Dame i gospodo narodni poslanici, član 20. definiše poverene poslove. U prvom stavu se kaže: "Poveravanje ovih poslova vrši se svim ili pojedinim opštinama ..." Predložio sam amandman kojim tražim da se brišu reči "ili pojedinim". Smatram da ovako formulisan stav 1. člana 20. daje mogućnost dovođenja u neravnopravan položaj pojedinih opština, a za šta po mom mišljenju nema adekvatnog i racionalnog obrazloženja. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Izvolite, narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Poslanička grupa SRS neće podržati amandman narodnog poslanika Muja Mukovića. Mi, srpski radikali smatramo da je ovo jedan od retkih članova zakona gde se neka ozbiljnija primedba zapravo ne može izreći. Kod poveravanja i obavljanja određenih poslova iz okvira prava i dužnosti Republike treba imati u vidu da se ti poslovi mogu poveravati trajno i privremeno. U slučaju elementarne nepogode, na primer, koja je zahvatila jedan deo Srbije, u slučaju nekih nepredviđenih okolnosti; ko zna zbog kakve iznenađujuće situacije Republika može za određeno vreme, dok se ne uklone izvesne smetnje, da poveri obavljanje poslova iz svoje nadležnosti organima lokalne samouprave. Ova formulacija i treba da ostane široka. Zašto? Zato što je reč o isključivim nadlženostima Republike Srbije, njenim ustavnim nadležnostima. Kada se te nadležnosti poveravaju, onda onaj ko po Ustavu ima te nadležnosti može suvereno da odlučuje kome će poveriti njihovo vršenje u svoje ime, u kom obimu i kolikog vremenskog trajanja će biti to poveravanje. Zbog toga amandman ne bi bio dobar, jer bi ograničavao izvornog ustavnog nosioca određenih nadležnosti. U tom slučaju, on radije u određenoj situaciji ne bi hteo nikome da poverava obavljanje određenih poslova, ako mora svima. On mora da procenjuje koliko je ko sposoban na nivou lokalne samouprave da te poslove obavlja. Imajte u vidu jedan politički momenat: ako jedna partija drži vlast na republičkom nivou, ona će rado poveravati nadležnosti lokalnoj samopravi i u određenoj sferi, ako i tamo vlada identična partija. Inače, ako različite partije vladaju na različitim nivoima vlasti, nerado će te poslove poveravati. Ali, tako je svuda u svetu: jer ima više poverenja prema nekome iz svoje partije, i to je normalno; to ne podrazumeva unapred neke zloupotrebe, privilegije itd; ili nema poverenja u određenu partiju, pa će reći - e, neću da poveravam dok ta partija tamo vlada. Tu treba da se zna da je mnogo važnije imati vlast na nivoudržave, nego na nivou lokalne samouprave. To je možda surova realnost, ali politička je realnost, prisutna u demokratskim sistemima.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Narodni poslanik Zeldžo Hurić, zamenik predsednika poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo prethodno rešenje je zaista vrlo korektno jer je suštinski u neku ruku i prihvatljivo. Međutim, ovaj amandman je, po mom mišljenju, posledica onoga što smo doživeli u prethodnom periodu. Zaista je bilo takvih slučajeva da su se pojedini poslovi od strane Republike poveravali samo nekim opštinama koje su više uživale neko poverenje od strane republičke vlasti. Iz tog razloga, da ne bi došlo do nekih, da ne kažem, diskriminatorskih odnosa, pa i manje poveravanje pojedinih poslova, ovaj amandman je imaocilj samo da taj jedan oblik diskriminacije eliminiše. Mi smatramo da bi amandman trebalo prihvatiti, ali ukoliko se i ne prihvati, nadamo se da će buduće vlasti, kao i ova sadašnja, zaista voditi računa o tome i da neće biti nikakvih diskriminatorskih ili manje poverljivih odnosa prema pojedinim lokalnim samoupravama.
Zahvaljujem zameniku predsednika poslaničke grupe Reformista Vojvodine i Sandžačke demokratske partije. Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 12, protiv 166, uzdržan jedan, nije glasalo 14, ukupno 193 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Marko Ćulibrk. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu privhatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Poštovani narodni poslanici, u ime SPS-a sam podneo amandman na član 20, gde se govori o poverenim poslovima. Mi se slažemo da Republika može da prenese na opštine po svom izboru određene poslove, kao što stoji u prvom stavu. Međutim, u drugom stavu, za te poslove koje Republika poveri lokalnoj samoupravi i za koje obezbedi sredstva, predlažemo da se doda reč da se ta sredstva vode na posebnom računu. Jer, mi smatramo da, ako Republika prenese određene poslove na lokalnu samoupravu, ona ne može da se odrekne kontrolne funkcije i mora da izvrši kontrolu kako se ti povereni poslovi vrše. Zbog toga predlažemo da se ta sredstva vode na posebnom računu kako bi ta funkcija mogla što bolje da se obezbedi. Takođe, primedba i da je lokalna samouprava došla u situaciju da mora da obavlja te određene poslove, a sada imamo situaciju da lokalna samouprava troši nenamenski ta sredstva. Uzećemo samo za primer porez na Fond za zarade od 3,5% gde se jedan posto odnosi na fondove za izgradnju stanova solidarnosti. U većini opština, taj jedan posto se ne izdvaja za stanove solidarnosti nego je otišao u plate zaposlenih službenika. Smatramo da dolazi do zloupotrebe u opštinama i da ta sredstva moraju da se vode na posebnom računu. Hvala
Da li se još neko prijavljuje za reč? Izvolite, narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Poslanička grupa SRS ne prihvata ni amandman narodnog poslanika Marka Ćulibrka, jer mi principijelno smatramo da sve opštine treba da imaju samo jedan račun. Pogrešno je kada opština može da ima više računa, kao što je to pogrešno i kod drugih pravnih lica, pa onda novac može da se sakriva. Jedan račun na jednoj banci, drugi račun na drugoj banci itd, a ukida se služba društvenog knjigovodstva, odnosno Zavod za obračun i plaćanje kako je do sada postojao, a platni promet se prenosi na poslovne banke. Sa druge strane, prema ovim novim saveznim zakonima,jedan od njih je već usvojen, vrši se koncentracija budžetskih sredstava i to takva koncentracija u kojoj će čak računi svih lokalnih samouprava biti zapravo podračuni republičkog budžetskog računa. U ovom slučaju, naravno, postoji mogućnost zloupotrebe, ako Republika opštini poveri obavljanje određenih poslova, i novac za obavljanje tih poslova;da se novac neracinalno potroši, nenamenski potroši. To je rizik na koji mora Republika da računa, pa da izbegava lakomisleno poveravanje drugome da vrši njene nadležnosti, a sa druge strane tu se mora zaoštriti pitanje odgovornosti prema onima koji neracionalno ili nenamenski koriste takva budžetska sredstva. Ako je taj novac na drugom računu, u ovom sistemu gde je pisac zakonskog projekta ogromna ovlašćenja dao predsedniku opštine, odnosno gradonačelniku, šta njega košta da iz drugog računa nenamenski te pare potroši. Vlada nema nikakve nadležnosti prema njemu, može samo da pokrene komplikovanu proceduru njegovog opoziva, praktično, na referendumu. Tu je Vlada nemoćna i zbog toga ne valja predsednički sistem vlasti na lokalnom nivou, jer predsednik u svakom trenutku mora da bude smenjiv ako izgubi apsolutnu podršku odbornika u skupštini opštine, ako nema više od polovine odbornika iza sebe koji ga podržavaju. Zato je rasprava o ovom amandmanu još jedno insistiranje predlagaču zakona, odnosno Ministarstvu pravde i lokalne samouprave i Vladi Srbije, da preispitaju svoj stav o uvođenju predsedničkog sistema na lokalnom nivou. On nije dobar, Vlada može ogromnu sumu novca da opštini uplati za obavljanje jedne vrste poslova iz njene nadležnosti, a da predsednik opštine kao glavni nalogodavac te pare iskoristi zapravo za sasvim druge stvari. U predsedničkom sistemu Vlada će kao od kuge bežati od poveravanja poslova iz njene nadležnosti, lokalnoj samoupravi, jer je potpuno nesigurna u pogledu blagovremenog, savesnog i marljivog obavljanja tih poslova i potpuno je nesigurna u pogledu raspolaganja novcem koji ona izdvojiza te poslove.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Izvolite, gospodin Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ne radi se o nekoj skepsi i unapred izrečenoj sumnji u stručnost i u dobronamernost lokalnih vlasti, ali vas podsećam da je jedna od tačaka dnevnog reda ove sednice zakon o budžetskom sistemu, kojim je veoma precizno definisana, između ostalog, i oblast koju je ovim amandmanom poslanik Socijalističke partije Srbije pokušao da uredi. Dakle, kontrola javnih finansija, raspolaganje tim sredstvima, biće regulisana na jedan novi način, drugačiji od ovog postojećeg koji isključuje mogućnost posebnog računa. Ne treba osporavati ljude unapred, ali mislim da je ipak potrebno tokom rasprave o ovom zakonu imati u vidu i onaj zakon koji će uslediti potom. Dakle, u članu 3. zakona o budžetskom sistemu se kaže: "Budžetski sistem čine budžet Republike, budžeti lokalnih vlasti i finansijski planovi organizacija obaveznog socijalnog osiguranja." Dakle, kroz zakon o budžetskom sistemu potpuno su definisane oblasti koje dodiruju ovaj amandman i zbog toga mi ne možemo da ga prihvatimo, a ne zbog toga što unapred sumnjamo u kredibilitet lokalne vlasti ili eventualno u mogućnost zloupotrebe.
Zahvaljujem, da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je na član 20. podneo narodni poslanik Marko Ćulibrk. Za 40, protiv 121, uzdržan jedan, nije glasalo 34, ukupno 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Zoran D. Nikolić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima podnosilac amandmana Zoran D. Nikolić.
Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, kolege narodni poslanici, predložio sam brisanje člana 21. Predloga zakona koji glasi: "Opština obavlja kao poverene poslove pojedine poslove inspekcijskog nadzora iz oblasti prometa roba i usluga, poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva i druge inspekcijske poslove u skladu sa zakonom". Brisanje sam predložio iz više razloga, formalnih i suštinskih. Formalni su vezani za ustavno određenje poverenih poslova - podsetiću da je članom 113. stav 3. propisano da Republika Srbija može zakonom poveriti vršenje pojedinih poslova određenoj opštini i preneti joj sredstva za te poslove. Znači, ova formulacija je prilično restriktivna; povereni poslovi su postavljeni kao izuzetak, a ne kao pravilo. Ovakvom formulacijom izuzetak se ipak pretvara u pravilo. Drugo suštinsko određenje je da po nama, socijalistima, poslovi nadzora, inspekcijskog nadzora ne mogu nikako biti predmet poveravanja. Podsetiću vas opet na član 71. stav 2. Ustava kojim je propisano da se drugim organima i organizacijama u Republici Srbiji može poveriti izvršavanje zakona i ostalih propisa iz okvira prava i dužnosti Republike, s tim što su republički organi odgovorni za njihovo izvršavanje. Izvinite, ali ako nekome poverite izvršavanje zakona i nadzor nad izvršavanjem zakona, vi ste sami sebe razvlastili, i mislim da se Republika odrekla dela suvereniteta u vršenju poslova koji se imaju preneti. Treće što bih želeo da kažem vezano je za činjenicu da smo imali određenu praksu u ovoj sferi; podsetiću vas da je pozicija opštine kao društveno-političke zajednice, po Ustavu iz 1974. godine, sadržavala i te poslove u nadležnosti opštine; pa, da vas podsetim prakse iz oblasti borbe protiv šverca na ulici, iz oblasti prometa roba i usluga, gde su šverceri vešto prelazeći na drugu stranu ulice prelazili u drugu opštinu, čime su opštinske inspekcije gubile pravo da sa one strane ulice kontrolišu i nadziru. Znači, praksa ukazuje da ovo rešenje nije dobro i da nadzor, pogotovo nadzor u oblasti prometa roba i usluga, mora da bude jedinstven i da ostane u rukama države.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 62, protiv 106, uzdržana dva, nije glasalo 14, ukupno 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi srpski radikali smo glasali protiv ovog zakona o lokalnoj samoupravi u načelu. Ovaj amandman i svi ostali koje smo podneli su kvalitetan komentar na svaki član ovog zakona. I ovaj zakon je u suprotnosti sa Ustavom Srbije, ali neko od vas je rekao - nije bitan Ustav, bitno je da reforme teku. Koje reforme? Ovaj zakon u odnosu na postojeći Zakon o lokalnoj samoupravi je negativan, u smislu decentralizacije. Ovaj zakon učvršćuje vlast jednog čoveka, a to je predsednik opštine. Znači, ne vrši funkciju decentralizacije, već sistem centralizacije, sistem "firer" - predsednički sistem. Vi se zalažete za sistem decentralizacije, znači da jedno radite, drugo predlažete, a trećem se nadate. Član 21: "Opština obavlja kao poverene poslove pojedine poslove inspekcijskog nadzora iz oblasti prometa robe i usluga, poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva i druge inspekcijske poslove u skladu sa zakonom." Amandman na član 21. glasi: "Opština obavlja kao posebne poslove: inspekcijski nadzor iz oblasti prometa roba i usluga, poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva." Predlog zakona nije definisao obim i vrstu poslova inspekcijskog nadzora koje Republika Srbija poverava lokalnoj samoupravi; ili će predlagač taksativno nabrojati poslove ili će prihvatiti amandman da sav inspekcijski nadzor Republika poveri lokalnoj samoupravi.
Reč ima Vojislav Šešelj, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Član 21. je potpuno besmislen. U njemu se kaže da opština obavlja kao poverene poslove pojedine poslove inspekcijskog nadzora iz oblasti prometa roba i usluga, poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva i druge inspekcijske poslove u skladu sa zakonom. U prethodnom članu 20. kaže se da se opštini zakonom može poveriti obavljanje određenih poslova. Kada je već konstatovano u članu 20. čemu uopšte posebno naglašavanje u članu 21. da obavlja kao poverene poslove i poslove inspekcijskog nadzora iz oblasti prometa roba i usluga i drugih oblasti koje su ovde navedene. To je potpuno besmisleno. To je nepotrebna preopširnost pravnih normi, koja samo može da stvara zabunu u pravnom prometu i ništa više. Šta je ovde moguće? Da se potpuno izbaci član 21. (taj amandman ste imali malopre, podneo ga je Zoran Nikolić i niste ga prihvatili) ili da se utvrdi da opština ima izvesne nadležnosti u ovoj oblasti. Nije dobar argument koji smo malopre čuli - da je problem, ako opština ima te nadležnosti u sferi inspekcijskog nadzora, što će švercer sa jedne strane ulice da pređe na drugu stranu ulice i tako izbegne opštinske inspektore iz jedne opštine. Ovde zaboravljate da je ono što je opštinska nadležnost u samostalnim opštinama u gradovima, gde su opštine podeljene i ulicama, gradska nadležnost. Gradska opština nije opština u pravom smislu reči, pa se takva praksa ne može desiti. To ne bi bila nadležnost gradskih opština nego grada Beograda ili grada Niša, Kragujevca, Novog Sada. Dakle, tu grad nastupa kao opština, s tim što se gradom naziva jer ima mnogo više nadležnosti od same opštine, a nema manje nadležnosti kao što to ima gradska opština. Ne bi bio nikakav problem kada biste prihvatili ovaj amandman, da opština ima izvesne nadležnosti u sferi inspekcijskog nadzora trgovine, pogotovo trgovine na malo. Mnogo je bolje, po prirodi stvari, da to rade opštinski inspektori, pod uslovom da savesno obavljaju svoj posao, nego da sve bude stvar republičke inspekcije. Neka se republička inspekcija bavi nešto krupnijim poslovima. Što bi se republička inspekcija bavila inspekcijskim nadzorom na pijacama na primer, pogotovo zelenim pijacama ili na buvljaku i slično. Sve to može biti stvar lokalne samouprave i inspekcijskih službi opština, odnosno gradova. U tom slučaju, to treba jasno definisati, a ne jednu besmislenu normu ugrađivati u pravni sistem. Sve što se kaže u članu 21. već se podrazumeva članom 20. Čemu onda član 21? Ako zaista svaka opština treba da ima izvesne nadležnosti u inspekcijskom nadzoru prometa roba i usluga, poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva, onda joj tu nadležnost treba dati kao izvornu.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 59, protiv 107, uzdržana dva, nije glasalo 11, ukupno 179 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Aleksandar Vučić podneo je amandman kojim predlaže da se poglavlje iznad člana 22. i član 22. brišu. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima gospodin Vladan Batić, ministar pravde i lokalne samouprave.
Dame i gospodo narodni poslanici, imajući u vidu činjenicu da je Odbor za pravosuđe prihvatio ovaj amandman, a da Ministarstvo unutrašnjih poslova priprema, i to vrlo brzo, izmene zakona o unutrašnjim poslovima, kojim će precizno biti uređena pitanja i nadležnosti lokalne policije, Vlada prihvata ovaj amandman.
Zahvaljujem gospodinu ministru. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona, pošto su ga odbori već prihvatili. Narodni poslanici Toma Bušetić i Milan Stanković podneli su amandman kojim predlažu da se nadnaslov člana 22. izmeni. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Toma Bušetić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanici Socijalističke partije Srbije su predložili da se naziv - lokalna policija preinači u - komunalna policija. Pri tome smo imali u vidu prevelika ovlašćenja o kojima se govori u 22. članu, a smatramo da ovim zakonom nije definisan odnos između lokalne i republičke policije. Preuzimanjem nadležnosti u oblasti lokalnog saobraćaja i asistencije u radu inspekcijskih službi neće se postići veća efikasnost inspektora, niti će se obezbediti bolja sigurnost u saobraćaju. Ovim predlogom daju se prevelika ovlašćenja lokalnoj policiji, a samim tim i ...(glasovi - prihvaćeno je brisanje člana)... i neposrednom glavnom šefu u opštini, predsedniku opštine. Ono što nas posebno zabrinjava je to da neće biti dovoljno sredstava za nove nadležnosti, bilo da je reč o izvornom delokrugu ili o poverenim poslovima. Komunalna taksa od muzike u kafanama, na kućne životinje, ili samodoprinos, teško mogu da obezbede dovoljno sredstava za lokalnu policiju, za primarnu zdravstvenu zaštitu ili za osnovno obrazovanje, pogotovo u uslovima kada je porez na promet, koji pripada opštinama i gradovima, u većini slučajeva 8%, što je apsolutno nedovoljno. Potrebna sredstva će možda ostvarivati 30-tak opština, ali će zato preostalih 150 biti u još većem siromaštvu i neće moći da preuzmu obezbeđivanje funkcionisanja pomenutih ustanova. No, mi mnogo ne brinemo za lokalnu policiju. Naša mnogo veća briga je kako će se obezbediti sredstva za domove zdravlja, kako će se obezbediti sredstva za osnovne škole, jer je sasvim sigurno da će posle usvajanja ovog zakona doći do gašenja brojnih domova zdravlja, a i nekih osnovnih škola. Lepo je što je ministar Batić ovde, pa ću iskoristiti priliku da u vezi sa lokalnom policijom kažem da je ovo i dobro rešenje - da se briše. Ali, pitao bih ga - otkud ovakav porast kriminala u Srbiji? Mogli smo nekako da razumemo da je kriminalizacija društva bila u vremenu sankcija, bombardovanja itd. Ali sada, kada je došla demokratija, nema dana da ne čujemo da je opljačkana banka, pošta, menjačnica.... (glasovi - ima para) i otkud to sada. Da ne govorimo o svakodnevnim ubistvima. Možda bi ministar i oko ovih opljačkanih para u poštimogao nešto da kaže. Kažete da su to pare penzionera, pa one nisu obeležene. Možda su to pare za plate članova Vlade Srbije.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč o amandmanu? Izvolite, reč ima Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe.
Dame i gospodo, mislim da se amandman narodnog poslanika Tome Bušetića ne može prihvatiti iz dva razloga. Prvo, zato što je već izglasano ukidanje samog člana na koji se odnosi, pa je besmisleno da se menja naziv pojma koji više ne postoji. A, drugo, promena naziva lokalna policijau komunalna policija ne znači ništa u praksi, a čak i remeti logički sistem na kome bi morao da počiva zakon o lokalnoj samoupravi, jer ovo nije zakon o komunalnom sistemu, ovo je zakon o lokalnoj samoupravi. Koja je razlika između lokalne samouprave i komunalnog sistema? Komunalni sistem postoji u totalitarnom društvu, u totalitarno uređenom društvu, gde se ostavlja na komunalnom nivou... (glasovi - to je dobro), ne može totalitarno društvo nikada biti dobro... nešto kao zajednička funkcija, jer komun znači - zajednički. A, ovo je lokalna samouprava gde se na lokalnom nivou samostalno upravlja u okviru određenih nadležnosti. Tako, taj termin - komunalni, iako je ostao dosta dugo prisutan u javnom žargonu, treba postepeno isključivati iz pravnih normi, jer on ne odgovara karakteru sistema u kome se pojavljuje. Ali, ovde je nešto drugo mnogo važnije. Malopre je ministar pravde i lokalne samouprave, Vladan Batić, u ime Vlade prihvatio amandman narodnog poslanika Srpske radikalne stranke Aleksandra Vučića. Hvala mu što je prihvatio taj amandman pa nismo morali da vodimo raspravu i da vas ubeđujemo. Drago mi je što smo vas ubedili. Ali, ne mogu da odolim iskušenju a da ne ukažem na jedan problem koji se ovde pojavio i koji, zapravo, svedoči o načinu rada Republičke vlade. Vlada Republike Srbije je prvo odbacila amandman narodnog poslanika Aleksandra Vučića, sa obrazloženjem - amandman se odbija jer će se posebnim zakonskim propisima, koji uređuju unutrašnje poslove, bliže urediti sva pitanja vezana za lokalnu policiju. A, onda izlazi Vladan Batić i kaže - amandman se prihvata, sa istim obrazloženjem - jer će se posebnim zakonskim propisima, koji uređuju unutrašnje poslove, bliže urediti sva pitanja vezana za lokalnu policiju. Dakle, isti argument i za odbijanje i za prihvatanje. E, to je naša Vlada. Inače, da bih vas ubedio da se više to pitanje eventualne lokalne policije ne stavlja na dnevni red, izneću još jedan argument. Osnovni instrumenti kroz koje se izražava monopol države na fizičku silu, na organizovanu i pravnu fizičku silu su - vojska i policija. Vojska i policija mogu biti samo instrumenti države. Lokalna samouprava nije država. To nije ni država u malom i zato ne može imati instrumente oružane sile. Ali, država je zainteresovana da lokalna samouprava funkcioniše u skladu sa Ustavom i zakonom i zato joj svojom oružanom silom obezbeđuje to funkcionisanje. To vam je ključni teorijski argument da vojska i policija mogu postojati samo na nivou države. U totalitarnom sistemu može i drugačije. Vi možete ponovo da organizujete teritorijalnu odbranu na nivou opština, svaka opština svoju vojsku. Mi smo to imali u Titovo vreme, ali to je već pitanje napuštanja osnovnog ustavnog koncepta i elementarnih demokratskih principa. U demokratiji samo država može da ima vojsku i policiju. Tamo gde još neko, pored države, ima vojsku ili policiju, to su već defekti unutar demokratskog sistema.
