primeni člana 79. Znači, prilikom pripremanja dnevnog reda u predlog dnevnog reda sednice Narodne skupštine mogu se uvrstiti samo oni predlozi akata koji su pripremljeni u skladu sa Ustavom i ovim poslovnikom. Nadam se da ćemo o tome svi voditi računa i za ubuduće. Da li želite da glasamo o ovoj primedbi? (Vojislav Šešelj: Ne, nego povreda Poslovnika po članu 79.) Već ste imali i o tome smo se izjasnili. Mogu da stavim na glasanje, ako niste zadovoljni. Već smo obrazlagali član 79. Imamo još povreda Poslovnika. Narodni poslanik Dragan Marković isto reklamira povredu Poslovnika.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 86. u kome se kaže da tri dana pre početka sednice poslanička grupa treba da podnese neki zahtev za neku tačku dnevnog reda. Stranka srpskog jedinstva videla je da u dnevnom redu postoji tačka dnevnog reda - poverenje Vladi Srbije. Međutim, danas smo videli šta je demokratija i ta tačka je skinuta. Mi smo podneli prošle godine zahtev da se ispita rad ministra za poljoprivredu i da ova skupština izglasa nepoverenje ministru za poljoprivredu. Takva tačka do danas nije bila na dnevnom redu. Takođe smo tražili da se napravi anketni odbor o Aliji Delimustafiću. Poznato je ko je Alija Delimustafić i ovih dana smo mogli da čujemo da ga je naše sudstvo osudilo na tri meseca, jednog ratnog zločinca koji je organizovao ubistvo srpskih vojnika u Sarajevu. Dajmo jednom da ovaj parlament raspravlja o bitnim stvarima. Kada ćemo mi raspravljati ono što radi naša Vlada Srbije, ako ovaj parlament nema tu priliku. Ako je Vlada na dobrom putu i Srbija na dobrom putu, čega se to plašite i bojite, gospodo iz DOS-a, pa ne bude tačka dnevnog reda koju je predložila jedna poslanička grupa. Stranka srpskog jedinstva ima 14 poslanika, a najmanje 20 poslanika treba da bi se podnela neka tačka dnevnog reda. Nadam se da ćemo na sledećim izborima imati jedno 150 poslanika, pa nam nećete vi trebati. Zahvaljujem vam.
Gospodine Markoviću, vi ste u stvari sami dali odgovor na svoje pitanje. Htela sam da vam kažem da se to što ste vi podneli ne smatra predlogom nego inicijativom, zato što nemate dovoljan broj potpisa, a potrebno je 20 narodnih poslanika; kada to skupite, ja ću predložiti za dnevni red i onda ćemo glasati o tome. Da li ste zadovoljni mojim odgovorom? Znači, formalno ne ispunjava, ne može, ne ispunjava uslove za predlog. Hoćete da glasa Narodna skupština? Nemate 20 potpisa, to je samo inicijativa, nije predlog, a inicijativa ne može da ide na dnevni red, može samo predlog. Da li ste zadovoljni odgovorom? (Jeste.) Prelazimo na predloge za promenu redosleda pojedinih tačaka dnevnog reda. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Po Poslovniku, član 79.) Već smo odlučili po članu 79. jesmo, pričali smo i obrazlagali smo. Vlada Republike Srbije i narodni poslanik Čedomir Jovanović predložili su da se Predlog zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom razmotri kao 2. tačka dnevnog reda. Da li predlagač želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Po Poslovniku.) Stavila sam na glasanje, molim vas. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. Za 145, protiv 40, uzdržan jedan, nije glasalo 38, od ukupno 224 narodna poslanika. Konstatujem da je većinom glasova Narodna skupština usvojila ovaj predlog. Po Poslovniku, narodni poslanik Vojislav Šešelj. A vi, po kom osnovu?
Moja je primedba na osnovu člana 79. Poslovnika isključivo formalnog karaktera i nemam ništa protiv što ste vi prihvatili ovo, ali mora malo da se promeni formulacija da bi se uskladila sa Ustavom. Ne može da se kaže - predlog Vlade i Čedomira Jovanovića. U skladu sa Ustavom mora da se kaže - predlog Čedomira Jovanovića i Vlade, jer, po Ustavu, Čeda je iznad Vlade, on je iznad parlamenta.
Po kom osnovu vi? Po kom osnovu se javljate? (Obraća se narodnom poslaniku Zoranu Ćirkoviću koji prilazi govornici.) Moram da znam da li mogu da vam dam reč ili ne mogu?
Dame i gospodo narodni poslanici, vrlo sam strpljivo slušao gospođu predsednicu Narodne skupštine o predlozima za dopunu dnevnog reda i onog momenta kada je iscrpla listu tih zahteva sa žaljenjem sam primetio da inicijativa grupe od 36 narodnih poslanika o suspenziji preostalih komunističkih simbola, podneta uredno ovoj skupštini 12. februara, znači, još je bilo u toku konstituisanje 2001. godine, nije uvršćena. Napisao sam 5. februara ove godine ljubazno pismo predsednici Narodne skupštine. Predsednica Narodne skupštine je odbila da to pismo umnoži, ali mi je dopustila da ga ovde pročitam, tako da ste sa sadržajem tog pisma upoznati. To pismo u stvari predstavlja zahtev da se nakon završetka vanredne sednice na prvoj redovnoj sednici uvrsti u dnevni red zahtev grupe od 36 narodnih poslanika. Podsećam da tamo piše - zato vam predlažem da do 12. februara 2002. godine itd. potpisniku ovog pisma date čvrste garancije da će podneta inicijativa doći na dnevni red odmah nakon završetka sednice koja je u toku. Dakle, ta vanredna sednica je trajala sve do 1. marta. Istina je da sam ja očekivao da će redovna sednica biti zakazana u prvoj polovini marta. Mi smo tada predvideli i određene radikalne mere ukoliko se ta tačka ne stavi na dnevni red. Nažalost, gospođa je sačekala sa ovom sednicom vreme velikog posta; pošto smo mi ljudi hrišćani i moramo se uzdržavati od loših dela, mi te radikalne mere odlažemo. Vas, gospođo, podsećam da ste mi u usmenom razgovoru dali garancije da ćete ovu tačku staviti na dnevni red. Vi ste prosto te garancije prekršili. Kako ste vi snaha jednog znamenitog doma Mićića, pretpostavljam da se serdar Mićić prevrće u grobu. Zato vam predlažem da ipak tu tačku stavite na dnevni red, a nakon toga neka se Skupština o tome izjasni. Konačno, to je prilika da vidimo da li će i Vlada glasati protiv suspenzije preostalih komunističkih simbola. Usput podsećam da je aktuelni predsednik Vlade u vreme dok je bio gradonačelnik Beograda skinuo komunistički žig sa Beograđana. Sada, kao predsednika Vlade, molim ga da skine isti komunistički žig i tako da spasi od kolektivne sramote. Usput takođe podsećam da je u zadnjim izjavama gospodin Đinđić rekao da je komunizam pao u Srbiji. Sudeći po znaku koji stoji iznad vaše glave, čini mi se da još nije. Hvala lepo.
Gospodine Ćirkoviću, ja vam se zahvaljujem. Vaš predlog nije uvršćen u dnevni red iz prostog razloga što imamo preko 70 akata, a vi ste imali mogućnost da tražite proširenje dnevnog reda, kao što su to uradile i druge poslaničke grupe, u roku od tri dana pre početka sednice. Niste iskoristili vaše pravo. Da ste to uradila, ja bih stavila kao predlog za proširenje dnevnog reda. Da li ste zadovoljni mojim odgovorom? (Jeste.) Narodni poslanik Čedomir Jovanović predložio je da se Polazne osnove za preuređenje odnosa Srbije i Crne Gore, koje su po hitnom postupku stavljene na dnevni red ove sednice, razmotre kao 3. tačka dnevnog reda. Da li predlagač želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 143, protiv 56, uzdržanih nema, nije glasalo 23, od ukupno 222narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila ovaj predlog. Narodni poslanik Čedomir Jovanović predložio je da se Predlog zakona o izmenama i dopunama zakona o zdravstvenom osiguranju, razmotri kao 4. tačka dnevnog reda. Stavljam ovaj predlog na glasanje. Za 143, protiv 32, uzdržanih nema, nije glasalo 48, od ukupno 223 narodna poslanika. Konstatujem da je i ovaj predlog usvojila Narodna skupština. Narodni poslanik Čedomir Jovanović predložio je da se Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, razmotri kao 5. tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 139, protiv 27, uzdržanih nema, nije glasalo 57, od ukupno 223 narodna poslanika. Konstatujem da je i ovaj predlog usvojen od strane Narodne skupštine. Saglasno odredbama Poslovnika Narodne skupštine, sve tačke prihvaćene po hitnom postupku, kao i po osnovu predloga za izmene i dopune dnevnog reda, uvršćuju se u dnevni red sednice po redosledu njihovog predlaganja, odnosno prihvatanja. O predlozima akata prihvaćenih kao nove tačke dnevnog reda, nadležni odbori, odnosno Vlada Republike Srbije, ukoliko to već nisu učinili, podneće svoje izveštaje, odnosno mišljenja u toku trajanja sednice. Pošto smo se izjasnili o svim predlozima za hitan postupak i o predlozima za izmene i dopune predloženog dnevnog reda, molim narodne poslanike da se izjasnimo o dnevnom redu sednice u celini. Stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Za 148, protiv 52, uzdržanih nema, nisu glasala 23, od 223 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini u celini. Molim Službu Narodne skupštine da pripremi prečišćen tekst dnevnog reda sednice i da ga uruči narodnim poslanicima. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O OBIMU SREDSTAVA I UČEŠĆU OPŠTINA I GRADOVA U POREZU NA ZARADE I POREZU NA PROMET U 2002. GODINI Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milan Milosavljević; Borislav Novaković i Branislav Pomoriški; Ištvan Išpanovič; Milorad Stanulov; Milutin Prodanović, Slavoljub Matić i Dušan Golubović; Aleksandar Vatović; Zoran Nikolić, Dušan Cvetković i Ljubomir Mucić; Bora Stanimirović i Ljubomir Mucić; Nebojša Jović; Dragan Marković, Miloš Lukić, Petar Petrović i Adam Urošević; Petar Cvetković, Jakov Stamenković i Miodrag Stamenković. Primili ste mišljenje Vlade Republike Srbije o amandmanima podnetim na Predlog zakona. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje srazmerno broju narodnih poslanika u poslaničkoj grupi. Molim da narodni poslanici ispred poslaničkih grupa podnesu listeprijava za reč o ovoj tački dnevnog reda. Otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača, gospodin Božidar Đelić, ministar finansija i ekonomije, želi reč?
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, danas je pred vama Predlog zakona o obimu sredstava i učešću opština i gradova u porezu na zarade i porezu na promet u 2002. godini. Taj zakon, po logici, trebalo bi da bude izglasan u isto vreme kada i budžet, ali, kao što se sećate, prošle godine je Predlog zakona bio povučen zbog toga što se očekivalo usvajanje, kao što se i desilo, Zakona o lokalnoj samoupravi, koje je promenilo neke kritertijume i neke stvari koje su imale uticaj na ovaj zakon. Ovo je drugi put da ovakav zakon imam čast da predložim Skupštini. Ovaj zakon je interesantan jer govori o parama i podeli para između lokalne samouprave, gradova i Republike. Mnogi od vas su predstavnici lokalne samouprave. Naravno, u ovom momentu postoji uvek pitanje ravnoteže između onoga što je nužno da bi se sprovele sve ove funkcije na lokalnom nivou, ali isto tako i da se obezbedi dovoljno sredstava za sve one funkcije koje su predviđene budžetom Republike Srbije, koji ste izglasali krajem prošle godine. Finansiranje jedinica lokalne samouprave u našoj zemlji je sada uređeno sa tri sistemska zakona, i to: Zakonom o javnim prihodima i javnim rashodima, Zakonom o budžetskom sistemu i Zakonom o lokalnoj samoupravi. Na osnovu Zakona o lokalnoj samoupravi svake godine se predlaže zakon o obimu sredstava koji je danas pred vama. Predmet i cilj ovog zakona nije da se obezbedi novi mehanizam prikupljanja novca za lokalnu samoupravu. Mislim da se godinama, izvorni cilj ovog zakona i ovog učešća lokalne samouprave u porezu na zarade i porezu na promet malo izgubio. Hteo bih samo da podsetim narodne poslanike zbog čega postoji jedan ovakav zakon. Kreće se od ingerencija lokalne samouprave i sada novih ingerencija utvrđenih Zakonom o lokalnoj samoupravi. Mere su budžeti koji su nužni. Istovremeno, imate jednu procenu izvornih prihoda i onih prihoda koji su ustupljeni van ograničenja. Ovaj deo koji danas dolazi je samo deo koji treba da obezbedi dovoljno sredstava u svim opštinama. Znači, ovaj deo sredstava za koja ćete glasati danas, sutra i u danima koji dolaze je ono što treba da ujednači situaciju na našoj teritoriji. Ako hoćete, to je zakon koji omogućava onu solidarnost koja je nužna između lokalnih samouprava; kako da se ne desi zbog toga što je fiskalni kapacitet datog rada ili lokalne samouprave nedovoljan, da oni ne budu u stanju da izvrše ono što je nužno zakonom i što omogućava normalno i nesmetano funkcionisanje grada ili lokalne samouprave. Važno je setiti se toga i napomenuti da je novac o kome ovde govorimo, otprilike 8,6 milijardi dinara sredstava za lokalnu samoupravu za 2002. godinu - to treba uporediti sa ukupnim sredstvima koja su predviđena za ovu godinu za gradove i lokalnu samoupravu, od 45,3 milijarde dinara. Znači, ovde govorimo o nekih 19% prihoda lokalne samouprave. Šta to znači? To znači da smo mi već danas u velikoj meri sproveli ono što je istinska decentralizacija u fiskalnom smislu, jer 80% svih prihoda lokalne samouprave, tj. gradova dolazi iz izvornih prihoda, a oni za ovu godinu predstavljaju 20,5 milijardi dinara ili, pak, iz ustupljenih prihoda republičkih poreza van ograničenja, koji predstavljaju 16,2 milijarde dinara. Cilj ovog novca nije dodatni novac za nove ingerencije, već samo onih 19% u proseku sredstava koja treba da ujednače situaciju svuda na teritoriji Republike, naročito za one lokalne samouprave koje su u teškoj situaciji i sa manje fiskalnog kapaciteta. Time se izražava solidarnost na teritoriji cele Republike. Zbog toga imate u procentima učešća ovog trećeg dela prihoda, veće učešće u nekim lokalnim samoupravama.Izvori za ova prva dva dela sredstava, tj. lokalni, stvarni, izvorni fiskalni kapacitet u pojedinim opštinama je nešto veći. Hteo sam to da napomenem jer se već godinama, što je i debata na Odboru ove godine pokazala ta izvorna intencija i cilj malo gube iz vida svih nas. Zbog toga smo odradili onaj tehnički posao koji je bio nužan da bi se ovaj zakon uskladio sa novim Zakonom o lokalnoj samoupravi, a samo da napomenem da je on uveo tri nova kriterijuma koja su ovde respektovana: prvi kriterijum je broj objekata u osnovnim i srednjim školama, što je novi kriterijum za preraspodelu sredstava; drugi je broj objekata društvene brige o deci; treći je status životne sredine. Prva dva kriterijuma su u potpunosti ispoštovana. Što se tiče trećeg, mi smo napravili procenu i još nema dovoljno dobrih podataka za status životne sredine u svim sredinama. Sledeće godine, nadamo se, uz dodatni rad, sve to će biti obezbeđeno i u potpunosti. Želeo bih da pređem na ono što je možda jedna stvar o kojoj se uvek priča kada imam kontakte sa lokalnom samoupravom, a to je da taj zid koji se zove limit poreza na promet treba probiti. To je zato što se zaboravlja zašto dolazi taj novac. Novac o kome ovde pričamo je ono što je određeno. Stopa je izvedena veličina, prema potencijalu koji se očekuje u porezu na promet i porezu na fond zarada u datom gradu i lokalnoj samoupravi. Međutim, zato što smo svi kolektivno malo izgubili iz vida o čemu se ovde radi, velike bitke se biju oko tog procenta koji nije ništa drugo nego izvedena veličina između dodatnog novca, nužne solidarnosti za datu lokalnu samoupravu ili grad i potencijala poreza na promet. Taj procenat je tu samo iz jednog veoma jednostranog razloga, a to je da se prenos novca ne dešava svakih 15 ili mesec dana, nego pošto se porez promet prikuplja svakog dana, taj novac može blagovremeno da se prebacuje na račune lokalne samouprave ili grada. Samo zbog toga, ono što je bila samo tehnika da bi se moglo to sprovesti postalo je pitanje debate već dugo vremena kod nas. Verujte, ove godine nije bilo ništa bolje, i vidim po nekim amandmanima koji se ovde predlažu da se u njima gubi iz vida ono što je izvorna intencija i cilj ovog zakona i ovog novca. Molim vas da se vratimo onome što je izvorno, jer jednostavno sasvim je moguće, što se tiče ovog novca, da se to odredi kao subvencija budžeta Republike prema lokalnim samoupravama, i to je možda najjednostavnija stvar. Na taj način, mislim da više ne bi bilo debate oko tih stopa, oko navodno nekih loših intencija budžeta ili centralne vlasti koja neće da da novac koji pripada lokalnoj samoupravi. Napominjem ponovo, to nije intencija - ako treba da lokalne samouprave imaju još neki dodatni novac, za to su potrebne i promene u Zakonu o lokalnoj samoupravi, koje bi povećale ingerencije koje onda iziskuju i dodatni novac. Uzgred budi rečeno, Zakon o lokalnoj samoupravi predvideo je mogućnost da neki zakoni povećaju ingerencije lokalne samouprave i gradova. U slučaju da vi izglasate takve zakone, uistinu budžet će vam predložiti promene i podele u nekim porezima, tako da se za nove ingerencije obezbedi i dodatni novac. To je sasvim logično. Nije logično ono što se stalno dešava kod nas, a to je da se stalno priča o tom procentu, da se samo traži da se taj limit ukine, jer to jednostavno nije niti cilj, niti je u skladu ni sa kakvim sistemom uređenja javnih finansija, jer kada se traži više novca treba da se objasni koje su tu nove ingerencije o kojima se priča. Moram da kažem iskreno, lično sam bio i razočaran diskusijama koje smo čuli na odborima. Naročito, ako pogledate član 4. ovog zakona: on je posle te diskusije ove godine pokušao da uvede jedan eksperiment, da vidimo na koji način možemo, eventualno, uzimajući taj mehanizam koji nije idealan, a o kome sam baš sada pričao, da zainteresujemo lokalnu samoupravu i gradove u daljem suzbijanju sive ekonomije i šverca. Jedna ideja koja se izrodila posle diskusije je bila vezana da za onaj deo poreza na promet koji se prikupi na teritoriji grada i lokalne samouprave iznad planiranih ne samo sredstava nego i inflacije, jer inflacija je i u monetarnom i u fiskalnom vođenju politike "privilegija" ako hoćete, i to pod velikim znacima navoda, države. To je ono što je urađeno svuda. To je isto kao kada bi se tražilo učešće lokalne samouprave, recimo, u onome što je profit Narodne banke Jugoslavije, a sutra narodne banke Srbije, možda, u onome što se zove inflatorna dobit. To nije moguće ni na monetarnom, ni na fiskalnom delu. Postojala je ta dobra volja, u članu 4. ona se iskazuje, za onaj deo sredstava, a to se meri kvartalno, u onim lokalnim samoupravama gde od poreza na promet premaše ne samo ono što je planirano, nego i ono što je eventualno planirana inflacija. Ako je inflacija veća od planirane, to je onda inflatorna dobit koja pripada Republici. Za onaj deo sredstava koji je iznad toga, predviđeno je da se vrati opštini, jer tu postoji već neka indicija da ta lokalna samouprava radi aktivno na jačanju svog fiskalnog potencijala, pokušava da uvede red i da privuče preduzeća, da ima više registrovanog poreza na promet i samim tim legitimnog prometa na svojoj teritoriji. Zbog toga predlažem da prihvatite član 4. u sadašnjoj formulaciji, jer to je jedan eksperiment ove godine. Ne možemo odjedanput sve promeniti u ovom sistemu. Moram da kažem da posle puno diskusija želimo da vidimo kako stvari idu na tom planu. Da li taj dodatni novac ide onim lokalnim samoupravama gde se uistinu nešto radi na suzbijanju sive ekonomije, a ne samo zbog toga što je inflacija za jedan ili dva posto veća ili samo zbog toga što se desila jedna promena u učešću, na primer federacije, u porezu na promet - to su stvari za koje mislim da treba da se dogovorimo i da ove godine sprovedemo ovo na ovaj način na koji je to predviđeno. Videćemo sledeće godine kakva su bila iskustva u tom domenu. Ne mogu se složiti u ovom momentu da ono što je bila jedna veoma dobronamerna ponuda od strane Vlade Republike Srbije, da se pokuša naći zajednički jezik i interes u suzbijanju sive ekonomije, pretvori u samo veći novac za lokalnu samoupravu i bez većih ingerencija. Naravno da nigde nema dovoljno novca, ali ono što je važno to je da možemo da obezbedimo dovoljno novca na svim nivoima, uključujući i budžet Republike Srbije. Pozvao bih vas da glasate za ovaj zakon, a uključujući predloženu formulaciju člana 4. ovog zakona, da zajednički pogledamo u sledeća tri kvartala kako se sprovodi. Biće vremena da eventualno neke stvari doteramo i promenimo u daljoj diskusiji. Hvala vam puno na pažnji, a posle glasanja o ovom zakonu, lokalne samouprave će biti u stanju da izglasaju one budžete koje čekaju već nekoliko nedelja. Jednostavno, molimo vas da, kada glasate za ovaj zakon, ne izgubimo iz vida šta je cilj ovog novca i šta nije njegov cilj. Hvala vam puno.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Da.) Izvolite, gospodin Nenad Bogdanović, predsednik Odbora za finansije.
