Dobro jutro, uvažene kolegice i kolege. Nastavljamo sa nastavkom sjednice. Izvolite kolega Zmajlović.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora. U ime klub SDP-a tražim stanku zbog situacije sa povlačenjem europskih sredstava i ugrožavanja kompletnog operativnog Programa Kohezija konkurentnosti.
Zahvaljujem. Uvaženi kolega Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. I klub HDZ-a traži stanku vezani za donošenje plana za gospodarenje otpadom.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Bačiću. Imamo još? Nemamo. Određujem stanku 20 minuta, dakle u 9,50 nastavljamo sa radom. Hvala. Onda 10 minuta u 9,40 nastavljamo sa radom. Hvala. STANKA U 9,35 SATI.
U ime Kluba zastupnika SDP-a stanku je tražio uvaženi kolega Mihael Zmajlović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice zastupnice i kolege zastupnici. Klub SDP-a tražio je stanku zbog ugrožavanja povlačenja 6,8 milijardi eura iz Operativnog programa kohezije i konkurentnosti, ispunjavanje ex anta uvjeta koje treba ispuniti do 31.12.2016. godine. Nalazimo se na kraju godine koju građani barem što se tiče područja zaštite okoliša i energetske učinkovitosti neće pamtiti po ničemu. Cijela godina je prošla a kao da nije ni postojala. Zaustavljeni su svi projekti koje smo pokrenuli, ne vidim tako nijedan ekološki prihvatljiv uređaj koji je sufinanciran, nijedan električni auto, ne vidim nijednu stambenu zgradu ili obiteljsku kuću koje su obnovljene. A sustav je stotine milijuna kuna u minusu. Predstavljena su nam dva plana gospodarenja otpadom. Sa oba su svi nezadovoljni od struke do lokalnih čelnika i gospodarstvenika. Samo u ovoj godini zaustavljeni su projekti izgradnje centara za gospodarenje otpadom vrijedni više od 2 milijarde kuna. To je gotovo dvostruko više od Pelješkog mosta koji se najavljuje kao spas za posrnulu građevinsku industriju. To je isto onoliko koliko porezna reforma uzim lokalnoj samoupravi. Dakle, uzimate milijarde kuna iz proračuna gradovima i uzimate im milijarde kroz zaustavljanje projekata koji se grade širom zemlje. Dame i gospodo, situacija je iznimno ozbiljna. Ovdje više ne pričamo samo o penalima koje ćemo plaćati početkom 2018. godine jer njih smo očito šutke prihvatili kao gotovu stvar. Ovdje više ne pričamo o poskupljenjima odvoza otpada za građane koji gotovo sigurno kreću. Radi se o tome da nam je sustav zaštite okoliša upao u nezamislivu financijsku rupu. Fond je u minusu od 750 milijuna kuna u samo godinu dana. Gdje to vodi? Sad se to prikazuje kao neki kostur iz ormara, a rezultat je apsolutnog nesnalaženja jednog čovjeka. Istog čovjeka koji je prihvatio sve financijske planove, upravo te financijske planove za 2016. godinu i pred kamerama izjavio da je preuzeo financijski stabilan i uređen sustav. Govorimo o resoru zaštite okoliša. Dame i gospodo, Hrvatska više ne može biti talac nesnalaženja jednog čovjeka. Rekao sam ministru Dobroviću kod preuzimanja resora da mu uvijek stojim na raspolaganju za savjet. I sad to nudim. Jer situacija je poprimila dramatične razmjere. Kolegice i kolege zastupnici, što radi Dobrovićev koalicijski partner HDZ? Bježi od odgovornosti i buši ministra iz svoje Vlade preko medija. Gospodine Plenkoviću, gospođo Žalac, pozivam vas da prestanete sa spletkarenjem. Preuzmite odgovornost. Ovdje nije riječ o problemu jednog čovjeka ili jednog resora. Ovdje je riječ o problemu cijele Vlade, problemu cijele Hrvatske na koji nas ponovno upozorava Europska komisija. Moram priznati da je užasno gledati iz Sabora što se događa u Vladi. Cijeli jedan resor nam se urušava pred očima i učinit ćemo sve što je u našoj moći da to spriječimo. Tražili smo stanku u ime kluba da bi tražili očitovanje gospodina premijera. Zna li što se događa u njegovoj Vladi, komuniciraju li njegovi ministri i ima li ih hrabrosti smijeniti. Ako on to nije u stanju, SDP će to napraviti. Ovim putem najavljujem ako gospodin Plenković uskoro ne reagira, SDP će pokrenuti opoziv ministra Dobrovića u Hrvatskom saboru. Možda kolege u Vladi imaju vremena, ali Hrvatska nema i zato moramo reagirati odmah. Hvala lijepo.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Zmajloviću. Sljedeći se u ime Kluba HDZ-a za stanku javio uvaženi kolega Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice ima potpuno jasan stav kada je u pitanju Plan gospodarenja otpadom i kada je u pitanju povlačenje sredstava iz Operativnog programa konkurentnosti i kohezija, čija je ukupna vrijednost tog operativnog programa gotovo 7 milijardi eura. Taj naš stav smo jako puno puta komunicirali. Ja ću ga ovdje i sada ponoviti. Dakle, Hrvatska je godinama gradila sustav gospodarenja otpadom i taj se sustav oslonio na Strategiju gospodarenja otpadom i Planom gospodarenja otpadom koji je bio usuglašen sa završenim pretpristupnim pregovorima za ulazak Hrvatske u punopravno članstvo u Europskoj uniji, što je i rezultiralo i potpisivanjem i zatvaranjem poglavlja 21 – Okoliš. U tim smo pregovorima i u tom ugovoru preuzeli određene obveze, između ostalog da ćemo do kraja 2018. godine zatvoriti sva otvorena odlagališta otpadom i graditi centre za gospodarenje otpadom. Kasnije je SDP-ova Vlada utvrdila da je potrebno sagraditi 13 takvih centara i na to je bio zaključni projekt rekao bih prije nego što je ova Vlada preuzela odgovornost za vođenje Hrvatske. U međuvremenu je ruska komisija među svojim politikama posebno istakla i politiku kružnog gospodarstva koja podrazumijeva pretvaranje otpadaka o sirovinu i smanjenje količine otpada kroz sortiranje, kroz reciklažu i kroz druge objekte koji bi doprinijeli do smanjenja količina otpada u centrima za gospodarenje otpadom. U tom smislu je je ministar Dobrović i Ministarstvo zaštite okoliša napravilo plan gospodarenja otpadom na kojega smo i mi u Klubu HDZ-a imali određene primjedbe i te smo primjedbe iznijeli u samoj raspravi oko izrade samoga plana što je i rezultiralo da je ministarstvo nakon takvih primjedaba a i nakon primjedbe koja je došla od Europske komisije izmijenilo plan gospodarenja otpadom i taj plan gospodarenja otpadom je upravo završio javnu raspravu. I ja očekujem da će Ministarstvo zaštite okoliša i priroda i energetike u tom smislu i doraditi ovaj plan. Naime ono što je Europska komisija rekla, ona se naime ne protivi planu već ona u svom dopisu tvrdi da je potrebno navesti, napraviti temeljitu analizu postojećeg sustava gospodarenja otpadom i dati cjelovitiji okvir za prelazak na novi sustav koji podrazumijevaj izgradnju više reciklažnih dvorišta, reciklažnih centara i koji nije u suprotnosti sa strategijom koju smo donijeli za koju i danas držimo da je opravdana a to je izgradnja 13 centara. Prema tome, ono što mi u klubu HDZ-a držimo, to je da očekujemo da Vlada nastavi za izgradnjom centara za gospodarenje otpadom pogotovo onima koji su već u vrlo visokoj fazi realizacije, zašto su već ishođena određena dokumentacija a da se za ostale centre razmisli o njihovim kapacitetim, o njihovoj predimenzioniranosti da se u tom smislu kroz plan gospodarenja i otpadom jasno Vlada uskladi sa ovakvim stavovima koje smo već iznijeli tijekom čitave rasprave. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Branku Bačiću. Prelazimo na nastavak sjednice, na točku dnevnog reda: - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Okvirnog sporazuma između Švicarskog saveznog vijeća i Vlade Republike Hrvatske o provedbi švicarsko-hrvatskog programa suradnje na smanjenju ekonomske i socijalne nejednakosti unutar proširene Europske unije, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 52; Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske. Na temelju članka 85. Ustava Republike Hrvatske i članaka 172. i 204. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Materijal vam je dostavljen u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje a amandmani se mogu podnosti do kraja rasprave temeljem članka 197. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za regionalni razvoj i fondove Europske unije. Izvješća ste također primili na sjednici. Da li želi predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Pozivam uvaženu državnu tajnicu Ministarstva regionalnog razvoja i fondova Europske unije gospođu Spomenku Đurić da da obrazloženje zakona. Izvolite.
Hvala. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, cijenjenje zastupnice i zastupnici. Kao što je najavljeno u vašim materijalima nalazi se Prijedlog Zakona o potvrđivanju Okvirnog sporazuma između Švicarskog saveznog vijeća i Vlade Republike Hrvatske o provedbi švicarsko-hrvatskog programa suradnje a sa ciljem smanjenja ekonomskih i socijalnih nejednakosti unutar proširene Europske unije. I kao što ste čuli ovo je konačni prijedlog koji je upućen u hitnu proceduru. Švicarski parlament odobrio je RH nepovratni doprinos u svrhu smanjenja ekonomskih i socijalnih nejednakosti unutar proširene EU i to u iznosu od 45 milijuna švicarskih franaka u razdoblju dodjele sredstava koje teče od 11 prosinca 2014. godine. Vlada RH je 7. svibnja 2015. donijela odluku o pokretanju postupka za sklapanje Okvirnog sporazuma između Švicarskog saveznog vijeća RH o provedbi ovog programa suradnje koji je potpisan 30. lipnja 2015. godine u Zagrebu. Okvirni sporazum se dakle privremeno primjenjuje od dana njegovog potpisivanja pa sve do ratifikacije s time što znači da je i potrebno po hitnom postupku donijeti ovaj zakon kako bi se omogućilo financiranje programa i projekata koji su uključeni u ovaj okvirni sporazum. Ukupna vrijednost švicarskog financijskog mehanizma za razdoblje od datuma potpisa projektnog sporazuma do 31. svibnja 2017. godine iznosi 369 milijuna i 88 tisuća kuna. Vrijednost švicarskog doprinosa u RH predviđeno ovim sporazumom iznosi 313 milijuna i 725 tisuća kuna dok će ostatak iznosa osigurati tijela državne uprave u svojim proračunima. Vrijednost koja je predviđena za sufinanciranje iz državnog proračuna temeljem ovog sporazuma je 55 milijuna 363 tisuće kuna. Važan dio financijskih resursa ovog švicarsko-hrvatskog sporazuma odnosno programa suradnje biti će utrošen u područjima sa niskim ekonomskim i socijalnim pokazateljima. Vidjeli ste u vašim materijalima u okviru programa suradnje dogovoreni su programi sa ciljem promicanja gospodarskog razvoja, socijalne sigurnosti, zaštite okoliša, jačanja civilnog društva i to u okviru 4 osnovana tematska područja. Tematska područja koja su uključena su sigurnost, stabilnost i potpora reformama, okoliš i infrastruktura, ljudski i društveni razvoj te hrvatsko-švicarski istraživački program. Uz zadnje tematsko područje koje se odnosi na horizontalna pitanja odnosno programe tehničke pomoći. Za više detalja o ovim, o projektima koji su uključeni u ova tematska područja možda je važno napomenuti da je jedan od najvažnijih projekata iz tematskog područja sigurnosti, stabilnosti i potpora reformama, projekt razminiranja i društveno gospodarska integracija koji će se provoditi najvećim svojim djelom odnosno velikim djelom na području Sisačko-moslavačke županije odnosno za razminiranje područja Kotar šume te edukaciju i jačanje kapaciteta stanovnika da se osposobe za održivi razvoj i život u tom minski sumnjivom području još uvijek. Tematsko područje, okoliš i infrastruktura u njega je uključena preliminarna lista od 7 infrastrukturnih projekata ukupne vrijednosti 203,763 milijuna kuna koji će se financirati po listi prioriteta koja na prava dva mjesta uključuje projekte za Grad Delnice i općinu Fužine, vodoopskrbu i otpadne vode. Slijedeći po listi prioriteta su općina Brod Moravice, zatim općina Mrkopalj, Lokve, Skrad i Ravna Gora. Sve tu to područja odnosno jedinice lokalne samouprave na području Primorsko-goranske županije. Za tematsko područje ljudski i društveni razvoj uglavnom su uključeni istraživački projekti bilo da se radi o investicijama u programima izvrsnosti u visokom obrazovanju u Hrvatskoj, zatim i istraživački projekti koji će se provoditi zajednički od strane istraživačkih institucija Švicarske i Hrvatske. Jedan dio financijskih sredstava će se uložiti za potporu jačanju hrvatskih malih i srednjih poduzeća i njihovom sudjelovanju u programu Eurostars, te modernizaciju programa strukovnog obrazovanja i osposobljavanja Ministarstva znanosti i obrazovanja za provedbu ovakvih projekata. Tematsko područje koje se zove posebna raspodjela uključuje dio sredstava koji će biti namijenjen za kao darovnica za nevladine udruge. Ovim sredstvima će raspolagati Vladin ured za udruge a pored toga u ovom tematskom području se nalazi instrument za pripremu projekata koji je već započeo sa provedbom, provode ga Hrvatske vode a uključuje pripremu projektne dokumentacije za infrastrukturne projekte koji su uključeni u tematsko područje 2. Fond za tehničku pomoć naravno uključuje dio financijske pomoći koja će utrošiti Ministarstvo regionalnog razvoja i fondova EU koje je definirano u ovom sporazumu kao nacionalna koordinacijska jedinica. Ovo je bilo ukratko o ovom sporazumu. Obzirom da je donošenje zakona najavljeno po hitnom postupku potrebno je iz razloga kako bi njegove odredbe postale dio unutarnje pravnog poretka RH, te bi se osigurala provedba svih projekata koji su navedeni u ovom okvirnom sporazumu. Obzirom na prirodu postupaka potvrđivanja međunarodnih ugovora kojim država onda i formalno izražava spremnost da bude vezana već posebnim potpisanim međunarodnim ugovorom i činjenicu da se u ovoj fazi postupka ne mogu izvršiti izmjene ili dopune teksta ovog sporazuma, ne mogu se vršiti promjene alociranih iznosa za provedene prihvatljive aktivnosti predlaže se donošenje ovog zakona po hitnom postupku koji onda objedinjuje i prvo i drugo čitanje. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem uvaženoj državnoj tajnici gospođi Spomenki Đurić na ovom uvodnom obrazloženju. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Prvi se za raspravu u ime Kluba zastupnika SDP-a javio uvaženi kolega Joško Klisović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Pozdravljam i gospođu državnu tajnicu Đurić. Klub SDP-a će podržati ovu ratifikaciju ovog sporazuma jer je on koristan za Hrvatsku. To je potpuno jasno. Dobivamo doniranih 45 milijuna švicarskih franaka i bilo bi suludo takvo nešto odbiti. No, predmetni prijedlog zakona odnosno okvirni sporazum koji se njime ratificira ima za cilj smanjiti ekonomske, socijalne jednakosti unutra proširene EU. Neko bi mogao pitati zašto je tome tako? Naime, stupanjem svake nove države u članstvo EU širi se područje zajedničkog tržišta EU na tržište te države. Države kao što su Švicarska, ali jednako tako i Norveška, Island, Lechtenstein imaju pravo pristupa zajedničkom tržištu EU pod posebnim ja bih rekao i privilegiranim uvjetima. Zauzvrat te države kroz posebni mehanizam sudjeluju financiranjem određenih dogovorenih projekata u novoj državi članici EU u smanjenju ekonomskih i socijalnih nejednakosti unutar proširen EU. Mehanizam se temelji na Memorandumu o razumijevanju sklopljenom između Europske zajednice i Švicarske u ovom slučaju i na pratećem švicarskom zakonu i nazivamo ga ustvari švicarskim mehanizmom. Sklapanjem dodatka Memorandumu o razumijevanju 2014. godine Švicarska je povećala svoj doprinos smanjenju ekonomskih i socijalnih nedostataka unutar proširene EU dodatnim doprinosom za RH u iznosu čuli smo 45 milijuna švicarskih franaka. Projekti koji će biti realizirani odnosno financirani ovim novcem Švicarska mora odobriti do 31. svibnja 2017. a isplate će teći do 2024. godine. Na temelju navedenih dokumenta sklopljen je okvirni sporazum dakle predmet današnje ratifikacije koji određuje uvjete isporuke švicarske pomoći kao i uvjete pod kojima će se tom pomoću upravljati. Hrvatska je okvirno sporazumu utvrdila da švicarski mehanizmom financira projekte u području promicanja ekonomskog razvoja i poboljšanja uvjeta rada, poboljšanja socijalne sigurnosti, zaštitu okoliša, poboljšanja javne sigurnosti i jačanje civilnog društva. E sad, ova područja pišu u prijedlogu zakona, slušajući vaše uvodno izlaganje vi ste spomenuli neka druga područja ili sam ja možda nisam dobro to povezao ili ste promijenili specifična područja unutar ovih područja? U svakom slučaju ovo su područja koja su definirana i ja mislim da su ono jako dobro određena i to je nešto gdje Hrvatska ima potrebu financirati, ima potrebu izraditi programe. Ono što je jako važno da se ti programi naprave na vrijeme, na način kako se trebaju napraviti. Jer Švicarci kao što znamo su vrlo precizni i neće tolerirati bilo kakve greške. Evo još jedanput, s obzirom da smatramo da je ovaj sporazum koristan za Hrvatsku, da vjerujemo da će Ministarstvo regionalnog razvoja iskoordinirati izradu programa na ovim područjima. Pozdravljamo ga i glasat ćemo za njega. Hvala lijepo.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Klisoviću na ovoj raspravi. Sljedeći se za raspravu u ime Kluba zastupnika HDZ-a javio uvaženi kolega Domagoj Ivan Milošević. Izvolite.
Dobro jutro svima! Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege, čuli smo i do sada, dakle ovaj financijski mehanizam švicarskog doprinosa je zapravo doprinos procesu proširenja EU i instrument je dodjele bespovratnih financijskih sredstava novim državama članicama EU koji se temelji na Memorandumu o razumijevanju između Europske zajednice i Švicarskog saveznog vijeća iz 2006. godine. Mehanizam je izraz Švicarske solidarnosti sa Europom u preuzimanju dijela tereta u cilju smanjivanja ekonomskih i socijalnih nejednakosti na područje EU i u tom smislu podupire ciljeve gospodarske, socijalne i teritorijalne kohezije EU, odnosno politike kojom EU želi osigurati svoj sveobuhvatni, skladni i uravnoteženi razvoj smanjenjem strukturne neujednačenosti među europskim regijama. Čuli smo već također bespovratni doprinos za RH iz švicarskog financijskog mehanizma iznosi 40 milijuna švicarskih franaka. Isplaćivat će se u okviru švicarsko hrvatskog programa suradnje na smanjenju ekonomskih socijalnih nejednakosti unutar proširene EU. Mehanizam je projektno orijentiran, odnosno sredstva se povlače i bespovratno koriste za provedbu projekata koje Hrvatska utvrđuje i podržava, a Švicarska odobrava. Sredstva za projekte se dodjeljuju do kraja svibnja 2017. i isplaćuju se do sredine prosinca 2024. godine. Projekti trebaju biti usredotočeni na jedan ili više sljedećih ciljeva. Prvo promicanje ekonomskog razvoja i poboljšanje uvjeta rada. Drugo, poboljšanje socijalne sigurnosti. Treće zaštita okoliša. Četvrto, poboljšanje javne sigurnosti i peto jačanje civilnog društva. Svrha projekata kao i cjelokupnog švicarsko hrvatskog programa suradnje je doprinijeti smanjenju gospodarskih i društvenih razlika između Hrvatske i razvijenijih država članica EU kao i smanjenju gospodarskih društvenih razlika unutar same Hrvatske. Hrvatska će sufinancirati projekte iz švicarsko-hrvatskog programa suradnje u iznosu od cirka 15% od ukupne vrijednosti projekata za što u državnom proračunu do 2024. godine trebamo osigurati ukupno 55 milijuna kuna. Projekti će biti zemljopisno fokusirani na područja Hrvatske s niskim gospodarskim i društvenim pokazateljima utemeljeni na načelima transparentnosti, društvene uključenosti, jednakih mogućnosti i prava bez obzira na dob i spol. Zatim zaštita okoliša, obvezivanja svih uključenih sudionika, te supsidijarnosti i decentralizacija. Za svaki projekt određuje se izvršna agencija i projektni partner od kojih je jedan sa švicarske, a drugi sa hrvatske strane. I na kraju dopustite mi pobrojati do sada pripremljene konkretne projekte za koje se predviđa da će biti obuhvaćeni ovim programom suradnje. Razminiranje zaštićenih šuma i šumskog zemljišta i društveno gospodarska integracija žrtava mina, program izvrsnosti u visokom obrazovanju, modernizacija programa strukovnog obrazovanja i osposobljavanja, promocija doprinosa civilnog društva gospodarskoj i društvenoj koheziji i na kraju meni drago s obzirom da dolazim iz sedme izborne jedinice unapređenje odvodnje i pročišćavanje otpadnih voda, te vodovodne infrastrukture u cijelom nizu općina Gorskog kotara, ja ću ih pobrojati: Delnice, Fužine, Mrkopalj, Brod Moravice, Lokve, Skrad i Ravna Gora. Klub HDZ-a će naravno podržati ovaj sporazum.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Domagoju Ivanu Miloševiću na ovoj raspravi. Sljedeći se za raspravu javio u ime Kluba zastupnika Živog zida uvaženi kolega Ivan Pernar. Izvolite.
Hvala predsjedavajući. Htio bih reći da ovaj sporazum sa Švicarskom, njegova namjera je da se smanje ekonomske nejednakosti u manje razvijenim zemljama s ciljem smanjenja broja imigranata, odnosno ljudi koji odlaze iz tih proširenih članica EU u Švicarsku. Međutim, osnovni razlog zašto Hrvatska i Švicarska imaju uopće tu nejednakost jest bankarski sustav u Hrvatskoj koji egzistira na jako visokim kamatama. Ja moram ovdje naglasiti da Švicarska narodna banka posuđuje poslovnim bankama novac uz maltene nula posto kamata ili 0,2% kamata. Naša Središnja banka nudi poslovnim bankama novac uz ako se ne varam tri i pol posto kamate, a na stranom tržištu je taj novac još jeftiniji od toga i zbog toga se naše domaće poslovne banke umjesto da se zadužuju kod HNB-a se zadužuju vani za eure i zato imamo svi kredite sa valutnom klauzulom, nerealan tečaj itd. Ovaj program ne bavi se uzrokom problema. Vi imate situaciju da godišnje Hrvatska milijune kuna novca recimo donira Vukovaru, da ih grad Vukovar potroši. Međutim, svim tim uplatama novca ljudi iz Vukovara bježe, Vukovar propada što znači da mi nemamo ovdje problem sa dotacijom određenog iznosa. Znači kao što Hrvatska kao država pomaže Vukovaru, tako će Švicarska pomagati nama. Međutim, svim tim donacijama, odnosno programima pomoći to su palijativne mjere, one se ne bave uzrokom, a uzrok je kao što sam rekao propala i promašena monetarna politika. Stvarajući privid da Švicarska nama pomaže ovim programom i da ćemo mi kroz taj program smanjit te nekakve socijalne razlike maže se ljudima oči, jer su socijalne razlike svakim danom ove politike sve veće. Mi kao zemlja, kao društvo propadamo iz dana u dan. Broj naših stanovnika se smanjuje, a naš ukupan dug raste. Čak i da dug uopće ne raste hipotetski, uslijed pada broja stanovnika on bi išao gore. Znači ovo je jedna demografska spirala smrti i umjesto da mi gledamo kako ćemo sami riješiti svoje probleme, mi radimo nekakav sporazum sa Švicarskom, a znamo svi da ovaj sporazum neće riješiti niti smanjiti nejednakosti između Hrvatske i Švicarske, da ćemo mi i dalje biti u problemu, da ćemo i dalje biti u ovoj teškoj krizi. Mene zanima, zašto naša Vlada ako želi pomoći našim građanima ne pogleda na kakav način je Švicarska uređena. Zašto to ne napravi? Zašto ne pogleda kakva je politika Švicarske narodne banke? Jedino što smo mi od Švicarske dobili sve ovo vrijeme su švicarski franci, kredit u švicarskim francima. Umjesto da postanemo mala švicarska mi smo postali zemlja dužnika u švicarskim francima. I zamislite paradoks, zamislite kada bi neko kune posuđivao Švicarcima, pa svi bi mu rekli čovječe ti nisi normalan, a mi smo to dozvolili. Mi smo dozvolili da se švicarski franak nama tu servira i banke su ostvarile milijarde kuna dobiti na to pljački zvanoj švicarski franak. I sada kao švicarska vlada ona će nama nekim programom tobože pomoći. Ma o kakvoj pomoći vi ljudi pričate? Sve dok Hrvatska ne postane suverena država, sve dok isključiva valuta kredita u Hrvatskoj ne bude kuna, sve dok eskontna stopa HNB-a ne padne na razinu barem Europske središnje banke iako bi po meni trebala pratiti Švicarsku narodnu banku ako želimo biti kao Švicarska, nema rasta i razvoja, nema dame i gospodo. I šteta koju mi trpimo od švicarskog franka od promašene politike HNB-a prelazi tisuću puta korist koju mi imamo od ovog sporazuma. Međutim u čemu je problem? problem je u tome što mi o ovom sporazumu raspravljamo. Znači ovaj sporazum koji predviđa nekakvu pomoć od par milijuna eura Hrvatskoj, mi o njemu danas raspravljamo, a o milijardama štete koja je učinjena našem društvu dame i gospodo o tome se ne raspravlja, o monetarnoj politici HNB-a 22 godine promašene monetarne politike o tome nema rasprave. O tome jeli normalno da u zemlji u kojoj su plaće u kunama su krediti u stranim valutama, o tome se ne raspravlja. I što ja kao zastupnik imam priliku učiniti? Imam priliku samo ukazati na taj problem, koji doslovce vapi za rješavanjem. Dame i gospodo, problem kreditne prezaduženosti građana u Hrvatskoj vapi za rješavanjem. Ovo je moja prilika, ovaj zakon, ova rasprava. Ono što će se dogoditi jest da će moje vrijeme proći, 15 minuta, a svi problemi koje mi imamo kao društvo će ostati neriješeni. I pogledajte recimo švicarski proračun, pogledajte naš proračun, pogledajte to. Pogledajte na koji način Švicarci rade proračun, kako oni planiraju prihode i rashode, a kako ih planira ministar Marić. To su bitne stvari dame i gospodo. Hrvatska ima rupu od 35 milijardi kuna u proračunu, toliko fali državi da servisira svoje obveze, a nama se govori da je deficit šest milijardi. Kako će ovaj zakon, kako će ova pomoć Švicarske nama tu riješiti taj problem? Radi se o doslovce palijativnim mjerama koje po svojoj prirodi ovaj zakon neće riješiti ništa. I što se događa? Ja govorimo o problemu toga da je rupa u proračunu 35 milijardi, a da se kroz dvojno knjigovodstvo ona prikriva, da se rashode po osnovi kredita uopće u proračun ne prikazuje kao rashod, već vode kroz neki račun financiranja. Jel to normalno dame i gospodo, da se nama u subotu malo prije ponoći takav proračun stavlja na dnevni red. Pogledajte još jednom misao dame i gospodo, pitajte se jeli normalno da ministar Marić diže milijarde kredita bez suglasnosti nas ovdje koji sjedimo ovdje u saboru? Zakon koji je u subotu pred ponoć bio stavljen nama na dnevni red kaže sljedeće, da se može ministar Marić uz suglasnost Vlade zadužiti za čak do 36 milijardi kuna bez suglasnosti Sabora. Jel vi znate ljudi koliko je to 36 milijardi? A zašto vas to pitam? Gospodine Milošević tko će to vratiti te novce? Kako? Od kuda? Hrvatska država nema niti za trenutne rashode, znači za hladan pogon mi nemamo, a uz to nam dolazi 27 milijardi na naplatu i mi ćemo to podmiriti uzimanjem novih kredita. A tko će vraćati i kada te kredite? Novi ministar financija s novim kreditima. Ali novi krediti i novi kreditori će tražiti određene uvjete i ustupke, ucjenjivat će, tražit će prodajte ovo, prodajte ono. Nama Hrvatskoj, nama ne treba pomoć, pomoć od Švicarske, nama je dovoljno da mi vlastitu zemlju ne uništavamo. Nama bi bilo dovoljno da 400 ili 500 milijuna eura znači to je pola milijarde eura, umjesto da uplaćujemo u proračun u Bruxelles da trošimo u vlastitoj zemlji. To bi bila mjera koja bi nam pomogla. Jeste li vi svjesni, dame i gospodo, da Hrvatska više daje Europskoj uniji nego Europska unija vraća nama. Je li itko o tome razmišljao? Kakva je naša korist od te politike? I sad se nalazimo u ovoj priči sa Švicarskom i sad kao Švicarska nama pomaže. Pa kako nama pomaže Europska unija, kako nama pomaže Amerika? Tako da nam daju, rashoduju stare helikoptere pa onda mi moramo plaćati da ih servisiramo. Kako nam je Ukrajina pomogla? Naša Vlada stalno staje uz Ukrajinu, a sama Europska unija, Europska komisija kaže da je Ukrajina najkorumpiranija zemlja u Europi. Najkorumpiranija zemlja. Avioni su letjeli, letjeli su u jednom dijelu Ukrajinu, a kako su se vratili? A zašto? Zato jer naša politika i naša Vlada sustavno se okreću sluganstvu i služenju drugima, svima drugima osim vlastitim građanima. Svim tuđim interesima osim našim vlastitim interesima. Je li to politika koja ima smisla? Je li to politika, dame i gospodo, koja ima smisla? I kamo će nas ta politika odvesti. Mladi ljudi koji gore gledaju oni su svjesni toga da su banke milijarde eura izvukle iz naše zemlje. Samo iduće godine 27 milijardi kuna će biti njima isplaćeno. A što ćemo dobiti nazad? Dobit ćemo, dame i gospodo, mizeriju i budućnost ovih ljudi koji gore sjede je u ovoj zemlji nikakva i mnogi od njih bit će osuđeni na odlazak iz ove zemlje. Prije sam se obraćao vama u Saboru, ali sam s vremenom shvatio da to nema smisla jer moje riječi ne padaju na plodno tlo. Ovi mladi ljudi koji gore sjede imaju više otvorena srca i više razumiju moje riječi nego vi koji ovdje sjedite i čuli ste me toliko puta. Ako vidite da nas ova politika koja se provodi u našoj zemlji vodi u propast, zašto onda podržavate njen nastavak. Zbog čega, dame i gospodo? Zar je to jamstvo budućnosti za ove mlade ljude? Dame i gospodo, ako mi sami sebi ne pomognemo nitko drugi nam neće pomoći. I ovaj sporazum sa Švicarskom također nam neće pomoći. Ništa on neće promijeniti, nemojte se zavaravati. Niti će smanjiti socijalne nejednakosti niti će zaustaviti bijeg ljudi iz zemlje. Pitajte ove mlade ljude. Hodite gore, prošećite se, razgovarajte s njima. Ljude na galeriji i pitajte ih: Da li vi vjerujete da će ove mjere koje mi u Saboru donosimo promijeniti vaš život? I oni će vam svi reći: Neće. A ja vam to isto govorim. Ja znam da to vas smeta što vam ja to pričam. Ali ja vam to moram pričati. I pričat ću vam sve dok se nešto ne promijeni. Kad sam bio u istočnom Sarajevu u tzv. Republici srpskoj, tada mi je jedan mladić ispričao priču o pravoslavnom popu koji je svake nedjelje imao istu propovijed i svake nedjelje je govorio iste stvari vjernicima. Jedan dan su oni došli njemu i rekli su: Pa pope, pa zašto ti stalno ponavljaš nama isto, zašto pričaš iste stvari? A on ih je pitao: Jeste li vi primijenili u svome životu ono što sam vam ja govorio na bogoslužju. I oni su rekli: Nismo. – E pa zato vam ponavljam. Iz istog razloga ja ću vama poput glasa savjesti ponavljati istinu sve do trenutka dok se vaša srca ne promijene i dok se ne okrenu od ove suicidalne politike za naše društvo. Hvala vam puno.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Ivanu Pernaru na ovoj raspravi. Imamo nekoliko replika. Prvi se za repliku javio uvaženi kolega Marin Škibola. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Sabora. Hvala zastupniku Pernaru. Neću biti kritičan kao Pernar. U načelu ću podržati ovaj zakon. Smatram da se od Švicarske jako puno toga naučiti, ali u jednom dijelu razumijem kritiku Ivana Pernara. Mislim da se u ovaj zakon trebalo uvrstiti iskustvo kakvo Švicarska ima po pitanju direktne demokracije. Znači, mi znamo da u Švicarskoj svaka tri mjeseca otprilike su referendumi, a kod nas kada se organizira referendum, kada se skupi 500 tisuća potpisa, 700 tisuća potpisa, onda su problemi. Elita ne dopušta da se čuje volja naroda i to su suštinski problemi koje Hrvatska ima.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Marinu Škiboli na replici. Odgovor na repliku uvaženi kolega Pernar. Izvolite.
Da, gospodine Škibola. Švicarska ima liberalan zakon o referendumu. U Švicarskoj za razliku od Hrvatske volja građana nešto znači. U Švicarskoj se pitanja koja izazivaju dileme u društvu stavljaju građanima da odlučuju. U Hrvatskoj ne. U Švicarskoj ljudi za svoje potrebe recimo mogu konoplju uzgajati. Zamislite, gospodine Škibola, kada bi Hrvatska legalizirala tu visokoprofitnu kulturu, kada bi promijenila politiku Hrvatske narodne banke, pa jel' bi nama trebala pomoć Švicarske? Jel' bi nam trebala pomoć Švicarske da narod može odlučivati o vlastitoj sudbini umjesto da mala grupa ljudi, nekolicina, kako je rekao moj kolega Bunjac neki dan, gura sa 15 posto zapravo glasova 100 posto ljudi u propast. Ne bi nas mogla ova garnitura gurati u propast da mi učimo od Švicarske. Ali nažalost, ovaj zakon se bavi samo nekom direktnom financijskom injekcijom koja će sutra biti potrošena i koje sutra neće biti. I sve se potroši na kraju će opet završiti vani jer mi sve uvozimo. Građevinski materijal se sav uvozi. Kod nas turizam generira uvoz i hrane i materijala za gradnju hotela ili čega već. I to je jedan propali model. I ja o tome govorim koliko god mogu, pokušavam na to ukazati ali mene ovdje nitko ne sluša osim ovih ljudi koji gore sjede na galeriji, mojih kolega iz kluba. I zbog toga mi je žao. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Pernaru na odgovoru. Sljedeći za repliku se javio uvaženi kolega Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Pernar vaša priprema za ovaj zakon je trajala vjerojatno 2, 3 minute, čuli ste ili ste pročitali naslov Švicarska, nekakva donacija, sporazum i to je dovoljno da 15 minuta održite predavanje o Švicarskoj, o tome kako se tamo živi itd.. Ali ako je nešto dobro, dobar je ovaj sporazum, to je jedna donacija, 45 milijuna franaka, to vam je negdje oko 300 milijuna kuna u 10 godina na koju Hrvatska treba dodati svojih 15% da bi uložili u neko područje koje je nerazvijeno i ima određenih problema u svome razvoju gdje ljudi imaju problema u svom životu. Recimo navela je i gospođa tajnica koja područja su to. Pa recimo tu je i Gorski Kotar sa svim svojim općinama, Delnice, Fužine, Ravna Gora, ne znam, Vrbovsko, Brod Moravica i vi ste protiv toga. To je legitimno ali ne razumijem zbog čega ako se radi o bespovratnim sredstvima, tj. donaciji, netko nam želi pomoći, ja to ne mogu razumjeti da je Živi zid protiv toga, da ste vi protiv toga a silno se zalažete ovdje za nekakve ljude koji nemaju, koji su sirotinja, koji kopaju po kontejnerima kako vi to govorite često itd.. Čemu takav stav kada vidimo da se radi o nečemu što je za ovu državu vrlo prihvatljivo, prihvatljivo i nema previše ni uvjeta ni previše problema na koji način bi to mogli rasporediti tj. na koji način možemo pomoći upravo tim sredinama. Zašto je samo biti protiv nečega važno ili ostavljati dojam u Saboru da je evo, govoriti 15 minuta o sasvim drugoj temi, potpuno promašeno. Kao što ste govorili sada o tome da mi u Saboru ne govorimo o zaduživanju. Pa prva stranica proračuna ima onaj dio financiranje, prihodi i rashodi i B, onaj drugi dio B račun financiranja. To je prva stranica kada okrenete državni proračun. I kada usvojimo državni proračun usvojili smo i taj dokument koji je tu na početku. Znači da raspravljamo. Pa nemojte lagati hrvatske građane. Evo samo toliko.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Boriću na replici. Odgovor na repliku uvaženi kolega Pernar. Izvolite.