Da li se još neko javlja za reč? Ima reč narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Poštovana gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo prihvatili amandman SRS, ali ne zbog toga što mislimo da bi lokalna policija predstavljala defekt u demokratskom društvu, već zbog toga što smo svesni da ne postoji prateća zakonska regulativa, kojom bi se u potpunosti definisala nadležnost lokalne policije i utvrdila njena uloga u sistemu društvene bezbednosti. Funkcija lokalne policije je upravo u približavanju policije građaninu, u njegovom svakodnevnom obavljanju poslova i u svakodnevnom životu. Veoma je jasno da postoji potreba za lokalnom policijom, ali u ovom trenutku ne postoje zakoni kojima bi se rešili neki problemi na koje je ukazao gospodin Šešelj, apostrofirajući pojedine problematične situacije, do kojih bi moglo doći ukoliko bi neko funkciju lokalne policije preuveličao i, recimo, u njoj prepoznao prostor za ostvarenje neke svoje političke uloge, koja sama po sebi ne može biti analogna poziciji na nivou lokalne samouprave. Dakle, lokalna policija je dobra ideja demokratizacije, u procesu definisanja odgovornih oblasti lokalne bezbednosti takođe dobra ideja, ali je prethodno potrebno sistemski obezbediti one zakonske pretpostavke koje bi onemogućile eventualne zloupotrebe. Podrška ovom amandmanu ne znači distanciranje od buduće podrške izgradnji instituticija lokalnog sistema bezbednosti, koji počiva na lokalnoj policiji, ali u ovom trenutku tako nešto nije moguće pošto nemamo moderan zakon o unutrašnjim poslovima, koji je trenutno u pripremi. Zato mi podržavamo ovaj amandman, a ne zbog toga što se plašimo lokalnog sistema bezbednosti. Baš naprotiv, on je potreban. Potrebno je definisati ulogu pozornika, potrebno je definisati ulogu lokalnog policajca u kvartu, potrebno je definisati ulogu obezbeđenja školskih dvorišta na specifičan način. Dakle, prvo zakonom o unutrašnjim poslovima, a potom, naravno, na nivou lokalne samouprave i pratećim zakonima. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Vojislav Šešelj (replika).
Čedomir Jovanović govori o približavanju policijskih poslova građaninu. Kakav je to argument? Taj smo argument slušali u Titovo i Kardeljevo vreme, kada je vladao koncept odumiranja države u komunizmu, pa država sve više odumire i pretvara se u samoupravljanje radnih ljudi i građana. Onog trenutka kada država gubi apsolutnu nadležnost u sferi vojske i policije, gubi svoje elementarne atribute, onda ona više nije suverena, onda ona taj izvorni suverenitet sa još nekim deli. Država suverenitet ne sme ni s kim da deli, ako želi da ostane država. Dakle, mora imati isključivu nadležnost u sferi vojske i policije. To nije približavanje vojske i policije građanima. Policija se približava građanima na taj način što savesno, odgovorno i zakonito obavlja svoj posao, a ne tako što će biti bliska građaninu, tapšati ga po ramenu i voleti ga kao svoga, jer to policija nigde u civilizovanom svetu ne radi. Zbog toga je taj koncept lokalne policije pogrešan. On je negde u svetu ostao samo kao recidiv autokratske ili feudalne prošlosti, a ne kao demokratska tekovina. Država mora imati monopol na vojsku i policiju, ako želi da opstane kao država, da vodi računa da vojska i policija obavljaju svoj posao, a ne da, kao kod nas, policija postane instrument mafije. Kod nas je policija glavni instrument mafije i to vidimo po više oblika policijskog ponašanja.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Zeldžo Hurić, zamenik predsednika poslaničke grupe Reformisti Vojvodine i Sandžačka demokratska partija.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Šešelj je sasvim u pravu kada je rekao da je dalja rasprava o bilo kom amandmanu povodom ovog člana sasvim suvišna i bespredmetna. Zaista, ako smo povukli to poglavlje o formiranju lokalne policije, kakvog ima smisla sada raspravljati o amandmanu, o bilo kom amandmanu na taj član? Ali, zaista ne stoji ovaj podatak da se uvođenjem te lokalne policije država omalovažava, ili još gore što je rečeno, da se, u stvari, uloga države potpuno briše na taj način. A šta smo onda mi na nivou lokalne samouprave, jesmo li mi deo države ili ne i kako to vi vidite pojam države? Je li to samo ono što je locirano ovde u Beogradu ili smo svi mi građani koji živimo na teritoriji Republike Srbije - država Srbija? Nisam pravnik i možda ne mogu sa pravnog aspekta pravilno komentarisati ovaj čin povlačenja ovog člana, ali zaista mi ne ide u glavu - što bi smetalo to ako i ostane ovaj član u sklopu ovog zakona, što bi to smetalo da se novim zakonom reguliše organizacija, rad i ostala pitanja iz oblasti delovanja lokalne policije, šta bi to bila smetnja u ovom članu? Ali, evo, hajde da prihvatimo i to i da poverujemo ministru da će se vrlo brzo doneti taj zakon o Ministarstvu unutrašnjih poslova Republike Srbije i da će on, kao jednu svoju bitnu odrednicu, predvideti formiranje te lokalne policije. To je u interesu svih građana Srbije. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj (replika).
Lokalna samouprava ima dvojno svojstvo. Ona se pojavljuje kao upravni organ države, sa jedne strane, tamo gde izvršava određene upravne nadležnosti, i, s druge strane, ona je izvorna samouprava građana. Dakle, institucija političkog sistema, koja se po prirodi stvari suprotstavlja državi i njenoj samovolji. Gde god postoji jaka država, postoji i državna samovolja, i tu je teorija načisto. Lokalna samouprava je smišljena kao način da se doskoči državi, da ne bi državna samovolja bila svemoguća i neograničena. Građani u okviru lokalne samouprave imaju određene nadležnosti, koje samostalno uređuju i o kojima samostalno odlučuju, ali to ne sme biti u sferi ključnih atributa države, kakvi su vojska i policija. I drugo, vi bi sada da uvodite opštinske pandure, koji bi kinjili građane "na sitno" i koji bi bili pod direktnom komandom predsednika opštine, odnosno gradonačelnika. Tačno, on bi bio osnovni instrument njegovog nasilja, nasilničkog ponašanja, koje po prirodi stvari odmah sledi, jer imamo brojna istorijska iskustva. Što u sferu lokalne samouprave ne uvdete uvoz nafte, uvoz cigareta; dakle, ono što je posebno privlačno, gde je novac koncentrisan, a ne opštinske pandure. Uvoz cigareta i nafte koncentrišete u rukama veoma uskog kruga ljudi, a opštini dajete pandure, da se opština, kao lokalna samouprava, pojavljuje kao faktor kinjenja građana, pa da građanin onda mrzi lokalnu samoupravu, umesto da mrzi državu koja ga mnogo više kinji, ali to uspešnije sakriva, nego što će biti u stanju da sakrije predsednik opštine.
Reč ima narodni poslanik Siniša Mitrović, zamenik predsednika Odbora za zaštitu životne sredine.
Odbor za životnu sredinu je vrlo pažljivo razmatrao ovaj predlog. Moram da kažem da mi nećemo odustati od koncepta da se Srbiji vrati nadležnost lokalne policije i da se uvede ekološka policija. To će biti naša misija u Parlamentu i ja sam siguran da će članovi Odbora to podržati. Moram samo istaći - mi smo prošle godine imali ubistvo četiri lovočuvara, mi se u Srbiji suočavamo sa ekološkom mafijom. To ne može biti nadležnost samo republičke policije. Prema tome, uvereni smo da će koncept eko-policije biti u Srbiji moguć i da ćemo to u novom zakonu i dobiti. U to smo sigurni i od toga nećemo odustati.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 47, protiv 106, uzdržana tri, nije glasalo 25, ukupno 181 narodni poslanik. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto je predstavnik Vlade prihvatio amandman narodnog poslanika Aleksandra Vučića na član 22, kojim je ovaj član izbrisan, a ima još pet amandmana, rasprava je bespredmetna, ali po proceduri moramo da je obavimo, pa pozivam narodne poslanike da povuku amandmane na član 22. Radi se o pet amandmana. Da li se narodni poslanici Toma Bušetić i Milan Stanković, koji su zajedno podneli amandman, slažu da povuku amandman? (Da.) Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić i Milan Stanković. Da li povlačite taj amandman? (Da.) Takođe, na član 22. amandman je podnela grupa narodnih poslanika: Vladimir Dobrosavljević, Petar Madžarević, Zoran M. Nikolić,Dragan Jočić, Dušan Golubović, Slavoljub Matić, Milutin Prodanović i Petar Cvetković. Da li se narodni poslanik Slavoljub Matić ili Petar Madžarević slažu?
Samo da kažem - mi povlačimo ovaj amandman.
Na član 22. amandman je podneo i narodni poslanik Zeldžo Hurić. Da li vi povlačite amandman? (Da.) Takođe, na isti član 22. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Pomoriški. Da li on povlači taj amandman? (Da.) Zatim, narodni poslanik Goran Ćirić. Da li vi povlačite amandman? (Da.) Prelazimo na član 23. Na član 23. amandman je podnela grupa narodnih poslanika: Vladimir Dobrosavljević, Petar Madžarević, Zoran M. Nikolić, Dragan Jočić, Dušan Golubović, Slavoljub Matić, Milutin Prodanović i Petar Cvetković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 24. amandmane, u istovetnom tekstu, podnela je grupa narodnih poslanika: Vladimir Dobrosavljević, Petar Madžarević, Zoran Nikolić, Dragan Jočić, Dušan Golubović, Slavoljub Matić, Milutin Prodanović i Petar Cvetković i narodni poslanik Rade Bajić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li predstavnik, podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Madžarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, Ustav je najviši pravni akt i predstavlja osnovu za zakonodavnu aktivnost svih organa. Svi ostali propisi moraju biti u skladu sa Ustavom. Pročitao bih član 24. Predloga zakona, s obzirom da je kratak: "Grad obavlja izvorne poslove opštine, kao i poverene poslove iz okvira prava i dužnosti Republike i oblika teritorijalne autonomije". Znači, direktno je član 24. ovog predloga zakona u koliziji sa Ustavom Republike Srbije, sa članom 113. koji u svom poslednjem stavu kaže: "Republika Srbija može zakonom poveriti vršenje pojedinih poslova određenoj opštini i preneti joj sredstva za te poslove". Nigde se ne spominje mogućnost da autonomna pokrajina može da poveri vršenje poslova opštini, jer i njoj, po članu 109. Ustava Srbije, Republika poverava poslove. Dakle, nije predviđena mogućnost da pokrajina poverava svoje, od Republike poverene, poslove. Da kažem narodski, nije predviđena mogućnost "pop đaku, đak crkvenjaku". U prvobitnoj verziji Predloga zakona u osnovnim odredbama je stajala formulacija usaglašena sa Ustavom. Jedino je u ovom članu izgledalo da je došlo do omaške prilikom kucanja. U obrazloženju predloga za odbacivanje ovog amandmana poslaničke grupe DSS-a se kaže: "Amandman se odbija, jer se predlaže da se prihvate amandmani Skupštine AP Vojvodine koji se odnose na to da i oblici teritorijalne autonomije mogu poveriti jedinicama lokalne samouprave poslove iz svoje nadležnosti". Ovo ne bi bilo sporno da je po Ustavu Srbije to moguće uraditi. Sadašnji Ustav propisuje jednostepenu lokalnu samoupravu, sa izvornim nadležnostima opštine i mogućnošću da naknadno jedino Republika može poveriti obavljanje određenih poslova. Usvajanjem tih amandmana pokrajina je protivustavno gotovo izjednačena sa Republikom u pogledu prava da poverava poslove opštinama i gradovima. Najmerodavnije mišljenje svakako će dati Ustavni sud Srbije, kada jednog dana bude izabran. O ovome je Ministarstvo pravde i lokalne samouprave, koje osim Ustavnog suda treba da bude najbudniji čuvar Ustava i ustavnosti u našoj državi, reklo sledeće - amandman nije sporan, ide u pravcu zaštite Ustava, ali Ministarstvo pravde mora da vodi računa o problemima desetak autonomaških poslanika. Na kraju ću ponoviti, da se ne shvatimo pogrešno, DSS štiti ustavnost, a ne postojeći Ustav, jer on ima čitav niz nedostataka i ograničenja. Zato je DSS iznela Predlog ustavnih načela za novi ustav Republike Srbije i očekuje se odgovoran pristup koji će na pozitivan način rešiti protivustavnost budućih zakonskih predloga, jer graditi novu zgradu reformi na močvarnom zemljištu neustavnosti može da bude nesmotren i jalov posao. Dok se ne donese novi, primereniji ustav, postojeći treba da bude Sveto pismo, kako za sve građane Srbije, tako i za, pre svega, Ministarstvo pravde i lokalne samouprave.
Za reč se javio narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da smo mi pitanje AP Vojvodine, Ustava i ustavnosti, bar u okviru nadležnosti AP Vojvodine, rešili na raspravi koja se ticala omnibus zakona. O tome smo glasali. Vraćanje priče u tu ravan je potenciranje svih onih međusobnih konflikata koji sami po sebi ne mogu doprineti onome što jeste predmet naše trenutne rasprave. Tačno je da postoji u okviru postojećeg Ustava član 113. u kojem se, između ostalog, kaže da Republika Srbija može zakonom poveriti vršenje pojedinih poslova određenoj opštini i preneti joj sredstva za te poslove. Ali, tačno je da pored člana 113. postoje i drugi članovi Ustava, pa između ostalog i član 110. u kojem je precizno rečeno da autonomna pokrajina može statutom definisati, između ostalog, i pitanja koja su rešena ovim članom novog zakona o lokalnoj samoupravi. Mislim da ne bi bilo dobro da sada ovde priču vratimo u one prošle nedelje i dane kada smo se i suviše često svađali, ali je jasno da se ovime izlazi u susret životnim potrebama građana koji žive na prostoru naše pokrajine, nikako nekim političkim. Argumenti koji su bili prisutni u obrazlaganju ovakve vrste amandmana za nas su neprihvatljivi. Za nas poslanici iz Vojvodine nisu politički problem. Oni su autentični predstavnici interesa građana Vojvodine, koji su ih izabrali na te funkcije. Za nas Skupština Vojvodine nije politički problem ili politički protivnik. Ona je organ državne uprave koji je legalno konstituisan izbornom voljom građana. Mi smo dužni da tako nešto poštujemo. Mislim da nikako ne možemo, kao DOS, prihvatiti ovaj amandman, s tim što, naravno, možemo u nedogled voditi raspravu u kojoj meri je prisutna razlika između zaštite Ustava i insistiranje na ustavnosti. Ja u DSS-u ne želim da prepoznam protivnika reformske politike koju mi vodimo, niti stranku koja će suspendovati primenu onih zakona kojima se reformiše naše društvo. Analogija Ustava i ustavnosti je nešto što sasvim sigurno može biti predmet naše priče, ali svakoga dana i u svakom trenutku ta priča zapravo negira samu sebe. Nećemo stići daleko od ovog Ustava ukoliko postojeći zakon postane prepreka za svaku vrstu reformisanja našeg svakodnevnog života.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, zamenik predsednika poslaničke grupe SPS-a.
Kolege poslanici, naš kolega Rade Bajić je u ime SPS-a podneo amandman na ovaj član iz sledećih razloga. Naime, poslanička grupa SPS-a smatra da ovaj amandman treba prihvatiti, da teritorijalna autonomija ne može poveravati poslove, jer se poveravanje poslova može vršiti samo zakonom, dakle, aktom koji ne može doneti teritorijalna autonomija, kao i zato što poveravanje pojedinih poslova određenoj opštini, odnosno gradu, može vršiti samo Republika Srbija (dakle, republički organ, a ne organi teritorijalne autonomije, što je utvrđeno i u Ustavu Republike Srbije u članu 71. i članu 113). Ukoliko ovaj amandman ne bi bio prihvaćen i predloženo rešenje bude u praksi primenjeno, mi bismo stvorili i jednu faktičku situaciju da se u sistemu lokalne samouprave stvara nejednakost među građanima, jer će neke opštine, odnosno gradovi dobijati dodatne poslove, a to su one koje se nalaze unutar teritorijalne autonomije, u odnosu na druge gradove koji se nalaze van teritorijalne autonomije. Inače, što se tiče ustavnosti zakona o kome smo mi ovde razgovarali u Skupštini Republike Srbije, koji je donet, sami znate, tesnom većinom, to pitanje bi moglo doći na dnevni red tek onda kada se uspostavi rad Ustavnog suda Srbije. Ustavni sud Srbije ne postoji već više od godinu dana iz prostog razloga što skupštinska većina ne želi da izabere sudije Ustavnog suda, pa da se onda vidi ustavnost ne samo tog nego i drugih zakona koje je ova skupština usvojila, a pogotovo uredbi na osnovu kojih Vlada Republike Srbije vlada. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo insistiram da Čedomir Jovanović objasni svoju malopređašnju rečenicu - da je Skupština Vojvodine organ državne uprave - da mi precizno to objasni. (Čedomir Jovanović, sa mesta: Izvršno veće.) Drugo, Čedomire Jovanoviću, rekli ste za ovom govornicom, doslovno, da je Skupština Vojvodine organ državne uprave. Možete da se ispravljate, ali izađite za govornicu, pa se onda lepo ispravite, kažite daste mislili nešto drugo u odnosu na ono što ste rekli. Neću više na tome insistirati. Ovaj amandman skreće pažnju na mnogo krupniji problem. Ovim zakonom nije jasno definisan grad kao oblik lokalne samouprave. Postoji izvesno opravdanje za podnosioce zakonskog projekta - nisu to bili u stanju ni raniji zakonopisci da objasne, da definišu. Sadašnji pisac zakonskog projekta očigledno nije o tome ni razmišljao. Šta je to po čemu se grad razlikuje od opštine, osim po nazivu? Nema ništa drugo. Da li je to činjenica da grad ima više gradskih opština? Zakon o teritorijalnoj organizaciji je odredio koji su to gradovi u Srbiji. Nijedan od tih gradova nije postao grad u pravom smislu reči, ni Novi Sad, ni Niš, ni Priština (i koji je tu još bio), jer nisu već postojeću opštinu podelili na više opština ili pripojili neke prigradske opštine. Ne može to biti osnov postojanja grada. Grad se mora drugačije definisati. Nije moglo ranije da se to definiše, ali, postavljam pitanje, zašto sada ne može. Da bi grad mogao da se razlikuje od opštine, on mora imati neke izvorne nadležnosti grada, a ne samo poverene poslove, jer sve poverene poslove koje može da dobije grad, može da dobije bilo koja opština. Tako se načelno ovaj zakonski projekat postavlja. To ne može, povereni poslovi ne mogu biti osnov za razlikovanje grada od opštine. Besmisleno je da se grad od opštine razlikuje po tome što on ima nekoliko gradskih opština, a te gradske opštine su pro forme, one su možda na nivou nekadašnjih mesnih zajednica po nadležnostima koje imaju; veoma malo nadležnosti imaju. Ni ovaj zakon im nije povećao te nadležnosti, čak se i ne upušta u definisanje gradskih opština, prepušta sve gradovima. Šta je to onda po čemu se grad razlikuje od opštine? To još niko nije u stanju da objasni. Zašto onda postoje gradovi, pored opština? Zašto se svi gradovi ne zovu jednostavno opštine? Mora da se reši taj problem. (Predsednik: Vreme.) Kako? Postoji više ideja. Postoji više mogućnosti da se to reši, ali mora da se reši i da se zakonom odredi - opština ima te i te nadležnosti, a grad ima te i te nadležnosti, ima ih ubedljivo više nego što ih ima opština. Po tome bi se onda grad razlikovao od opštine, a ne da se iščekuje da Republika iz okvira svojih nadležnosti više poslova poveri gradu nego opštini, pa da to bude osnovni deo njihovog razlikovanja. Onda je to sa pravnog aspekta neozbiljno.
Hvala. Pravo na repliku, narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Poštovana gospođo Mićić, zahvaljujem se, gospodine Šešelj, u pravu ste, mislio sam na skupštinu kao državni organ, na organe uprave kao što su izvršno veće i njegovi sekretarijati. To je bila jezička greška. Pre svega se ona ticala člana 111. u kome se kaže koji su to državni organi, a mislim da se niko neće sporiti oko toga da je pokrajinski parlament državni organ, da je organ uprave pokrajinsko izvršno veće sa svojim sekretarijatima. Podsetiću vas još jedanput, ako na tome insistiramo, na kontrolne mehanizme kojima se sprečava mogućnost zloupotrebe i koji su iskazani u članu 110. važećeg Ustava Republike Srbije, a u kome se između ostalog kaže da statut autonomne pokrajine (a ne kaže se Vojvodine, pretpostavljam da govorimo razumno i da ovog trenutka razmišljamo o Vojvodini) donosi Skupština Vojvodine, uz prethodnu saglasnost Narodne skupštine Republike Srbije. Ukoliko bude postojala i jedna, čak i u pretpostavci, mogućnost zloupotrebe, budite sigurni da će poslanička grupa DOS-a pred republičkim parlamentom, u trenutku u kome budemo raspravljali o statutu i njegovoj usklađenosti sa društvenim interesima, tako nešto sprečiti. U ovoj inicijativi resornog ministarstva i u ovom zakonu ne postoji mogućnost za takvu vrstu straha. Zapravo se radi o racionalnom uvažavanju potrebe našeg društva i našoj želji da učinimo što efikasnijim servis državne uprave i državnih organa. Dakle, mi ćemo preneti, kao što smo to učinili, na autonomnu pokrajinu izvesne nadležnosti. Treba dozvoliti autonomnoj pokrajini da u skladu sa statutom te nadležnosti delegira organima lokalne samouprave.