Dame i gospodo poslanici, poštovana predsedavajuća, imam potrebu da ipak dam par objašnjenja, par ličnih stavova i da na neki način pokušam da dočaram zašto je izveštaj koji je Skupština dobila od Odbora za finansije ovakav kakav jeste. U ovome što je gospodin ministar rekao složio bih se skoro u 99,9 posto stvari zato što sam ja taj stav zastupao i na Odboru za finansije, iako sam zbog tog stava od nekih drugih koji su, po meni, bili prilično neprincipijelni u diskusijama koje su vodili, dobijao žestoke kritike. Smatram da su lokalne samouprave, a s obzirom na obim nadležnosti koje imaju, sa ovim predloženim zakonom dobro prošle. Znači, tu nemam nikakvu dilemu. Zašto su dobro prošle? Ako ćemo pošteno da razgovaramo, lokalne samouprave nisu praktično do sada dobile nijednu novu nadležnost. Jeste da je Zakon o lokalnoj samoupravi otvorio mogućnost za dobijanje novih nadležnosti, ali da bi ih lokalne samouprave imale, moramo u ovom parlamentu par bitnih zakona promeniti, pogotovo u oblasti zdravstva i školstva. Tek posle toga mogu se izvršiti dislokacije ili preraspodele obaveza. To je činjenica i tu nema ništa sporno. Druga stvar koja je izuzetno važna, to je da ako uporedite planiranu inflaciju, prenesenu inflaciju, prihode koji se dobijaju iz raznih izvora, nema opštine - i to mogu slobodno da tvrdim, a s obzirom da je Beograd jedna od sredina koja je najlošije prošla u ovoj preraspodeli - koja nije dobila više novca nego u prethodnom periodu. Naravno, govorim o ukupnom prihodu budžeta. Ne delim budžet kao što neki pokušavaju, a od toga praveći famu, na budžet koji se stvara u lokalu, na budžet koji se ustupa odavde, na deo budžeta koji se ustupa odande. To uopšte nije bitno. Imate ukupna planirana budžetska sredstva za aktivnosti koje su vam definisane. Kako ćete ih vi ubrati ili po kom osnovu ćete ih dobiti, uopšte nije važno. To je prva tačka koja je bitna. Druga tačka, koja je izuzetno važna, su oni koji ostvaruju kroz neke delove u svom prihodu budžeta više, a to su posebno razvijene sredine. To je ona priča oko koje se vrti čitav naš možda nesporazum: to je ono što se zove porez na promet i porez na zarade. Ograničenje se sastoji iz oba elementa. Znači, oba elementa utiču na to. Tu imamo nekih sredina koje kažu - imamo tu fantastičan prihod i hoćemo da imamo fantastičan rezultat u našem lokalnom budžetu, apsolutno ne reagujući na to koje su im obaveze i šta oni treba, za pare koje treba da dobiju, da izvrše. Naravno, lokalne samouprave imaju druge rezone. Lokalne samouprave i ljudi koji tamo rade posao kažu - znate, mi se vama zahvaljujemo što ste ispunili ono što ste nam obećali, dali više para nego što je bilo pre, ali smatramo da možemo iz budžetskih sredstava koja ostvarujemo na svojoj teritoriji uraditi i nešto više za svoje lokalne sredine, smatramo da to mora da se poštuje.Pored te socijalne komponente ili tog socijalnog pristupa, koji stvara uslove da bogatiji daju siromašnijima, treba omogućiti da bogatiji, pogotovu na nivou lokalne samouprave, mogu da urade više. Mislim da i to treba uvažiti, ništa nije sporno. E sada, da bi se moglo izmeriti sve to, to je urađeno kroz odgovarajuće kriterijume. I, apsolutno smatram da je to vrlo blizu nekakve pravde. Naravno, svako od nas može potegnuti argumente - da li je ovaj ili onaj grad oštećen ili nije oštećen, ali hajde da kažemo da je to vrlo blizu. Ako ima grešaka, to smo rekli, ispravićemo, ako nešto nije u redu, ispraviće se, ako nešto više nije u redu, takođe može da se ispravi iz nekih delova, kako pare pritiču u budžet. E sada, da se vratimo na priču koja je ostala sporna - mislim da je Odbor za finansije vrlo pametno što se toga tiče postupio. Odbor za finansije je rekao, a to u izveštaju koji ste dobili možete da vidite, pošto su se pojedine sredine pojavile sa konkretnim ciframa, i rekle: nama treba još 200 miliona, nama treba još 100 miliona, nama treba još 50 miliona - mi smo se zajednički dogovorili, to je bilo bez problema i tako smo glasali, većina naravno, da to ne može da bude princip. Znači, svako od nas može da izađe i da kaže - nama treba toliko i toliko miliona, ali to nije princip, to je želja, a mi ne usvajamo sada želje, mi sada usvajamo principe. Druga stvar, oko koje smo se sporazumeli, to je princip. Princip - šta uraditi sa novcem, koji se u onom tzv. ustupljenom, a ograničenom delu, ostvari preko toga? Znači, mi imamo projekciju koliko će to biti, međutim, šta ako se ostvari preko toga? E, tu je sada suštinski problem. Postavlja se pitanje - kako to može da bude više? Nije samo inflacija u pitanju. Tačno je da to može biti posledica boljeg rada lokalne samouprave, da se više robe stavi u zakonski promet i da iza toga bude veći porez na promet. Ali, nije samo to, može se više ljudi zaposliti. Znači, lokalne samouprave mogu stvoriti više zaposlenih, više kvalitetnih plata, što će direktno uticati takođe na porast toga. I, na kraju krajeva, to može biti posledica jedne potpuno normalne situacije, a to je da će u zemlji biti život sve bolji, da će biti većeg prometa i da će kao posledica većeg prometa taj prihod porasti. Morao sam ovo da elaboriram, jer mislim da se moraju i ministar i Ministarstvo složiti da postoji nekoliko razloga koji mogu direktno uticati da se to uveća. I sada, tu nastaje različit pristup Ministarstva i većine u Odboru za finansije, to je činjenica - Ministarstvo smatra da prihod iznad planiranog treba da se deli na način kako je predloženo zakonom. Većina je odlučila i predložila da to treba da se deli po jednom mnogo strožijem principu, po automatizmu i da više novca pripadne lokalnim samoupravama. Šta je prava stvar - dok ne dođe do glasanja o tom amandmanu koji smo usvojili juče, predlažem da se Ministarstvo malo potrudi i da ipak obavi konsultacije sa onima koji su najzainteresovaniji, a pre svega sa nekim članovima Odbora za finansije, i da pokušamo da se, ako možemo, usaglasimo. Naravno, ako se ne usaglasimo, onda će Skupština odlučiti o tome koliko je to. Zaključio bih sledeće - smatram da su i Ministarstvo finansija i Vlada ovde proširili u finansijskom smislu količinu novca lokalnim samoupravama u odnosu na prethodnu godinu. Naravno, nama svima koji radimo u lokalnoj samoupravi, to mi znamo iz Beograda, uvek bi bilo potrebno da bude još novca, ali isto tako treba da razmišljamo, kakve su obaveze republičkog budžeta i da vidimo gde je sklad, a gde je nesklad. Ja se zahvaljujem.
Da li predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Ima reč narodni poslanik Branislav Pomoriški, poslanička grupa Liga socijaldemokrata Vojvodine i Liga za Šumadiju.
Gospođo predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici - da li ćete izdvajati mišljenje ili mogu da počnem? (Izdvojena mišljenja).
Možete kod ministra. Izvinjavam se narodnom poslaniku Branislavu Pomoriškom. Scenario za predsedavajućeg nema izveštaja o tome da je bilo ko od članova Odbora izdvojio mišljenje. Da li ima ili ne? Pročitala bih, naravno, ako je neko zapisnički na sednici Odbora izdvojio mišljenje. Ovde u scenariju Skupštine ne postoji informacija o tome i to je razlog zašto vas ne prozivam, ništa drugo. U izveštaju Odbora za finansije nema informacije da je bilo ko od članova Odbora za finansije izdvojio mišljenje. Ovo je neuobičajeno, ali s obzirom da sekretar Skupštine nije blagovremeno i u skladu sa svojim obavezama obavestio predsednika, odnosno predsedavajućeg, molim narodnog poslanika Dragana Tomića da po Poslovniku, na šta ima pravo kao narodni poslanik koji je izdvojio mišljenje, izađe za govornicu. i uzme reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, da ne bude zabune, na prvoj sednici Odbora za finansije izdvojio sam mišljenje u vezi ovog predloga zakona, sa još dvojicom narodnih poslanika iz drugih poslaničkih grupa. Meni je žao što taj izveštaj nije dostavljen, ali imam pravo po Poslovniku da kažem šta mislim o ovom predlogu. Tačno je da se pred nama nalazi, doduše sa velikim zakašnjenjem, Predlog zakona o obimu sredstava i učešću opština i gradova u porezu na zarade i porezu na promet. Mislim da smo znatno zakasnili sa ovim predlogom, iz više razloga, i ne može se to pravdati donošenjem novog Zakona o lokalnoj samoupravi i Zakona o budžetskom sistemu. Činjenice su sledeće - ovde uopšte nema kriterijuma solidarnosti na koji se neko poziva. Postoji jedan apsolutno drugačiji kriterijum i mislim da je osnovni kriterijum koji je korišćen pri izradi ovog zakona bio kriterijum centralizacije prihoda u budžet Republike Srbije. Mislim da su opštine i gradovi izgubili nekoliko osnovnih stvari, a to je pre svega razvojni koncept svake opštine u oblasti infrastrukture, solidarne stambene izgradnje. To se desilo i u prošloj godini i uopšte ne znam kako će opštine, koje sada treba da donose svoje budžete, urediti tu oblast, jer je činjenica da je princip ove vlade da opštine ne donose razvojne, odnosno investicione budžete. Mislim da je to ozbiljan problem i ne treba da predstavlja političko pitanje, već predstavlja razvojno pitanje Srbije. Prema tome, ako nema ovakvih budžeta, onda nema ni reformi, nema ni razvoja Srbije. Prema tome, džabe je priča o dobrom putu Srbije. Izostala je podrška Vlade opštinama, kada govorimo o učešću u porezu na promet i porezu na bruto zarade, u izdašnosti tih prihoda, a oni su najvažniji i najosnovniji prihodi budžeta svake opštine u Srbiji. Nalaze se pod apsolutnim ograničenjima kao prihodi. Priča da se na neki način može doći do prihoda, u drugom delu, tako što će jedinice lokalne samouprave pomoći u borbi protiv sive ekonomije, liči na zamenu teza. Zna se ko to treba da radi i ko to treba da sprovodi. Jedinice lokalne samouprave u svojim funkcijama nemaju takvu mogućnost, osim da budu nekakav prislušni aparat koji će davati informacije nadležnim državnim organima, npr. kad je u pitanju - privredni kriminal; ili da finansijska policija, eventualno, u toj oblasti nešto radi. Drugo, značajan gubitak u određenim sredinama je moguć, jer ima činjenica koje govore da pada bruto zarada. Veliki broj ljudi se nalazi na spiskovima, odnosno ostaće bez posla, što znači da će gubiti radna mesta, odnosno gubiće se ta prihodna strana. Recimo, u nekim sredinama, kao što je kod nas u okrugu zatvorena "Viskoza", koja stoji, pa prema tome, nema ni te vrste prihoda, nema bruto zarade i nema poreza iz te zarade kao izvornog prihoda budžeta opštine. Kada se govori o kriterijumima koji su korišćeni za raspodelu sredstava, a to su, da podsetim broj osnovnih i srednjih škola, društvena briga o deci i status životne sredine, kada pogledate predviđena sredstva i procente od poreza na promet, pred sobom imate apsolutan niz nelogičnosti. Sredine koje broje po 40.000 stanovnika, gradovi koji imaju 20.000 stanovnika, možda četiri osnovne i tri ili četiri srednje škole, nemaju ni jednu višu, a da ne kažem visoku ustanovu obrazovanja, pa i da je broj dece u predškolskim ustanovama tri puta manji u odnosu na neke veće i razvijenije sredine, dobile su više prihoda od gradova kao što je Šabac, Zrenjanin, Kruševac, Leskovac itd. Znači, to je jedan totalno iracionalan pristup. Ovde su najviše izgubili gradovi - Šabac, Valjevo, Čačak, Zrenjanin, Požarevac, znači neke sredine koje imaju razvojni tempo, a u kojima privreda (Predsedavajuća - pet minuta i 30 sekundi poslaniče.).... funkcioniše. Mislim da pred sobom imamo jedan zakon koji nije iskoristio kriterijume. Na kraju, ove godine je dat porez od poljoprivrede kao jedan ozbiljan i izdašan prihod. Smešno je o tome govoriti kao o izdašnom prihodu kada je katastarski dohodak još iz perioda 1996. godine, kada je katastarski dohodak za najbolju i najkvalitetniju zemlju trista ili četristo dinara po hektaru. Na to se primenjuje stopa od 20%... (Predsedavajuća - šest minuta.).... znači nemamo tu vrstu prihoda. I, na kraju, moram da kažem da seljaci Mačve, Pocerine i Posavine ne štrjkuju džabe. Ove godine će dobiti obaveze za penzijsko i invalidsko osiguranje po 11.000, a samo u mojoj opštini obaveza će izneti nova četiri miliona maraka. Imaju pravo što se bune i u pravu su što od Vlade traže da jednom sedne i definitivno ovo pitanje kvalitetno reši. Ovo što danas predlažete da ćete doneti kao odluku, skandalozno je kada su pitanju interesi tih proizvođača i ljudi koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom. Hvala lepo.
Da li narodni poslanik Ljubomir Mucić želi reč, pošto ste i vi izdvojili mišljenje. Reč ima narodni poslanik Branislav Pomoriški, predstavnik poslaničke grupe, posle njega Vojislav Šešelj i Ljubomir Mucić kao predstavnik poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam slušao gospodina ministra, pažljivo sam pročitao Predlog zakona, učestvovao sam u radu na Odboru za finansije i budžet i razumem da je teško u Srbiji napraviti reforme. Naročito - napraviti reforme u finansijskom i fiskalnom sistemu, jer niko u ovom trenutku nema dovoljno. Ali, da bismo bili na putu reformi, duboko sam uveren i ubeđen, ne možemo ići tako što ćemo kočiti najbolje a potpomagati najgore. Naročito to mislim na osnovu konstatacije predsednika Odbora da je diskusija na Odboru bila neprincipijelna, želim da istaknem da je bila upravo principijelna i govorio bih o tim principima. Znači, u pitanju su principi, a ne neralani zahtevi ili licitacije, kako je to nazvano. Pre nego što krenem na konkretne principe koji karakterišu Predlog ovog zakona, kratko bih se osvrnuo na celinu zakona koji treba da dovedu do decentralizacije u našoj zemlji. Ona je, podsetiću vas, pre 5. oktobra bila jedno od osnovnih obećanja DOS-a, što je ušlo kao jedan od osnovnih postulata i elemenata u program Republičke vlade. Dakle, decentralizacija kao princip rešavanja problema, da se problem rešava tamo gde je nastao i da ga, po mogućstvu, rešavaju oni kojih se taj problem tiče. To je više-manje tako u razvijenom svetu i oko toga nismo nikada do sada imali ozbiljnijih rasprava. E sad, to treba i uraditi, a da bismo to uradili treba da donesemo određenu zakonsku regulativu koja će omogućiti takav pristup problemu. Mi smo doneli novi Zakon o lokalnoj samopravi, kratko ću se osvrnuti na taj set zakona koji tretira tu oblast. Videli smo i kroz diskusije da se uglavnom tema vrtela oko toga da li će i šta će biti novi gradonačelnik, ali suštinu priče taj zakon nije pokrio, a to je ekonomska i finansijska osnova lokalne samouprave. Dakle, ostao je na snazi Zakon iz 1995. godine o sredstvima u svojini Republike Srbije i po tom novom zakonu, koji će stupiti na snagu kada bude stupio, lokalna samouprava neće imati ni ekonomsku ni finansijsku osnovu da funkcioniše. Tim redosledom koraka krenuo je i ovaj novi zakon i ako ste ga pažljivo čitali videli ste da u njemu nema apsolutno nikakve bitne promene u odnosu na ono što smo imali do sada. U potpunosti razumem potrebu da se bude solidaran po principu relativno skladnog razvoja cele zemlje, ali se nikako reforma ne može uraditi tako što će se deliti na jednake delove, bez obzira ko koliko sredstava prikupi, bez obzira ko koliko materijalnih dobara proizvede. Jer, u takvoj situaciji svi bi verovatno trebalo da idemo ka onom sistemu koga smo nekada zvali komunizam, a koji nikada nije bio komunizam nego je bio utopizam, da svi mogu imati isto i da se svi isto trude da doprinesu zajedničkoj stvari. Videli smo da to ne može da živi. Lepo je zamišljeno, lepo je u pričama, ali nije realno u stvarnosti, u životu. Prema tome, reforma mora ići ka tome da postoji solidarnost prema svima, ali da onaj ko radi bolje i ko radi više mora imati adekvatniji deo rezultata tog svog rada. Koji su principi u ovom predlogu zakona koji ne idu ka takvim vrstama reforme? Krenuću od onih najjasnijih i najviše razumljivih. Pre nego što to objasnim, moram da kažem da ovo govorim u ime svih opština i gradova u našoj zemlji. Ne govorim u ime Novog Sada, ni u ime Vojvodine, jer mislim da se ovaj zakon podjednako odnosi na sve nas, podjednako nas destimuliše da sivu ekonomiju pretvorimo u legalnu, a i mnoge druge stvari koje kao lokalne samouprave na terenu možemo da uradimo. Pre svega, ovaj zakon, rekao bih, ima jednu rezidualnu stavku koja se zove - dopunski kriterijumi. Sredstva su, takva kakva jesu, prema jedinstvenim kriterijumima podeljena u iznosu od 60%. Prema dopunskim kriterijuma dve milijarde i 345 miliona dinara podeljeno je a da praktično ne znamo po kojim kriterijumima. To što predsednik Odbora brani Vladu, ja Vladu ne napadam i mislim da Vlada ima težak posao da uradi finansijsku reformu ovog sistema, ali očekujem da kroz amandmane dođemo do poboljšanja ovog zakona koliko je to ovog trenutka moguće. Te dve milijarde i 345 miliona dinara tzv. raspodele po dopunskim kriterijumima predstavlja 40% ukupnih sredstava. Koji su to kriterijumi? To vam je kao kada pitate ljude koji vode finansije gde su deponovana sredstva budžeta, gde su deponovana sredstva fiskala i fondova i niko nema odgovora. Znači, koji su kriterijumi na bazi kojih je ta raspodela izvršena? Kada vidite zašto gospodin Bogdanović brani tako izričito ovaj zakon, koji ne napadam zato što ovog trenutka nemamo bolji izbor i hoću da ga popravimo amandmanima, verovatno bih ga i ja branio. Beograd u tim dopunskim kriterijumima ima koeficijenat preko 7. Nikada do 1999. godine odnos između Novog Sada i Beograda nije prelazio jedan prema pet, a okviru koji je određen ove godine između ta dva grada daleko je iznad raspona jedan prema šest. Dakle, koji su to dopunski kriterijumi koji su opredelili gotovo dve milijarde i 350 miliona dinara? Drugo, kažemo da član 4. daje mogućnost da se ispravi nepravda, da onaj koji postigne rezultate na pretvaranju sive u legalnu ekonomiju, ko da rezultate u boljoj naplati poreza, da će time biti stimulisan i onda se kaže ovako - rezultati naplate poreza biće kriterijum po kome će opštine i gradovi moći dodatno da ostvaruju sredstva izvan ovih zakonom propisanih. Pitam vas - šta se događa kod gradova, kao što je Novi Sad, koji se približe stopi od 100% već sada, ako dodamo ono što su naši građani dobrovoljno dali, dodatni porez, da opremimo naše Ministarstvo unutrašnjih poslova, jer nismo bili zadovoljni bezbednošću u svom gradu. Građani su tražili bolju bezbednost i za to dali pare, a za to je zaduženo Ministarstvo unutrašnjih poslova, koje participira u svim porezima na republičkom nivou. Kada dodamo to kao realno sakupljeni porez u toku ove godine, onda dolazimo do naplate koja je 100%. Kako ćemo mi biti stimulisani i koji to porez mi možemo naplatiti iznad 100%? Dakle, biće stimulisan onaj koji podigne naplatu poreza od 10 na 15%, a mi sa 100 na 105 ne možemo nikako. Dakle, taj kriterijum nije dobar. Kod samih kriterijuma raspodele para govorim o principu i daću par primera koji su neoborivi. Bilansirano je za Novi Sad, na primer, 41 objekat osnovnih škola, a nastava se obavlja u 48. Bilansirano je 12.844 dece obuhvaćene dečijom zaštitom, a mi imamo 17.930. Kod srednjih škola je još drastičniji primer, 14 bilansirano, a 28 ima. Dakle, pored dodatnih kriterijuma, imamo i ove jedinstvene kriterijume koji nisu dobro bilansirani. Mi ovog momenta nažalost imamo izbor između toga što ima i nečeg još goreg. Mi želimo da podržimo ovaj zakon u načelu, računajući da kroz amandmane koje smo dali, a pošto diskutujem o zakonu u načelu ne bih govorio sada o amandmanima, mislim da se moramo solidarisati da se putem tih amandmana ovaj zakon popravi u onoj meri koliko je to ovog trenutka moguće. Pre svega mislim da je važan princip da se ono što se ostvari sa propisanom stopom iznad propisanog okvira u određenom procentu deli između Republike i opštine, odnosno grada. Ostali amandmani koje je dao Novi Sad apsolutno su fundirani ovim o čemu sam govorio, a to je neadekvatnim bilansiranjem naših stvarnih potreba sa sredstvima koja nam pripadaju po osnovu zakona i zato vas kao narodne poslanike molim da glasate za te amandmane, jer mi nismo tražili 10 da bismo dobili jedan. Mi smo na bazi čiste i jasne argumentacije, potkrepljene brojkama i potkrepljene zakonom, takav kakav jeste, tražili onoliko koliko nam zaista ovog momenta pripada. Još samo jedna stvar koja je veoma važna, te amandmane su podržali svi poslanici iz Novog Sada, kako pozicije tako i opozicije.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, dosadašnje iskustvo nas uči, kada god ministar Božidar Đelić vrši neke eksperimente može se opravdano očekivati da će predmet eksperimenta da podlegne. Podlegali su mnogi do sada, posebno privatni sektor, ali i državne i društvene firme, i od eksperimenata njegove poreske politike ništa dobro se ne piše ni lokalnim samoupravama. Mi imamo pogoršanu verziju ranije varijante finansiranja lokalnih samouprava iz poreza na promet. Ni ranije nije bila dobra situacija. Ranije smo imali licitiranje, čak mnogo žešće licitiranje nego danas. Mnogi koji su iz raznih opština dolazili kao narodni poslanici u ovu Narodnu skupštinu borili su se ovde za svoje lokalističke interese, jer je tako postavljan zakonski koncept. Sada je to nešto utihnulo, jer ljudi oklevaju od učešća u takvoj raspravi. Ne zato što ne žele takvu raspravu, nego što su unapred demoralisani da mogu nešto da postignu, pošto je Vlada ovde napravila neke čvrste koordinate između kojih se teško može uklopiti neka nova ideja, neki novi predlog. Međutim, metodologija nije dobra. Uopšte, koncept poreske politike nije dobar zato što nije razdelio striktno poreske prihode Republike od poreskih prihoda lokalne samouprave. Ako je Republika odredile svoje poreske prihode, na primer 17% porez na promet, onda je to trebalo da bude prihod Republike, da se smanji stopa i da ne bude 17% nego 10%, a da se ostavi mogućnost lokalnim samoupravama da one odrede sopstveni porez na promet, pa će neka jedan posto, neka dva posto, tri posto i to treba biti prepušteno lokalnim samoupravama. Vi ste se u predizbornoj kampanji zalagali za mnogo veću samostalnost jedinica lokalne samouprave, a sada ste ih stavili pod mnogo veću kontrolu nego što su bile ranije. Ovim jedinstvenim trezorom na nivou Republike Srbije vi ste zapravo preuzeli sav novac lokalnih samouprava. Ispravno je bilo odrediti gde jedinica lokalne samouprave može da drži svoj novac da ne bi bilo korupcije po tom osnovu, kao što je ranije bilo. Vi ste im to sada potpuno preuzeli i sada je manja samostalnost jedinica lokalnih samouprava u pogledu raspolaganja sopstvenim novcem nego što je to ranije bio slučaj. Nema istinske autonomije lokalne samouprave bez njenog prava određivanja sopstvenih prihoda i raspolaganja tim prihodima. Kako god pravite ovu metodologiju ona neće objektivno odgovarati potrebama društva, potrebama jedinica lokalne samouprave, teritorijalnoj i populističkoj konfiguraciji Srbije, onome što stanovništvo Srbije zapravo ima kao svoju izvornu potrebu. Ovde ste naveli nekoliko tih elemenata na kojima se bazira metodologija, pa ste stavili broj stanovnika, veličinu teritorije pojedinih lokalnih samouprava, broj osnovnih škola, odeljenja, broj đaka, srednjih škola, kulturne potrebe, poverene poslove itd. Odmah dolazite do osnovnog problema, šta sa opštinom gde nema nijednog dečijeg obdaništa, nijednog dečijeg vrtića, šta sa opštinom gde nema nijedne srednje škole. Znači li to da tamo nikada ne sme ni da bude neka srednja škola? Znači li to da tamo nikada ne sme da bude dečiji vrtić? Ta metodologija nije dobra. Mnogo bi bolja bila metodologija - svim opštinama isti procenat, a ostatak novca da se direktno usmerava za konkretne potrebe. Ali to je veliki posao za ministarstvo, u taj posao morate da uđete ako želite ozbiljno da ga obavite, pa će Vlada da kaže, ovde da će se izgradi obdanište, ovde će da se izgradi srednja škola, ovde osnovna škola, ovde ova kulturna institucija, ovde ona. To ima smisla, a vi po ovoj metodologiji ne finansirate potrebe lokalne samouprave nego finansirate lokalnu birokratiju. Vi joj na osnovu ovih pokazatelja određujete jednu sumu novca, a onda je puštate da raspolaže tim novcem i, naravno, ona može raspolagati na različite načine tim novcem. Ne mora raspolagati namenski, niti ste u Zakonu o lokalnoj samoupravi predvideli mehanizme gde bi se kontrolisalo namensko raspolaganje novcem. Taj ozbiljan mehanizam ne postoji. Ranije je bio nešto ozbiljniji jer su bili posebni računi. Bio je komunalno-stambeni račun, koji je bio strogo namenski i za nenamensko raspolaganje novcem bile su predviđene i krivične sankcije. Sada to ne postoji. Sada je jedinstven račun. Sada sve ovo što ste izdvojili, imajući u vidu određene namene, može da se potroši na plate zaposlenih u opštinama, u principu. Opština je sasvim