Gospodine Borić, pa nisam ja protiv toga da mi primimo 45 milijuna franaka, štoviše, ja ću glasati za. Znači nema u mojem srcu nekog kako bih rekao inata da bih se inatio sam protiv sebe. Ali ono s čime imam problem je to da ta pomoć neće riješiti tih 45 milijuna franaka naše unutrašnje probleme. Ne možete vi od donacija voditi razvojnu politiku. Problem naše politike je taj što banke na godišnjoj razini milijarde izvlače iz naše zemlje. Samo PLIVA godišnje milijardu kuna izvlači dobiti, T-com milijardu izvlači dobiti, PBZ valjda 800 milijuna ili koliko već Zagrebačka banka plus svi krediti koji idu van, tj. novac koji ide na otplatu kredita 27 milijardi. Zbrojite s jedne strane odljev kapitala a ne odljev kapitala što ne znam netko pošalje nekom svom rođaku vani nego što velike firme izvuku iz zemlje i zbrojite novac koji ide na kredite. I vi ćete vidjeti da se tu radi o iznosu od najmanje 40 milijardi kuna godišnje. I umjesto da država zaustavi tu pljačku, da zaustavi taj institucionalizirani i legalizirani kriminal koji vodi cijelu zemlju u raspad umjesto da se o tome raspravlja nama se ovaj zakon prikazuje kao nešto što će riješiti probleme. Vi ste spominjali u područjima od posebne državne skrbi. Dame i gospodo treba reći hrvatskom narodu, ova Vlada i ovaj Sabor vas je otpisao bez obzira gdje živjeli i vi ste osuđeni na nestanak s ovih prostora, to im treba reći sa ili bez švicarske pomoći. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Pernaru na odgovoru. Sljedeći se za repliku javio uvaženi kolega Domagoj Ivan Milošević. Izvolite.
Uvaženi kolega Pernar, pa ja sam vas pažljivo slušao pa vam želim reći nekoliko stvari. Prvo ispravak, krediti nisu rashodi, znači tek ono za što upotrijebite kada dobijete kredit će stvoriti rashode. Drugo, nekako mi je žao čuti kada ste ovako negativni, dakle vi ste premladi da budete toliko negativni a dosta često to čujemo od vas. I treće usporedili ste na današnji dan i u ovo vrijeme Hrvatsku i Švicarsku, nekakvu u proteklih 100 godina povijest jedne i druge zemlje je išla značajno drugačijim smjerom ali slažem se da se ne treba na to izvlačiti. Dakle i slažem se s vama kada ste rekli a to je da sami trebamo rješavati svoje probleme. Dakle neće nam nitko drugi riješiti naše probleme, mi sami moramo rješavati svoje probleme a to svakako kreće upravo iz ove sabornice. Međutim, u tom rješavanju problema ne trebamo se zanositi da mi možemo nametati pravila igre. Pravila igre postoje. Dakle tu sam jedanput, čini mi se već jedanput prije jednog godinu i pol dana govorio o tome da naši rukometaši ili naši košarkaši ili netko tko je onako svjetski uspješan, niti košarkaši igraju nogom, niti rukometaši igraju nogom, igraju rukom, dakle poštuju pravila igre. U svakoj igri na svijetu postoje pravila. Hrvatska nije Kina pa da može jednim dijelom određivati svoja pravila niti kada govorimo o monetarnim niti nekim drugim politikama. Međutim, ja sam sigurno da bez obzira na sve mi možemo biti vrlo uspješni. Mislim da za to imamo potencijal, mislim da za to postoji i želja u cijelom hrvatskom društvu. I ono što nam najmanje svima treba, posebno ovim mladim ljudima gore koji sada slušaju a to je nekakva negativa, besperspektivnost, širenje negativnog stava da se ne može napraviti, može se napraviti. Evo tu smo da rješavamo probleme svi zajedno.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Domagoju Ivanu Miloševiću na replici. Odgovor na repliku uvaženi kolega Pernar izvolite.
Pa gospodine Milošević, vi ste ministar bili ali vidim da me niste razumjeli. Vi ste rekli krediti nisu rashod, tek kada se nešto potroši to je rashod. Ja ovdje ne kažem da je rashod da je rashod kada se kredit uzme već kada se kredit vraća. Znači kada roditelji od ove djece koja gore sjede imaju ratu kredita za platiti oni tu ratu kredita moraju računati u svoje mjesečne rashode. Tako i firma mora uračunat to u rashode, međutim u našoj zemlji naša država u našem proračunu se rashodi po osnovu kredita, znači kredite koje mi vraćamo ne računaju u rashode. I na taj način 27 milijardi kuna koje mi moramo vratiti kredita mi ne vodimo kao rashod države i onda kažemo deficit je 8 ili 6 milijardi. Jel to vama normalno gospodine Milošević? Jel to vama normalno da je jasno iz aviona da će državi za servisiranje svojih obveza trebati najmanje 35 milijardi kuna, znači deficit plus dospjeli krediti a da vi govorite da je manjak u proračunu 6 ili 8 milijardi. Kakav je to matematika? Kakvo je to knjigovodstvo, kakav je to Zakon o izvršenju proračuna i na kraju krajeva kakve je to proračun? Znate kakav gospodine Milošević? To je proračun koji se radio i svih ovih godina, to vam je račun bez krčmara. To vam je gospodine Milošević račun bez krčmara koji će na kraju dovesti do rasprodaje cjelokupne zemlje i do nestanka našeg naroda s ovih prostora. A vi ćete tvrditi da je taj proračun dobar i da je ta politika dobra. Ok, ima ljudi koji vam vjeruju, svaka čast.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Pernaru na odgovoru. U ime predlagatelja javila se uvažena državna tajnica Spomenka Đurić. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče, cijenjene zastupnice i zastupnici čini mi se da sam vam ostala dužna samo jedno kratko pojašnjenje. Neki od govornika ispred mene su me pitali da li sam ja govorila o nekim drugim ciljevima u odnosu na ono što je inicijalno predloženo. Dakle, ono što je predloženo okvirnim sporazumom su programi s ciljem promicanja gospodarskog razvoja, socijalne sigurnosti, zaštite okoliša i jačanje civilnog društva u okviru kojih su definirana tematska područja a ona uključuju sigurnost, stabilnost i potporu reformama, okoliš i infrastrukturu, ljudski i društveni razvoj i posebnu raspodjelu u okviru opet kojih tematskih područja su definirani pojedinačni projekti koje sam ja pobrojala jednim djelom a i vi ste ih onda nakon mene detaljno razložili. Tako da evo samo toliko od mene. Dakle ciljevi i tematska područja na isto smo ustvari mislili. Hvala lijepa.
Zahvaljujem uvaženoj državnoj tajnici Spomenki Đurić na ovom obrazloženju dodatnom. Za repliku se prijavio uvaženi kolega Joško Klisović. Izvolite.
Zahvaljujem … državnoj tajnici Đurić i sada je sve ustvari jasno, sad se ustvari u potpunosti poklopile. Hvala.
Zahvaljujem. Budući da nema više prijavljenih zaključujem raspravu. Glasovat ćemo o ovoj točki dnevnog reda kad se steknu uvjeti.
Sljedeći je Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Okvirnog sporazuma između Švicarskog saveznog vijeća i Vlade RH o provedbi Švicarsko-hrvatskog programa suradnje na smanjenju ekonomskih i socijalnih nejednakosti unutar proširene Europske Unije, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 52. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Okvirnog sporazuma između Švicarskog saveznog vijeća i Vlade RH o provedbi Švicarsko-hrvatskog programa suradnje na smanjenju ekonomskih i socijalnih nejednakosti unutar proširene Europske Unije. Molim uključite se, glasujmo. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da smo jednoglasno sa 108 glasova za, da je donesen Zakon o potvrđivanju Okvirnog sporazuma između Švicarskog saveznog vijeća i Vlade RH o provedbi Švicarsko-hrvatskog programa suradnje na smanjenju ekonomskih i socijalnih nejednakosti unutar proširene Europske Unije.
Prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda: - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju uz konvenciju o ugovoru o međunarodnom prijevozu robe cestom CMR, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.BR.63. Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 85. Ustava RH i članaka 172. i 204. Poslovnika Hrvatskog sabora. Materijal vam je dostavljen u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 204. Poslovnika Hrvatskog sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pomorstvo promet i infrastrukturu. Izvješća resornih odbora ste također primili na sjednici. Želi li možda predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Uvaženi državni tajnik Ministarstva mora, prometa i infrastrukture gospodin Tomislav Mihotić. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] Znači prijedlog Zakona o potvrđivanju protokola uz konvenciju o ugovoru o međunarodnom prijevozu robe cestom s nacrtom konačnog prijedloga zakona RH je temeljem nostrifikacije o sukcesiji preuzela konvencije o ugovoru o međunarodnom prijevozu roba cestom. Ovdje zbog problema sa obračunom koji je vršen u francima a podrazumijevao je zlatni franak zbog visoke cijene i stalnog povećanja cijene zlata te nemogućnosti i nedostupnosti utvrđivanja tržišne vrijednosti zlata u svakom trenutku. Predmetna konvencija je radi iznalaženja prihvatljivije obračunske jedinice za prijevoznike izmijenjene i dopunjene protokolom čije se potvrđivanje ovim zakonom predlaže. Donošenje predmetnog zakona odnosno potvrđivanje protokola izračun iznosa ograničenja od odgovornosti za eventualne štete bit će znatno povoljniji za hrvatske poduzetnike tj. prijevoznike koji obavljaju međunarodnim prijevoz tereta nego dosada jer se više neće obračunavati u zlatu odnosno u zlatnom franku već u vrijednosti SDR-a to je Special Drawing Rights posebno pravo vučenja. Kako bi se protokolom izmijenjena i dopunjena konvencija a posebno članak koji regulira navedeno pitanje kao povoljniji za hrvatske poduzetnike počeo što prije primjenjivat a s obzirom na prirodu postupka potvrđivanja međunarodnih ugovora kojim odredbe takvih ugovora nakon što budu potvrđeni postaju dio unutarnjeg pravnog poretka RH. Predlaže se donošenje ovog zakona po hitnom postupku. Inače ovo usklađivanje su napravile sve članice EU dosada osim Hrvatske i Bugarske. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom državnom tajniku gospodinu Mihotiću na ovom obrazloženju. Žele li možda izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Hvala. Otvaram sad raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Prvi se za raspravu u ime Kluba zastupnika HDZ-a javio uvaženi kolega Pero Ćosić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege, poštovani predstavnici ministarstva. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržat će Prijedlog zakona o potvrđivanju Protokola uz Konvenciju o Ugovoru o međunarodnom prijevozu robe cestom. Propisi koji reguliraju prijevoz teretom u međunarodnom cestovnom prijevozu sadrži i Konvencija o Ugovoru za međunarodni prijevoz robe cestom donijeta u Ženevi još davne 1956. godine. Ta konvencija je poznata pod nazivom CMR konvencija, a potpisala ju je većina europskih zemalja. Republika Hrvatska je na temelju notifikacije o sukcesiji od 8. listopada 1991. godine također stranka te konvencije. A člankom 23. konvencije propisana je naknada štete zbog potpunog ili djelomičnog gubitka i oštećenja robe nastale zbog odgovornosti prijevoznika, da se ta naknada obračunava prema vrijednosti robe i mjestu njenog preuzimanja. Znači svi oni troškovi koji nastaju i carina i vozarina i sve drugo, a izračun ograničenje odgovornosti cestovnih prijevoznika obračunava se po kilogramu bruto mase oštećene i izgubljene robe, a obračunska jedinica za to je zlatni franak težine 0,323 grama 24 karatnog zlata, a naknada štete ne smije biti veća od 25 zlatnih franaka po kilogramu nedostajuće bruto težine robe. Ova konvencija je izmijenjena i dopunjena protokolom uz Konvenciju o ugovoru o međunarodnom prijevozu robe cestom CMR sastavljenom u Ženevi 3. srpnja 1978. godine. Do sada je protokol ratificirala kao što su čuli većina članica EU osim Hrvatske i Bugarske, a navedeni protokol iznos ograničenja odgovornosti prijevoznika izmijenjen je sa 25 zlatnih franaka na 8,3 SDR-a po kilogramu posebno prava vučenja bruto mase oštećene ili izgubljene robe. O kakvoj se promjeni radi dozvolite mi da kratko pojasnim. Ako gledamo po Konvenciji iz 1956. godine i ako je cijena jednog grama zlata na jučerašnji dan iznosila 263,50 kuna odgovornost prijevoznika po kilogramu bruto težine nedostajuće robe iznosi maksimalno 2127,76 kuna. S druge strane, prema SDR protokolu naknade štete ne smije prijeći 8,33 SDR-a posebnog prava vučenja po kilogramu nedostajeće bruto težine vrijednosti jednog SDR-a po tečajnoj listi HNB-a na jučerašnji dan iznosila je 9,58 kuna što znači da odgovornost cestovnih prijevoznika po kilogramu nedostajeće bruto težine prema obračunskoj jedinici iznosi 79,80 kuna. Dakle, imamo dva mjerila maksimalnog iznosa naknade štete po kilogramu nedostajeće bruto težine robe. Jedan je zlatni franak. I ako uzmemo uobičajene ugovore u prijevozu, u europskom prijevozu od 24 tone i pomnožimo to sa cijenom jednog kilograma izgubljene i oštećene robe, znači mi po jednom prijevozu imamo odgovornost prijevoznika po toj varijanti od 51 milijun kuna, dok po ovoj drugoj imamo znatno manje i nešto manje od dva milijuna kuna, milijun i 915000 kuna. Znači, možemo zaključiti da je iznos ograničenja odgovornosti cestovnih prijevoznika prema SDR protokolu znatno povoljniji za prijevoznike zbog znatno niže cijene zlata u odnosu na vrijednost SDR-a. Također je povoljnije iz drugih razloga značajnog povećanja cijena zlata posljednjih godina kao i nedostupnost i nemogućnost utvrđivanja tržišne vrijednosti zlata u određenom trenutku, a za razliku od obračunske jedinice SDR čiju vrijednost dnevno utvrđuje Međunarodni monetarni fond i objavljuje na tečajnim listama nacionalnih banaka. Znači zlato je burzovna roba i tu može doći i do povećanja, može doći do raznih špekulacija, dok je SDR obračunska valuta koju utvrđuje MMF na košarici 5 najjačih svjetskih ekonomija i najjačih valuta. Kako u Hrvatskoj do sada nije ratificiran CMER SDR protokol naši su prijevoznici bili izloženi nerazmjerno višim iznosima ograničenja odgovornosti od onih koji vrijede na gotovo čitavom području primjene SMR-a i to je direktno utjecalo na njihovu konkurentnost na jedinstvenom tržištu Europe, pa i na svjetskom tržištu koji su potpisnici ovoga protokola. I kroz znači police, a u slučaju većih šteta ponekad bi se dogodilo kod manjih poduzetnika i do stečaja. Ratifikacijom ovog protokola domaća industrija cestovnog prijevoza dobila bi instrument koji bi joj omogućio siguran pravni okvir za prelazak na novu razinu poslovanja čime bi se povećala konkurentnost naših cestovnih prijevoznika i gotovo je nevjerojatno što smo čekali do sada. Znači, 38 godina je prošlo od te ratifikacije. 13 godina prije sukcesije i evo 35 godina nakon sukcesije u Hrvatskoj državi, a prije 3 godine Udruga poslodavaca poslala je službeni dopis Ministarstvu prometa, pomorstva i infrastrukture i Ministru Siniši Hajdašu Dončiću da se hitno pokrene ratifikacija tog CMR SDR protokola. Sama ratifikacija kao što vidite ne zahtijeva nikakva financijska sredstva. Zapravo je riječ o jednoj jednostavnoj zakonskoj promjeni evo koja na žalost do danas nije ušla u proceduru i nije promijenjena. Ta sporost sistema je sramotna, jer smo evo prije pet godina smo potpisali Ugovor o pristupanju s EU, tri i pol godine u EU, a svakim dan smo svjedoci da usklađujemo naše propise sa zakonodavstvom EU, iako vidimo da je to čisto nekad tehnička promjena. I evo kao što ste jučer mogli pročitati iz medija da je EU pokrenula 177 postupaka prema Republici Hrvatskoj zbog zakašnjenja usklađenja tih zakonskih odredbi. Donošenjem ovog zakona konačno će se potvrditi protokol kojim je iznos ograničenja odgovornosti prijevoznika izmijenjen sa zlatnih franaka na SDR posebno pravo vučenja. Ovo je mali korak u osiguravanju sigurnih uvjeta poslovanja prijevoznika stvaranju zdrave poduzetničke i investicijske klime i u potpunosti pozdravljam ovakav način rada. To je ono što mi moramo činiti svakodnevno, korak po korak činiti sve ono što je u našoj moći da pomognemo oporavku hrvatskog gospodarstva. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Peri Ćosiću na ovoj raspravi. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti još riječ? Ne. Zahvaljujem. Zahvaljujem se predstavnicima predlagatelja gospodinu Tomislavu Mihotiću i Anti Nevešćaninu načelniku sektora iz Ministarstva mora, prometa i infrastrukture. Žele li možda izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Hvala. Zatvaram raspravu. O prijedlogu zakona glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Sljedeći je Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Protokola uz Konvenciju o ugovoru o međunarodnom prijevozu robe cestom (CMR), hitan postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 63. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje o Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Protokola uz Konvenciju o ugovoru o međunarodnom prijevozu robe cestom (CMR) Molim uključimo se, glasujmo. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da je većinom glasova 106 glasova za, 2 suzdržana i bez glasova protiv donesen Zakon o potvrđivanju protokola uz Konvenciju o ugovoru o međunarodnom prijevozu robe cestom (CMR).
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda: - Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o policiji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 56 Predlagatelja akta je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članaka 172. i 204. Poslovnika Hrvatskog sabora. Materijali su vam dostavljeni u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, temeljem članka 197. Poslovnika o radu Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ste također primili na sjednici. Želi li možda predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Izvolite. Uvažena državna tajnica MUP-a gospođa Lidija Pelivan Stipetić. Izvolite.
… predsjedniče, uvažene dame i gospodo. Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o policiji odredbom članka 21. stavak 3. Zakona o policiji propisano je da policijskom službeniku kojem sukladno posebnom propisu prestaje državna služba radi stjecanja prava na prijevremenu starosnu mirovinu pripada pravo na neto iznos otpremnine u visini prosječne mjesečne neto plaće isplaćene po zaposlenom u pravnim osobama u RH utvrđenoj od strane DZS, a za razdoblje siječanj-kolovoz prethodne godine uvećano šest puta. Odredbom članka 128. istog zakona propisano je da navedena odredba stupa na snagu 1. siječnja 2013. Zakonom o izmjeni Zakona o policiji odgođena je primjena navedene odredbe do 1. siječnja 2015., a Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o policiji do 1. siječnja 2017. Predloženim izmjenama Zakona o policiji odnosno ovim člankom odgodila bi se primjena navedene odredbe do 1. siječnja 2019. MUP nema osigurana financijska sredstva za isplate naprijed navedene otpremnine slijedom čega se predlaže izmjena ovog članka Zakona o policiji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem uvaženoj državnoj tajnici Lidiji Pelivan Stipetić. U ime Kluba zastupnika SDP-a za raspravu se javio uvaženi kolega Ranko Ostjić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, štovane kolegice i kolege zastupnici, poštovana državna tajnice. Zakon o policiji 2011. predvidio je jedno dosta iznenađujuće vakacijsko razdoblje od skoro dvije godine za stupanje na snagu 1. siječnja 2013. Te odredbe reguliraju pitanje otpremnina policijskim službenicima kojima prestaje državna služba radi stjecanja prava na invalidsku mirovinu, zbog ozljede na radu, profesionalne bolesti i moram reći da pitanje stjecanja prava na starosnu mirovinu i stjecanja prava na prijevremenu starosnu mirovinu, a odgoda primjene je obrazložena teškom gospodarskom situacijom u kojoj se tada nalazila RH. Isto tako u vrijeme kada sam ja bio ministar odgađali smo činjenica primjenu ove odredbe s obzirom na situaciju da je bila racionalizacija troškova u državnom proračunu nije bilo osiguranih sredstava za primjenu navedenih odredbi. Međutim moram naglasiti da je jedna od glavnih stvari koja se iznosi i u obrazloženju kod sadašnjeg traženja odgode zapravo činjenica da sedam tisuća skoro do osam tisuća policijskih službenika ispunjava uvjete prema posebnim zakonima da mogu ići u mirovinu i da bi to dovelo do devastacije sustava odnosno skoro jedna trećina policijskih službenika bi mogla po ovome ispuniti uvjete i na neki način biti stimulirana takvom otpremninom koja iznosi 32 tisuće i 500 kuna neto i da bi to bio razlog zašto bi napustili policijski sustav i otišli u mirovinu. Ono što je točno, a to je da sadašnja situacija u kojoj je nešto više od devet tisuća kuna otpremnina policijskih službenika zaista skromna i mala i vjerujem da je tadašnja intencija da se propiše puno veća otpremnina bila i uvažavanje razloga da se prije svega radi o hrvatskim braniteljima, međutim stalno odgađane te odredbe odnosno primjene te odredbe evo već sada treći put na neki način dovodi do pitanja da li je zapravo besmisleno i treba li promijeniti zakon. Činjenica je da odlazak u mirovinu i eventualno ugrožavanje redovnog policijskog posla u ovoj situaciji ovisi prije svega o tome da li će ministar dati suglasnost ili neće nekom da ode u mirovinu i mislim da je tu najvažnija stvar radi čega želim ukazati odnosno smatram da je ipak potrebno poštivati ove zakone, da pitanje u ovom trenutku cca 20 milijuna kuna koliko iznosi cifra koja bi bila potrebna za redovni prirodni odljev jer sam uvjeren da policijski službenik ne odlazi u mirovinu radi toga što bi dobio stimulativnu otpremninu od 32 tisuće i 500 kuna, već se radi o tome da trebaju znati odnosno ne čekati i biti u situaciji da ne budu diskreditirani i da se ta otpremnina napokon primjeni. Smatramo također da je i Sindikat policije koji je iznio kompromisno rješenje smatrajući da upravo to ograničavanje broja koje se onda ne odnosi na više tisuća policijskih službenika, već u rangu onog broja ljudi koji čine prirodni odljev unutar policije, a to je maksimalno do 500 policijskih službenika, da bi to trebalo uzeti kao podlogu da se ipak ne pronađu sredstva već da se osigura provođenje zakona koji već dugo vremena gubi svoju svrhu ukoliko se njega neće primjenjivati. Također želim reći da s obzirom da izneseni argumenti, posebno sindikata koji su reprezentativniji u policiji, ukazuju na to da su se promijenile i okolnosti. Okolnosti su se promijenile utoliko što ipak imamo rast BDP-a. Izdvaja se za određena druga područja puno više novaca i stoga smatramo primjerenim da bi se upravo odbijajući tu kontinuiranu odgodu sa cca 20 milijuna kuna moglo pokriti one potrebe koje bi bile na godišnjoj razini za odlazak policijskih službenika uz primjerenu mirovinu u, sad ću reći zasluženi dio, da dobiju otpremninu koja zaista ne prelazi nekakve ogromne cifre ili bi se moglo uspoređivati s nekim sredstvima koja su enormna. Vjerujem da u tom smislu upravo pronalazak tog rješenja, znači ili se treba držati ovog zakona na neki način sad su se okolnosti i promijenile u pozitivnom smislu, i mislim da bi bilo potrebno izaći u susret i prijedlozima koje daje sindikat. Jednako tako koristiti ovo ograničenje koje ministar ima i finale priče da bude, da ljudi više ne moraju stalno očekivati odgode od prije, po dvije godine. U tom smislu smo predali i amandman na proračun koji vjerujemo da onda može naći kompromisno rješenje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Ranku Ostojiću na ovoj raspravi. Sljedeći se za raspravu u ime Kluba MOST-a javio uvaženi kolega Miroslav Šimić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Kao što smo mogli čuti, Zakonom o policiji propisuje se člankom 21. stavcima 1., 2. i 3. pravo policijskog službenika kojem prestaje državna služba radi stjecanja prava na invalidsku mirovinu zbog ozljede na radu ili profesionalne bolesti, policijskom službeniku kojem sukladno posebnom propisu prestaje državna služba radi stjecanja prava na starosnu mirovinu te policijskom službeniku kojem sukladno posebnom propisu prestaje državna služba radi stjecanja prava na prijevremenu starosnu mirovinu, pravo na neto iznos otpremnine u visini prosječne mjesečne neto plaće isplaćene po zaposlenom u pravnim osobama u Republici Hrvatskoj utvrđene od strane Državnog zavoda za statistiku. Ovaj zakon je stupio na snagu 2011. godine, a predviđeno stupanje na snagu ovih članaka bilo je 1. siječnja 2013. godine. Od tada se već dva puta odgađala primjena zbog financijskih razloga kako smo maloprije čuli od kolege zastupnika, i po našem mišljenju nisu se važnije, bitnije promijenile okolnosti zbog kojih bi mogli primijeniti ove članke i ustvari dovesti u određenu opasnost funkcioniranje sustava što kroz financijske obaveze, a s druge strane što kroz broj osoba koje bi na taj način bile zainteresirane za odlazak u mirovinu. Mislimo da će se ovom odgodom, s tim da se slažemo sa pojedinim kolegama koje smo mogli do sad čuti u raspravama, javnim raspravama koje su vođene i prije, ove današnje da odgoda primjene ide na jednu godinu, a ne na dvije godine jer nam možda financijska situacija u 2017. godini bude mogla pomoći da se ove odredbe zakona dalje ne prolongiraju nego da se počnu provoditi. Ono što mislimo unutar našeg kluba da Ministarstvo unutarnjih poslova treba prije svega voditi računa o plaćama službenika koji danas rade, da treba postojati intencija koja već i postoji kod resornog ministra, da se plaće tih službenika dižu, naravno u okviru ovih iznosa koji su predviđeni proračunom i u okviru određene racionalizacije poslovanja. Bilo je zanimljivo čuti nedavno od ministra kako se na samo jednom ugovoru s jednom IT tvrtkom nedavno, ugovor koji je vrijedio 28 milijuna kuna taj iznos nakon određenih sastanaka, to je godišnji ugovor, spustio na 8 milijuna kuna. Mislimo da se takvim ponašanjem mogu osigurati sredstva za povećanje plaća službenika koji rade na terenu, a nažalost jasno provođenje ovih odredaba zakona koje još jednom predlažemo da se odgode, mislimo da će morati čekati neka sretnija vremena. Nadamo se da će to biti već od 2018. godine. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Miroslavu Šimiću na raspravi. Povreda Poslovnika uvaženi kolega Ranko Ostojić. Izvolite. Isprika. Imamo nekoliko prijavljenih replika. Prvi se za repliku javio uvaženi kolega Ivica Mišić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Šimiću, pošto ste sada u vlasti i vaš ministar policije, da li vam je poznato kako živi naša policija, kakvo je stanje u policiji, kakve su plaće u policiji, kakve su otpremnine u policiji? Da li vam je poznato da 7 tisuća umirovljenika ustvari branitelja treba dobiti otpremnine koje nisu dobili, koje država izbjegava isplatiti. Po mom saznanju njih bi trebalo državom, ili zakon koji sada donosimo, trebalo bi od 300 do 500 pa bi se moglo sa sindikatima dogovoriti da idu u mirovinu i da im se isplate te njihove otpremnine, kada su mogli svi u ovoj hrvatskoj državi dobiti otpremnine, da ne kažemo nedavno u Šumama, Željeznicama, Elektri i svim drugim državnim tvrtkama, svi su dobili pozamašne otpremnine određeni ljudi. Ali još jedno pitanje bih postavio isto da li vam je poznato da je u Dubrovačkoj županiji 600 policajaca iz Slavonije? Ali znate kako ti ljudi žive? Sa 4,5 tisuće kuna plaće. Potpisali su ugovor svakako koji treba poštivati. Oni su ušli u policiju sa čašću da brane i da čuvaju hrvatsku državu. Ti isti ljudi ne mogu naći stanove u Dubrovniku i okolini, spavaju u Metkoviću, spavaju u autima, nemaju adekvatne uniforme. Čak evo iz moje Slavonije sam jučer čuo da je otac otplatio, otplatio je svome sinu ugovor i povukao ga iz policije jer momak nije mogao živjeti dolje. Čak spavaju i u autima. Da li vam je to poznato gospodine Ostojiću i vi ste bili isto ministar? Kako ćemo mi natalitet Hrvatske dići ako nam policajci spavaju u autima? Kako mlade ljude zaštiti, kako dignitet policije dići kada svugdje možemo bacati novce a ti isti ljudi, a znam i u Slavoniji da ne kažem granice i ostalo kako se čuvaj u blatu po 12 sati nemaju, čak nema dovoljno policajaca u Hrvatskoj državi a imamo jako puno nezaposlenih. Pa se opet postavlja pitanje dolje ljude koji su iz Dalmacije, mladi ljudi iz Dalmacije neće biti u policiji zato što nemaju nikakve plaće a Slavoniju i na taj način iseljavamo i šaljemo dolje da čuvaju hrvatske granice i tako je isto i u Istri, tako je da ne kažem dolje. Pa da li možemo povesti računa o tim mladim ljudima koje smo iselili iz Slavonije, još ju i preselili dolje i ne mogu se ni oženiti ni dići kredit ni napraviti svoju budućnost. Pa dajte malo povedite o tome računa. Hvala.
Uvaženi kolega Mišić minutu ste prebacili od roka i samo da vam kažem da ne postoji ministar policije nego postoji ministar unutarnjih poslova. Odgovor na repliku uvaženi kolega Miroslav Šimić. Izvolite.
Poštovani kolega Mišić, kao i vama poznato mi je stanje u kojem žive i kako žive hrvatski policajci, posebno oni koji se nalaze daleko od kuća. S druge strane naravno da su s time daleko upoznatiji aktualni ministar pa i bivši ministar. To je jedno stanje s kojim se Hrvatska bori već duže vrijeme, radi se o tome da postoje određene potrebe sustava za određenim brojem ljudi, nažalost u pojedinim krajevima se manje ljudi javlja u policiju. Nekima, evo kao što je naša Slavonija više i tu dolazi do preraspodjela i mislim da je zadatak sustava da gleda u što kraćem vremenu da te ljude vrate svojim domovima, odnosno što bliže njihovim domovima. A što se tiče uvjeta u kojima policajci žive i njihovih primanja mislim da je vama kao saborskom zastupniku poznato već da je ministar Orepić u prošloj, odnosno ovoj godini dizao plaće najnižim službenicima. Istina u prvom slučaju se radilo o tome da su plaće dizane na račun njihovih kolega sa višim stručnim spremama, međutim ono što imamo najavu da će se plaće dizati i iduće godine ali ne tako da će se nekome unutar sustava zbog toga plaće morati smanjiti nego kroz rezerve i poteze koje sam između ostaloga i malo prije spomenuo kao samo jedan od slučaja, tražiti sredstva koja će biti usmjerena na kraju u povećanje novog, povećanje koeficijenta policijskih službenika.
Zahvaljujem uvaženom kolegi na odgovoru na repliku. Sljedeći za repliku se javio uvaženi kolega Ranko Ostojić. Izvolite.
Evo poštovani kolega ja se slažem sa prvim dijelom vašeg izlaganja koji je bio vezan za status policijskih službenik, otpremnine a u ovom drugom dijelu konkretne mjere. To znači iz Schengena osigurate sredstva za uređene stacionara u Dubrovačko-neretvanskoj županiji, ljude premjestite iz jednog stacionara koji se nalazi u Grudi i time osigurate za bolji život policajcima koji su potpisali ugovor, žele biti graničari i nažalost činjenica jedna da po visokim cijenama itd., sa relativno niskom plaćom nisu u mogućnosti zadovoljiti sve svoje potrebe. Imam puno razumijevanja ali kažem takvi konkretni potezi najbolje im mogu pomoći. Istina je da nema interesa u toliko, znači u Dalmaciji ili u Istri za policijskim službenicima 325 ih ulazi u sustav godišnje, pretežito u graničnu policiju radi ispunjavanja obaveza prema Schengenu. Što se tiče ostatka koje ova replika vezana uz prethodnu a to je, evo vidite kolega Šimić upravo ste ovih 28 milijuna kuna i pad na 8, to je taman razlika 20 milijuna kuna dobar potez ako je to točno, može se osigurati kompletna otpremnina za policijske službenike. Što se tiče obećanja za policajce da će imati višu plaću onda je vrlo bitno naglasiti da se kaže da je to 0,85% u ovom trenutku ali je bitan dodatak. Izjednačavanje samo sa carinicima nije dovoljno, bitno je da se to riješi na nivou cijele države i to znači vrlo jednostavno ćemo ako to izjednačimo na koeficijent 1 svima onda će se vrlo lako dogovarati o tome kome pripada najviši dodatak i ja vjerujem da će i ministarstvo branit upravo taj stav da su policajci najugroženiji pa time i osigurati najveći dodatak za njih. Što se tiče promijenjenih okolnosti ipak se tu ne možemo do kraja složiti, ja vjerujem da sama odgoda na godinu dana nije dovoljna, da je potrebno ipak uvažiti okolnost da sada u ovom trenutku kada je povećanje ozbiljno. O.K..
Hvala. Odgovor na repliku zastupnik Šimić.
Vezano za repliku i spominjanje ovih 20 milijuna kuna koje sam naveo kao slučaj, znači oni što sam htio reći da je intencija Ministarstva i ministra da se prije svega traže unutarnje rezerve za povećanje plaće policijskih službenika a u kojim će to sve biti omjerima istina je da se ide prema ovom koeficijentu 0,85 koji ste spomenuli. Naravno da bi mi svi voljeli kao i vi dok ste bili ministar i u vašem mandatu da naši policijski službenici mogu imati i značajno veće plaće. Međutim, za povećanje tih plaća trebati će proći puno više ugovora i puno više smanjenja a ne samo ovaj jedan koji je iznosio kako sam i rekao 28 milijuna kuna. Međutim, taj potez pokazuje da se u Ministarstvu unutarnjih poslova ljudi koji ga vode ponašaju racionalno, ja se nadam da su se i ranije tako ponašali. I konkretno evo kod ovog ugovora možemo i kasnije razgovarati ne znam zašto je do sada bio 28. Evo, hvala.
Hvala zastupniku Šimiću. Za riječ se javio predstavnik predlagatelja Lidija Pelivan Stipetić.
Zahvaljujem. Ja bih samo htjela neke stvari dodatno pojasnit a to je prvenstveno zastupniku gospodinu Ostojiću. Dakle ne radi se 21 milijunu već se radi o 210 milijuna kuna. Što je ipak jedna značajna razlika. I vezano za navod da policijski službenici ne dobivaju otpremnine, to nije točno. Oni zasad dobivaju otpremnine samo što te otpremnine idu sukladno kolektivnom ugovoru za državne službenike i namještenike. Također bih voljela istaknuti da nije da se policijskim službenicima želi oduzeti pravo na njihovu otpremninu što nije niti moguće jer oni to pravo nisu još uvijek ni stekli s obzirom da članak nije stupio na snagu, nego se samo odgađa njegova primjena. A primjena se odgađa s obzirom na nedostatak sredstava. Dakle to je ono što je bitno. A što se tiče vašeg navoda da policajci teško žive to je točno, to je nažalost točno. Upravo zato što oni teško žive ministar unutarnjih poslova kao što je već kolega Šimić sad naveo je teži tome da se izjednače njihove plaće. Jedan dio je već zasada proveden, znači koeficijent je podignut sa 0,776 na 0,8 i u budućnosti se teži tome da se još podignu te plaće ne ko ovaj put na uštrb plaća ostalih djelatnika nego iz drugih sredstva odnosno iz proračuna Ministarstva unutarnjih poslova. Tako da poboljšanje materijalno-pravnog statusa svakako jest cilj ministra unutarnjih poslova. Hvala.
Za repliku se javio zastupnik Ranko Ostojić.
Poštovana državna tajnice, ja cijenim to ali samo ne znam jesmo li se dobro razumjeli? Ja govorim o tome da ograničenje znači 310 milijuna kuna bi bilo točno kad bi svih 7 do 8 tisuća policijskih službenika otišlo u mirovinu. Međutim, kako ministar ima pravo da da ili ne da suglasnost sindikat koji je predložio to ograničenje onda bi sa 20 milijuna kuna pokrili prirodni odlijev evo da se samo razumijemo o čemu govorim. To bi bila varijanta koja bi onda bila prihvatljiva. Ako uvažite ovu okolnost da je situacija 20 milijuna kuna bi bila neka mjera u kojoj bi se ova povećana otpremnina mogla zapravo isplaćivat inače gubi svrhu. Sama činjenica da produžavanje te agonije vječno, znači vječna odgoda će zapravo dovesti do toga da se nikad situacija neće promijeniti. I nema potrebe da me ispravljate. I ja sam rekao da policajci u ovom trenutku imaju otpremninu koja iznosi 3 prosječne plaće znači negdje oko 9,5 tisuća kuna je varijanta u kojoj se po toj mjeri računa. To je točno, ali ona bi trebala biti 10 kako je predviđeno i ukoliko bi se to poštovalo to bi se onda moglo riješiti. Hvala.