Za reč se javio narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe DOS-DSS. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo uvaženi poslanici, evo i rasprava o ovom amandmanu potpuno je dala za pravo jednom osnovnom reformskom načelu DSS-a, a to je da nema suštinskih reformi bez promene Ustava. Ova rasprava je pokazala da je postojeći Ustav neadekvatan za promene u Srbiji, za reforme kojima težimo. Imali smo sukob i kod donošenja zakona o poveravanju izvornih nadležnosti i prenošenju određenih nadležnosti Pokrajini Vojvodini. Naravno, kod ovog zakona vidom zakon o lokalnoj samoupravi, ovim članom da postojeći Ustav nije dobar. Zato smatramo, i predlogom ustava DSS je predviđeno, da autonomija (regionalna autonomija u ovom slučaju, pošto smo mi predvideli regionalnu državu) može da poveri određene poslove upravo lokalnoj samoupravi. Ne vidimo da je ovo sa tih načela sporno, već je sporno sa načela ustavnosti, te smo mi i predložili ovaj amandman. Rasprava o ovom amandmanu, a i o nekim amandmanima koje će da uslede, pokazuje samo potrebu da se suštinski reformiše naš pravni sistem i da se krene upravo od tog najvišeg akta - ustava. Pokazuje se, kao neophodna, potreba da krenemo onim reformskim putem reformisanja same države, tako što ćemo doneti novi ustav. Toliko. Pozivam poslanike da se izjasne u korist ovog amandmana.
Hvala. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 69, protiv 78, uzdržana dva, nije glasalo 35, ukupno 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodna poslanica Nataša Jovanović podnela je amandman kojim je predložila da sepoglavlje 2.3. i član 26. brišu. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li želite reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, i ovo poglavlje 2.3. i član 26. između ostalog govori o tome da ovaj predlog zakona o lokalnoj samoupravi ima protivustavne odredbe i da Vlada Republike Srbije konstantno baca važeći Ustav pod noge i svesno ga krši. Upravo o tome govori član 118. važećeg Ustava Republike Srbije, koga svi treba da se drže kao da je Sveto pismo (to za nas i jeste). Kada je donet Ustav Republike Srbije jasno je definisano koje poslove obavlja grad Beograd. "Teritorija grada Beograda utvrđuje se zakonom" - to je drugi stav tog člana; i to je urađeno po Zakonu o teritorijalnoj organizaciji lokalne samouprave koji je kasnije, čini mi se 1995. ili 1996. godine, doživeo izmenu u smislu da su još, pro forme, utvrđeni gradovi Novi Sad, Kragujevac, Niš i Priština. Ustav tačno definiše koji su to prihodi koji pripadaju gradu Beogradu i da on ima statut kojim se određuje koje poslove opštine vrši grad Beograd, a koje gradska opština u njegovom sastavu. U tom smislu treba da se posmatra ta teritorijalna određenost grada Beograda, jer 1990. godine samo Beograd je imao status grada zato što je imao više opština. Sada se ovde postavlja pitanje zašto, na takav protivustavan način, samo poseban zakon za Beograd, kada Ustav jasno kaže da statut reguliše poslove koje grad Beograd obavlja. Šta ste to hteli i zašto je to na ovakav način urađeno, kroz ovaj, kako ste ga vi nazvali, a što on uopšte nije, sistemski Zakon o lokalnoj samoupravi. Pitanje je onda šta će sve taj zakon o Beogradu da sadrži i šta nameravate sa tim zakonom. Osnovna je stvar da se sam predlagač zakona u ovoj opštoj zbrci kod pravljenja ovakvog predloga zakona o lokalnoj samoupravi ne drži principa i ne govori o tome da mi u Srbiji imamo samo monotipnu opštinu i da sve opštine u Srbiji treba da imaju isti položaj, iste nadležnosti, bez obzira na broj stanovnika, na privredni razvoj itd. Tek bi, eventualno, promenom Ustava to moglo na drugi način da se reguliše. Zbog toga će poslanička grupa SRS tražiti da se briše ovo poglavlje 2.3. iz Predloga zakona za koje je nevešto nesposobna DOS-ovska vlada, odnosno predlagač Vlada Republike Srbije, odbijajući ovaj amandman koji je jedino ispravan, rekla da ne može da prihvati amandman koji sam podnela ispred poslaničke grupe SRS zbog toga što postoji potreba da se na poseban način uredi položaj grada Beograda. Dakle, vi imate mnoge potrebe, da verno služite vašim nalogodavcima, da pišete ustav onako kako vam oni diktiraju...
Upozoravam vas na prekoračenje vremena i na temu, gospođice Jovanović.
Evo, završavam, gospođo Mićić, ja obrazlažem amandman, upravo završavam i otkud vam ta drskost da me u pola poslednje rečenice prekidate. Zbog toga smatramo da ta vaša nesposobnost i potreba da uradite mnogo toga...
Gospođice Jovanović, izričem vam opomenu na osnovu člana 102. i 103, i to drugu opomenu; molim vas da vodite računa kako se izražavate.
Ja, naravno, da vodim računa, a vi vodite računa da poštujete Poslovnik, ali ja ću time završiti, da će zbog toga SRS insistirati da se prihvati ovaj amandman kao jedino mogući i ispravan.
Da li se o ovom amandmanu još neko prijavljuje za reč? Izvolite, narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Amandman narodnog poslanika Nataše Jovanović ukazuje na dva problema. Jedan problem je sadržan u zakonskoj odredbi ovog zakonskog projekta da će se položaj grada Beograda urediti posebnim zakonom. Drugi problem, u članu 118. Ustava se za grad Beograd kaže da obavlja poslove opštine i poslove koje mu poveri Republika iz svoje nadležnosti. Problem je što ni Ustav nije definisao po čemu se grad Beograd razlikuje od opštine. Ustav kaže samo da će se teritorija grada Beograda odrediti zakonom, i ništa više. Sve ovo ostalo što se utvrđuje po pitanju grada, tiče se nekih drugih problema. Ovde nema osnova da se pitanje grada Beograda utvrđuje posebnim zakonom. Čemu "ledž specialis", kada Zakon o lokalnoj samoupravi pretenduje načelno da bude sveobuhvatan u toj oblasti. Ako se pitanje Beograda ostavlja da se uređuje posebnim zakonom, ako se pitanje izbornog sistema u jedinicama lokalne samouprave ostavlja posebnom zakonu, zašto se onda sada uopšte donosi Zakon o lokalnoj samoupravi, ako predlagač nije spreman i sposoban da ide sa celovitim zakonom. Zašto parcijalno pristupa regulisanju ove problematike? Naravno, nema spora da grad Beograd treba da postoji kao poseban oblik lokalne samouprave, ali onda treba uložiti malo više truda i napora, pa jasno definisati po čemu se to grad Beograd razlikuje od običnih opština. Ne po tome što mu Republika nešto ustupa, nego što će on izvornoimati nešto u šta mu se Republika neće direktno mešati, kao što Republika ne može direktno da se meša u izvorne nadležnosti opština. To je nivo lokalne samouprave, negde između redovnih opština i između Republike kao države. Gde je između? To nije regulisao ni Ustav iz 1990. godine, u taj problem uopšte ne ulazi pisac ovog zakonskog projekta, a problem se jednom mora rešiti. Kada? Videćemo kada, očigledno pod ovom vlašću to nije moguće.
Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ne možemo da prihvatimo ovaj amandman, potrebno je posebnim zakonom urediti tu oblast o kojoj u ovom trenutku razgovaramo. Grad Beograd je i suviše specifičan da bismo mogli na način na koji je to uređeno u prethodnom zakonu koji je još uvek na snazi da pronađemo kvalitetne odgovore na sva ona pitanja koja dobrim zakonom moraju biti regulisana. Podsetiću vas prvo na član 117. Ustava u kojem je data ipak otvorena definicija pojma grada i njegove uloge u sistemu te državne organizacije. Dakle: "Zakonom se pojedina opština može utvrditi kao grad na čijoj teritoriji se obrazuju dve ili više gradskih opština". To je pitanje grada i njegove uloge u našem sistemu kao državne hijerarhije. Što se tiče grada Beograda, postoji član 118. koji je manje ili više uopšten i koji mora biti korigovan nekim budućim ustavom. Mi smatramo da četvrta glava postojećeg Zakona o lokalnoj samoupravi ne daje kvalitetne odgovore na ona pitanja koja su uočena i koja se ne mogu vezivati za trenutnu vlast, već su suštinska i proizilaze iz karaktera Beograda, kao sredine u kojoj živi više od četvrtine našeg stanovništva. Dakle, potreban je poseban zakon kojim bi se uredila oblast organizovanja Beograda. Mi smo želeli da taj zakon dobije neke vremenske limite, ali smo zbog dinamike skupštinskog rada odustali od one prvobitne definicije člana 26, gde se obavezivalo Ministarstvo za lokalnu samoupravu da u roku od tri meseca Skupštini da na razmatranje zakon o gradu Beogradu. Jasno je da mi ne možemo na takav način usvojiti jedan zakon, jer bismo došli u poziciju da kao Skupština kršimo zakone zbog toga što radimo na način na koji radimo; puno je posla i nisam siguran da bismo u tom vremenskom momentu mogli da donesemo zakon o gradu Beogradu. Dakle, potrebno je na poseban način urediti tu oblast i mi zato ne možemo da prihvatimo ovaj amandman.
Zahvaljujem, gospodine Jovanoviću. Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Ako se ne javlja, stavljam amandman na glasanje. Za 26, protiv 112, uzdržana 22, nije glasao 21, ukupno 181 narodni poslanik. Konstatujem da amandman nije usvojen. Na član 27. amandman je podnela grupa narodnih poslanika Vladimir Dobrosavljević, Petar Madžarević, Zoran Nikolić, Dragan Jočić, Dušan Golubović, Slavoljub Matić, Milutin Prodanović i Petar Cvetković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć.
Poštovani poslanici, poslanici Demokratske stranke Srbije podneli su amandman kojim želimo da ograničimo vlast budućeg predsednika opštine. Naime, naša želja je bila da poštujemo važeći Ustav Republike Srbije, sa namerom da se ingerencije predsednika opštine smanje, a da se uvede još jedan organ u opštini, organ koji bi se zvao opštinski savet. Dakle, to jeste proširenje, znači uz osnovne funkcije koje ima predsednik opštine uvodi se još jedan organ - opštinski savet, kojim želimo da ograničimo vlast, svedemo u ustavne okvire vlast unutar same jedinice lokalne samouprave i naravno da poštujemo onu osnovnu odredbu Ustava Republike Srbije, gde građani svoja osnovna prava lokalne samouprave upravo ostvaruju preko odbornika skupštine opštine. Taj izvršni organ, koji ne bi imao isključivo izvršnu nego pre svega kontrolnu i nadzornu funkciju, imao bi mogućnosti da kontroliše i da pomaže u radu predsednika opštine. Dakle, osnovna namera je bila uvesti, u okviru postojećeg Ustava, taj novi organ. Podsećam na jednu činjenicu, a to je da naš Ustav zabranjuje (i tu je prilično restriktivan) uvođenje predsedničkog sistema u jedinice lokalne samouprave. Amandmanom se predlaže uvođenje mešovitog sistema, sa naglaskom na elemente parlamentarizma, čime se organizacija opštinskih organa vraća u ustavne okvire, a ovlašćenja skupštine i predsednika skupštine dovode u odnos uzajamnosti i uravnoteženosti. Predlažemo takođe, ako se prihvati ovaj amandman, da se ingerencije izvršnog organa, koji bi se zvao opštinski savet, svedu na određene, nabrojaću: utvrđuje predlog odluke o budžetu opštine, usmerava i usklađuje rad opštinske uprave, vrši nadzor nad radom opštinske uprave, poništava ili ukida akt opštinske uprave koji nije u saglasnosti sa zakonom i statutom i drugim opštim aktom ili odlukom koju donosi skupština opštine, i pomaže predsedniku opštine u vršenju drugih poslova iz člana 43. ovog zakona. Takođe, potrebno je uvesti drugostepenost u organe opštinske uprave. Dakle, to bi bio drugostepeni organ opštinske uprave, koji bi kontrolisao rad prvostepenog organa tj. opštinske uprave.
Reč ima Dejan Mihajlov.
Poštovani poslanici, Demokratska stranka Srbije je svojim amandmanima išla u pravcu utvrđivanja bolje kontrole i nadzora nad radom predsednika opštine i donekle podele te izvršne vlasti. Našim amandmanima, koji počinju ovim amandmanom, gde se utvrđuje da je posebni izvršni organ, odnosno da je organ skupštine opštinski savet, počinje da se razrađuje taj koncept. U dogovoru sa predstavnicima Vlade i poslaničke većine došli smo do jednog kompromisnog rešenja, naročito što su već prihvaćeni neki amandmani koji idu u pravcu ograničavanja vlasti predsednika opštine, odnosno kontrole i nadzora (sve u skladu sa nadležnostima koje je pročitao poslanik Matić), znači da se utvrde jasno definisane nadležnosti opštinskog saveta i da on podeli donekle izvršnu vlast sa predsednikom opštine; to se tačnije odnosi na nadzor nad radom opštinske uprave, predlaganje odluke o budžetu, dok bi predsednik opštine ostao taj koji bi bio naredbodavac za budžet i koji bi njime raspolagao. Tu bi se uspostavio mehanizam kontrole ravnoteže i to je nešto što će biti, po nama, dobro za sve građane i za opštinsku vlast. Nadamo se da je ovaj dogovor, koji možemo da postignemo, odnosno da se poboljša ovaj predlog zakona, nešto što će biti u interesu, pre svega, funkcionisanja lokalne samouprave.
Reč ima gospodin Jovanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ja bih vas zamolio za malo pažnje, jer je ovo veoma važan amandman i on je zapravo u korpusu onih amandmana kojima se u najvećoj meri odgovara na onu vrstu kritike koja je bila iskazana u raspravi u načelu i koja se ticala pre svega navodno predimenzionirane uloge gradonačelnika. Smatramo da je veoma dobro predloženo zakonsko rešenje u kome se putem neposrednih izbora bira prvi čovek lokalne samouprave. Nemamo strah od takve vrste personalizacije, jer ćemo teško pronaći danas u Srbiji primer uspešne lokalne samouprave koju vodi neuspešni pojedinac. Upravo je reč o suprotnom: svi dobri gradovi, sve dobro uređene opštine zapravo su uređene zbog toga što se na njihovom čelu nalaze agilni pojedinci koji svoju energiju prenose na organe lokalne samouprave. Istovremeno smo procenili da bi u periodu tranzicije, u periodu ustavnih neusklađenosti koje su između ostalog opteretile ovaj zakon o lokalnoj samoupravi, bilo veoma nezgodno po ulogu gradonačelnikaopterećenje koje bi se prenelo na njega kroz nadležnosti precizirane ovim zakonom, a koje su istovremeno kroz personalizaciju odgovornosti izvršile jednu vrstu debalansa, jer su svaku vrstu odgovornosti skinule sa skupštine opštine, odnosno skupštine grada i takođe neposredno izabranih predstavnika građana u organima lokalne samouprave. Dakle, mi smo predložili nekoliko amandmana kojima se gradonačelnik na neki način lišava te obaveze i istovremeno obaveze prenose na lokalne odbornike koji će morati da igraju aktivnu ulogu u procesu izbora načelnika uprave, u procesu donošenja budžeta i naravno kroz jednu novu kontrolno-nadzornu instituciju u okviru lokalne samouprave, koju su naše kolege iz Demokratske stranke Srbije nazvale opštinskim savetom i kabinetom. Ali, očekujemo od Republičke vlade i resornog ministarstva da na Odboru za pravosuđe pronađu kroz amandman najadekvatniji odgovor za ovaku vrstu naše želje. Dakle, mi želimo u potpunosti da otvorimo lokalnu samoupravu, da proces njenog rada učinimo javnim i da na kvalitetan način odgovorimo svakoj vrsti potrebe kontrole i nadzora postupanja u okviru lokalne samouprave, makar se radilo i o gradonačelniku. Takvu vrstu straha nemamo, jer smo, imajući u vidu sve ono što su predstavnici DOS-a učinili na nivou lokalne samouprave, mi zapravo ljudi koji insistiramo na rezultatima njihovog rada i načinu na koji oni rade. Ovo je dobar amandman i njime se uvodi kontrolno-nadzorna funkcija za opštinski savet, odnosno kabinet, u veoma osetljivoj oblasti funkcionisanja lokalne samouprave, koja je preneta na gradonačelnika, koji naravno zadržava to liderstvo, ali istovremeno odgovornost deli i sa odbornicima koji moraju igrati aktivnu ulogu u tom procesu odlučivanja.
Zahvaljujem. Za reč se javio gospodin Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nažalost, amandman poslaničke grupe Demokratske stranke Srbije je besmisleniji od same formulacije u zakonskom projektu. Poslanici Demokratske stranke Srbije traže da se pored predsednika opštine i skupštine opštine uvede i institucija opštinskog saveta da bi bio kontrolisan predsednik opštine. To je besmisleno. Prvo, naš Ustav predviđa tzv. konventski sistem, jer jasno kaže da postoje samo dva načina kako građani, u okviru lokalne samouprave, odlučuju - referendumom, to je oblik neposredne demokratije, i - preko svojih predstavnika u skupštini opštine, to je oblik posredne demokratije. Trećeg načina nema. Drugo, u lokalnoj samoupravi nema klasičnog principa podele vlasti. Nije moguće definisati sudsku vlast, nije potrebna ni izvršno - upravna vlast. Postoji konventski sistem, sva vlast u okviru nadležnosti opštine koncentrisana je u skupštini opštine. Svi drugi organi opštine su organi skupštine opštine. To je Ustav, koji bi trebalo za Vladu i ministra pravde da bude Sveto pismo. Dalje, ako se uvodi, pored predsednika opštine izabranog po principu predsedničkog sistema, i opštinski savet, odmah se nameće pitanje ko je tu kome podređen. Da li je predsednik opštine podređen opštinskom savetu ili je opštinski savet podređen predsedniku opštine. Ne mogu biti ravnopravni. U sferi izvršne vlasti mora se znati ko je gazda. Na nivou Republike to je formalno predsednik Republike, iako suštinski nije.On ima veoma male nadležnosti. Formalno on je šef izvršne vlasti. Na nivou opštine, po tom principu, predsednik opštine može biti nadređen opštinskom savetu, ali ne sme odskakati u svojim nadležnostima u odnosu na predsednika Republike. Kao što su veoma male nadležnosti predsednika Republike Srbije, logika sistema nameće da budu veoma male nadležnosti predsednika opštine. Opštinska vlada - da ima sve nadležnosti iz sfere izvršno-upravne vlasti, da odgovara skupštini opštine, a predsednik opštine samo simbolično da obavlja određene funkcije, kao do sada. Naravno, i do sada je bilo predsednika opština sa velikim političkim autoritetom koji se temelji na njihovoj sposobnosti, ali ako je predsednik opštine zaista sposoban, što bi on bežao od polaganja računa skupštini opštine; što bi se on bojao odgovornosti pred skupštinom opštine; što bi se on bojao mogućnosti da ga bira i da ga smenjuje skupština opštine. Zašto je to njemu problem ako je to čovek sa autoritetom. Zato je i odredba zakona besmislena, a amandman još besmisleniji, jer se uvođenjem institucije opštinskog saveta ništa ne rešava. Ni jedna nadležnost predsednika opštine se ne dovodi u pitanje. Postavlja se odmah pitanje - a koje bi bile nadležnosti opštinskog saveta? Nadležnosti opštinskog saveta, po ovom amandmanu, bi proisticale samo iz izvornih nadležnosti skupštine opštine. A one su i tako veoma ograničene i svedene na oblast donošenja opštih pravnih akata. Šta bi onda radio opštinski savet - to niko živ ne zna. On bi obezbeđivao valjda prekucavanje u daktilobirou odluka skupštine opštine. Šta bi još radio opštinski savet? Obezbeđivao bi da se zapisnik na vreme dostavi odbornicima. Šta bi još radio opštinski savet? Odgovorite na to pitanje.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 88, protiv 47, uzdržanih 12, nije glasalo 39, ukupno 186 poslanika. Konstatujem da amandman nije usvojen. Na član 27. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop - Lazić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, radi se o ključnom članu zakona, samim tim i o ključnom amandmanu o kome treba odlučiti, a koji bi potpuno promenio sistem ovog zakona. Naime, članom 27.predviđeni su organi opštine i predlagač kaže da su to - skupština opštine i predsednik opštine. Poslanici Srpske radikalne stranke traže ovim amandmanom, koji ću ja obrazložiti, da organi opštine budu - skupština opštine, izvršni odbor i opštinska uprava. Vlada je, odbijajući ovaj amandman, navela u obrazloženju da ga odbija zbog toga što se u njemu predlaže zadržavanje rešenja iz postojećeg Zakona o lokalnoj samoupravi. Kakvo je to obrazloženje za odbijanje ovako važnog amandmana? Umesto da nas ubede u to da treba da prihvatimo predsednički sistem i da argumente za to, jednostavno se amandman odbija zbog toga što je to već sadržano u postojećem zakonu. Mi smo apsolutno protiv predsedničkog sistema zbog toga što je članovima 42. i 43. ovog predloga zakona predsedniku stavljeno u nadležnost toliko važnih oblasti, koje realno ne može jedan čovek da izvršava onako kako se to od njega sigurno očekuje. Trebalo bi da bude ibermenš pa da može sve to da uradi. Mi imamo primere u našoj praksi da na funkcijama predsednika opština imamo i fotografe, i zanatlije i ljude koji se ne razumeju u ovako važne stvari, recimo u budžet, u to da mogu da vrše nadzor nad radom opštinske uprave, da poništavaju i ukidaju akte uprave koji nisu u saglasnosti sa zakonom. Samim tim se postavlja pitanje kako će oni taj posao da obave, koje će to savetodavno telo da imaju. Pa, valjda je najbolje da postoji izvršni odbor kao kolegijalno telo, ono u svom sastavu uvek ima ljude različitog obrazovanja, koji mogu na adekvatan način da predlažu i sprovode politiku koju inače SO, kao najvažniji organ opštine, utvrđuje. Podsetila bih vas da nigde u svetu ne postoji ovako jaka predsednička funkcija kao što je predviđeno ovim predlogom zakona. Recimo, u Švedskoj skupština je najznačajniji organ, predsednik nema neka veća ovlašćenja, a izvršni odbor je taj koji vrši funkciju. U Francuskoj postoji gradonačelnik i on je nosilac izvršne vlasti, ali ga bira savet na šest godina i može da bude suspendovan od tog istog saveta. Ovog našeg ne može niko živi da smeni, a u jednom članu zakona stoji da predsednika u njegovom odsustvu zamenjuje zamenik, koga bira sam taj predsednik. Predsednik može da bude odsutan zbog toga što je u zatvoru pet meseci i pet meseci ga zamenjuje neko koga nisu građani birali. To je potpuna uzrpacija vlasti od nekog neimenovanog lica, nekog čoveka koji je došao po volji predsednika, praktično sa ulice. Kome je taj predsednik odgovoran? Ni ovaj koga su građani izabrali nije apsolutno odgovoran nikom. Izvršni odbor je taj koji bi bio .... (predsedavajući - molim vas da privedete kraju diskusiju)... skupštini opštine. Predsednik opštine ne odgovara nikome, a pogotovo ako ga zamenjuje lice koje je on sam izabrao i predložio skupštini opštine, koje u njegovom odsustvu obavlja tu funkciju.