samostalna da odredi broj zaposlenih i nigde ne piše da opština mora prilagoditi broj zaposlenih u opštinskoj administraciji broju stanovnika ili teritorijalnoj veličini i tako dalje. To nigde nije predviđeno. Opština koja je do sada imala 30 zaposlenih može sada da odluči da ima 300 zaposlenih. Da li to predstavlja razvoj jedinica lokalne samouprave? Ne, bujanje opštinskog aparata nikada ne predstavlja razvoj. Ono je kočnica razvoja. Vi nigde niste taj mehanizam ugradili, koji bi obezbedio da novac ide za finansiranje obrazovanja, za finansiranje kulturnih potreba, za finansiranje raznih drugih komunalnih potreba. Sve je to prepušteno jedinici lokalne samouprave, njenoj volji, njenoj dobroj ili lošoj volji. U ovom slučaju je trebalo usaglasiti dva načela, načelo principijelnosti i načelo pravednosti. Naravno, nije mnogo učinjeno za opštine koje ostvaruju male prihode, u kojima ima mali broj stanovnika koje su ekonomski nerazvijene, poput opštine Crna Trava, na primer. Njoj ste odredili 92% učešća u naplaćenom porezu na promet. Mogli ste joj odrediti i 192% i 2092% da joj bitno ništa ne promenite u statusu. Beogradu ste odredili 7,5%, a u Beogradu je ta suma ogromna, 7,5% za Beograd to je već iznos u milijardama. Dakle, to ništa ne govori. Onaj ko je određivao ove procente morao je da ih određuje u velikoj meri proizvoljno jer nema opipljivih pokazatelja koji će rezultirati konkretnom brojkom. Uvek je ta brojka felerična u odnosu na realno stanje u društvu, uvek je, je li tako; uvek ima visok procenat proizvoljnosti u tome i uvek ste se rukovodili onim što je zatečeno. Imate zatečeno iz prošle, iz pretprošle godine i tako dalje. I ranije vlade su se suočavale sa ovim problemom i uvek su to bila dodatna neka naštimavanja, doštimavanja, neke ispravke, već prema tome koliko je ko bio moćan iz određene opštine u Vladi Srbije. I ranijih godina pre donošenja ovakve projekcije, ovakvog zakona, dolazili su u kolonama lobisti iz pojedinih opština da urgiraju za svoju opštinu, da im ova brojka bude nešto malo veća, ako ne za celi indeksni poen, onda za jedan decimal ili stoti deo i tako dalje, ali se na to išlo. Vi niste uspeli da postignete nešto novo u odnosu na prethodno, možda niste mogli, možda niste znali. To što se dugo čekalo na ovaj zakonski projekat nije opravdano samim sadržajem projekta. Promena nije kvalitativne prirode u odnosu na zatečeno stanje. Tu mora nešto hitno da se menja. U čemu je problem? Problem je u tome što vi još nemate jasan koncept lokalne samouprave. Zato ste parcijalno i donosili Zakon o lokalnoj samoupravi, vama je bilo bitno da se direktno na neposrednim izborima bira predsednik opštine, kao da je to važno i kao da to doprinosi razvoju demokratije. Prava autonomija lokalne samouprave je u sferi prihoda. Mora lokalna samouprava biti podstaknuta na određen način da ostvari veće prihode. Ona mora imati svoje autonomne prihode i to prihode u poreskim stavkama, a ne da se lokalne samouprave sada takmiče koja će veću taksu propisati, pa je opština Kula propisala za svaku političku partiju za isticanje firme godišnje 100.000 dinara. (Predsedavajuća: Deset minuta i 30 sekundi.) Nastavljam sledećih deset minuta, imam pravo, je li tako? (Predsedavajuća: Da, izvolite.) Ja sam ubeđen, ni među DOS-ovskim strankama ne može svaka sebi da dozvoli da u opštini Kula plati samo za isticanje stranačke firme 100.000 dinara. Niko nije intervenisao da se to spreči. Vi ste doveli opštine u takvu situaciju da neko i ne razmišlja tamo i oporezuje političku partiju kao da je privredna firma. Politička partija je neprofitna organizacija. Ona ni na svoje prihode ne plaća porez državi. To je trebalo da im objasnite i to se ne bi dešavalo da vi niste naterali jedinice lokalnih samouprava da se posvete jedino izmišljanju taksi ili podvođenju pod već postojeći sistem taksi mnogih subjekata koji tome ne bi po prirodi stvari morali, niti smeli da budu podvrgnuti. Jedinica lokalne samouprave u civilizovanom svetu ima svoje izvorne prihode. Ti njeni izvorni prihodi u mnogim elementima podsećaju na državne izvorne prihode. To bi bio naravno veoma hrabar korak, zahtevao bi mnogo truda, mnogo napora, mnogo posla, ali to se jednom mora obaviti. Da bi se taj posao obavio, mora prethodno da se izgradi jasan koncept lokalne samouprave. Šta želimo od lokalne samouprave? Ne da to bude stvar, da to bude feud jednog čoveka, kojim će on sujeverno raspolagati dok mu traje mandat, nego koje će to interese građana zadovoljiti jedinica lokalne samouprave i time opravdati svoje postojanje. Mi smo imali u onom prethodnom komunističkom sistemu neke stvari čak bolje rešene. Ja se sećam 80-tih godina, mnogi vlasnici privatnih firmi iz Beograda su sedište svoje firme prenosili na Kosovo i Metohiju jer im je tamo bila povoljnija poreska politika jedinica lokalne samouprave, neka vrsta poreza, nisam siguran da ću se setiti koje su to sve bile poreske stavke, ali bile su prepuštene lokalnim samoupravama i lokalne samouprave su se međusobno takmičile koja će imati nižu poresku stopu da bi tako privukla što veći broj firmi da imaju sedište na njenoj teritoriji. To je razvojna šansa za nerazvijene opštine, da privuku što veći broj firmi, da imaju sedište na njihovoj teritoriji i onda bi tu i firme iz Beograda dolazile. Ovde ćete zaoštriti poreske stavke firmama jer Beograd je ipak metropola i imati firmu registrovanu u Beogradu je privilegija, to govorim iako znam da nije mnogo popularno, ali jednom treba ozbiljno napraviti rezove u toj oblasti, pa će mnogi iz Beograda svoje firme i njihovo sedište da dislociraju. Neka Crna Trava ima najmanju poresku stopu, pa ćete videti koliko će firmi da ima sedište u Crnoj Travi, ogroman broj firmi. Koja je tu razvojna šansa Crne Trave? Može njihovo sedište da bude čisto formalno u Crnoj Travi, ali to znači da bar jednom mesečno vlasnik mora da otputuje u Crnu Travu, pa će da prespava u Crnoj Travi, pa će da ruča u Crnoj Travi, pa će da prošeta Crnom Travom, pa će kupiti novine u kiosku u Crnoj Travi. Valjda je to razvojna šansa, a ne to što ćete vi lokalnoj birokratiji od oka odmeravati - daćemo ovoliko, daćemo onoliko, od toga nema ništa. Zato mora u celosti koncept poreske politike da se menja. Poreska politika mora biti podsticajna ekonomskim subjektima, a ne restriktivna. Ali, Đelićeva poreska politika seče glave privatnom sektoru. Ona uništava, ona ide kao jedan buldožder i ruši sve pred sobom. Lako je uništiti, lako je ukinuti poreskog obveznika. Teško ga je stvoriti. Vi ste smanjili broj poreskih obveznika, niste povećali, pogotovo kada je reč o privrednim delatnostima. To je problem, što ste vi jednom uspeli da naplatite veliku sumu novca. Vi ste prošle godine u budžetu imali solidne iznose. Ove godine ćete već mnogo manje moći da naplatite od istih tih poreskih obveznika, jer je mnogo firmi zatvoreno, a mnoge su obustavile određen broj delatnosti, jer više te delatnosti nisu isplative. U oblasti lokalne samouprave, posebno je važno ove stvari postaviti na jedan racionalan način. Naravno, ovo zahteva angažovanje velikog broja stručnjaka. Ovde gotova rešenja ne postoje, ali je bilo potrebno proučiti malo iskustva drugih zemalja. Ovde nam se ministar Đelić ranije, objašnjavajući razne poreske zakone, pozivao na iskustvo raznih zapadno-evropskih zemalja, ali u ovom slučaju nije konsultovao iskustvo nijedne civilizovane zemlje sa razvijenom demokratijom i sa razvijenim konceptom lokalne samouprave. Tu je trebalo da pogledate francuski primer kako se finansira lokalna samouprava. Trebalo je da konsultujete i nemački, italijanski primer. Čitav niz iskustava ste mogli da izvučete. Ne moraju se sva ta iskustva automatski preneti, ali mogu biti podsticaj da se kod nas rodi neka ideja kako da se pitanje bolje formuliše, kako da se bolje reši i kako da ta lokalna samouprava uspešnije funkcioniše i da, zapravo, bude demokratskog karaktera, a demokratskog karaktera će biti samo onda ako nije u svemu zavisna od centralne vlasti. Onaj koncept zavisnosti lokalne samouprave od centralne vlasti, koji je ranije, pre okupacije Kosova i Metohije, imao opravdanja zbog albanske separatističke pobune, sad više opravdanja nema. Sada više nema opasnosti da će neka jedinica lokalne samouprave svoja prava i dužnosti zloupotrebiti da se otcepi, bar ne u tolikoj meri. Veća opasnost postoji na nivou centralne vlasti ili na nivou autonomije. Na nivou lokalne samouprave takva opasnost u Srbiji teško da je primetna. Postoje i drugi mehanizmi kojima se može intervenisati. Zato treba hrabrije jačati ingerencije i mogućnosti lokalne samouprave i treba ih osamostaliti što više u odnosu na centralnu vlast, kako bi na taj način dokazivale svoju sposobnost. Ovde ste se utrkivali ko će predložiti da opštine imaju lokalnu policiju, kao da to nešto znači. Kome to nešto znači? To znači samo kabadahiji koji je na funkciji predsednika opštine - e, sada će on imati svoje pandure koji će da uteruju strah i pokornost u građane. Samo to, umesto da se okrenete ekonomskoj samostalnosti tih lokalnih samouprava i da njihova finansijska situacija bude bazirana na konkretnim ekonomskim učincima. Morate stvoriti u ekonomskom smislu konkurenciju među jedinicama lokalne samouprave, koja će više privući privrednih subjekata i gde će uslovi poslovanja biti bolji, gde će ti uslovi poslovanja svojom privlačnošću dovesti do otvaranja novih radnih mesta, do izgradnje pogona itd. Tu je trebalo krenuti hrabrije u davanje većih prava jedinicama lokalne samouprave u pogledu raspolaganja državnom zemljom, posebno placevima za individualnu stambenu izgradnju, za industrijsku, odnosno privrednu izgradnju itd. Tu je trebalo stvoriti uslove da onaj ko vrši lokalnu samoupravu svojim originalnim idejama, svojom promišljenošću, svojom sposobnošću, dovitljivošću, postiže bolje rezultate i tako služi kao primer ostalima. A ne, s jedne strane stvarate uštogljene činovnike koje ekonomija uopšte ne interesuje, jer po ovom konceptu niko se neće naročito truditi da postigne neki ozbiljan rezultat. Šta ima onaj u Crnoj Travi da se trudi? Kažete da će dobiti 92%. Od čega - od jedne ili dve prodavnice, od jednog hotela koji tamo postoji? Šta još ima tamo - nema ništa. Na ovaj način ne mogu ni da postignu. Da li ima jedan dečiji vrtić, obdanište u Crnoj Travi? Da li ima jedna srednja škola? Ima jedna jedina, Građevinska. Šta će to značiti što im dajete 92% od poreza na promet? Ništa neće značiti. (Glas iz sale: Što si se uhvatio Crne Trave?) Zato što je to najnerazvijenija opština u Srbiji i ima najmanje stanovnika. Ima svega oko 2.000 stanovnika. Ali, imamo i strateškog interesa da ostane samostalna opština, jer je na ogromnoj teritoriji. Zašto sam se posebno zadržao na primeru Crne Trave? Zato što je taj primer eklatantan. Slične razloge bih vam mogao naći za čitav niz drugih opština u Srbiji. Mora novi koncept da se primeni, da se ne robuje starim šemama, a uvode novi subjektivni kriteriji, pa kaže nova vlast - sada ćemo kazniti tamo na lokalnom nivou gde su nam nepoćudni lokalni moćnici, a tamo gde su nam bliski, gde su naši, tamo ćemo im malo pojačati ovaj procenat, i ništa drugo.
Reč ima ministar, gospodin Božidar Đelić.
Hteo bih da dam nekoliko preciziranja, mada moram da priznam da sam malo bio izgubljen, jer se čulo više stavova koji su bili kontradiktorni. Jednog momenta se pričalo o nekoj želji za centralizacijom, jednog momenta o želji za decentralizacijom; jednog momenta o nužnosti da se da mogućnost lokalnim samoupravama da daju neke nove takse; s druge strane, da se daju neke olakšice, kao i da je važno sve urediti na jedan jedinstven i što manje proizvoljni način. Šta bi moglo da se doda i da se možda dodatno objasni? Prva stvar, jedan od razloga zbog čega mislim da je debata oko ovog važnog pitanja nešto uređenija zbog toga što je i sam sistem uređeniji. Broj kriterijuma i, pre svega, objektivnost tih kriterijuma je mnogo bolja. Danas, ako pogledate način na koji se deli novac i na koji način se raspoređuje, ako to uporedimo sa onim što je bilo pre tri, dve, pa i prošle godine, stvari su mnogo kompletnije i zakonski uređene. Samim tim, to je najbolja garancija, kada se to usvoji, da je nešto urađeno na jedan dobar način, u istom aršinu i ne prema relativnoj snazi političara u ovoj ili onoj sredini. To je, mislim, na neki duži rok bolja stvar. Drugi razlog je zbog toga što je učešće budžeta opština poraslo u bruto nacionalnom dohotku. Prošle godine je to bilo ispod 4%, a ove godine će biti 4,59% našeg bruto nacionalnog dohotka. To je zbog toga što će budžeti opština, ako ih pogledate u celini, porasti za 48,5% ili čak 18,8% realno ove godine, kada se uporedi sa prošlom godinom, što je brže od svih budžeta ako ih pogledamo u celini. Ne samo to, ovaj zakon o kome pričamo danas obezbeđuje, sa tih 8,6 milijardi dinara, porast od 68%. To znači 34,4% realni rast. To je najbrži rast svih javnih prihoda bilo kojih fondova. Mislim da je to jedan od razloga zbog čega debata i ne mora da bude "mnogo žešća" nego što bi trebalo da bude, jer uistinu, na datom nivou ingerencija, nešto povećanim Zakonom o lokalnoj samoupravi, ovo je značajni deo sredstava za lokalne samouprave. Što se tiče trezora, naravno da trezori ne dovode do veće centralizacije, nego do boljeg uređenja našeg sistema javnih finansija. Kod tačke 16. dnevnog reda ovog zasedanja Narodne skupštine, kada ćete razmatrati Predlog zakona o završnom računu budžeta Republike Srbije, gde ćemo imati i izveštaj budžetske inspekcije, tu ćemo videti kako je u manje uređenom sistemu javnih finansija moguće nenamenski trošiti. Uvođenje trezora na svim nivoima, naprotiv, dovešće ne do veće centralizacije nego do većeg reda i veće zakonitosti. Najzad, hteo bih samo da napomenem da ovi primeri koji su dati o kršenju jedinstvenosti našeg fiskalnog sistema, kao i ono što se dešavalo pre, pokazuju da moramo uvek biti oprezni kada se daju prevelike ingerencije da se duboko krši jedan fiskalni sistem. Ono što se dobije, to je neka vrsta of šor zone u zemlji, koja ne doprinosi stvarno ekonomskoj aktivnosti date sredine. Ne može se reći da su neke sredine mnogo dobile. Bar obični građani u tim sredinama nisu mnogo dobili, zbog toga što je lokalna sredina imala manje stope. Neki drugi su dobili. Bilo je tu više malverzacija nego istinskog napretka u ekonomskom smislu. Tu bih završio oko nekih dodatnih objašnjenja. Sigurno, ako govorimo o onome što je i gospodin Pomoriški pričao malopre, može se još razgovarati, ali treba shvatiti sve što je različito od ovih stopa. Vidite da Crna Trava ima 90%. Sve što je drugačije od tih stopa će od ovog novca, da napomenem ponovo, poslužiti da se iskaže jedna doza solidarnosti u Republici. Što taj nivo bude veći, na primer 60% ili 50%, to de fakto znači da će najpozitivnije efekte od tog deljenja sredstava iznad stope inflacije davati više novca onim opštinama koje imaju najjači fiskalni potencijal. Najmanje će biti onima koji imaju najmanje fiskalnog potencijala. Moramo biti svesni toga. Amandman koji bi doveo do toga da deljenje ide 50:50 ili 60:40, on bi doveo u realnom životu do situacije gde bi one skupštine koje imaju najveći fiskalni potencijal imale i najviše dodatnih sredstava. Za uzvrat, to bi značilo da će budžet Republike Srbije koji je, a to nije napomenuto pre, predvideo dodatna sredstva, nekih 290 miliona dinara za dodatna sredstva za opštine koje nemaju dovoljno sredstava, utoliko imati manje za te siromašnije opštine. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, kao predstavnik poslaničke grupe SPS.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, dao vas bog videti pošto na dve sednice Odbora nismo mogli da do vas dođemo. Sigurno da bi vama mnogo lakše bilo da shvatite ono šta smo i koliko smo tamo govorili i ono o čemu danas ovde govorimo. Mislim da je u svoj ovoj gužvi najznačajniji amandman na član 4. ovog zakona i mislim da i sudbina ovog zakona zavisi uglavnom od sudbine ovog amandmana. Predloženi zakon o obimu sredstava i učešću opština i gradova u porezu na zarade i porezu na promet u 2002. godini predstavlja najznačajniji akt za izradu budžeta opština i gradova za tekuću godinu. Pošto budžeti opština, odnosno gradova predstavljaju osnovnu aktivnost i razvoj lokalne samouprave, odnosno temelje funkcionisanja javnih službi i života u njima, za većinu će važiti ona narodna - mrka kapa, zla prilika, a s obzirom na do sada najveću centralizaciju sredstava u republičkom budžetu. Odmah na početku da naglasim da poslanička grupa SPS neće podržati i glasati za Predlog ovog zakona, jer po njegovim odredbama Srbija nije na dobrom putu. Napred navedena ocena nije samo puka fraza najjače opozicione parlamentarne stranke, već je potkrepljena mnoštvom principijelnih, ekonomskih, finansijskih i političkih razloga, a od kojih ću izneti samo neke najznačajnije. Prvo, principijelno i ovaj zakon dolazi na razmatranje u Narodnu skupštinu u minut do dvanaest. Bio je predložen po hitnom postupku i moram da vas demantujem, ministre, ovaj zakon nije bio predložen kada je usvajan republički budžet. Ovaj zakon je predložen nakon usvajanja Zakona o lokalnoj samoupravi, tako da do sada on nije bio na dnevnom redu, kao i većina do sada finansijskih zakona i akata. Podsećam, budžet za 2001, budžet za 2002. godinu, poreski zakoni i druga finansijska akta, kao i ovaj zakon i Zakon o budžetskom sistemu su usvajani uvek po hitnom postupku, u minut do dvanaest. Takav odnos Vlade prema najznačajnijim aktima koji kroje sudbinu i opredeljuju položaj i život građana, odnosno standard koji u ovom trenutku za preko 70% građana postoji samo kao teorijska kategorija, ukazuje na nesigurnost i strah, sumnju u provlačenje ispod žita i bežanje od odgovornosti takve politike i stanja u koji su građani dovedeni. Na ozbiljnost za pravovremeno donošenje ovog zakona gospodinu ministru Đeliću ukazao sam pre skoro mesec i po dana, prilikom usvajanja Zakona o budžetskom sistemu i moja tvrdnja se zaista obistinila. Opštinske vlade i opštinske skupštine nalaze se u beznadežnoj situaciji i pred velikim dilemama zbog kašnjenja ovog zakona, a prisustvujući nekim od sednica sam video da se šaroliko ponašaju. Jedni donose budžete, ne hajući za ovaj zakon i odluke ove skupštine. Drugi donose odluke o privremenom finansiranju za mesec april i odlažu donošenje budžeta, a slično rade i one opštine gde postoji opstrukcija i nesaglasnost između vaših odbornika i gde će agonija vaših sukoba sačuvati vlast bar za još jedan mesec. A kod nekih već vise privremene mere nakon neusvojenog budžeta. Nema potrebe da dalje obrazlažem ovu negativnu praksu, koju na kraju ilustrujem delom obrazloženja za donošenje zakona po hitnom postupku, a gde stoji, da je neophodno znači donošenje zakona po hitnom postupku, kako bi opštine i gradovi pripremili, na bazi parametara iz ovog zakona, budžete i obezbedili kontinuitet u finansiranju javne potrošnje za 2002. godinu. Drugi razlog je mnogo značajniji, zbog njega socijalisti neće podržati ovaj zakon, a to je velika centralizacija sredstava u republičkom budžetu i nekonzistentna politika Vlade, nekom majka a nekom maćeha pri određivanju godišnjeg obima iznosa sredstava koja se ustupaju za vršenje poverenih i drugih zakonom određenih poslova opština, odnosno gradova. Radi ilustracije, ističem samo nekoliko primera. Prvo, planirani prihodi od poreza na promet u republičkom budžetu povećani su za oko 75% u odnosu na procenu ostvarenja u 2001. godini, a sredstva opštinama sa nominalnim rastom prosečno 48,7%. Pitanje glasi, da li je razlika od 27 indeksnih poena u korist Republike decentralizacija prihoda ka lokalnoj samoupravi ili centralizacija prihoda. Interesantno je, na kraju, na Odboru smo dobili informaciju, da porez na promet velikim delom učestvuje u podmirenju rashoda republičkog budžeta, a da opštinama ostaje ono što im je skrojeno i određeno ovim zakonom. Još izrazitiji primer predstavlja poređenje planiranih prihoda sa 2001. godinom, gde su sredstva od poreza na promet u republičkom budžetu povećana za 230% u 2002. godini, a samo kod 15 opština, od 141 koliko je obuhvaćeno u ovom zakonu, ovaj indeks je veći u odnosu na utvrđeni obim sredstava iz prethodne godine. Maćehinski odnos Vlade prema pojedinim opštinama ogleda se i prema obimu sredstava merenim indeksom rasta u odnosu na isti prošle godine. Taj indeks se kreće od minus tri u Apatinu, pa do 274% u Preševu. Najniži indeks rasta do 50% imaju Bečej, Vršac, Vrnjačka Banja, Zaječar, Kikinda, Kruševac, Požarevac, Sombor, Sremska Mitrovica, Subotica, Valjevo, Užice, Čačak, dok indeksne poene iznad 230 imaju Boljevac, Bosilegrad, Bujanovac, Medveđa, Preševo, Lebane, Žitište, Ivanjica, Sjenica, Tutin. Na osnovu ovih uporednih pokazatelja vrlo je jasno da je politika Vlade usmerena na preraspodelu siromaštva i uništavanje onih koji još iole nešto rade u ovoj zemlji. Unapred izrečena ocena je još indikativnija nakon sagledavanja korektivnih mera i dodatnog obima, zbog pogoršanog ekonomskog položaja razvijenosti, koji je dobilo 27 opština. I gle čuda, u obrazloženju stoji da se ova sredstva dodeljuju zbog pogoršanja ekonomskog položaja u odnosu na povećan prosek u Republici, a što nije tačno, već je rezultat nerešavanja problema u privredi tih opština. Još jednom ponavljam, pokrenite privredu i proizvodnju, jer ni siromaštvo ne možemo dugo da delimo. Prema jedinstvenim kriterijumima za ujednačavanje obima rashoda, opštini Loznica pripada 49,4 miliona dinara, Valjevu 57,7 miliona ili 16,8 više posto od Loznice, a Šapcu 73,8 miliona ili 28% više od Valjeva, čak 49,4% više od Loznice. Nakon primene korektivnih elemenata i kriterijuma o kojima sam već govorio, Loznica. sada ima najveći dodeljeni obim sredstava od 93,9 miliona, Šabac 83,4, a Valjevo ostade, sa svojih 58 miliona, koliko je imalo i na početku trke. Gospodo, uložite ovih dodatnih 44 miliona dinara, odnosno 750.000 evra, u "Viskozu" u Loznici, i ništa protiv nemam (a ja ću neravnopravni položaj opština objasniti u drugom delu, na kraju ove rasprave), a ne u budžet opštine Loznica, pa će i radnici, a i budžeti, imati koristi. Da ova konstatacija bude još upečatljivija, podsećam da po vašim procenama ukupni prihodi budžeta opštine Loznica iznose po osnovu poreza na promet, odnosno osnovice, 276 miliona, Valjeva 412 miliona, a Šapca 502 miliona; znači, skoro duplo manje od Šapca. (Glas iz sale: Da nisi možda ljubomoran?) Uopšte nisam ljubomoran, gospodine, ali hoću samo da izrazim svoje neslaganje sa nekim principima, da se u Loznici obdaništa finansiraju iz poreza na promet, a u Valjevu iz sredstava koja su do sada bila za razvoj opštine, odnosno iz bivših komunalnih naknada, odnosno poreza na fond zarada. Da ne kažete da sam stvarno lokalpatriota, po ovom zakonu trebalo bi svi da budemo isti, u cilju decentralizacije, jer ovu igru i priču još u Valjevu nisu shvatili. Uporediću Kruševac i Kraljevo. Prema osnovnim kriterijumima, Kruševac ima veći obim sredstava za 14 miliona od Kraljeva, koje nakon dobijanja 21,3 miliona za razvoj, ima veći obim sredstava za 11 miliona. Slično pitanje se može postaviti - zašto su u Priboju i Preševu opredeljena sredstva od oko 15 miliona dinara, da li je to nagrada za uvedene privremene mere ili zbog lokalnih izbora? Napred iznete ilustracije i konstatacije jasno ukazuju kuda vuče ova lokomotiva ispremetane vagone na ranžirnoj stanici. Samo me plaši slepi kolosek na kome se nalazimo.
Gospodine Muciću, vreme, ili hoćete da koristite sledećih 10 minuta?
Ostaviću 10 minuta za kraj, samo bih rekao još par rečenica. Gospodo, ponavljam da bez privrednog rasta nema prihoda budžeta, a jedina sreća je da su korišćeni podaci u društvenom bruto proizvodu za 2000. godinu, pošto u 2001. godini ni Valjevo, ni Kruševac, ni Šabac nisu više iznad proseka. Jedino pohvalno su dodatna sredstva Pančevu i Boru, za ublažavanje ekološke katastrofe nastale NATO bombardovanjem, ali moje pitanje glasi - da li to treba građani i budžeti ovih opština sami da plaćaju, ako su već pretrpeli ekološku, zdravstvenu i humanitarnu katastrofu? I na kraju, obrazloženje ovog razloga - postavljam još jedno pitanje, rešenje dileme, kako, za koje namene i po kojim kriterijumima će dodatna sredstva u budžetima opština biti raspoređena i ko garantuje njihovo namensko korišćenje, kada namene nisu propisane i precizirane? Zadržavam pravo da na kraju rasprave iskoristim drugi deo od 10 minuta.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, gospodin Milutin Prodanović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DOS - dr Vojislav Koštunica, DSS.