Odgovor na repliku predstavnik predlagatelja.
Hvala. Dakle ovaj dio koji ste vi naveli da bi se to moglo raditi u onom prirodnom odljevu mi to ne možemo znati. Činjenica je da jedna trećina policijskih službenika ispunjava te uvjete. Može se dogoditi da svi oni upravo podnesu zahtjev za odlazak u mirovinu, a onda kako ćete odlučiti na temelju svih tih zahtjeva kome dati to pravo ili ne? Na temelju kojih kriterija će on procijeniti? Pa to je malo previše neozbiljno da bismo se upuštali u raspravu hoće li neće li, tko će i kako će? Hvala.
Hvala. Zastupnik Ivica Mišić javio se za repliku.
Poštovana kolegice htio bi vas samo pitati, vjerojatno ćete odgovoriti da nemaju, zašto policija koja je došla iz Slavonije to postavljam ponovno pitanje nema nešto za odvojeni život, zašto im niste osigurali nekakve stanove? Znate da je Dubrovnik turističko mjesto, da u sezoni se podiže enormno stanovi i tko tu profitira? Profitira Metković, evo Božo ti imaš negdje oko 400 ih spava u Metkoviću koliko sam ja čuo. Znači oni putuju od granica do Metkovića, jeftinije je spavati nego u Dubrovniku i ustvari u Dubrovniku i okolo ne mogu naći mjesto i normalno i logično je da će doći u Metković. Ali sramotno da čak neki i u autu spavaju. Onda druga stvar imaju jako loše uniforme, pa postavljam pitanje kad ste to zadnji puta investiciju napravili da toj policiji bar da nas predstavljaju na granicama i okolo sa jednom pristojnom uniformom? Jer ti su mladi ljudi došli u Hrvatsku policiju zato što im je bila čast nadajući se da će bar koliko toliko moći svoj život nastaviti normalno i na kraju da se ožene. Ali evo vidite koliko brinemo o mladim ljudima ni to neće moći. I evo roditelji otplaćuju i vraćaju ih nazad. Hvala.
Odgovor na repliku predlagatelja.
Vezano za stanove i uniforme koje spominjete ja se slažem s vama to doista jest problem ali to nije problem koji se pojavio jučer odnosno prije 10 mjeseci. To je problem koji sustavno postoji već neko vrijeme, jel tako? Tako da zašto ga se prije nije rješavalo ja doista ne znam, ali činjenica je da jedan od ciljeva ove Vlade da se materijalno-pravni status policijskih službenika poboljša i u tom smjeru će se krenuti čim se stvore uvjeti za to. Hvala.
Hvala predstavniku predlagatelja. Budući da ne mogu replicirati sa ovoga mjesta mogu samo reći da nam je uvijek svakome u cilju lokalnoj sredini iskoristiti sve potencijale. Za sudjelovanje u raspravi javio se Klub zastupnika HNS-a i u njihovo ime Milorad Batinić.
Hvala predsjedniče Sabora. Gospođo državna tajnice, kolegice i kolege pa postavlja se pitanje naime da li o ovim izmjenama ova dva članka uopće vrijedi raspravljati? Međutim, malo su me i rasprave kolega ponukale. Tema je policija, e onda kad govorimo da je tema policija onda je to dosta kompleksno i iziskuje svakako i našu pažnju. Ono što nije dobro, veli ovim prijedlogom zakona koji se mijenja članak 128. zakona doprinijet će se racionalizaciji troškova i potrebnim financijskim uštedama. Pa mislim da se u hrvatskoj državi previše štedi na policiji. I to je ono što me je najviše ponukalo na raspravu o tome. Ja razumijem i državni proračun, razumijem i Vladu, ministra financija da treba tražiti uštede. I razumijem isto tako zašto su se ove, članak zakona od 2011. prolongirao na 2013. 2013. ulaskom Hrvatske u EU pa do 2015., pa sedamnaesta itd. Schengen mogu to hajde shvatiti da su to neke objektivne okolnosti. Nije se znalo koliko, nije se znalo koliki broj ljudi treba biti u policiji. Jedan veliki broj i danas aktivnih djelatnika policije sjećam ih se iz devedesete, devedeset i prve i devedeset i druge imao sam čast biti pripadnik rezervnog sastava MUP-a. Mnogi su ostali, mnogi se nisu vratili s bojišta. Tako da me malo sve to skupa slobodno ću kazati iritira. Prvo kad dođete na granicu neke države koga vidite? Vidite odoru, policijskog službenika. Vjerujem da ćete se složiti sa mnom da odore naših policijskih službenika nisu adekvatne, nisu primjerene. Vjerujem da svi pamtimo i ne znam da li još uvijek nose, mislim da da, one svijetlo plave majice kratkih rukava. Meni kao liberalu uniforma nikada nije bila nešto za što sam se hajmo reći opredijelio. Bilo je prilike, imao sam čak i nekih sklonosti. Međutim, ono što svakako nije dobro i nije dobar prvi znak, tako da smatram da našoj policiji ovom problemu treba posvetiti više pažnje od onih možda i eksterijernih stvari, znači samog izgleda ne samo policajaca neto kako je obučen pa onda redom dalje. Zašto se na policiji štedi? Da li znamo kolike su prosječne plaće pozornika u Prometnoj policiji, da ne kažem onih policijskih službenika koje ne vidimo u obnašanju njihovih dužnosti koji obnašaju svoju dužnost u civilu itd. itd. To mi je velim, malo me sve to skupa zasmetalo – racionalizacija, štednja. Tu se govori, kolega Ostojić govori o 20 milijuna kuna, državna tajnica od 210 ili 300, pa hajmo malo vidjeti imali smo nedugo proračun, imali smo rebalans proračuna pa smo imali proračun za narednu godinu, pa ja vjerujem da je bilo dobre volje prvenstveno od ministra kao inicijatora u čijoj je to nadležnosti da se taj problem riješi ili da se da naslutiti rješenje dugoročno. Jer nije dobro stavljat pod tepih probleme koji će se aktivirati, otvoriti kada tada. Imao je čitavu godinu mandata i sada je isto, i sada se prolongira još za dvije godine od sedamnaeste na devetnaestu. Ja postavljam pitanje, volio bih čuti vas državna tajnice, da li će se devetnaeste riješiti problem, ne samo taj problem nego niz ovih problema u kojoj sam ja nastojao ukazati i mnogi kolege koji su ovdje raspravljali. Ako ćete raditi na ovakav način i sa ovakvim pristupom bojim se da od toga neće biti ništa, da ćemo i dalje imati službenike, policijske službenike u neadekvatnim odorama, u neadekvatnoj obući. Nitko sad ne postavlja kad su bili ovi minusevi i čak i do minus 7, 8 stupnjeva. Vidio sam ih vani na cesti. Da li im je zima? Čisto s osnova funkcionalnosti odore zaštite na radu. Da li su zaštićeni u tom dijelu? Da li im obuća prokišnjava po bljuzgi, po snijegu, po kiši pogotovo graničarima, tu je bilo govora o njima. I da isto dolazim iz dijela Hrvatske gdje je i pogranična policija i vrlo dobro znam i kao šumar ophodarili smo zajedno, vrlo dobro znam što sve moraju raditi i pod kakvim uvjetima moraju nastupati. Gospodo policajci imaju preniske plaće, potplaćeni su definitivno i ovo je svakako za mene osobno, velim odora mi nikad nije bila u fokusu interesa posebnoga. Međutim, svakako ovo nije dobro. Ovo svakako nije dobro. To je podcjenjivanje. Tu još uvijek ima istih onih koji su '90., '91. prvi stali na branik Domovine RH, prvi. Tada su se tek počeli formirati zborovi Narodne garde itd. Stoga je moj apel, o.k. imate većinu u Saboru, to će proći. Ali dajte učinite nešto, učinite konkretan pomak kako treba mijenjati i zakon ne samo na ovaj način nego cjelovito podzakonske akte, posvetite malo više pažnje policijskim službenicima. Hvala.
Hvala zastupniku Batiniću. Zastupnik Ivan Lovrinović javio se za repliku.
Uvaženi gospodine predsjedniče, zastupniče Batinić. Pažljivo sam slušao vaše izlaganje i zaista se slažem sa vama da stanje u policiji nije dobro. Policajac posebno granični on je slika jedne države za svakog onoga koji ulazi u tu državu i vidim da vi niste baš doživjeli da on, da je dobro obučen, da je da ne kažem ponosan i vidi se očito na njegovom licu da postoje problemi od niskih primanja pa do njegove opremljenosti. I tu se potpuno sa vama slažem. I na kraju ću vam postaviti jedno pitanje. Postavlja se jedno ključno pitanje zašto je stanje takvo kakvo je i zašto u ovom proračunu nije značajnije podignut iznos za Ministarstvo unutrašnjih poslova. Ja sam prošli put raspravu o proračunu ovdje predložio, ubrzo će se to raspravljati i konkretno iznio izvor sredstava od deset milijardi kuna i u mom amandmanu policiji sam predložio, MUP-u da se poveća prihod za pola milijarde kuna. To rješava jedan dio problema. Posebno je važno ovdje naglasiti ako znamo da je iznos kamata koje plaća Hrvatska na javni dug, samo kamata, 2,2 puta veći od proračuna MUP-a. Pa gospodo jel nama ovdje sve jasno o čemu se radi? Nadalje, kada govorimo o tome, mi vidimo da fali policajaca, samo u Zagrebu navodno oko tisuću ljudi naravno nisu motivirani da ulaze u policiju i vidi se kako žive, kakvi su problemi. Moje konkretno pitanje, što mislite zašto je ovakva situacija, zašto se proračun ne povećava posebno zbog prijetnje od migranata, a mi vidimo da nam je granica šuplja kao švicarski sir? O tome [[Upadica Petrov: Hvala.]] u Saboru mora otvoriti rasprava. Što mislite o tome?
Odgovor na repliku zastupnik Batinić.
Hvala predsjedniče. Kolega Lovrinović, pa evo drago mi je da se slažemo. Međutim odgovor na to pitanje ne osjećam se dovoljno informiranim, kompetentnim da kažem, ali mogu pretpostavljati, znači jednim nečinjenjem pogotovo u zadnje dvije godine mandata. Velim 2011. je trebao zakon je zakon stupio do 2013., 2015. mogu razumjeti schengen ne zna se granica što će ovo, što će ono, pretpostavljam da je to možda jedan od razloga, to bi mi bili prihvatljivi kao glavni razlozi. Međutim nije mi jasno zašto se tijekom prošle godine, zašto se tijekom ove godine nije ozbiljnije ušlo u rješavanje te problematike? Svakako mislim da je nužno, međutim teško mi je gledati te svoje sugrađane konkretno i postavljate pitanje zašto nitko ne želi ući u policiju. Pa velim nemam previše iskustva u tome i ono malo što imam velim bio sam u rezervnom sastavu, to je kruh sa sedam kora. Vjerujem da ljudi koji su radili taj posao, koji ga rade da mogu daleko više govoriti i o ne znam nekim konkretnim i lošim iskustvom. Međutim ono što me svakako posebno zabrinjava ja vidim da naš aktualni ministar više brine o Ustavnom sudu, o sucima Ustavnog suda, više politizira, bavi se politikantstvom nego što se brine o onome o čemu bi se trebao brinuti. To je meni već problem možda nego ovo što on ne radi svoj posao kao ministar da se brine o svojim ljudima.
Sljedeći zastupnik koji se javio za repliku je Miroslav Šimić.
Poštovani kolega Batinić, slušajući vašu raspravu i ocjenu stanja u Hrvatskoj policiji odnosno uvjetima u kojima ti ljudi rade, plaćama koje imaju, opremi s kojom se služe mogu reći da se sa svim tim slažem. Pa vjerujem da se i predstavnici ministarstva s tim slažu i da bi bili sretni kada bi imali na raspolaganju sviše sredstava da takvo jedno stanje unaprijede. Međutim čudi me slušajući vaše rasprave, jedna sitnica, a sitnica je to da ste vi do prije godinu i pol dana bili dio vlade koja je upravljala tim ministarstvom. Mi dakle sada kao sudionici ove Vlade nakon ne znam koliko vremena podižemo plaće najnižim policijskim službenicima i podizat će se opet iduće godine. I sada kada kažete da se dvije godine nije ništa učinilo za te ljude to jednostavno nije točno. Znači s jedne strane me čudi da se vi zgražate s takvom situacijom, a bili ste sudjelovali u prošloj vladi i s druge strane kažete da se ništa nije učinilo, a imamo fakt da se povećao koeficijent najnižim službenicima i imamo najavu ministra da će se i u idućoj godini povećavati koeficijenti. Hvala.
Odgovor na repliku zastupnik Batinić.
Hvala predsjedniče. Kolega Šimić, pa taj resor nije držao HNS i da budem iskren ako ste slušali pažljivo raspravu odora nije nešto na što se mi fokusiramo kao HNS. Ali ja gledam pripadnike policije službenike kao građane RH, kao javne službenike u svom poslu. Zašto se nije prije ništa učinilo? To će vam vjerojatno kolega Ostojić moći kvalitetnije obrazložiti zašto je tako. Međutim ono što mene svakako smeta, smeta me samo obrazloženje ili citiranje sa količinom novca. Svi znamo i vi i ja onu staru uzrečicu, tko nešto želi napraviti naći će način, tko ne želi razloga može izmisliti tisuću, ali bojim se da se u ovom slučaju više bavimo sa nekim drugim perifernim stvarima što i nije naša djelatnost, ne mislim na nas nego na aktualnog ministra, umjesto da se posveti ovom poslu. Posao nije jednostavan, broj ljudi, kako, gdje, pa vidite i sami ste rekli da policijski službenici naravno uvijek su bili krajevi i nekada, ljudi iz nekih krajeva su se bavili nekim drugim poslom nisu bili za policiju. Međutim tada se policija odnosno država se tada brinula i rješavala stambeno pitanje, zapošljavanje članova obitelji itd. Mislim da se da se ne bi krivo shvatilo, međutim to je princip i u Europi svagdje u svim zemljama. Zašto se o tome ne razmišlja na takav način? Ali i dalje, plaće su preniske, plaće su preniske i onda slušamo kojekakve potplaćeni policajci, pa ovakvi, pa onakvi, lijevo, desno. Mislim ne možete ja znam razumijem, ne možemo preko noći stvari riješiti ali ajmo ih početi rješavati. Ajmo ih počet rješavat ne sa 90, sa 80 kuna nego ipak nešto kvalitetnije rješenje.
Hvala. Zastupnik Davor Vlaović javio se za repliku.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Batinić. U svojoj raspravi rekli ste da naši policajci nemaju adekvatnu opremu i da to nije lijepo za vidjeti na granici kada se ulazi u RH da je to loša poruka za Hrvatsku i za sve turiste koji dolaze kod nas koji bi se trebali osjećati sigurno i da imaju uslugu od takvog policajca. Međutim da bi policajac mogao dati kvalitetnu uslugu osim opreme mora biti motiviran. Pa ja sada vas pitam da li mogu naši policajci sa ovakvim plaćama biti motivirani? Da li mogu biti motivirane one osobe koje su stekle uvjete da bi išli u mirovinu da dobiju otpremninu kao njegov kolega kada je otišao prije 2011., a zajedno su bili na prvoj crti obrane? Nažalost ne može i ne može biti motiviran i slažem se s vama da se pod hitno nešto mora poduzeti, rješavati i naći novca za policiju. Bilo je prilika iz kroz poreznu reformu da se onima koji najviše zarađuju više oporezuje da bi se moglo dati za policiju. Ne, išlo se obrnuto, dalo se njima da bi mogli ići u Austriju na skijanje. Znate, u Slavoniji se rijetko kad naš mladić odlučivao za odlazak u policiju jer je mogao živjeti od poljoprivrede, od svog obrta ili od poduzetništva. Nažalost, ne može od toga. Otišli su u policiju i nadali se da mogu od toga živjeti. Sad vidimo da oni koji su otišli u Dubrovnik i neka druga turistička naselja ne mogu živjeti od te plaće i da ih se s ugovorom pritišće da moraju ostati dolje raditi, da roditelji umjesto njih otplaćuju i izvlače ih iz policije. Ili traže nekakve veze i plaćaju da ih se vrati u Slavoniju u istoj službi. Pa evo prijedlog, ako se moglo naći načina za liječnike da ne plaćaju puni iznos troška za specijalizaciju, dajmo i tim policajcima šansu da mogu živjeti, ili evo ukinimo Ustavni sud kako gospodin ministar predlaže, pa tih 40, 50 milijuna dajmo za policiju. Hvala.
Hvala vama. Odgovor na repliku zastupnik Batinić.
Hvala predsjedniče. Pa kolega Vlaović, vjerujem da ćemo se svi ovdje u sabornici složiti sa određenim dijelovima svih naših rasprava ovdje. Ali krajnje je vrijeme i drago mi je da se progovorilo o tome, međutim bojim se da ću i sutra i za godinu dana opet vidjeti iste one odore, da izvinite isprane, isprane. Kad dođete na vatrogasnu skupštinu, kad dođete na lovačku skupštinu lovačkog društva, bilo koje, upicanjeni lijepo ljudi izgledaju. Uredno, čisto. Nažalost to se ne može kazati za naše policijske službenike. Carinici izgledaju daleko kvalitetnije, korektnije. Pa mislim u čemu je problem? Hajdemo makar prema van popraviti sliku. Ne toliko samo prema strancima koji dolaze nego prema nama, nas građana. Hajdemo o tome. Pa zar nema u Republici Hrvatskoj naravno, neke stvari mogu otići u nepovrat. Ne znam gdje se nabavljaju odore, tko ih šiva. Pa tekstilna industrija u Hrvatskoj je nekad bila perjanica. Nažalost, pretvorba i privatizacija je maknula svoje, međutim ukoliko nisu kvalitetne pa imamo, vjerujem da bi se našle i kvalitetne tvrtke koje bi to radile. A i ako treba, ako je skupo nešto, nije skupo. Nemam dovoljno para da kupujem jeftine stvari. Te uzrečice se treba držati i bojim se, vjerujem da će i ovim izmjenama Zakona o javnoj nabavi se stvari možda popraviti u boljem smjeru, upravo što se tiče opremanja policije. Ali ponavljam, ako vatrogasne odore, ne znam gdje se šivaju, izgledaju lijepo, carinici, pa što je problem za policiju onda? U čemu je problem za policiju?
Zastupnik Tomislav Klarić javio se za repliku.
Kolega Batinić, slušajući vašu raspravu i onaj dio koji se odnosi na plaće policijskih službenika, činjenica je da su one premale kao i uostalom i plaće ostalih službenika pa čak i onih zaposlenika u Saboru. A mi u Hrvatskoj smo valjda virtuozi kad nešto dobro krene pa da se to ili obustavi ili se ne vodi briga o tome. Sjećamo se Oltara domovine koji je trebao biti simbol i jedno mjesto obilježavanja naše domovine, pa sjetimo se srezanih sredstava počasnoj gardi i smjeni straže koja je trebala na neki način i ona dati simboliku ovoj našoj domovini, i onda dolazimo na ovo što ste vi ukazali i što je definitivno ogroman problem. Kad pogledamo te naše službenike policijske, naročito ljeti za vrijeme turističke sezone, u onim plavim kako ste vi sami rekli ispranim majicama, nategnutim, rastegnutim i sa hlačama koje više priliče radniku u brodogradilištu nego policijskom službeniku, pa ulaza stranca u našu domovinu i u takvoj odori policajca, očito je da tu neke stvari definitivno treba promijeniti. Dakle, kad spominjem Oltar domovine, kad spominjem počasnu stražu, kad spominjem policijskog službenika pa i sve ostale službenike koji na neki način predstavljaju simboliku te naše države, u svakom slučaju moraju se iznaći sredstva da se tim ljudima omogući ako ništa drugo barem ta prezentacija pred javnošću i pred stranim državljanima.
Odgovor na repliku Milorad Batinić.
Hvala. Ja ću se poslužiti izrekom svog pokojnog djeda kad je rekao da kad dođeš čovjeku na dvorište iliti na grunt kak bi mi rekli onda vidiš kako izgleda i vidiš kakav je on kao gazda. Onda ti je sve jasno. Nažalost, mislim da još moramo na nekim stvarima u našoj državi posvetiti malo više pažnje. A to je upravo ovo. Velim, nisam za kićenje, za ne znam ceremonijalne neke stvari. Ukoliko to nije nužno, to možemo i pričekati neka bolja vremena, ali ovo je svakodnevno. Ne govorimo o svečanim odorama policijskim. Govorim o onim službeničkim, svakodnevnim, operativnim, radnim. Ljudi, to je stvarno žalosno. I onda velim pogotovo iritantno kad se spominju uštede, koliko je proračun, velim imali smo raspravu, ne vjerujem da se nije moglo naći novaca za to. Naprosto za to se moralo naći novca. Drugo, ne znam koliko sam ministar ima utjecaja na to. Osobno smatram da o njemu ovisi, međutim on se nažalost bavi sa nekim drugim stvarima koje nisu u njegovoj nadležnosti.
Hvala na odgovoru. Zastupnik Ranko Ostojić javio se za repliku.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Batinić, ja vjerujem da spominjanje riječi policija na neki način izaziva prostor za raspravu. Međutim, današnja tema je vezana upravo za mirovine pa se ja nadam da ćemo vrlo skoro ipak na dnevnom redu imati izvješće o obavljanju policijskih poslova koje podnosi ministra temeljem Zakona o policiji kao obavezu. Ne znam zašto nije u dnevnom redu pa će to biti vjerojatno prilika da o svemu drugome progovorimo. Ja bih oko opremanja policije rekao prije svega da standard utvrđuje sama policija. To je važno. I drugo mislim da je bitno da svatko u ovoj državi, a meni je drago da ste vi pokrenuli kao i svi kolege ostali i odgovornost nas u sabornici jednako i onda kada si na vlasti, vjerujem da nikome nije stalo do toga da ne budu bolje opremljeni. Prema tome ja bih molio da u tome smjeru razgovaramo ali dok 74% sredstava se troši za plaće, u situaciji dok modernizacija ne donosi smanjenje broja policijskih službenika, dok ne koristimo pričuvnu policiju kao moguću i puno jeftiniju mogućnost korištenja znači resursa onda nećemo biti u prilici da razgovaramo o boljem stanju opremljenosti policije. Ali ja vjerujem da će ta tema sigurno doći na red i meni je drago da na neki način podržavamo i sadašnjeg i bivšeg i sve one ministre za koje sam siguran da ni vi ne mislite da nisu zainteresirani da policijski službenici imaju bolje uvjete. A kažem ograničenje se svaki put svodi na to da ih je jako puno i da udio mogućeg opremanja je takav da jednostavno nemate sredstava. To je ono što je problem. I druga stvar i moram samo još spomenuti Borovo i Galeb, to su vam odgovori što se tiče onih koji u ovom trenutku opremaju Hrvatsku policiju.
Hvala. Klub zastupnika Živog zida, SNAGA-e prijavio se za sudjelovanje u raspravi. Njihov predstavnik Branimir Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepa predsjedavajući, uvažene kolegice i kolege. Položaj policajaca u RH nije dobar. Oni rade jedan vrlo rizičan posao, vrlo stresan posao za vrlo male plaće a često vidimo i da se uvjeti njihovoga rada još dodatno pogoršavaju. Trebamo li se samo prisjećati prošlogodišnjih apela, prilikom izbjegličke krize kada su policajci odvođeni preko noći iz mjesta svojih stanovanja pa su bili prisiljeni raditi i do 18h dnevno kada pri tome nisu dobivali niti jedan obrok, pa čak ni vodu iako je bila vrućina? Trebamo li se prisjećati odnosno znati da su njihova prava snižavana pa čak i u ovoj godini iako se pričalo o nekakvoj povišici a ustvari se radilo o preraspodjeli. Znači povisila se plaća policijskim službenicima a istovremeno se smanjila onima sa visokom stručnom spremom i višom stručnom spremom. Također došlo je do ukidanja beneficiranog staža i to upravo za one službe koje snose najveći teret poput recimo PNUSKOK-a ili Odsjeka za suzbijanje kriminaliteta droga. Plaća početnika u policiji danas iznosi kao što vjerojatno svi dobro znate oko 3650 kuna i ona je što se tiče državnih službenika među najnižima. Ovaj zakon koji je trebao stupiti na snagu, Zakon o policiji predviđao je dakle da se otpremnine za policajce povećaju na otprilike 32 tisuće kuna sa sadašnjih otprilike 9 tisuća kuna. Taj zakon trebao se primjenjivati od 1. siječnja 2013. godine i sada se već pune 4 godine kako se on ne primjenjuje, dakle odgađa se stalno a sada po ovim izmjenama zakona o se ne bi trebao primjenjivati još dvije godine, znači ukupno 6 godina. S time da postoji mogućnost, naravno analizirajući dosadašnju praksu da će i 2019. ovaj zakon ponovno biti odgođen. Nemamo razloga sumnjati s obzirom da je ovo već koliko vidimo treća odgoda. Zašto se ovaj zakon odgađa? Imamo obrazloženje da u Hrvatskoj trenutno oko 7 tisuća policajaca ima uvjete za mirovinu i da bi njihovo umirovljenje izazvalo preveliki pritisak na proračun. Takav argument dijelom ide u domenu špekulacije jer nitko ne zna da li će baš svih 7 tisuća istog trenutka čim zakon stupi na snagu otići u mirovinu a posebno zato je važno i uvažiti argument sindikata policije koji tvrdi da godišnje u mirovinu odlazi 300 do 400 policajaca i da su oni između ostaloga spremni limitirati u dogovoru sa svojim članovima, limitirati broj ljudi koji bi išli u mirovinu. Znači oni su ustvari spremni surađivati na tome da se ne dogodi masovni odlazak policajaca u mirovinu međutim prema njihovim tvrdnjama ne samo da se njihovi prijedlozi ne uvažavaju nego ih se uopće ne poziva na sastanak što znači da nema pregovora između sindikata policije i Vlade o ovom pitanju. Sindikat policije između ostaloga nudio je i neka druga prijelazna rješenja kako bi se ovo pitanje konačno riješilo a također je važno upozoriti da se među onim ljudima koji su stekli uvjete za mirovine nalazi jako puno hrvatskih branitelja, nalazi se puno ljudi koji su bili na najvažnijim ratištima tijekom Domovinskog rata i sada u biti s ovom odgodom zakona možda se dijelom zakida i jedan dobar dio njih, ustvari jedan veći dio njih u svojim pravima. Još jedan od argumenata zbog čega bi ovaj zakon trebao stupiti na snagu je uredba Vlade da se za svaka dva otpuštena policajca zapošljava trenutno jedan novo zaposleni što onda u praksi bi značilo da ustvari nekakvoga velikoga troška po državni proračun ne bi trebalo biti, a sve ukupne projekcije nekakvog opterećenja ustvari se svode na otprilike 20 milijuna kuna. Pa da li je zaista tih 20 milijuna kuna takav problem a vidimo da su ove godine stavke u proračunu povećavaju i kome treba i kome ne treba. Da bi ljudi morali čekati 6 godina na ostvarenje onih prava koja su im zajamčena zakonom. Ako se ovaj zakon bude odgađao dakle još 2 godine ukupno 6 godina postavlja se pitanje čemu onda uopće donošenje zakona? Čemu onda uopće ugovori koje Vlada ne znam potpisuje sa sindikatima, evo imamo najnoviji slučaj jučer je ponovno srušen ugovor o povišici plaća za državne službenike, nakon 10 godina još nema rješenja. Da li smo mi onda ako sami ne poštujemo svoje vlastite zakone i potpise možemo li se smatrati pravnom državom? Evo jučer smo imali gostovanje premijera u Njemačkoj i što je on tamo rekao? On je tamo rekao mi ćemo ojačati institucije države, povjerenje u države i između ostalog ne biste vjerovali zato da bi suzbili protestne stranke. Vjerojatno je mislio na Živi zid i još neke. Pa evo sad ima priliku, sad ima itekakvu priliku da stvori povjerenje u institucije. Neka provede zakon koji je na snazi već 4 godine. Mi mislimo da doista Vlada prva mora biti, davati primjer da se nekakve obaveze i zakoni provode. Ako ona to neće činiti što radimo u našoj državi, što proizvodimo? Kaos. A smatrate li i vi kao što smatra i većina građana da je upravo policija jedan od stupova uređenoga društva? I ovo što kaže kolega Batinić da policajci imaju isprane uniforme, da liče da ih gledaju lošije recimo nego nekakva postrojba lovaca pa već bi nas to trebalo na neki način potaknuti da razmislimo kakvu sliku šaljemo javnosti, kakvu sliku dakle šaljemo u svijet? Prema tome, ako je zakon potpisan, ako se on odgađao 4 godine, 4 preduge godine recimo to iskreno, 4 sramotne godine i sad se traži još 2 godine a onda ja mislim da niti jedan zastupnik ne bi trebao podržati takvu daljnju odgodu nego smatramo da bi u biti taj zakon konačno trebalo početi primjenjivati. Tako da što se tiče Živoga zida mi ćemo podržati provođenje Zakona o policiji kako bi eto vratili odnosno pojačali povjerenje u institucije. Hvala vam lijepa.
Hvala zastupniku Bunjcu. Prvi za repliku se javio zastupnik Nikola Grmoja.
Poštovani predsjedniče, kolega Bunjac svi se mi ovdje slažemo da uvjeti u kojima rade naši policajci nisu dobri. Svi se slažemo da odore koje oni imaju nisu adekvatne. Svi se slažemo s tim da plaće koje imaju naši policajci da su male i to nitko ne spori i ja mislim da čovjek kojem je upravo najviše stalno da se nešto promijeni jer je ministar tog resora je ministar Vlaho Orepić. Zbog toga je kako ste rekli i napravio ovu da oni najniži policijski službenici dobiju veće koeficijente i veće plaće jer ima kako što on kaže previše šefova, prevelika je glava a tanke su noge. On želi policijske službenike poslati na teren, dati im veće plaće, bolje ih opremiti. Ali proračun je takav kakav jest. I istina ovaj zakon se ne provodi već dulje vrijeme zato što jednostavno nema dovoljno novaca. Ja sam uvjeren da bi ministar Orepić bio sretan da mu je ministar Marić i premijer da su mu dali više novca za njegov resor. Jednostavno takva je situacija kakva jest ali činjenica je da stvari idu naprijed, da se pokušavaju mijenjati da ministar najavljuje i veliku reformu policije, da pokušava dignuti plaće policajcima, bolje ih opremiti i uvjeren sam da će se to i dogoditi već u idućoj godini. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku zastupnik Bunjac.
Hvala kolega Grmoja. Naravno da vi želite, imate želje, svatko ima želje naravno ali ovdje pričamo o problemu pravne države. Dakle pričamo o tome da je zakon donesen, imaju još neki drugi zakoni koji su doneseni isto tako i oni se neprestano se odgađa njihovo izvršenje. Ne bi li onda bilo poštenije da jednostavno taj zakon ukinemo i vratite stanje na ono kakvo je bilo prije toga zakona i stvar riješena. Znači kakvu mi poruku šaljemo građanima? Evo da li može sada građanin koji ne znam mora platiti struju ili vodu nema za to reći e znate sad nemam dođite za 6 mjeseci pa ću ja onda to vama platiti? Ne može, znači postoje obaveze, postoje potpisi, nema pregovora o tome znate i sami. I prema tome, evo ponavljam policajci su čekali 4 godine, zaista su bili strpljivi. Nismo vidjeli da su radili neke probleme niti društvu zaista i odgovorno rade svoj posao i vi vjerojatno poznajete dosta policajaca kao i ja i znate da su doista požrtvovni. I s te strane ne vidim razloga da mi kao država ne bismo konačno promijenili odnos prema njima općenito odnos prema, dakle pravnoj državi a vi ste to i najavljivali između ostaloga da ćete mijenjati stvari. Evo sad imate priliku. Evo premijer Plenković je jučer rekao jačat ćemo povjerenje u institucije. Evo ovo mu je test, neka ga položi. Hvala lijepa.
Hvala zastupniku Bunjcu. Zastupnik Ranko Ostojić javio se za repliku.
Kolega Bunjac, ja bih samo prije naveo ovaj dio vezano uz migrantsku krizu. Iznijeli ste netočne podatke. Naravno da nije istina da su policajci bili bez toplog obroka itd. Ja ću se njima i ovom prilikom zahvaliti za njihov entuzijazam koji su pokazali u onome dijelu kad niste mogli drugačije nego ste ih pozivali da pomognu i tada su policijski službenici pokazali kroz tih 5 mjeseci maksimum. Ali tvrdim da je i s druge strane ministarstvo učinilo maksimum i osiguralo uvjete da prema kolektivnom ugovoru i prema svemu onom što se može, bude napravljeno upravo za one koji su u tom trenutku najviše radili. Što se tiče druge stvari, mislim da je važno ne davat paušalne ocjene. Nije točno da je ukinut beneficirani radni staž. On je dijelom ukinut. To znači onima kojima ne može pripadati, to su ljudi u kancelariji, a da se ostavi svima onima koji jesu n a najtežim poslovima. Dva za jedan vam je također netočan podatak, jer to se ne odnosi na policijske službenike u smislu zapošljavanja već u drugom dijelu poslova koji su u Ministarstvu unutarnjih poslova, a policija prima temeljem javnog natječaja 325 otprilike, može se to promijenit ljudi koji idu na svoj školovanje u policijsku akademiju, iza toga potpisuju ugovor i ostaju u policiji najčešće za popunu granice šta se tiče dva je za jedan. Također moram reći ponovit ću ovo rješenje, a to je dok bude 74% za plaće, ostatak za sve ostale troškove ministarstva neće bit sreće za ni jednog ministra bio to Vlaho Orepić, Ostojić, Karamarko ili bilo tko drugi. Ta tema treba biti apsolutno tema ovdje, ali ja sam uvjeren da bi primjena upravo onog modela u kojem bi 7400 ljudi koliko ih možemo angažirati u pričuvnoj policiji bilo rješenje za bar jedan dio sredstava koji bi nam mogli pomoći. Njihova plaća je samo 90% od prosječne plače, mogu biti angažirani 3 mjeseca, rade na terenu sa kojega jesu. Primaju 10% dok su u čekanju tog posla. Prema tome, tu bi se moglo premostit ovaj dio eventualnog manjka policijskih službenika u vrijeme ljetne sezone ili u situaciji da pomognu na granici. O tome treba razmisliti, jer po meni onog trenutka kad bude više sredstava onda će i bit puno povoljnijih uvjeta za samu policiju [[Upadica predsjednik: Vrijeme.]] A ja bih vam time na neki način. Hvala.
Zastupnik Bunjac.
Hvala lijepa. Poštovani kolega, dakle vi kažete nije ukinut nego je djelomično ukinut. U redu, evo ja se ispričavam djelomično je ukinut, ostalo je dva mjeseca beneficirani radni staž. Sad će vjerojatno u nekom narednom periodu i to biti ukinuto. Vi također tvrdite da policijskih djelatnika nema dosta. Međutim, brojke drukčije pokazuju. Hrvatska ima oko 26000 policajaca i po broju policajaca u odnosu na broj stanovnika u postotku Hrvatska je peta u Europi. Znači mi smo peti u Europi. Što bismo sad trebali još povećati da budemo prvi u Europi. Istina je da je hrvatska granica prevelika, jako dugačka i da je potreba za većim brojem policajaca prisutna. Ali oprostite i nekakva Norveška koja ima isto jako dugačku granicu, isti je broj stanovnika kao Hrvatska ima 7000 policajaca. I ja bih se usudio gotovo kladiti da su jednako efikasni ako ne i efikasniji kao naši. A zašto? Zato što imaju dobre plaće, dobro usavršavanje i svu logistiku. O tome se radi. A ja razumijem da vi sad želite vrijeme kad ste vi bili ministar prikazati u dobrom svjetlu, međutim nije problem policajaca koji su dočekivali izbjeglice bio jedini problem u vrijeme vašega mandata, bilo je tu svakakvih problema, da sad ne spominjem mobing nad policajcima. Bilo je policajaca koji su ukazivali na neke nepravilnosti pa su ih zatvarali u psihijatrijske ustanove i kljukali tableta i injekcijama. Bilo je samoubojstava policajaca dok ste vi bili na balu u Beču i neke stvari nisu bile baš tako ružičaste kakvim ih vi želite prikazati. To je nedvojbeno i o tome treba progovoriti ali nekom drugom prilikom nadam se.
Povreda Poslovnika.
Gospodine predsjedniče, povreda Poslovnika članak 232. a to je da se mora držati teme zastupnik koji govori. I u tom smislu bih želio samo pojašnjenje a to znači da je nepotrebno iznositi netočne podatke, konkretno 8000.
Zastupnik Pernar, ja bih vas molio da se suzdržite. Jer ako će netko tumačiti Poslovnik onda će to tumačiti onaj koji predsjedava. Hvala.