Da li se još neko javlja za reč o amandmanu? Izvolite, reč ima Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman narodnog poslanika Gordane Pop - Lazić je veoma smislen i zasnovan na osnovnim demokratskim principima podele vlasti. Princip podele vlasti podrazumeva međusobnu kontrolu sve tri grane vlasti. U ovom zakonskom projektu vi ostavljate predsednika opštine, kao isključivog nosioca izvršne vlasti u lokalnoj samoupravi, bez ikakve kontrole. Pogledajte kako je to u predsedničkim sistemima - dva najizrazitija predsednička sistema danas imaju Rusija i SAD. U Rusiji predsednik ima svoju predsedničku administraciju, koja je potpuno paralelna sa administracijom vlade i predsednik postavlja vladu. U Americi, takođe, predsednik postavlja vladu, koja se formalno tako ne zove, ali predsednički kabinet vrši funkciju vlade. I u Americi i u Rusiji, parlament može da smeni predsednika. U vašem projektu lokalne samouprave, opštinski parlament ne može da smeni predsednika. Kod vas je predsednički sistem izraženiji nego u dva danas prisutna ekstremna slučaja u svetskoj demokratskoj praksi. Drugo, kod vas predsednik opštine u celosti preuzima sve nadležnosti izvršne vlasti i niko ne može u to da mu se meša. Može samo da se podnese inicijativa za njegovu smenu izjašnjavanjem građana, a on je sam u prilici da diriguje svim poslovima oko sprovođenja te vrste referenduma o njegovoj eventualnoj smeni, jer sve on drži u svojim rukama, celu opštinsku upravu. Vi pravite od jedne ličnosti monstruma unutar pravnog sistema. On sve može, njemu niko ništa ne može u pogledu nadležnosti lokalne samouprave. Zar je to demokratija? Demokratija je najveća tamo gde je najveća kontrola sve tri grane vlasti. Vi ostavljate predsednika opštine bez kontrole. Zbog čega? Ko je taj bogom dani pojedinac, koji zaslužuje da mu se sva vlast poveri, bez ikakve kontrole? U demokratiji osnovna opasnost od zloupotrebe vlasti postoji upravo u sferi izvršno-upravne vlasti. Tu je najveća zloupotreba. Sve demokratske zemlje se trude da što više ograniče izvršno-upravnu vlast. Kod nas proces ide u suprotnom pravcu. Kod nas se jačaju nadležnosti izvršne vlasti, a suzbijaju mogućnosti zakonodavne. Kod nas imamo slučaj (nije slučajno ovde) da predsednik Narodne skupštine pozdravlja predsednika Vlade, koji je došao na sednicu Skupštine. Umesto predsednik Vlade, kad uđe, da se klanja do zemlje Skupštini, predsednik Skupštine pozdravlja predsednika Vlade. Ili, kod nas, prilikom podnošenja zakletve, predsednik Vrhovnog suda Republike Srbije, Leposava Karamarković, zaklinje se da će dobro sarađivati sa ministrom pravde i zahvaljuje se ministru pravde. Dakle, kod nas su sve vrednosti izokrenute. Umesto da ministar pravde strepi od predsednika Vrhovnog suda, njegove reči, njegovog stava, predsednik Vrhovnog suda se zaklinje ministru pravde. Umesto da predsednik Vlade, svaki put sa strepnjom dolazi u Parlament i da se klanja pred Parlamentom, Parlament se zahvaljuje predsedniku Vlade i predsednik Parlamenta izražava poštovanje predsedniku Vlade.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 36, protiv 116, uzdržanih nema, nije glasalo 29, ukupno 181 narodni poslanik. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman je podneo narodni poslanikGolub Rajić. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Golub Rajić.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o lokalnoj samoupravi, koji je predložila Vlada Republike Srbije, po svojoj suštini je nedemokratski, jer je učešće građana u lokalnoj samoupravi svedeno na nivo formalnosti. Skupština opštine i odbornici su marginalizovani u odnosu na izvršnu vlast, odnosno predsednika opštine. Podneo sam amandman da se u članu 27. reči "predsednik opštine" zamene rečima "izvršni odbor". Mislim da je ovo kompromisno rešenje. Obrazloženje je da predložena izmena odgovara sistemu lokalne samouprave. Predloženi član 27. predviđa da su organi opštine skupština opštine i predsednik opštine. Skupština opštine je predstavnički organ, koji vrši frunkciju lokalne vlasti; čine je odbornici koje biraju građani na neposrednim izborima, i to je u redu; ali, funkcijom predsednika opštine, koji se, takođe, bira na neposrednim izborima, uspostavlja se predsednički sistem na lokalnom nivou, sa velikim ovlašćenjima i gotovo nikakvom odgovornošću pred građanima. Bez obzira što se predsednik opštine bira neposredno, za socijaliste je ovo rešenje neprihvatljivo, jer se sa jedne strane potpuno marginalizuje skupština opštine, njeni odbornici kao predstavnici građana, a sa druge strane se predsedniku daju prevelika ovlašćenja, ni sa kakvom odgovornošću. On predstavlja i zastupa opštinu, predlaže odluke i propise, te iste odluke izvršava, naredbodavac je za izvršenje budžeta, kod njega je, znači, sva finansijska moć; rešava u upravnom postupku, u drugom stepenu, o pravima i dužnostima građana; postavlja i razrešava načelnika uprave, glavnog arhitektu i opštinskog menadžera. Pozicija predsednika opštine govori o neograničenoj moći izvršnog organa u odnosu na predstavnički i dodatno je utvrđena načinom njegovog opoziva, koji je, zbog komplikovane procedure i velikog broja građana koji treba da se izjasne o promeni, gotovo nemoguć. Ustav Republike Srbije ne dopušta postojanje predsedničkog sistema na lokalnom nivou. Zbog toga mislim da je bolje da u opštini izvršnu funkciju vrši izvršni odbor, organ koji bi proistekao iz volje većine u skupštini, a preko kojih građani ostvaruju svoje pravo na lokalnu samoupravu. Vlada je odbila moj amandman zato što se njime zadržava postojeće rešenje iz važećeg Zakona o lokalnoj samoupravi. Ali, znajući da su izvršni odbori bili sastavljeni od stručnih ljudi iz određenih oblasti i da su za svoj rad bili odgovorni skupštini opštine, odbornicima, mislim da je to bolje rešenje nego kabinet predsednika, koji je savetodavni organ, odgovoran je predsedniku koji ga i postavlja; a svu odgovornost snosi predsednik, koji je apsolutista. Zahvaljujem.
Ima reč gospodin Vojislav Šešelj.
Ovaj amandman je veoma sličan amandmanu Gordane Pop-Lazić i mislim da bi ga trebalo prihvatiti, zato što pogađa suštinu problema. Zamislite demokratsko uređenje u kome ne može da padne vlada. Nema demokratije u zemlji gde ne može da se obori vlada. Ko je taj ko treba da obara vladu - parlament. Opština ima parlament koji ne može da obori opštinsku vladu. Mi danas imamo predsednike opština koji su koncentrisali ogromnu moć u svojim rukama, a imaju veoma male nadležnosti - čisto formalne, čisto protokolarne nadležnosti ima predsednik opštine - ali je predsednik opštine i danas glavna vlast u opštini. Zašto - što je to obično predsednik opštinskog odbora najveće političke partije. Zato što ima ogroman politički autoritet. Moć se češće bazira na autoritetu, nego na instituciji ili nadležnostima. U takvim uslovima, gde već imamo veoma moćnog predsednika opštine, vi mu ovim zakonskim projektom dajete nadležnosti i stravičnu vlast ni od koga kontrolisanu. On je svemogući čovek u opštini. Zamislite sada, gde postoje veoma moćni pojedinci u unutrašnjosti Srbije, iovako moćni, finansijski moćni, još im zakonom date ovolike nadležnosti. Ništa im više ne treba. Koliko je to opasno? Gubi se osnovni kvalitet demokratije - što može da se obori izvršna vlast; izgubi većina u skupštini opštine; padne vlada; padne predsednik opštine i bira se novi. Šta ima vrednije od toga? A ne, izaberete predsednika opštine, on ima pred sobom četiri godine da takvu strahovladu zavede, da onda može da radi decenijama šta mu je želja. Onda se više ne postavlja pitanje hoće li on biti u sledećem mandatu ili neki njegov poslušnik. To može da uradi. Nije u pitanju sad više hoće li imati ulogu monarha, nego ima ulogu apsolutnog gospodara, kako god da ga nazovete. Vi uvodite instituciju apsolutnog gospodara, despotaopštine. To je despot. Naravno, kad ste krenuli tako od lokalne samouprave, nisam daleko od pomisli da vam je namera i na nivou Republike tako nešto da izgradite. Jer, što bi se vi baktali sa parlamentom. Predsednik Vlade Srbije napada opoziciju u parlamentu što neće da mu pravi kvorum; opozicija je kriva što neće da mu pravi kvorum, i kaže - opozicija ruši parlament. Nigde u demokratskom svetu nijedan opozicioni poslanik neće da pravi kvorum vlasti, nego vlast mora sama. (Predsedavajući: Gospodine Šešelj, vreme.) Onog trenutka kada izgubite kvorum, raspisujte nove izbore. Znate, u većini demokratskih sistemima svako glasanje za zakon je oblik izglasavanja poverenja ili nepoverenja vladi, pogotovu glasanje o budžetu. Ako padne na jednom glasanju, gotovo je, vlada podnosi ostavku. A kod nas, Vlada napada parlament jer joj nije po volji; a sad jednog apsolutnog gospodara uvodite u ulozi predsednika opštine.
Za reč se javio narodni poslanik Žarko Obradović, zamenik predsednika poslaničke grupe SPS-a.
Kolege poslanici, smatram da treba prihvatiti amandman narodnog poslanika Goluba Rajić, jer je reč o dobrom amandmanu. Naime, sa izvršnim odborom koji je organ na nivou opštine uspostavlja se jedno, da kažem, najlogičnije i najefikasnije rešenje za funkcionisanje lokalne samouprave. Postojanjem izvršnog odbora, koji bi bio biran od strane skupštine opštine, postiže se i princip smenjivosti i odgovornosti izvršnog organa za ono što radi. Naime, ukoliko izvršni odbor ne radi dobro, ne radi kvalitetno, ne ispunjava sve one zakonom predviđene radnje, onda taj izvršni odbor treba da bude i smenjen. Mislim da se ovim amandmanom, odnosno predlogom za postojanje izvršnog odbora, apsolutno izlazi u susret rešenjima iz Evropske povelje o lokalnoj samoupravi, gde se kaže da, pored predstavničkog organa, treba da postoji jedan izvršni organ koji je odgovoran. Zašto ovo kažem? Mislim da je u proteklih 12 godina višestranačkog sistema u Srbiji bilo dovoljno vremena i prostora da se vide primenjivosti svih ovih rešenja, pogotovo na nivou lokalne samouprave. Nemam utisak da je iko dovodio u pitanje funkcionisanje izvršnog odbora, odnosno taj način organizacije organa lokalne samouprave. Ovo govorim iz jednog razloga koji je možda malo poznat; činjenica je da je 1992. godine na lokalnom nivou, u opštinama, tadašnja opozicija, a neki su sada članovi vladajuće koalicije, pobedila u 50 opština. Taj broj je 1996. godine bio 74 opštine, bilo da je reč o partijama koje su u DOS-u sada ili su zajedno sa članicama DOS-a organizovale lokalnu vlast. Nikom od njih postojeći sistem nije predstavljao problem za rad. Zašto ovo kažem? Postoji u lokalnoj samoupravi jedan osnovni princip koji ne zavisi od vlasti i opozicije, a to je da se sve lokalne samouprave, odnosno svaka opština, bez ideološkog predznaka, zalaže za više ovlašćenja i više novca. U proteklih 12 godina i jedno i drugo je bilo primereno situaciji u kojoj se nalazimo. Mislim da je ovaj zakon, ako se već krenulo u ovaj zakon, trebalo da bude korak napred u izgradnji sistema lokalne samouprave. Nasuprot tome, mi smo dobili jedan zakon gde se, na žalost, stvara jedan mutant od lokalne samouprave, gde se stvaraju organi koji su potpuno divergentni, gde apsolutno ne postoje uslovi da sve nromalno funkcioniše, a pogotovo da funkcioniše u interesu građana. (Predsedavajući: Vreme.) Iz svih tih razloga, smatram da ovaj amandman kolege Rajića treba prihvatiti.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 37, protiv 112, uzdržan jedan, nije glasalo 26, od 176 narodnih poslanika. Konstatujem da amandman nije usvojen.
Na član 28. amandman je podnela grupa narodnih poslanika: Vladimir Dobrosavljević, Petar Madžarević, Zoran M. Nikolić, Dragan Jočić, Dušan Golubović, Slavoljub Matić, Milutin Prodanović i Petar Cvetković. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? Grupa narodnih poslanika, preko ovlašćenog predstavnika, povlači amandman na član 28, čime on prestaje da bude predmet rasprave. Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Mujo Muković. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Da li neko drugi želi reč? Reč ima narodni poslanik Zeldžo Hurić, poslanička grupa Sandžačka demokratska partija i Reformisti Vojvodine.
Dame i gospodo narodni poslanici, izgleda da mi, poslanici Sandžačke demokratske partije, imamo tu sreću da nam se svi amandmani odbijaju iz razloga što će materija koja se njima tretira biti bliže određena nekim zakonima koji treba da se donesu. Dobro, to je bolje nego da su a priori odbijeni, jer u suštini to znači samo prolongiranje. Oni će kad - tad postati deo nekog zakona. Motiv koji smo imali prilikom podnošenja ovog amandmana je sadržan u onom jednom našem predizbornom sloganu (mislim na DOS) da ćemo izbore, kada mi dođemo na vlast, organizovati na principu proporcionalnog sistema. Mi imamo veliku želju da se to tako desi zato što smo suočeni sa jednim problemom, jednim iskustvom iz naših sredina, da se tamo desio slučaj gde je DOS na predsedničkim izborima dobio ubedljivu većinu u glasanju, a da u organima lokalne samouprave ne participiramo ni približno tim glasovima koje smo dobili. Dakle, ovakav izborni sistem bi omogućio, po onoj narodnoj - "koliko para, toliko muzike", odnosno koliko imate glasova, toliko ćete i participirati u lokalnim organima vlasti.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe.
Poslanička grupa SRS podržava amandman poslaničke grupe Sandžačke demokratske partije zato što je dobar, zato što je promišljen i zato što odgovara zahtevima svih opozicionih partija u proteklih 12 godina. Sve opozicione partije 12 godina su tražile, zahtevale i borile se za proporcionalni izborni princip na svim nivoima vlasti. To, nažalost, nije bilo moguće postići 1992.godine kod donošenja Zakona o lokalnoj samoupravi; nije bilo moguće postići ni 1999. godine kada je donošen sadašnji Zakon o lokalnoj samoupravi; iako smo tada uspeli bar da svedemo izbore na jedan izborni krug, da se bar otarasimo potrebe da se u drugom izbornom krugu prave kalkulantske, neprogramske koalicije, a na šta su bile pojedine partije prinuđene. Sada je trenutak da se u Srbiji uvede proporcionalni izborni princip i na lokalnom nivou vlasti. Naravno, stavovi po ovom pitanju se menjaju u pojedinim političkim partijama, a zavisno od njihove konkretne pozicije u određenom trenutku. Onaj ko je na vlasti često ima sklonost da zadrži ili sprovede većinski izborni princip, računajući da to njemu najviše odgovara; onaj ko je u opoziciji, da zadrži odnosno uvede proporcionalni izborni princip. Nedavno smo čuli i predlogVesne Pešić iz GSS-a da se na svim nivoima, i na nivou Republike Srbije i na saveznom nivou, uvede većinski izborni princip. To je moguće. Znate, ako vam to padne na pamet, neće mi biti problem da postignem sporazum i sa Vukom Draškovićem i sa Mirkom Marjanovićem i da vas onda zbrišem automatski na svim nivoima po tom pitanju. Toliko ste trenutno omiljeni u narodu, da tu više nema nikakve sumnje. Samo se vi smejte, zalediće se taj osmeh vrlo brzo na licima. Principijelno, svima najviše odgovara proporcionalni izborni princip sa nekim umerenim cenzusom. Ne mora taj cenzus biti 5%, može i 3%, ali da se omogući predstavnicima svih političkih opcija da budu prisutni u parlamentu, jer tada će vlast, onaj ko ima većinu, najviše biti kontrolisan, najefikasnije kontrolisan. Ovde je potrebno na opštinskom nivou da imamo konventski sistem, svu vlast koncentrisanu u skupštini opštine, a skupštinu opštine konstituisanu na proporcionalnom izbornom principu, kako bi građani najrazličitijih političkih i ideoloških orijentacija bili zastupljeni u glavnom organu vlasti na lokalnom nivou.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Tomislav Nikolić, sa mesta: Kvorum pre glasanja o amandmanu.) Podsećam narodne poslanike da po Poslovniku mogu da intervenišu predsednici poslaničkih grupa. Pošto to nije učinjeno, molim narodne poslanike da se izjasne. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Po Poslovniku tražim kvorum.) Zaključujem glasanje. Za je 25, protiv 122, uzdržan jedan, nije glasalo 36,ukupno 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 29. amandman je podnela grupa narodnih poslanika: Vladimir Dobrosavljević, Petar Madžarević, Zoran M. Nikolić, Dragan Jočić, Dušan Golubović, Slavoljub Matić, Milutin Prodanović i Petar Cvetković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosioci amandmana povlače amandman na član 29, čime on prestaje da bude predmet rasprave. Na član 30. amandman je podnela grupa narodnih poslanika: Vladimir Dobrosavljević, Petar Madžarević, Zoran M. Nikolić, Dragan Jočić, Dušan Golubović, Slavoljub Matić, Milutin Prodanović i Petar Cvetković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 31, tražio sam da se briše tačka, umesto nje da stoji zapeta i tekst da glasi: "osim u slučajevima predviđenim zakonom". Na osnovu člana 112, 113. i člana 114. Predloga zakona jasno je da mogu da nastupe slučajevi da odbornicima mandat traje kraće od četiri godine. Naime, tada se raspisuju dopunski izbori za upražnjeno odborničko mesto i mandat za tog novog izabranog odbornika traje do isteka mandata ostalih odbornika. Znači, traje kraće. Ako posle dve godine neki odbornik, zbog sprečenosti ili zbog smrtnog slučaja, napusti tu opštinu, dolazi do biranja novog odbornika. Ovde piše da mu mandat traje četiri godine. To znači da je novoizabrani odbornik uskraćen za dve godine mandata. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Amandman narodnog poslanika Lazara Marjanskog je smislen i popravlja tekst zakona. Zato što postoje već u samom zakonu izuzeci u odnosu na pravilo da mandat odbornika traje četiri godine, odnosno da se odbornik bira na četiri godine. Odbornik se zaista bira na četiri godine, ali ako ostane ovako kruta odredba, onda je u koliziji sa još važećim delovima prošlog Zakona o lokalnoj samoupravi koji još nisu promenjeni. Nije donesen izborni zakon za lokalni nivo. Ostaje i dalje da mandat odborniku prestaje prestankom članstva u političkoj partiji čiji je kandidat bio na izborima ..... (Predsedavajuća: Molim narodne poslanike da se ne igraju sa mobilnim telefonima, molim vas da isključite telefone.) (Zašto me prekidate?) ....u slučaju da se raspusti skupština opštine itd. To mora da se predvidi. Odbornik se načelno bira na četiri godine, osim u slučajevima predviđenim zakonom. Znate, može se ići i na vanredne izbore. Ako ostanete kruto pri odredbi da se odbornik bira na četiri godine, onda su nemogući vanredni izbori. Zašto onemogućavati vanredne izbore za skupštinu opštine? U jednoj opštini pojedinačno ili u svim opštinama zajedno. Zašto bežati od te mogućnosti? Zato pravna norma u ovom članu mora biti elastična.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman na član 31. Za 28, protiv 138, uzdržanih nema, nije glasalo 16, ukupno 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 32. amandman je podnela grupa narodnih poslanika: Vladimir Dobrosavljević, Petar Madžarević, Zoran M. Nikolić, Dragan Jočić, Dušan Golubović, Slavoljub Matić, Milutin Prodanović i Petar Cvetković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj se amandman odnosi na nadležnosti SO. U članu 32. kod predlagača stoji tačka 9) - "bira predsednika skupštine i zamenika predsednika skupštine". Mi smo predložili da se u članu 32. Predloga zakona tačka 9) menja i glasi - "bira predsednika skupštine i zamenika predsednika skupštine i, na predlog predsednika opštine, bira opštinski savet." O čemu se tu radi? Naime, vraćamo se na ono ključno što DSS predlaže kroz amandmane, a to je formiranje opštinskih saveta, odnosno gradskih saveta, tamo gde su gradovi. Znači, izvršnu vlast vrše dva organa: predsednik opštine koji se bira neposredno i opštinski savet koji, na predlog predsednika opštine, bira skupština opštine. Znači, mi cenimo predsednika opštine jer on dobija mnogo veću ingerenciju u odnosu na sadašnjeg predsednika, pre svega zato što se čovek bira na neposrednim izborima. Još nešto moram reći da ne bi bilo zabune, da se ne meša opštinski savet sa izvršnim odborom. Naime, ne postoji više predsednik izvršnog odbora, nego će predsednik opštine biti po funkciji član opštinskog saveta i predsedavati opštinskim savetom. To je ono ključno. Dodaću još nešto što je donekle u vezi sa onim članom 27. i onim našim amandmanom od pre 15 ili 20 minuta, kao i sa diskusijom gospodina Dejana Mihajlova i Čede Jovanovića: mislim da se tu može doći do kompromisa, pa ćemo videti. Sve poslanike molim da prihvate ovaj amandman DSS-a na član 32. tačka 9).Hvala vam.