Dame i gospodo narodni izabranici, poštovani gospodine ministre, ovo je jedan od zakona o kome se najviše govorilo u prethodnih godinu i po dana i smatram da je o njemu bilo najviše rasprava, i u ovom parlamentu, a i van njega. Van njega - mislim na Stalnu konferenciju gradova i opština Srbije, u kojoj je on bio najčešća tema rasprave. Ali, da počnemo redom - pre godinu, godinu i po dana, donet je prvi predlog, odnosno inicijativa, Zakona o lokalnoj samoupravi, koji je inicirao Palgo centar; u ovom delu finansiranja lokalnih samouprava upravo je bilo nešto što je ukazivalo na pravu i suštinsku decentralizaciju u oblasti finansiranja lokalnihsamouprava, a to se odnosilo na to da, jednostavno, ne postoji drugi stav u članu 4. ovog zakona, koji kaže da postoje tzv. viškovi, koji se ubiru u primeni ovog zakona. Dalje, u februaru mesecu je ovaj Zakon o lokalnoj samoupravi usvojen i DSS je htela da amandmanima na član 99. Zakona interveniše time da, jednostavno, ti tzv. viškovi, koji se javljaju usled ispunjenja okvira potrošnje, ostanu lokalnim samoupravama, a da bi se ono što bi se prebacivalo Republici, ostvarivalo tako što bi bili fiksni koeficijenti sve vreme, svih 12 meseci. Pošto to nije prošlo, a nije prošlo, smatram, isključivo zbog toga štotadašnja predsedavajuća, gospođa Čomić, nije dala da se utvrdi kvorum, ovoga puta, kada bude rasprava o amandmanima, na tome ću izričito insistirati. Zatim, prilikom donošenja Zakona o lokalnoj samoupravi, gospodin Ćirić, koji je predsednik naše asocijacije, javno je rekao i na asocijaciji, a i ovde, da je postignut dogovor sa Ministarstvom finansija da će se ti tzv. viškovi deliti u odnosu 50:50. Mi smo mu to, kao našem predsedniku, svi poverovali i obradovali smo se da konačno eto neke decentralizacije u ovom fiskalnom delu. Međutim, sada mi, posle usvajanja Zakona o lokalnoj samoupravi, imamo to da gospodin Batić i Ministarstvo pravde organizuju konferenciju, na kojoj vi nažalost niste prisustvovali a valjalo bi da ste bili, gde se govorilo o efektima Zakona o lokalnoj samoupravi; vaš pomoćnik, koji je bio tamo, govorio je o tome da je izvršena decentralizacija, a u stvari on je govorio jednu neistinu, jer decentralizacija nije izvršena. Ovoga puta, gospodine ministre, što bi rekli moji Šumadinci, mi se moramo dogovoriti u dnu njive za sve ono što ćemo da usvajamo u drugom delu rasprave o ovom zakonu, tako da bi valjalo da se dogovorimo i o ovoj preraspodeli. Ja bih se zahvalio Odboru, članovima Odbora koji su prihvatili inicijativu, odnosno predloženi amandman DSS, da se ti tzv. viškovi dele u odnosu 60:40, u korist lokalne samouprave. Moram da kažem da su za ovaj amandman glasali i poslanici Lige socijaldemokrata Vojvodine, i Nova Srbija, i Demokratska alternativa, i demohrišćani, i opozicione stranke i nadam se da će taj amandman ovde, u kasnijoj raspravi, i proći. Ono što mi se ne sviđa, to je izraz, gospodine ministre, koji upotrebljavate, a to ne bi trebalo da se upotrebljava, kažete - tražimo više novca. Mi ne tražimo više novca. Mi, jednostavno, želimo manje da dajemo. Znači, u tome je razlika. Želimo manje da dajemo, gospodine ministre. Znači, u tome je razlika, i ne želimo da govorite o tome da vršimo neke eksperimente. Vi ste ozbiljno Ministarstvo finansija i imate dovoljan broj stručnjaka da ne radimo ovde neke eksperimente, nego da radimo na jednom ozbiljnom zakonu. Još bih rekao da se od kolega ovde dosta čulo o tome, dosta se pričalo o ovom zakonu sa neke lokalpatriotske pozicije, i samo su se interpretirale pozicije gradova iz kojih oni dolaze, a to nije dobro. Ali, ja ću samo jedan grad napomenuti, a to sam napomenuo i na Odboru - u ovoj analizi, koja je urađena, gde se gledao obim sredstava, odnosno okvir koji je izdvojen za 2001. i obim sredstava koji je izdvojen za 2002. godinu, uglavnom je negde od 1,28 i 1,20 do čak 2,80 puta veći okvir nego za prošlu godinu. Međutim ima jedan grad koji se zove Apatin, kojijedini u celoj ovoj priči ima manje novca nego prošle godine. To je nedopustivo. Kada sam pitao gospodu iz ministarstva - zbog čega je to tako, oni su odgovorili - pa, oni imaju "Pivaru" i ne bune se. Nije tačno, proverio sam kod kolege, predsednika opštine - kaže da oni jednostavno nisubili pitani za ovaj procenat. Izvinjavam se još jednom, ali to sam morao da kažem, istine radi i zbog Apatina, i još jednom da kažem da će Demokratska stranka Srbije svakako podržati Predlog zakona u načelu, a što kažu Šumadinci "u dnu njive da se dogovorimo" za ovaj član 4. Hvala.
Da li se još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč po ovoj tački dnevnog reda? (Ne.) Prelazimo na diskusiju narodnih poslanika prema prijavama za reč u raspravi o Zakonu o učešću opština i gradova u porezu u 2002. godini. Reč ima narodni poslanik Milutin Prodanović (odustaje.) Dajem reč narodnom poslaniku Petru Petroviću.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što iznesem nekoliko primedaba u ime poslaničkog kluba Stranke srpskog jedinstva u vezi sa Predlogom zakona o učešću opština i gradova, da ne čitam ceo naziv zakona, imam jednu principijelnu primedbu Ministarstvu. Kao što vidim, gospodin ministar je napustio salu, ali evo tu su njegovi pomoćnici, koji takođe ne slušaju. Danas je 27. mart i po zakonu, koliko je meni poznato, do 31. marta opštine treba da usvoje svoje budžete u koje treba da uđu i ova sredstva o kojima mi danas razgovaramo. Možda će se desiti da se oduži rasprava o ovom pitanju - da li će opštine stići da ispoštuju zakon; takođe, koliko je meni poznato, to se iz štampe moglo pročitati, u mnogim opštinama su već održane sednice i budžeti su usvojeni. Znači da je neko rekao tim opštinama, a u većini tih opština DOS je na vlasti, usvajate budžete, ovaj zakon će proći, a forma mora da se sprovede, mora se održati rasprava o njemu. Kada je Ministarstvo pripremalo ovaj predlog zakona sigurno nije imalo u vidu opštine koje suu proteklim godinama pretrpele ogromne štete od elementarnih nepogoda, kao što su poplave, zatim od agresije NATO pakta, jer su porušeni mnogi objekti i mnogi građani nemaju od čega da žive, a infra i komunalna struktura u tim opštinama je u vrlo lošem stanju; dakle, nije se vodilo računa kada su se određivali procenti i visina sredstava koja će tim opštinama da pripadne. Takođe se nije vodilo računa o tome, bez obzira što je povećan procenat učešća opština u delu poreza na promet i u delu zarada, da u mnogim opštinama privredni subjekti, prvenstveno društveni i državni, ne rade ili rade sa veoma malim procentom u korišćenju svojih kapaciteta, i odakle će se zahvatiti taj porez na promet i odakle će se zahvatiti porez na zarade kada u tim opštinama nema zarada, nema para. Dakle, tim opštinama je moralo da se u predlogu da više, da se poveća procenat njihovog učešća, odnosno u nominalnom iznosu. Iz tih razloga poslanička grupa Stranke srpskog jedinstva neće glasati u načelu za ovaj predlog zakona, a ukoliko budu prihvaćeni naši amandmani verovatno ćemo podržati ovaj zakon u celini. Iskoristio bih priliku da sa ove govornice pomenem samo jednu opštinu, pošto se ovde pominju mnoge opštine, a to je jedna od najnerazvijenijih opština kako u Srbiji tako i u pomoravskom okrugu, opštinu Rekovac, koja ima nešto preko 9.000 stanovnika, gde su privredni subjekti u kolapsu. Jednostavno, ne radi 80% privrednih subjekata, građanstvo koje se bavi poljoprivredom je prosečne starosti preko 60 godina, pa pitam - odakle će ta opština da naplati svoja potraživanja ako budžet, odnosno Republika Srbija ne izdvoji višak sredstava da bi mogla da pokrije troškove koje ima kao i svaka opština. Čini mi se da se u članu 4. govori o većem učešću opština u porezu na promet i porezu na zarade, mislim da je to tako ministar rekao, ako opštine spreče sivu ekonomiju. Kako će to opštine da spreče sivu ekonomiju, ako su svi državni organi, tržišna i finansijska inspekcija, pod ingerencijom republičke vlasti. Šta to ima opština i koje to organe ona ima preko kojih može da sprečava, u ovom trenutku, sivu ekonomiju. Zašto se ne izvrši reforma poreskog sistema na jedan drugi način, pošto smo mi "kao na dobrom putu", pošto stalno čitam taj slogan u novinama i vidim na televiziji, mi smo "kao na dobrom putu", zašto onda nešto sa tog razvijenog Zapada, kada je u pitanju poreska politika, ne pretočimo u naše reformske poreske zakone, pa ćemo verovatno na taj način i sprečiti dalji razvoj sive ekonomije ukoliko neko ne želi da i dalje bude sive ekonomije. Dakle, mislim da je to samo jedan politički izraz, politički marketing, da se opštine kao bore za sprečavanje razvoja sive ekonomije na svojim područjima. Rečeno je da je opštinama ostavljen jedan deo poreza i da će na taj način povećati svoje prihode u budžetima. Koji su to porezi na osnovu Zakona o lokalnoj samoupravi ostavljeni u potpunosti na raspolaganje opštinama? Kao što se sećate, to su porezi na prihod od samostalne delatnosti, na prihod od nepokretnosti i vidite koliko će biti velikih poreza od davanja u zakup pokretnih stvari. "Stvarno" će opštine imati vrlo, vrlo veliki prihod. Zatim, od dobitaka od igara na sreću - valjda treba svi da počenemo da se kockamo, da igramo bingo, da bi naše opštine, u kojima živimo, ukoliko budemo srećniji dobitnici, mogle da naplate porez i od toga prave komunalna dobra za dobrobit svih građana te opštine. Na kraju - na primanja od prihoda od osiguranja lica. Ne bih to ponavljao, koliko se to osigurava itd. Ima mnogo toga što se još može reći o ovom zakonu - da nije dobar, da opštine od njega neće imati mnogo koristi, jer kako nama privreda radi u celoj Srbiji, kako su nam zaposleni privredni kapaciteti, koliki će biti rast zarada u ovoj godini, mislim da će većina opština tražiti da iz budžeta Republike Srbije nadoknade sredstva koja nisu mogle da ostvare na svojoj teritoriji. Hvala.
Imate neki predlog po Poslovniku? Predlog? O povredi Poslovnika može samo predsednik i zamenik, ako imate neki konkretan predlog? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uskoro će pauza i bilo bi besmisleno, bez obzira na činjenicu što možda nemamo kvorum, da nastavimo sa radom, ali nije mi to ni cilj ni namera, već sam izašao zbog nečeg drugog. Naime, u skladu sa članom 95. Poslovnika o radu Narodne skupštine stav 2. a ako hoćete i st. 3. i 4. takođe, želim da iznesem saznanje do koga su došli narodni poslanici Srpske radikalne stranke. To vidimo i po odsustvu ministra Đelića i Čedomira Jovanovića, kao i mnogih drugih koji bi trebalo da prisustvuju sednici - priprema se ozbiljno kršenje Ustava Republike Srbije. Zbog činjenice da je ovo najviše legislativno telo u Republici, da je ovo najviši i najvažniji organ u Srbiji, voleo bih da kao Narodna skupština zatražimo i pribavimo mišljenje od Vlade Republike Srbije da li je to istina i ako je moguće da preduhitrimo, jer nam kažu da će biti doneta odluka danas u 14,00 časova na sednici Vlade Republike Srbije, da se spreči protivustavno hapšenje, kidnapovanje, dakle, otmica građana Republike Srbije i slanje u haški kazamat. Ja vas molim da u ime narodnih poslanika Narodne skupštine u celini to uspemo da uradimo, zato što neće ljaga i sramota pasti samo na Vladu Srbije, već na sve one koji su možda o tome bili obavešteni, a ništa ni na koji način nisu želeli, mogli ili hteli da preduzmu. Nije Srbija prćija ni Vlade Srbije, ni Zorana Đinđića.
Molim vas da definišete predlog koji ću da stavim na glasanje.
Što ste nestrpljivi, gospođo Mićić? Istog trenutka kada pomenem ime predsednika Vlade, istog trenutka kada pomenem njegovo ime počinjete da reagujete, iako nijednu uvredljivu reč nisam upotrebio, osim što sam rekao da ova zemlja nije ni njegova, niti bilo čija druga prćija. Moj je predlog da pribavimo mišljenje, da tražimo obrazloženje i da pokušamo da sprečimo da se tako nešto ne dogodi, u skladu sa stavom 2. člana 95. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije. Čini mi se da Narodna skupština Republike Srbije u sistemu podele vlasti ima najznačajniji uticaj na rad ovog dakle jednog od dva u bicefalnom sistemu izvršne vlasti, i čini mi se da niko ne može takvu ulogu Narodne skupštine Republike Srbije da ospori. Mislim da bi zbog savesti svakog od narodnih poslanika, ali i zbog naroda i građana Srbije, zbog celokupnog srpskog naroda, bilo dobro da takvo mišljenje pribavite i obavestite Narodnu skupštinu u poslepodnevnom delu zasedanja.
Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Aleksandra Vučića, koji baš nije jasno definisan. Za 35, protiv 75, uzdržan jedan, nije glasalo 66, ukupno 177. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog narodnog poslanika Aleksandra Vučića. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
Poštovano predsedništvo, poštovana gospodo poslanici, poštovani gosti Narodne skupštine, danas imamo na dnevnom redu Predlog zakona o obimu sredstava i učešću opština i gradova u porezu na zaradu i u porezu na promet u 2002. godini. Puno smo govorili o detaljima, materijal je precizan i cifre su prisutne, ali kao i većina prethodnika govoriću o nekim principima i o nečemu što je već godinu i po dana prisutno u javnosti kada se govori o sistemskim zakonima koji se tiču lokalnih samouprava, kao što je Zakon o lokalnoj samoupravi, pa tako i ovaj predlog zakona koji je danas na dnevnom redu. Ovde je već pomenut rad Stalne konferencije gradova i opština; i nešto što su bili zaključci Stalne konferencije još prošle godine pred usvajanje prošlogodišnjeg zakona jeste bilo poštovanje dva principa. Mi smo danas već čuli različita mišljenja o principima, o principu solidarnosti koji svakako mora da postoji među različitim gradovima i opštinama i lokalnim samoupravama i taj princip je svakako ispoštovan i u ovom predlogu zakona. Ono na čemu smo insistirali jeste uvođenje novog principa, a to je princip motivacije za lokalne samouprave, koje moraju da se bore za sopstvene prihode i koje moraju kreativnije da se uključe u razvojnu politiku lokalnih samouprava. Naravno, svi mi koji radimo u gradovima i opštinama znamo odnos, većinsko mišljenje i ljude koji sede u ovim klupama, da su lokalne samouprave i ljudi koji vode gradove i opštine zaduženi za komunalne sisteme i isključivo to, međutim, usvajanje Zakona o lokalnoj samoupravi uvodi i neke nove institucije koje moraju da podstaknu upravo taj lokalni razvoj i jači uticaj predstavnika lokalnih samouprava u lokalnom razvoju gradova i opština. Zbog toga smo na Stalnoj konferenciji, kao predstavnici gradova i opština, insistirali upravo na uvođenju ovog principa. Čuli smo u prethodnim izlaganjima različite pristupe, od pojedinačnih pristupa i od principa koji je predlagao različite podele u onom delu sredstava iznad limita. Limit je najčešće pominjana reč za ovom govornicom danas. Kada se raspravljalo o ovom zakonu mi smo tačno usvojili taj predlog i dali Ministarstvu za finansije predlog još prošle godine da se taj deo iznad limita prihoda od poreza na promet deli u odnosu 50 prema 50%. Pošto je pominjana Stalna konferencija gradova i opština Jugoslavije, govornik gospodin Prodanović je pomenuo da ne poštujemo te dogovore, njegov amandman je išao i već je govorio o amandmanu. Jeste ovo rasprava u načelu, ali je govorio o amandmanu u kome se predlaže odnos 60 prema 40 u korist lokalnih samouprava. Ja imam zapisnik sa sednice predsedništva Stalne konferencije gradova i opština, gde je rečeno da je predloženi odnos 50% na račun budžeta Republike Srbije u skladu sa članom 49. i 50% na račun budžeta opštine. Dakle, to jeste predlog predstavnika gradova i opština i očekujem da ćemo doći do tog rešenja; nadam se da će to biti mehanizmi koji će pokazati svima nama da prvo imamo snage i da ova skupština ima snage da govori o ovim problemima i pokušaju da nađemo dinamičan odnos, odnos predstavnika lokalnih samouprava i predstavnika Ministarstva finansija i, naravno, gospodina ministra. Naš je posao da radimo na suzbijanju sive ekonomije, šverca. Svi oni koji su govorili o prethodnom odnosu, njihovom odnosu kada su bili na vlasti, prema lokalnim samoupravama, nemaju puno prostora da govore o svojoj brizi za lokalne samouprave, jer jednostavno nisu imali snage da ove teme otvore pred ovom skupštinom. Ja ću govoriti na primeru Niša da je tačno da sa novim merama Vlade postoji konstantan rad u lokalnim budžetima i to mogu da kažu svi ostali predstavnici lokalne samouprave. Niš je 2000. godine imao ukupan budžet od oko 30 miliona maraka, budžet je 2001. godine bio realizovan na nivou od 50 miliona maraka i to zahvaljujući, pre svega, poreskoj politici i borbi protiv sivog i crnog tržišta. Tačno je da su svi ti potezi naše vlade imali izuzetne efekte i to jeste brojka koja može da se proveri i koja jeste tačna. To jeste dalo snagu gradu, ali to, naravno, nije dovoljno. Godine2002. dakle za ovu godinu je projektovan budžet od 70 miliona maraka i verujem da ćemo ga ostvariti. Naravno, to nije dovoljno, ali treba imati u vidu i makroekonomske odnose, dakle i ono što jeste potreba centralnog budžeta, da bi on ispunio svoje obaveze prema svim korisnicima republičkog budžeta. Jasno je da treba da postoji dovoljno strpljenja i dovoljno pameti da ova dva sistema - predstavnici lokalnih samouprava, Ministarstvo za finansije - nađu model i način da utvrde tim dinamičnim odnosom i dogovorima na koji način možemo da pomerimo stvari i da približimo ta sredstva lokalnih samouprava rešavanju upravno onih problema koji se na našim pragovima dešavaju. Time možemo da unesemo bar ono zrnce razvojnog, jer veliki deo novca ide u urušene infrastrukturne sisteme, u ogromne probleme, koje naravno treba podizati i ne možete da ih podignete preko noći, jer su urušavani 15 godina i naravno da je to bunar bez dna. Novac koji se ulaže u infrastrukturne projekte na nivou lokalnih samouprava može da podstakne i mogući razvoj, nove investicije, jer niko neće doći da investira u naše gradove i opštine ukoliko nemate dobrih puteva, ukoliko nemate dobro snabdevanje električnom energijom, ukoliko nemate sve one sisteme dobre škole i sve ono što je potrebno da bi se normalno živelo u opštinama i gradovima. Dakle, na ovaj način možemo da unesemo ono zrnce razvojnog, sa iznosom koji može da stimuliše one koji stvaraju veći dohodak i veći prihod kroz efikasnije vođenje lokalnih vlasti, a sa druge strane i one koji su do sada bili destimulisani time što se podrazumevalo da će imati prihode bez obzira koliko bili uspešni. Dakle, opštine koje su bile predmet solidarnosti naravno da moraju da budu i dalje predmet solidarnosti i da dobijaju iz centralnog budžeta dovoljno sredstava za normalnu funkciju. Na takav način, znači, možemo da stimulišemo i jedan i drugi proces, da se oni koji su do sada bili dotirani i isključivo dotirani, da se bore za sopstvene prihode, a da oni koji stvaraju prihode budu stimulisani da rade još bolje i da imaju dodatnih motiva da privuku i dodatne investicije i rešavaju ono što je najveći problem kod svih nas, a to je sigurno visok nivo nezaposlenosti i prosečna primanja koja jesu veća od prosečnih primanja od pre godinu dana, ali naravno da jeste potrebno podizati i taj nivo primanja. Dakle, sva ta briga o lokalnim samoupravama koju smo čuli sa ove govornice - posebno je bivši potpredsednik Vlade govorio o tome i o brizi na koji način očuvati lokalne samouprave, a imali smo i primer u Nišu da su sredstva od poreza na promet Duvanske industrije, jedne moćne industrije, unazad pet godina odlivana kroz akcizna skladišta koja je upravo ta vlada formirala, ali ne u Nišu nego u Vranju i Beogradu. Niš ni dinara nije video od tih poreskih priliva i hvala Bogu da postoje drugačija rešenja i hvala Bogu da postoji jedan bolji trend u ovom trenutku. Mislim da sa ovim rešenjem, sa ovim predlogom i ovom izmenom u članu 4. možemo da damo upravo onu komponentu koja je neophodna, a to je komponenta razvoja u svim našim lokalnim samoupravama. Hvala na strpljenju i pažnji.
Zahvaljujem narodnom poslaniku. Određujem pauzu do 15 časova i 5 minuta. [[Posle pauze - 15,55.]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da ubacite identifikacione kartice radi utvrđivanja kvoruma i nastavka sednice. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo nastaviti rad Zakona o učešću opština i gradova u porezu tokom 2002. godine načelnim razmatranjem. Prema prijavama za reč narodnih poslanika, dajem reč narodnom poslaniku Miloradu Mirčiću. Posle njega reč ima narodni poslanik Dušan Golubović.
Dame i gospodo narodni poslanici, najbolje o ovom zakonu govore amandmani koji su predloženi. Procentualno gledajući 80% amandmana je upravo iz koalicije DOS. To ne bi bilo čudno da nije u pitanju zakon koji predlaže njihova vlada, odnosno njihov ministar. To dovoljno dobro govori koliko je ovaj zakon pravedan, pravičan i koliko je principijelan. Evidentno je da se i u ovoj vladi zadržala greška iz ranijeg perioda, to je da od decentralizacije lokalne vlasti i samouprave nema ništa. Priče oko decentralizcije vlasti u Srbiji padaju u vodu. Prvo, zakon koji je na prethodnom zasedanju bio u ovoj skupštini, koji je predvideo da sav novac u Srbiji bude u jednom trezoru i da bude na raspolaganju jednom čoveku, u ovom slučaju ministru finansija, jasno je stavio do znanja da nema samostalnosti kada su u pitanju finansije. Drugo, da od svih onih bajkolikih priča, kako to predsednik Vlade zna i ume u ezopovskom stilu, da će opštine raspolagati sa svojim novcima, ovim zakonom jasno je stavljeno do znanja - nema od te priče, od tih bajki nema ništa. Ono što je zabrinjavajuće kada poslanici iz redova DOS-a izlaze za ovu govornicu, a među njima i istaknuti funkcioneri na nivoulokalne samouprave, prosto poražavajuće izgleda kako ti ljudi razmišljaju o poslu koji vrše na lokalnom nivou. Imali smo priliku da čujemo čak i jednog predsednika matičnog odbora u Skupštini, koji je trenutno raspoređen na poslove predsednika gradske vlade u Beogradu, koji je ispričao priču za ozbiljne ljude, pogotovo ljude koji se bave politikom, prosto je neverovatno da nije upoznao suštinu ovog problema raspodelesredstava. Da ne govorim o drugim pojedincima, nisu bitni u ovoj priči. Karakteristično je sledeće: da se u vek ide sa zamajavanjem građana Srbije. Gospodo, ovo su sredstva koja služe za finansiranje budžeta. Ovo su sredstva kojima se finansira administracija. Tu nema prostora za manipulisanje. (Milka Marinković: Nemoguće.) Milka, ti si tek sada postala predsednik jedne male palanke. Bolje ti je malo da sediš i slušaš, možda ćeš nešto i naučiti, a ne da stalno plačeš i kukaš. Nemoj da te zovu plača, bolje ti je da slušaš malo pažljivije, pa ćeš možda i neku pametnu da naučiš, ako ne možeš u kući. Naime, da li je 2%, 3%, 10%, ova sredstva idu u budžet skupštine, odnosno lokalne samouprave. Dele se i raspoređuju se tako što služe za materijalne troškove i posebne namene. Šta je tu čudno? Čudno je što se izađe sa jednom prevarom, namerno smišljenom prevarom, sa pričom od pojedinaca kako ova sredstva nisu dovoljna za investicije, kako to reče, čujem da je predsednik Niša. Čovek pojma nema o čemu se radi ovde. Kakve investicije i sredstva koja se koriste za budžet? Ova sredstva služe za održavanje administracije i ništa više. A, zašto služe ova sredstva i ovakav način raspodele sredstava sadašnjoj vladi? Služe samo da bi ucenjivala lokalnu samoupravu. Onaj ko bude dobar, taj će dobiti dodatna sredstva. Onaj ko ne bude dobar, pitanje je da li će moći da ostvari i ova sredstva. Zašto je pitanje? Zato što je upravo i ministar priznao - svođenje sive ekonomije na minimum minimuma omogućiće lokalnoj samoupravi da poveća budžetska sredstva, odnosno da poveća sredstva koja su predviđena ovim zakonom. Ko reguliše sivu ekonomiju - upravo ovaj ministar koji je sa ove govornice to i govorio. Gospodo, moraju drugi i drugačiji kriterijumi da se zauzmu, realni kriterijumi. Kakav je kriterijum broj stanovnika, koliko pouzdan? Šta znači broj stanovnika u odnosu na veću površinu, šta znači broj stanovnika u odnosu na mnogo razvijeniju infrastrukturu? Šta znači teritorijalna površina koju zauzima opština, ako je infrastruktura, pogotovo ako su ustanove za decu, osnovno ili srednje školstvo na višem stepenu razvoja? Ono što je činjenica, to mora jednom da se uvede, a to je da opštinama ostaje novac koji se ostvari na njenoj teritoriji. Koliko će Vlada da odluči da ustupi tih sredstava, to je sad ključno pitanje. Da li će to biti 6 ili 7% od ukupnog poreza na promet ili dohodak građana, to Vlada nek odluči. A, opština koja oprihodi, ona će tim sredstvima raspolagati, a onda sposobna vlast dolazi do izražaja. Ovako, ova DOS-ova vlast je socijalna, socijalni slučajevi, gde će vam ministar davati na kašičicu.