Znači iznošenje netočnih podataka, konkretno 8400 policajaca je u Norveškoj. A što se tiče podatka o tome da sam ja rekao da u Hrvatskoj ima manjka policajaca to je neistina. Niti u jednom trenutku tako nešto nisam izgovorio.
Hvala. Zastupnik Pernar, podignuli ste pločicu sa povredom Poslovnika. Izvolite.
Pa htio sam samo reći članaki 236. kaže da je, da treba prekinut nekoga tko prekrši Poslovnik. Gospodin Ranko Ostojić je digao pločicu za povredu Poslovnika, a onda je počeo replicirati. Pa molim samo da se drži. On je licemjer. On optužuje kolegu Bunjca da povrijedi Poslovnik a sam to radi [[Upadica predsjednik: Hvala lijepa. Obrazložili ste.]] Hvala.
Gospodine Pernar obrazložili ste zastupniku Ostojiću, ja sam dopustio da iznese iako možda ne bi trebao kroz povredu Poslovnika replicirati. Ja sam osobno dopustio iz razloga što se gospodin Bunjac nije držao teme i išao sam pustiti i mogućnost više slobode govora unutar da se kaže i naravno da će onda u skladu sa tom slobodom dati slobodu i drugom zastupniku. Ali drago mi je da je zastupnik Ostojić upozorio, sada ćemo se jako striktno držati teme koja se obrazlaže i raspravlja u Saboru. Ja vjerujem budući da evo vi ste sada na redu, meni je žao što se niste uspjeli dogovoriti unutar kluba pa očito se trebate replicirati dok vaš zastupnik izlaže. Izvolite zastupnik Pernar.
Hvala gospodine. Ali moja replika nije znak ne slaganja, nego slaganja sa izlaganjem mog kolege Branimira Bunjca. On je ispravno zaključio da politika ove Vlade ne vodi jačanju povjerenja u ovom slučaju policajaca u institucije. Naime, zakon je davnih dana donesen, a njegova primjena se kontinuirano odgađa čime se krše prava policajaca odnosno što ti policajci imaju svoja prava samo na papiru. To je ono što sam ja govorio da se nas ovdje u Saboru zatrpava sa papirima i u papirima je sve bajno i sve je super, ali u praksi kada neke odredbe zakona idu na štetu građana onda se njihova primjena odgađa. To jest pardon kada idu na štetu građana onda se njihova primjena je trenutna, a kada ide u korist građana kao u slučaju ove odredbe za te mirovine odnosno otpremnine, e onda se njena primjena odgađa. I to je ono što je kolega Bunjac isto ispravno zaključio. Mi građani, naše obveze ne možemo odgađati, mi ne možemo reći Poreznoj upravi gledajte ja sada imam loše poslovne rezultate pa dajte molim vas pričekajte dvije godine kada ću ja imati novaca pa ću ja onda ispuniti svoje obveze. Znači ako građani nešto ne mogu, zašto onda država radi to isto, a pri tome je striktna prema građanima i očekuje da oni budu ko švicarski sat točni, a ona može odgoditi pa ono šta za dvije godine. A šta će biti s ljudima kroz te dvije godine, sam Bog zna. Hvala.
Odgovor na repliku zastupnik Bunjac.
Hvala predsjedavajući. Kolega Pernar, dakle vi govorite upravo o tom problemu da bi mi evo prema poruci premijera trebali graditi povjerenje u institucije, međutim mi vidimo da u institucijama nema nikakvoga rješenja. I vidjeli smo to također ovdje su prosvjedovali, ne znam pirotehničari, prosvjedovali su ljudi u vezi obrazovanja prošle godine, prosvjedovali su studenti u vezi stipendija, sada će vjerojatno prosvjedovati učitelji nakon ove propasti, nakon deset godina, molim vas deset godina ne primjene potpisanoga ugovora i što ćemo sada na kraju imati? Hoćemo li imati prosvjed policajaca? Pa kakvu poruku šalje država u svijet i Vlada u svijet kojoj prosvjeduju policajci? Pa ja mislim da takve scene postoje samo u Kolumbiji i ne znam i nekakvi latinoameričkim diktaturama da policajci u biti traže zaštitu za svoja prava na ulici. Mislim da se opasno igramo sa nekim stvarima sa kojima se ne bi trebalo. A s druge strane u ovom proračunu povećavamo sredstva za šest milijardi kuna dijeli se šakom i kapom, ponavljam kome treba i kome ne treba. Mislim da bi jednostavno za ovih 20 milijuna kuna ne bi trebalo riskirati da bi trebalo u proračunu pronaći ta sredstva, napraviti amandmane i mislim da prostora ima i na taj način barem donekle pružiti ruku policajcima koji imaju premale plaće, koji nemaju dobre uvjete rada da se pokaže bar neka gesta dobre volje. Ali ponavljam, prije svega da se konačno počne uspostavljati pravna država u svom punom obimu. Hvala lijepa.
Hvala zastupniku Bunjcu. Ivica Mišić javio se za repliku.
Hvala predsjedniče Sabora. Kolega Bunjac, malo prije ste govorili da u Norveškoj ima sedam tisuća policajaca i da sve stignu. Ja postavljam pitanje, koliko imamo službenika u policiji? Da li trojica sjede, a jedan radi? Ne znam. Koliko operativaca imamo na terenu? Vjerojatno puno manje od onoga što bi trebalo biti jer mi živimo na Balkanu jedan sasvim drugi sustav je. Ali stalno se priča nema novaca. Gospodo, ima novaca u Hrvatskoj državi ima novaca. Evo kolega Lovrinović je amandman i mi smo uputili u javnoj nabavi do 200 tisuća kuna deset milijardi se može uštedjeti, ustvari od deset milijardi se troši do 200 tisuća, a dvije milijarde se može uštedjeti, naravno nisu ga prihvatili. Od toga bi se isto moglo odvojiti i dati policiji. Možemo dati bankama koje nas lihvare 25 godina po kamatama velikim i danas se ide u taj dio svijeta, gleda se kako će se učiniti bankama. Kada se postavi policija evo tu mi je i moj gradonačelnik Vinkovaca, u našim Vinkovcima ne znam ovi ministri da li su bili u policijskoj upravi gdje prometna policija djeluje u Vinkovcima, to je konjušnica i još nešto gore. To treba vidjeti u kakvim uvjetima rade ti naši policajci u Vinkovcima, a imamo državne zgrade od pet tisuća kvadrata koji stoje u sred centra Vinkovaca, nitko se ne može sjetiti ograditi i napraviti tim ljudima uvjete za normalan život. To što je u Vinkovcima, evo gradonačelnika, ne znam tko to određuje, da li ministarstva, da li grad, ali sramotno za državu Hrvatsku da neki stranac dođe u tu policijsku upravu to je zgrada stara možda 400 godina gdje morate sageti, stolice drvene, jadne, tužne još kada dođete unutra, mislite Bože moj da li je ovo u Hrvatskoj, da li je ovo u Nikaragvi ili negdje dalje gdje je najveća sirotinja. Novaca ima samo ih treba u ovoj državi pošteno raspodijeliti i … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]]
Hvala. Zastupnik Bunjac.
Hvala lijepa. Kolega Mišić, dakle vi ste potpuno u pravu. Znači Hrvatska ima stvarni novac i prema prijedlozima koje je dao profesor Lovrinović i prema prijedlozima koje je dao profesor Aleksić i prema prijedlogu koji je dao kolega Lacković o rudnoj renti. Postoji također mogućnost recimo uvođenja vinjeta. Ja ne razumijem kako Slovenci imaju milijardu kuna više od nas zarade na auto-cestama, a upola manje kilometara auto-ceste. Ja sam siguran npr. da bi DORH samo jednog utajivača poreza priveo pravde, samo jednog, a ja nisam čuo da je ikada ijednoga priveo, da bi to bilo dovoljno novca. Ne samo za otpremnine nego bi bilo dovoljno novca za povećanje plaća policajaca.
Zastupnik Bunjac molio bih vas da se držite teme.
Pa držim se teme, govorim o sredstvima, odgovaram na repliku.
Ne držite se teme Branimir Bunjac! Ja vas upozoravam budete li nastavili, ja ću samo dijeliti opomenu. Budući da sam rekao, i vaš me je kolega upozorio da se treba fokusirati na temu pa vas molim da se fokusirate.
On je govorio o sredstvima za policiju zastupnik Mišić.
Branimir Bunjac, tako je. Držite se teme.
Ja govorim o tome da sredstva postoje. A između ostaloga tko bi mogao to raditi, to bi upravo mogli raditi posebni odjeli policije, da ulaze u trag off shore računima. Evo i nedavno se prošle godine u Panami bili otkriveni tajni računi hrvatskih građana. Mi do dan-danas nismo saznali kako se oni zovu i koji su iznosi u pitanju. A s čime se mi bavimo, mi štedimo na policiji. Mi štedimo na učiteljima. Mi štedimo na ugostiteljskoj djelatnosti i upravo tamo gdje ne treba cijeli vrijeme štedimo, a gdje treba tamo ne štedimo. Hvala lijepo.
Hvala. Zastupnica Ana-Marija Petin javila se za repliku.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa poštovani kolega Bunjac, slažem se s vama kada govorite da pravna država mora funkcionirati i da je ono što je potpisano da se treba ispoštivati i isto tako i da su plaće policijskih službenika vrlo male, da im je odgovornost vrlo velika i da su sve manje motivirani da kvalitetno obavljaju svoj posao jer su im životi svakodnevno ugroženi, a za to nisu adekvatno plaćeni. Ali ono zbog čega sam vam ja vama replicirala je dok ste vi govorili sa govornice, u međuvremenu je na stol došao amandman Kluba zastupnika HDZ-a i Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, gdje sada predlažu da se dakle, odgodi ova isplata otpremnina naših policajaca do 1. siječnja 2018. godine pa sam htjela reći odnosno pitati vas kako vi komentirate na to s obzirom da evo nakon 45 minuta rasprave odjednom su se pronašla sredstva da se za godinu dana ipak ispoštuje ono što je potpisano prema našim policijskim službenicima, a znamo da je prvi prijedlog Vlade u kojoj sjedi ministar unutarnjih poslova koji dolazi iz redova MOST-a bio da se ovakav prijedlog odgodi, ovakva isplata odgodi do 1. siječnja 2019. godine. Dakle, evo ako budemo raspravljali još možda još 45 minuta možda pronađu još ranije sredstva pa se ipak ovo počne primjenjivati od 1. siječnja 2017.
Hvala zastupnici Petin. Zastupnik Bunjac odgovor na repliku.
Hvala kolegice Petin. Pa evo ja isto ne razumijem, mi jučer i danas imamo jedan dnevni red. On se isto mijenja svakih pola sata, pa 2. točka, pa ja više doista ne znam. Govorili su da će se rad Sabora unapređivati, ja doista više ne znam što je točka dnevnoga reda.
Ja vas molim da se držite teme. Ja vam izričem u ovom trenutku [[Upadica Bunjac: Ja repliciram na ono što je ona govorila.]] opomenu, samo nastavite. Čuli ste repliku, odgovorite na repliku ako želite odgovarati, ako ne nemojte tražiti odgovor na repliku i govoriti o nečemu drugom.
Dakle, vi se sami među sobom dogovorite što hoćete. Da li hoćete da se ovaj zakon primjenjuje od 1.1.2019. ili od 1.1.2018. ili da se uopće ne primjenjuje. Vi ovdje donosite zakonske prijedloge i onda se samih njih stidite. Stidite se svojih vlastitih zakonskih prijedloga. Dogovorite se vi u vladajućoj koaliciji šta hoćete. Pa dijelite opomene koliko god hoćete, ali to je vaše sredstvo jer vi nemate argument. Donesete jedan zakon i onda ga mijenjate tijekom rasprave šest puta. Kakav je to način! Ja ne znam jer vi imate neke stručne službe, jer imate neke ne znam kontakte sa sindikatima, sa udrugama? Najlakše je reći: Gospodine Bunjac, držite se dnevnog reda, opomena, uzimam vam riječ. Eto. Ovo će još malo pa biti kao u Sjevernoj Koreji. Hvala lijepa.
Gospodine Bunjac, radi ovoga vam i oduzimam riječ iz razloga što ste vrijeđali instituciju tako da do kraja ove točke nemate pravo na daljnji govor i nemate pravo onda ni na odgovor na repliku. Zastupnik Miroslav Šimić.
Poštovani kolega Bunjac, i vi ste kao do sada svi izlagači ustvari izrazili određenu zabrinutost prema stanju u hrvatskoj policiji odnosno prema uvjetima u kojima ona radi i tu se svi slažemo da bi htjeli da ti naši hrvatski policajci rade u boljim uvjetima. Međutim, ono što je meni zanimljivo u vašoj raspravi. Baratate nekakvim podacima koji nemaju veze sa istinom, uopće nisu točni, a onda kad ih izreknete onda na temelju tih podataka donosite raznorazne naravno ponovo pogrešne zaključke. Pa npr. kad ste govorili o beneficiranom radnom stažu evo ispravljeni ste nije bilo točno. Kad ste govorili o modelu dva za jedan ispravljeni ste nije bilo točno. Kad pričate o trošku 21 milijun kuna niste uopće slušali državnu tajnicu ovdje koja je rekla da se radi o trošku o 210 milijuna kuna. Kad govorite o broju policajaca govorite o 25, 26 tisuća, nemate pojma da njih ima 12 tisuća. Dakle, bilo bi dobro kad se pripremate posebno kad govorite ovdje u ime kluba da iznosite točne podatke. Činjenica je da su hrvatski policajci već dugo godina zanemareni. Tu se mi ovdje svi oko toga slažemo, ali isto je tako činjenica da je ministar Vlaho Orepić prvi ministar nakon mislim gotovo 10 godina koji je digao plaće policajcima sa srednjom stručnom spremom. To je ministar koji je najavio u idućoj godini povećanje koeficijenta i za ostale policajce a ta promjena se neće raditi tako da kolege sa višim stručnim spremama osjete to na svojoj plaći. Kada se govori o odorama policajaca u ovim trenucima i u ovom vremenu je u tijeku nabava policijskih čizama, policijskih jakni. To su sve stvari koje ovaj ministar i ovo ministarstvo rade. Vi to ne znate i u redu je da ne znate i u redu je da vam ja to kažem. Ali onda nemojte one stvari koje ne znate a o kojima sam govorio na početku ovog izlaganja koristiti kao argumente za nekakve vaše stavove koje uopće ne stoje. I to vam nije prvi puta.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je uvaženog Ivana Sinčića, izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo kolega Bunjac, bili ste u svojoj raspravi govorili osvrnuši se na rad institucija i na izjavu premijera iz Njemačke kako će jačati povjerenje u institucije kako bi suzbio protestne stranke. Evo malo sam se zamislio nad tom izjavom i ona je zapravo u najmanju ruku skandalozna. Zamislite vi to, sada zato što se njega proziva, zato što je partija ili zajednica ugrožena sada treba jačati institucije zbog nekakvog otpora, protesta, ukazivanja a ne zato što je to samo po sebi normalno, po samoj prirodi razvoja demokracije normalno. Pa evo osvrnuti ću se na jednu od institucija a to je Državno odvjetništvo, onih zadnjih 15 godina suvereno vlada Bajić odnosno Cvitan iako tu nema nikakve bitne razlike, jedan drugome zamjenik, kolega. To je kao ono u Rusiji Medvjedev predsjednik, Putin premijer pa onda opet Putin premijer, Medvjedev predsjednik i onda opet na staro. Rekao bi naš narod „Sjaši Kurta da uzjaši Murta“ ili obrnuto. Prema tome, gospodin Plenković bi trebao paziti što govori u najmanju ruku jer ako institucije počnu raditi svoj posao u RH, ako se počnu iz ladica vaditi koje kakve kaznene prijave, zviždača, … [[Govornik se ne razumije.]] skupina koje sam pobrojao jednim manjim djelom u jednoj od svojih prošlih rasprava, upravo će najviše stradati on i njegova stranka bojim se, to svjedočimo već i sada kada je odvjetništvo kako jest a što bi tek bilo kada bi institucije počele raditi. Eto hvala.
Hvala lijepa. S time smo iscrpili replike. I idemo na sljedeći klub a to je klub HDZ-a u ime kojega će govoriti uvaženi Ivan Anušić. Izvolite. … [[Upadica se ne čuje.]] Ja bih samo najavio da znate unaprijed da ćemo nakon završetka ove točke, kada se svi izredaju naravno koji su se prijavili nastaviti sa radom i sljedeća točka će biti Izvješće o radu Hrvatsko memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata za 2015. godinu. Izvolite kolega Anušić.
Hvala poštovani predsjedavajući, poštovane kolegice i kolege. Predložen Zakon o izmjeni Zakona o policiji sa konačnim prijedlogom zakona mijenja se jedan članak, članak 128. koji se odnosi na odgodu stupanja na snagu sa 1. siječnjem 2017. godine na 1. siječanj 2019. godine. Naime, člankom 21. stavkom 1., 2. i 3. Zakona o policiji propisuje se pravo policijskog službenika kojem prestaje državna služba radi stjecanja prava na invalidsku mirovinu zbog ozljede na radu ili profesionalne bolesti. Policijskom službeniku kojem sukladno posebnom propisu prestaje državna služba radi stjecanja prava na starosnu mirovinu te policijskom službeniku kojem sukladno posebnom propisu prestaje državna služba radi stjecanja prava na privremenu starosnu mirovinu. Pravno neto iznos otpremnine u visini prosječne mjesečne neto plaće isplaćene po zaposleniku u pravni osobama u RH utvrđene od strane Državnog zavoda za statistiku. Međutim, zbog teške gospodarske situacije u kojoj se RH nalazi kao i zbog činjenice da za to nisu osigurana sredstva u državnom proračunu RH, izmijenjena je gore navedena odredba s odgodom primjene iz 2017. godine na 1. siječanj 2019. godine u svrhu racionalizacije i financijskih ušteda jer nisu osigurana financijska sredstva. Ono što je važno istaknuti je prijedlog koji je stigao od sindikata policije, koji je došao na sve klubove u Hrvatskom saboru a isti prijedlog je poslan i na kabinet ministra gdje se predlaže prijelazno rješenje prije potpune primjene predmetnog članka 128. Nakon razgovora sa sindikatima i nakon usklađivanja danas prijepodne i jučerašnjeg dana određene prijedlog i određene zaključke smo predložili i zaključili. Znači moguće je, pod 1, moguće je utvrditi prosječan broj odlazaka u mirovinu posljednjih nekoliko godina te za toliki broj osoba osigurati otpremnine pod uvjetom iz članka 21. Zakona o policiji te odrediti razdoblje u kojem bi policijski službenici podnosili zahtjev za odlazak u mirovinu uz mogućnost ostvarivanja prava na otpremninu po tom članku. Poznato je da je 7,5 tisuća u ovom trenutku policijskih službenika može čak ostvariti pravo na mirovinu. I iz tog razloga je bio problem ako bi se desilo da bi svih 7,5 tisuća ili veći broj od, manji broj od 7,5 tisuća ali jedna veći broj zatražio odlazak u mirovinu, na taj način bi stvarno bilo opterećeno i financijska konstrukcija koja je predviđena za tu godinu i za njihov odlazak u mirovinu i za njihove otpremnine. I nakon toga bi se temeljem, što ovaj prijedlog anulira, nakon toga bi se temeljem objektivnih kriterija, godine radnog staža, godine mirovinskog staža i drugih utvrdilo koji bi policijski službenici te godine prilikom odlaska u mirovinu mogli ostvariti pravo na otpremninu po spornom članku 21. Zakona o policiji. Ostali policijski službenici bi mogli ostvariti pravo na mirovinu ali bez ostvarivanja prava na otpremninu temeljem članka 21. Zakona o policiji već samo po kolektivnom ugovoru ili bi mogli odlučiti i pričekati dok temeljem objektivnih kriterija ne bi mogli ostvariti pravo na otpremninu. Nakon svega gore navedenog klub HDZ-a i klub MOST-a uvažavajući razlog i prijedlog policije kao opravdan i utemeljen predloženo je da se na odgode primjene članka za 2019. stavi primjena na 1. siječanj 2018. godine. Prijedlog amandmana vam je podijeljen na klupe prije jedno pola sata. Hvala.
Imamo jednu repliku uvažene zastupnice Ljubice Maksimčuk. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Anušiću evo danas smo se ovdje u raspravi svi složili u kakvim uvjetima rade naših hrvatski policajci. To su vrlo teški uvjeti. Znači svi smo svjesni, posebice mi iz Slavonije da puno naših mladih odlazi raditi u Dubrovnik odnosno u Dubrovačku županiju i svjesni smo toga da njihova primanja ne mogu zadovoljiti znači one minimalne potrebe. Pa oni vrlo često posežu i za nekakvim dodatnim poslovima ili im roditelji moraju slati ostatak novaca da bi mogli preživjeti dolje. Isto tako svi smo svjesni evo posebice ja koja dolazim iz Brodsko-posavske županije da naši policajci imaju 175 kilometara granice sa BIH, imaju 112 kilometara na A3 autocesti odnosno na A5 13 kilometra, da rade vrlo težak i odgovoran posao. Isto tako me veseli ovaj amandman koji je došao ovdje, ja ga neću kritizirati, pohvalit ću ga i bit ću sretna evo da oporavkom gospodarstva odnosno povećanjem BDP-a hrvatski policajci budu prvi koji će početi koristiti blagodati znači toga, odnosno početi koristit sve ono što im po zakonu pripada jer su prvi stali u obranu naše domovine. Ali ću se malo osvrnuti, svi govorimo o uniformama, ja ću se malo osvrnuti na civilke koje nose naši isto tako djelatnici koji rade u civilkama. Oni dobiju nekakvu naknadu i mi potičemo i ja se slažem da trebamo poticati domaću proizvodnju no međutim kada dođu znači u tu trgovinu gdje bi trebali ja sad neću imenovati, gdje bi trebali uzeti tu civilku vrlo često su one bezobrazno preskupe ili nema niti odgovarajućih veličina i brojeva pa tako niti ne iskoriste znači tu svoju pogodnost ili traže od sindikata da im produži dok dođu dodatne veličine da bi mogli iskoristiti. Pa evo to su nekakve sitnice gdje ni velikim financijskim sredstvima ne trebamo utjecati da bismo pomogli, to su evo samo nekakvi dogovori odnosno nešto što vi iz MUP-a možete, odnosno onaj tko sklapa te ugovore odraditi. I evo bit ću vrlo sretna da čim prije krene primjena ovoga jer kao što sam rekla hrvatski policajci su prvi koji su stali u obranu domovine i trebaju biti prvi koji će koristiti. Hvala.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Ivan Anušić.
Poštovana kolegice, naravno slažem se ja s vama a želim još samo napomenuti da je ovo jedan od problema koji tišti našu policiju i koji tišti u okvirima cijele Hrvatske, svih onih službi koji se brinu o našoj sigurnosti. Pa mogu reći da u ovakvoj sličnoj situaciju nije samo i policija nego su i profesionalne vatrogasne postrojbe ali i hrvatska vojska. Ono što je još bitno za reći da kad se dovede ovakav sustavno, ovakve razine kakav je doveden on nije doveden preko noći i nije doveden zato što je netko 6 ili 7 mjeseci obnaša izvršnu vlas u RH, nego jedan sustav koji traje možda i 10 ili 15 a možda čak i više godina. Kada je po mojoj slobodnoj procjeni i po mom zaključku a na kraju krajeva i po mom iskustvu jer ja sam također bio i pripadnik Ministarstva unutarnjih poslova i Ministarstva obrane od 2000. godine je krenulo potpuno raslojavanje prava na način da su razvodnjeni ne samo materijalna prava nego i sva ona prava koja proizlaze iz radnog odnosa i pripadnicima hrvatske vojske i pripadnicima Ministarstva unutarnjih poslova a i pripadnicima vatrogasnih postrojbi. Tako da svi ti stupovi sigurnosti Hrvatske su ugroženi već dosta dugo i oni trebaju pothitno biti sustavno zbrinuti na jedan pravi način a evo nadam se da je ovo jedan od prvih koraka koji će tako i biti. Hvala.
Hvala lijepa. I zadnja replika je uvaženog zastupnika Ranka Ostojića.
Gospodine Anušiću govoreći u ime kluba zastupnika vi ste zapravo iste argumente iznijeli kao što sam i ja govoreći u ime Kluba zastupnika SDP-a. A to je da se prihvate zapravo prijedlozi sindikata policije kao kompromisno rješenje a to je da se nađe ograničenje odnosno limit i diskrecijska mogućnost putem ministra unutarnjih poslova, njegove suglasnosti ko može ići u mirovinu i ne. Međutim, to nije obrazloženje za ovaj amandman koji ste dali. I ja vam predlažem da zapravo prihvatimo ovu varijantu koja bi bila a to je ako iskreno podržavate stavove sindikata onda to podrazumijeva da nema uopće izmjene zapravo zakona. I to bi zapravo bilo najbolje rješenje. U proračunu osiguravamo cirka 20 milijuna kuna, do iscrpljivanja te cifre koja bi osigurala prirodni odlijev od 300 do 500 cirka policijskih službenika time završava zapravo situacija sa pristojnom otpremninom od 39 500 kuna i tu bi bio kraj. Ali onda nema potrebe da to odgađamo i za godinu dana već prihvaćanjem amandmana na proračun koji je već predložen. Hvala.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Anušić.
Poštovani kolega Ostojiću, da slažem se u ovom djelu prvom koje ste bili rekli. Mislim da je to u ovom trenutku najbolje rješenje, ali zakon kao takav će se primjenjivati naravno uz dijalog i komunikaciju sa sindikatima i sa sustavom u policiji naravno da se bude, da ima se pod kontrolom broj odlazaka u mirovine i način na koji odlaze policijski službenici u mirovinu. Jer zbog same ove odgode ovoliko dugo godina vjerojatno jedan broj policijskih službenika je kalkulirao nije želio odlaziti u mirovinu jer je čekao da se počne primjenjivati ovaj zakon. Ono što je bitno za reći znači dijalog koji mora postojati između nas, Vlade RH, ministra unutarnjih poslova i policije kao policije i sindikata u ovih godinu dana se mora ostvariti. I mi smo samo u ovom trenutku, ne samo nego smo u ovom trenutku smanjili taj rok, znači ne odgađa se za 2 godine nego se odgađa za godinu dana iz razloga što je proračun vrlo blizu, što je proračun praktički pred usvajanjem i što je Vlada preuzela vođenje odgovornosti za RH u 10 mjesecu ove godine. I vrlo malo nam je bilo vremena za projekcije, za osiguravanje tih sredstava jer smo u ovom trenutku smatrali da su stvari koje se tiču drugih prioriteta bitnije tako da smo našli, na neki način se zajednički jezik i sa sindikatima i sa policijskim sindikatom i sa policajcima nadam se da se ovo samo za godinu dana odgađa ali će se onda nakon toga krenuti u kriterijima odlazaka u mirovinu kako je navedeno u ovom prijedlogu.
Hvala lijepa. Sada prelazimo na pojedinačnu raspravu i prvi se javio uvaženi zastupnik Ivan Pernar. Izvolite.
Poštovanje uvaženi predsjedavajući. Htio bi reći tj. samo uvodno pročitati poruku jednog policajca koju mi je poslao. Kaže „Slavonac sam iz mjesta pokraj Vinkovaca. Dobio sam posao u Dubrovačko-neretvanskoj županiji kao i mnoge moje kolege. Država nas je ovdje zaposlila i očekuje da ćemo biti sretni što ćemo imati posao, a ne pitaju se kako od plaće moramo platiti sta, režije i sve otale osobne potrebe. Nikakav stacionar nam nisu ponudili iako u samom Metkoviću ima nas cca 150 Slavonaca, a premještaj kući naravno mogu dobit samo oni vele pod navodnicima „sinovi ministara“, odnosno ljudi koji imaju veze.“ Ono što bih htio reći je sljedeće ovaj prijedlog zakona, odnosno izmjena Zakona o policiji ja bih podržao kada bi on povećavao prava policajaca, kada bi on rekao recimo država je dužna osigurati smještaj. Po meni bi moralo kao što ima Policijska akademija u Dubravi morala bi postojati neka zgrada recimo u Dubrovačko-neretvanskoj županiji, dom, stacionar, kako god, vojarna gdje bi ti ljudi imali pravo na smještaj. Jer ovako oni od svoje male plaće zapravo na kraju gotovo ništa ne ostane. Što se tiče samih izmjena ovog zakona, ha vidite, ovim izmjenama zakona da li će policajci živjeti bolje ili gore. Očita je stvar da je cilj uzimanje materijalnih prava i to je na tragu što govore sindikati. Ja ću vam pročitati misao jednog sindikalca iz MUP-a. On kaže: „Moramo priznati da je vaša Vlada vrlo efikasna i učinkovita u donošenju propisa koji trebaju nešto uzeti.“ Znači mi zapravo danas ovim izmjenama zakona policajcima ništa ne dajemo, a policajci su ti koji snose najveći bijes, odnosno najveći teret krize. A zašto? Zato jer je nužna posljedica promašene ekonomske politike, znači raspada zemlje u svakom smislu iznutra, pojava raznih oblika socijalne patologije. Znači vi imate situacije raspadnutih obitelji koje se svađaju radi novaca i policajci su ti koji moraju u takvim uvjetima intervenirati, izlagati svoj život i zdravlje. Imate deložacije. Ja znam da kod deložacija mi, mi 9 moji kolege činimo sve da policajcima otežamo njihov posao. Jedna od posljedica našeg otpora je to da oni mogu dobiti ozljede kičme, odnosno kralježnice. I netko od njih tko pokušava recimo mene na deložaciji svladati zbog načina pasivnog otpora kojeg pružam može doći do ozljeđenja kičme. On sutra može biti invalid. I on je služio ovoj državi. I on kad je bila zapovijed odnesite ih sve on je slušao, on je sve radio šta je trebalo. I na kraju kad se taj čovjek razboli, kad treba otići u mirovinu invalidsku vi ćete njemu reći nemaš pravo na otpremninu, čekaj još dvije godine. A za dvije godine tko živ, tko mrtav, što će reći da iako sam u stvarnom životu hajmo to tako reći se borio protiv policije zato jer sam smatrao da je ono što oni rade pogrešno, što izbacuju ljude koji ne mogu vratiti kredite, a ni država sama ih ne može vratiti kao ni mnogi od njih da ostanu bez posla bi se u istoj situaciji našli. Drugim riječima, smatram da je policija ispolitizirana zapravo da se stavila u službu te politike. Ali svejedno usprkos tome na njih sve gledam kao na ljude koji imaju svoje životne probleme, koji pokušavaju samo preživjeti i doći kući navečer svojim obiteljima. I iz tog razloga smatram da je nepravedno odgoditi primjenu zakona za još dvije godine, jer zakon kad je bio donošen pa ni tada nije bilo novaca. Vi kažete za dvije godine. Pa tko kaže da će za dvije godine bit? Možda za dvije godine ćemo biti u istoj situaciji kao i sada, a po svemu sudeći nastavkom ove politike i za dvije godine će bit isto kao što je i sada. Samo će dug biti još veći i kriza će bit još dublja i još manje će ljudi biti u ovoj zemlji. Molim vas da kolege iz HDZ-a i MOST-a vi predstavljate sebe u javnosti kao domoljubne stranke. HDZ ima parolu vjerodostojno. Vi imate parole o poštenju. O.k. korektno, sve 5. Ali dajte onda pokažite kako je rekao ministar Plenković na ovom primjeru pokažite povjerenje u instituciju. Jer policajci su vama vjerovali, oni su zakonodavcu vjerovali, vjerovali su u njegovo poštenje, vjerovali su u to da neće bit prevareni. A zakonodavac ih ovim izmjenama zakona što radi? On ih je zapravo prevario. Prevario ih je, a oni su mu vjerovali. Izdano je njihovo povjerenje. To nije vjerodostojna politika gospodo iz HDZ-a. I po meni bi se morala pronalaziti sredstva za provođenje zakona. Pa ne može se dovest zakon, pa onda reći nema sredstava, pa odgađamo njegovu primjenu. To sam ranije objasnio. Jer kada policajac mora platiti svoje obaveze, svoju ratu kredita ili što god već, pa jel' može on reći Hanžekoviću čuj ja sad nemam, pa ja bih odgodio za godinu ili dvije tu svoju obvezu. Pa ne može se na takav način raditi! U konačnici iako premijer Plenković kaže da će mu okosnica strategije u borbi protiv protestnih stranaka biti jačanje povjerenja u institucije. Mi vidimo da se i pojedinci koji se bore protiv te nakaradne politike njegove u ovom slučaju se tom politikom smanjuju prava policajcima, odnosno odgađaju se ta prava. Mi vidimo da se vode i od strane DORH-a postupci zbog šaranja grafita. Znači neki policajac, dva policajca su mene u Sesvetama uhitila 2015. godine i ja se danas za te policajce, za njihova prava ovdje borim, a svoje korumpirane šefove oni ne mogu uhititi. Ne mogu niti zakonodavca koji donosi zakone protiv njih, ne mogu niti političara koji su upropastili cijelu zemlju. Ali mene su uhitili. I ti policajci će jednog dana doći na sud i govoriti će protiv mene, svjedočit će. A u čijem interesu? U interesu tih ljudi koji im skida njihova prava. Zapitajte se kolege policajci za koga se borite kada se borite protiv nas i hoće li budućnost vas i vaše zemlje biti bolja ako nastavite s tom borbom? Ja mislim da neće. I ja vas pozivam ovom prilikom da se krenete od zla k dobru da ovu politiku koja vas lišava vaših materijalnih prava osudite ju na izborima. Recite o.k. vi odgađate primjenu naših materijalnih prava, ja iz tog razloga za vas više neću glasati. Nemojte dozvoliti da oni koji vam prije izbora obećavaju bolji život, nakon izbora oni vama kažu ne da nećete živjeti bolje, živjet ćete gore uzet ćemo vam vaša prava, a onda će vam opet u petom mjesecu kada budu lokalni izbori reći e kolege policajci kao ti sada moraš glasati za, ne znam za HDZ. Nemojte to raditi, nemojte držati ljestve onima koji rade protiv vas. I zapitajte se gospodo policajci gdje je pravi problem, a pravi problem nisu u ovoj zemlji grafiteri, pravi problem je korupcija najviše razine u HNB-u, u HNB-u dame i gospodo. Taj nakaradni Zakon o HNB-u pretvorio je našu zemlju u dužničku ko roblje i samim time sudbina vas kao građana te zemlje sudbina je budućnost robova. I vaša djeca danas sutra ili pitanje hoćete li ih moći imati u ovim uvjetima, a na kraju krajeva koja će biti njihova budućnost u ovoj zemlji. Nemojte podržavati one koji vam rade o glavi i borite se protiv sustava koji vas izigrava i koji rade budale od vas. Izađite na izbore. Kaznite one koji vam žele uzeti vaša prava, kaznite ih. Nema druge kolege policajci ako želite zaštititi svoja prava jer sve dok vi na izborima njih ne kaznite dotle će oni skidati vaša prava jer razlog zašto za branitelje HVO-a ima sredstava za njihove mirovine u ovom proračunu je u tom što ti iz HVO-a u Hercegovini glasaju 90% za HDZ, a vi policajci u vama ne vide biračko tijelo. Onda recite ako ste vi nas otpisali ako vi na naše glasove ne računate mi vam ih nećemo više davati. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika. Prva je uvaženog zastupnika Nikole Grmoje. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Kolega Pernar, upozorili ste jedan dio veći dio vašeg govora bio je jedan predizborni govor, ali na početku ste upozorili na jedan jako važan problem kojem osobno svjedočim iz dana u dan, šalju mi ljudi poruke, upozoravaju me na tešku situaciju, znači radi se o policajcima iz Slavonije koji su žive i rade u Metkoviću i imaju jako male plaće i onda uz to još moraju plaćati stanarinu. Svojim obiteljima, gotovo da ne mogu ništa ni poslati u biti, žive u gotovo nemogućim uvjetima. Činjenica je da nije baš ovako kao što ste rekli da netko ako ima veze s ministrom da se njega prebaci, ovi ostali ostaju, nego se čeka da se prebacuju oni koji su duže vremena stacionirani u Mekoviću. Ponudili ste i nekakvo rješenje, možda da se za te ljude napravi nekakav smještaj što bi možda bilo nekakvo logično rješenje, ali definitivno da taj problem treba rješavati jer jednostavno ljudi sa ovakvim plaćama ako plate stanarinu u Metkoviću tisuću 500 kuna nemaju od čega živjeti dolje u Metkoviću, a nemaju šta ni poslati svojim obiteljima. I definitivno o tome treba razmišljati i ova Vlada o tome treba razmišljati i u MUP-u.
Hvala lijepa. Odgovorit će uvaženi zastupnik Pernar.