Da li još neko od ovlašćenih želi reč? (Da.) Narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, zamolio bih vas da samo budete koegzistentni ili da svoje principijelno insistiranje na kontroli i nadzoru predsednika, odnosno gradonačelnika, iskažete i u podršci pri ovom amandmanskom korigovanju Predloga zakona, kojim se uvodi telo što će se baviti kontrolom i nadzorom. Znači, ne telo koje će limitirati funkciju gradonačelnika. Ali, istovremeno, mi definišemo jedan kontrolni mehanizam koji će, sa jedne strane, afirmisati poziciju opštinskog parlamenta, učiniti funkcionisanje predsednika, odnosno gradonačelnika potpuno javnim, podložnim kontroli. Dakle, sve vreme pričamo o novom sistemulokalne samouprave koji zapravo treba da bude efikasni servis građana. Ako građani žele da ostvare potpunu kontrolu rada gradonačelnika, a moramo topravo dopustiti i izabranim predstavnicima tih građana koji sede u klupama skupštinskih odbornika, skupština opština će izabrati kabinet, odnosno opštinski savet; on će biti kontrolno nadzorno telo koje će se baviti poslovima kontrole i nadzora,od čega mi ne bežimo, već naprotiv, na tome insistiramo. Zbog toga je potpuno neshvatljivo da neko želi da zadrži mehanizme koji su sami po sebi bili nefunkcionalni jer su doveli do krupnih anomalija u sistemu lokalne samouprave, a sa druge strane isključuje svaku vrstu nove mogućnosti kontrole funkcionisanja lokalne samouprave na konceptu na kome smo mi insistirali i koji je baziran u ovom zakonu.
Narodni poslanik Vojislav Šešelj, pa narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman DSS-a je lepo napisan, ali je besmislen. Zašto? Kaže se da skupština opštine bira predsednika skupštine i zamenika predsednika skupštine i, na predlog predsednika opštine, bira opštinski savet. Kako može da se na predlog predsednika opštine bira opštinski savet kada predsednik opštine ima isključivu upravno-izvršnu nadležnost, a opštinski savet ne bi imao nikakvu izvršno-upravnu nadležnost. Kao organ skupštine opštine bio bi samo neko njeno pomoćno telo. Ne može skupština opštine formirati organ i davati mu izvršno - upravnu nadležnost, ako unapred to nije određeno kao njena nadležnost. Ako je sva izvršno-upravna funkcija u rukama predsednika opštine, onda skupština opštine nema šta tu da mu se meša. To je besmisleno. Drugo, samo tamo gde je opštinski savet u funkciji vlade, ima smisla odredba da predsednik predlaže izbor opštinskog saveta. Po ovom zakonskom projektu opštinski savet nema ulogu opštinske vlade, nego je savetodavno telo skupštine opštine. To ne može da bude ni savetodavno telo predsednika opštine. Ovo je neverovatno iracionalno sročeno. Ovo nije nikakav mešoviti sistem. U sferi u kojoj se određuje razlika između predsedničkog i parlamentarnog sistema, nema mešovitog sistema, postoji više ili manje čist oblik predsedničkog, više ili manje čist oblik parlamentarnog. U najčistijoj formi parlamentarni sistem postoji u Engleskoj, Italiji, Nemačkoj, u najčistijoj formi predsednički sistem postoji u Americi i Rusiji. Međutim, ni u Americi ne postoji predsednički sistem na lokalnom nivou. Tamo postoje tri različite varijante u sve tri gradonačelnik, odnosno predsednik jedinice lokalne vlasti ima uglavnom čisto protokolarnu funkciju. Njegov autoritet, odnosno njegova moć se bazira na političkom autoritetu, a ne pravno regulisanim nadležnostima. Ono što vi predlažete u ovom zakonskom projektu, ne postoji nigde na svetu. Ono što DSSpredlaže, ne bi lipopravio ovaj zakonski projekat, još je besmislenije; tek to nigde ne postoji. To je onda spetljavanje baba i žaba, pa ko šta ščepa.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, nisam ni profesor, nisam ni doktor nauka, ali otprilike znam da nešto predvidim i da napravim neki sistem koji bi mogao da funkcioniše. Ovde mi trenutno radimo na sistemu lokalne samouprave, odnosno jedne od oblasti koja je različita gotovo u svim državama, baš zato što je ona specifična i što treba da podrži okolnosti koje postoje u pojedinoj državi. Mi ovde radimo na jednom sistemu koji će biti prilagođen okolnostima i uslovima kakve su u Srbiji danas,koji može da obezbedi da građani nesmetano zadovoljavaju svoja prava preko te lokalne samouprave, a da ta lokalna samouprava bude ograničena i da postoji sistem ravnoteže i kontrole. Tako se i ovim amandmanom predlaže izbor opštinskog saveta na predlog predsednika opštine, saveta koji će njega kontrolisati i nadzirati, koji će imati ingerencije predlaganja, odnosno ingerenciju predlaganja budžeta, kao i kontrole nad vršenjem i radom opštinske uprave. Upravo je to sistem koji garantuje da dobijemo mogućnost odgovornog i kvalitetnog vršenja vlasti. Baš zato su i moji prethodnici pominjali da u SAD-u postoje tri razlčita sistema, što znači da i u okviru jedne države postoje tri različita sistema koje oni prilagođavaju posebnim okolnostima. Mi u Srbiji pravimo sistem koji će biti prilagođen našim okolnostima,samim tim ovaj predlog se kvalitativno popravlja i uz neke druge, recimo sledeći amandman, gde se kaže da će načelnike postavljati skupština opštine, dobijamo predlog, gde ćedva organa, neposredno izabrani u skupštini opštine, dobiti posebno na težini izborom opštinskog saveta, a neposredno izabran predsednik opštine ograničavati. Tu ćemo dobiti jedno odgovornije vršenje vlasti, tako da niti ćemo imati apsolutno isto mesto predsednika opštine, niti ćemo imati opštinski parlament koji će moći da čini sve bez saglasnosti predsednika opštine. Upravo je to sistem koji nama najviše odgovara u procesu tranzicije, a to je dobro poznati sistem ravnoteže i kontrole. Zato pozivamo poslanike da glasaju za ovaj amandman i time ovaj predlog zakona učine boljim.
Reč ima narodni poslanik Zeldžo Hurić, predsednik poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, u načelnoj raspravi o ovom zakonu rekao sam da jedina dilema koja je u meni bila povodom ovog zakona je baš institucija predsednika skupštine opštine. Pažljivo sam slušao prethodne diskusije i moram da priznam da je u dobroj meri ta dilema kod mene otklonjena. Naravno, ne shvatam baš ovo kako je gospodin Dejan Mihajlov rekao da je uloga opštinskog saveta uloga kontrolnog tela. Ja ne gledam da je njegova glavna uloga u tome i bilo bi pomalo nelogično da neko, koga sam predsednik opštine predlaže,bude njegovo kontrolno telo. Naprotiv, to je jedan organ koji njemu pomaže u njegovom radu i sam naziv zapravo to i kaže - opštinski savet. Svakako ne znači da će imati tu jednu crtu kontrole, nego da mu pomaže i da radi ono što treba. Zato kažem da je dilema izbrisana i mi ćemo glasati za ovaj amandman.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, predstavnik poslaničke grupe.
Kolege poslanici, poslanička grupa SPS neće podržati ovaj amandman, jer je po našem mišljenju apsolutno nelogičan, nefunkcionalan, praktično neprimenjiv. Mi smo, kao što znate, konceptualno protiv ovog predloga zakona i pogotovo suštinski, protiv izbora predsednika opštine, s obzirom na ogromna ovlašćenja koja taj izabrani čovek po ovom predlogu zakona dobija. U praksi, kako je rekao jedan moj kolega, on stvarno dobija faraonska prava. Šta sada imamo? Sada imamo pokušaj da se takav sistem, predsednički, ograniči. Predsednik predlaže, skupština bira. Šta u slučaju kohabitacije na lokalnom nivou, kada skupštinu opštine čine odbornici koji su drugačije političke orijentacije u odnosu na izabranog predsednika opštine? Šta onda? Predsednik predlaže, skupština neće da izabere. Umesto da imamo izvršni odbor kao izvršni organ skupštine opštine, koji se može uvek postaviti i smeniti, mi donosimo, odnosno predlažemo rešenja koja su praktično neprimenjiva i suštinski služe da zamažu oči. Mi ovaj amandman pre svega shvatamo kao pokušaj da se unutar DOS-a nađe kompromis oko ovog zakona, koji je jedan loš zakon i to se već evidentno vidi, a koji suštinski nema ništa od onoga što se zove sistem lokalne samouprave. Da bi to bio sistem on mora da sadrži osnovne elemente: mora da bude jednostavan, efikasan, funkcionalan; mora biti za dobrobit građana Republike Srbije; mora biti u interesu lokalne samouprave; dati mogućnost građanima da upravljaju javnim poslovima na lokalnom nivou; da se zna ko je za šta odgovoran i da postoji praktično odgovornost za učinjeno, odnosno neučinjeno. Ovakvim rešenjima stvara se jedan potpuno nefunkcionalan sistem i mi socijalisti ovakav amandman ne možemo prihvatiti.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 119, protiv 43, uzdržanih 12, nije glasalo 15, ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman na član 32. grupe narodnih poslanika. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Čedomir Jovanović, Nenad Bogdanović, Milena Milošević, Milan Marković i Dragan Pavlović. Vlada je prihvatila ovaj amandman, Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, kao podnosilac amandmana.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je praktično još jedan u nizu amandmana kojim se balansira odnos između gradonačelnika i skupštine opštine, odnosno skupštine grada. Mi želimo da ulogu gradonačelnika u segmentu imenovanja načelnika, odnosno načelnika uprava prenesemo na skupštinu i na odbornike, dakle jednako odgovorne ljude izabrane od strane građana, koji kao predstavnici i zaštitnici autentičnih interesa egzistiraju na nivou njihove izborne jedinice. Po Predlogu zakona o lokalnoj samoupravi poslednju reč je imao gradonačelnik, a ovim amandmanom se to menja. Gradonačelnik postaje predlagač, a poslednju reč zadržavaju odbornici, odnosno skupština opštine, koja time deli odgovornost sa gradonačelnikom o veoma bitnom segmentu kadriranja na nivou lokalne samouprave.
Za reč se javio narodni poslanik Dejan Mihajlov, kao predstavnik poslaničke grupe, pa narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Poštovani poslanici, dame i gospodo, ovim amandmanom se predviđa još jedno ograničenje predsednika opštine, upravo zato što načelnika opštinskih uprava postavlja skupština na predlog predsednika opštine. Tu se taj mehanizam rada, komunikacije i kontrole dodatno popravlja, zato što su upravo odeljenja i načelnici ti koji predlažu skupštini i predsedniku opštine donošenje svih odluka. Na ovaj način, kontrolom i razrešavanjem, upravo kontrolom načelnika koju vrši skupština, a koja ih i predlaže, postiže se jedan mehanizam boljeg funkcionisanja i boljeg rada, te će ovaj amandman, sa prethodno usvojenim amandmanom i sa onima koji će biti usvojeni, dati jedan sklop ravnoteže i kontrole predsednika opštine, skupštine opštinskog saveta. To je nešto što ovim zakonom i ovim amandmanima može da se postigne, te treba glasati za ovaj amandman.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde je izgleda počelo pravo takmičenje između Čedomira Jovanovića i Dejan Mihajlova ko će besmisleniji amandman da predloži i ko će zdušnije taj besmisleni amandman oberučke da prihvati. Vidite koliko je besmislen ovaj amandman, da skupština opštine bira i razrešava članove kabineta predsednika opštine, postavlja i razrešava načelnika opštinske uprave, odnosno načelnika uprave. To bi bilo isto tako kao kada bi predsednik Vlade Srbije bio biran na direktnim i neposrednim, tajnim izborima od strane građana, a Skupština Srbije da mu bira ministre, zamenike ministara, pomoćnike ministara, direktore organa republičke uprave, direktore javnih preduzeća, sekretara Vlade i njegov kabinet. Šta je kabinet predsednika? To su sekretarice, daktilografkinje, šef protokola, Vladimir Popović-Beba itd. Znači, Đinđića direktno bira narod na izborima, a Vladimira Popovića - Bebu bira Narodna skupština. (Glasovi: Može.) Znam da može, ali kako niste svesni besmislenosti ovog amandmana. Vi, zapravo, pravite još monstruozniju pravnu projekciju sistema vlasti na lokalnom nivou. Umesto da se vratite onom što je jedino logično i ispravno, da skupština opštine bira predsednika skupštine, da je on istovremeno i predsednik opštine, da bira opštinsku vladu, a da opštinska vlada postavlja načelnike uprave, članove kabineta itd. To je jedino smisleno. Vi bežite od institucije opštinske vlade. Institucija opštinske vlade ne postoji. Instituciju opštinske vlade podvodite pod funkciju predsednika opštine, odnosno gradonačelnika, njega izvlačite potpuno od opštinske kontrole, a onda predsednik opštine predlaže opštinski savet koji će njega kontrolisati. Zamislite Zorana Đinđića koji sada dolazi pred Narodnu skupštinu da predloži neki organ koji će njega kontrolisati. Umesto skupština opštine da direktno kontroliše predsednika opštine. (Glasovi - prava stvar.) Znam da je to prava stvar. Vi biste želeli vlast koju niko živ ne može efektivno da kontroliše. Ima i takvih sistema vlasti u svetu, ali sve kraće traju i nigde ne mogu da se nazovu demokratskim. Zovu se - autokratski, diktatorski, despotski, tiranski itd.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, predstavnik poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa Socijalističke partije Srbije neće podržati ovaj amandman zato što je besmislen, nefunkcionalan, zato što ruši čak i ono što je DOS predložio, a kamoli da doprinosi unapređenju onoga što se zove sistem lokalne samouprave u Republici Srbiji. Sve ono što sam rekao u ime poslaničke grupe za opštinski savet vredi isto i još više, jer je još besmislenije, za kabinet predsednika. Stoga mi ovaj amandman nećemo prihvatiti. Hvala.
Pošto se niko ne javlja za reč, stavljam amandman na član 32. grupe poslanika na glasanje. Za 117, protiv 41, uzdržana četiri, nije glasalo 19, ukupno 181 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Molim narodne poslanike da, pošto imamo još 30 sekundi do pauze, čuju obaveštenje - sednica Zakonodavnog odbora održaće se u pauzi u 14,00 časova u sali na II spratu. Sednicu ćemo nastaviti u 15,00 časova raspravom o amandmanu na član 32. narodnog poslanika Slobodana Pavlovića. Hvala.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da, pomoću elektronskog sistema, utvrdimo da li imamo kvorum za nastavak rada. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo nastaviti rad. Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Pavlović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Nije prisutan.) Žao mi je, ne mogu da ponavljam. Da li neko drugi želi reč o ovom amandmanu? Izvolite, kasnite na sednicu, već sam vas prozivala. Ima reč narodni poslanik Slobodan Pavlović, podnosilac amandmana.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Mićić, nisam kasnio na sednicu, sedim ovde već 12 minuta i moja kartica je bila u poslaničkoj jedinici pre nego što ste objavili ovo što ste rekli. Smatram da je u pitanju nesporazum. Dakle, ovako: u ime poslaničke grupe SPS predložio sam amandman na član 32. Zakona o lokalnoj samoupravi, o kome sada raspravljamo, dakle, na član kojim je definisana nadležnost skupštine opštine, u kome stoji da skupština opštine, u skladu sa zakonom, pored ostalih stvari, u tački 4) piše: "donosi urbanistički plan opštine i uređuje korišćenje građevinskog zemljišta". Predložio sam da se tačka 4) menja i glasi: "donosi urbanistički plan i program uređenja i korišćenja građevinskog zemljišta". U obrazloženju sam napisao zbog čega; avas,autore i predlagače zakona hoću da podsetim da je predloženo i predviđeno da skupština opštine donosi urbanistički plan opštine, iako je, pretpostavljam, predlagaču poznato da, u skladu sa Zakonom o uređenju naselja i prostora, ne postoji urbanistički plan opštine. Ja to interpretiram, pa da ne bi bilo slobodno, pročitaću. U članu 16. stoji "Urbanistički planovi su: 1. generalni plan grada, odnosno naselja; 2. generalni plan predela; 3. generalni plan mreže infrastrukture ili mreže područja, ili objekata sa posebnim funkcijama; 4. regulacioni plan". U članu 17. se govori da se generalni plan grada donosi za naselja, za grad, za naselje koje ima više od 21.000 stanovnika i sedište opštine. Dakle, ne postoji, dame i gospodo, planski akt koji se stavlja u nadležnost skupštini opštine da ga usvaja. Ne razumem kako je Vlada u odgovoru rekla da je moj amandman u redu, znači jeste, ali nije bitno. Veoma je bitno, ne može se u nadležnost skupštini lokalne samouprave, dakle skupštini opštine, dati da usvaja nešto što po zakonu ne postoji, a inače, kaže se da skupština opštine, u skladu sa zakonom, to radi. Drugo, u tom članu je predloženo da se to odnosi na uređenje građevinskog zemljišta, odnosno da se uređuje korišćenje građevinskog zemljišta. Da podsetim, u članu 19. ovog istog zakona o kome sada razgovaramo, u tački 7) je isto napisano: "donosi programe uređenja građevinskog zemljišta, uređuje i obezbeđuje vršenje poslova uređenja i korišćenja građevinskog zemljišta i utvrđuje visinu naknade za uređenje i korišćenje građevinskog zemljišta". Ne može se ono što je u nadležnosti kao izvorna funkcija opštine preneti organu koji treba to da usvoji, pa sam predložio da treba da stoji: "usvaja i donosi program uređenja i korišćenja građevinskog zemljišta".To je potpuno logično i nema potrebe da dalje objašnjavam. Drugo, predložio sam da se posle tačke 9) doda nova tačka 10) koja glasi: "bira i razrešava izvršni odbor". Obzirom da je vreme skraćeno, a imajući u vidu činjenicu da su i moj kolega Golub Rajić a zatim i kolega Žarko Obradović u okviru člana 30. objasnili predlog naše poslaničke grupe za uvođenje instituta izvršnog odbora, nemam potrebe da ponavljam, već računajte kao da je obrazloženje isto kao ono koje su njih dvojica dali.
Gospodine Pavloviću, upozoravam vas na prekoračenje vremena.
Hvala na upozorenju, vrlo ste ljubazni. I treće, predložio sam da se u tački 15) reč: "pokrajinski" briše. Dame i gospodo, nema razloga da podsećam, osim da kažem - u članu 10. istog zakona na koji se pozivam, na koji skrećem pažnju ministru pravde, piše da su prostorni planovi: Prostorni plan Republike Srbije, regionalni prostorni plan, prostorni plan područja posebne namene i prostorni plan mreže infrastrukture. Dakle... Nije još vreme, molim bez dobacivanja.Dakle, nema prostornog pokrajinskog plana. Nisam bio na sednici zbog bolesti, izvinjavam se, prekoračio sam vreme, prekidam i molim da prihvatite amandman.
Za reč se javio narodni poslanik Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanik Slobodan Pavlović je bio bolestan i nije informisan da ste vi, u skladu sa demokratskim duhom, skratili sa pet na tri minuta raspravu, na predlog našeg poslanika, koji se posle sekirao što je to i predložio. Mislim da zaista treba da usvojite sugestije jednog izuzetno iskusnog čoveka, koji je vrlo odgovorno i savesno radio u lokalnoj samoupravi u gradu Beogradu. SPS ovim amandmanom želi da ukaže da su zakonskim rešenjima složeni urbanistički i prostorni planovi i da se u ovoj zemlji, po Zakonu o planiranju i uređenju prostora i naselja, tačno zna šta treba raditi, od Prostornog plana Republike Srbije, preko regionalnih prostornih planova i prostornih planova posebne namene, do generalnog projekta za naseljeno mesto i regulacionog plana, kao sastavnog dela razrade generalnog projekta. Prema tome, urbanistički plan opštine apsolutno kao takav ne postoji i urbanizam je, kao kategorija, vezan za naselja, za naseljena mesta. Prema tome, u jednoj opštini možete imati generalni plan naseljenog mesta i razradu tog generalnog plana kroz regulacione planove, a možete imati generalni plan predela, kojim, eventualno, vršite namenunenaseljenih mesta za neke druge sportske svrhe itd. Znači, nemojte da gledate da je ovo predložio poslanik opozicione partije, nego je ovo predložio čovek koji je vrlo ozbiljno i savesno radio osam godina u gradu Beogradu, a potom u Ministarstvu građevina, na donošenju zakonskih projekata i realizaciji tih zakonskih projekata. U interesu građana, prihvatite ovaj amandman.
Hvala. Da li se o ovom amandmanu još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 43, protiv 128, uzdržanih nema, nije glasalo 8, od ukupno 179 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Miroljub Veljković. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Miroljub Veljković.
Član 32. definiše ovlašćenja skupštine opštine. Međutim, sasvim je jasno da će ta ovlašćenja odbornika skupštine opštine biti stvarno jadna, kako ih je definisao ovaj predlog zakona. Još veću papazjaniju smo napravili prihvatanjem amandmana poslaničke grupe DSS - uvođenjem ovog tzv. kontrolnog i nadzornog organa, praktično se neće znati ko šta radi u skupštinama opština. Svi se deklarativno slažemo, poštovani narodni poslanici, da je kontrola izvršne vlasti jedna civilizacijska i demokratska tekovina. Međutim, ovakvim zakonskim rešenjem vi ćete skupštinu opštine praktično, odbornike skupštine opštine, svesti maltene na jedan debatni klub. Odbornici skupštine opštine ni o čemu bitnom neće odlučivati. Sva vlast će biti preneta na predsednika opštine, a odbornici skupštine opštine će jednom mesečno dolaziti i popiti kafu, ni o čemu bitnom neće odlučivati. Amandmanom DSS, koji je ovde hvaljen i od strane poslaničke grupe DOS, mi smo praktično dobili tzv.opštinski savet, koji bi trebalo da kontroliše rad predsednika opštine. To smo već videli prilikom usvajanja Zakona o privatizaciji, da proces privatizacije kontroliše tenderska i aukcijska komisija, koju, pak, ministar bira. Ministar bira ljude. U ovom slučaju predsednik opštine bira ljude koji će kontrolisati njegov rad i njegova velika ovlašćenja. Složićete se sa mnom, to je potpuna besmislica. Ako nađete to negde u uporednom pravu, slažem se da je to pametno rešenje. Stranke će, to je potpuno jasno, na ove izbore izaći sa svojim lokalnim programima, sa svojim kadrovima i ljudi u opštinama će se opredeljivati prema kvalitetu tih programa i prema kadrovima koji taj program treba da sprovedu. Samo se jednom desilo, 2000. godine, da su se ljudi u lokalu prilikom izbora opredeljivali za i protiv Miloševića; budite sigurni da će se ljudi ovog puta opredeljivati prema programima. Šta sada - ljudi se opredele za konkretne programe i kadrove, dobijemo takvu i takvu skupštinu opštine, odbornički sastav itd, a recimo imamo jednu hipotetičnu situaciju - da predsednik opštine bude iz neke poslaničke grupe koja nema većinu u skupštini opštine. Doći će do svojevrsne blokade rada kompletne skupštine opštine. Svojim amandmanom sam predložio da se član 32. temeljno rekonstruiše i da se skupštini opštine daju ovlašćenja koja joj, pre svega, po Ustavu pripadaju. Pošto u ova tri minuta to temeljno ne mogu obrazložiti, nadam se da ste ovaj amandman pročitali i da ćete ga podržati. Na kraju, meni je izuzetno simpatičan taj vaš entuzijazam kada se zalažete da se predsednik opštine bira po većinskom principu. Tako automatski, favorizujete vaše kandidate. Međutim, znajući vaše kandidate u lokalu, mislim da vi nećete dobiti na sledećim lokalnim izborima nijednog predsednika opštine.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, mada se ovlašćenje odnosi samo na oduzimanje reči ili isključenje, a gospodinu Nikoliću nije oduzeta reč.