Reč ima narodni poslanik Nenad Bogdanović, pravo na repliku.
Moram da repliciram, prosto zato što ne mogu da shvatim odakle sloboda nekome koji ništa ne razume, ali apsolutno ništa ne razume, proveo je godinu i po dana na mestu gradonačelnika ili čega u Novom Sadu i on drži pridike ljudima koji su iznosili konkretne argumente. Ne mogu da shvatim da neko može šest minuta da priča, a da pri tome ne kaže ništa, osim da izvređa sve one koji nešto znaju. Prema tome, sve što je rekao gospodin Mirčić samo govori da nema pojma o čemu priča. Zamolio bih ga da nastavi i dalje tako da priča, jer mislim da je narod u ovoj zemlji shvatio ko nema pojma ni o čemu.
Reč ima narodni poslanik Dušan Golubović, a posle njega narodni poslanik Dušan Cvetković.
Dame i gospodo poštovani narodni poslanici, danas ovaj parlament govori o Predlogu zakona o obimu sredstava i učešću opština i gradova u porezu na zarade i porezu na promet u 2002. godini. Inače, osnov za donošenje ovog zakona je vezan za Ustav Republike Srbije, tačnije za članove 72. i 114. ovog ustava. Takođe, Zakon o lokalnoj samoupravi, koji smo nedavno usvojili, regulisao je da se posebnim zakonom utvrđuje ukupan godišnji obim sredstava koji se ustupa opštinama i gradovima iz prihoda ostvarenih od poreza na zarade i poreza na promet proizvoda i usluga. Kada već pominjem Zakon o lokalnoj samoupravi, mislim da je njegov najslabiji deo baš vezan za izvore i načine finansiranja opština, odnosno gradova. DSS je brojnim amandmanima pokušala da popravi ovaj deo zakona, ali, nažalost, najmanje se učinilo baš u oblasti vezanoj za finansiranje opština, odnosno gradova. Svakako da su sredstva ostvarena od poreza na zarade i poreza na promet i usluge jedna od najvažnijih stavki u strukturi prihoda jednoga grada ili opštine, barem u većini opština.Znam da ima nekih bogatijih opština, uzeću primer Subotice, gde nije baš tako, jedan drugi porez je mnogo značajniji od ovoga. Zbog toga je član 4. Predloga ovog zakona izuzetno značajan, jer kada se naplatom prihoda ostvari ukupan obim sredstava iz člana 2. ovog zakona, odnosno ostvari obim sredstava u skladu sa dinamikom utvrđenom opštinskim bilansom, prestaje prenos sredstava na račun opštine, odnosno grada, ostvarenih od poreza na promet proizvoda i usluga. Moram reći, izuzev, onoga što je regulisano Zakonom o lokalnoj samoupravi, to je član 98. stav 1. tačka 6) podtačke (2), (3). i (4). To su oni fiksni porezi na promet od 8%, 10%, 15%, odnosno za opštine, gradove i grad Beograd. Znači, oni su fiksni i to je izuzeto od ovoga. Sredstva ostvarena iznad dinamike utvrđene opštim bilansom prenose se na račun trezora Republike Srbije. Znači, kada se prođe taj okvir, ta mesečna dinamika, sve ono se posle preliva u trezor Republike Srbije. Daću vam primer Kragujevca: prošle godine, to je apsolutno tačno, imali smo slučajeve da već u prvoj polovini meseca, čak smo devetog u mesecu ispunili taj bonus, odnosno taj okvir i sve dalje se prelivalo na trezor Republike. Faktički, mnogo više para je leglo na računu Republike, odnosno sada na Republički trezor u odnosu na lokalnu samoupravu. Ovo je najslabiji deo ovog zakona. DSS je još kod Zakona o lokalnoj samoupravi pokušala ovu nelogičnost da ispravi. Zbog toga je DSS na član 4. podnela amandman da se sredstva ostvarena iznad dinamike utvrđene opštim bilansom dele između lokalne samouprave i Republike u odnosu 60:40 u korist lokalne samouprave. Juče je ovo pozitivno ocenio i finansijski odbor. Gledam da li je tu Prodanović, ali nije. Znam da je sličan slučaj i sa Gornjim Milanovcem, jer prošle godine su velika sredstva i njima prešla na Republiku. Osnovni cilj ovog amandmana je da se obezbedi pravednija raspodela u odnosu na dosadašnji zakon, a pozitivni rezultati bi pre svih osetili građani opština, odnosno gradova. Vezano za član 4. moram reći da je dobro da ukoliko dođe do povećanja cena na malo u odnosu na projektovane cene za 2002. godinu, a one su projektovane na 20%, onda će u opštinama gde je obezbeđena naplata poreza na zarade i poreza na promet doći do korekcije i pripao bi im deo tako ostvarenih sredstava. Ova bi se sredstva, ministar nije tu, na predlog ministra finansija kvartalno određivala. Tačno je da nije baš precizno određen mehanizam kako bi to išlo, ali hajde u suštini da prihvatimo da je to dobro. Naime, naše opštine i gradovi su zadnjih desetak godina toliko osiromašeni, a posebno im je uništena infrastruktura, da bi svaki značajniji priliv novca ostvaren na ovaj način znatno uvećao njihove budžete, a pre svega bi se to odrazilo na bolji i kvalitetniji život samih građana. Normalno, stalo mi je da to bude za sve opštine, ali verujte mi najviše razmišljam o građanima Kragujevca i mi smo čak i juče imali jedan sastanak ovde. Zaista je u Kragujevcu izuzetno teška situacija, a pre svega po pitanju te infrastrukture i komunalne delatnosti. Na kraju, DSS će podržati ovaj predlog zakona o porezu na zarade i porezu na promet u načelu. Nadam se, zaista, da će usvajanjem našeg amandmana, a to je onaj 60:40 u korist lokalne samouprave, da se ovaj zakon znatno popravi. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dušan Cvetković, a posle njega narodni poslanik Slavoljub Matić.
Poštovano predsedništvo, uvažene kolege poslanici, gospodine odsutni ministre, kada smo nedavno u raspravi o Zakonu o lokalnoj samoupravi mi iz poslaničke grupe SPS ukazivali na besmislenost članova 98. Zakona o lokalnoj samoupravi, Ministarstvo finansija je istovremeno proglašavalo ovaj član za maltene revolucionarni deo zakona koji će lokalnoj samoupravi doneti blagostanje i značajno povećanje prihoda budžeta. U vezi sa ovim različitim stavovima evo, poštovane kolege poslanici, samo još nekih potvrda naših tada ispravno iznošenih stavova, a o "basnoslovnim" prihodima na samo nekoliko primera iz opština Jablaničkog okruga, odakle dolazim i čije interese zastupam. Poznato je, poštovane kolege poslanici, da se Predlog zakona o obimu sredstava i učešću opština i gradova u porezu na zarade i porezu na promet za 2002. godinu vezuje u svim segmentima za član 98. Zakona o lokalnoj samoupravi. Od onih šest poreza kojih se Republika velikodušno odrekla, Leskovac će napuniti planirani budžet od 558 miliona dinara porezom od poljoprivrede sa velikih 500.000 dinara, sa oko milion dinara poreza na prihode od osiguranja i nešto više od jednog miliona porezom na nasleđe, a da dalje ne pominjem prihode kao što je davanje u zakup pokretnih stvari. Koliko su to stvarno velike poklonjene pare od Republike, a ne i koliko su planirane, dovoljno je valjda da vas i moje Leskovčane podsetim da od poreza na igre na sreću u prva dva meseca još nije ubran ni dinar, a od poreza na nasleđe za januar i februar ove godine možemo da kupimo čak desetak kilograma kafe. Nikada se ne zna, možda će na kukovdan, kako mi kažemo za ono što se nikada neće dogoditi, zagrmeti neka premija na lutriji pa će se Leskovac obogatiti ili će Leskovčani masovno početi da prepisuju imovinu svojim naslednicima, a naravno pod uslovom da gospodin Đelić izmisli neku injekciju da im uzme pamet. Tako da velikih prihoda što im ostavlja republički budžet, koji se jedva pišu u brojkama sa tri nule, moji Leskovčani su se odrekli, pa će 165.000 građana koji žive na više od 1.000 kvadratnih kilometara juga Srbije u Leskovačkoj kotlini zaista procvetati. Koliko su ove vrednosti samoodricanja republičkog budžeta velike, a da pomenem i malu opštinu Bojnik sa 15.000 stanovnika, a u čije se ime Republika u prva dva meseca odrekla čitavih 23.000 dinara poreza od poljoprivrede, nula dinara od osiguranja i 18.000 poreza od nasleđa. Najveća su odricanja republičkog budžeta, naravno, od davanja u zakup pokretnih stvari u opštini Bojnik, a tu su tri nule. Zamislite kakva je to žrtva republičkog budžeta. Kako vidite, ovde se republički budžet, znajući kakva su to sredstva, zaista u potpunosti odrekao tih prihoda, jer njihov nivo teško da može da pokrije i kafu u Republičkoj vladi. Kada je reč o obimu sredstava i učešću opština u porezu na zarade i porezu na promet za 2002. godinu, tj. delu ovih sredstava koja se ustupaju opštinama radi ujednačavanja obima javnih rashoda, onda se čovek ne može oteti utisku da kod ovih prihoda budžet Republike ovim zakonskim predlogom uvodi i druge čisto političke aršine. Kako su i ovi prihodi budžeta postali nesigurni, kao što je sve nesigurno u ovoj našoj Srbiji, republički budžet se kada je Leskovac u pitanju ponovo poneo veoma uskogrudo i veoma škrto, a rukovodeći se čistom politikom. Godinama je Leskovcu ostajalo između 30 i 40% od ukupno ubranog poreza na promet, a prošle 2001. godine to učešće je iznosilo 18,7%. Usvajanjem novih političkih kriterijuma, Ministarstvo finansija je gradu od 165.000 stanovnika, koji je na ivici DOS-ovske i socijalisitičke vlasti, jer trenutno imamo po 33 odbornika u skupštini opštine, odobrio kroz učešće u porezu na promet i porezu na zarade limit od 120 miliona dinara. DOS-ovskom Nišu, sa 252.000 stanovnika, skoro 400 miliona dinara. DOS-ovski, transparentno, nema tu šta. Svaki građanin, poludosovac - polusocijalista, u Leskovcu ima pravo na 730 dinara ovih para godišnje, a svaki građanin, ali DOS-ovac iz Niša 1.580 dinara, što je dva i nešto puta više, iako Niš ima samo za oko 60% više stanovnika. Usvajanjem novih, samo njemu znanih političkih kriterijuma, Ministarstvo finansija je gradu u kome su od čuvene petooktobarske revolucije sve tekstilne fabrike i bukvalno zatvorene i ne rade skoro ništa, pa oko 5.000 radnika u "Leteksu" prima oko nekoliko stotina dinara, umanjili učešće od 18,7 na 13,3%. Kada su u pitanju ostale opštine Jablaničkog okruga, svima je taj deo poreza na promet ostao na prethodnom nivou ili je manji, kao u Medveđi za čitavih 11,6%. Tako sada Bojniku ostaje 40% poreza na promet, a to u prva dva meseca prema ostvarenom prometu iznosi 1,7 miliona dinara i gotovo je sigurno da nema šanse da bude ostvareno. Takva je situacija i u drugim opštinama, ali će ipak i od te sirotinje koja se ubira u ovim ekstremno siromašnim i nerazvijenim opštinama republički budžet, nažalost, zahvatiti lavovski deo ovih prihoda. Ono što u članu 4. ovog zakonskog predloga takođe zaslužuje posebnu kritiku, ne uzimajući u obzir Jablanički okrug nego razvijene regione, a to je da se republički budžet ovim članom obezbedio, terazvijenim opštinama sa jakom industrijom i visokim stepenom zaposlenosti, gde se mogu ostvariti veći prihodi nego što je predviđeno u članu 2. ovog zakona, praktično čitava tri meseca zadržava više ostvarena sredstva iz poreza na promet i poreza na zarade i tek posle im vraća procentualni deo njihovog učešća, ako to odobri Ministarstvo finansija, a znamo unapred kako će Ministarstvo finansija i Vlada reagovati. Čini mi se da bi mnogo stimulativnija naplata poreza bila da se to vrši na mesečnom nivou, a time bi se smanjilo i nepotrebno administriranje. Sigurno je da je za sve lokalne samouprave bolje da se Vlada i nadležni ministar uopšte ne bave i opterećuju posebnim odlukama, kojima će određivati iznose sredstava iz člana 4, ili da bar bude u odnosu 50:50, koji će im biti naknadno vraćeni. Naravno, to bi bilo logično da je ovaj zakonski akt, koji danas usvajamo, zaista pokazao iole dobru nameru da bude stvarno transparentan, kakav odziv i lozinku ima prvenstveno ovo ministarstvo finansija kada javno govori, ali ne i kada kreira zakonske predloge. I na kraju, pošto je Privremenom odlukom Skupštine opštine o finansiranju, do usvajanja budžeta, Leskovcu ostajao porez na promet u iznosu od 18,7%, a stopa će mu biti snižena na 13,3%, realno je očekivati da će u aprilu Leskovac biti lišen ovih sredstava, i to će stvoriti sigurno ozbiljne probleme u funkcionisanju leskovačke samouprave. Iz svih navedenih razloga, SPS će biti u načelu protiv ovog zakona. Zahvaljujem.
Za reč se javio predsednik poslaničke grupe SSJ, narodni poslanik Dragan Marković. To je prvo javljanje šefa poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, SSJ smatra da učešće gradova nije onakvo kakvo treba da bude učešće gradova kada je u pitanju cifra i procenat za budžet, jer je to urađeno na selektivan način, na način da ako je visoki funkcioner vladajuće partije i ako on ima određeni uticaj u Vladi taj grad će dobiti veći procenat, i to se tako i desilo (konkretno za grad Niš, prethodnik je pomenuo). Jer, ako gledamo kriterijum - broj stanovnika, onda nije isti paritet u ostalim gradovima. SSJ ima primedbu na nekoliko gradova u Srbiji. Prva primedba je na grad Kragujevac - predviđeno je 353.147.245 dinara. Mislimo da je to veoma mala cifra, imajući u vidu da su u Kragujevcu ostali ljudi bez posla i da, ukoliko se donese da ovaj procenat iova cifra ostane za grad Kragujevac, lokalna samouprava mora pod hitno da donese odluku o nekoj socijalnoj pomoći ili o nekom socijalnom programu u tom gradu. Preko 15.000 radnika je ostalo bez posla i veliki broj Srba sa Kosmeta došao je u Kragujevac, tamo su podstanari, nemaju od čega da žive, nikakvu pomoć ne primaju. Smatrali smo da treba povećati vrednost, odnosno cifru ovom gradu za 15%. U Aranđelovcu takođe je veliki broj Srba sa Kosmeta, oni ne dobijaju više onu pomoć koju su dobijali od Vlade Srbije, čekaju od lokalne samouprave, ali ukoliko ostane ova predložena cifra, lokalna samouprava neće biti u situaciji da im izađe u suret. Što se tiče Batočine, Batočina je doživela poplavu, velika šteta u poljoprivredi je naneta seljacima. Ta šteta nije nadoknađena. Mi ovih dana možemo da vidimo da su pojedini seljaci u Mačvanskom okrugu izašli na ulicu da traže neka svoja prava. Mi smo jednom prilikom predložili nekoliko amandmana kad su u pitanju seljaci, baš kad je u pitanju registracija automobila, da se seljaci oslobode od toga i da mogu da registruju automobile ukoliko nisu platili određeni porez, jer i njima nisu isplaćene poljoprivredne penzije i predati poljoprivredniproizvodi. Imamo problem u Velikoj Plani. Tu, takođe, postoji veliki broj Srba sa Kosmeta kojima je neophodna pomoć i oni traže od lokalne samouprave da im lokalna samouprava pomogne. U Despotovcu, koji je jedan manji grad, a dobio je 26.448.840 dinara, privreda je katastrofalna, građani u Despotovcu takođe ne mogu da žive od svog rada i čekaju da im nešto lokalna samouprava pomogne, odnosno Vlada Srbije. Jagodina je, što je poznato, imala poplavu 1999. godine, poplavljeno je 2.500 kuća, do današnjeg dana ta šteta nije isplaćena građanima i lokalna samouprava nije u situaciji, na osnovu ovog zamišljenog priliva u budžetu, da isplati tu štetu. Znači, Vlada treba da poveća procenat, kako bi mogla tim ljudima da se isplati određena šteta. Ljudi čije su kuće poplavljene nalaze se u jednoj zgradi, sa još dvadesetak porodica sa Kosmeta, njima je isključena struja i voda pre deset dana, jer navodno, ti građani nisu platili struju i vodu, a nemaju odakle da plate, zato što nigde ne rade i nemaju nikakvog prihoda. Dakle, neophodno je povećati procenat za Jagodinu, kako bi mogla lokalna samouprava da pomogne ovim građanima. Lapovo je, takođe, grad koji je imao poplavu, imali su velike štete. Neko je pomenuo Leskovac, često putujem u Leskovac, imam veliki broj prijatelja tamo. Tamo je mnogo obećano, da će biti veliki broj malih i srednjih preduzeća i da će veliki broj radnika koji trenutno ne rade i onih koji očekuju da će izgubiti posao da se zaposli u tim preduzećima. Međutim, od svega toga ništa. U Paraćinu je, takođe, mala cifra - 35.313.382 dinara. Imajući u vidu da je tamo prirodno bogatstvo, koje je prodato pre mesec dana - Fabrika cementa, mi smo predlagali da mnogo veći procenat od para koje budu uzete od prodaje fabrike ostane za taj grad i za Pomoravski okrug. To je bio naš amandman. Ovde u Skupštini nije prihvaćen, a evo sada smo došli u situaciju da se veoma mala cifra za ovaj grad predlaže. Imamo problem u Rači - 12.347.280 je predloženo za Raču. Rača je takođe imala poplavu. To je mala opština koja nema razvijenu privredu, poljoprivreda je u katastrofalnom stanju, tako da je i njima neophodno da se poveća za 10% predložena cifra. (Glas iz sale: Treba svima da se poveća.) Neko tamo dobacuje - svima. Pa možda 80% gradova u Srbiji treba da ima određeno povećanje, u novcu i u procentu, jer je poznato, gospodo, šta ste sve obećavali, a da od svega toga ništa nema. Vi znate odakle budžet treba da se puni. Budžet se puni, kako opštinski, tako i republički, od plata i od raznoraznih doprinosa od poreza na promet. Vrlo dobro znamo da je promet nikakav u Srbiji, da su plate male. Jeste da je novčana masa povećana, ali je smanjena kupovna moć. Imamo problem u Trsteniku. Za Trstenik je predloženo 35.083.849 dinara. U Trsteniku postoji fabrika "Prva petoljetka", koja ima 16.000 radnika, a ovih dana, odnosno za mesec dana, očekuje se da će preko 10.000 radnika ostati bez posla. Ukoliko lokalna samouprava ne predloži neki socijalni program, ali Vladi Srbije, da Vlada pomogne taj deo Srbije, mislim da ovi građani neće imati od čega da žive. Samo da vas podsetim da je u Trsteniku počela ulična demokratija i da su u Trsteniku građani prvi izašli na ulice još 2000. godine, pa i 1996. godine, i da ste im takvu pažnju i takvu pomoć vrlo brzo zaboravili. Ćuprija je mali grad, koji ima najbolju infrastrukturu, pored auto-puta, a privreda je načisto stala. Virus kriznih štabova nije se zaustavio, promenjen je predsednik opštine, podelio se DOS, podelile su se prvo partije, DS ima dve struje, DSS dve, međustranačka podela, i ko ispašta - ispaštaju građani. Doživeli su i agresiju 1999. godine. Nije im isplaćena šteta za srušene kuće u ovom gradu. Predložena cifra je 29.537.376. Pitam se, nije tu ministar Đelić, zašto on nije došao u Ćupriju, da malo popriča sa tim građanima, a Ćuprija, gospodo, za vašu informaciju, nema vode. Zamislite, u 21. veku jedan grad, gde 10% domaćinstava ima dovoljne količine vode, a 90% domaćinstava u Ćupriji mora da ustane rano ujutru, kako bi mogli da zahvate neki litar vode i da mogu u toku danada urade to što im je neophodno. SSJ neće glasati za Predlog ovog zakona u načelu, jer smatramo da su predloženi procenat i cifre, kao i izvor prihoda od koga je planirano da se puni ovaj budžet, veoma mali. Jeste da se tamo u članu 3. kaže da će, ukoliko se ne realizuje budžet u opštinama, Vlada na osnovu prihoda repbuličkog budžeta to da nadoknadi. Međutim, poznato je da se nikada budžet Vlade nije realizovao sa 100%, i opet, ko ispašta - ispaštaju oni u unutrašnjosti. Molim vas da već na nekoj od narednih sednica malo se pozabavimo ovim gradovima iz unutrašnjosti, jer sve što je došlo gospodo u Srbiju i u Jugoslaviju ostalo je u Beogradu, i pomoć, i autobusi i da ne pominjem šta je sve došlo u poslednje vreme, to smo mogli da vidimo preko RTS-a, a o gradovima iz unutrašnjosti niko ne vodi računa. Vi, poslanici koji sedite ovde, imate obavezu da zastupate vaše građane, tamo gde ste birani i odakle ste došli. Sada mene prozivaju zato što pominjem neke gradove a ne živim i nisam iz tog kraja. Čestoputujem, zovu nas ljudi, traže od nas, jer mi smo narodni poslanici, da zastupamo sve gradove i sve građane u Srbiji, a ne da se ponašamo selektivno i da pomažemo samo one gradove iz kojih su funkcioneri u Vladi Srbije, a za to je pokazatelj i ovaj predlog zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Slavoljub Matić, a posle njega Đuro Popović.