Gospodine Grmoja, hvala vam puno na vašoj replici i na tome što ste vidjeli ono što ti ljudi vide, ali zakonodavac to ne vidi jer mi koji ovdje sjedimo u Saboru nismo u koži tih policajaca i nismo svjesni toga kako se sustav na njima prelama. I kada bi ovaj zakon koji smo mi dobili odnosno izmjene zakona rekle, idemo zaštititi te ljude, idemo im dati smještaj, npr. kao u slučaju Metkovića, ja bih prvi i moje kolege iza mene digli ruku za taj prijedlog. Pa ne bi mi išli to opstruirati samo zato da opstruiramo ili zato jer taj prijedlog dolazi od strane vladajuće. Naprotiv. Kao što u slučaju smanjenja plaća dužnosnika mi ćemo podržati MOST-ov prijedlog odnosno da se promijene koeficijenti kako oni nama ne bi porasli, nismo mi neki ljudi koji se samo želimo inatiti i da se inatimo zato da bi se inatili, ne daj Bože. Ali ovaj prijedlog zakona kojim se prava policajaca derogiraju i smanjuju mi nećemo podržati iz principijelnih razloga, ne iz političkih, principijelnih. Lako je ljudima uzimati, lako je prava derogirati, a obveze nametati i zbog toga se protivimo politici ove Vlade. Kada ta Vlada promijeni svoju politiku, mi ćemo prvi dići ruku za nju, eto. Kažem, predložite drukčije izmjene zakona, izmjene koje bi išle sa ciljem poboljšanja standarada policajaca mi ćemo ih podržati. Mene je šokirala neki dan policajaka jedna bili smo na ručku zajedno, pričali smo, veli radim u Glini, plaća mi je 3,5 tisuće kuna. Nisam mogao vjerovati da policijski službenik ima toliku plaću i za tu plaću riskira svoj život. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Ivice Mišića. Izvolite.
Kolega Pernar, lijepo ste ovo sve objasnili, a onda sam čuo od Grmoje, kaže mi ćemo razmišljati. Da, slažem se Grmoja u ovoj državi se razmišlja već 25 godina ali ništa nismo razmislili, ništa nismo napravili, ništa dobro uradili nismo pa evo i za policiju. Jasno mi je da su moji Slavonci dolje u Metkoviću, da ono malo plaće potroše u Metkoviću i dolje u Dubrovniku jer dolje nitko neće raditi, a stalno će kukati. Bar Slavonci koliko toliko idu raditi i hoće nešto zaraditi pa kako tako. Međutim da li znate da hrvatska policija uzima vozile na leasinge. Čak sam čuo od određenih policajaca da moraju sjesti u auto, ne smiju voziti jer izlaze određeni kilometri. Koliko koštaju leasinzi? Koliko je to stotina automobila? Da li je to bolje uzeti auta na drugačiji način ili na onaj način kad je Milanović bio premijer pa se uzelo tisuću vozila, pa su ga novinari pitali: Od koliko, kako ste to uzeli? Pa kaže, ne znam, to su uzeli, ja toga nisam ni znao. Pa i tako se radilo, ustvari tako se razmišljalo. Kada bi gospodarstvenik tako razmišljao ili poljoprivrednik i ostavio da prolazi vrijeme, svakako svi bi ispropadali i od ove države ne bi ništa, kao što razmišljaju naši političari i naši ministri i naša Vlada u svim godinama ovim koje smo do sada imali. Samo sam toliko htio reći, treba izračunati koliko koštaju leasinszi, a koliko bi koštalo jedno normalno auto koje bi policajci vozili pet, šest i sedam godina, možda čak i više ukoliko bi ga čuvali. Evo to je toliko.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Pernar.
Hvala gospodine Mišić. Da, vi ste izrekli žalosne stvari. Žalosne za naše društvo i žalosne zapravo za samu ulogu koju policajci imaju u našem društvu. I da ne bi ostalo sve na riječima, dame i gospodo, iz HDZ-a jer vi često znate reći da Pernar prosipa demagogiju, da je to sve samo na riječima. Ja sam napisao amandman. U amandmanu piše sljedeće: Članak 1. briše se. Briše se članak kojim se odgađa isplata otpremnina policijskim službenicima itd. Prema ovom prijedlogu isplata stupa na snagu 1. siječnja 2017. Znači, dok smo mi ovdje raspravljali ja sam nazvao pravnicu u našoj službi u klubu zastupnika, rekao: Djevojko, daj nam napiši amandman da se poništi ovaj njihov prijedlog. I ja se nadam da će kolege iz SDP-a njega podržati, a i nadam se da će među vama u vlasti biti ljudi koji će imati savjesti i morala, koji će pokazati vjerodostojnost i koji će zapravo zaštititi dignitet policajaca, istih onih policajaca koji nisu imali milosti prema meni, istih onih policajaca koji nisu pokazivali savjest kada sam ih pozivao da pokažu savjest. Istih onih policajaca kojima sam govorio da ne čine to, da ne izbacuju obitelji na ulicu. Za iste te policajce sad se borim da im se ne srežu prva. Nadam se da će i ti policajci shvatiti da njihov neprijatelj nisam ja niti te siromašne obitelji već sustav koji nas jednog po jednog uništava, a na kraju završava i sa njima samima. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Ranka Ostojića.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega, prvo oko stacionara malo prije sam rekao da postoji model kad se želite potruditi stvarajući uvjete, onda konkretno u Kuparima se gradi stacionar, vjerojatno će biti skoro i završne, za graničnu policiju, upravo za policajce koji imaju najteže uvjete. Drugo pojašnjenje vam je u Slavoniji zaista jako puno mladih ljudi želi ući u policiju i to cijenim, i među 10 tisuća policajaca koji se odnosno oni koji se kandidiraju za policiju je vrlo teško zapravo ući u krug onih 325 koji bivaju izabrani. I treba im skinuti kapu za to, rade svoj posao, tada potpisuju ugovor sa kojim kažu da su spremni biti policajci na bilo kojem mjestu, pa između ostalog u onim krajevima u kojima nema interesa da budu drugi policajci i iz tog razloga sam spominjao pričuvnu policiju kao model rješenja kojim bi se lokalnim policajcima odnosno ljudima privremeno osiguralo da to mogu raditi. Ono što je važno, ja bih vas pozvao kao zakonodavca danas, ne više kao osobu koja se bori protiv policije, da sudjelujete u izmjenama zakona, u izmjenama proračuna. Ovo što ste vi napisali u amandman, to nije zapravo prava stvar. Vi ste zapravo podržali SDP-ov prijedlog, a to je da se isplati, znači 20 milijuna kuna, sutrašnji amandman koji će biti, jer je ovo zapravo poništavanje prijedloga zakona. Prema tome, ovo je kao da kažete glasat ćemo protiv. Ja bih vam također rekao sljedeće, a to je da pitanje brige za policajce morate pokazivati kao zakonodavac prije svega u tome da poštuju zakon. Nisu oni ti koji odluku suda i kad pružaju asistenciju itd. u slučajevima u kojima ste se vi kažete borili protiv njih, jer vi mislite da policajac to sa radošću ide tamo, da on uživa u tome što treba nekog, provesti ovrhu, izbaciti iz kuće i slično. Prema tome, iz tog razloga, molim vas, ja vas pozivam, mijenjajmo te zakone. Recimo: Neće biti ovrha, neće biti kako se kaže situacija u kojoj ćemo dozvoljavati policijsku asistenciju, a ne pozivati ih sad: Ne poštujte, zapravo nešto što se zove sudbena vlast i sudbene odluke i u kojima policajci odrađuju svoj posao danas profesionalno.
Odgovorit će uvaženi zastupnik Pernar.
Hvala. Pa gospodine Ostojić, ja se sa vama slažem. Nije dobro da se odgodi primjena njihovih otpremnina. Dobro je da se u Vukovaru napravi stacionar i u suštini ja nemam ništa protiv tih ljudi niti njih smatram krivim za politiku koju Vlada provodi. Vi ste rekli, ljudima nije drago što to moraju raditi, te deložacije. Ja to znam. Oni su meni rekli često puta: Ivane, ja samo radim svoj posao. I vidite, ovi ljudi vladajući onog trena kad će glasati kao jedan za to da se derogira njihova prava, da im se oduzmu te otpremnine odnosno uskrate, kad njih pitaju policajci: Gospodo, zašto ste vi to nama napravili?, znate što će reći. Reći će: Mi smo samo radili svoj posao. Mi smo samo radili svoja posao. Ja pozivam sve prisutne u ovom Saboru da počnu raditi ono što je dobro i ispravno, a ne samo da se izvlače sa parolom a ne samo da se izvlače sa parolom ja sam samo radio svoj posao. I na kraju krajeva želim reći policajcima da ako više ne žele deložirati ljude, ako ne žele gledati kako djeca plaću na deložacijama, da se zapitaju kome daju svoj glas i kakvu politiku podržavaju. Jer dok je HDZ na vlasti a vidjeli smo i u doba SDP-a, bili smo svjedoci nemilih događaja, užasa. I moram im reći da ih je premijer Plenković prevario, on im je rekao da će se HDZ založiti za zabranu ovrhe nad jedinom nekretninom. I neki su možda i glasali za njega zato da se te nesretne deložacije zaustave a odmah kada su izbori prošli rekao je ništa od toga, deložacije idu dalje. Nemojte glasati za nevjerodostojne ljude, podržite nas. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Mate Frankovića.
Poštovani kolega Pernar pa vidim kako ste očito puno posla imali s policijom da ste vi i razvili ljubav prema policiji i policajcima i to je lijepo. I drago mi je da se zalažete za njihova prava. Međutim, raspravljajući danas o izmjenama ovog zakona svjesni smo da je jedina policijska uprava koja se danas ovdje stalno spominje ona Dubrovačko-neretvanska i Metković i Dubrovnik. Međutim vjerujem da vi to znate ali me interesira vaše mišljenje. U svojoj izjavi ministar Orepić je ne jednom, više puta istaknuo da je nepotrebno imati 20 policijskih uprava tako da bi mi s juga Hrvatske sjedište policije imali u Splitu. Ja sam se u svojim političkim nastupima više puta osvrnuo na tu činjenicu da je to u biti rad protiv grada Dubrovnika, grada koji je šampion turizma, ukidanje policijske uprave Dubrovačko-neretvanske je i sa sigurnosnog aspekta problematično obzirom da smo mi odvojeni od matice zemlje. Većina političkih stranaka u gradu Dubrovniku se izjasnila kako su protiv ukidanja policijske uprave. Živi zid se nije nikada izjasnio pa bih vas ja molio vaše mišljenje o tome. Hvala lijepa.
Odgovoriti će uvaženi zastupnik Ivan Pernar.
Uvaženi kolega. Tko u ovom Saboru čini većinu? Vi gospodo iz HDZ-a, vi ste dio većine. Pa lijepo kada budu predložene, ako niste zadovoljni radom ministra Orepića ili njegovom reorganizacijom zašto onda ste digli ruku za njega. Mogli ste reći i možete vi danas reći gospodine Orepić, mi se sa vašom politikom reorganizacije ne slažemo, mi vama više nećemo davati našu podršku kao ministru. Ali što vi radite? Vi licemjerno prozivate mene koji nisam podržao ministra Orepića i tu politiku koju je on provodio, ovo što ste rekli da se ukidaju policijske uprave. Istodobno hineći da ste vi taj koji se bori za to da ostane 20 policijskih uprava a vi ste taj koji podržava ministra Orepića dragi gospodine u Saboru svojim glasom pa samim time i te njegove odluke. Nemojmo se lagati, nemojmo praviti naivca od ove djece koja gore sjede jer i njima je to jasno iz aviona. To svatko dragi gospodine vidi. A s druge strane, vi govorite, vi spominjete Dubrovačko-neretvansku. Da spominjem, ali spominjem i makro situaciju a makro situacija je takva da vi njima uzimate otpremnine. Što sada čovjek ovdje, čovjek je na deložaciji ozlijedio kičmu, pa neće on čekati 2 godine da ode u mirovinu, on će sada otići u invalidsku mirovinu. On čeka da mu, kako se to zove ona komisija da mu to odobri po prijedlogu liječnika opće medicine. I šta sada? On bi trebao ostati visjeti u zraku, vuči se po bolovanju još 2 godine dok ova vaša odgoda zakona ne prođe? Ludost. Hvala.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava je uvaženog zastupnika Miroslava Tuđmana. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Sa većinom onoga što je rečeno o stanju, o materijalnom stanju policije, policajaca, opremljenosti, uvjetima u kojima rade ja sam suglasan. Ono gdje postoje razlike to je u pristupu i u naglascima. Glavni razlog zašto se tražila ova prolongacija za dvije godine, odnosno zašto sada tražimo za godinu dana jeste glavni razlog za te dvije godine bio financijski razlog, financijski problemi da nema dovoljno novaca. Međutim, čini mi se da je to krivi pristup da bi se ovi materijalni uvjeti i od plaća do drugih okolnosti koje su bile navedene da bi se ti problemi riješili. Po mom mišljenju treba poći od toga kako se upravlja sa velikim sustavima i tu je nešto gdje su nastale velike razlike i gdje su nastale razlike kako rješavati te probleme. Imali smo priliku čuti danas od državne tajnice ne možemo znati koliko ljudi ide u mirovinu i na temelju kojih kriterija onda uspostaviti ravnotežu između onoga što tvrde sindikati da će ići oko 300 ljudi ili onoga što tvrdi predlagatelj odnosno ministarstvo da može otići 7 ili 7,5 tisuća ljudi. Pazite to je naprosto sa takvim oprečnim stavovima, odnosno sa nepoznavanjem činjeničnih stanja odnosno potreba i zahtjeva realnih naprosto se ne može upravljati sa tim sustavom. Prema tome podloga za to da se iz toga izađe trebalo je biti dogovor sa sindikatima, sindikatom policije da bi se odredili ti gabariti s obzirom na zahtjeve i s jedne strane i s druge strane mogućnost. Jasna stvar kada govorimo o upravljanju sustavom da vrijedi i ono polazište koje je gospodin Ostojić napomenuo da je, ako je 74% primanja za policiju ide samo na plaće da je manevarski prostor onda u takvom sustavu za razvojem takvog sustava smanjen i da tu onda ne možemo očekivati velika poboljšanja. U tom smislu potrebno nam je ne samo ovo vrijeme iskoristiti da se dođe do preciznog odgovora da ljudi mogu znati kada će ići, kada će moći ostvariti ove otpremnine koje su im sa ovim zakonom koji dosada još nije stupio na snagu, kada će to moći realizirati s jedne strane i s druge strane da ministarstvo može planirati i školovanje i primjer i priliv novih kadrova u narednom vremenskom periodu. Čini mi se da je ključ problema u ovom pristupu i ako ćemo imati taj jedan pristup upravljanja velikim sustavima onda će se moći naći i odgovori na to da li nam je, da li je potrebno ili bolje, jeftinije ili kakvi su uvjeti da li ići na leasinge kada se radi o voznom parku ili kupovanju, ovako napamet to naprosto svatko može imati svoje mišljenje ali ono neće imati čvrstu argumentaciju i podlogu. S druge pak strane isto tak ono što bi sa jednim drugim pristupom mogli odgovoriti na mišljenja koja smo tijekom ove rasprave čuli da je zapravo kriv sustav i onda se poziva i policajce i druge na nepridržavanje zakona što je naprosto neprihvatljivo a pogotovo neprihvatljivo govoriti ovdje u Hrvatskom saboru gdje treba predlagati zakone i donositi nove zakone odnosno poboljšavati postojeće zakone. Tako da po mom mišljenju treba što prije dogovorit se sa sindikatima tak da sve bude pripremljeno odnosno da počne realizacija ove otpremnine da već čim zakon stupi na snagu da se može realizirati da svima budu jasna pravila ponašanja prema tom zakonu. Hvala najljepša.
Hvala. Imamo nekoliko replika. Prva je uvaženog zastupnika Ivana Lovrinovića. Izvolite.
Uvaženi profesore Tuđman, vi ste čovjek koji se dugo vremena bavi nacionalnom sigurnošću želim vas pitati što govori ovaj proračun u kontekstu geopolitičkih prebiranja? Mi zaista svjedoci smo pogoršanih odnosa na realizaciji Turska-EU i zaista prijeti ozbiljna opasnost da ponovno rijeke migranata odnosno izbjeglica krenu prema zapadu pa tako i Hrvatskoj. U takvom jednom ambijentu gdje je ugrožena nacionalna sigurnost ministar unutarnjih poslova govori da je veća ugroza nacionalne sigurnosti od Ustavnog suda umjesto sa granica, znači mogućih migranata. Ako je takva situacija a mi vidimo da je proračun mizerno povećan kako vi kao stručnjak tumačite takvu jednu situaciju ne znači li poruka kroz proračun da Hrvatska vlada i Ministarstvo unutarnjih poslova procjenjuju da taj rizik ne postoji a ako postoji a nije povećano izdvajanje u proračunu mi znamo da ne možemo od temeljne policije i službenika iz kancelarija očekivati da oni pohrle sutra na granicu ako krenu izbjeglice iz Turske. Granična policija je nešto posebno, to su posebno obučeni ljudi, treba puno vremena da se u njih uloži. Ono što sam ja saznao a tražim demanti da svega nekoliko desetaka policajaca graničnih obilazi granicu od tisuću i po i više kilometara zato sam maloprije rekao da nam je granica šuplja, mi gospodo imamo ozbiljan problem. To ne smijemo o tome šutjeti. Termovizija ne može djelovati kad su kukuruzi, nema dovoljno ljudi, kažem granična policija je posebna. Slažete li se odnosno jeste li za to da ovaj Sabor odmah poslije nove godine otvori plenarnu sjednicu upravo o ovoj sigurnosnoj situaciji s obzirom na granice i stanje u policiji a posebno njenoj demotiviranosti za posao. Hvala.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Miroslav Tuđman.
Hvala gospodine predsjedniče. Što se tiče sustava nacionalne sigurnosti ja sam već prije jedno 2, 3 godine napisao primjedbe i poslao ih tada i predsjedniku tada Republike i predsjedniku Vlade koji su sve nedostaci toga sustava i vjerujem da je to objektivno naznačeno. Što se tiče ovoga što ste sada rekli mislim da je već, da su poduzeti koraci jer je najavljeno da u roku od 6 mjeseci, ali već 2 mjeseca su prošla, treba donijeti Strategiju nacionalne sigurnosti i cjelovit Zakon o nacionalnoj sigurnosti s obzirom da od 2000. na ovamo su doneseni ti zakoni ali parcijalno tako da taj sustav zapravo ne funkcionira. I s obzirom na to onda bi trebalo naći cjelovite mjere koje će objedinjavati zaštite usput, nije pitanje samo da fizički nadzor granice pojedinaca jer danas imamo s jedne strane 4 sustava radara koji nisu umreženi, pa morsku granicu, površinu ne kontroliraju kako bi trebalo biti. S druge strane već dobar dio zemalja u Uniji je uveo bespilotne letjelice tako da se i ti sustavi mogu koristiti. Znači to je jedan daleko složeniji sustav koji treba redizajnirati odnosno u dobroj mjeri ispočetka sagraditi. Očito je da nikada ni jedna zemlja nema dovoljno novaca da taj sustav opremi onako kako želi ali u najmanju ruku moramo biti svjesni sa raspoloživim sredstvima koje ćemo rizike moći da kažemo ublažiti ili eliminirati a gdje ostajemo ranjivi. A sama ta već spoznaja nam omogućava da kroz određene vremenska, kod određeno vremensko razdoblje možemo onda biti uspješni. S druge pak strane današnje vrijeme je takvo da su nam te ugroze ne samo od imigradskih ovih tsunamija, nego isto tako od ciber kriminala i ne znam čeg i informacijskog ratovanja, dakle nemamo odgovore na to a trebamo to se dogovoriti kako na to reagirati. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Mladen Madjera.
Poštovani potpredsjedniče, uvaženi zastupniče Tuđman vi ste govorili o nacionalnoj sigurnosti. Jasno da je ona neophodna i da je ovisno koliko ima sredstava uopće u proračunu da može financirati. Ali ja bih se vratio o pravima policajaca. Znamo da su bili policajci među prvima koji su stali na obranu Domovine. I moram evo napomenuti jedan konkretni slučaj iz područja moje županije gdi je policajac bio među prvim aktivni policajac stao u obranu. I evo na žalost obolio je od bolesti, čeka transplantaciju bubrega. I na žalost već dvije godine prošao je sve pretrage, ide redovno na dijalizu, psihičko stanje mu je sve lošije i lošije. Ali jednostavno nikoga ne zove i još nije došao kako vele na red, jer misle da vjerojatno nema nikakvu vezu ili nešto da se napravi jedna transplantacija bubrega. I mislim da bi tu morali imati, evo ja vas molim kao uvaženog zastupnika da pomognemo policajcima. A jasno radi se možda samo o, ja znam za konkretne slučaj ali možda ima u Hrvatskoj puno takvih slučajeva i mislim da bi morali imati puno veću pažnju i brigu o onima koji su bili među prvima i stali na oltar u obranu Domovine.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Miroslav Tuđman.
Ova formulacija među prvima mislim da treba se korigirati bili su jedini, jer Hrvatsku vojsku nismo imali, a tek od šestog mjeseca iza smo mogli imati ove postrojbe. Što se tiče ovoga još bih nešto za nas koji pamtimo malo duže negdje '67., osme kad su bili prvi protesti ovdje onda je glavno pitanje bilo da li će policajci ići protiv ljudi koji demonstriraju. Jer je ta veza između policije i naroda bila takva da se to nije moglo razdvojiti. Što se tiče ovoga što ste rekli, gledajte i veliki sustavi kao što je i vojska i policija nemaju razrađen plan i brigu za svoje ljude ne samo kad su u zdravstvenim problemima nego to su ljudi koji imaju beneficiran staž pa ranije odlaze u mirovinu. I normalno je da mogu naći negdje posao da još rade, da je radni vijek im dalje traje. Prema tome, mi nemamo takvih programa gdje bi ti ljudi imali prioritet i gdje bi se primarno na njih računalo. S druge pak strane u Europi i onim sustavima gdje mi sada kao Hrvatska participiramo sve manje policija radi zaštitarske i ove druge poslove, sve više prelaze u privatni sektor. I bilo bi normalno da onda ovi ljudi koji će otići sutra u mirovinu budu tamo, imaju ključne, imaju prioritete i zauzmu vodeću ulogu jer sustav sigurnosti je onda daleko veći i razvijeniji. A bez daljnjega da kad se radi o ovim slučajevima zdravstvenih ugroza odnosno liječenja da moraju postojati obveze ministarstva da se o tome … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. I zadnja replika uvaženog zastupnika Ranka Ostojića. Izvolite.
Profesore Tuđman, ja znam da Strategija nacionalne sigurnosti kao strateški dokument je nužna i potrebna da bi utvrdili pravce sa kojim ćemo naravno to vezati uz financijska sredstva. Međutim, to je po meni nedovoljan argument da sad odgađamo ovu stvar uz ovu korekciju koju kaže na to je ukoliko postoji ograničenje, odnosno limit koji predlaže sindikat da se prema kriterijima utvrdi koliko bi policijskih službenika ostvarilo pravo na otpremninu. I ja potpuno podržavam to. U sustavu nacionalne sigurnosti zasigurno će i moderne letjelice i plovila i dalekometne kamere i sve ostalo što postoji u ovom trenutku bit u prilici da budu sastavni dio svih onih dijelova koji čine našu granicu nepropusnom. Centri za ilegalne migrante, sagrađene policijske postaje sve od sredstava Schengen facility fonda 120 milijuna eura. Prema tome, je jedna priča potpuno odvojena od migrantskog vala kao neke druge situacije. Hvala.
Hvala. Odgovor uvaženog zastupnika Tuđmana.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Ostojić, ja sam odgovarao na pitanje, pitanje koje mi je bilo postavljeno ne želeći odgoditi ovo što raspravu, odnosno rješavanje ovoga pitanja otpremnina. I iskreno rečeno rekao sam da je glavni problem upravljanja sa sustavom, jer bez obzira tko je ministar ne može reći čujte ja ne znam da li će ići 7 ili 7 i pol tisuća ili 300 ili 400 ljudi u mirovinu zato što pretpostavlja ne samo školovanje i zamjenu za te ljude nego isto tako i brigu o njihovom, ono što sam malo prije rekao i brigu ne samo stavit ćemo ih u mirovinu pa zaboraviti na njih. Treba se daleku tu veću, taj odnos treba biti daleko drukčiji u odnosu, s obzirom i na ono što smo malo prije rekli. Tako da po mom mišljenju taj socijalni dijalog sa sindikatima je ključan i to čini mi se da su racionalni prijedlozi što je sindikat davao i zbog toga ne vidim razloga da se u što kraće vrijeme te stvari ne dogovore i preciziraju. Zakon može biti okvir a ovo može ići puno prije kada se fiksira.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava je uvaženog zastupnika Anđelka Stričaka. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Najprije vam prenosim pozdrave iz Varaždina, trenutačno glavnog grada RH. Evo nakon 340 godina ovih dana, tj. ovaj tjedan predsjednica RH odlučila premjestiti svoj ured u Varaždinsku i Međimursku županiju pa ćemo evo tjedan dana biti glavni grad. Kolegice i kolege, ove izmjene Zakona o policiji, na koga se odnose? Odnose se na policajce koji odlaze u starosnu mirovinu, prijevremenu starosnu mirovinu ili koji imaju mogućnost odlaska u invalidsku mirovinu zbog profesionalne bolesti. A tko su te osobe unutar policijskog sustava? To su najhrabriji, najodlučniji i najsposobniji policajci, oni koji su u sustav ušli '90. i '91. koji se nisu štedili tijekom Domovinskog rata, koji su prvi stali na branik domovine pa između ostalog na dva primjera pokušat ću vam dočarati koliku su podnijeli žrtvu. 11. rujna 1991. godine 185 policajaca Policijske uprave Varaždin odlazi na smjenu u Vukovar. Od njih 185 poginuo je 21, još dan danas se njih petero vodi kao nestali, 119 ih je završilo u koncentracijskom logoru, ranjeno 66 ili 9. studenog Specijalna jedinica policija Rode, Policijske uprave Varaždinske ide u proboj preko Karadžićeva za Vukovar upravo s namjerom da pokuša izvući svoje kolege Varaždince, a i ostale u Vukovaru koji su bili u okruženju van. Od njih 124 pogibaju, dan danas se jedan vodi kao nestao i 28 ih je ranjeno. Svi ti policajci koji su otišli '90. i '91. to je okosnica odnosno srž MUP-a. Međutim nakon dolaska svake SDP-ove vlade najprije se udara na policiju, pa tako i Račanova i Milanovićeva ukidaju policijske škole. SDP-u nije potreban osposobljen policajac, obučen, školovan, njima su potrebni pogodni i poslušni, kao da cijena naših građana nije bitna, cijena sigurnosti naših građana. Ja smatram da upravo sigurnost naših građana nema cijenu i da je policijska škola ponovno potrebna. Zamislimo samo da u našoj domovini imamo dva teroristička napada, ne znam čime, bez žrtava, koji je to udar na gospodarstvo i na turizam? Da su za SDP-ove vlade uvijek policija i kadrovski i materijalno i financijski opremljena možemo navesti na nizu primjera i slučajeva pa između ostalog uvijek se događaju i negativna selekcija kadrova. Tako imamo recimo pljačku zlata u Policijskoj upravi Zagrebačkoj, imamo nestanak oružja u Policijskoj upravi Varaždinskoj, svi rukovodeći kadrovi došli su na svoje dužnosti i položaje u vrijeme SDP-ove vlade. Imam ovdje jedan članak od 17. ožujka 2015. godine, naslov je „Dva policajca pokušala si oduzeti život. Jedan preživio“, unutar iste policijske postaje u članku piše da ih je 20 zatražilo psihosocijalnu pomoć. Mene bi zanimalo recimo na koji način je tadašnji MUP i ministar reagirao na taj slučaj. Zamislite si vi svaki drugi policajac unutar iste policijske postaje traži psihosocijalnu pomoć. I mi smatramo da je sigurnosni sustav valjda dobar. Da ne dužim, ima tu dosta primjere. Smatram da je intencija ovog zakona upravo da oni najkvalitetniji, najhrabriji, najsposobniji iz '90. i '91. ostanu još tih godinu, dvije u sustavu jer su potrebni zbog svih sigurnosne situacije u okruženju. Stoga podržat ću ovaj amandman HDZ-a i smatram da ide prema jednom dobrom rješenju. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika. Prva je uvaženog zastupnika Ranka Ostojića. Izvolite.
Poštovani kolega Stričak. Nisam baš shvatio da ste vi na vlasti ili niste. Imali ste dovoljno vremena da promijenite situaciju ukoliko ste smatrali da je bolje školovanje dvije godine u srednjoj školi onda dvije godine u srednjoj policijskoj ili u varijanti da postoji četverogodišnja policijska škola, doškolovanje od 9 mjeseci plus 3 mjeseca mentoriranja i godina dana iza toga u policijskoj postaji praksa je nešto šta je očito model koji se i dan danas primjenjuje. Čini mi se da ste zaboravili od kada ste vi mogli to sve skupa ponovno promijeniti. Što se tiče rukovodećih kadrova morali bi znati kada su zaposleni, nitko od njih nije mogao doći na mjesto rukovodećeg kadra ukoliko nije imao deset godina rukovodećih dužnosti pa sami izračunajte što se toga tiče. Ono što je važno, a to je dajte priliku ljudima koji su upravo branitelji koji su bili prvi kao što ste vi naveli da nakon 25 godina od tih vremena, ukoliko žele i zaslužuju mirovinu dobiju pristojnu otpremninu. I ja bih to očekivao od vas, a ne da dođete do varijante da govorite oni trebaju u sustavu i nemojmo ih pustiti, oni i sada mogu otići samo sa puno manjom otpremninom. To je tema ovog zakona, a ne priča o ostatku koju navodite oko psihosocijalne pomoći. Ja vam neću sada odgovarati novinskim člankom od prije dva dana, kad se nije dogodio drugi slučaj nego se dogodilo samoubojstvo i radi čega. Prema tome, po meni bi bilo jako korektno i bolje da govorimo o situaciji, a to je da tim ljudima damo priliku pogotovo što to sve skupa nisu toliko ozbiljni novci da bi trebali praviti problem od toga. Najjednostavnije odustanite uopće od prijedloga zakona i ministar će davati suglasnost za konkretan broj ljudi i to je to. Hvala.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Stričak.
Kolega Ostojiću, pa nakon svakog vašeg vođenja policijskog sustava taj sustav je toliko devastiran da dvije iduće vlade bez obzira čije bile i nije dovoljno da ga poprave. Između ostalog, vaš odgovor od 7. travnja 2015. u vezi s nestanka veće količine oružja i drugih ubojitih sredstava slobodni smo vam priopćiti kako povodom navedenog događaja policijski službenici u suradnji s nadležnim Državnim odvjetništvom provode kriminalističko istraživanje kaznenog djela, nedozvoljeno posjedovanje, izrada i nabavljanje oružja i eksplozivnih tvari. Budući je kriminalističko istraživanje još u tijeku, trenutno nismo u mogućnosti davati dodatna pojašnjenja. Znači, isti ministar dvije godine od kad se zna da je iz Policijske uprave varaždinske nestalo preko 100 komada vatrenog oružja, istraga je još uvijek u tijeku. Vi ovdje kao ministar tvrdite da je nadležno Državno odvjetništvo s tim upoznato. Prošli tjedan je u Saboru bio državni odvjetnik povodom obilježavanja Dana borbe protiv korupcije. On o tome nema pojma. Tko tu laže? Kako je moguće da jedna te ista ustrojstvena policijska postrojba istražuje samu sebe?
Kolega Stričak, ovo uistinu nema uske veze sa ovim zakonom.
Pa odgovaram, mislim, na repliku. Znači, da je od kolege replika išla u krivom smjeru. Ili kad je nestalo zlato Policijskoj upravi zagrebačkoj, tjedan dana se nije znalo ništa dok su sami sebe istraživali. Kad je došla ekipa sa strane, otkrilo se tko je najvjerojatnije počinitelj. Hvala lijepo.
Uvaženi zastupnik Ranko Ostojić ima povredu Poslovnika.
Evo povrijeđen je Poslovnik 232. da budem precizan: Govornik može govoriti samo o temi o kojoj se raspravlja i prema utvrđenom dnevnom redu. Ako se govornik udalji od teme dnevnog reda predsjedavajući će ga opomenuti da se drži dnevnog reda, što ste vi već napravili. Ali ono što je važno zaista nema nikakve veze sa temom, pa čak ni sa vremenom. Meni je drago da ste vi meni i dalje obraćate s ministre. Ja ministar više nisam i to vam mogu reći da su se pri tome promijenile dvije vlade, ako niste znali. Ono što vam je istina i ovaj zadnji slučaj koji navodite i odgovor koji dobijete od ministarstva, Odjela za odnose s javnošću, se odnosi se na policijsku upravu koja informaciju može podijeliti samo i isključivo uz suglasnost Državnog odvjetništva Republike Hrvatske koji prema Zakonu o policijskim poslovima i ovlastima i Zakonu o kaznenom postupku je ono tijelo koje rukovodi policijom, ne ministar.
To smo razriješili. Sljedeća replika je uvažene zastupnice Ljubice Maksimčuk.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici, kolega Stričak. Svi smo se danas složili da naši policajci rade težak i odgovoran posao, a problemi koji su tu nisu od jučer. Oni su se gomilali godinama i svi znamo da je došlo vrijeme da ih doista pođemo rješavati. Evo ja se još jednom vraćam na jedan težak i odgovoran zadatak naših policajaca koji su imali u mojoj županiji, to je bio zimski tranzitni centar kroz koji je prošlo 344 izbjeglica. Oni su tu doista odradili vrlo odgovoran i težak posao, a bilo je tu možda dva, tri mala sitna incidenta na koji su oni promptno reagirali i koji su riješeni na vrijeme. Evo upravo zbog toga znači trebamo svi zajedno raditi na boljim uvjetima naših policajaca. Znamo da je san svakog dječaka i djevojčice dok su mali bio odnosno moj je, ali većine mojih prijatelja i prijateljica je bio biti hrvatski policajac. Nemojmo uništavati taj san naših budućih naraštaja, nego svi zajedno poradimo na boljim uvjetima i kao što sam rekla, to nisu problemi jučer, jer oni su se gomilali, ali sada evo kako se popravlja ta gospodarska slika nadam se da je došlo vrijeme da znači, hrvatski policajci konačno dobiju sve one svoje zaslužene beneficije. Hvala.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Stričak.
Hvala kolegice. Slažem se s vama da su zaslužili beneficije jer su zaista zaslužene. Slažem se da ih treba i kadrovski, i materijalno i financijski čim bolje osposobiti i dati im svakako suport. Također kada govorimo o migrantima, smatram da policija više-manje je odradila jedan jako dobar posao, osim onoga kada su dobili zapovijed da migrante voze vlakom u Mađarsku pa je mađarska policija zarobila i policiju i migrante i vlak. Ovo ostalo smatram vezano na postupanje policije prema migrantima, da su odradili zaista jedan jako dobar, složen i zahtjevan posao i to vrlo kvalitetno. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Davora Vlaovića. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Stričak, drago mi je da ste spomenuli da su policajci bili prvi ti koji su krenuli u obranu Vukovara, i naši iz Broda i iz Nove Gradiške su još među prvima bili i kod Vukovara, a bili su i na Plitvicama kad je prvi redarstvenik stradao i neki su od njih i prije vremena otišli u mirovinu jer je takav sustav tada bio da su neki morali otići protiv svoje volje u mirovinu i danas žive od 2.900 kuna mirovine. Teško žive i nisu dobili nikakve otpremnine. I nije dobro da se već dvaput odgađala primjena ovoga zakona, tu se s vama slažem. Naravno da se svi zalažemo da ni sad ne ide odgoda nego da krene od 1.1. iduće godine se nadoknadi ljudima prema tima kojima je učinjena nepravda da idu u mirovinu, da se napravi raspored, ali da se jasni kriteriji definiraju. Jer ja ono što s terena čujem da se ljudi boje tko će te kriterije definirati, tko će imati pravo prvi ići u mirovinu, da li će to biti godina staža, ratni put, mislim da bi to sve trebalo uzeti u obziri i da to ljudi očekuju da budu transparentno a ne da to određuje sam ministara ili neko povjerenstvo koje će ministar definirati. I mislim da se svi slažete i slažemo se iz rasprava kao što je već rečeno. Da bi sustav funkcionirao mora biti policajac i opremljen i motiviran. A da bi bio motiviran mora im se dići i plaća i osigurati materijalni uvjeti. I mislim da u tom pravcu moramo buduće rasprave vodit da bi ti ljudi radili u adekvatnim uvjetima sa adekvatnim plaćama a ne da od toga ima korist sada vidimo sada Metković jer se popije tamo 400 kava i pojede 400 sendviča. Ja bih htio da se oni pojedu i u Novoj Gradiški i u Slavonskom Brodu a ne da se tamo ukidaju postaje. Hvala.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Stričak.
Hvala lijepo kolega. Pa evo koliko je policija bila ključna u Domovinskom ratu govori još jedan podatak, Antiteroristička jedinica Lučko tj. iz nje je iznjedrilo 7 generala Hrvatske vojske. Svi oni su svoje činove zaradili na ratištu i to su više-manje svi iz 90. i 91. godine upravo znači ovaj zakon se odnosi na njihove kolege. Slažem se s vama da moramo voditi brigu o sigurnosti, da je sigurnost naših građana ključna, da … nema cijene a intencija ovog zakona kako ga ja doživljavam je jedna od najkvalitetnijih kadar još godinu dana ostane u sustavu MUP-a. Hvala lijepo.