Dame i gospodo, ovaj amandman je vrlo važan po svojoj suštini. Usvajanjem ovog amandmana moglo bi da dođe do izmena mnogih prethodnih članova ovog zakona od strane Zakonodavnog odbora, ukoliko biste podrobnije porazmislili o onome što je poslanik Miroljub Veljković predložio. Naime, u članu 19. je u 34 tačke propisan izvorni delokrug lokalne samouprave, i to opštine kao jednog oblika lokalne samouprave, a u članu 32. govori se o skupštini kao predstavničkom organu i o tome za šta je ona nadležna. To je obrazloženo u 19 tačaka, a mi smo pokušali da vas ubedimo da je o svim ovim važnim oblastima, koje su nabrojane još u 21 tački, važno da sama skupština o tome odlučuje. Ako ona ne odlučuje, onda je to ostavljeno predsedniku opštine. A, po prirodi svih ovih delatnosti, nelogično je očekivati da predsednik opštine može, recimo, da se stara ili da obezbedi zaštitu kulturnih dobara; da osniva biblioteke, jer on to ne može, nego može samo skupština opštine; da donese akt o stavljanju pod zaštitu određenog prirodnog dobra - to je od opšteg interesa i o tome mora da se izjasni skupština opštine; da donosi osnove zaštite, korišćenja i uređenja poljoprivrednog zemljišta. Dakle, ne može se sve to ostaviti jednom čoveku da radi, a ako ne radi skupština opštine, zaista iz ovog predloga zakona ne vidimo ko bi to drugi radio. Istini za volju, obzirom da predlagač u svojim završnim odredbama kaže da će ovaj zakon, u ovom delu koji sada komentarišemo, amandmanski stupiti na snagu tek nakon sledećih redovnih izbora, mi se zaista pitamo zašto uopšte u ovom trenutku gubimo vreme raspravljajući o ovom zakonu, ako su ti sledeći redovni izbori, svi znamo, 2004. godine. Dakle, predlagaču čak nije palo na pamet da predvidi situaciju da može doći do vanrednih, prevremenih izbora; pa čak i da dođe, ovaj zakon neće stupiti na snagu pre nekih sledećih redovnih izbora. Recimo, ako iduće ili ove godine budu vanredni, tek posle četiri godine, kada budu neki redovni izbori, ovaj zakon će stupiti na snagu. Znači, neka se ljudi u lokalnim samoupravama ne boje da će morati da usklađuju svoju organizaciju i rad odmah nakon usvajanja ovog zakona. Čekaćemo, izgleda, malo više, jer DOS očigledno nema nameru da omogući vanredne ili prevremene izbore, iako su i socijalne i političke tenzije u zemlji i te kako narasle i vreme je za te izbore.
Da li se o ovom amandmanu još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 48, protiv 128, uzdržanih nema, nije glasalo 11, od 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Novica Đurašković. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 12, protiv 149, uzdržana dva, nije glasalo 23, od 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Petar Petrović. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije prisutan. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 14, protiv 150, uzdržan jedan, nije glasalo 23, od 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić, podnosilac amandmana na član 34.
Poslanička grupa SRS podnela je amandman na član 34. Zakona o lokalnoj samoupravi, pokušavajući da ovaj nakaradni zakon donekle dovede u red. Pre svega, u ovom članu se radi o sazivanju skupštine opštine. U članu 34. govori se o tome da sednice skupštine opštine može da sazove predsednik skupštine opštine po potrebi, a najmanje jednom u tri meseca. Već u prvom stavu se pokazuje aljkavost pisca ovog zakona, tako što je u prvom stavu ispustio reč: "opština". Kaže: "Sednicu skupštine opštine saziva predsednik skupštine". Koje skupštine - da li pokrajinske skupštine, da li možda gospođa Nataša Mićić, predsednik Skupštine Republike Srbije? Dakle, potrebno je reći da je sazivač predsednik skupštine opštine. U ovom članu najbitnije jeste da se pokazuje koliko se daje prava i nadležnosti predsedniku skupštine opštine, koji može da saziva skupštinu samo po potrebi. Dakle, u tom slučaju odbornici skupštine opštine mogu da očekuju njegovu dobru volju. Ukoliko se nekada pojave problemi i potrebe za sazivanje neke sednice skupštine opštine, isključivo će zavisiti od njegove volje. Zbog toga poslanička grupa SRS smatra da ovaj član 34. u stavu 2. treba menjati i to tako što bi predsednik skupštine opštine bio dužan da sednicu sazove kada to pismeno zatraži najmanje trećina od ukupnog broja odbornika ili izvršni odbor, i to u roku od 10 dana od dana podnošenja zahteva. Ako predsednik skupštine opštine iz nekih svojih ličnih razloga ili po nalogu nekoga od svojih pretpostavljenih iz Vlade Republike Srbije ili nekih drugih mentora ne želi da sazove sednicu skupštine opštine, skrivajući nešto što se dešava u toj opštini, onda bi tu sednicu mogla da sazove i jedna trećina odbornika ili izvršni odbor, na način kako to je utvrđeno statutom, odnosno drugim opštim aktom. Zbog toga predlažemo da se ovaj član 34. menja i da se prihvati predlog SRS, jer bi se na taj način mogao detaljnije ovlastiti predlagač za sazivanje sednice i regulisati pod kojim uslovima bi se to moglo učiniti, kao što sam i rekao. Iz tih razloga predlažem poslanicima DOS-ovske većine da prihvate ovaj amandman, jer će na taj način kada budu u opoziciji imati prilike da u odborničkim klupama, u skupštinama opština u kojima budu opozicija, kontrolišu rad predsednika skupština opština u kojima žive.
Hvala. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovakvo rešenje kakvo predlaže narodni poslanik Stevan Kesejić svojim amandmanom postojalo je u dosadašnjem zakonu o lokalnoj samoupravi i ono je veoma dobro, jer precizira neke od opšteobaveznih predlagača ili sazivača sednice skupštine opštine. Novo zakonsko rešenje se uopšte u to pitanje ne upušta. U stavu 2. člana 34. kaže se: "Sednica skupštine opštine može se sazvati i na predlog ovlašćenog predlagača, pod uslovima i u roku koji su utvrđeni statutom opštine." Dakle, predviđa se da će postojati neki ovlašćeni predlagači ili sazivači, pored predsednika skupštine opštine. Ne kaže se ko su oni. Ostavlja se skupštini opštine da to samostalno reguliše svojim statutom. Imaćemo u jednoj opštini da taj ovlašćeni predlagač može biti predsednik opštine, u drugojizvršni savet, u trećoj trećina odbornika ili 10 ili pet odbornika, u četvrtoj mesne zajednice, u petoj zborovi građana, u šestoj javne ustanove itd. Zašto to nije dobro? Zato što se ovako suviše širokim rešenjem ostavlja mogućnost nejednakih prava odbornika i građana, od opštine do opštine. Pravo predlaganja koje kao posledicu ima obavezno sazivanje ili pravo sazivanja sednice skupštine opštine je jedan od oblika kontrole opozicije nad vlašću u svakoj opštini. To je oblik kontrole nad radom svih opštinskih organa. Svaki od tih organa mora imati u vidu da je moguće i vanredno sazvati sednicu opštine da bi se raspravljalo o određenom pitanju koje tangira njegove osnovne nadležnosti i odgovornost po pitanju ostvarivanja tih nadležnosti. Zato je važno da minimum tih mogućih sazivača ili predlagača na čiji predlog mora da se sazove sednica skupštine opštine definiše zakon, a da se pored tog minimuma, koji će biti određen zakonom, ostavi mogućnost da se i statutom opštine proširi krug ljudi na čiji će se zahtev sednica obavezno sazivati.
Hvala. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Izvolite, reč ima Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, tačno je da je u prethodnom zakonu ovo pitanje bilo detaljnije i preciznije razmatrano. Međutim, upravo u tome leži sva ona razlika u tretmanu lokalne samouprave, jer mi ne želimo da unapred osporavamo kredibilitet predstavnika građana na nivou lokalne samouprave. Smatramo da su upravo oni ti koji treba da odlučuju o pitanju predlagača i mogućnostima vanrednog zakazivanja sednice lokalnog parlamenta. Ako propišemo zakonom o lokalnoj samoupravi situacije u kojima se može sazvati vanredna skupština i predlagače te inicijative, onda ne postoji nijedan razlog za donošenje statuta. Onda sva pitanjatreba da rešimo zakonom o lokalnoj samoupravi, da od 250 poslanika republičkog parlamenta u stvari napravimo poslanike republičkog parlamenta iz svih lokalnih skupština i da na takav način rešimo sve probleme na koje vi ukazujete. Ne postoji nijedan razlog zbog koga bi trebalo odlaziti dalje u tu oblast od ovog člana 34, kojim je veoma jasno precizirano u kojim situacijama se održavaju sednice skupštine, koji su vremenski intervali. Odgovornost je preneta na predstavnike lokalne samouprave koji su dužni da statutima reše ta pitanja, od situacije do situacije, ne na isti način u svakoj opštini. Upravo su ta prava i odnosi prema tim pravima lokalnih odbornika ono što dolazi do izražaja u izbornim kampanjama i ono što je suština politike.
Zahvaljujem. Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 47, protiv 124, uzdržanih dvoje, nije glasao 21, od ukupno 194 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 34. amandman je podnela grupa narodnih poslanika: Vladimir Dobrosavljević, Petar Madžarević, Zoran Nikolić, Dragan Jočić, Dušan Golubović, Slavoljub Matić, Milutin Prodanović i Petar Cvetković. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dušan Golubović, izvolite.
Otprilike se sudaramo sa prethodnim govornicima, ima malo razlika. Znači, radi se o skupštini opštine, pročitaću taj član 34, jer je kratak: "Sednicu skupštine opštine saziva predsednik skupštine, po potrebi, a najmanje jednom u tri meseca". I za to se svi slažemo. "Sednica skupštine opštine se može sazvati i na predlog ovlašćenog predlagača" - širok pojam, šta je ovlašćeni predlagač; o tome možemo pričati ovde pola sata - "pod uslovima i u roku koji su utvrđeni statutom opštine". DSS je predložila - u stavu 2. člana 34. Predloga zakona posle reči "predlagača" briše se zapeta i dodaju reči "ili statutom opštine utvrđenog broja odbornika". Znači, ne jedna trećina, nego - utvrđenog broja odbornika, što će sam statut skupštine opštine da odredi. Daću primer Kragujevca, i u većini opština je to tako, jedna trećina odbornika može da sazove i u obavezi je predsednik skupštine da u roku od 10 dana sazove skupštinu. Zašto smo mi ovo predložili? Jednostavno smatramo da je predlagač ovog novog zakona u jednu ruku obezvredio funkciju odbornika. Ne zaboravimo da su odbornici onaj stožer, onaj ključ biračkog tela jedne opštine i zbog toga smo želeli da baš odbornike i volju odbornika ugradimo u ovaj zakon, odnosno u član 32. To je svrha ovog našeg amandmana. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Izvolite, narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Amandmanom DSS-a pokušava se malo ublažiti situacija koju nameće sam zakonski projekat. Šta je poenta? Poenta je da se mora i opoziciji u skupštini opštine garantovati pravo da se na njen zahtev zakazuje sednica skupštine opštine. To pravo ovde zakon uopšte ne garantuje. Od opštine do opštine moguće je u listu ovlašćenih predlagača staviti sve moguće institucije i sva moguća pravna lica, osim opozicionih odbornika. Predlagač amandmana ostavlja opštinama pravo da kažu koliki je to broj, ali obavezuje skupštine opština da u svom statutu predvide pravo odbornika, grupe odbornika da sazovu sednicu skupštine opštine ili da njihov zahtev kao obaveznu posledicu ima zakazivanje te sednice. To je ono što je bitno. Malopre Čedomir Jovanović kaže da oni, kao velike demokrate, to ostavljaju kao pitanje koje zavisi od volje samih skupština opština, svesnih samoupravljača na lokalnom nivou koji će to najbolje odrediti. Zašto onda niste na taj način ostavili i pitanje predsednika opštine? Neka opština će onda ići na direktne izbore, neposrednim glasanjem, a neka će ići na to da predsednika bira skupština opštine itd. U čemu je razlika da kod predsednika opštine morate striktno do pojedinosti to regulisati, a onda tamo gde je reč o suštini demokratije, pravu onoga ko misli drugačije, vi mu ne garantujete da se to pravo izrazi kroz funkcionisanje opštinske skupštine. Zbog toga bi to bilo važno. Mi nećemo glasati za amandmanDSS-a jer ni oni ne glasaju ni za jedan naš amandman i to je jedini razlog; a amandman je dobar, ali nećemo za njega glasati iz tog razloga.
Pravo na repliku, narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da je sada sudbina ovog člana u rukama gospodina Batića, ja ću ga zamoliti, nisam siguran da će pristati, da Vlada amandmanom izmeni ovaj član i da se kaže, da se povede računa o SRS, jer ako bi primenili prethodne odredbe koje govore o trećini odbornika, ni u jednoj skupštini vi ne biste mogli da sazovete vanrednu sednicu, zbog toga što ste neodgovorna vlast i zbog toga što ste danas neodgovorna opozicija. Na ovu sednicu ste zakasnili sat vremena, a sada nam ovde besmislenom argumentacijom oduzimate potrebno vreme.
Da li se o ovom amandmanu još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 35, protiv 119, uzdržanih 14, nije glasalo 33, od 201 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Živko Selaković. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu iZakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč, izvolite.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, podneo sam amandman poslaničke grupe SSJ na član 34. da se u članu 34. Predloga zakona posle stava 2. dodaju dva nova stava 3. i 4, koji bi glasili: "Predsednik skupštine na sednicu skupštine opštine obavezno poziva i narodne poslanike koji nisu odbornici, a koji su izabrani sa teritorije opštine, sa pravom da učestvuju u radu sednice bez prava odlučivanja. Predsednik skuštine dužan je da obezbedi u zgradi skupštine opštine uslove za rad narodnih poslanika izabranih sa teritorije opštine (kancelariju i drugo), vezano za prijem građana." Narodni poslanici kao izabrani predstavnici građana imaju dužnost da prate rad organa lokalne samouprave, polazeći od toga da se najveći broj pitanja koja su od životnog značaja za građane rešavaju upravo u opštini, kako bi mogli da predlažu rešenja za prevazilaženje uočenih problema u skupštinama gde su izabrani, u republičkoj ili saveznoj. Poslanička grupa SSJ pri ovome ima posebno u vidu ostvarivanje prava građana, vezano za imovinsko - pravnu oblast , pribavljanje građevinske dozvole, komunalne usluge, inspekcijske službe i drugo, koje se Predlogom ovogzakona još više prenosi na opštinske organe, tj. na lokalnu samoupravu. Želeo bih još da potkrepim nešto, da sam dobio odgovor od Vlade da je poznato da se to reguliše poslovnikom i drugim pravnim aktima. Želim da podvučem sledeće - ne bi bilo suvišno da se ovaj amandman prihvati, da uđe u zakon; jer, mi znamo dobro da je u prošlom Zakonu o izgradnji objekata isto tako rečeno da se pojedine odredbe mogu regulisati pravnim i drugim aktima. Baš vezano uz to što se nađe rupa u zakonu, ostaje mnogo toga nedorečenog i, recimo, dolazi do neprimenjivanja ovih propisa. Smatram da je ovo bila vrlo dobra inicijativa i od prethodnih vlasti, kada su poslanici pojedinih sada vladajućih partija a tada su bili normalno opozicioni poslanici, ovo vrlo rado predlagali, odnosno svi su skupa učestvovali na sednicama skupštine opštine i pokazalo se u praksi da je to dobro. Smatram da bi ovaj amandman trebalo prihvatiti. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 62, protiv 112, uzdržanih nema, nije glasalo 23, od 197narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 36. amandman je podnela grupa narodnih poslanika: Vladimir Dobrosavljević, Petar Madžarević, Zoran Nikolić, Dragan Jočić, Dušan Golubović, Slavoljub Matić, Milutin Prodanović i Petar Cvetković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 37. amandman je podnela grupa narodnih poslanika: Vladimir Dobrosavljević, Petar Madžarević, Zoran Nikolić, Dragan Jočić, Dušan Golubović, Slavoljub Matić, Milutin Prodanović i Petar Cvetković. Vlada je prihvatila ovaj amandman, Odbor za pravosuđe i upravu nije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? (Ne.) Da li se neko drugi prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Obično se amandmanima nastoji popraviti tekst zakonskog projekta. Nažalost, ovde imamo amandman koji je lošiji od rešenja koje je dato u zakonskom projektu. Ova formulacija koja je u zakonskom projektu je upravo optimalna, dakle da odbornik ne može biti pozvan na krivičnu odgovornost, pritvoren ili kažnjen zbog iznetog mišljenja ili davanja glasa na sednici skupštine i radnih tela. Amandmanom se kaže da odbornik ne može biti pozvan na odgovornost za mišljenje koje je izneo ili glas koji je dao na sednici skupštine ili njenih radnih tela. Odbornik može biti pozvan na odgovornost. Pozvaće ga na odgovornost njegovi birači na skupštinama mesnih zajednica, na zborovima građana, na mitinzima itd. Pozivaće ga mediji na odgovornost, pozivaće ga njegova partija na odgovornost. Posledica pozivanja na odgovornost od strane njegove partije može biti isključenje iz stranke i samim tim prestanak odborničkog mandata. Odbornik može biti pozvan na odgovornost, ali ne može krivično (i tu je poenta), ne može sud krivično da ga goni, ne može javni tužilac da ga goni, ne može privatno krivičnom tužbom da bude gonjen za ono što je izjavio obavljajući svoju odborničku dužnost, tako da je to rešenje optimalno.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 34, protiv 137, uzdržano 12, nije glasalo 13, od 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Božidar Vujić.
Dame i gospodo narodni poslanici, koristim ovu priliku za govornicom da deo poslaničke većine pozovem da obrati pažnju na ovo štivo, a to je odgovor Vlade Republike Srbije kojim ona daje mišljenje o amandmanima podnetim na Predlog ovog zakona i kojim nas obaveštava da je neke amandmane odbila, a neke primila. Zašto vas pozivam da obratite pažnju videćete iz amandmana koji je podnela Srpska radikalna stranka i koji ću pokušati da obrazložim. Amandmanom se predlaže da se član 38. proširi sa još jednim dodatnim pasusom koji glasi: "Mandat predsednika skupštine opštine produžava se za vreme ratnog stanja sve dok traje ratno stanje, odnosno dok se ne stvore uslovi za izbor na ovu funkciju". Obrazloženje Vlade, tj. ovo interesantno štivo za koje vas pozivam da obratite pažnju, kaže - amandman se odbija, jer se u njemu predlaže jedino kao novo rešenje, u odnosu na sadržinu člana 38. Predloga zakona, trajanje mandata predsednika skupštine za vreme ratnog stanja, što će biti uređeno posebnim propisima. Kojim to posebnim propisima? Takav pasus je postojao u dosadašnjim rešenjima i to je u Ustavu čak i moguće, a koje će posebne propise, posebne normativne akte Vlada predložiti? Da li zakon o postojanju ratnog stanja? Koja je to besmislenost. Šta je ono što je stvarno interesantno i na šta hoću da obratite pažnju,gospodo iz poslaničke većine? Suština celog amandmana sadržana je u prvoj rečenici, a ona se razlikuje od predloženog člana 38 (na šta Vlada uopšte nije obratila pažnju, što me ne čudi, to je transparentna ekspertska vlada) i glasi: "Skupština opštine ima predsednika skupštine opštine". Šta znači ovaj amandman? Suštinski znači dosta, znači da Srpska radikalna stranka istrajava u ova dva-tri dana u pokušaju da vam obrazloži da je potrebno predsedniku skupštine opštine proširiti ovlašćenja, vratiti mu one ingerencije koje treba da ima. Jer, on je kao predsednik izabran od predstavničkog tela, izabran od strane naroda na neposrednim izborima, time što je na tim izborima izabrana skupština opštine, izabrani su odbornici. Amandmanom je potrebno da se smanje ovlašćenja i ingerencije predsednika opštine koje vi uvodite. Uvodite nešto na mala vrata. Mislim da većina poslanika iz poslaničke većine ima, što posredno što neposredno, vezu sa čuvenom Osmom sednicom Centralnog komiteja zveze komunistov. Međutim, ono što je potrebno jeste da razložno razmišljamo da ovlašćenja koja su nepotrebno data predsedniku opštine znače uvođenje predsedničkog sistema, stvaranje nečega što do sada u demokratskom društvu (a to je imanentno srpskom narodu, to demokratsko društvo) nije postojalo. Shvatam da želite ponovo da uvedete kult vođe, da je to ono iz čega ste izrasli, iz komunističkih papuča, međutim narod za to nije glasao na ovim promenama, koje vi tako transparentno objašnjavate i na prvim sledećim izborima tako ćete i proći.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 55, protiv 116, uzdržanih nema, nije glasalo 19, od 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Božidar Vučurović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podneo ispred poslaničke grupe SRS glasi: "Skupština opštine ima potpredsednika koji zamenjuje predsednika u slučaju kada je predsednik odsutan ili sprečen da obavlja svoju funkciju. Potpredsednik skupštine opštine bira se i razrešava na isti način kao i predsednik". Vlada je u odgovoru kojim je odbila ovaj amandman rekla da je termin zamenik predsednika adekvatniji. Pa, neka bude zamenik predsednika, što se mene tiče on može da se zove i unterbirgermajster, ali je suština u načinu izbora i razrešenja potpredsednika skupštine opštine. Znači - hoće li se taj zvati potpredsednik ili zamenik predsednika, ili depjuti mejr ili kako god hoćete, sasvim je svejedno. U pitanju je način na koji se on bira i razrešava. [[Žagor]] Neću, mogu da vam kažem pesmu. Lepu bih vam ja pesmu napisao ali me neki umor spopao, ko da sam sedeći u ovim klupama 20 tona uglja iskopao. A, što se tiče samouprave ministru Batiću se javlja - odbornici će da se slikaju, a predsednik će sam da upravlja. I semantički je sasvim u redu, jer će predsednik imati prava sam da upravlja, sam da odlučuje i to se zove samouprava. Ovim zakonom ministra pravde provlači se, ko zlatna žica nasleđe drugova komunista i savet mesnih zajednica. Kako ja ovaj zakon vidim, sa pozicije radikala - živeo mesni samodoprinos i treća internacionala. A, kako ovaj zakon vidim sa pozicije stihoklepca - da nam živi drug Edvard Kardelj i drugarica njegova Pepca.