Gospođe i gospodo, poštovano predsedništvo, iskazujem žaljenje zbog toga što ovde ne vidim ni ministra Đelića, ni pomoćnika ministra, a pitam se i čemu ove naše diskusije. Mesecima lokalne samouprave čekaju ovaj zakon, kako bismo u lokalnim samoupravama doneli budžete, a ministra nema da čuje glas naroda, pa se pitam - čemu ova diskusija. Na dve sednice Odbora za finansije pričao sam o zahtevima Demokratske stranke Srbije da se na pravi način stimuliše lokalna samouprava, da se na pravi način podeli višak sredstava koji će se ubrati putem poreza, a to nije samo zaključak vezan za prihvatanje amandmana kojim se to reguliše na član 4. To nije samo zaključak Demokratske stranke Srbije, već je to zaključak i Stalne konferencije gradova i opštine. Podsetiću na naše diskusije kada smo donosili Zakon o lokalnoj samoupravi i potrebu da se lokalna samouprava decentralizuje, ne samo putem organizovanja lokalne samouprave, već pre svega putem decentralizovanja finansijskih sredstava. Nema boljeg puta, posebno ako se podsetimo primera, pozitivnih primera iz sveta i Evrope, ako se podsetimo da je evropski prosek participacije lokalne samouprave u bruto nacionalnom dohotku negde između8 i 9%, ako se, takođe, podsetimo da Velika Britanija izdvaja nekih 12% lokalnim samoupravama, a da je trenutno stanje u Srbiji negde između 4 i 5%, i normalno je što onda imamo situaciju da naši sugrađani imaju loše lokalne puteve, nesređene komunalne infrastrukturalne stvari, zato što imaju prljave ulice, lošu kulturnu politiku na lokalu, neokrečene škole, a da ne pričamo o svemu što je potrebno i našem selu i našem gradu. Pitam se kako stići do tih sredstava, posebno ako imamo oblasti u Srbiji koje su direktno ugrožene činjenjem ove Republičke vlade, koja direktno te oblasti diskriminiše. Šlagvort mi za to daje jedna rečenica koju je danas izgovorio ministar Đelić, koji je rekao da je uključio dva kriterijuma u rasporedu procenta učešća gradova u porezu na promet, a da ove godine nije uključio treći, po mom mišljenju jako bitan kriterijum, a to je zaštita životne sredine. Pa se pitam dokle će, recimo, opština Požarevac, posebno grad Kostolac i okolna mesta, dokle će opština Lazarevac biti eksploatisani od ostatka Srbije, tako što taj isti ministar Đelić, ta ista Republička vlada dopušta da EPS ne izmiruje svoje obaveze prema opštinskim budžetima, po osnovu rente, poosnovu poreza na imovinu, po osnovu mnogo toga. Recimo, samo u prošloj godini EPS je ostao dužan, po zapisniku finansijske policije, 72 miliona opštinskom budžetu. Pitam se na koji način onda sređivati vodosnabdevanje, pospremiti ulice, organizovati život, jedan kvalitetan život. Da podsetim samo na probleme Kostolčana, da podsetim da je to grad sa najvišim procentom kancerogenih oboljenja, da podsetim ministra Đelića, da se prošetamo kostolačkim grobljem i vidimo između mog i njegovog godišta veliki broj zapisanih godišta na grobovima, da se zapitamo kako je moguće da imamo isti takav odnos prema tim problemima kao i prethodnici koji su 10 godina tolerisali takav odnos EPS-a prema mestima gde se eksploatiše, gde se proizvodi. Znam da je jako teško rasporediti procente učešća gradova i opština. Pretpostavljam da ni G17, u vidu nekakvog kolektivnog ministra, ne bi bio u mogućnosti da rasporedi te procente i da svakoga namiri. Ali, nisam siguran da svuda pravda postoji. Parafraziraću poverenika kancelarije G17 u Požarevcu, koji je čak pomenuo da je činjenica da trojica poslanika koji dolaze iz Požarevca, a nisu njihovi pripadnici ili nisu u nekim reformskim partijama, razlog zbog čega Požarevac trpi. Pitam se da li je moguće da postoji diskriminatorski odnos prema ljudima koji zastupaju Požarevac. Da li je to možda odnos premijera prema Požarevcu, zbog činjenice da je u njemu rođen Slobodan Milošević, ili je možda to odnos Republičke vlade prema činjenici da je predsednik Skupštine opštine član Demokratske stranke Srbije. Nadam se da nije. I, upravo zbog toga što se nadam da nije tako, Demokratska stranka Srbije glasaće u načelu za ovaj zakon, ali će pokušati da ubedi, i nadam se da smo ubedili sve odgovorne ljude u ovom parlamentu, da višak sredstava bude raspoređen, ako ne 60:40, a moliću onda ministra, koji nažalost nije tu, da možda na Odboru za finansije razmotri mogućnost i 50:50 rasporeda viška sredstava, na šta bi možda pristali mi iz Demokratske stranke Srbije iostali narodni poslanici. Bar smo o tome pričali sa našim kolegama i nadam se da je to prihvatljivo za ministra. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Đuro Popović, a posle njega Predrag Mijailović-Lune.
Dame i gospodo uvaženi narodni poslanici, pred nama je nimalo lak zadatak da mirne savesti donesemo zakon o obimu sredstava i učešću opština i gradova u porezu na zaradu i porezu na promet u 2002. godini, koji je pred nama. To kažem imajući na umu manjkavosti, najblaže rečeno, predloga koji je pred nama. Najpre stoji činjenica da se ovom značajnom poslu nije pristupilo na pravi način, mada je veoma dobro poznato u kojoj meri je u gradu Novom Sadu ugrožena sredina zbog posledica NATO bombardovanja, kako mostova na Dunavu, tako još više zbog razaranja novosadske rafinerije nafte. Iako je Zakonom o lokalnojsamoupravi predviđen kao jedan od kriterijuma i status životne sredine kada su dodatna sredstva u pitanju, nije izvesno po kom kriterijumu je iznos od dva miliona i 345 hiljada dinara raspoređen na gradove, s obzirom da je gradu Beogradu predloženo dve trećine ovih sredstava, milion i 680 hiljada dinara, dok je jedna trećina raspoređena na Novi Sad, Niš i Kragujevac, od 9,6% do 10,1% kada bi se na raspodelu ovih sredstava primenilo učešće u raspoređenim sredstvima primenom osnovnih kriterijuma iz zakona,svakako da bi gradu Novom Sadu samo po tom osnovu trebalo rasporediti 355 miliona dinara umesto predloženih 235 miliona dinara. Isto tako primenom kriterijuma pod rednim brojem 3) i 4) navedenih u stavu 2. člana 99. Zakona o lokalnoj samoupravi nije obuhvaćen ukupan broj školskih i predškoslih objekata, niti ukupan broj dece obuhvaćen brigom o deci u bilansima u prilogu Predloga zakona. Naime, po ovom osnovu gradu Novom Sadu je bilansirano manje sredstava u ukupnom iznosu od 24 miliona i 330 hiljada dinara, jer se umesto u 41 objektu osnovnih škola, kako je navedeno u tabeli, u gradu Novom Sadu se nastava obavlja u 48 objekata. Kod srednjih škola treba 28 objekata umesto 14, dok kod društvene brige o deci ima 65 objekata, a broj dece obuhvaćenih dečijom zaštitom iznosi 17 miliona i 930 hiljada dinara umesto bilansiranih 12 miliona i 844 hiljade dinara. Imajući u vidu manje bilansirana sredstva za grad Novi Sad, kako po osnovu osnovnih kriterijuma iz Zakona o lokalnoj samoupravi, tako po osnovu dodatnih sredstava, sa jedne strane, kao i analizirajući potrebe grada Novog Sada u ovoj godini, uz bilansiranje samo postojećih prava korisnika i uz primenu parametara za ovu godinu, sa druge strane, za grad Novi Sad je neophodno obezbediti godišnji obim sredstava za potrošnju u iznosu od 689 miliona i 660 hiljada dinara. Iz svega iznetog Stranka srpskog jedinstva neće podržati ovaj predlog Vlade Republike Srbije, a ukoliko bi se prihvatili ovi amandmani mi ćemo glasati za ovaj predlog.
Reč ima narodni poslanik Predrag Mijailović - Lune, a posle njega narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, danas imamo pred sobom Predlog zakona o obimu sredstava i učešću opština i gradova u porezu na zarade i porezu na promet za 2002. godinu. Ovaj zakon je vrlo važan, jer se pre svega tiče svih građana zemlje Srbije od severa do juga. Da bi se o ovom zakonu diskutovalo, kao što već reče ministar finansija Đelić, neophodno je osvrnuti se kratko na Zakon o lokalnoj samoupravi. Zakon o lokalnoj samopravi jeste reformski zakon i samo preko Zakona o lokalnoj samoupravi može se doći do decentralizacije. Mogu da kažem da je u članu 18. i u ostalim članovima koji slede u Zakonu o lokalnoj samoupravi napravljena prava decentralizacija i opštinama su date velike nadležnosti, ali gospodo narodni poslanici kada dođemo do članova gde se vrši finansiranje tih nadležnosti imamo drugu pojavu koja se zove centralizacija. Gospodo narodni poslanici, svi ovde znamo da bez finansija nema ni vlasti, nema ni života. Onaj koji ima finansije ima i vlast i zato ću vas, gospodo narodni poslanici, pitati jedno: da li je u redu u tom prethodnom zakonu da imamo neravnopravnost građana, da je porez na promet za opštine 8%, za gradove 10%, a za grad Beograd 15%. Unapred da se ogradim i da kažem da nisam protivnik što je Beograd dobio 15%,treba da dobije i više, ali sam protiv toga što nisu Užice i ostali gradovi širom Srbije, dobili veći procenat. Gospodo, da li ima ijednog ekonomiste ovde koji će izaći i reći da to nije pravedno, jer je u gradu Beogradu veća koncentracija ljudi, veći obrt kapitala i veći promet, veći porez na promet. Zato, gospodo, prvo imamo neravnopravnost u tom delu. Dalje, novim predlogom zakona o obimu sredstava i učešću opština i gradova u porezu na zaradu i u porezu na promet u 2002. godini nastavlja se ista praksa. Gospodo, neko će reći - ti si lokalpatriota. Ja sam iz Užica i užičkog kraja i zato najbolje poznajem tamo probleme i zato ću diskutovati kako je Užice sa ovim zakonom prošlo. Užice je sa ovim i prethodnim zakonom prošlo jako loše. Dobilo je najmanje sredstava i upitaću ministra ili Vladu kako misle da Užičani finansiraju svoje pozorište, koje je jedno od najboljih pozorišta u Srbiji i to ne može niko da porekne. Pitam vas kako će, recimo, Užičani da finansiraju svoju kulturu, imaju li pravo Užičani za svoje rođene pare da imaju jednu takvu kulturnu ustanovu kao što je pozorište. Zatim Užičani imaju naučno-istraživački centar i da li je potreban taj naučno-istraživački centar u Užicu? Jeste, zato što jedino taj naučno-istraživački centar poznaje probleme i može sutra dati program i razvoj užičkog kraja i samog Užica. Pitam vas, gospodo narodni poslanici, da li je potrebno Užicu da ima vrhunske sportiste kao što je "Jedinstvo", kao što je recimo Olivera Jeftić i iz kojih para to može da se finansira? Da li je to potrebno Užicu i da li Užičani imaju pravo da se relaksiraju uz vrhunske sportiste ili ne? Dalje, Užice je grad, možda jedini u Srbiji sa tolikim brojem stanovnika, a nema ni otvoren, ni zatvoren bazen. Imaju pravo za svoje rođene pare da naprave otvoren ili zatovren bazen za omladinu. Kako će užička opština moći da finansira osnovno i srednje obrazovanje, s obzirom da je razuđenost užičke opštine vrlo velika. Ima li pravo užička opština da pravi nekategorisane puteve za udaljene prostore i sela? Ima i treba da ima. Na sva ova pitanja, gospodo narodni poslanici i gosodo iz Vlade, koja su postavljana u Užicu, trebalo je pre 20 dana o tome da govore i daju odgovor ministri koji su bili tamo. Pre 20 dana su govorili da će biti sve u redu, Užice je najprioritetniji grad u zemlji Srbiji, a kada treba da dobijemo pare - nema ništa. Užičani u svakom slučaju to znaju i pamte. Gospodo narodni poslanici, mi moramo da se borimo protiv decentralizacije na ovaj način i zato je Demokratska stranka Srbije dala predlog amandmana na član 4. Nadamo se da će se taj amandman usvojiti, da će 60% ostati u korist lokalne samouprave, a ostatak da se da Republici. Nadam se da neće više ministar pokuštavati da pravi eksperimente, a najmanje nad Užičanima.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, a posle njega narodni poslanik Miloš Lukić.
Dame i gospodo narodni poslanici, prethodnom govorniku, gospodinu Mijailoviću, savetovao bih pošto je Užičanka predsedavajuća ovog parlamenta da se njoj obrati za više pomoći. Koliko je reketirala srpske radikale, te pare neka da u Užice i pola problema će se rešiti. (Predsednik: Tema.) Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa Srpske radikalne stranke neće glasati za ovaj predlog zakona. Nije reč ni o kakvom reformskom zakonu, ni o kakvom čudesnom i novom ostvarenju genijalne grupe eksperata. Valjda kada ne znaju više šta da kažu za zanimanje pojedinih ljudi u Vladi Srbije i u Vladi Jugoslavije, kao i nekih ljudi koji im u tom poslu pomažu, onda kažu da su oni eksperti. Nadam se da ovaj ekspert nije otišao da isporučuje neke Srbe Haškom tribunalu, pretpostavljam da bi mu Skupština bila neuporedivo važnija. Danas u Srbiji, kada se govori o Zakonu o lokalnoj samoupravi i o učešću gradova i opština u porezu na zarade i porezu na promet, moram da kažem da mi u SRS imamo potpuno drugačiji pristup od svih ostalih poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Naime, mi bez obzira na sredine iz kojih dolazimo, a svi uglavnom dolazimo iz različitih sredina jer smo gledali da svi okruzi u Srbiji na neki način budu zastupljeni, nećemo govoriti o tome kako je za procenat učešća uskraćeno Užice, ili uskraćen Kragujevac, ili uskraćen Beograd iz koga dolazim, u kome sam rođen, ili Novi Sad, ili bilo koji drugi grad. Uskraćen je ceo srpski narod, cela Srbija, a nama je bilo neuporedivo važnije da danas, kao prvu tačku kada je već bilo reči o zakonima po hitnom postupku, donesemo neke zakonske mere kojima ćemo regulisati i promeniti makroenomsko stanje u Srbiji kako bi građani Srbije mogli da prežive, kako bi mogli sebi da obezbede golu egzistenciju. U skladu sa tim dužan sam da ukažem na ogromne probleme sa zemljoradničkim penzijama i sa onim što se dešava u Tamnavsko-mačvanskom kraju, pošto sam bio u Bogatiću i obećao sam građanima pre neko veče da ću to reći sa skupštinske govornice, imajući u vidu da su mnogi lagali sa državnih medija govoreći kako je u tom prljavom poslu učestvovala i SRS. Nije. Ovde je zakon donet, tačno je, 1996. godine, ali uz najoštrije protivljenje SRS, koja je tražila da takva vrsta osiguranja ni u kom slučaju ne bude obavezna. Da ne govorim o železničkom saobraćaju i o mukama železničarskih radnika o kojima ne može da se čuje ni jedna jedina reč od političkih stranaka koje se ne slažu sa režimskim strankama, ali režimu ne pada na pamet da te probleme rešava, već će nam reći kako je reformski zakon taj što će, eto, Beogradu dati 7,5%, Užicu 4,7%, a Crnoj Travi 90% učešća u porezu na promet i još ovih pet dodatnih poreza koje će sami da ispunjavaju, koje su dobili, pa me zanima šta će to Crna Trava da ima od dobitaka od igara na sreću i prihoda od osiguranja lica. Bilo bi zanimljivo da taj ekonomski genije, da neki ekspert izađe i objasni nam kako i na koji način će to moći da funkcioniše. Ovde se kaže da je utvrđeno opštim bilansom javnih prihoda i javnih rashoda da je za finansiranje poslova i funkcija opština i gradova potrebno 45,3 milijarde dinara i da će naravno biti finansirani opštinski organi, opštinska javna preduzeća. Ono što je zanimljivo, to je da u nekoliko opština imamo poseban način kako se troše te pare. Recimo, u opštini Bajina Bašta, o tome su me informisali građani Bajine Bašte, Miroslav Nešković i Zlatan Jovanović i mnogi drugi iz tog kraja, kažu da se velika finansijska sredstva troše, verovali ili ne, a ovo je važno da građani Srbije znaju za ekshumaciju, odnosno iskopavanje navodno šiptarskih leševa iz okoline Perućca. To finansira skupština opštine Bajina Bašta, verovali ili ne, pa se postavlja pitanje čiji je to interes, ko je to tražio, ko je to naredio i kako neko zna na osnovu kosti lobanje, kosti ruku i kosti nogu da je u pitanju Šiptar koji se zove Selim Seljimi, a svojevremeno nam je nadležni resorni ministar rekao da su to ustanovili po zdravstvenim knjižicama i ličnim kartama. Možete da mislite, ni traga obuće, ni traga odeće nije ostalo na ljudima, vidite isključivo kosti, ali ostale im čitave zdravstvene knjižice i lične karte, na kojima piše Selim Seljimi i još piše civil dole. (Predsednik: Molim vas da se vratite na temu dnevnog reda.) Govorim o temi, ali je trebalo pažljivo da me slušate. Govorio sam o tome kako se troši novac, na koji način opštinska birokratija time upravlja. Poslanička grupa SRS smatra da je u ovom trenutku, ako već govorimo o ovakvim fiskalnim zakonima, moralo da se raspravlja o onome što objavljujenedeljnik "Svedok" i mnogi drugi listovi. Ali, onošto bih želeo da kažem predstavnicima većine - a imajući u vidu činjenicu šta su to učinili danas odbijajući protivno Ustavu da se na dnevni red stavi izglasavanje nepoverenja Vladi Republike Srbije, čime pokušavaju da na najbrutalniji način uvedu diktaturu u našu zemlju, da pokažu da ne smete drugačije da mislite, da ne sme da postoji opozicija - moraju da budu sigurni da ćemo na to znati da uzvratimo,da ćemo ih vrlo brzo i mnogo pre nego što oni očekuju naterati i na vanredne izbore, a narod će sam zbog svega ovoga o čemu smo govorili vlast promeniti. Hvala vam najlepše.
Reč ima narodni poslanik Miloš Lukić, posle njega narodni poslanik Jovan Todorović.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, kada je reč o Predlogu zakona o obimu sredstava i učešću opština i gradova u porezu na zarade i porezu na promet u 2002. godini, mi u SSJ uočili smo da ovaj predlog sam po sebi nosi određene nelogičnosti i protivurečnosti. Prvo je pitanje da li je uopšte potreban zakon za regulisanje ove materije ili je to moglo da se uradi u sklopu budžeta i rasprave povodom budžeta Republike Srbije. Ciljdonošenja ovog zakona je ujednačavanje obima javnih rashoda. To je samo cilj. Međutim, ovaj zakon u stvari donosi sukob i nezadovoljstvo. Sukob između razvijenih i nerazvijenih, između onih koji smatraju da su ugroženi i onih drugih, a činjenica je da ovde svi smatraju da su ugroženi i svi smatraju da su njihovi interesi povređeni. Što se tiče nas iz SSJ, mi smatramo da je trebalo više voditi računa o ekonomskim reformama i omogućiti privredni razvoj, pa tek onda govoriti o preraspodeli zarađenog. Mi imamo nekoliko primera iz unutrašnjosti gde je praktično privreda potpuno stala. Recimo, u opštini Svilajnac gotovo ni jedna firma ne radi, pa se pitamo šta će biti kada dođe trenutak da se sredstva od poreza na promet i poreza na zarade raspodele i vrate ovoj opštini. Očigledno da će tu vrlo malo imati šta da se vrati i šta da se podeli. Takođe imamo primer opštine Praćin koja ima cementaru i ovde je predviđen vrlo mali procenat, kao i kod drugih gradova koji imaju cementare, a zanemerana je činjenica da se sada porez na promet, na cement, obračunava po onoj stopi koja važi u zemlji onog kupca cementare. Da napomenem da je to 5%, znači da je četiri puta manji prihod trebalo planirati od poreza na promet za cement. Imamo jedan još drastičniji primer, a to je primer grada Bora, koji je nedavno posetila delegacija Vlade Srbije, gde su izrečene najveće nelogičnosti, da građani Bora treba da se bave uzgajanjem kikirikija, da prave noge za stolice i slično. Međutim, postoji i druga strana te istine, postoje saznanja da su naučne institucije iz celog sveta ispitivale mogućnosti borskih rudnika i da nije baš tačno ono što je premijer rekao da borski rudnik treba zatvoriti i da topionicu treba zatvoriti. Postoje pokazatelji po kojima će bar još 50 godina moći da se eksploatiše ruda u borskim rudnicima. Prema tome, to su oni gradovi koji su najviše pogođeni ovim zakonom. Takođe se pojavljuje jedna nelogičnost, a to je kako ćepostupiti grad Priština i opštine sa Kosova i Metohije, one su tretirane ovim zakonom, ali uopšte nije objašnjeno na koji način će se izvršiti naplata poreza na promet i izvršiti povraćaj ovih sredstava. Jasno je da država Srbija nema ni minimum ingerencija na Kosmetu i da uopšte ne učestvuje u ubiranju ovih prihoda, tako da je ovaj član praktično suvišan u ovom zakonu, a i obrazloženje ne daje nikakva bliža objašnjenja. Jedino ostaje samo dilema da li će to da se radi u saradnji sa novom vlašću na Kosovu i Metohiji, u šta mi sumnjamo. Kao dokaz ovoga što govorim je to da u obrazloženju piše da predlagač nije čak uspeo da prikupi ni podatke sa Kosmeta o tome kakav je rast društvenog prihoda i koliko se planira porez na promet. Još veća nelogičnost sastoji se u tome što se ovaj zakon povezuje sa Zakonom o lokalnoj samoupravi,govori se o tome da sada lokalna samouprava ima mnogo veća ovlašćenja i da lokalna samouprava zbog toga mora aktivnije da učestvuje u planiranju i raspodeli ovih sredstava. Međutim, svi se dobro sećamo da je Zakon o lokalnoj samoupravi donet i da on počinje da važi tek nakon sledećih redovnih izbora. Znači, pozivanje na ovaj zakon apsolutno nema mesta. Kriterijumi za raspodelu sredstava takođe nisu dovoljno razrađeni, jer imamo veliku dilemu kada je reč o povraćaju više ostvarenih sredstava, odnosno onih sredstava iznad planiranih. Očigledno da je želja svih opština da se taj višak sredstava ipak na neki način i u određenom procentu vrati opštinama odakle je ubran. Takođe, imamo jednu nelogičnost kada se kaže da je kriterijum za raspodelu sredstava lokalnoj samoupravi broj stanovnika. Imamo česte slučajeve opština, kao što su opštine Despotovac, Ivanjica itd, koje su razuđene, koje zahvataju ogromnu teritoriju, a imaju mali broj stanovnika. Očigledno je da su tu srazmerno troškovi lokalne samouprave veći i da ne bi mogao da bude jedino kriterijum broj stanovnika. Pominje se solidarnost, a mislim da ta volja koja je izrečena za ovom govornicom vrlo teško može u praksi da bude sprovedena. Mislim da će tu biti mnogo problema, da će oni koji su ugroženi ostati ugroženi i neće osetiti velike efekte te solidarnosti o kojoj se ovde govori. Takođe se, pominjano je to više puta za ovom govornicom, ne vidi razvojni koncept ovog zakona, ne vidi se želja da se u određenim opštinama, koje imaju mali broj stanovnika, koje mogu da ponude određene perspektive za doseljavanje u te opštine, to favorizuje. Na kraju, mi iz SSJ smo uočili da u vezi naplate poreza na promet postoje vrlo veliki problemi na terenu i vrlo velike su žalbe onih ljudi koji operativno rade na naplati poreza na promet. Mnogo toga ostaje izvan domena kontrole države, pa smatramo da bi bilo, a opet vezano i za ovaj propis, uputno da se naplata poreza na promet na što veći broj proizvoda, ako ne i na sve proizvode, vrši odmah nakon proizvodnje, odnosno kod proizvođača, kako ne bismo, zloupotrebljavajući i Kosovo i Metohiju kao susednu državu ili deo naše teritorije, imali ogromna odlivanja poreza na promet, a sve su to pare koje su potrebne ovoj državi i koje su potrebne lokalnoj samoupravi. Mislim da je ovo vrlo ozbiljan problem i da bi on omogućio, uz bolju naplatu poreza na promet i bolje planiranje. Mnogo je lakše planirati prihode u fazi proizvodnje, nego u fazi prometa.
Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, a posle njega narodni poslanik Petar Jojić.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, prosto se čovek zapita da li ima uopšte smisla govoriti danas na ovu temu kada u većem toku rasprave nemamo prisutnog ministra za finansije i ekonomiju, gospodina Đelića. Sada su mi neke kolege rekle da je on verovatno na sednici Republičke vlade koja upravo, kažu, donosi uredbu o tome da se još neki građani Republike Srbije isporuče Hagu i time, verovatno, obezbede dopunska sredstva za realizaciju ovakvog finansijskog plana po opštinama širom Srbije. Naravno da bi bilo bolje da to nije istina, ali tako su me obavestili. Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je dokument koji očigledno ima zadatak da nas pomalo zbuni, da potvrdi navodno opredeljenje Republičke vlade da se decentralizuje republička vlast u korist lokalnih samouprava i da se lokalnim samoupravama obezbede veći izvorni prihodi, pa i prava po tom osnovu, radi boljeg ili višeg zadovoljavanja interesa građana u tim opštinama. Otuda imamo apsolutne iznose novčanih sredstava koja se kao dopunska sredstva dodeljuju pojedinim opštinama, a imamo i relativne iznose, što će reći procente učešća u ukupnom planiranom porezu na promet na području pojedinih opština. Kako reče gospodin Đelić, potencijalni porez na promet koji bi se ubrao na području pojedine opštine jeste bio jedan od ključnih kriterijuma da se utvrde apsolutni iznosi. Na kraju smo dobili jedan plan, jedan predlog sa kojim očigledno nije niko zadovoljan, ni oni koji u tom budućem porezu na promet učestvuju sa stopama od preko 20%, a pogotovo oni koji u tom porezu na promet učestvuju sa porezom ispod 10, pa i 5%. Igra brojki očigledno ovde postoji. Ukazao bih samo na nekoliko činjenica. Pominjana je ovde Loznica. Kao poslanik iz Loznice želim da kažem sledeću stvar: ukupan budžet opštine Loznica za 2002. godinu planiran je na nivou od 276 miliona dinara. U tome su dopunska sredstva republičkog budžeta 44 miliona. Nije problem u visini tih sredstava, jer u pravu je kolega Ljuba Mucić, možda bi bolje bilo da se ta sredstva usmere na neku drugu stranu u smislu oživljavanja privrede, da bi se ovaj poreski potencijal ili fiskalni kapacitet, kako kažu u obrazloženju, povećao. Na primer, imate sledeću situaciju da Čačak kao grad, otprilike slične veličine Loznici, sa 122 hiljade stanovnika, a Loznica ima oko 113 hiljada, treba da u toku 2002. godine ubere milijardu i 36 miliona poreza na promet. Pri tome će budžet Čačka za 2002. godinu biti oko 550 miliona, a budžet Loznice 266 miliona. Dakle, po istim kriterijumima u ovoj zemlji, u Republičkoj vladi, stvorili smo osnove prema kojima treba da funkcioniše budžet lokalnih samouprava. Ovde se otvara pitanje kako će to zapravo da se izvede, ukoliko je potpuno pod znakom pitanja da li ćemo u toku 2002. godine ostvariti realan rast društvenog bruto proizvoda od 4%, odnosno nominalan rast od 30%, kako to stoji u obrazloženju ovog zakona. Činjenica je da nemamo rast proizvodnje u prva tri meseca i da, shodno tome, nije realno niti planirati, a pogotovo očekivati da ćemo na kraju fiskalne 2002. godine ostvariti realan rast od preko 4% da bismo zadovoljili ove projektovane potrebe. Smanjena je kupovna moć. Otuda se realno može očekivati manje ubiranje sredstava po osnovu poreza na promet nego što je ovde projektovano. Gospodo, 113 hiljada Lozničana treba da ostvari 349 miliona poreza na promet ili da se, računajući prema ovim stopama koje su iskazane u materijalu, ukupno u toku jedne fiskalne godine na području te opštine ostvari oko milijardu i 700 miliona ukupnog prometa. Kad to svedemo na građanina i na mesečni nivo, onda to izađe negde oko svega 42 dinara dnevno da jedan građanin Loznice treba da napravi prometa da bi se ubrao ovaj porez od 349 miliona na području te opštine. Tu sada nastaje ključni problem. Kako eventualni višak sredstava iznad ovih iznosa koji su ovde planirani rasporediti, a da svi vuci budu siti i sve ovce na broju. Tu je sad ključni odgovor zašto nam uopšte služe ovi pokazatelji i procenti. Kada neka druga opština koja ima relativno veće učešće u planiranom porezu na promet bude povećala budžet, odnosno porez na promet za 100 miliona, ona će od toga dobiti 20 miliona. Sada se postavlja pitanje motivacijeČačka i svih drugih većih gradova koji donose više - da li će biti motivisani da upravo rade na ubiranju tog poreza na promet, ukoliko se taj kolač ne deli na način koji je objektivan. Sada se tu postavlja pitanje zašto Vlada nije, kada je razgovarano o Zakonu o lokalnoj samoupravi, prihvatila upravo predloge nekih opozicionih stranaka, i SPS takođe, da se dopune i prošire kriterijumi prema kojima će se raspoređivati eventualni višak tih sredstava u odnosu na dopunska sredstva koja se planiraju u republičkim budžetima. Nemamo dovoljno kriterijuma i ne mogu samo biti ovi koji su ovde korišćeni, već je trebalo napraviti odgovarajuće kriterijume prema svakoj opštini, da bi se jednostavno došlo do saznanja koliko zapravo ko doprinosi povećanju budžeta, odnosno ubiranju poreza na promet na svom području. Čime su zapravo lokalni rukovodioci u lokalnoj samoupravi motivisani da podstiču stanje u privredi i proizvodnju, ukoliko ne ovom činjenicom da bi srazmernosvom povećanom učešću u porezu na promet mogli dobiti i veći deo kolača za zadovoljavanje onih potreba koje su prisutne u svim gradovima širom Srbije. Možda bi bio ključni kriterijum da se dogovorimo da se uvede sledeće: ona opština koja je u odnosu na prethodnu godinu uspela da ostvari veći rast društvenog proizvoda u odnosu na planirani prosek u Republici Srbiji ima pravo da srazmerno tom delu dobije veći deo poreza na promet. To je ono sa čime se mi ne možemo složiti, a kada je u pitanju Predlog ovog zakona. Teška je materija, brojke su ovde u pitanju, ali jednostavno skakalo se sa kriterijuma na kriterijum i došli smo do toga da niko zapravo nije zadovoljan, a da se postavlja pitanje, hoćemo li uopšte i u ovoj meri uspeti da ostvarimo opštinske budžete kako smo i planirali. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a posle njega narodni poslanik Nebojša Jović.
Dame i gospodo narodni poslanici, i u ovom zakonu ima narušavanja Ustava i ima nepoštovanja saveznih zakona. Naime, u članu 2. Predloga ovog zakona predviđa se da nad ovim sredstvima ne može biti pokrenut niti sproveden izvršni postupak. Međutim, tu se pravi velika razlika kada su u pitanju građani i kada je u pitanju država. Kada su u pitanju građani, da se od njih naplati porez, država pokreće sve instrumente, ima pravo i vrši naplatu prinudnim putem, putem izvršenja. Kada je u pitanju država, niko ne sme da dira u tu kožnu torbicu države, odnosno Vlade Republike Srbije. U članu 9. Ustava Republike Srbije propisano je da ustavnost i zakonitost štiti Ustavni sud. Dame i gospodo narodni poslanici, kada bismo mi imali Ustavni sud u Srbiji, a za čega se zalaže SRS, da se što pre osnuje i da što pre zaživi, ne bi ovakvi zakoni nikada mogli da opstanu na pravnoj snazi. Naime, srpski radikali su se založili u Saveznoj vladi da se donese savezni zakon o izvršenju. Tim zakonom,"Službeni list" 28 iz 2000. godine, u članu 179. predvideli smo, jer smo se borili protiv dužničkog lobija koji je bio uvek zaštićen, a da nikada poverioci nisu imali pravo da traže zaštitu niti su je pred državom ikad imali. da se od prinudnog izvršenja, dame i gospodo, mogu izuzeti samo sredstva za odbranu i bezbednost države i prirodna bogatstva. A i nad sredstvima Republike,nad sredstvima opštine i države može se i te kako sprovesti prinudni postupak. Prema tome, dame i gospodo, u članu 115. Ustava SRJ propisano je da republički zakoni, tj. zakoni članica SRJ moraju biti u saglasnosti sa Ustavom SRJ, a takođe i sa saveznim zakonima. Međutim, imamo praksu da se uvode neka nova pravila u našem zakonodavstvu i, mogu da kažem, pravna je država na niskim granama i naše je pravo danas u situaciji pravog sumraka. Zato građani SRJ, a pre svega Republike Srbije, nisu pred zakonom i pred Ustavom jednaki. Zbog toga se u svakom zakonu od strane većine u ovoj skupštini na svaki mogući način želi ugraditi instrument kojim će država da isključivo ostvaruje sopstvena sredstva i da izrabljuje, radnike,seljake,poljoprivrednike i penzionere, dakle sve strukture. Srpski radikali se zalažu da se otpočne poštovanje pravne države, a za šta smo se otprilike zalagali,posebno DOS kada je obećavao u predizbornoj kampanji da će se boriti u prvom redu za izgradnju pravne države i podizanje pravne države na viši nivo. Zato srpski radikali traže da vi, gospodo iz DOS-a, prekinete sa praksom koja nije zabeležena u istoriji ove države i koja nije u skladu sa odredbama Evropske povelje Evropske unije, kao ni sa međunarodnim pravom. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nebojša Jović, a posle njega narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Poštovani narodni poslanici, članom 99. Zakona o lokalnoj samoupravi predviđeno je da se posebnim zakonom utvrđuje deo poreza na zarade, deo poreza na promet ukupan obim sredstava koji je ustupljen opštinama i gradovima, a koji se koristi za vršenje poslova utvrđenih Ustavom i zakonom. To je dovoljan razlog da Vlada Republike Srbije ponudi Narodnoj skupštini na usvajanje Predlog zakona o obimu sredstava i učešću opština i gradova u porezu na zaradu i porezu na prometu u 2002. godini. Predlogom zakona o obimu sredstava i učešću opština i gradova u porezu na zarade i porezu na promet u 2002. godini utvrđena je stopa učešća u porezu na zarade u visini od 5% od ostvarenja na teritoriji opština i gradova, a dok je stopa učešća u porezu na promet određena pojedinačno za svaku opštinu i za svaki grad. Njime se određuje godišnji obim ustupljenih sredstava koji služi za ujednačavanje obima i rashoda po pojedinim opštinama i gradovima. Po ovim kriterijumima, opštini Kuršumlija od poreza na zaradu ustupljen je deo prihoda u iznosu od 3.739.000 dinara, kao i poreza na promet u iznosu od 27.871.000 dinara, što ukupno iznosi 31.620.527 dinara. U 2001. godini procenat učešća u porezu na promet proizvoda i usluga iznosio je 40,3%, a sada iznosi 33,4%, pa bih postavio pitanje, zašto je došlo do smanjenja procenta učešća. Ne znam šta se toliko pozitivno promenilo u Kuršumliji da bi se ta stopa smanjila za skoro 7%. Smatram da je stopa trebalo da ostane na prošlogodišnjem nivou, jer smanjenje stope učešća u 2002. godini za opštinu koja spada u red najnerazvijenijih u Srbiji ne može imati opravdanje, sa tim se dovodi u pitanje visina poreza na promet kao izvornog prihoda, koji bi trebalo da pripadne opštini. Sada bih prokomentarisao deo sredstava koji se dodeljuje opštinama po dopunskom kriterijumu. Po dopunskim kriterijumima opštini Kuršumlija je dodeljeno nedovoljno sredstava i to u iznosu od 15.334.000 dinara, i to po kriterijumima po osnovu površine 7.191.000 i razvijenosti 8.142.000 dinara. Ne mogu prihvatiti podatak da rast društvenog proizvoda za 2000. godinu bude osnov za obračun po osnovu kriterijuma razvijenosti. Nedovoljan je podatak o visini, da kriterijum bude visina izvornih i ustupljenih sredstava. Postoje mnogi drugi kriterijumi i razlozi za dodelu dopunskih sredstava, kao recimo status životne sredine. Tu je granica sa Kosovom 102 kilometra i na tom području živi srpsko i crnogorsko stanovništvo. Oni treba da imaju drugačiji status u raspodeli dohodaka i sredstava. Sredstva bi bila iskorišćena u određene svrhe na tom području, a to možemo učiniti izgradnjom putne mreže, vodovodne mreže, elektromreže. U Opštini Kuršumlija, verujte, postoji i dan - danas stanovništvo koje nema električnu energiju. Osnova svemu tome je izgraditi jedan pogon u selu Merdare, a svi treba da znate gde se nalazi selo Merdare, jer su tu mnogi sporazumi i dogovori potpisani i vraćanje, a ne razmena Albanaca na Kosovu, izvršeno jeu tom selu. Izgradnjom tog pogona, ostalo bi stanovništvo u tom selu, jer verujte mi, 52 deteta ima do 12 godina života. Ako to ne uradimo, za 10 do 15 godina prostor između administrativne granice Kosova i Kuršumlije ostaće prazan. Možda bi preraspodelom dopunskih sredstava, ili po nekom drugom kriterijumu, mogla biti dodeljena Opštini Kuršumlija dodatna sredstva. Nije mi jasno po kome kriterijumu su dodeljena dodatna sredstva, jer je iznos od 2.345.000.000 raspoređen gradovima. Postavljam pitanje - šta ostaje opštinama,da li u opštinama postoje komunalni problemi, kao razlog za dodelu dodatnih sredstava? Prokomentarisao bih član 4. Zakona, koji govori o tome šta će biti sa sredstvima, kada se naplatom prihoda ostvari obim sredstava u skladu sa dinamikom utvrđenom Opštim bilansom javnih prihoda i javnih rashoda za 2002. godinu. Tu se predviđa da izuzetno opštinama i gradovima na čijoj se teritoriji obezbedi naplata poreza na promet i poreza na zarade u obimu većem od iznosa, iz člana 2, uvećanog za stopu rasta cena na malo iznad projektovane za 2002. godinu, pripada deo tako ostvarenih sredstava, i to na iznos iznad obima utvrđenog primenom odgovarajućih stopa učešća u porezu na promet, kako je predviđeno ovim predlogom zakona. Smatram da je ovakav princip nepravedan prema većim opštinama i gradovima, sa manjom stopom učešća, i da destimulativno deluje na lokalnu samoupravu, a to sve u cilju da bi se postigla pravednija raspodela. Nudimo rešenje po kome opštinamai gradovima pripada 50% sredstava ostvarenih iznad utvrđenog obima, i to ćemo braniti i diskutovati o tome kada bude rasprava u pojedinostima. Takođe smatram da član 5. predloženog zakona treba da pretrpi izmene. Naime, član 5. nudi mogućnost da ako se prihodima iz člana 3. ovog zakona ne ostvari predviđeni iznos, opštini, odnosno gradu, obezbeđuju se sredstva iz budžeta Republike srazmerno visini ostvarenja budžeta Republike. Mislim da Vlada Republike Srbije, na predlog ministra nadležnog za poslove finansija i ekonomije, treba posebnim rešenjem kvartalno opštinama i gradovima, koji sa procentom učešća u zaradi i porezu na promet proizvoda i usluga za 2002. godinu ne dostignu obim sredstava, za taj period obezbediti iz budžeta Republike sredstva iz ostvarenog iznosa prihoda, predviđenog za taj period, srazmerno visini ostvarenih prihoda u budžetu Republike. Predloženim rešenjem došlo bi do kvartalnog usklađivanja i izjednačavanja poreza svih opština, u skladu sa projektovanim obimom budžetskih sredstava. Predloženi zakon predstavlja srž, kako bi opštine i gradovi, na bazi parametra iz ovog zakona, pripremili svoje budžete. Zbog toga je on bitan, a naročito za funkcionisanje nedovoljno razvijenih opština, za određivanje njihovog budžeta, bez obzira na član 98. Zakona o lokalnoj samoupravi, kojim Republika ustupa jedinici lokalne samouprave javne prihode koji se ostvaruju na njenoj teritoriji. Kod pojedinih prihoda, kao što su prihodi od davanja u zakup pokretnih stvari, dobitka od igara na sreću ili prihodi od osiguranja lica, pojedini budžeti opština neće imati prihod i to će predstavljati samo mogućnost predviđenu Zakonom o lokalnoj samoupravi. Zbog toga smatram da predloženi zakon treba da pretrpi izmene. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodinu Joviću. Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi, srpski radikali, Predlog zakona o obimu sredstava i učešću opština i gradova u porezu na zarade i porezu na promet u 2002. godini smatramo kao već jedno loše rešenje, koje je ponuđeno ovom parlamentu na usvajanje, od strane Vlade Republike Srbije. Šta nedostaje ovom predlogu zakona - nedostaju principi, kriterijumi i stavovi, ključni za preraspodelu sredstava opštinama i gradovima. Do danas smo imali jedan loš zakon, a danas još lošiji Predlog zakona. Lošiji zbog toga što se ovim predlogom zakona ide ka centralizaciji, umesto ka decentralizaciji jedinica lokalne samouprave. Lošiji zbog toga što se raspodela sredstava vrši na osnovu lobiranja lokalnih moćnika, vrši se na osnovu privrženosti Vladi Republike Srbije, vrši se na osnovu moći u ovom nenarodnom režimu, koji se ogleda u Vladi Republike Srbije. SRS smatra da su Ovim predlogom zakona jedinice lokalne samouprave stavljene na milost i nemilost Vlade Republike Srbije. Umesto najavljivane reforme u oblasti lokalne samouprave i poreske politike, mi dobijamo prepisane predloge zakona, kao da je ministar Đelić završio resavsku školu. Šta je sa utakmicom između jedinica lokalne samouprave, zašto se ne stvara ambijent gde bi se jedinice lokalne samouprave takmičile, borile, nadmetale za što bolje uslove privređivanja u svojim jedinicama lokalne samouprave. SRS smatra da se boljitak za sve građane, pa i za jedinice lokalne samouprave, može ostvariti samo onim zakonskim projektom koji omogućava utakmicu između jedinica lokalne samouprave, gde će se svaka jedinica lokalne samouprave boriti i truditi da stvori što bolje uslove, da stvori ambijent koji će omogućiti razvoj privrede pre svega, a posledice će biti i razvoj jedinica lokalne samouprave. Ono što naročito bode oči je to što su izostavljene opštine sa Kosova i Metohije u članu 2. ovog predloga zakona. Još veći nedostatak je u članu 3. ovog predloga zakona, gde je predviđeno da će se na Kosovu i Metohiji, tj. po jedinicama lokalnih samouprava, ubirati porez na zarade i porez na promet. Npr. grad Priština imaće učešće sa 20,7%, Vučitrn sa 56,2, Kosovska Mitrovica sa 38,7% itd. Ne mogu a da ne pitam Vladu Republike Srbije - kako misli da ubire porez na promet i porez na zarade na Kosovu i Metohiji, koji su to mehanizmi koji će sve ovo realizovati? Možda je Vlada Republike Srbije u dilu sa šiptarskim teroristima i robijašima, koje je pustila na slobodu, pa oni zauzvrat da ubiraju porez na Kosovu i Metohiji. Međutim, mislim da su u zabludi. Moram da podsetim Vladu Republike Srbije na Uredbu koju je donela, a koja je sasvim suprotna onome što se nalazi u ovom predlogu zakona. Šta stoji u Uredbi Vlade Republike Srbije (inače je poznato da ova vlada vlada uredbama) - to je da se ona odriče poreza na promet i usluge za robu koja ide ka Kosovu i Metohiji. Ova uredba je višestruko opasna i štetna jer, s jedne strane, može se zloupotrebiti, a sa druge strane, dozvoljava se finansiranje okupatora i šiptarskih terorista na Kosovu i Metohiji. Srpski radikali smatraju da je cinizam predviđati da se u Kosovskoj Mitrovici ubira porez na promet.
Gospodine Kragoviću, molim da se držite tačke dnevnog reda.
Ja ne znam koga vi slušate, ove ovde što pričaju ili mene?
Nema smisla da polemišemo vi i ja, gospodine Kragoviću, ali sasvim sigurno nije na dnevnom redu nikakva uredba, nego zakon, ja vas molim da se držite dnevnog reda.
Ponavljam, srpski radikali smatraju da je cinizam predviđati da se u Kosovskoj Mitrovici ubira porez na promet i usluge i porez na zarade, a da se u isto vreme ništa ne čini da se sačuva i održi opština severna Kosovska Mitrovica. I ne samo ona, već da se organizuju i lociraju jedinice lokalne samouprave u svim srpskim enklavama, gde su Srbi ostali da žive, a kao primer možemo uzeti da sedište Opštine Vučitrn bude u Prilužju, sedište Opštine Priština u Gračanici itd. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Kragoviću. Ima reč narodni poslanik Slobodan Tomović.
Poštovani gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, brojni su razlozi zbog kojih mislim da bez ozbiljnih dorada Predlog ovog zakona ne treba prihvatiti. Ja ću ipak vašoj pažnji i pažnji javnosti ponuditi argumentaciju za dva, po mojoj proceni, ključna razloga. Prvi razlog nalazim u stimulaciji člana 4. gde se kaže (citiram): "Sredstva ostvarena iznad dinamike utvrđene opštim bilansom, prenose se sa uplatnih računa poreza na promet proizvoda i usluga, osim sredstava... "itd. "na konsolidovani račun trezora Republike Srbije". Pa se dalje kaže: "Izuzetno, opštinama i gradovima na čijoj teritoriji se obezbedi naplata poreza na zarade i poreza na promet, ostvarenih primenom stopa učešća iz člana 3. ovog zakona, u obimu većem od iznosa iz člana 2. ovog zakona, uvećanog za stopu rasta cena na malo iznad projektovane za 2002. godinu, pripada deo tako ostvarenih sredstava". Da se odmah dogovorimo, šta znači ovo - izuzetno. Šta je kriterijum za to "izuzetno". Ako postoji automatizam, da svako onaj ko ubirajući prihode kroz ove poreze itd. više od onoga što mu treba, da bi mogao da, kao lokalna samouprava, obavlja poverene poslove, ako, dakle, svako ko to ostvari više odmah ima pravo na to, sa tim se slažem, ali tako nešto mora da piše. Ako je izuzetno; onda mora da se kaže šta to znači izuzetno, koji je kriterijum za to izuzetno; dakle, to je prva stvar. Druga stvar, ako i prihvatimo da je to izuzetno, onda ipak mislim da bi bilo dobro u ovom članu uneti takvu stimulaciju koja će stimulisati lokalne samouprave da ostvaruju veće prihode po osnovu ovoga i da na taj način, što se kaže, popunjavaju još i više svoj budžet. Prema tome, predložio bih da skala bude regresivna, što više to više, što ostvari više više da mu ostane. Dakle, nikako se ne slažem sa tim da to bude onaj procenat sa kojim je on već, saglasno članu 3, u tome učestvovao, nego da skala bude regresivna i da odnos bude, da li 50:50 ili 60:40, oba predloga su dobra i ne bih o tome dalje polemisao. Drugi razlog jeste to što se odnosi na član 3. i član 6. Naime, konstatujem da član 3. nije kompatibilan sa članom 2. U članu 2, vidite, tačno se kaže - godišnji obim sredstava u 2002. godini za budžete opština, pa se navode opštine, ukupno njih 141. U članu 3. se kaže, kako će to da se iz člana 2. ostvari, pa se onda kaže - ostvariće se porezom na zarade, ostvarenom na teritoriji opštine, grada itd. 5%, a onda učešćem itd., pa se sada tu pojavljuju opštine koje se nalaze na Kosovu. Ne može da ih bude ovde ako ih nema tamo. Ako je ovo bila briga predlagača za te opštine na Kosovu ili pokušaj da se i na ovaj način kaže da se ne odričemo Kosova itd., onda je to ovako, rekao bih, jedan lepi dirljiv gest, ali to nije kompatibilno sa ovim i ne može se to tako prihvatiti. Čak i da nije razlog samo u kompatibilnosti pitam - a koji su to mehanizmi kojima će se u Vitini, Dečanima itd. obezbediti, to se možda može u Kosovskoj Mitrovici, u našem delu, u Zvečanu, u Zubinom Potoku, u Leposaviću, a već u Gnjilanu ne može, već nigde dalje ne može. Pa, ljudi moji, ali ako to ne može, a zašto bi to onda pisalo. Ne misli valjda predlagač da su poslanici u toj meri neozbiljni, da o tako neozbiljnim predlozima uopšte žele da razmišljaju. I, još više od toga, pa zar misli neko da će gospodin Rugova ili neko drugi od Šiptara da kaže - da, da, kako da ne, molim vas, iz poreza na promet samo uzmite. A, onda, kad sad sve to bude, mi ćemo to da vratimo gradu Prištini i ne znam kome još. Koliko još ima Srba u Prištini? Kome ćemo to da vratimo? Kome - Štajneru, Rugovi ili ne znam kome. Kome ćemo da vratimo u Peći? Kome u Prizrenu? Kome u Dečanima? Znate, mislim da ovakav predlog, čini mi se, malo vređa i dobar ukus. Prema tome, lično smatram da bi ovo iz predloga trebalo izostaviti a da bi predlog trebalo popraviti u onom delu u kome bi lokalne samouprave bile stimulisane da ovo ubiraju na jedan efikasniji način i da od toga oni nešto imaju. Dakle, to su razlozi zbog kojih neću glasati za Predlog ovog zakona u načelu i ne mogu ga ni podržati dok se ne unesu ove izmene koje bi mu, da kažem, dale neki drugi kvalitet, koji bi pomogao da može da bude usvojen. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospodine Tomoviću. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić. Gospodin Nikolić je poslednji prijavljeni poslanik Srpske radikalne stranke i ima na raspolaganju 8 minuta i 30 sekundi. (Glasovi: Ko je sledeći.) Izvinjavam se, gospodine Nikoliću, oprostite, posle gospodina Nikolića reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo doživeli smo jednu sednicu Narodne skupštine na kojoj se poslanicima obrati ministar Đelić i, u nedostatku mogućnosti da drži vatrene političke govore, iznese vam Predlog zakona koji, pojedinačno, mnoge od vas dotiče i ne zasluži ni aplauz ni pohvale, zato što se radi o zakonu u kome se ponašate kao da se u Srbiji ništa nije promenilo. Kao što je birokratija vodila prethodnu vlast i kao što je birokratija vodila prethodne poslanike sve se to ponavlja u ovom sazivu Narodne skupštine u kome bi, tobož, trebalo da osetimo da je došlo do promene. Mi, narodni poslanici Srpske radikalne stranke, nismo napisali nijedan amandman na ovaj predlog zakona, a kako bismo, kako bismo u okviru jednog gubera da pokažemo da nam je neka opština milija od druge, da nam je jedan grad miliji od drugog grada, da zastupamo interese pojedinih opština, da ozlojedimo stanovnike drugih opština, da nam neko s pravom kaže - ako je onome dato još 50 miliona godišnje, kome ste skinuli. Nama je jako teško da diskutujemo o ovom predlogu zakona. Ministar finansija, uz pomoć birokratije, ispisao je cifre koje će da obezbedi opštinama za finansiranje poverenih poslova, onda je, kada je prvo utvrdio koliko je otprilike onih 5% koje će imati od poreza na plate ostalo pretvorio u procente koji su tako varljivi da vi možete da napišete amandmanom nekome da umesto 23% ima 35% i da ne znate šta ste time dobili i šta ste time postigli. Ali, jedno je sasvim sigurno. Ako ima iskrenosti u vama - a samo je jedan govornik danas pokazao tu dozu iskrenosti - lokalna samouprava, promenom vlasti, nije dobila ništa. Nije dobila, u smislu da sada može da ima svoje prihode i da prihodima raspolaže. Setite se, dok ste bili u opoziciji jedno od glavnih oružja, možda i glavno, kojim ste se borili protiv vlasti bilo je - centralizacija, beogradizacija. Opštine svedene na nivo mesnih zajednica ne odlučuju ni o čemu, nemaju nikakve prihode, sve se sliva u Beograd, a onda ovi u Beogradu ko im je mio i gde su socijalisti na vlasti njima, kaže, daju sredstva, a opštinama u kojima je Koalicija "Zajedno" na vlasti, a udruženim slobodnim gradovima - nema ništa, zato što vlast želi da tamo lokalna vlast što pre i sa što većim porazom izgubi izbore, kako bi se onaj ko je na vlasti u Republici vratio i na vlast u opštini u kojoj trenutno nije na vlasti. A, šta se to sada promenilo? Iskreno - ima li dinara više za lokalnu samoupravu kojim ona može da raspolaže, koji je stekla zahvaljujući tome što ima neke sposobne ljude koji umeju da pronađu načine da lokalna samouprava obezbedi više sredstava i koji umeju da ta sredstva rasporede tako da građani u lokalnoj samoupravi budu zadovoljni onima koji vrše jedan posao koji bismo mogli da nazovemo služenjem građanima koji stanuju na teritoriji jedne opštine. Kada ste već davali toliko amandmana, (a ne treba ni da čitamo odakle je poslanik koji je podneo amandman, dovoljno je samo da vidimo za koju se to opštinu zalaže), što niste predvideli da opštine u kojima se nalaze zatvori sada dobiju manje sredstava zato što ste sve Šiptare iz zatvora pustili na slobodu. Što niste predvideli da opštine kojima su nekada išli vozovi sada dobiju manje sredstava, jer ste vi ušli u rat sa železničarima, sa najvernijim radnicima ove zemlje; sa onima koje su NATO bombe ubijale dok su vozovi išli prugama. Kada toliko brinete o lokalnoj samoupravi, što ne dadoste ljudima u lokalnoj samoupravi mogućnosti da bar u jednom procentu svoju opštinu i svoj grad učine primamljivim za onoga koji može da proizvodi, za onoga ko može da investira, za onoga ko može da trguje. Sećate se, naravno mnogi od vas se ničega ne sećaju, jer im je prvi radni staž upisan u knjižicu ovde u Narodnoj skupštini, ali setite se vi koji ste ozbiljni ljudi, gde su Beograđani 70-tih godina registrovali svoje privatne firme. U Inđiji, Staroj Pazovi, čak su naši prevoznici u Sloveniji registrovali svoje firme. Ovde lomili drumove, ovde koštali Republiku Srbiju, a Slovenija je ubirala prihode od poreza. Šta mislite zašto je to bilo tako? Zašto bi jedan Beograđanin išao u Staru Pazovu, išao u Inđiju da registruje svoju firmu, izuzev ako mu tamo nije bilo povoljnije. Za koji deo povoljnije? Za onaj deo koji nije jednak na teritoriji cele Republike, za onaj deo o kome odlučuje lokalna samouprava. Sada takvih mogućnosti nema i sada je sasvim svejedno u kom je gradu i sasvim je svejedno ko je u tom gradu na vlasti. Napisana je cifra koju će lokalna samouprava dobiti da obavi svoje poslove i ako ne ostvari dodaće se iz budžeta, ako se bude imalo, a ako ostvari višak onda kada se odbije koliko su cene otišle više od planiranog može da učestvuje u onome što je više ostvarila, ali u procentu u kome učestvuje ionako u ostvarenom porezu na promet na svojoj teritoriji. To je sve već viđeno. Ništa se nije promenilo u lokalnoj samoupravi promenom vlasti. Čak ni odnos ministra zato što je odnos birokrata u ministarstvu potpuno isti, a ministar sebi traži veće teme, otpise dugova, putuje po svetu i ovo za njega nije bitno, ovo je za njega sitnica i da se niste posvađali pišući amandmane ne bi ni izlazio za ovu govornicu da vas prekori zbog toga. Ja sam pažljivo slušao, za razliku od mnogih od vas, i shvatio da ste vi poslanici DOS-a prekoreni od strane ministra zato što ste pisali amandmane na Predlog zakona koji mora da izgleda, ionako kako ga je ministar zamislio i zato što niko od vas ko je tražio još 10 miliona za svoju opštinu nije se usudio da kaže kojoj opštini da se skine tih 10 miliona, da navede ime opštine i da kaže razlog, da kaže da ta opština ima dovoljno sredstava. Nema sredstava više niko i pogledajte samo kako izgledaju ulice po gradovima i opštinama, pa čak i u najvećim gradovima. Ima li ijedne ulice gde čovek može automobil da vozi drugom brzinom, drugim stepenom prenosa i da pređe pet ili deset metara, a da ne mora da stane i prikoči. Što se nas tiče, nama je potpuno jasno, vi ćete imati oko ovoga muka i problema. Ja sam kada god se ovo usvajalo bio opozicioni poslanik. Jednom sam bio i pripadao koaliciji koja je vladala i posmatrao kako se poslanici između sebe bezmalo mrze pokušavajući da opštinama iz kojih su došli obezbede tobož veće prihode, a sebi veći politički uticaj ili bar tapšanje po ramenu na ulicama i da kažu - svaka čast tebi, ti si se jedini borio za našu opštinu u Narodnoj skupštini. Manite se toga, pustite lokalnu samoupravu, dajte joj malo vazduha, oslobodite je stega. Ne oslobađajte stega Vojvodinu, Kosovo i Metohiju, Crnu Goru. Oslobađajte stega lokalnu samoupravu. Tu je najvažnije da ljudima dozvolite da rade ako su sposobni, a da ih menjate ako nisu sposobni, ali to kod vas odavno već više nije merilo da li je neko sposoban ili nije.
Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović, a posle njega narodni poslanik Rajko Baralić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, ja ću kratko jer je vaš demokratski poslovnik dao svakom poslaniku Socijalističke partije minut i 20 sekundi, pa da bi i druge kolege mogle nešto da kažu. Ovaj zakon je potpuno kristalno čisto, kako bi vi rekli transparentno, pokazao dve stvari. Prvo da u Srbiji nema ni "d" od decentralizacije, od one velike priče u izbornoj kampanji i u toku usvajanja Zakona o lokalnoj samoupravi, - decentralizacija, decentralizacija. Neumoljivi jezik brojki pokazao je da od toga nema ni "d", jer decentralizacija nije decentralizacija ovlašćenja, već decentralizacija kese sa parama, omogućavanje poreskom obvezniku da u nekom značajnijem procentu odlučuje o parama koje izdvaja. Kada pogledamo jezik brojki, koje su ovde valjda neoprezno, a možda i namerno date prilično otvoreno, videćemo da je ono čime raspolaže lokalna samouprava, ako odbijemo izvorne prihode u delu prihoda bez ograničenja, 16 milijardi. Ako odbijemo 8 milijardi koje dobija Beograd to je 8 milijardi i u delu prihoda koje tretira ovaj zakon to je 8,6 milijardi i ako odbijemo 2,6 milijardi to je 6 milijardi, znači 14 milijardi i ako to stavimo u koleraciju sa republičkim budžetom, lokalna samouprava raspolaže sa oko 7% sredstava. Koliko sredstava toliko i decentralizacije. Druga, mnogo važnija po meni, stvar u raspodeli siromaštva jeste, a moram da upotrebim malo grublju reč, besramna beogradizacija Srbije. Ja se pitam kako gospodin Bogdanović nije ni pocrveneo kada je izašao za govornicu i rekao da je ovim zakonom najviše oštećen Beograd, jer je jezik brojki neumoljiv. Samo nekoliko brojki iz ovog zakona. Od ukupnog prihoda sredstava van ograničenja, znači poreza na promet, opštine imaju 8%, a grad Beograd 15%, znači ukupno na nivou Srbije 16 milijardi i od toga Beograd uzima 7 milijardi 680 miliona, blizu 8 milijardi. Znači, 50% svih sredstava van ograničenja iz poreza na promet, najkvalitetnijih sredstava, uzima Beograd, a 50% svi gradovi, znači Kragujevac, Novi Sad, Niš i 169 opština u Srbiji. Lično bih možda mogao nekako to da progutam da nije dela koji se tiče ovog zakona, o kojem je ministar govorio kao o zakonu koji omogućava ujednačavanje potrošnje u gradovima, odnosno u velikoj meri zadovoljava načelo solidarnosti. Kada to pogledate, mislim da svaki pošten čovek i svaki poslanik mora da zadrhti. Kada pogledate, od 8,6 milijardi, deo koji je namenjen za solidarnost, Beograd uzima 2,6 milijardi; kada to prevedete na broj stanovnika Beograd uzima 1.600 dinara po stanovniku, a oni kojima je, po rečima ministra, ovo namenjeno kao deo ujednačavanja prihoda, kao deo solidarnosti, dobijaju, recimo - Valjevo 500 dinara po stanovniku, Boljevac 900 dinara, Bosilegrad 900 dinara. Znači, Beograd je pomoću kriterijuma o kojem je veoma pošteno govorio gospodin Pomoriški uspeo da u deo sredstava koji je namenjen za peglanje troškova uđe sa preko 35 do 40%. Znači, klasična beogradizacija od koje neko mora da pocrveni. Govorio je časno i poslanik Lune. Mi, narodni poslanici, zastupamo građane Srbije. Mislim da je u našem siromaštvu nedozvoljena ovakva podela sredstava. Ako ovo sa jezika apsolutnih brojki prevedemo na jezik procenata vidite da Beograd ima 15% poreza na promet, 5% poreza na zarade i 7,5% dodatnog učešća na promet; ako izuzmemo izvorne prihode, on se približava nekoj idealnoj svetskoj raspodeli za lokalnu samoupravu, za pravu decentralizaciju. Znači, jedini ko je dobio decentralizaciju u Beogradu i pravo da raspolaže svojim sredstvima jeste Beograd, jer građani raspolažu sa preko 35% sredstava koje izdvajaju. U drugim gradovima najžešće su pogođeni gradovi srednje veličine, Zrenjanin, Subotica, Leskovac, Čačak, gde građani nemaju ni do 15% sredstava zajedno sa izvornim prihodima na odlučivanje. Ne znam, mene samo interesuje kako će poslanici iz gradova, predsednici opština kojih se ovo tiče,da glasaju za ovaj zakon, verujte mi, nije mi jasno. Ja bih predložio da ministar ovo povuče, da u ovom delu raspodele, kažem opet - siromaštva, uradi pravičnije, bar u delu sredstava koja imaju zadatak da ujednače prihode, odnosno da obezbede solidarnost sa manjim opštinama. Verujem da i vi mislite da Beograd ne spada u siromašne opštine i da ne može da dobije 1.600 dinara po stanovniku iz dela namenjenog za solidarnost, a da Bosilegrad ili Bujanovac ili neko dobije 1.000, 1.100 dinara po stanovniku. Uvažavajući sve argumente koji mogu da se kažu, mislim da je ovo nedopustivo za parlament Srbije. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Nenad Bogdanović.
To Beograđani aplaudiraju. Mislim da kada čovek izađe da govori za ovom govornicom stvarno treba bar da zna o čemu priča. Prvo,mislim da vi uopšte niste razumeli gospodina Pomoriškog - za ovaj deo koji pripada Beogradu i pripada Novom Sadu i jedni i drugi bismo se vrlo rado zalagali da nam pripadne još više. Samo polako, ja sam vas slušao pažljivo, možemo da vodimo i dijalog, nikakav problem nije, ali mislim da je bolje da to radimo van skupštinske govornice. Beogradu je od poreza na promet pripalo 7,5%, a prošle godine je Beogradu iz tog poreza na promet pripalo 15,1%. Prema tome, bez obzira što je to toliko smanjeno i ubedljivo je smanjeno više nego bilo kom gradu u Srbiji, (ima jedan ili dva ili tri grada), ja sam se sa tim složio jer se budžet (i tu se stalno mešaju stvari), sastoji iz raznih prihoda. Tvrdim da ćemo mi u Beogradu uspeti iz onoga što je naša obaveza da nadoknadimo ono što smo iz solidarnosti odlučili da ide drugim opštinama i zbog toga je to beogradizacija. Da li je to beogradizacija, to nema veze, to je jedna parolakoja nema nikakvog smisla i nju koriste ljudi koji nemaju argumente. Znači, oko argumenata - tu se sa gospodinom Pomoriškim potpuno slažem da oni koji dobro rade, oni koji ostvaruju svoje obaveze i uteruju državi ono što joj pripada, treba da imaju rezultate toga, s tim što je suština, kolika je ta mera, to je suštinsko pitanje za poslove koje radite, za obaveze koje imate. Prema tome, niti imam ja razloga da pocrvenim, a vi razmislite dobro, izračunajte još jedanput dobro pa ćete videti da sve to što ste rekli u stvari nije tačno. Znači, najveći deo para, u smislu solidarnosti, celoj Srbiji ide iz Beograda, a to ja mogu da vam pokažem i možete da vidite procentualno, izračunajte cifre, vrlo su jasne.
Nemate pravo na repliku, vi ste je izazvali. Narodni poslanik Branislav Pomoriški, izvolite, pravo na repliku koju je izazvao narodni poslanik Dragan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, da me ne bi tumačili, ja ću ukratko da ponovim šta sam rekao, a to je zaista neumoljivi jezik brojki, a pokušaću da budem koliko je moguće kratak jer je stvar poprilično jasna. Suština se svodi na dve stvari. Prvo, imamo jedinstvene kriterijume po ovom zakonu koji je takav kakav je i mimo zakona ne možemo. Imamo dopunske kriterijume. Imao sam primedbe, a ja ću cifarski da ih iznesem, i na jedne i na druge. Gledano jezikom brojki tačno je da je Beograd dobio povlašćenu poziciju i u odnosu na prethodne godine i da se ni u kom slučaju nije dogodila decentralizacija ni u kom delu. Kada ovo govorim, govorim u ime svih opština i gradova u Srbiji, a ne samo u ime svog grada i u ime svoje pokrajine. O čemu se radi? Kada su u pitanju jedinstveni kriterijumi, ne može da se ospori da je recimo kod Novog Sada, (tačno znam podatke i evo čitam ih sada, neka ih neko ospori), uzet u obzir kada su u pitanju osnovne škole 41 objekat; kod srednjih škola bilansirano je 14, a trebalo je 28. Kod dece, odnosno vezano za dečiju zaštitu bilansirano je 12.844, umesto 17.930. To su činjenice i neke druge, kojesu u obrazloženju ovog amandmana, to su podaci koji su u obrazloženju mog amandmana i mogu da se pročitaju. Kada su u pitanju dopunski kriterijumi, tu je stvar mnogo gora i tu se događa sledeće - kod tih dopunskih kriterijuma, a kao prvo ne znamo šta su ti dopunski kriterijumi, ako su oni taj socijalni momenat koji treba da izjednači stanje kod pojedinih gradova, onda dolazimo u situaciju da je i tu Beograd dobio najviše. Da bih to potkrepio činjenicama i procentima, ja ću vam kazati da do 1999. godine odnos između Novog Sada i Beograda nikada nije bio gori od 1,5 u odnosu na Beograd. U 2001. godini taj odnos prelazi šest indeksnih poena, odnosno šest puta, da bi bio tako projektovan i u 2002. godini. Dakle, u te dve godine Beograd prvi put dobija šest puta više sredstava nego Novi Sad. Kod dopunskih kriterijuma stvar je još teža i taj odnos je 7,15 : 1. Koji su to kriterijumi po kojima Beograd u tom odnosu dobija, u odnosu na grad za koji posedujem tačne podatke, a slažem se i sa prethodnim govornicima da svako ima pravo da izanalizira podatke kojima raspolaže. Prema tome, nije stvar nepopravljiva. Gospodine ministre, izneo bih i predlog, mislim da stvar nije nerešiva, može se rešiti kroz amandmane koje smo podneli i to na takav način što će se izvršiti preraspodela ovih 40% po dopunskim kriterijumima kojima ćemo da uredimo veličine u nekom logičnom odnosu... (Predsednik: Vreme.) ... i da se sredstva koja bi se u tom smislu pre svega skinula gradu Beogradu, raspodele na opštine i gradove po Srbiji; s tim da me ne razumete pogrešno - kada je u pitanju decentralizacija, nisu ni svi građani Beograda privilegovani. Znamo mi kako žive i građani Beogradi i građani po Srbiji. Naš je problem što je naša centralizacija vezana za političku, finansijsku i svaku drugu vrhušku koja sedi u Beogradu, dakle, ne za građane Beograda. Upravo da bi se .... (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje vremena gospodine Pomoriški). ...izvršila decentralizacija moraju se doneti i zakoni koji će doneti izvorne prihode onima koji probleme treba da rešavaju na terenu. Između ostalog, to je i ovaj zakon, a to je zakon o učešću opština i gradova. Znači, tu su i drugi zakoni koji nisu danas na dnevnom redu. To sam rekao i to su moji predlozi da izađemo iz ove situacije. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, a posle njega narodni poslanik Dragan Tomić. To je poslednji prijavljeni govornik. Ukupno vreme poslaničke grupe SPS je 7,5 minuta. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, potpuno je tačan odnos milijardi o kojima je ovde govorio gospodin Dragan Jovanović. Dakle, 8 za Beograd, 16 za ostatak Srbije. Nema spora sa tim podatkom. Kao što je potpuno tačno da po jednom stanovniku Beograd u toku jedne godine ubere 9.679 dinara budžetskog prihoda, u Čačku je to 4.616 dinara, a u Ivanjici je to 2.878 dinara. To je prilog decentralizaciji Srbije, o kojoj ste govorili u izbornoj kampanji. Dakle, nema spora u vezi sa tim. Takođe, procenat za koji je uvećan republički budžet u odnosu na prošlu godinu je 75%. Svi ostali gradovi i opštine u Srbiji imaju uvećanje od 48,7%. Nema govora o decentralizaciji Srbije. Sve pare su ponovo u Beogradu. Uzalud ste obećavali i uzalud ste pričali. Gradovi i opštine Srbije i dalje dobijaju mrvice iz budžeta Republike Srbije. Kako to izgleda?Danas ću da budem, neka mi se ne zameri, regionalni patriota, neću lokalpatriodt, zato što to jeste moja obaveza jer predstavljam četiri opštine u ovom parlamentu u ime SPS-a. Ono što se iz poreza na promet ubira i što ostaje opštinama, navešću samo neke u Srbiji, izgleda otprilike ovako: Čačak 4,3, Subotica 4,2, Vranje 7,1, Kikinda 6,4, Kruševac 5,7, Kraljevo 8,9, Požarevac 4,5, Novi Sad 6,2, Beograd 7,5. Čije je pastorče Čačak u ovoj priči danas ovde? Dame i gospodo narodni poslanici, Čačak i Lučani su opštine koje su u NATO agresiji samo u tri dana ostale bez 15 hiljada radnih mesta, samo za dve noći. U budžetskom prostoru nema nikakvih sredstava da se na bilo koji način stimulišu one opštine i gradovi koji su imali ovakve posledice. Meni je žao što se u isto vreme ne vodi jedinstvena rasprava o budžetu Republike Srbije i o ovome što je današnja tačka dnevnog reda. Onda bismo mogli jedinstveno da kažemo šta nam je na srcu. Ovako je budžet usvojen, a mi post festum razgovaramo o učešću opština i gradova u porezu na promet i o ostalim prihodima koji čine prihod opština i gradova u toku jedne godine. Takođe, želim da kažem da je član 4. predloženog zakona i za poslanike SPS krajnje problematičan. Od rešenja ovog člana zavisiće i mnoge druge stvari u Srbiji. Postoje opštine, kao što je Čačak, čija dinamika punjenja budžeta praktično nešto brža nego što se predvidi. Objektivno, mi možemo pretpostaviti da će Čačak svoju kvotu ispuniti u desetom ili eventualno jedanaestom mesecu 2002. godine. Ukoliko se usvoji ovo što ste vi predložili, onda će naša varoš, naša opština ostati objektivno bez realnih prihoda, jer će višak prihoda ići direktno u republički budžet. To nije korektno rešenje i nije u skladu sa onim što je bila izborna platforma DOS-a pre dvadesetak meseci. Vi ste ovde rekli da je procenat izvedena veličina između potreba lokalne samouprave i finansijskog potencijala. Poštovana gospodo, tačno je da je to izvedena veličina, ali ne može princip solidarnosti ići apsolutno i samo na štetu onih opština i gradova koji uslovno nešto bolje stoje nego oni drugi. Tu mora da se radi sa merom. Naša obaveza je da afirmišemo privredne potencijale i da zaštitimo privrednike iz gradova iz kojih dolazimo. Ne može se uzimati svima u Čačku samo zbog toga što su nečije potrebe u Beogradu na višem stepenu od onoga što mogu da zarade sami. Draga gospodo, demetropolizacija Srbije je proces koji mora konačno da počne. Vi ste obećali da će to započeti. Sve što ste učinili ide ka tome da sve pare i dalje ostaju u Beogradu. Takođe, želim da kažem da u budžetu nije bilo ni jednog jedinog dinara za velike sisteme kao što su sistem Rzav, kao što su Celovo, Barje, Ćelije, Gruža. To su regionalni vodosistemi koji opslužuju od 350 do 500 hiljada ljudi zdravom pijaćom vodom. Regionalni sistem Rzav, u koji je uloženo 117 miliona dolara do sada, opslužuje pet opština iz dva okruga. Nijedan jedini dinar u budžetu nije predviđen za ovu namenu. Postoji realna opasnost da, ukoliko se to ne dogodi u ovoj i narednoj godini, privremeni vodozahvat u Arilju praktično bude van upotrebe i ovih pet opština ostane bez zdrave pijaće vode. Takođe, želim da kažem da su u doba mrske socijalističke vlasti opštine Čačak, Gornji Milanovac, Arilje, Lučani i Požega svake godine inkasirale pet miliona dolara u ovaj regionalni vodosistem. To je istina i to možete da proverite. Ukoliko se nešto značajno ne učini, ove opštine i ovi gradovi neće biti u stanju da sistem održe u tehnološkoj kondiciji. Na kraju, želim da kažem sledeću stvar: jedino transparentno u ovome što je ovde ponuđeno je da najviše sredstava, u procentima i u apsolutnom iznosu, i dalje ostaje u Beogradu. Građani Srbije imaju pravo da znaju koji je nivo potreba Beograđana viši u odnosu na nivo potreba gradova i opština po Srbiji. Postoje opštine, kao što je Gornji Milanovac, koje sa kraja na kraj imaju 104 kilometra. Postoje opštine u Srbiji, kao što je Ivanjica, koje imaju Goliju, čiji turistički potencijal i kapacitet zaslužuje posebnu pažnju da budu tretirani budžetom Republike Srbije. Vi i dalje mislite da je moguće organizovati život tako da u Beogradu vozna karta košta 10 dinara od Zemuna do Rakovice, a da svi to u Srbiji plaćaju najmanje 40 dinara. Tako više ne može da se organizuje život u Srbiji. Morate razumeti da tome jednom mora doći kraj.
Ovim je poslanička grupa SPS-a iskoristila svoje vreme. Sednica Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja održaće se sutra u 9,30 u sali na trećem spratu. Rad nastavljamo sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da prema službenoj evidenciji današnjoj sednici prisustvuju 163 narodna poslanika, a radi utvrđivanja kvoruma molim narodne poslanike da ubace identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo nastaviti rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Emilija Krstić, Stevan Lilić, Vlatko Sekulović, Vladimir Garčević, Branislav Ivković, Milan Ernjaković, Dušan Tubić, Petar Mišić i Branislav Grubački. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam na ovu sednicu pozvala predstavnike Centra za slobodne izbore i demokratiju, predstavnike Stalne konferencije gradova i opština Jugoslavije, predstavnike Studentske unije Srbije, predstavnike Saveza studenata Beograda, studente Studijske grupe za ustavno pravo na Pravnom fakultetu Univerziteta u Beogradu i predstavnike Narodnog pokreta "Otpor". Pozdravljam naše goste. Obaveštavam vas da je u Narodnoj skupštini Republike Srbije obrazovana nova poslanička grupa pod nazivom poslanička grupa Demokratska opozicija Srbije - Demokratska altenrativa, koju sačinjava šest narodnih poslanika. Za predsednika poslaničke grupe određena je narodni poslanik Nada Kolundžija, a za zamenika narodni poslanik Miloš Radivojčević. Takođe još jedno obaveštenje - tehnička služba Narodne skupštine obezbedila je da na listinzima, koji sadrže podatke o narodnim poslanicima koji su dali kvorum ili su glasali, bude određeno i na kom mestu u sali je sedeo svaki narodni poslanik. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O OBIMU SREDSTAVA I UČEŠĆU OPŠTINA I GRADOVA U POREZU NA ZARADE I POREZU NA PROMET U 2002. GODINI (načelna rasprava) Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam - da li želi reč neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa koji to pravo nisu iskoristili? Izvolite, reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-a.