Hvala. I zadnja replika uvaženi zastupnik Ivan Pernar. Izvolite.
Hvala vam predsjedavajući. Slušao sam riječi gospodina iz HDZ-a, kako on govori kako je policajcima teško, da njima nije lako, da je njima teško, da nije dobro što se njihova prava derogiraju i tako dobro. I to me podsjetilo na tzv. krokodilske suze. Naime, ja kad sam bio mlađi mislio sam da krokodilske suze kad netko te suze plaće, da on je jako žalostan. Međutim što izraz krokodilske suze ne odnosi se zbog veličine nečijih plaća, odnosno nečije tuge zbog nečega već krokodili prilikom proždiranja svog plijena njima oči malo zasuze. Znači kad proždiru svoju žrtvu. Tako i kolega iz HDZ-a lije krokodilske suze nad sudbinom policajaca a kad dođe na glasanje ovaj prijedlog zakona kojim se njihova prava smanjuju, on će prvi dići ruku skinite im ta prava. I ovo što on sada radi ovaj performans ja bi ga nazvao vrhuncem cinizma i zapravo farsom, farsom koja će se u četvrtak nastaviti i trenutkom kada će on glasati za skidanje mog imuniteta zbog šaranja dva grafita. Hvala.
Hvala. Evo sad ćemo čuti da li uvaženi zastupnik Stričak jede policajce ili ne? Izvolite.
Blago siromašnima duhom, njihovo je kraljevstvo nebesko.
Hvala lijepa. S time ćemo zaključiti raspravu a glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Sada ćemo imati stanku do 3 sata nakon čega će biti točka Izvješće o radu Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata za 2015. godinu. Hvala. STANKA U 13,20 SATI.
Sljedeći je Konačni prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o policiji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 56. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandman je podnio Klub zastupnika HDZ-a i Klub zastupnika MOST-a Nezavisnih MOST-a, Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenom amandmanu, Stjepan Lončarica, državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova. Prvi amandman podnio je Klub zastupnika HDZ-a i Klub zastupnika MOST-a Nezavisnih lista.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnici. Amandman Kluba zastupnika HDZ-a i MOST-a se prihvaća.
Hvala. Time ovaj amandman postaje, uvršten je u Konačni prijedlog zakona. Sljedeći amandman došao je od strane Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e.
Ovaj amandman se ne prihvaća. Razlog je što u državnom proračunu za 2017. godinu nisu osigurana sredstva potrebna za primjenu odredbe članka 21. Zakona o policiji.
Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Izvolite.
Hvala gospodine Petrov. Pa evo, gospodin je kroz zube prozborio da neće podržati prijedlog odnosno amandman. A gospodin ni ne sluša, on se došaptava, njega ni zanima objašnjenje predlagatelja, vjerojatno mu nije ni bitno. Evo hvala gospodine što imate toliko obzira prema nama koji smo izabrani na izborima za razliku od vas. Htio bih reći da je moj prijedlog išao za time da se policajcima daju njihova prava, da ono što je već doneseno sa odgađanjem da se ne odgađaju opet te otpremnine za 2019. jer mnogi od njih su planirali upravo ove odnosno iduće godine ići u mirovinu. I mislim da je ovo nepravedno rješenje koje ste im vi ponudili, odnosno vi njih ništa niste ni pitali ovo je jedna ne demokratska mjera i zapravo radite sebi o glavi jer ti ljudi, ti policajci, oni su ti koji štite ovaj sustav, oni su ti kada budu drugi radnici prosvjedovali, oni su ti koji će suzbijati nerede a sada su zapravo shvatili da su i oni sami izigrani. I apeliram na njih ovom prilikom da ne podržavaju na izborima one političke opcije koje glasaju za to da im se uzimaju prava, da im se odgađaju prava. Jer vi kažete, loše je stanje u državnom proračunu ove godine, pa bilo je i prije 3 ili 4 godine kada se donosio taj zakon sa odgodom a biti će isto stanje sa vremenom sve gore i za dvije godine i šta ćete onda, u beskonačnost odgađati? Zašto ste onda uopće davali ljudima ta prava? Mogli ste reći ne damo vam to i O.K., ljudi bi znali ne damo a ne ovako da im tobože dajte neka prava pa im onda odgađate primjenu tih prava do sudnjeg dana [[Upadica predsjednik: Vrijeme.]] Molim da se glasa o mom amandmanu. Hvala.
Molim poštovane zastupnice i zastupnike da pristupe glasovanju. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da navedeni amandman nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o policiji. Molim uključite se glasujmo. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da je većinom glasova 83 glasa za, jednim suzdržanim i 25 protiv donesen Zakona o izmjeni Zakona o policiji zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Evo poštovane kolegice i kolege stanka nam je završila i sada ćemo nastaviti kao što smo najavili sa: - Izvješće o radu Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata za 2015. Podnositelj izvješća je Hrvatski-memorijalno dokumentacijski centar Domovinskog rata temeljem članka 9. Zakona o Hrvatskom memorijalno-dokumentacijskom centru Domovinskog rata. Zbog opsega izvješće se nalazi na saborskoj web stranici. Raspravu je proveo Odbor za ratne veterane i Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu čija ste izvješća primili na sjednici. Vlada je dostavila svoje mišljenje. Želi li podnositelj dati dodatno obrazloženje? Da. Uvaženi ravnatelj Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata, dr. Ante Nazor. Izvolite.
Hvala lijepo, poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi saborski zastupnici. Evo kao što je već i rečeno opširnije i skraćenu verziju ovoga izvješća našega Centra za 2015. godinu imate na web stranici, vama je poslana skraćena verzija pa ne bih tu ponavljao sve ove podatke koje smo naveli u izvješću, oni su točni nego bih samo želio upozoriti na nešto što nije navedeno a aktualno je, vezano je uz popis poginulih i smrtno stradalih građana RH u Domovinskom ratu. Ja sam već govorio ovdje da je na ažuriranje taj popis preuzeo naš centar prije 3 godine i da smo ovih godina intenzivno radili na njegovom ažuriranju, da smo kroz glavne popise i bazu podataka koja nam je dostavljena iz Ministarstva branitelja da smo uz to prošli i izvorno gradivo Medicinskog fakulteta vezano za stradanje i civila i branitelja i da smo uz to prošli 140-ak knjiga žrtvoslova da bi provjerili imamo li sve te podatke koje se nalaze u knjigama u našem popisu i obrnuto da li nešto nedostaje i u tim knjigama. Ono što mogu reći sada da je u bazi podataka našega centra vezano uz smrtno stradale i poginule osobe u Domovinskom ratu to je da imamo 8 tisuća 262 branitelja ali bih upozorio da na tom popisu imamo 1231 osobu koja se u nekim dokumentima spominje i kao civil. Mi ju trenutno vodimo pod bazom branitelji. Ali samo da znate da se dakle u toj bazi nalazi 7031 branitelj i 1231 osoba koja je još negdje zavedena i kao civil. U bazi civila imamo 6650 civila ali ono što upozoravam i što sam prošle godine upozorio mi tu bazu ne možemo javno objaviti sve do onog trenutka dok nam ne budu poznati svi podatci vezano kako uz prebivalište tih osoba, tako i uz okolnosti stradanja. Dakle ako ćemo gledati trenutno sa onim što raspolaže naš centar to su imena, 14 tisuća 912. ljudi koji su smrtno stradali u Domovinskom ratu ali uz napomenu da za otprilike 3 tisuće njih treba dodatno provjeriti okolnosti i stradanja da bi mogli jasno i glasno reći to su konačni brojevi. Vjerojatno će biti najveći dio njih potvrđen ali jednostavno poimenični popis ne može naravno ići javno dok se ne znaju svi podaci o njima. Ovdje nisam uračunao nestale, to je posebna knjiga koja je u svibnju 2015. objavljena i tu su podaci također vrlo jasni. Naravno da su u međuvremenu od svibnja 2015., tada ih je bilo 2138 neriješenih slučajeva, 1716 nestalih i 422 su bile osobe za koje se zna da su smrtno stradale ali nije poznato gdje su njihovi posmrtni ostaci. Današnja situacija je takva da je riječ o 1993 osobe koje su nestale a od toga je 1571 nestalo, 422 osobe koje se i dalje traže posmrtni ostaci a zna se da su smrtno stradale. A od ovih 1571 nestalih je 920, odnosi se na godinu '91. i '92. a 651 na 1995. godinu. To sam mislio važnim istaknuti danas s obzirom na jučerašnje vijesti i na podatke koje su iznijele nevladine udruge. I opet naglašavajući da država radi na tome, ne samo na poginulim i smrtno stradalima na slobodnom dijelu teritorija RH nego da imamo i popis poginulih i smrtno stradalih i na okupiranom području RH tijekom rata, to su uglavnom pripadnici srpske narodnosti. Taj broj je 6239, od toga ih 3574 ima status borca, 1632 ima status civila a za 1033 osobe nije na temelju dokumenata nije moguće utvrditi status. Evo samo sam želio da ne uzimam dalje dragocjeno vrijeme upozoriti da se radi na tome da su okvirni brojevi poznati ali da prije temeljitog ažuriranja ne možemo s time ići, ne možemo ih prikazivati kao konačne brojeve. Evo vama na znanje a vrlo rado ću nakon izlaganja u ime klubova i pojedinačnog upozoriti na još neke stvari ako bude trebalo. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. I u ime Kluba HDZ-a prva će govoriti uvažena zastupnica Marijana Balić. Izvolite.
poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege, gospodine ravnatelju Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata doktore Nazor. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice želim obrazložiti podršku Izvješće o radu Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata za 2015. godinu. Pohvaljujemo rad centra koji je od godine svog osnutka do danas radi uporno, ustrajno i temeljito na otkrivanju istine o Domovinskom ratu. Podržavamo aktivnosti koje su provedene u navedenom razdoblju, te smatramo kako je potrebno i dalje poticati neovisan i objektivan rad centra kako bi nastavio nesmetano sa svojim djelovanjem. Hrvatski memorijalni dokumentacijski centar Domovinskog rata jedno je od najvažnijih znanstveno-istraživačkih ustanova koje svojim radom na temelju činjenica čuva uspomenu na pravedan i legitiman osloboditeljski Domovinski rat. Vrijedi podsjetiti kako u dokumentu koji je upravo ovaj Visoki dom usvojio u listopadu 2000. godine, a riječ je o Deklaraciji o Domovinskom ratu kao temeljna vrijednost Domovinskog rata navedena je uspostava i obrana državnog suvereniteta i teritorijalnog integriteta Republike Hrvatske čime su stvorene pretpostavke za djelovanje pravne države i vladavine prava, te zakonito funkcioniranje državnih tijela kao najbolji način za daljnju afirmaciju dostojanstva Domovinskog rata. Svi se možemo složiti kako centar ima izniman doprinos osvjetljavanju istine o Domovinskom ratu, koji je neosporno temelj moderne Hrvatske države, a da je dao značajan doprinos i u borbi za oslobađanje i dokazivanje nevinosti naših generala u Haagu. Zato držimo da u predstojećem razdoblju moramo dodatno emancipirati stratešku važnost Centra za Republiku Hrvatsku. Smatramo kako je nužno pojačati i potporu Dokumentacijskom centru u Mostaru, znanstvenoj ustanovi koja je osnovana prije nešto više od 3 godine radi istraživanja i publiciranja gradiva iz Domovinskog rata u BiH. Dodatni argument za to su recentni događaji u Orašju, točnije uhićenje desetorice bivših pripadnika Hrvatskog vijeća obrane s područja Bosanske Posavine. Ovim putem pozdravljamo rješenje suda Bosne i Hercegovine koji je ukinuo pritvor uhićenim hrvatskim državljanima iz Orašja. Međutim, mnogobrojne optužnice s kvalifikacijom udruženog zločinačkog pothvata protiv pripadnika HV-a i HVO-a u Bosni i Hercegovini nisu prihvatljive, te svjedoče o potrebi intenziviranja sustavnog znanstvenog prikupljanja i obrade podataka i dokumenata vezano ne samo uz rat u Hrvatskoj već i u Bosni i Hercegovini. Potpuna istina o Domovinskom ratu i događajima u susjednoj BiH temelj je da našim braniteljima i sunarodnjacima u BiH osiguramo pravnu sigurnost i stabilan život neopterećen prošlošću. Na žalost, po završetku rata javnost je bila zasuta raznim iskrivljenim tezama poput teza o dogovorenom, pa i građanskom ratu. Pokušali su nam nametnuti ravnotežu krivnje, pa i tezu o zajedničkom zločinačkom pothvatu. Rad centra pomogao je i u otklanjanju takvih insinuacija i pokušaja prekrajanja povijesti i pridonio na jasnijem osvjetljavanju činjenica i istine. Pokazao je svu važnost prikupljanja, analiziranja i predstavljanja povijesnih činjenica kako bi se njime suprotstavili različitim manipulacijama. Iz predmetnog izvješća razvidno je kako centar kontinuirano kroz tri odjela i četiri odsjeka čini maksimalni napor kako bi podigao razinu svijesti o značenju vrijednostima Domovinskog rata, odnosno kako bi ispunio svoju glavnu zadaću zbog koje je i utemeljen, a to je prikupljanje, sređivanje, čuvanje te stručno i znanstveno istraživanje i … [[Govornica se ne razumije.]] iz Domovinskog rata. Tako je vidljiv podatak da je centar u 2015. godini zaprimio najmanje 123 zahtjeva od fizičkih i pravnih osoba što daje uvid o aktivnom i dostupnosti centra i interesu koji sam centar izaziva i kod fizičkih i kod pravnih osoba, te opravdava njegovo postojanje. Pozdravljam i podatak kako je knjižnica centra povećala broj knjiga i naslova kako u tiskanom, tako i u digitalnom obliku. Pohvaljen je i podatak da je centar u protekloj godini objavio 8 knjiga i ima jednu u pripremi. Isto tako pozdravljamo nastavak rada na ažuriranju podataka o poginulim braniteljima i civilima u Domovinskom ratu, odnosno rad na projektu izravni demografski gubitci Republike Hrvatske u Domovinskom ratu. Identitet i pronalazak nestalih osoba za vrijeme Domovinskog rata su još uvijek neriješeno i bolno pitanje posebice za njihove obitelji. Naglašavamo važnost bržeg i kontinuiranijeg rješenja tog bolnog pitanja i odnosima Hrvatske i Srbije, a pozivamo i Memorijalni centar i sve druge dionike u društvu koji sustavno rade na razotkrivanju istine o Domovinskom ratu da svi zajedno ulažemo dodatne napore i napravimo pravi pomak u pronalasku nestalih ljudi u ratu. Cijenjene kolegice i kolege zastupnici, kao što je nedavno i ravnatelj Nazor izjavio povijest treba poznavati da se zna, da se ne zaboravi i da se ne ponovi. Arhivska izdavačka djelatnost Hrvatsko memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata u tome daje značajan doprinos, a zasigurno pomaže i jačanju našeg konsenzusa i jedinstva u društvu o Domovinskom ratu što smo imali prilike i vidjeti na ovogodišnjoj obljetnici pada herojskog grada Vukovara. O Domovinskom ratu treba učiti, pisati, pričati i skupljati podatke da se nikada ne zaboravi ni ne ponovi. Knjige, zapisi, fotografije, izložbe ostaju mlađim naraštajima kao trajna istina o Domovinskom ratu kojima je obranjena samostalna i suverena Republika Hrvatska. Slijedom navedenog Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržat će predmetno izvješće centra za 2015. godinu. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepa. Sljedeći Klub zastupnika onaj Živoga zida u ime kojega će govoriti uvaženi zastupnik Branimir Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege, poštovani ravnatelju. Izvješće o radu Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata za 2015. godinu je jedno od rijetkih izvješća koje smo primili, a koje zaslužuje prolaznu ocjenu. Naime, samim uvidom u ovo izvješće kao i usporedbu sa nekim drugim izvješćima posebno sa ustanovama u kulturi i znanosti posve je jasno da Hrvatski memorijalno-dokumentacijski centar ispunjava svoju zadaću sukladno danim mogućnostima. Važno je napomenuti da u Dokumentacijskom centru radi samo 18 zaposlenih, da se oni svi stručno usavršavaju, da tamo već sada ima 7 doktora znanosti i više zaposlenika na doktorskom studiju, da oni izdaju knjige. U toj 2015. godini bili su autori ili su autori devet knjiga, objavili su 24 znanstvena ili stručna rada, značajno su povećali opseg arhivske građe što im je primarna djelatnost, dakle videozapisa, fotografija, memoarskog gradiva, digitalizirane građe. Manjim dijelom proširili su zbirku u knjižnici, a sve to uz vrlo skromna sredstva koja iznose oko tri milijuna kuna nedovoljna, ali ustanova dijeli sudbinu hrvatskoga proračuna i gospodarstva u cjelini, naravno i stanja u samoj znanosti. Pri tom kada govorimo o ovoj usporedbi sa nekim sličnim ustanovama ili zakladama, recimo kakva je Zaklada za znanost, ona će ubrzo biti na dnevnom redu, Hrvatski memorijalno-dokumentacijski centar je ostvario i vlastite prihode u visini od oko 15% i to je vrlo pohvalno da oni nisu ovisili samo o sredstvima iz proračuna nego su pronašli načine i da ostvare neka sredstva vlastitim radom. Ono što bi se možda moglo unaprijediti je recimo skupljanje audio memoarske građe dok su ljudi još živi, dok se ljudi još relativno svježe sjećaju nekih događaja iz prošlosti, neke stvari nisu ostale zabilježene na pisanom materijalu pa bi trebalo ta sjećanja možda više u većem opsegu zabilježiti, što naravno podrazumijeva puno veći obim rada. Možda će se povećanjem djelatnika i taj dio građe prikupljene obogatiti. Naravno netko će primijetiti da je u ovom izvješću zabilježeno premalo korisnika građe. Naime, samo 123 što je doista malo, ali ono nažalost upućuje na opće stanje hrvatske znanosti, premalo je ljudi zaposleno na mjestima znanstvenih novaka u istraživačkim centrima i ovaj broj odražava to loše stanje. Ono što je govorio ravnatelj Nazor i što treba definitivno istaknuti, ali i pohvaliti je činjenica da se pristupilo izradi popisa žrtava i to je vrlo važno napomenuti, cjelovitog popisa žrtava. Dakle do sada su se u prošlosti ne tako davnoj radili popisi žrtava samo na jednoj strani ratne slike. Znači radili su se popisi žrtava ili za pripadnike pobjedničke vojske ili za pripadnike poražene vojske i tako se nije mogla dobiti cjelovita slika o stvarnim demografskim gubicima na teritoriju neke države ovdje u ovom slučaju Hrvatske. S obzirom da se nije moglo dobiti cjelovita slika, na kraju se dogodilo to da se brojem žrtava počelo manipulirati i onda ono najgore od svega počelo se brojem žrtava licitirati otprilike u smislu tko ima više poginulih, taj je veća žrtva, što je posve neprimjereno u ovoj problematici. Zato je za pohvalu da je Hrvatski memorijalno-dokumentacijski centar krenuo popisivati sve žrtve i na okupiranim područjima odnosno na područjima tzv. Republike srpske krajine. Pri tom se mogu postaviti neka pitanja, recimo da li se kada se radi popis žrtava na strni agresorske vojske da li se također uzima u obzir broj žrtava koje su poginule na teritoriju Hrvatske iz drugih država. Dakle da li ima Hrvatski memorijalno-dokumentacijski centar neka saznanja koliko je osoba poginulo u Hrvatskoj, a bili su sa teritorija možda BiH, Srbije, Crne Gore, a ovdje sudionici rata. Naravno može se postaviti i pitanje postoje li kakva saznanja o hrvatskim državljanima koji su poginuli na teritoriju drugih država, možda u BiH u onom kratkom ratu u Sloveniji ili eventualno negdje drugdje. Pitanje izrade cjelovitog i vjerodostojnog popisa žrtava naime vrlo je komplicirano, a posebno u ovom slučaju dakle žrtava Domovinskog rata jer postoje vrlo jake administrativne prepreke, znači postoje ograničenja koje stavlja MUP, ograničenja koja postoje na sudovima, ograničenja koja postoje u matičnim uredima i s te strane bi trebalo unaprijediti odnosno regulativu na takav način da se istraživačima Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centara dopuste da pristupe tim podacima u znanstvene svrhe, dakle da dobiju podatke o adresama prebivališta poginulih i o evidencijama koje oni imaju jer često se zna dogoditi da osobe imaju isto ime, prezime. Recimo koliko ima samo u Hrvatskoj Ivana Horvata ili možda ne znam Stjepana Zadravca, radi se o tisućama osoba s jednim te istim imenom i samo ime i prezime po sebi ne identificira žrtvu u potpunosti. Identifikacija žrtava odnosno popis izrade žrtava može se raditi po mnogim drugim kriterijima i u stvari ga treba napraviti kompletno. Bilo bi zanimljivo saznati kakav je udio žrtava u Hrvatskoj po nacionalnosti, po vjeroispovijesti, po statusu zanimanja, po bračnom statusu, po broju potomaka, ali ono što bilo najvažnije ustvari saznati, najvažnije bi bilo napraviti jedno mjesto gdje bi se uvijek vrlo precizno moglo saznati dva bitna podatka. Prvi, koji je način stradanja žrtve i drugi, gdje se nalazi mjesto ukopa. To su dva vrlo bitna podatka koja u ovom trenutku uz ovakva ograničenja nije moguće napraviti. Kao što je rekao sam ravnatelj oni za 3000 žrtava, to je ogroman broj, ne mogu utvrditi točan način stradanja. I tu bi se mogao otvoriti određeni prostor za manipulacije. Te manipulacije ili recimo problemi najbolje će se vidjeti u trenutku kada će se pisati povijesne knjige i kada će se izrađivati spomen-obilježja. To su vrlo dakle ozbiljne stvari i ljudi neće biti zadovoljni sa spomen-obilježjima na kojima će nečije ime i prezime biti krivo napisano, na kojima će nečije ime biti izostavljeno, a ne daj bože da imamo spomen-obilježja na kojima bi bile navedene osobe koje to nisu zaslužile. Sa tim spomen-obilježjima je bilo u nekim sredinama jako puno problema. Potrošili su se ne znam na lokalnoj razini značajna sredstva, a na kraju su ta spomen-obilježja prerasla u nekakvo ruglo na kojemu nitko ozbiljan ne želi komemorirati žrtve. Tako da je sad vrlo bitno dok još uvijek imamo mogućnost da su svjedoci živi, oni koji su vidjeli, koji znaju neke podatke, da se svi zajedno angažiramo dok postoji politička volja, a ja vjerujem da sad postoji politička volja za ovo pitanje, odgovarajuća, da se izradi taj popis žrtava i da jednom za svagda ovo pitanje zaključimo, da u budućnosti nemamo više ovakvih prijepora kakvih smo imali nažalost zbog žrtava Drugog svjetskog rata, da se dan-danas to pitanje poteže na jedan vrlo neugodan način, a sama struka nema adekvatan odgovor što odgovoriti javnosti. I trošili su se novci ogromni naknadno. I vi znate da je bila i saborska komisija u tom, formirana je, da je saborska komisija dobila 11 milijuna kuna i da su rezultati bili vrlo slabi i da ustvari cijela ta stvar nije nikada bila na potpuni način zaokružena i apsolvirana. Evo toliko od mene. Živi zid će ovo izvješće podržati. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo nekoliko replika. Prva je ona uvaženog zastupnika Steve Culeja. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući. Apsolutno me iznenadio mladi kolega Bunjac, način na koji je on svoje izlaganje ovdje rekao. Spomenuo je: svjedok vremena, manipulacije, načine stradavanja, mjesto ukopa. Sve su to termini koji se mogu upotrijebiti ovdje u Hrvatskom saboru na najdirektniji način, a da budu povezani sa mojim nastojanjem, a uz pomoć Dokumentacijsko-memoralnog centra i Ante Nazora i drugih koji su upriličili izložbu povijesnu, dakle jedinu u 25 godina u Hrvatskom saboru, a koja je govorila o stradanju Vukovara, okupaciji Vukovara od srpske strane. Pa i prijašnja izložba koja je bila upriličena povodom 25 godina ubistava hrvatskih redarstvenika, 12-orice dakle u Borovom Selu, gdje smo pokušali sinergijom zajedno da doprinesemo istinu o Domovinskome ratu barem u jednom dijelu te herojske borbe koja je bila za našu domovinu. Da bi istina ostala zapisana potrebno je uložiti napore i raditi na njoj i da sami pišemo tu istinu barem dok su svjedoci živi. A mislim da će uz pomoć Dokumentacijskog centra i gospodina Nazora uspjeti se barem za našeg života doći do te istine pa da povijest bude zapisana na onaj način kako bi trebali biti, a ne sa lažima koje će nas dijeliti i dalje u budućnosti. Pošto mi je prekratko da pročitam, i Rade Šerbedžija je napisao autobiografski zapis 2004. godine u kojemu je iznio niz neistina posebno za svoj grad Vinkovce i za smrt 12-ice redarstvenika. Upravo sam došao do fragmenata te njegove knjige, probat ću pročitati i dati doprinos kulturi. Hvala.
Uvaženi kolega Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Culej, istina se naravno treba saznati. Do nje trebaju doći znanstveni radnici. Naravno prije svega povjesničari, ali i mnogi drugi, demografi, sociolozi. Domovinski rat vjerujem da će se istraživati još desetljećima. Pitanje žrtava tek je temeljno pitanje ove problematike. Trebat će odgovoriti na pitanja koliko je ljudi bilo ranjeno, koliko je ljudi bilo u zarobljeništvu, koliko se ljudi moralo raseliti tijekom Domovinskog rata, kakve su sve bile sociološko i društvene posljedice i vrlo zanimljivo pitanje na koje će morati odgovoriti gospodarstvenici: kakvu je ekonomsku štetu pretrpjela Hrvatska tijekom Domovinskog rata, koliko je to utjecalo na gospodarstvo u cjelini i vjerojatno i novu krizu koju smo proživljavali zadnjih godina. To su dakle pitanja koja zahtijevaju odgovor, a ja se nadam evo da će hrvatski Memorijalno-dokumentacijski centar i druge srodne ustanove dobiti od države odgovarajuće pomoći u narednom periodu koja će dakle biti i povećana da će se dakle za znanost izdvojiti ono što je potrebno jer otkrivanjem istine društvo će ozdraviti u cjelini, malo što može dakle ozdraviti društvo kao što to može istina. Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženi zastupnik Predrag Matić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Bunjac bilo mi je jako drago slušati vaše izlaganje jer vidim da još uvijek ste vrlo iskreni i niste zaraženi, inficirani politikanstvom koji se često može vidjeti i u ovom domu. Dakle sva je sreća za Hrvatsku što postoji Memorijalno-dokumentacijski centar koji radi upravo onako kako njegovo ime kaže i nažalost i oni su ponekad malo inficirani politikanstvom ali nadam se da će ravnatelj dr. Nazor se uspjeti oduprijeti tome i povijesno prikazati one činjenice koje su bile u Domovinskom ratu koje su samo kada su istinite one su najčišće. Ništa ne treba dodavati, ništa ne treba oduzimati da bi cijela priča bila dobra. Želim vam samo u ovome dijelu reći jedan dio vezan uz nestale osobe. Govorim vam to iz prve ruke jer sam godinama radio na tome poslu i mogu vam reći da sva sreća, kažem postoji memorijalni-dokumentacijski centar koji kaže da u Hrvatskoj trenutno potražujemo 1571 osobu naše državljane. Nažalost na ovogodišnjoj proslavi Oluje pročitano je da Hrvatska još potražuje 920 svojih državljana što bi bilo jako dobro nakon svih tih godina da smo toliko ljudi pronašli. Ali vjerujte ukoliko se ne budu tražili svi naši nestali državljani mi ne možemo očekivati uvjetno rečeno od one druge strane da nam kažu, da nam ukažu, pokažu gdje su mjesta masovnih grobnica ako nećemo jednakim intenzitetom tražiti te osobe. Drugi dio koji bih još rekao vezan za ovo vidjeli ste kada je dr. Nazor iznosio brojke kako je to vrlo delikatno objašnjavati i govorili ali evo koliko stignem još samo u ovome vremenu objasniti. Dakle ako je netko bio teško, smrtno ranjen u Oluji a nije poginuo tog istog trenutka nego je odvezen u bolnicu, mogao je preminuti, dan, dva, mjesec ili tri mjeseca, mi ostajemo u dvojbi da li je on poginuo ili što se s njim dogodilo. I onda ako na spomenik poginulima Oluje stavimo njega i stavimo datum 1.10. '95. godine onda netko kaže vidi, pa nije mogao poginuti 1.10. kada je Oluja bila u 8. mjesecu, dakle to su isto ovako delikatne stvari o kojima mora skrbiti memorijalni centar. Hvala lijepo.
Odgovoriti će poštovani Branimir Bunjac.
Uvaženi kolega Matić vi ste u biti točno detektirali taj problem. Naime što sa onima koji su umrli od posljedica ranjavanja. Ja sam sam svojedobno pokušao doći do odgovora na ovo pitanje i zaprepastio sam se da svaka država, gotovo svaka država ima neko svoje rješenje. Neki će staviti posljedice ranjavanja, smrt vrijedi 30 dana nakon ranjavanja a neke države imaju 3 pa i 5 godina nakon ranjavanja ako je uslijedila smrt, smatra se da je to ratna žrtva. I čak se znalo dogoditi da je recimo rat već bio završen, ne znam, 1. ili 2. svjetski rat i osobe su umirale u miru ali ipak su one priznavanje za ratne žrtve. Ja ne znam točno kako je u Hrvatskoj regulirano to pravo ali vjerujem da će se pronaći ljudi koji će dakle moći dati neki meritum u ovoj stvari iako sam ustvari već unaprijed gotovo siguran da se nikada neće moći 100% utvrditi tko je žrtva rata ili nije. I može se dogoditi evo i danas da netko umre od posljedica ranjavanja a da ustvari eto nikada neće doći, da nikada neće doći na popis žrtava. To je vrlo osjetljivo pitanje a najbolje ga je onda riješiti jednom javnom raspravom i zakonodavnim okvirom. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeća će u ime Kluba zastupnika SDP-a govoriti uvažena Sabina Glasovac. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine Nazor, kolegice i kolege. Na samo početku želim reći da će klub SDP-a podržati izvješće o radu Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata za 2015. godinu jer je ono iznimno sadržajno, kvalitetno i sveobuhvatno. Kao što smo imali prilike čuti i u prethodnim raspravama u ime klubova isto će učiniti i ostali klubovi. Nije to nikakva zapravo novina, Hrvatski memorijalno-dokumentacijski centara Domovinskog rata od početka svog postojanja dobiva i podršku svih Vlada RH ali i podršku u izvješćima o svom radu u ovom Hrvatskom saboru. Razlog je jasan, Hrvatski memorijalno-dokumentacijski centar Domovinskog rata je uz skromne financijski, zadane proračunske resurse i okvire u potpunosti ispunjavao svoju ulogu javne arhivske ali i znanstveno istraživačke ustanove koja ima zadaću prikupljanja, sređivanja, čuvanja, stručnog i znanstvenog istraživanja ali i publiciranja gradiva iz Domovinskog rata. U prilog toj tezi idu i vrlo precizno iskazane količine između ostalog prikupljenih, konvencionalnog gradiva, ne konvencionalnog gradiva, pozitiva fotografija, digitalnih fotografija, digitalnih zemljovida i memoarskog gradiva. Jednako tako vidimo da se nastavlja sa digitalizacijom dokumenata da su u 2015. godini kako je iskazano i u samom izvješću, da je digitalizirano oko 180 tisuća i 500 stranica dokumenata. Iznimno značajnim, pa možemo čak reći i pohvalnim smatramo nastavak rada na projektu izravni demografski gubici RH u Domovinskom ratu te ažuriranje popisa poginulih branitelja i civila na slobodnom području RH tijekom Domovinskog rata ali i činjenicu da je tijekom 2015. godine centar radi zaštitnog digitalizirana preuzeo od Ministarstva unutarnjih poslova gradivo tzv. Republike Srpske Krajine za periode 1991. do 1998. godine te je djelomično izvršeno njegovo digitaliziranje dok je ostatak građe u postupku digitaliziranja. Isto tako možemo vidjeti da je i sama knjižnična građa odnosno da je razmjernom s pojedincima i ustanovama centar na neki način obogaćen dodatnom knjižničnom građom. Isto tako smatramo pohvalnim da centar ulaže i dalje u znanstveno istraživanje da sudjeluju u organizaciji i provedbi znanstvenih i stručnih skupova, predavanja, izložbi s tematikom Domovinskoga rata. Jednako tako smatramo dobrim isto i da se objavljuju znanstveni i stručni radovi zaposlenika centra i da se zaposlenici centra dodatno stručno i znanstveno usavršavaju. Pozitivna jest i činjenica da je u financijskom smislu centar 2015. godinu završio viškom prihoda nad rashodima u iznosu od 453 280 kuna, prihodi pa čak i izvorni veći su od onih u 2014. godini. Ono što moram reći sa aspekta osobe koja prati poprilično područje obrazovanja i obrazovnih politika jest priprema i sudjelovanje centra u pripremi predavanja o Domovinskom ratu učenicima u školama u RH. To je u redu, međutim smatramo da to možda nije dovoljno. Gospodine Nazor evo i vi i ja smo imali čast zajedno sudjelovati u radu upravnog vijeća nekih 3 godine čini mi se javne ustanove, Memorijalni centar Domovinskog rata i u te 3 godine imamo jedan lijepi primjer jedne pozitivne priče projekt posjete 8 razreda Vukovaru. Cilj tog projekta jeste da se svi učenici 8 razreda kroz dvodnevne posjete Vukovaru na neki drugačiji način uče o vrijednostima Domovinskog rat i bitke za Vukovar. Sami taj posjet nije nikako suhoparan, on uključuje održavanje predavanja o Domovinskom ratu u skladu sa nastavnim programom predmet povijest za 8 razrede, obilazak svih mjesta sjećanja vezanih uz Domovinski rat, prenošenje poruke mira, prihvaćanje različitosti i suosjećanja kroz školu mira i radionice. Dvije godine provedbe pilot projekta je pokazalo iznimnu zainteresiranost naših učenika za ovakav vid nastave i vjerujem da će se smještajni kapaciteti u što skorije dogledno vrijeme osigurati kako bi ovaj pilot projekt prerastao u jedan ozbiljan projekt. Zašto ovo govorim? Govorim to iz razloga što smo mi prošle godine kada smo raspravljali o izvješću centra za 2014. godinu dali smo jednu inicijativu da biste možda trebali razmisliti o stvaranja interaktivnih materijala kojima biste vi kao centar mogli osuvremeniti nastavu povijesti u školama a gradivo Domovinskog rata učenicima bi se moglo prikazati na puno zorniji, na puno slikovitiji i razumljiviji način učenicima. Na samom kraju evo s jednom godinom zakašnjenja skoro ali ja ću iskoristiti čestitat vam desetu obljetnicu vašeg rada i postojanja koju ste proslavili krajem 2015. godine. Koristim priliku i u ime kluba čestitati odnosno pohvaliti vaš dosadašnji rad i doprinos koji je u stručnom i znanstvenom pogledu koji ste dali ne samo prikupljanju i čuvanju nego i utvrđivanju i prikazivanju istinitih povijesnih činjenica povezanih uz domovinski rat. Istražiti, dokazati, zaštiti i širiti istinu nekada je važnije i zahtjevnije od puke emotivne svijesti pojedinca ili skupine o njezinom postojanju. Centar je upravo to i činio. Prikupljajući dokumente utvrđivao je zaštitio i sačuvao istinu, čuvao je i čuva uspomenu na Domovinski rat, raznim instrumentima ju je publicirao, objavljivao i na taj način činio dostupnom širom stručnoj ali i svoj zainteresiranoj i drugoj javnosti. Da bi istina živjela i prenosila se generacijama potrebno je ostvariti snažnu suradnju s obrazovnim sustavom da bi učenici razumjeli s jedne strane istinu u svoj njezinoj šteti, nasilju i patnji a s druge strane u obrani, pobjedi, oslobođenju, dostojanstvu i miru potrebno je učenicima približiti na način da im se ureže u pamćenje. I mislim da vi u slijedećih 10 godina vašeg postojanja možete dati izniman doprinos upravo u očuvanju te istine i većem i snažnijem povezivanju vašeg rada sa obrazovnim institucijama u RH. Evo na tom tragu još jednom ponavljam podržat ćemo izvješće o radu centra za 2015. godinu.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu i prva će govoriti uvažena zastupnica Irena Petrijevčanin-Vuksanović. Izvolite.