Da li se još neko javlja za reč o amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 54, protiv 115, uzdržanih nema, nije glasao 21, od 190 prisutnih narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 40. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa Srpske radikalne stranke podnela je amandman na član 40. koji govori o nadležnostima sekretara skupštine opštine. Član 40. menja se i glasi: "Skupština opštine ima sekretara koji se stara o obavljanju stručnih poslova u vezi sa sazivanjem i održavanjem sednica skupštine i vrši druge poslove utvrđene statutom i drugim aktima opštine." Sekretar skupštine opštine je istovremeno i sekretar opštinske uprave, u skladu sa ovim zakonom. Sekretar se postavlja, na predlog predsednika skupštine opštine, na četiri godine, odnosno do isteka mandata skupštine opštine i može biti ponovo postavljen. Za sekretara skupštine opštine može biti postavljeno lice koje ima završen pravni fakultet, položen stručni ispit za rad u organima državne uprave i najmanje šest godina radnog iskustva. Sekretaru skupštine opštine prestaje mandat pre isteka vremena na koje je postavljen razrešenjem, raspuštanjem skupštine opštine, na lični zahtev ili ako ispuni uslove za ostvarivanje prava na starosnu penziju utvrđenu zakonom. Kad sekretaru skupštine prestane mandat zbog isteka mandata skupštine opštine, odnosno zbog njenog raspuštanja, on nastavlja da obavlja poslove sekretara opštinske uprave do postavljanja novog sekretara skupštine opštine. Sekretar skupštine opštine može biti razrešen i pre isteka vremena na koje je postavljen, na obrazložen predlog predsednika opštine, od najmanje trećine odbornika ili izvršnog odbora. Obrazloženje - sekretar skupštine opštine se ne može svesti na običnog činovnika koji obavlja samo stručne poslove u vezi sa sazivanjem i održavanjem sednica skupštine opštine. Njegove nadležnosti i ovlašćenja u predlogu zakona preuzima predsednik opštine kao poseban organ opštine, što je za nas neprihvatljivo, jer zadire u Ustavom regulisanu podelu vlasti. Zato i predlažem da prihvatite ovaj amandman. Ali, pre nego što završim, udaljiću se odteme, jer čuli smo iz diskusija u načelu da su se pojavljivali mnogi gradonačelnici i predsednici opština, a prvo me je malo iritirao gospodin Bora Novaković, koji je, u sebi svojstvenom stilu, želeo da pokaže svoju veličinu i moć, a kroz njegovu diskusiju ste mogli da vidite kako bi se ponašali predsednici opština. Zato, kad izađemo za ovu govornicu i kažemo istinu, kada govorimo transparentno o Vladi i njenim ministrima, ne bi trebalo da dobijamo opomene, jer je ovo jedino mesto i jedini način da se može diskutovati o njihovom radu. Hvala.
Da li se još neko javlja po amandmanu? Izvolite, reč ima Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe.
Dame i gospodo, amandman narodnog poslanika Srbe Živanovića treba prihvatiti, jer se njime ispravlja prava pravcata pravnička nebuloza iz člana 40. ovog zakonskog projekta. Ako pogledate član 40. videćete da je uloga sekretara skupštine opštine tako minorna da je besmisleno uopšte je pominjati u zakonu. To je čisto tehničko lice, koje ispisuje adrese na kovertama, umnožava pozive, verovatno uzima osnovne podatke od odbornika da bi im se izdale odborničke legitimacije, i tako dalje. Nijednu ozbiljnu ingerenciju nema sekretar skupštine opštine, a vi ste toj funkciji celi član zakona posvetili. Umesto tamo gde je važno da obezbedite funkcionisanje institucija i da sve institucije u okviru političkog sistema funkcionišu na identičan način, čime se ne uskraćuju demokratska prava građanima, odbornicima i poslanicima, nego se usklađuju sa načelima političkog sistema, vi to pitanje prepuštate opštinskoj samoinicijativi od donošenja statuta. A, ovde, kada je reč o krajnje deplasiranoj, besmislenoj funkciji, njoj posvećujete celi zakonski član. Sekretar skupštine opštine kao funkcioner nema nikakvog smisla, onako kako je koncipiran ovim zakonskim projektom. Što bi ga skupština opštine posebno postavljala, kad to može biti bilo koji opštinski činovnik, čak se ne traži za takvu funkciju ni stručna sprema. Paralelno sa tom funkcijom uveli ste funkciju načelnika opštinske uprave, što je takođe veoma loše, jer ta načelnička funkcija suviše mnogo atributa vlasti podrazumeva. I u ovom slučaju to je čovek koji je striktno podložan predsedniku opštine, odnosno gradonačelniku, umesto da se zadrži dosadašnje rešenje u kome je sekretar skupštine opštine bio najviši funkcioner opštinske uprave. Morao je da bude diplomirani pravnik sa položenim stručnim ispitom. On je bio ravnoteža i izvršnom odboru i predsedniku skupštine opštine. Organ koji bi sada bio, po svojoj upravnoj nadležnosti, ravnoteža predsedniku skupštine opštine jednostavno ne postoji. Ne postoji nijedan opštinski organ kvalifikovan adekvatnom stručnošću koji bi vodio računa, kontrolisao strogo poštovanje ustavnosti i zakonitosti. Sekretar skupštine opštine je, po službenoj dužnosti, do sada striktno vodio računa po pitanju zakonitosti opštinskih akata, i opštih i pojedinačnih. Opština nijedan akt nije mogla da izda, ni opšti ni pojedinačni, dok taj akt ne bi prošao kroz ruke sekretara skupštine opštine. Sada onaj ko odgovara za stručnost i za zakonitost opštinskih akata kao organ jednostavno ne postoji. Za stručnost ne može da odgovara predsednik skupštine opštine, odnosno gradonačelnik. Načelnik opštinske uprave potpuno je njemu podređen, znači ni on ni za šta ne može da odgovara, političar iznad njega. Fali funkcioner uprave koji će odgovarati za striktno poštovanje ustavnosti i zakonitosti i svojom stručnošću to obezbeđivati.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Ako ne, stavljam na glasanje amandman na član 40. Za 54, protiv 105, uzdržan jedan, nije glasalo 28, od ukupno 188 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 40. amandman je podneo narodni poslanikPredrag Čanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Todorović i Hranislav Perić. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo, član 40. Predloga zakona o lokalnoj samoupravi samo dokazuje onu našu tvrdnju da je ovaj predlog zakona pun šupljina, tako da oni koji žele da nađu rupe u zakonu, ubuduće, ukoliko se ne usvoje ova amandmanska poboljšanja ovog zakona, neće imati mnogo problema da nađu te rupe u zakonu. Naime, pošto se članom 40. pokušava regulisati status sekretara skupštine opštine, nigde se u članu 40. nijednim stavom, i to je dobro primetio kolega Čanović iz stranke SSJ, ne određuju uslovi za onoga ko bi mogao eventualno da bude nosilac funkcije sekretara skupštine opštine. Podsetiću vas da je u ranijem Zakonu o lokalnoj samoupravi to bilo jasno definisano, mada je bilo nekih primera u praksi (naročito posle 1996. godine i dolaska na vlast u mnogim opštinama u Srbiji, kada su se konstituisale skupštine opština pod vlašću Koalicije "Zajedno") da se ni te odredbe o uslovima koji su bili propisani za sekretare skupština opština ne poštuju. Jedan od takvih primera je bio u Pirotu. Dakle, kolega Čanović je dobro primetio da je član 40, kao i ceo zakon, nepotpun, pa je predložio da se doda novi stav 3. da se za sekretara skupštine opštine može postaviti lice sa završenim pravnim fakultetom i položenim stručnim ispitom za rad u organima uprave i radnim iskustvom od tri godine. Uz konstataciju da je ovaj predlog u redu, naše skromno mišljenje je da se, s obzirom na stanje koje se može zateći, naročito u malim opštinama, može desiti da mali broj ljudi ima ove uslove, pa se, kako glasi naš amandman, za sekretara skupštine može birati ili biti postavljeno lice koje ima pravni ili drugi fakultet društvenih nauka, položen ispit za rad u organima državne uprave, i najmanje pet godina radnog iskustva u struci. Kao što možete da primetite, razlika između našeg amandmana i onoga koji je podneo gospodin Čanović, a koji je usvojila Vlada, jeste u tome da se predlaže da se za sekretara može postaviti i čovek koji je završio bilo koji fakultet društvenih nauka, ali postoji i jedan restriktivniji uslov - da taj čovek mora imati najmanje pet godina radnog iskustva u struci. Dakle, suština našeg amandmana jeste da se obezbedi stručnost onoga ko bude nosilac funkcije sekretara skupštine opštine, kako se ne bi u praksi dešavale stvari, koje bi mogle da otežavaju rad lokalne samouprave, s obzirom na sve ingerencije i svu nadležnost koju sekretar skupštine opštine ima po stavu 1. člana 40. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Ako ne, stavljam na glasanje amandman na član 40. Za 53, protiv 106, uzdržanih nema, nije glasalo 27, od 186 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 40. amandman je podneo narodni poslanikNovica Đurašković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Podnosilac amandmana povlači amandman, čime on prestaje da bude predmet rasprave u pojedinostima). Narodni poslanik Zlatan Jovanović podneo je amandman kojim predlaže da se naziv Poglavlja 3.1.2. iznad člana 42. promeni. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo, ovo je ključni amandman u ovom predlogu zakona. Naime, SRS ovim amandmanom zadržava rešenje iz postojećeg zakona o lokalnoj samoupravi. Drugim rečima, ovim amandmanom briše se naziv "predsednik opštine", a uvodi se naziv "izvršni odbor". Da bi se ovo objasnilo i bliže prikazalo građanima Srbije, moram da napomenem, a već je više puta rečeno u raspravi, da je ovim predlogom zakona uvedena funkcija predsednika opštine,koji će biti izvršni organ. Postojeći zakon pretpostavlja izvršni odbor kao izvršni organ jedne skupštine opštine, odnosno lokalne samouprave. Da bi građani Srbije ovo bolje shvatili i prihvatili, iz ovog obrazloženja Predloga zakona citiraću nadležnosti koje ovaj predlog propisuje, odnosno daje predsedniku opštine: "Umesto dosadašnjeg složenog i neefikasnog skupštinskog sistema jedinstva vlasti, predlaže se uvođenje specifičnog sistema podele vlasti između skupštine, kao predstavničkog organa i predsednika opštine, kao nosioca izvršne vlasti. Polazeći od principa podele vlasti, predlaže se da predsednik opštine ne bude odbornik skupštine opštine i da se bira neposredno tajnim glasanjem. Predsednik opštine predstavlja i zastupa opštinu, neposredno izvršava i stara se o izvršavanju odluka i drugih akata skupštine opštine, predlaže odluke i druge akte koje skupština donosi, usmerava i usklađuje rad opštinske uprave i vrši nadzor nad njenim radom, postavlja i razrešava načelnika opštinske uprave i vrši druge poslove utvrđene statutom i drugim aktima opštine. Od posebnog je značaja obaveza predsednika opštine da skupštini opštine ukaže u roku od 30 dana od dana donošenja opšteg akta na njegovu suprotnost Ustavu, zakonu i statutu. Predsednik opštine može biti opozvan i pre isteka mandata, a predlog za opoziv podnosi najmanje 10% biračkog tela, skupština opštine, odnosno Vlada Republike Srbije". Iz svega ovoga što sam pročitao proizilazi da ovaj predlog pretpostavlja za ovu funkciju predsednika opštine nekog supermena, koji će biti sposoban, stručan za sve oblasti javnog života, sposoban da sprovede sve odluke opštine u praksi. Otvoreno je pitanje ovde razrešenja predsednika opštine. Naime, u Predlogu zakona stoji da je moguće njegovo razrešenje i pre isteka mandata, ali na predlog 10% od biračkog tela skupštine opštine, odnosno Vlade Republike Srbije. Kada se ta inicijativa pokrene, razrešenje predsednika opštine moguće je samo voljom birača. Znači, raspisuju se izbori koji će promeniti situaciju, odnosno na kojima će se opozvati predsednik opštine. Prosto je nemoguće u ovakvim uslovima... (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Gospođo Čomić, citirao sam minut i po obrazloženje, tako da to vreme ne može da uđe u ovih tri minuta. Znači, prosto je neverovatno dovesti do smenjivanja predsednika opštine na ovaj način, jer tu smenu moraju da verifikuju birači, odnosno da ga opozovu birači na slobodnim izborima. S druge strane, u jednoj situaciji kada ćemo imati različite nosioce vlasti na republičkomi na lokalnom nivou, doći će do situacije da ćemo imati vrlo česte izbore, a to, na kraju krajeva, ovaj zakon nije precizno ni definisao. Znači, imaćemo situaciju da ćemo vrlo često morati praviti izbore na lokalnom nivou da bi se opozvao predsednik opštine, jer ćemo verovatno, zbog pripadnosti različitim političkim opcijama predsednika opštine i većine skupštine opštine, doći vrlo često u situaciju da imamo inicijativu za smenu predsednika opštine.
Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Interesantno je obrazloženje sa kojim Vlada Republike Srbije odbija skoro sve amandmane pripadnika opozicionih partija. Formulacija se ponavlja skoro doslovno od amandmana do amandmana. "Amandman se odbija, jer se u njemu predlaže zadržavanje rešenja iz postojećeg Zakona o lokalnoj samoupravi". To je argument Vlade Republike Srbije. Zapravo, Vlada nema argumenata, pa ideološki diskvalifikuje predlagača i amandman. Nešto ne valja zato što predstavlja preuzeto rešenje iz dosadašnjeg zakona. Ništa pre vas nije valjalo, a od vas pa nadalje sve valja. Ta logika je boljševička po prirodi, potpuno boljševička. Međutim, nije to bitno. Ovde je bitno da se raspravi jedno mnogo važnije pitanje. Znate, mi se ne trudimo zbog vas da ovoliki broj amandmana podnesemo na sve zakonske projekte, nego zbog srpske javnosti koja to prati i koja kroz to posmatra vaše političko ponašanje. Ovde se postavlja pitanje šta je u demokratskom smislu svrsishodnije kada je reč o najvišim organima upravne vlasti - da li da taj organ bude inokosni ili kolegijalni? Politička teorija demokratskog usmerenja je to pitanje odavno raščistila. Formalno, u načelu izvršno-upravne vlasti uglavnom stoji inokosni organ. Ali, u skoro svim modernim demokratijama se vodi računa da njegova ovlašćenja, njegove nadležnosti budu čisto simboličke prirode (kao nadležnosti predsednika Republike Srbije - čisto simbolične). A, stvarni najviši organ upravne vlasti je redovno kolegijalni organ. Vlada je kolegijalni organ. Vlada je organ uprave iznad ministara. Predsednik Vlade je samo prvi među jednakima. Svi su ministri inokosni organi, ali postoji telo koje njihovu delatnost objedinjava, a to telo je kolegijalnog karaktera, da bi se održao osnovni demokratski princip. Taj princip se mora provesti kroz celokupnu strukturu političkog sistema u jednoj državi: od saveznog nivoa, nivoa federalne jedinice, nivoa autonomije ili regiona, ako ikada bude postojao, do nivoa lokalne samouprave. Ne može na jednom nivou biti jedno rešenje, a na drugom nivou sasvim suprotno. Takav politički sistem je u haosu. Takav pravni poredak teško može da funkcioniše. Onaj princip koji postoji na državnom vrhu, mora se provesti do najnižeg organa vlasti. (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Taj najniži organ vlasti, a ujedno i organ lokalne samouprave, u našem sistemu je opština. Struktura vlasti u opštini mora po tom osnovu da podseća na strukturu vlasti u Republici Srbiji, sa izuzetkom sudske vlasti koja isključivo mora biti vezana za državu, i to za najviši državni nivo. (Predsedavajuća: Četiri minuta.) Republika je definisana kao država. Dakle, ne sme se vezivati ni za regione ni za autonomije, a kamoli za lokalnu samoupravu.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Stavljam amandman narodnog poslanika Zlatana Jovanovića na glasanje. Za 47, protiv 105, uzdržanih nema, nije glasao 31, od ukupno 183 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 42. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Jovan Deretić i Zoran Novaković i narodni poslanik Dragan Tomić. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da se suština primene ovog zakona može najpre odslikati u članu 42. koji govori o predsedniku opštine. Mislim da su ovi koji su hteli zakonom da prikažu nekakvu novotariju u stvari doveli do jedne totalne zabune, i ako bude ovaj zakon primenjivan nastaće jedan apsolutni haos u lokalnoj samoupravi. Ovde su korišćeni termini o jakim ljudima, jakim ličnostima, favoritima u politici, koji će imati svoju intuiciju i snagu da nose razvoj opštine itd. Ono što će se definitivno dešavati u praksi je sledeće: imaćemo, s jedne strane, predsednika skupštine, celu opštinsku administraciju, sekretara i zamenika; s druge strane, predsednika opštine sa svim ovlašćenjima i željom da na određeni način, sa svojim menadžerom i načelnikom za određena pitanja, vodi opštinu onako kako on misli. Imaćemo i odbornike koje je takođe birao narod, pa će jedni odbornici da vode svoje stranke kod predsednika skupštine, drugi kod predsednika opštine - svako će imati svog favorita. Onda se neće znati ni ko pije, ni ko radi, ni ko vlada u opštini. To su definitivne činjenice i to će tako biti. Mislimo da su to rešenja, koja ste vi prihvatili; jeste vladali i vladate u 74 opštine, a niste se mnogo ni bunili oko ovog modela i načina funkcije lokalne samouprave - da skupština ima predsednika opštine, da je predstavnički sistem, da imamo skupštinu u kojoj se donose odluke - koji je funkcionisao na dovoljno određen način sa postojanjem izvršnog odbora. Brojni su rezultati rada u opštinskim upravama, kod ozbiljnih ljudi, tamo gde je postojala tolerancija u odnosima i gde su razumeli i suprotnu stranu postojanja opozicije, gde je postojala i određena saradnja u funkciji, gde su narodni poslanici mogli da učestvuju u radu SO. Sa ovim izvedenim neposrednim izborima, gde će građani birati predsednika opštine, neće niko moći da ga smeni, jer je definitivna činjenica da je na 100.000 birača dovoljno 15-tak hiljada glasova za izbor predsednika opštine, ali da bi ste ga smenili trebaće vam bar 30 do 40 hiljada glasova. To su evidentne činjenice, jer na izborima će se glasati između četiri do 10 kandidata, a na zahtevu za smenu moraćete da glasate za i protiv, a ako izađe 60% birača treba vam najmanje 30 do 32 hiljada birača da bi ste smenili takvog predsednika opštine....
Upozoravam vas na prekoračenje vremena.
Ne može nam biti cilj njegova nesmenljivost, već odgovornost pred skupštinom i u opštini za ono što radi. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, zamenik predsednika poslaničke grupe SPS. Izvolite.
Kolege poslanici, predlog kolege Dragana Tomića je utemeljen na našem konceptu lokalne samouprave i mestu, ulozi i ovlašćenjima koje bi u takvom konceptu imao izvršni odbor. Mi smo predložili da se ovaj član Predloga zakona briše i to iz nekoliko razloga. Pored onoga što je pomenuo kolega Tomić, mislim da treba pomenuti da ovaj način izbora predsednika opštine kao izvršnog organa nije u saglasnosti sa odredbama Evropske povelje o lokalnoj samoupravi. Ja ću, da bih potvrdio ove reči, citirati član 3. stav 2. Povelje o lokalnoj samoupravi, koji je usvojio Savet Evrope u Strazburu 1985. godine, gde kaže: "Ovo pravo lokalne vlasti vršiće se putem saveta ili skupština, sastavljenih od članova, izabranih na slobodnim izborima, tajnim glasanjem, na bazi neposrednog, za sve jednakog biračkog prava, a koji saveti odnosno skupštine mogu da imaju izvršne organe koji su im odgovorni". Ovaj izvršni organ neće biti odgovoran nikom, neće biti čak odgovoran ni građanima koji ga budu izabrali. Na ovaj način, sa predsednikom opštine kao izvršnim organom lokalne samouprave, vrši se i jedna potpuna marginalizacija SO, a samim tim i građana. Njihovo pravo odnosno mogućnost da učestvuju u poslovima lokalne samouprave će se praktično svesti na sam čin glasanja i posle toga njihova veza sa lokalnom samopravom odnosno sa predsednikom opštine jednostavno neće postojati. Iz razloga svih onih poslova koje predsednik opštine ima i koji su utvrđeni u sledećem članu zakona, moram reći da će se na ovaj način sa predsednikom opštine izvršiti jedna, da kažem, feudalizacija države. Naime, ako ostavimo po strani opštine i gradove na Kosovu i Metohiji, od 189 gradova i opština u Srbiji, vidimo kako će se primenjivati ovaj sistem: imaćemo jednu praktičnu posledicu, dobićemo 160 feudalaca koji će biti bog i batina na tom području i biće sigurno zavisni od uticaja političke stranke koju predstavljaju i interesne grupe koju predstavljaju. Mogućnost njihovog uticaja biće neograničena, a mogućnost njihove kontrole neće postojati. Iz tog razloga mi smatramo da ovo rešenje ne treba da postoji, odnosno da amandmankolege Dragana Tomića treba prihvatiti. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 50, protiv 107, uzdržanih nema, nije glasalo 28, ukupno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč. Izvolite.