Zaboravila sam kako to ide, ispričavam se poštovani potpredsjedniče, poštovani kolegice i kolege, poštovani ravnatelju o ulozi i važnosti centra već smo sve čuli i ja također mogu samo pohvaliti ovo izvješće i naravno vaš rad i naravno pridodati da je izvješće koliko pratim dosada uvijek dobivalo jednoglasnu podršku svih klubova zastupnika a dobivalo je jednoglasnu podršku i svih Vlada. Ali ono što je danas meni isto jako bitno je nešto što je bilo aktualno prije nepunih mjesec dana, dakle a danas je prilika da se progovori o tome. Možemo si postaviti i pitanje zapravo a pitanje je jako bitno, koliko smo mi kao društvo svjesni dakle važnosti čuvanja povijesne građe? Evo čuli smo iz prethodnih rasprava, svi naglašavaju važnost čuvanja povijesne građe, važnost istine, važnost činjenica. 02A mi vidimo iz zadnjih događaja da, dakle u kojima se spominjala i uloga centra koliko je to bitno. I kad je stvorena Hrvatska država nismo mogli ni slutiti da će se, ha recimo već nekoliko godina kasnije pojaviti određene insinuacije i nakon nekog vremena će biti različitih interpretacija, a da ne kažem i konstrukcija. Da će se činjenice iskrivljavati, da će se činjenice zanemarivati, da će se u javnosti i u medijima širiti dakle razne insinuacije. I sjećamo se 12. studenog 2012., dakle bila je ona oslobađajuća presuda, Haaška presuda hrvatskim generalima Anti Gotovini i Mladenu Markaču. I ta presuda je, dakle s jedne strane značila prestanak naravno njihove patnje i patnje njihovih obitelji. Ali s druge strane je ona značila i konačnu potvrdu da Hrvatska, dakle da Oluja prvo nije zločinački pothvat, a drugo da Hrvatska nije nastala na zločinu kako se moglo iščitavati u određenim dokumentima. I mi znamo da povijest se ne piše na osnovu presuda, ali presude bi da bi bile pravedne morale biti utemeljene na istini i povijesnim činjenicama i to je naravno uloga centra. Ali svjedoci smo evo vidimo iz dana u dan i unatrag nekoliko mjeseci da činjenice često budu iskrivljene. I dakle trebamo sami sebi postavit pitanje koliko smo svjesni važnosti čuvanja povijesne građe. I mislim da trebamo biti itekako svjesni važnosti centra, jer kad se pojave razno razne interpretacije e tada je vrijeme da se na stol vade dokazi i tad je vrijeme da se na stol vade dokumenti. Jer mi živimo u vremenu mogu reći na žalost ili na sreću kako se uzme. Kad jedna riječ političara ima veći odjek u javnosti nego katkad ne znam stotine dokumenata. Ali istina na kraju opet udari zadnja kako se to kaže u narodu. Ja bih se samo nadovezala na ova nedavna uhićenja jer je sad prilika da i vi ovdje za ovom govornicom i javnost je oko toga dosta zainteresirana i razgovarala sam sa nekim ljudima da kažemo neke činjenice. Dakle, ta nedavna uhićenja su otvorila razno razna pitanja i razno razna tumačenja. I sad s obzirom da je ovdje tema izvješće centra naravno da nije izravno vezano ali je jako bitno jer tiče se i djelokruga centra. Zašto je to bitno? Pa bitno je zato da kažemo jer jedan dio nejasnoća u javnosti, a naročito u medijima se pojavio upravo zbog nedovoljno ja bih rekla nedovoljno objašnjenih ovlasti centra koji se tiče ustupanja dokumenata centra. Ono što je jasno, dvije su stvari jasne. Prvo je jasno da se dokumenti centra nisu davali bez hajmo reći odobrenja nadležnih tijela, to je činjenica. A druga činjenica je da tužiteljstvo BiH, dakle je u centru bilo temeljem nekih dokumenata, dakle nekog sporazuma ili idemo reći dogovora koji je postojao. Ali ima treća stvar koja nije jasna, ali ona je dakle u javnosti izazvala najveću nekakvu pomutnju hajmo tako reći. Ja sam prije točno mjesec dana gledala vaše gostovanje na jednoj televiziji i vi ste otprilike rekli da ste nakon što ste dobili dojavu spriječili, organizirali prvi sastanak kod tadašnjeg ministra, a onda ste zaustavili daljnju suradnju i distribuciju tih dokumenata, daljnju suradnju sa tužiteljstvom BiH. I sad mi možemo pretpostaviti, vi kao ravnatelj Centra sigurno ne govorite nešto olako i vaše riječi imaju težinu i logično je da se onda nameće to pitanje, dakle a radi naših građana je bitno i kažem da je bitno da sada ovdje to još jednom kažemo i da tu stvar stavimo hajmo reći ad acta. Logično pitanje je dakle ono koliko je uopće tih dokumenata centra, tih dokumenata HVO-a završilo izvan Hrvatske prije nego je centar postojao. Taj dio pitanja se ne tiče vas i nije u vašoj nadležnosti. Ali onaj drugi dio pitanje je dakle koliko je centar ustupio, to je na neki način u vašoj nadležnosti i ne samo na neki način. I kažem, iako ovo danas nije osnovna tema, ali mislim da su ova pitanja jako bitna i iznimno su važna. Tiču se prvo djelokruga centra, tiču se činjenica i istine i tiču se stvari oko kojih se stvaraju razne insinuacije. I zato bih vas evo ljubazno molila da kad imate priliku i odgovorite, pa će i javnosti biti jasnije. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jednu repliku uvažene Vesne Bedeković. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, ravnatelju gospodine doktore Nazor. Imam potrebu kratko se samo osvrnuti na prvi dio kolegičinog izlaganja. U prilog prikazivanju istinitosti činjenica, dakle i događaja u Domovinskom ratu i tu imam potrebu istaknuti još jedan jako bitan aspekt djelovanja Dokumentacijskog centra Domovinskog rata. Naime, uz jedan prilično skroman, dakle godišnju sumu novca koja na jednoj razini, na lanjskoj razini je bila nekakvih 3 milijuna 170 i nešto tisuća kuna i uz prilično i vrlo stabilno financijsko poslovanje s tendencijom rasta, dakle vlastitih prihoda što nije zanemarivo i relativno malim brojem od 18 zaposlenika u 10 godina rada ono što smatram izuzetno bitnim u radu centra je upravo osnivanje ovog odjela za znanstveno-istraživačku djelatnost koje evo u 10 godina rada ima trenutno ako sam dobro vidjela 5 doktora znanosti koji su stekli uvjete za izbor u znanstvena zvanja znanstvenih suradnika čime centar nema samo karakter arhivske ustanove specijalizirane za ovaj tip građe već ide i korak dalje. Centar je i znanstveno-istraživačka ustanova čiji zaposlenici ne samo da rade na prikupljanju i arhiviranju, znači svih ovih materijala o kojima je bilo riječ, nego rade na njihovoj interpretaciji. A to smatram jednom od bitnih stvari, dakle interpretaciji koja je zasnovana na znanstvenim podacima, na znanstvenim činjenicama i koja će onda dati objektivnu sliku o događajima iz Domovinskog rata i svega onoga što je iza toga slijedilo bez ikakvih tendencija revizionizma i sličnih stvari. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovorit će uvažena Petrijevčanin Vuksanović.
Pa poštovana kolegice svakako da je bitna važnost centra i to smo slušali u prethodnim raspravama, ali ja bih rekla da će se prava važnost centra vidjeti tek desetljećima kasnije jer činjenice dok su friške možda su još pod određenim i emocijama, konstrukcijama, insinuacijama itd., ali ona prava kada se rastereti tog taloga onda postane sve jasnije i tako da će se istina o Domovinskom ratu već je i sada nesporna, ali naše buduće generacije će imati priliku puno toga učiti od centra, dokumenti će biti dostupni, popis poginulih i nestalih će biti kompletan i u tome će se vidjeti prava važnost centra. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava je uvaženog Željka Raguža. Izvolite.
Gospodine dopredsjedniče, kolegice i kolege zastupnice, gospodine Nazor. Poslije ovih riječi hvale o Hrvatskom memorijalno-dokumentacijskom centru Domovinskog rata koje nedvojbeno stoje jer to zaslužuju djelatnici centra i gospodin Nazor, ja ću u svojoj raspravi podsjetiti i na neke realne činjenice od kojih ne trebamo bježati nego ih treba realno sagledavati kako bi objektivnije vrednovali i nasljeđe Domovinskog rata, ali i posljedice Domovinskog rata u suvremenom političkom životu i RH i BiH. Naime, važno je istaknuti da je Hrvatski memorijalno-dokumentacijski centar Domovinskog rata u Zagrebu utemeljen 2005. godine. Hrvatski dokumentacijski centar Domovinskog rata u Mostaru utemeljen je 2013. godine, zahvaljujući potpori Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centara Domovinskog rata iz Zagreba i Ministarstva branitelja RH kada je ovdje nazočni gospodin Matić bio ministar branitelja u Vladi RH. Zašto ovo ističem? Ističem iz razloga što u političkom životu RH nažalost nakon 2000. godine nasljeđe Domovinskog rata bilo je područje gdje se za razliku od drugih naroda i država nije koristilo nasljeđe Domovinskog rata na način da je bilo predmet međusobnog optuživanja i diskvalifikacije drugih strana i stranaka u političkom životu RH. Naime, nakon 2000. godine nasljeđe Domovinskog rata se koristilo od drugih stranaka u optužbama prema HDZ-u za odlazak srpskog stanovništva na osloboditeljske operacije Oluja odnosno kako se tvrdilo od pripadnika drugih stranaka, progon Srpskog stanovništva u RH odnosno koristilo se nasljeđe Domovinskog rata da bi se optužila RH za agresiju na BiH. Ove činjenice su druge strane u BiH i u susjednim državama RH koristile i zloupotrebljavale prema RH, a posebice su ove činjenice zloupotrebljavane kada su Hrvati BiH u pitanju. Drugi narodi, dakle u Beogradu je utemeljen Komitet za istraživanje ratnih zločina već 1992. godine. Srbi u BiH su utemeljeni Republički centar za istraživanje ratnih zločina također 1992. Bošnjaci su utemeljili Institut za istraživanje ratnih zločina 1992. godine u Sarajevu. Kapaciteti ovih ustanova dakle u Banja Luci i Sarajevu kada je u pitanju struktura uposlenih, znanstvena razina i broj uposlenih i njihove mogućnosti nadilaze organizacijske resurse je Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centara Domovinskog rata u Zagrebu, a također više puta nadilaze i mogućnosti Hrvatsko dokumentacijskog centra u Mostaru. Zašto je to tako? Trebamo biti realni pa kazati da se od političkih struktura RH podcijenila vrijednost nasljeđa Domovinskog rata, uz sve ove zloporabe koje sam spomenuo. Koje su posljedice u današnjem suvremenom političkom životu RH i BiH? Nesagledive, negativne i trajne. O čemu je važno voditi računa kada se govori o ovim negativnim posljedicama? Na Međunarodnom kaznenom sudu u Haagu postoje četiri pravosudne presude u kojima je RH navedena kao odgovorna strana u međunarodnom konfliktu odnosno sukobu u BiH. Od bošnjačkih političkih struktura ova činjenica ove četiri pravosudne presude koje su prenesene i u prvostupanjskoj presudi haškoj šestorci odnosno Prliću i drugima kako se to naziva, koristi se kao ključni argument za diskvalifikaciju RH i današnji suvremeni … RH da pomogne na europskom putu BiH. U javnosti RH ne postoji jedno realno sagledavanje opasnosti ovih posljedica i postoji nerazumijevanje zašto postoji otpor prema jednom dobronamjernom angažmanu i potpori RH europskim nastojanjima BiH. Pa upravo iz razloga što se nasljeđe Domovinskog rata nastoji zlouporabiti da bi se RH diskvalificirala i da bi se spriječilo njeno nastojanje da pomogne u realiziranju ravnopravnosti hrvatskog naroda u BiH. Zato je važno istaknuti potrebu širenja kapaciteta Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata u Zagrebu. Također važnost i potporu koju je dakle Ministarstvo branitelja Republike Hrvatske ove protekle tri godine davalo radu Hrvatskog dokumentacijskog centra Domovinskog rata u Mostaru, odnosno potpora Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra iz Zagreba dokumentacijskom centru u Mostaru. Ali ono ključno što je važno naglasiti da u političkoj javnosti Republike Hrvatske naslijeđe Domovinskog rata ne smije više biti predmet zlouporaba zato što su trajne posljedice ostale ovih negativnih procesa iz ranijeg razdoblja i što nas očekuje neizvjesnost sa ishodom drugostupanjske presude u predmetu Prlić i drugi. Važno je također naglasiti zbog nepoznavanja naslijeđa Domovinskog rata u javnosti Republike Hrvatske, medijske izolacije ovoga pitanja, da je Republika Hrvatska u proteklih desetak godina pravila i jednu stratešku grešku kada je Bosna i Hercegovina u pitanju što je nažalost na različite načine vrednovala političku korektnost strana u Bosni i Hercegovini u suvremenom političkom životu u Bosni i Hercegovini. O čemu se radi?! Pod utjecajem međunarodne zajednice Republika Hrvatska je preferirala stajališta bošnjačke strane i kada su bila utemeljena i kada je postojala zlouporaba sa bošnjačke strane prema političkom životu i drugim stranama u Bosni i Hercegovini. Republika Hrvatska je diskvalificirala srpsku stranu u Bosni i Hercegovini i kad je bilo za to argumenata i kad nije bilo za to argumenata. Republika Hrvatska se od 2000. godine nažalost distancirala od stvarnosti Bosne i Hercegovine kada je položaj hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini u pitanju. Ove tri činjenice su posebice zloupotrijebljene od bošnjačkih struktura u Bosni i Hercegovini i one će ostati ako se ne promijeni odnos Republike Hrvatske prema stvarnosti Bosne i Hercegovine jedna trajna blokada u okviru nastojanja hrvatskog naroda da ostvari ravnopravnost sa Bošnjacima i Srbima. Poznato je kako je srpska strana u Bosni i Hercegovini napravila brojne zločine, ali nije poznato i nastoji se to medijski izolirati od javnosti u Republici Hrvatskoj, nije poznato stradanje hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini, nije poznat razmjer toga stradanja niti … stradanja iz razloga što je danas u političkom životu vitalni bošnjački interes hrvatskog naroda da Hrvati u Bosni i Hercegovini nemaju svoju radio-televiziju, dakle da se ne može govoriti o svemu ovome. Nije poznato da je sa područja pod nadzorom bošnjačke vojske, armije Bosne i Hercegovine u ratu u Bosni i Hercegovini protjerano 529 tisuća ne-Bošnjaka. Protjerano je i 586 tisuća ne-Srba sa područja pod nadzorom vojske Republike srpske, odnosno pod nadzorom Hrvatskog vijeća odbrane 52 tisuće. Nije poznato, važno je naglasiti da je armija Bosne i Hercegovine sedam puta više protjerala hrvatskog stanovništva nego što je Hrvatsko vijeće obrane protjeralo bošnjačkog stanovništva. Ove činjenice posebice stradanja hrvatskog naroda na području Posavine, na području banjalučke regije trebaju ostati trajna obaveza političke javnosti u Bosni i Hercegovini da se saniraju posljedice rata u Bosni i Hercegovini i da se Bosni i Hercegovini priđe na jedan realniji način.
Hvala vam lijepo. Imamo nekoliko replika. Prva je uvaženog zastupnika Predraga Matića. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Raguž, hvala vam lijepa što ste danas ovo spomenuli. Međutim, evo ja ću samo pred svim kolegicama i kolegama se zahvaliti i nadam se da zbog toga što ste danas rekli nećete imati problema, ali vi ste hrabar i častan čovjek i niste se i nećete se toga bojati. Dakle, samo ću podsjetiti povijesno, za mene je to bio jedan radostan trenutak kad su gospodin Raguž i Šoljić došli u Ministarstvo branitelja sa idejom da konačno i Hrvati 2013. godine, upamtite to: 2013., ustanove instituciju koja bi mogla parirati institucijama koje bošnjački narod i srpski narod u Bosni i Hercegovini su imali znači 15 godina, 20 godina gotovo prije Hrvata. Bio sam naravno radostan zbog toga što s obzirom na funkciju sam mogao pomoći i želim vam da vaš centar radi jednako uspješno kao što radi Memorijalno-dokumentacijski centar ovdje u Hrvatskoj, ovdje u Zagrebu, koji vodi doktor Nazor i siguran sam i još jedanput izražavam svoje zadovoljstvo i radost što u ovom slučaju nema politikanstva da je i ova garnitura Ministarstva branitelja također prepoznala važnost uloge Memorijalno-dokumentacijskog centra u Mostaru i što mu i dalje daje potporu. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupnik Ivica Mišić.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Gospodine Raguž, u vašem izlaganju sam nekoliko stvari primijetio pa htio bih to malo komentirati. Kažete, utemeljeni su prije memorijalni centri, ja ne znam šta u Srbiji, u Bosni i Hercegovini, možda jesu, ali sve što mogu napisati o ratu mi pišemo istinu, oni pišu laž. To su dvije različite stvari. Zahvaljujem se gospodinu Nazoru na svemu onome što je dosad napravio i stvarno vjerujem da je to puno napravljeno, što su rijetko koje institucije napravile što su napravili ona i propratili naš rat i naša stradanja, i ja mu se tu puno zahvaljujem. Malo ste spomenuli protjerane Hrvate iz Bosne i Hercegovine 526 tisuća, ako sam dobro razumio. Znamo, moramo jednu stvar samo znati, da su Hrvati iz Bosne i Hercegovine, opet ću postaviti pitanje posavskih Hrvata, a i svih bosansko hercegovačkih Hrvata, su glasali za Bosnu i Hercegovinu kada je bilo odvajanje iz Jugoslavije. Ti su ljudi istjerani a zalagali su se za Bosnu i Hercegovinu za razliku od Srba koji nisu podržali Hrvatsku kao državu pa su protjerani što isto želim da se isti ti ljudi vrate nazad u Hrvatsku ali to su dvije velike razlike. Ne željeti Hrvatsku a željeti BiH a biti protjeran iz BiH i ni do danas dan ne možete se vratiti. Opet postavljam pitanje i politici i Hrvatskoj i BiH-a 140 tisuća ljudi se ne može vratiti za ono što je željelo, željelo je živjeti u BiH-a. Znamo da je Dayton napravio Srpsku Republiku, moramo prihvatiti tu činjenicu kakva jeste ali ne moramo prihvatiti da oni ne moraju vratiti ljude na svoje ognjište. Hvala.
Sljedeća replika je uvaženog. A niste se kolega javili za odgovor. Dobro, ajde odgovorite, mislim u Parlamentu se valja ponašati onako kako treba, ako se javi čovjek za odgovor onda se javi za odgovor. Ali izvolite.
Oprostite pogriješio sam. Važno je naglasiti ključnu, stratešku pogrešku Međunarodne zajednice pod utjecajem američke politike da je BiH poistovjećena sa bošnjačkom stranom u BiH-a a u BiH žive 3 naroda, pored Bošnjaka i Srbi i Hrvati. I sve posljedice konflikta u BiH koji se nastoje prikazati često manipulativno na način koji ne odgovaraju stvarnim činjenicama je posljedica ove ambicije dakle da se budućnost BiH poistovjeti sa političkom perspektivom BiH kako je Bošnjaci zamišljaju. Ni jednome narodu, dakle ni Srbima, ni Bošnjacima, ni Hrvatima ne treba niti pripisivati odnos prema BiH koji je bio iskren i da su jedni željeli, drugi nisu nego narode po meni treba jednostavno na jedan korektan način podrazumijevati da imaju svoje interese, svoje poglede u više etičkim zemljama koje treba usklađivati da bi se došlo do kompromisa i načina kako graditi budućnost u BiH. Kada sam kazao da se diskvalificira srpska strana u BiH nisam naravno pri tome mislio da treba braniti ono negativno što se manifestiralo tijekom rata u BiH nego sam naglašavao da diskvalifikacija srpske strane u BiH ograničava i angažman RH kada je u pitanju pomoć Hrvatima u BiH posebice u području Posavine i Banjalučke regije. I kada je u pitanju dakle jedan korektan odnos prema Srbima u Hrvatskoj odnosno srpskoj manjini u Hrvatskoj. Ova kontradikcija u odnosima o čemu sam govorio RH kada preferira bošnjačku stranu ima ove negativne posljedice kada su Hrvati u pitanju i na području Banjalučke regije i Posavine a općenito BiH i perspektive Bih u budućnosti.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog Steve Culeja. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, što se tiče Bosanske Posavine posebice od Oštre Luke, Domaljevca, Orašja gdje su pod zapovjedništvom našega generala časnoga Đure Matuzovića i njegovih prijatelja, posebice specijalne policije Orašja koji su mnogi ostavili svoje živote na prvim crtama od Obudovca, Pelagićeva, Vidovica i Grebnica. Ne mogu da ne spmenem i moje prijatelje suborce dakle koji su bili rodom iz Bosanske Posavine koji su da bi otišli braniti svoju Posavinu morali davati otkaze u našim jedinicama da bi otišli ispuniti svoju svetu dužnost. Danas kada gledamo iz ove perspektive sa razmakom od dvadeset pet godina ne možemo a da ne primijetimo nepravdu koja se počinila prema našim Posavljacima, našim generalima, našim suborcima iz Bosanske Posavine koji su nepravedno optuženi i to selektivno od svoje države u kojoj žive u suživotu sa drugim narodnostima a posebice što su u Posavini branili se od istog neprijatelja od Srba, Obudovca, Pelagićeva i … [[Govornik se ne razumije.]] Krajini i Muslimani bili. Mogu reći da sam bio svjedok tamo kada je potopljen naš … [[Govornik se ne razumije.]] , kada je MIG, potopio je, kada su dovozili naše ranjenike i naše mrtve iz prve crte oštre luke. Danas kada bi otišli na prvu crtu u Oštu Luku koja danas nije više prva crta ugledali biste jedno veliko groblje koje se ističe i na njemu kao da je izbor za najmlađega poginuloga, to su sve mladići od 16 pa na dalje. Dakle dužni smo našoj Posavini i istinu o Domovinskome ratu.
Hvala. Odgovoriti će uvaženi kolega Raguž.
Kada je u pitanju dakle nasljeđe Domovinskog rata, medijski prostor RH, Bosne i Hercegovine zasut je brojnim stereotipima i mitovima koji jednostavno diskvalificiraju jedno objektivno sagledavanje posljedica rata u BiH. Kada je Posavina u pitanju jedan od mitova koji je stvoren, koji je ostao kao trajan uteg u odnosima i unutar BiH između dijelova Hrvatskog naroda recimo Bosne, Posavine, Hercegovine je mit o izdaji Posavine. Dokumenti, činjenice, diplomatski izvori međunarodne razine pokazuju da je od tadašnjeg bošnjačkog vodstva išla inicijativa prema međunarodnim strukturama da se RH uvedu sankcije ako se manji dio dragovoljaca iz RH koji su bili nazočni u to vrijeme u Posavini ne povuku iz Posavine i to je nažalost uz tehničku i brojnu premoć srpske strane na području Posavine uvjetovalo i pad Posavine. vrijedno je dakle i kroz djelatnost Hrvatskog memorijalnog-dokumentacijskog centra osvijetliti sve tamne stranice da bi ostalo što manje stereotipa odnosno mitova u političkom životu i RH i BIH.
Hvala lijepa. Slijedeća rasprava bit će ona uvaženog Zdravka Ronka. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ravnatelju naravno da se ne bih ponavljao kao što se i moj klub podredio podržavam rad Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra u smislu očuvanja memorije i podizanja svijesti o vrijednostima Domovinskog rata. Podržavam i zalaganje za veću prisutnost a i stalnu prisutnost te tematike u školskim ustanovama kao i veće suradnje i interakcije centra i jedinica lokalne samouprave pa i u smislu financijske poveznice. Hrvatski memorijalni-dokumentacijski centar je veoma mnogo učinio na prikupljanju, sređivanju i zaštiti arhivske građe iz Domovinskog rata na opsluživanju raznih institucija odvjetničkih timova, u izdavačkoj djelatnosti, organizaciji predavanja, stručnih i znanstvenih skupova, izložba, ažuriranja, popisa poginulih branitelja i civila u Domovinskom ratu te prezentaciji putem javnih tribina, skupova, kroz dnevne novine, časopise, radio i televiziju. I na tome im treba čestitati, ali treba im i zahvaliti. To pred njima je još puno posla i moja je ocjena da treba i požuriti da se što je moguće više toga otme i samom protoku vremena. Rekao sam to i pri razmatranju izvješća za 2014. godinu kad me rastužio podatak koji je bio objavljen da je Hrvatski memorijalni-dokumentaciji centar te godine ostvario svega 10 tisuća donacija pa sam stoga i iz tog razloga pozvao one koji imaju novca i koji tako domoljubno doniraju političke stranke da se iskažu i barem u istom omjeru doniraju i Hrvatski dokumentaciji memorijalni centar. I evo ovaj centar u 2015. godini dobio je čak 26 150 kuna donacija što je na prvi pogled dobar rezultat jer je to u odnosu na 2014. 150%. No, kad se tih domoljubnih 26 tisuća kuna donacije usporedi sa 2,5 milijuna domoljubnih donacija HDZ-u što je dakle svega 1% onda opet ostajete na neki način rastuženi, rastuženi ste i kad vidite da je ta sredstva koja se doznačavaju iz državnog proračuna preko Ministarstva kulture da su stalno na granici ispod 3 milijuna a da kvalitetno rješenje arhivskog prostora još nije na vidiku. Ako se uzme u obzir da moramo požuriti, da imamo još puno posla mislim da se na ovom polju treba dosta toga još učiniti. Dakle uz čestitke i zahvalu i poticaj onima koji mogu i imaju kao i onima koji odlučuju o novcu poticaj da podupru sva ova nastojanja Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra na polju čuvanja memorije i podizanja svijesti o vrijednostima Domovinskog rata. Evo toliko, hvala lijepo.
Hvala vam lijepa. Slijedeća pojedinačna prijava je ona uvaženog zastupnika Bože Ljubića. Izvolite.
Gospodine predsjedatelju Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici nakon izvješća, dakle usmenoga a još više na osnovi materijala koji nam je prezentirao Hrvatski dokumentacijski centar Domovinskog rata i i nakon ovih rasprava zapravo teško je nešto novoga dodati. Mogu reći naravno da podržavam i podupirem izvješće Hrvatskog dokumentacijskog centra Domovinskog rata iako da se mene pita ja bi govorio o obrambenom Domovinskom ratu jer mi danas evo 20 i nešto godina nakon Domovinskog rata znamo tko je bio agresor i tko se branio međutim za 50, 100 godina možda će netko pitati oko toga. Ali to je najmanje što u ovom momentu bi trebali, čime bi se trebali baviti. Ono što ja želim ovdje istači, dakle treba odati priznanje dokumentacijskom centru na dokumentiranju istine o Domovinskom ratu. Međutim, ono što nama manjka ovdje i u Hrvatskoj a naravno i u BIH to je diseminiranje istine o Domovinskom ratu i to nije samo uloga dokumentacijskog centra već je to uloga i medija, izdavačke djelatnosti, filmske produkcije, diplomacije itd. Nažalost ja moram konstatirati da smo mi tu da tako kažem informativno diplomatsku utakmicu ako hoćete i promidžbenu i izgubili jer su drugi mnogo ranije i mnogo sustavnije krenuli u tom smjeru a mi smo rekao bih naivno mislili branimo se, zastupamo pravednu stvar, neke stvari su samo razumljive po sebi a kako što vidimo nisu, nisu vidimo po percepciji koja se stvara i stvarala se godinama i u međunarodnoj zajednici, nažalost poticana i sa unutarnjeg plana u RH o … Hrvatske u ratu u BIH u agresivnom smislu itd. itd. Dakle, nažalost tu se ne radi samo o percepciji, radi se zapravo ta percepcija ima i svoje materijalne i pravne posljedice, pa smo ih vidjeli evo kolega Raguž je rekao 4 pravovaljane presude u kojima je Hrvatska na ovaj ili onaj način proglašena umiješanom u rat u BIH. To su presude da podsjetim generalu Blaškiću, Dariju Kordiću i još nekim drugim. A naravno ono što je pred nama to je dakle drugostupanjska presuda šestorci u Haagu poznata pod nazivom „Prlić i ostali“ gdje se također Hrvatska spominje i to u … [[Govornik se ne razumije.]] predsjednika Tuđmana, ministra Gojka Šuška. Dakle, to su te stvari koje zapravo treba mijenjati i još uvijek nije kasno sa se te stvari mijenjaju. Naravno posljedice toga svega mi osjećamo danas i u Hrvatskoj jer se Hrvatska stigmatizira pa i od naših susjeda u aktuelnim političkim procesima i u regiji i šire, ali s druge strane još više osjećamo mi posljedice Hrvati u Bosni i Hercegovini jer se nastoji Bosna i Hercegovina modelirati na osnovu ovih manipulacija i stigmatizacija koja su, dakle posljedica iskrivljivanja istine o Domovinskom ratu. Pa se na žalost i ovdje u Hrvatskoj nedovoljno prepoznaje, pa će se i ovdje često čuti o Hrvatskoj zajednici Herceg Bosni, hrvatskoj Republici Herceg Bosni kao para državi, pa čak i kao zločinačkoj tvorevini. Međutim, zaboravlja se istina da je Hrvatska zajednica Herceg Bosna osnovana 18. studenoga 1991. godine i prije izbijanja rata. Ali kada? Nakon što su osnovane u Bosni i Hercegovini autonomne ovlasti Srba i nakon što bošnjačka vlast, centralna u Sarajevu nije našla načina da odgovori tome. S druge strane, zaboravlja se ovdje da je u Bosni i Hercegovini skoro godinu dana prije osnivanja Hrvatskog vijeća obrane koje se desilo 8. travnja '92. godine osnovana Bošnjačka patriotska liga koja se onda transformirajući se u armiju percipira kao obrambena snaga u Bosni i Hercegovini. Zaboravlja se da je nakon napada na Sarajevo, opsade Sarajeva u travnju '92. godine Predsjedništvo Bosne i Hercegovine donijelo odluku da su HVO i teritorijalna obrana tada se zvala, Armija BiH kasnije obrambene sile Bosne i Hercegovine. Prema tome, to su sve stvari koje se zaboravljaju i onda nije čudo što smo izloženi ovakvim manipulacijama i stigmatizacijama i što ona ima i ovakve posljedice. S druge strane zaboravlja se činjenica da je skoro 99% Hrvata na referendumu za nezavisnost Bosne i Hercegovine glasovalo za Bosnu i Hercegovinu. Najveći procent da srpska politika u Bosni i Hercegovini tada nije htjela uopće nikakvu Bosnu i Hercegovinu, odnosno htjela je u okviru krnje Jugoslavije. Zaboravlja se činjenica da su Hrvati tada glasovali za Bosnu i Hercegovinu, ali su tražili da bude federalno ustrojena što i danas tražimo mi legitimni predstavnici Hrvata okupljeni oko Hrvatskog narodnog sabora. Zaboravlja se činjenica da su Hrvati prvi podržali plan Međunarodne zajednice za ustroj Bosne i Hercegovine poznat kao Karington Kutijerov plan iz '92. godine i da je on bio podržan od svih strana u Lisabonu, a da je nakon povrataka u Bosnu i Hercegovinu Alija Izetbegović odustao od toga plana. Dakle, zaboravlja se činjenica da su Hrvati prvi podržali Owen Stoltenbergov plan i Washingtonski sporazum i da je sukladno sporazumu Armije Bosne i Hercegovine odnosno vlasti Republike i Federacije Bosne i Hercegovine i vlasti Republike Hrvatske sklopljen Sporazum o oslobađanju dijelova Bosne i Hercegovine koji su stvorili uvjete za zaključenje i mira u Bosni i Hercegovini odnosno Daytonskog mirovnog sporazuma. Nadalje da mi dovoljno ne radimo na disiminaciji istine o Domovinskom ratu i na činjenici da je Domovinski rat jedan jedinstven, da se Hrvatska branila u Bosni i Hercegovini, također i u Hrvatskoj. Da su vojnici HVO-a branili Hrvatsku, da se te činjenice dovoljno znaju i dovoljno percipiraju onda ne bismo čuli jučer ovdje i zadnjih dana da su, ne jučer nego prije nekoliko par dana kad smo razgovarali o proračunu da se ovdje izražava bojazan da će u novom jedinstvenom Zakonu o braniteljima Republike Hrvatske i članovi HVO-a biti statusno riješeni i obuhvaćeni. Dakle, uvjeren sam da ljudi znaju konkretnu istinu da ne bi na takav način postupali. Zna se ovdje u Hrvatskoj mnogo toga o zločinima drugih u Bosni i Hercegovini, o zločinima gdje su Hrvati žrtve najmanje, zna se ponešto o stradanjima Hrvata na teritoriju Republike Srpske gdje su oni stradali zajedno sa Bošnjacima. Na žalost na područjima Federacije Bosne i Hercegovine današnje i na zločinima na Hrvatima zna se vrlo malo. Dakle, tko danas ovdje u Hrvatskoj, da li itko zna za stratište Uborak i Sutina gdje je 114 Hrvata i Bošnjaka na početku rata masakrirano i bačeno na smetlište Uborak kod Mostara od strane srpsko-crnogorskog agresora kojim je zapovijedao tada Momčilo Perišić koji čak nije ni suđen za to. Koliko se ovdje zna o zločinu u Doljanima gdje je ubijeno 38 civila i vojnika, vojnika nenaoružanih za vrijeme žetvenih radova od strane jedinica Armije BiH. Koliko se ovdje zna o zločinu u Doljanima, gdje je ubijeno 38 civila i vojnika, vojnika nenaoružanih za vrijeme žetvenih radova od strane jedinica Armije BiH. Koliko se ovdje danas zna o zločinu u Uzdolu iz rujna '93. godine gdje je ubijen 41 civil i manje vojnika. Tko zna danas ovdje o Križančevom selu, Buhinim kućama, Zabilju itd. dakle u središnjoj Bosni gdje su ubijene 74 osobe. Zna se ovdje mnogo toga o Ahmićima, dakle o zločinu koji su počinili pripadnici HVO-a i u redu je što se zna. Međutim, na žalost ne zna se o ovom, o ovoj činjenici i onda se stvaraju krive percepcije. Na osnovu krivih percepcija krivi zaključci. Naravno tko danas nešto znade o zločinu nad 21 zarobljenim pripadnikom HVO-a u Bugojnu, o ritualnim odsjecanjima glava koje danas evo na televizijskim ekranima vidimo na područjima Sirije i Iraka okupiranim od strane ISIL-a. Dakle, sve su to činjenice koje mi trebamo ispraviti jednom disiminacijom istine o Domovinskom ratu, a na sreću imamo sada kvalitetan Dokumentacijski centar i ovdje u Zagrebu i Mostaru koji vodi moj kolega Željko Raguž. Dakle, samo treba poraditi na … te istine i naravno da te manipulacije ne urode posljedicama dugoročnim i trajnim i za Hrvatsku i za hrvatski narod u BiH. Prva stvar na kojoj treba sada raditi to je obrana istine o Domovinskom ratu glede optuživanja pripadnika HVO-a u BiH i temeljem ovoga procesa u Haagu šestorci Hrvata iz BiH. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Replika uvaženog Ivice Mišića. Izvolite.
… Ljubiću lijepo ste sve ovo govorili pa ste spomenuli sudove i naše ljude koji su u zatvorima što i ja sam smatram da su vjerojatno nepravedno osuđeni u odnosu na druge koji još uvijek nisu osuđeni. Ja znam da je sud politički i da se vodio i protiv hrvatskih generala politički sud pa se na kaju ipak istina doznala i vidjela i oslobodili su se nažalost nakon godina koji su oni proveli u zatvoru. Mi smo Hrvati u BiH svakako uvijek neka vjetrometina gdje svi ratovi nas zahvate, svi nas potjeraju iz te BiH koji smo prvi narod u BiH, nikoga nije bilo kada su Hrvati živjeli i imali na kraju kompletnu BiH. Danas evo vidite šta imamo, a šta nemamo, šta drugi imaju, šta svojataju a sve je oteto od nas Hrvata, povijesno gledano. Hrvati su za vrijeme austrijskih ratova vi ste povjesničar Nazor pa znate da je ostalo tek 180 tisuća u BiH pa prije ovog rata je bilo negdje oko 800 tisuća, sada je negdje između 400 i 500 tisuća. Mi smo žilavi narod, na kraju to je naša zemlja i želimo i mislimo da ćemo opstati tamo bez obzira na sve ove političke igre. Druga stvar, spomenuli ste zločine Muslimana u BiH, što smatram i vjerujem da je to istina i znamo da je to istina. Ali tko je kriv za to što ih nismo osudili? Pa valjda smo to mi. Mi smo trebali podnijeti te tužbe i osuditi te iste ljude koji su napravili te zločine. Pa mi to nismo ni u Hrvatskoj čak osudili koji su se desili po Vukovaru i okolo, dobro to znamo i onda sada pričamo neko nam je drugi kriv. Mi smo krivi. Oni su '92 [[Upadica Reiner: Hvala.]] što je memorijalni centar osnovali, a mi to nismo. Mi smo krivi.