Član 42. Predloga zakona izgleda ovako: "Izvršnu funkciju u opštini vrši predsednik opštine. Predsednik opštine bira se na vreme od četiri godine, neposrednim i tajnim glasanjem. Način izbora i prestanak mandata predsednika opštine pre isteka vremena na koje je izabran uređuje se zakonom. Predsednik opštine ne može biti odbornik skupštine opštine. Predsednik opštine ima zamenika koji ga zamenjuje u slučaju njegove odsutnosti i sprečenosti da obavlja svoju dužnost. Predsednika opštine imenuje i razrešava zamenik uz saglasnost skupštine opštine". Poslanička grupa SRS predlaže da se član 42. promeni i da glasi: "Izvršni odbor: 1) izvršava odluke i druge akte skupštine opštine, odnosno stara se o njihovom izvršenju; 2) odlučuje o pojedinim pitanjima iz članova 32. tačka 13k ovog zakona za koje ga skupština opštine ovlasti; 3) predlaže način rešavanja pojedinih pitanja o kojima odlučuje SO, kao i akte koje skupština donosi; 4) vrši nadzor nad radom opštinske uprave i poništava ili ukida akte opštinske uprave koje nisu u saglasnosti sa zakonom, statutom, odnosno opštinskom odlukom; 5) u slučaju ratnog stanja, donosi akte iz nadležnosti SO, s tim što je dužan da ih podnese na potvrdu SO čim ona bude u mogućnosti da se sastane; 6) kad skupština opštine ne zaseda, na predlog predsednika skupštine opštine imenuje i razrešava lica koja imenuje i razrešava skupština opštine, s tim što je dužan da akte o imenovanju i razrešenju podnese SO na potvrdu na prvom narednom zasedanju; 7) vrši i druge poslove utvrđene statutom i drugim aktima opštine". Ovu oblast je potrebno ovako rešiti, radi ostvarivanja osnovnih principa podele vlasti na izvršnu i zakonodavnu. Vlast mora da bude odvojena da bi mogla i da bi bila kontrolisana. Mislio sam da je ministar lokalne samouprave u sali, pa sam hteo da ga pitam kada će biti imenovan načelnik Pčinjskog okuga. Tu dužnost volonterski obavlja predsednik njegove stranke, a znamo da po zakonu načelnik okruga ne može da bude volonter. Koliko je pozitivnih zakona prekršeno da on tu dužnost obavlja volonterski, a zna se da lice imenovano od strane Vlade ne može da bude volonter. To radi godinu dana na opšte nezadovoljstvo građana Pčinjskog okruga.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Izvolite, narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Amandman narodnog poslanika Slobodana Janjića još jednom vam ukazuje na taj problem koji ste sami proizveli uvođenjem predsedničkog i to onog rigidnog, čistog predsedničkog sistema na lokalnom nivou vlasti. Pogledajtešta nam po tom pitanju govori istorijsko iskustvo. Takav sistem vlasti je postojao u periodu apsolutnih monarhija u Evropi. U čistom predsedničkom sistemu jedan čovek pojedinac nije u stanju da na svojim plećima nosi toliko breme izvršno-upravne vlasti i oko se njega se silom prilika, u nedostatku institucije opštinske vlade koja bi nosila to veliko breme, pojavljuje kamarila, dvorska ili predsednička kamarila, ljudi koji će imati sve veću vaninstitucionalnu moć, ljudi koj će sedeti u kabinetu predsednika opštine, mada formalno neće ni biti članovi kabineta. Što ljudi iz okruženja predsednika opštine budu bezobrazniji, drskiji i bespoleniji, to će imati veću konkretnu, faktičku, stvarnu vlast u opštini,to će se oni više pitati po određenim stvarima. Drugo, u dosadašnjem sistemu sekretar opštine, kao glavni šef organa uprave u opštini, bio je kontrolisan i od strane skupštine opštine i od strane opštinske vlade. Sada ga skupština opštine nikako ne može kontrolisati ni po jednom osnovu, odnosno načelnika, kako se sada zove, a to je ono što je ranije bio sekretar opštine. Pitanje je koliko ga može kontrolisati predsednik opštine kao pojedinac. Zamislite situaciju da se za predsednika opštine, odnosno gradonačelnika u nekoj opštini izabere neka istaknuta ličnost, lekar, učitelj, vatrogasac, obućar i poljoprivrednik. Čovek koji je ugledan, koji je stekao ogroman ugled dobro obavljajući sopstveni posao, ali nije pravnik, nije vičan političkom zanatu, pobedi na izborima jer ga građani vole. On će samo figurisati kao glavni šef izvršne vlasti u opštini, on nit će znati šta da radi, niti će hteti da se meša u svoj posao. Nema opštinske vlade. Ko će taj posao da obavlja? Birokratija. Vi ovakvim zakonskim rešenjem otvarate vrata širokom prodoru birokratije. Zamislite da su svi ministri u Vladi Srbije nestručni za posao koji obavljaju, ko bi vodio glavnu reč? Generalni sekretar Vlade, vešt generalni sekretar Vlade, vispren, sposoban, okretan i uz to ako je bezkrupulozan, čudo može da uradi. Takva situacija može da se desi i u ministarstvima. Vlada je kolektivni organ, pa nekako može tome da parira. Ko će na opštinskom nivou kome da parira, ako ne postoji jedna opštinska vlada kao kolegijalni organ u kojoj će se okupiti ljudi različitih profesija, svako stručnjak u svojoj profesiji, svako sposoban da misli svojom glavom i da utiče u mišljenju na svog kolegu.
Upozoravam vas na prekoračenje vremena.
Ko će da kritikuje načelnika opštine uprave, ko će da iznosi primedbu na njegov rad, ako predsednik opštine to nije u stanju iz više razloga da učini.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Izvolite, gospodin Vladan Batić, ministar pravde i lokalne samouprave.
Uvažena gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, ovde se već nekoliko dana praktično vodi polemika oko jednog centralnog pitanja: neposrednog izbora predsednika opštine, odnosno gradonačelnika, kao i oko navodne birokratizacije takve funkcije, vraćanja unazad, mogućih zloupotreba i svega onoga što se u raspravi čulo, da ne ponavljam. Šta je suština ove promene i ove izmene u odnosu na dosadašnju praksu? Jednostavno što se išlo daljom afirmacijom decentralizacije i daljom afirmacijom podela vlasti. Ovog puta, povodom promena na lokalnom nivou,mogu da razumem lamentiranje pojedinih narodnih poslanika za minulim vremenima, za vremenima kada su oni vršili vlast i kada su izvršni odbori u skupštinama opštine bili upravo mera njihovog vršenja vlasti. Mogu da razumem i konstataciju da različiti nivoi vlasti možda treba da sadrže identične principe u pogledu izbora odgovarajućih ličnosti. E pa, gospodo, vi ste pre dve godine promenili savezni ustav i odlučili da se predsednik Savezne Republike Jugoslavije bira neposrednim glasanjem i naravno bili ste poraženi, i pošto ste izvukli pouku, sada biste da se to ne menja na lokalnom nivou. Evo vam dobrog primera kako se izjednačuju načini izbora na različitim nivoima vlasti. Ali, nije to smisao ovoga, smisao je podela ne vlasti, nego podela odgovornosti. Izvršni odbori zamagljivaljili su stvari. To je bila prilika za lov u mutnom, nije se znalo ni ko pije ni ko plaća, nije se znalo ko je odgovoran. Sada se vrši ta podela vlasti utoliko što će biti jasno definisana; jasno su definisana ovlašćenja skupštine opštine kao predstavničkog tela, to je jedan kolektivni organ koji donosi odgovarajuće akte i odgovarajuće opšte, možemo uslovno reći, političke odluke. Sa druge strane, uloga izvršne vlasti pripada gradonačelniku, pripada predsedniku opštine i on će biti odgovoran za izvršavanje i sprovođenje odluka predstavničkog tela, između ostalog dakle i skupštine opštine. Mi smo prihvatili amandmane,i one koji su ranije uloženi i ove kojise sada ulažu, koji idu u pravcu korekcije, u pravcu jedne kontrolno-nadzorne korekcije ovlašćenja predsednika opštine i prihvatićemo one amandmane koji ta ovlašćenja limitiraju u drugom stepenu u upravnom postupku, odnosno po pitanju upravnog nadzora, bez obzira kako će se taj kontrolni nadzorni organ zvati, da li opštinski savet, kolegijum, opštinsko veće, biće izvršena pravno-tehnička redakcija tog teksta. Priča o zlouporebama takođe nema smisla; tamo gde se nije znalo ko je odgovoran, tamo je bilo najviše zloupotreba. Ovde će izvršna vlast imati ime i prezime i predsednik opštine, odnosno gradonačelnik biće neposredno odgovoran za sve. Bilo je i pitanja gde topostoji, koji su modeli korišćeni. Postoji ovakva praksa u razviijenim zemljama Zapadne Evrope, recimo u Velikoj Britaniji, u Saveznoj Republici Nemačkoj, ali postoji recimo i u Rumuniji, i u Makedoniji. To je znači jedna ideja koja je opšteprihvaćena u Evropi. I konačno, bilo je pitanja da li može jedan čovek da obavlja ovakvu odgovornu funkciju u nekim velikim opštinama, odnosno gradovima. Odgovor je, naravno, da može. Ilustracije radi, Žak Širak je bio gradonačelnik Pariza, a Rudolf Đulijani je gradonačelnik Njujorka i vrlo uspešno su obavljali tu dužnost. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Replika.)
Nema osnova za repliku, nije se uvredljivo izrazio, nije vas pogrešno protumačio. Da li se još neko prijavljuje za reč? Ne, ne dozvoljavam repliku, mislim da nema osnova za repliku. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Da, narodni poslanik Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe SPS-a.
Dame i gospodo poslanici, povodom amandmana poslanika SRS želim da kažem da poslanička grupa SPS-a podržava taj amandman. O čemu se radi? Lokalna samouprava podrazumeva u pravom smislu reči samoupravu, a to znači da građani na teritoriji lokalne samouprave direktnim glasanjem, neposredno biraju svoje odbornike u skupštini opšštine. Izabrani odbornici, grupa ljudi, skupština opštine je do sada imala pravo da na predlog predsednika skupštine opštine ili predsednika izvršne vlasti, ili većinskog političkog uticaja, izabere grupu ljudi, izvršni odbor koji će raditi niz odgovornih i kreativnih poslova u lokalnoj samoupravi. Ovaj predlog koji je dat kroz zakon podrazumeva da jednom izabrani građanin neposrednim biranjem, što je tačno, sam radi toliki obim poslova da faktički predsednik skupštine opštine i sama skupština postaju jedna najobičnija ikebana i grupa saksija za cveće i ukras za lokalnu samoupravu. Zamolio bihi ministra i gospodina Šešelja da me puste da govorim za govornicom. Bio bi red. Znam da lepo sarađujete, ali to radite van ove sale. Doduše, i mene optužuju za tu saradnju, ali nema veze. Treba pročitati član 43. Predsednik opštine predstavlja i zastupa opštinu, neposredno izvršava i stara se o izvršavanju odluka i drugih akata skupštine opštine, ali predlaže odluke i druge akte koje donosi skupština, kao i način rešavanja pitanja o kojima odlučuje skupština opštine. Znači, on sam predlaže, predlaže način kako da reše i sam izvršava ono što su kao oni sami rešili. Stara se o izvršavanju poverenih poslova iz okvira prava i dužnosti republike, usmerava i usklađuje rad opštinske uprave, rešava u upravnom postupku u drugom stepenu o pravima i dužnostima građana, vrši nadzor nad radom opštinske uprave, poništava ili ukida akte opštine, postavlja i razrešava načelnika opštinske uprave i sam bira svoje zamenike. Naredbodavac je za izvršavanje budžeta, a sam predlaže budžet, donosi pojedinačne akte, vrši druge poslove itd. Jednostavno, ovakav koncept koji je predložen u suštini ukida lokalnu samoupravu, jer jedan čovek, doduše stvarno neposredno biran na izborima, četiri godine radi sve poslove u skupštini opštine. On je bog i paša u svom pašaluku. Faktički je nesmenljiv, jer samo u Beogradu je potrebno skupiti 140.000 potpisa da bi se pokrenula inicijativa za njegovu smenu. Zar nije logičnije rešenje da skupština, npr. u Beogradu od 110 odbornika, izabranih od strana građana, bira operativno telo od 5, 10, 15 ljudi, koji su izvršni odbor i koji može pojedinačno da smeni koga god hoće, ako ne radi kako treba. Zar to nije prava lokalna samouprava, gde neposredno preko odbornika građani, u skladu sa političkim uticajima, u stvari kontrolišu vlast. Ovde, na ovaj način, gde jedan čovek četiri godine apsolutno vlada određenom teritorijom Srbije, na delu je vraćanje u feudalno doba.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandmane. Za 50, protiv 115, uzdržan jedan, nije glasalo 25, od 191 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 42. amandman je podnela grupa narodnih poslanika: Vladimir Dobrosavljević, Petar Madžarević, Zoran M. Nikolić, Dragan Jočić, Dušan Golubović, Slavoljub Matić, Milutin Prodanović i Petar Cvetković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Predstavnik podnosilaca amandmana je narodni poslanik Zoran M. Nikolić.
Poštovani narodni poslanici, ono što je za poslaničku grupu Demokratske stranke Srbije važno jeste da su izvršne funkcije koje su pripadale predsedniku opštine sada na izvestan način, odnosno na značajan način transformisane. On može da izvrši svoju funkciju preko opštinskog saveta, koji je pod kontrolom i nadzorom skupštine opštine, što i jeste bila suština naše inicijative. Meni je drago da je na relaciji poslanički klub Demokratske stranke Srbije - Vlada Republike Srbije i poslanički klub DOS-a, odnosno Demokratske stranke, postignuta ta saglasnost i u tom kontekstu mi povlačimo ovaj amandman na član 42.
Konstatujem da je amandman na član 42, koji je podnela grupa narodnih poslanika, povučen. Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Išpanovič Ištvan. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Išpanovič Ištvan.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ne znam da li uopšte ima smisla da obrazlažem ovaj amandman nakon usvajanja nekih amandmana u pogledu kolektivizacije izvršne vlasti u opštini. Naime, za mene nije prihvatljivo ono što je danas ovde usvojeno u pogledu izmene položaja gradonačelnika, odnosno izvršne vlasti. Predložio sam u svom amandmanu da opština može imati predsednika, s tim da ovaj može imati više svojih zamenika, jednog ili više. To naravno zavisi od veličine opštine i poslova koje gradonačelnik obavlja. Malo se čudim današnjim diskusijama, ovde se govori o nekom kolektivnom izvršnom organ u opštini, ali nisam čuo ni jedan primer, ni jednu zemlju zapadnije od Beograda gde postoji kolektivno izvršno tele u obliku kako je ovde danas diskutovano. Nigde nisam čuo da postoji izvršni savet, kolegijum gradonačelnika itd. i zbog toga sam predložio da gradonačelnik ima svoje zamenike ako se radi o velikoj opštini, kao što je to uobičajena praksa u svim velikim gradovima u svetu. Naime, razlika između inokosnog izvršnog organa i kolegijalnog je u tome što gradonačelnik ima odgovornosti, a ne prava kao paša, kako se ovde govori, nego je to ogromna odgovornost i on, ukoliko želi te odgovornosti ili deo te odgovornosti da prenese na neke svoje zamenike, a to je praksa u svetu, onda on to može da učini. Zbog toga sam podneo predlog da predsednik opštine može imati jednog ili više zamenika.
Za reč se javio narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, niko ne oduzima predsedniku opštine to pravo. Naprotiv, veoma je jasno precizirano u Predlogu zakona o kojem raspravljamo da na inicijativu predsednika opštine skupština opštine bira njegovog zamenika, koji po našoj želji mora imati mesto i u kontrolno-nadzornom telu, nikakvom izvršnom organu, a predlažemo da to bude opštinsko ili gradsko veće koje bi praktično bilo spona između gradonačelnika i skupštine koja ima odbornike. U ovom trenuktu nije realno preneti toliku vlast na gradonačelnika, a istovremeno uskratiti mogućnost kontrole i nadzora, jer naprotiv mi sve vreme, transformišući Srbiju, insistiramo na javnosti u radu i na potpunoj kontroli. Bilo bi nelogično tražiti od poslaničke grupe DOS-a da se distancira od ideje kontrole čoveka koji na neposrednim izborima dobija tako važnu funkciju kakva je funkcija predsednika opštine, odnosno gradonačelnika. To je veoma važna uloga za jednog čoveka i smatramo da on tome može odgovoriti efikasno, ali isto mislimo da bi on bio u dobroj meri devalviran ukoliko se ne bi diskreciono utvrdili mehanizmi njegove kontrole. To bi bila osoba koja bi svakodnevno morala da odgovara na neargumentovanu kritiku, bio bi svakodnevno izložen skepsi i praktično ne bi bio čovek koji može u potpunosti da se posveti svom poslu. Na ovakav način gradonačelnik je osoba koja je zaštićena kolektivno nadzornim telom, koje bira skupština i koja time preuzima ulogu nadzora i kontrole rada gradonačelnika. Na takav način delimično ona vrši i sve one poslove koje sam po sebi gradonačelnik ne mora da obavlja i samim tim deli odgovornost. Odgovornost je nešto što je potrebno i mi na tome insistiramo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman narodnog poslanika Ištvana Išpanoviča je, sa političko-teorijskog i pravnog osnova, besmislen u istoj meri u kojoj je besmislen i član 42. zakona na koji se odnosi. Kako je moguće da predsednik opštine sam sebi imenuje zamenika, pa makar tu bila i nužna saglasnost skupštine opštine? Zamislite predsednika Republike koji sam sebi imenuje zamenika. Ako ne može predsednik Republike sam sebi da imenuje zamenika, onda po istoj logici to ne može ni skupština opštine. Ako se predsednik opštine bira neposredno tajnim glasanjem, onda, po prirodi stvari, i njegov zamenik mora da se bira na isti način. Pa, kao na američkim predsedničkim izborima, istovremeno se glasa i za predsednika i za potpredsednika. Tu ima logike. Ili, u slučaju sprečenosti gradonačelnika da skupština opštine imenuje vršioca dužnosti do novih izbora - to je moguće. Ova varijanta pravno nije moguća a politički je apsolutno nedemokratska. Na konto onoga što je malopre ministar Batić govorio, ukazivao je na ispravan način na analogiju sa promenama saveznog Ustava pre dve godine, ali je to pogrešno tumačio. Kada je menjan savezni Ustav ničim nisu povećane nadležnosti predsednika Republike. Ni jednu novu nadležnost nije dobio, mada je bilo nekih ideja - da dobije. Srpski radikali su bili kategorički protiv povećanja nadležnosti. Samo je u jednoj stvari promenjen savezni Ustav po pitanju predsednika, što se ide na neposredne izbore tajnim glasanjem. Motiv je bio da tu, po jednom pitanju bar, Srbija i Crna Gora budu jedinstvena izborna jedinica, po principu jedan čovek jedan glas, jer je krajnje nepravedno da Srbija, koja je 17 puta veća od Crne Gore, na izborima za parlament, bira isti broj poslanika za Veće republika kao i sama Crna Gora. Ovde je primenjen, po prvi put na celoj teritoriji Savezne Republike Jugoslavije, princip - jedan čovek jedan glas. U tome je vrednost te ustavne promene. Međutim, bitno je nešto drugo što bi ovde kao analogno trebalo primeniti: saveznog predsednika može da smeni savezni parlament dvotrećinskom većinom glasova, pa ako hoćete tu analogiju onda i predsednika opštine bi trebalo da može da smeni skupština opštine dvotrećinskom većinom glasova svih odbornika. U kakve vi pravne nebuloze ulazite najbolje pokazuje ovlašno poređenje člana 45. sa članom 113. i to je veoma važno za ovaj član 42. koji sada razmatramo o predsedniku skupštine opštine. Vlada Republike Srbije može da raspusti skupštinu opštine pod izvesnim uslovima i u roku od tri meseca predsednik Narodne skupštine raspisuje nove izbore, a Vlada Republike Srbije ne može da smeni predsednika opštine i da raspiše nove izbore. Po prirodi stvari Vlada Republike Srbije, kao najviši organ izvršne vlasti, ako ostavimo po strani formalno najviši organ - predsednika Republike, trebalo bi da može da smeni predsednika opštine kao najvišeg nosioca izvršne vlasti u opštini, a da ne sme ni da dira u skupštinu opštine. Jer je skupština opštine, po analogiji, zakonodavno telo. Međutim, vi ste sve istumbali. Vlada može da raspusti skupštinu opštine, dakle telo državne uprave može da raspusti zakonodavno telo, a ne može da smeni predsednika opštine. Inicijativa treba da ide pred građane na referendum. Ovo je neverovatno što radite.
Pravo na repliku, narodni poslanik Ištvan Išpanovič.
Ako gospodin prof. dr Vojislav Šešelj smatra da je moj predlog nebuloza, pošto je on veliki poznavalac političkog sistema, to prihvatam. Međutim, razgovarao sam sa velikim brojem gradonačelnik u zapadnoj Evropi, tako da poznajem sistem koji tamo funkcioniše, istina nisam bio u Iraku i ne znam kakav je tamo sistem, on to verovatno bolje poznaje.
Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković, predsendik poslaničke grupe.
Dame i gospodo poslanici, ovaj amandman pokazuje koliko je neodgovarajuće rešenje sa predsednikom opštine. Vidite, postoje tri slučaja kada se uvodi prinudna uprava u skupštine opština: prvi je kada se ne usvoji statut, drugi kada skupština opštine ne zaseda više od tri meseca, a treći, možda često i najključniji, kada se ne usvoji budžet. Po našem predlogu, da postoji izvršni odbor, pošto je u pitanju 10 - 20 stručnih ljudi, gde svako radi nadležnosti iz svoje oblasti, nema šanse da ne bude predložen budžet skupštini grada ili skupštini opštine, i faktički razlog za uvođenje prinudne uprave ne postoji. Predlog gospodina Išpanoviča pokušava u stvari da pomiri tu situaciju i on predlaže funkciju zamenika predsednika skupštine, jer ako se predsednik opštine razboli - ko će predložiti budžet? Na primer, kada je Priboj u pitanju, od 41 odbornika DOS je imao 11, i na ponovljenim izborima DOS je dobio samo tri glasa, a sad čujemo da žele da se uvede prinudna uprava, kao razlog.... uvedena već? Eto, vidite. Možda vi ovo u stvari radite da bi mogli da uvedete prinudne uprave, jer neće biti budžeta.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim narodne poslanike da se izjasne. Za četiri, protiv 166, uzdržanih nema, nije glasao 21, od 191 prisutnog narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Dame i gospodo narodni poslanici, ovim bismo završili današnji rad. Obaveštavam vas da će sednica Zakonodavnog odbora da se održi posle sednice Narodne skupštine u sali u prizemlju. Prijatno. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuju 132 narodna poslanika i molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma, ubacite identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno daimamo kvorum i možemo nastaviti rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Miroslav Markićević, Miodrag Jaćimović, Dragan Jočić, Vladimir Dobrosavljević, Dragiša Binić, Radmilo Mišović, Stevan Lilić, Slobodan Radulović, Branko Bešević, Miloš Radivojčević i Zaharije Trnavčević; pre podne Nenad Lemajić i Srđan Sikimić; po podne Bojan Kostreš. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, shodno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam na ovu sednicu pozvala predstavnike Narodnog pokreta "Otpor", predstavnike Udruženja porodica otetih i nestalih Srba sa Kosova i Metohije, predstavnike OEBS-a, kao i predstavnika Stalne konferencije gradova i opština Jugoslavije povodom treće tačke dnevnog reda. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O LOKALNOJ SAMOUPRAVI (pojedinosti) Ima reč narodni poslanik Zoran Ćirković, po Poslovniku.