Hvala lijepa. Odgovorit će uvaženi Božo Ljubić.
Kolega Mišiću ja se slažem s vama da smo mi krivi i zapravo i ova rasprava danas ovdje nije da tak kažem stručno znanstvena vježba da analiziramo izvješće dokumentacijskog centra već upravo da od danas uradimo ono što smo propustili uraditi do danas. Dakle sve ove žrtve koje sam ja maloprije nabrojio koji su stradali bilo kao vojnici, bilo kao civili, to su mahom hrvatski državljani. Dakle Hrvatska država je sama mogla pokrenuti procese protiv počinitelja da se to sankcionira. Nije pokrenuta. Pa zato što zapravo u Hrvatskoj se vrlo malo zna o tome. Nažalost u jednom periodu bilo je vrlo malo interesa. I zato ovo uhićenje desetorice naših sunarodnjaka iz Posavina pripadnika HVO-a zapovjednika i vojnika koje je ovdje u Hrvatskoj dočekano sa velikom pozornošću može imati na kraju krajeva i pozitivne posljedice da se Hrvatska konačno probudi i počne baviti ovim stvarima na jedan sustavan način. A što se tiče našeg ostanka i opstanka u BiH, da, jesmo masakrirani u dijelovima BiH, pogotovo dijelovima koji sada zauzima entitet koji se zove Republika Srpska, međutim smatram da mi imamo još uvijek dovoljno prvo volje i htjenja da sačuvamo naše pravo na BiH, da imamo sada novostvorenu konstelaciju odnosa i u BiH i u Hrvatskoj i međunarodnoj zajednici pod utjecajem određenih da tako kažem regionalnih svjetskih gibanja koji idu na ruku Hrvatima u BiH, a Hrvatska je već zacrtala svoj put kao članica EU i NATO-a i ja uopće ne strahujem za Hrvatsku u ovom momentu je glavni strateški cilj očuvati opstojnost i nacionalni subjektivitet Hrvata u BiH.
Hvala lijepa. Sljedeća replika uvažene kolegice Ljubice Maksimčuk. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege, uvaženi gospodine Nazor. Na početku se moram osvrnuti da i sama dolazim iz područja naše domovine koje je bilo pogođeno ratnim zbivanjima u Domovinskog ratu čijom problematikom se bavi ovaj vaš centar. Stoga moram pohvaliti naravno rad ovog centra. Doći će vrijeme kada mi koji smo bili akteri odnosno sudionici svega ovoga nećemo moći prenositi ovu priču našim mlađim generacijama.
Kolegice Maksimčuk vi replicirate kolegi Ljubiću.
Da, naravno. Pa će oni posegnuti za rad ovoga centra. No međutim gospodin Ljubić je se osvrnuo i rekao da se vrlo malo zna o stradanjima Hrvata u BiH s čime se ja slažem. Naravno da mi danas ovdje vodimo polemiku o Hrvatskom memorijalno-dokumentacijskom centru i moram reći i zahvaliti se što je velika pomoć pružena našem centru u Mostaru, ali isto tako moram napomenuti da je 150 tisuća Hrvata protjerano iz bosanske Posavine da ne govorimo o Hrvatima u srednjoj Bosni i svima onima koji se ne mogu niti vratiti. A vrlo malo se zna o problemima i njihovim stradanjima, a i o problemima onih koji su se vratili i provokacijama koji danas žive, a vrlo ih je malo na području BiH. Moram se osvrnuti i na pitanje kolegice Petrijevčanin Vuksanović koja je spomenula nedavna zbivanja i sami ste napomenuli ovdje u Orašju. Naravno da je to pitanje koje brine i zanima naš narod u BiH. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovorit će uvaženi Božo Ljubić.
Ukratko, mogu reći da se slažem sa svime što je rekla kolegica Maksimčuk. Međutim ono što ja želim ovdje još jednom podcrtati što je problem istraživanja, osumnjičenja, i optuživanja u BiH, o čemu se također vrlo malo zna. Dakle, u Bosni i Hercegovini se danas sumnjiči i optužuje po dva zakona. Jedan zakon koji je donesen za vrijeme bivše države, koji nije u sebi sadržavao zločine protiv čovječnosti i koji je bi blaži po visini kazna prema optuženima. I drugi zakon koji je donesen u Bosni i Hercegovini 2003. godine koji je uveo nove kvalifikacije u svoje članke i koji je mnogo strožiji. Nažalost u ovom momentu se tu pristupa selektivno. Kada je govor o pripadnicima hrvatskog naroda i zapovjednici i obični vojnici se optužuju, sumnjiče i sude prema ovom strožijem zakonu iz 2003. godine iako je Sud za ljudska prava u Strasbourgu naredio da se ne može retroaktivno primjenjivati zakonodavstvo. S druge strane kad je pitanje npr. Bošnjaci, pripadnici bošnjačke armije, oni se isključivo sumnjiče i sude prema blažem zakonu iz bivše države. Jedino poneki zapovjednik dakle po ovom strožem zakonu. Dakle, to su te stvari gdje imamo u vršenju pravde nepravdu. Dakle, selektivna pravda nije pravda. Dakle, sve su to stvari o kojima treba znati i ovdje u Hrvatskoj da bi imali pravi odnos prema ovim pitanjima. Hvala lijepo.
Hvala. I zadnja replika uvažena Steve Culeja. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Ponukan iskazom gospodina Ljubića ne mogu da kad se sjetim Buhinih kuća koje ste spomenuli, ne mogu a da ne spomenem i knjigu našega biskupa Komarice banjalučkoga koje smo svi imali prilike vidjeti, ne znam tko je pročitao, ali ono što sam pročitao unutra, ona svjedočanstva naših Hrvatica, Hrvata, inih, drugih, to je za zonu sumraka. Ne mogu da ne spomenem rad našeg dokumentacijskog centra da li prikuplja isto tako podatke od svjedočanstava naših svjedoka na našim sudovima, a vezani uz ratne zločine. Mislim da bi tu bilo jako puno materijala i građe. Pa ne mogu isto tako da ne spomenem i svjedočenje američkog vojnika Coltona Perryja koji je bio zarobljen zajedno sa hrvatskim vojnikom Zdravkom Filipovićem iz Soljana u Pelagićevu i koji su prošli Golgotu, dakle od Pelagićeva prebacivanja helikoptera do Beograda, mučenja i sve ono što su oni preživjeli tamo, takva svjedočenja kad bi se sva slila na jednome mjestu i kad bi se ta iskustva iz svih tih iskaza izvukla, moglo bi se doći do istine. I još jedan podatak koji nikako ne mogu zaboraviti u samom jeku rata u Orašju je bilo zarobljeno na crti 20-tak četnika iz Borova Sela koji su po završetku vukovarske okupacije preselili se sa svojim oružjem i postrojbama na našu Bosansku Posavinu i njih 20-tak je došlo četnikovati i nastaviti svoj pir, dakle i u Bosanskoj Posavini uz svesrdnu pomoć bivše Jugoslavenske narodne armije koju su mnogi u našoj Bosni i Hercegovini kao i mi očekivali kao osloboditelje [[Upadica Reiner: Hvala.]] međutim oni su bili okupatori zajedno sa ovim drugima. Hvala.
Hvala. Odgovor uvaženog Bože Ljubića.
Uvaženi kolega Culej, drugo pitanje koje se tiče dokumentacijskog centra, da li dokumentira zločine nad Hrvatima u Bosni i Hercegovini, to će vjerojatno govoriti kolega Nazor, ali ja vjerujem u sinergiju ova dva centra dakle u Zagrebu i Mostaru da će to biti sveobuhvatno obrađeno. Što se tiče zločina u Bosni i Hercegovini općenito i karaktera rata u Bosni i Hercegovini odnosno on je nama poznat, ali kako je prikazan zapravo sudovi od Haaga pa nadalje u Bosni i Hercegovini nisu pristupili na onaj način na koji je trebalo. Dakle, izgleda da je i to je jasno netko rekao ovdje da su to politički sudovi, pogotovo u Haagu, jasno je čim je osnovan od strane Ujedinjenih nacija gdje nema drugog stupnja, jasno je da je to politički sud. Indikativno je zapravo da su presude u Haagu po mom mišljenju nastojale apsolutno izolirati vrh bivše Jugoslavije, vrh takozvane Jugoslavenske narodne armije, vrh Srbije od ratova u Hrvatskoj, Bosni i Hercegovini pa i glede Vukovara, nitko nije odgovarao za razaranje Vukovara, nitko nije odgovarao za razaranje Mostara niti za ovaj zločin na… Dakle, sve su to stvari koje trebamo znati i s kojima se trebamo moći nositi, naravno dokumentacija, politika, diplomacija tu moraju biti u sinergiji. Hvala lijepo.
Hvala. Završno izlaganje u ime Kluba HNS-a imat će uvaženi Milorad Batinić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče, poštovani ravnatelju Nazor, kolegice i kolege. Izvješće iako je kao što je rečeno u uvodu skraćeno mislim da govori više nego dovoljno. Svakako da ćemo podržati izvješće o radu Upravnog vijeća centra, međutim mislim da je prilika i s obzirom na okolnosti i s obzirom političko okruženje, mislim na susjedne države, isto tako i na određeno iskakanje van okvira određenih političara susjednih država, očito da određene pretenzije koje su bile ispoljavane u povijesti da nisu prestale, a nije izvjesno niti da hoće. Vjerujem da će se, informirani smo i o početku pregovora o otvaranju određenih poglavlja susjedne države i vjerujem da će se u narednim razdobljima pokušati pravdati sa izvrtanjem činjenica i to prvenstveno na temelju Domovinskog rata. Stoga mi u HNS-u smatramo da ovaj posao koji radite treba nastaviti još intenzivnije, a vjerujem da su sada i vidi se, a sjećamo se iz prethodnih godina, iz izvješća 2013. godine kada ste se formirali i znanstveno istraživački dio. Smatram da to područje treba intenzivirati. A to dovodim isto tako i u kontekst i sa onim dijelom proračuna koji vam je na raspolaganju što smatram da nije dostatan. Tako da evo i apel vama ravnatelju, vjerujem da ste to već i razmatrali. U narednim godinama svakako da bi trebalo pojačati proračun. Budimo realni i objektivni 3 milijuna kuna, tu negdje to su tri, ajmo reći sedmice malo lux klase BMW-a. Pa ja vas pitam kolegice i kolege, vjerujem da se i mi svi zajedno pitamo da li je to cijena istine o Domovinskom ratu jer ta istina nije samo istina, činjenice, fakti, povijesni segment. Da li smo se ikada zapitali da li je to u dijelu zaštite nacionalnih interesa i te koliko važno i bitno. Mi smo na Balkanu. Gledamo što se dešava u političkom smislu, politikanskom ili kako hoćemo, znači nema tu nekakvih suvislih politika da mi se ne bi susjedne države uvrijedile. Gledamo Srbiju, gledamo što se dešava u Bosni. Što će biti u ostalim sastavnicama, rastavnicama bivše Jugoslavije to još uvijek ne znamo. Znači Balkan se trenutno primirio stoga smatram da trebate nastaviti sa svojim radom još intenzivnije, okupite mlade stručnjake, mlade ljude, mislim da proračun, da to nije tema o kojoj bi uopće trebalo biti sporno i upitno jer istina nema cijenu a traganje za istinom to vi najbolje znate a i mi koji smo imali prilike sudjelovati u nekim radovima takvog tipa istinu kada počnete istraživati jednom nikada ne prestajete. Domovinski rat, mislim da nije dovoljno da o njemu govorimo zaštitnički u smislu deklaratornog nego to trebamo i primjerom pokazivati. A ovo je prva linija obrane i suvereniteta RH, zaštita nacionalnih interesa kroz to. Zato ravnatelju vjerujem da ćete biti u zahtjevima, planovima, daleko ambiciozni. U svakom slučaju velim, 2013. su stvorene pretpostavke za znanstveno istraživački rad, za kvalitetnije publiciranje, prezentiranje jer naše buduće generacije, budući hrvatski građani koji su još nerođeni, koji će se roditi moraju znati cjelovitu istinu o jednom segmentu povijesti RH.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku uvaženoga Miroslava Tuđmana. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Kolega Batinić ja sam suglasan sa onim što ste vi rekli o važnosti istraživanja istine i Domovinskog rata. Međutim, nisam suglasan sa kvalifikacijom kojom ste rekli da smo mi na Balkanu. Hrvatska nije bila na Balkanu nikada i nije Balkan, na Balkan je došla u 11. mjesecu 2000. godine i upravo zbog te politike koja nas je željela ugurati na Balkan mi smo imali zastoj u istraživanju Domovinskoga rata i ove optužnice gdje smo svi zajedno i kao nacija i kao država izgubili vrijeme. I mislim da nije to sada na vas osobno nego na jednu politiku i jednu poruku da uopće taj termin Balkan i zapadni Balkan koji uključuje Hrvatsku u to treba izbaciti i naprosto reći ako se već regionalno pozicioniramo ili jugoistok Europe ili srednjoeuropska zemlja i mediteranska zemlja.
Hvala. Odgovor uvaženog Milorada Batinića.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Tuđman, slažemo se, znači moja kvalifikacija Balkan je bilo u političkom kontekstu. Znači ne geografski, naravno da vrlo dobro znamo gdje je smještena Hrvatska geografski međutim naše granice moramo, to vi vrlo dobro znate, ja vam to ne trebam govoriti jer ste i radili niz poslova koji su vezani i za nacionalnu sigurnost i za istraživački rad. Znači u političkom kontekstu, ne nije problem Hrvatska, nije problem hrvatska politika međutim problemi su politike i politikanstva određenih političara susjednih država. U tom kontekstu je bilo pitanje Balkana.
Završno izlaganje imati će uvaženi ravnatelj Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata, dr. Ante Nazor.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Zahvaljujem svim govornicima, svim klubovima na podršci i ne samo ovaj put nego i u ovih 10 godina rada centra i zahvaljujem na prijedlozima za poboljšanje. Bilježio sam ono što ste govorili kako bih vam mogao odgovoriti, nemojte mi zamjeriti ako ću nešto preskočiti, nemam naočale ali nastojao sam zabilježiti ono najvažnije, pa ću ići i nekim redom. Ovdje smo govorili o nekim stvarima koje ne zna hrvatska javnost, koje u medijima nisu zastupljene pa bih odmah na početku podsjetio i pitao bih sve nas zajedno koliko mi znamo o stradanju Hrvata kaže se u Vojvodini, oni vole reći i u Srijemu, Banatu i Bačkoj u '90.-tim godinama za vrijeme Domovinskoga rata. Koliko znamo o podacima da je najmanje 30 tisuća Hrvata sa tog područja protjerano, da je najmanje 26 Hrvata ubijeno, da je 27 sela etnički očišćeno do te mjere da u njima gotovo nema Hrvata više ili ih ima vrlo malo u odnosu na popis stanovništva iz '91. godine a tamo nije bilo rata? Naš grijeh, već dvije godine, obećavam ljudima iz zajednice protjeranih Hrvata da ćemo složiti zbornik radova, imamo i materijal ali je uvijek neko izvanredno stanje, nažalost uvijek smo u nekim procesima i evo sada 16. imati će oni jedan skup u Osijeku pa ćemo se valjda i dogovoriti o dinamici objavljivanja toga zbornika kako bi hrvatska javnost bila upoznata sa stradanjem Hrvata i Srijema, Bačke i Banata za vrijeme Domovinskog rata. Mnogo toga smo propustili i kao država i kao politika iz objektivnih i subjektivnih razloga. I dan danas nije kasno padaju mi na pamet dokumenti kojih imamo tzv. Republike Srpske Krajine koji vrlo jasno govore o pljački hrvatskih prostora. Evo samo jedan dokument iz naftne industrije Krajine 14 milijuna tona sirove nafte je prebačeno u Pančevo, hrvatska nafta je ukradena. Takvih je niz dokumenata vezano za šume, za gospodarstvo. Pa jer možemo ispostaviti račun za te egzaktne stvari? Bilo je govora o popisu stanovništva i činjenica je da je u svim našim popisima od branitelja do poginulih nemamo nacionalnu pripadnost. A stalno baratamo s nekim postotcima, imamo izvješće poslanicu pokojnoga predsjednika Tuđmana koji govori o sudjelovanju nacionalnih manjina u obrani Hrvatske. Mislim da ni to nije problem iako traje sjesti uz popis stanovništva iz 91. godine, svatko od nas se nacionalno izjasnio i barem za poginule ako ne i za sve branitelje staviti te crte pa čak i stručnu spremu itd. da vidimo tko je branio tu Hrvatsku. To se da napraviti ali nemamo pristup popisu iz 91. godine. I ponavljam, ove brojeve koje sam ja danas rekao oni nisu konačni, ovdje je gospodin iz Živog zida spominjao i govorio je o mogućim popisima, naravno da smo napravili i paralelne tablice za provjeru primjerice neizravnih gubici tamo gdje je spomenuta bolest, prirodna smrt a bila je tijekom rata a ne možemo je dovesti u izravnu vezu provjeravat ćemo. Takvih je recimo 284. Ili jedna posebna tablica su pripadnici Jugoslavenske narodne armije na početku rata koji su bili mješovitog sastava. Vi imate u 9 korpusu vrlo zanimljive podatke kada pogledate pogibiju ljudi koji su recimo Muslimani i Albanci. I najvećem djelu slučajeva stoji nesretan slučaj. To je onaj korpus u kojem je jedan od zapovjednika stožera bio i general Mladić kojem se sad sudi za genocid i osvajanje u BIH ali ne i za zločine u Hrvatskoj. Ovdje je spomenut Haaški sud i Međunarodni sud pravde, ja ću podsjetiti da je Međunarodni sud pravde donio u članku 426. odluku o odgovornosti vodstva Srbije i Srba u Hrvatskoj za pokušaj stvaranja etnički homogenog područja. Ali nama je kad gledamo presude vrlo upitna stručnost ljudi koji rade, ja ovo moram reći, kao povjesničar ne želim izvan toga izlaziti ali taj ad hoc tribunal Međunarodni kazneni sud za bivšu Jugoslaviju donio je brojne, brojne presude koje ili odluke o presudama koje su u debeloj koliziji sa činjenicama. Evo ovdje pričam o Mladiću, govorili ste o vojnom vrhu JNA, pa on nije osuđen ni za razaranje Vukovara. Imao apsurdnu situaciju koja je posljedica rada takvoga suda, da mi imamo danas prvostupanjsku presudu šestorici Hrvata za udruženi zločinački pothvat protiv BIH a činjenica je da su Armija BIH i HVO od 92. do 95. uz onu nesretnu fazu sukoba da su bili saveznici. A Srbija čijem generalu, znači jer on nije general samo Vojske Republike Srpske, neće mi nitko uvjeriti da je on radio izvan ovlasti i ne u suglasnosti sa Beogradom. Ona danas nije optužena za udruženi zločinački pothvat, niti je priznala BIH, niti je branila BIH, branili su je Hrvati i Muslimani, branila ju je Armija BIH, HVO i HV, a danas je Hrvatska na optuženičkoj kupi i presuda svih presuda će biti ona za godinu dana šestorici Hrvata. Ovo je od vitalne važnosti ne samo za Hrvate u BIH nego i za RH i za Hrvate općenito. I ovdje ste spominjali medije, nažalost to je točno mi nemamo u medijima objektivnu sliku onoga što se događalo na ovim prostorima Hrvatske i BIH u 90. tim godinama. Vi ste gospodine Ljubić ovdje spominjali niz zločina nad Hrvatima u BIH. Zna li itko od nas što se dogodilo u Briševu 92. godine na prostoru Prijedora gdje je nesumnjivo bio genocid što god pravnici rekli o tome. Kad pogledamo sve one iskaze, stradanja, i razmjera stradanja Hrvata i Bošnjaka na tom prostoru. O tome se ne govori. Znamo za Ahmiće, znao za Stupni dol to sam i prošle godine i treba znati za sve one nečasne radnje koje su počinili neki pripadnici hrvatskih snaga ali stalno ponavljamo pitanje kako je moguće da mi u Hrvatskoj nećemo znati nabrojiti ova mjesta koja ste vi spomenuli, ni Buhine kuće, Križančevo selo, ni Stipića, Poljane, ni Doljane, ni Grabovicu, ni Uborak itd. itd. Zato govorimo o medijima i o nečemu što nije dobro. Meni je žao što ću ovo reći ali gledao sam 8.12. saborsku sjednicu ovdje i bilo je govora o stradanju one nesretne djevojčice Aleksandre Zec. Ja moram upozoriti na okolnosti napadnut je urednik Tv kalendara a ne vjerujem da mnogi oni koji ga napadaju da su pročitali cjelovito tekst koji je napisan. I na inzistiranje njegovo i autora toga teksta toga dana je to bila vijest jer su željeli podsjetiti hrvatsku javnost da su neki Hrvati počinili tako gnjusan zločin. Ali onda su uslijedili napadi iz jedne rečenice koja možda je nespretno rečena da je predimenzionirano i da ostaje u sjeni ostaju ostala ubojstva. Ali nađite mi neku drugu riječ da objasnimo činjenično stanje da zaista u Hrvatskoj mnogi ne znaju ni za jednu drugu obitelj koja je stradala osim za tu nesretnu djevojčicu, majku i ubijenog oca. Ni Čengići, ni Jurići, obitelj Špoljarić tromjesečno dijete, sestre od 17 i 18 godina, zar ni oni ne zavrjeđuju to? A koliko dalek idu te takve ne znam kako bih ih nazvao takve projekcije u medijima pa se onda o tome pišu neke knjige. Samo ću vam reći da u knjizi koja je nedavno izašla … stoji iza nje jugoistočna Europa događa, i u izradi te čitanke su sudjelovali i naši povjesničari ali ni jedan koji se bavi suvremenim razdobljem pa je to zanimljivo pitanje. Tamo u kronologiji događaja na prostoru Hrvatske od 20 tisuća, najmanje 20 tisuća obitelji i imena nalazi se samo ime jedne obitelji koja je ubijena 7.12.1991. godine. Do tuda nas je dovelo to što se u medijima nastojalo iskoristiti jedan takav tragičan događaj. Ja ovdje citiram riječi iz članka koji je 7.12. objavila novinarka Večernjeg lista na isti dan kada je bio i tv kalendar. Nitko se nije na to osvrnuo, a zapravo je isto rekla što je rečeno u tom kalendaru. Jednom drugom prilikom ćemo o toj čitanci, ali vjerujte mi oni stranci koji će je čitati ništa neće razumjeti o Hrvatskoj. Oni će moći tamo pročitati da je u rujnu mjesecu, da su počela ubojstva Srba u Sisku. A prva ubojstva Hrvata bit će u studenom mjesecu vezano uz Vukovar i u Škabrnju. Nema srpnja mjeseca, Banovine, nema kolovoza Slavonije. Tko je to radio i zašto je radio tako? Tamo nema drugoga svibnja, tamo nema pokolja 13 hrvatskih policajaca '91. godine i kako će stranac razumjeti što se događa u Hrvatskoj ako se izbjegava jedna takva činjenica da je u jednom danu u Hrvatskoj ubijeno 13 policajaca, 12 u Borovom Selu, jedan u zaleđu Zadra. Nema imena naravno. Nema imena Borisa Jovića, on je policajac, a uvijek se barem prva žrtva imenovala, a kasnije su išli brojevi itd. itd. da vas sad ne opterećujem time iako će ovaj Sabor morati razmisliti na koji način i tko u ime Hrvatske govori o suvremenoj povijesti. Jer ta čitanka je puna faktografskih podataka, oni se daju ispraviti, ali ovo sve ostalo mi se čini da je tendenciozno, u najmanju ruku je površno, šlampavo, a zapravo je sramotno na koji način je prikazano. Gospoda iz Živog zida znamo mi broj ranjenih oko 31000 je ranjenih u Domovinskom ratu zahvaljujući istraživanju Ministarstva zdravstva, odnosno knjizi koju je objavio ratni ministar zdravstva gospodin Andrija Hebrang. Vrlo važno je, evo to sam htio reći isto ta percepcija koja se stvara upravo publicističkim pristupom, a ne znanstvenim pristupom. Znači moramo cjelovito pročitati stvari. Zato sam i rekao kad gledamo onaj prikaz u kalendaru vrlo jasno je rečeno da je to sramota, da je to sramota hrvatskog pravosuđa, imenovane su ubojice. Vrlo je jasan tekst ako se želi cjelovito pročitati. Istina je ovdje prihvaćam primjedbu gospođe Glasovac i zahvaljujem joj na čestitkama. Možda nedostaje za ovo doba tehnologije interaktivni materijal. Imali smo dva razgovora sa određenim ljudima. Jedan je trebao biti projekt koji će ići preko Ministarstva branitelja gdje smo planirali upravo takve interaktivne prije svega izložbe koje se danas mogu prirediti. Na nama je da osiguramo podatke, a na onda informatičarima da ih oni odlikuju i da ih slože na prihvatljiv način. Naravno tu treba uključiti i pedagoge koji će to sve blagosloviti. Istina je da smo često po školama. Evo danas sam trebao krenuti u Oroslavlje u jednu školu na predavanje, pa sam dobio informaciju da sam na Saboru. I nastojat ćemo to raditi. Hvale vrijedan je projekt kojeg je započela i pretprošla Vlada i prije toga je to bilo u planu, ali se realiziralo za vrijeme pretposljednje Vlade i danas to traje, a to je da će svi osmaši u Hrvatskoj imati priliku u Vukovaru dobiti najosnovnije informacije o Domovinskom ratu. To samo pokazuje da Domovinski rat nije stranački, one je svehrvatski i na tome i dalje treba inzistirati. Na pitanje gospođe vezano uz dokumente u Orašju ja ću vama dati informaciju. Ne mislim se ni od čega braniti, jer riječ je o nekim ugovorima koji su potpisani još od '96. pa 2005., pa 2013. Svima onima koji pišu na način kako pišu ja se mogu osobno tu uvrijediti, ali nisam bitan ja imenom i prezimenom, nego kao ravnatelj jedne državne ustanove. Svi oni dobro znaju u kojim okolnostima je sve to bilo. I ako ćemo govoriti o tim dokumentima prije nego što razmislimo treba znati da su to dokumenti čiji stvaratelj nije na prostoru Republike Hrvatske, dalje ne bih o tome. To je jedna posebna priča. Osim toga, od '97. do 2001. godine kad su predani u Hrvatski državni arhiv i popisani oni koji danas misle da mogu dijeliti lekcije trebali su tada voditi računa. Nakon toga je sve stvar procedure međudržavnih sporazuma, a i ono što bih želio vrlo jasno naglasiti dokumenti nisu problem. Cjelovito prikazani dokumenti upravo će pokazati u kojim okolnostima su se Hrvati branili, od koga su se obranili i što se događalo u BiH kao što su pokazali i što se događalo u Hrvatskoj kad smo govorili o presudama Gotovini i Markaču i gospodinu Čermaku. Za vašu informaciju, prije nego što je centar preuzeo dokumente 90000 stranica kopija je već bilo u Haagu ne računajući kopije koje su dobili odvjetnici timova koji su tada djelovali i nešto je otišlo već tada prema Sarajevu. 2009. godine te dokumente preuzima naš centar. Do 2012. niti jedan nije izašao jer se pokušavalo zbog iskustva u suđenju Gotovini i Markaču pokušavalo se nešto s tim napraviti. I ovo što ste vi rekli ja ću samo malo precizirati. Nismo mi zaustavili tu suradnju. To je zaustavila Vlada gospodina Milanovića, ali na intervenciju nakon što su nam došli ljudi iz Bosne i Hercegovine i rekli što se događa ovo što je govorio gospodin Ljubić kakva su suđenja u Sarajevu, koliko su različiti kriteriji kad se sudi pripadnicima HVO-a. I najvažnija činjenica je bila kad su nam se, a to je bilo 2015. u travnju prilikom obljetnice Dana HVO-a u Livnu, kad su nam rekli gledajte mi ne možemo dobiti dokumente odvjetnici, znači ljudi koji su osumnjičeni pred sudom u Sarajevu, ne možemo dobiti uvid u arhivsko gradivo Armije BiH. I naravno da nakon toga gospodin Orsat je bio tada ministar pravosuđa, zamolili smo ga za jedan sastanak sa ljudima da čuje iz prve ruke i nakon toga je uslijedilo, ali nakon što se znalo što se radi i nakon što se imalo zaista razloga da se onda taj međudržavni sporazum zaustavi. Evo to su koliko sam zapisao. Ako sam nešto zaboravio molim vas nemojte mi zamjeriti. Samo kad govorim o toj pravdi teško mi je reći da je pravda kada govorimo o šestorici Hrvata 12 godina već traje i ponavljam, toliko su apsurdne presude u udruženom zločinačkom pothvatu prvostupanjska koja zapravo izravno optužuje Hrvatsku kada znamo šta se događalo tamo od '92. godine i što bi se dogodilo da nije bilo Hrvatske i Hrvata, da nije bilo referenduma na koji su izašli Hrvati, da nije bilo zajedničke suradnje od '92. godine od srpnja postoji sporazum između predsjednika Tuđmana i Izetbegovića i '95. se obnavlja u srpnju, zapravo dodaje se taj vojni sporazum koji je i to je jedno vrlo važno pitanje za razmisliti. Zašto ga bošnjačka strana odbija od '92. godine, zašto odbija vojni sporazum, ako je sve čisto i ako smo saveznici? To su stvari o kojima nažalost u Hrvatskoj se malo govori. Ponavljam, društvo smo gospodin Jasen Mesić je govorio tada 8. da govorimo i o našim teškim trenucima i da govorimo o nekim nečasnim radnjama, i ako mi znamo u Hrvatskoj sve to što su neki pripadnici hrvatskih snaga počinili nad nekim stanovnicima druge nacionalnosti ostaj opet otvoreno pitanje, kako je moguće da mi o stradanju Hrvata prije svega u BiH ne znamo ništa, a da su ovdje u Hrvatskoj u medijima u Hrvatskoj da se to zanemaruju i šuti. I na kraju ću kao i prošle godine apelirati koliko god možete i vi i svi mi skupa da u medijskom prostoru posebice na HTV-u da se s obzirom na ono što nam slijedi sljedeće godine vezano za BiH, da se što je više moguće na temelju činjenica govori o događajima u BiH. Svi mi koji javno govorimo katkad ćemo reći neku rečenicu koja će se moći tumačiti ovako ili onako, ali važno je kada govorimo o ljudima nekima koji iza sebe imaju jedan duži staž u javnosti, važno je prepoznati što je cjelina i što je kvaliteta pa onda će se moći razumjeti ako je neki gaf napravljen, posebice ako se ta osoba ispriča. Što se tiče financijske pomoći, mi dijelimo sudbinu svih arhiva u Hrvatskoj. Uvijek mogu tražiti više, nama je najvažnije da možemo nesmetano raditi. Do sada su nas sve vlade podržavale, u jednom razdoblju jedan dio jedno ministarstvo nam je napravilo jedan problem koji nije bio potreban, ali u cjelini su nas sve vlade podržavale. Jedino što nam sada fali, a to nedostaje mnogim arhivima to je spremište i mislim da ćemo to rješavati intenzivno u narednom razdoblju jer u protivnom nećemo imati gdje čuvati gradivo koje je prikupljeno. Hvala vam na pozornosti.
Hvala. Imamo dvije replike. Prva je ona uvaženog kolege Bunjca. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Poštovani ravnatelju. Da, pitanje koje ste spomenuli tijekom vašeg završnog izlaganja je također bitno, a radi se naime o međunarodnoj prezentaciji rezultata koji se dobivaju povijesnim istraživanjima. Sada mi je palo na pamet kako recimo Mađari sve ključne knjige iz svoje povijesti automatski prevode na njemački, engleski, talijanski pa vidio sam čak i na hrvatski. Znači oni se trude da povijesnu istinu predstave i drugim narodima, da ona ne ostane samo u okviru njihovih državnih granica. Trebalo bi poraditi na tome da se knjige o Domovinskom ratu prevode na strane jezike, da se dokumentarni filmovi daju na pripadajuće festivale, a isto tako da i naši znanstvenici dobiju mogućnost potporu da sudjeluju na međunarodnim znanstvenim skupovima jer u svakom slučaju to je vrlo bitno kako će se stvarati percepcija o Domovinskom ratu i izvan RH. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor uvaženog ravnatelja.
Hvala lijepo. Upravo na tom tragu u ovom izvješću do 2015. među 65 knjiga koje je centar objavio, 8 je dvojezičnih jedna je čak trojezična, ali ono što je najvažnije prilagođavali smo se situaciji kada je bila napad na Oluju, onda smo izdali knjigu Operacija Oluja na engleskom, također knjigu o Vukovaru i kada je bila nakon prvostupanjske presude objavili smo Velikosrpska agresija na RH upravo dvojezičnu da bi se moglo razumjeti sa onim najvažnijim podacima koje smo imali vezano uz same operacije u Domovinskom ratu i uz one podatke koje je tužiteljstvo navodilo kao krimen hrvatskim snagama tako da je međunarodna javnost mogla biti informirana. I evo pokazalo se kasnije da su ti podaci zaista bili točni. Hvala.
Hvala. I zadnja replika je uvaženog Ivice Mišića.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Nazor, hvala vam na ovom vašem govoru. Vjerujem da ste puno uradili, ali bi vas nešto pitao. Svi znamo istinu o Hrvatskoj državi. Svaki čovjek Hrvat zna istinu. Ja vas sada želim pitati, pa tko sprečava istinu da se piše u hrvatskim knjigama na hrvatskom mediju, hrvatskom radiju i bilo čemu tko to sprečava? Vi to trebate znati. Pa zar mi možemo biti uskraćeni u ovih 25 godina naše istine da naša djeca ne znaju pravu istinu? Pa vas molim vi to vodite računa dajete recite ovom narodu tko to sprečava? Pa i ovi zločini koji su prema našem narodu urađeni i ovi sudovi koji se, pa valjda naši ne mogu ući ni u arhive pa ne mogu vidjeti šta se sve desilo. Znači nama se zabranjuje da mi govorimo istinu što nam se desilo. Pa dajete molim vas recite tko sprečava istinu? Hvala.
Hvala. Odgovor uvaženog … Nazora.
… Ne vjerujem da svi znamo istinu. Mi koji se bavimo Domovinskim ratom uopće šta je istina, ali mnogi od nas barataju većim brojem činjenica koji nešto govore. A na ovo vaše pitanje ja bih rekao protupitanjem svi mi znamo tko to onemogućava. Jeli uredu da u zadnjih 10, 15 godina u najvažnijim emisijama kao što je Nedjeljom u 2 je najmanje onih koji su stručni govoriti o nekim problemima. Sjetite se razdoblja prvostupanjske presude. Koliko prostora su u medijima u takvim emisijama imali ljudi koji niti su bili povjesničari, niti su razumjeli ono o čemu govore, izlazili su sa podacima o ne znam 220 tisuće zapaljenih kuća, o 600 ubijenih ljudi, pa su govorili, to smo vidjeli i pročitali, pa je onda sud donio neke presude, a oni nisu odustali od toga. Ja vam samo kažem, pogledajte neću ići na portale, neću ići na tiskovine, svatko ima pravo urednički to, ali imamo Hrvatsku televiziju koja je javna i pogledajte, ponavljam u zadnjih 15 godina u najgledanijim emisijama, recimo „Nedjeljom u 2“ je središnja emisija koju gledaju svi doma. Svi su u to vrijeme uglavnom doma. Koliko je bilo ljudi kad je bila prvostupanjska presuda koji su se intenzivno bavili istraživanjem povijesti Domovinskog rata, a koliko je bilo onih koji su bili iz nevladinih udruga i tu se stvara javno mijenje. Taj podatak da mi od 20 tisuća ljudi ubijenih u Hrvatskoj u kronologiji jugoistočne Europe koji će čitati političari u Bruxellesu imamo samo jednu obitelj, govori vam puno o svemu tome. Medijska percepcija, medijska predimenzioniranost, nađite mi neku treću riječ koja će to označiti, ali činjenica je da se neke stvari forsiraju na uštrb stvarnih činjenica.
Hvala lijepa. S time zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naravno kad se steknu uvjeti. Sutra ćemo nastaviti raditi u 9,30 i prva točka bit će: prijedlog Odluke o imenovanju zamjenika i zamjenice pravobraniteljice za osobe s invaliditetom. Ugodno popodne. SJEDNICA PREKINUTA u 17,05 SATI.
Slijedeće je Izvješće o radu Hrvatsko memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata za 2015. godinu. Podnositelj izvješća je Hrvatskim memorijalno-dokumentacijski centar Domovinskog rata. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak prihvaća se Izvješće o radu Hrvatsko memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata za 2015. godinu. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da većinom glasova 107 za, jednim suzdržanim i bez glasova protiv donesen zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela. Poštovane zastupnice i zastupnici, sve vas srdačno pozdravljam, nastavljamo sa radom plenarne sjednice. Prva točka je Prijedlog odluke o imenovanju zamjenika i zamjenice pravobraniteljice, … … [[Upadica se ne čuje.]] Ispričavam se, zastupnik Dodig.