Prelazimo na iduću točku dnevnog reda. To je - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o nasljeđivanju, prvo čitanje, P.Z. br. 358; Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Zamjenica ministra pravosuđa gospođa Sandra Artuković Kunšt.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. Predlažemo sadržajno ne toliko opsežne izmjene Zakona o nasljeđivanju. Postupak nasljeđivanja uređuje proceduru u kojoj se rješava prijelaz obveza i prava sa pokojne osobe na sljednika i taj postupak ima svoju svrhu da se popuni ona pravna praznina koja nastane kada osoba koja je nositelj prava i obveza premine i da se zapravo u tom postupku osigura pravna sigurnost. U postupcima nasljeđivanja moguće su situacije da osoba koja je preminula nema nasljednika, bilo da objektivno nema osobu koja mu je srodnik odnosno sljednik po zakonu, nema oporučnog nasljeđivanja ili iz razloga da osobe koje su se pozvale na nasljedstvo da su se nasljedstva odrekle. Sada je situacija uređena tako da ukoliko je riječ o ošasnoj imovini, dakle imovini koja nema nasljednika ona prelazi u vlasništvo općine ili grada i to ako je riječ o nekretninama prelazi u vlasništvo općine i grada na čijem području se ta nekretnina nalazi, a ako je riječ o pokretninama koje su bile u vlasništvu ostavitelja prelaze na općinu, odnosno na grad u kojem je ostavitelj imao svoje prebivalište, odnosno boravište ili gdje je bio upisan u Knjigu državljana. Mi imamo deklaratorno propisanu nadležnost svih sljednika, odnosno nasljednika u smislu da je njihov pravni položaj jednak. No međutim to je samo načelno određenje, budući da upravo u cilju rješavanja problema sa ošasnom imovinom, dakle imovinom koja nema nasljednika da bi se do kraja i dosljedno provelo pravno sljedništvo na ovdje općinu ili grad općina ili grad nemaju pravnu mogućnost odreći se nasljedstva. Dakle, općine ili gradovi moraju naslijediti imovinu i obveze ostavitelja. I upravo ovdje kod odgovaranja za ostaviteljeve dugove imamo situaciju koja izjednačava sve sljednike u smislu da nasljednici odgovaraju za dugove ostavitelja do visine imovine koju su naslijedili ali odgovaraju svom svojom imovinom. U praksi sad imamo situaciju da se vjerovnik naplaćuje na imovini općine ili grada na način koji mu je naravno najjednostavniji nakon što smo uveli Zakon o provedbi ovrhe nad novčanim sredstvima apsolutno je najjednostavniji način naplate sa računa općine odnosno grada. I to je dakle put kojim se najčešće vjerovnici koriste, a time dovode općinu ili grad u nezavidan položaj zato što se dakle naplaćuje sa računa. Osim ovoga puta još smo u praksi primijetili i određene razine zloupotreba na način da se odricanje od nasljedstva kod onog nasljednika koji je ostavio dugove zlorabi kao institut ne bili se izbjegla odgovornost za njegove dugove. S obzirom na ove specifičnosti i radi zaštite općine ili grada kao nasljednika koji se ne može odreći nasljednog prava predlaže se izmjena zakona u smislu da ostaviteljevi vjerovnici mogu protiv općine ili grada prisilno ostvariti dakle u ovršnom postupku naplatu svog dugovanja, jedino na onim stvarima ili pravima koji su sastavni dio ostavine. Dakle, mi nismo ovdje oštetili ovo načelno određenje po kojem nasljednik odgovora do visine duga ali svom svojom imovinom, to ostaje i dalje tako, nego smo odredili da se ovrha odnosno prisilna naplata takvog dugovanja može izvršiti samo na onoj imovini koja je bila predmet ostavine. Ovo je sada drugo čitanje, a mi smo između prvog i drugog čitanja imali određenu intervenciju i u smislu da smo prevenirali eventualnu mogućnost da općina ili grad izbjegne odgovornost za dugove ostavitelja na način da raspolaže imovinom koja je naslijeđena prije nego što krene ovrha. Dakle općina ili grad će u trenutku nasljeđivanja steći određenu imovinu do pokretanja postupka ovrhe odnosno prisilne naplate moguće je da raspolaže takvom imovinom. Ako je općina ili grad raspolagala takvom imovinom u tom trenutku onda se neće primjenjivati ovaj predloženi model da se odgovara naslijeđenom imovinom nego se onda po starom odgovara svom svojom imovinom. U tom smislu mi nismo prihvatili prijedlog koji je bio dan u raspravi odnosno prijedlog koji se odnosio na to da se ograniči vremenski ovo raspolaganje. Predloženo rješenje kroz dodatni stavak 7.ograničava provedbu ovrhe na odnosno ne ograničava omogućava provedbu ovrhe na svoj imovini ukoliko je općina raspolagala ili grad raspolagao s naslijeđenom imovinom. Tijekom rasprave su se pred Odborom za zakonodavstvo glede uređenja koliko je opravdana ova mogućnost odnosno koliko se vjerovnik dovodi u teži položaj koliko je on oštećen ovakvim rješenjem. Mi smatramo da vjerovnik nije oštećen ovakvim rješenjem jer kao prvo uopće ne postoji apsolutna zaštita vjerovnika. Sigurno ne postoji iznad one koju je sam vjerovnik prilikom stupanja u pravni odnos sa dužnikom sebi osigurao, a ponovit ću mi nismo doveli nasljednike u drugačiji položaj, mi smo samo ovom odredbom ograničili prisilnu naplatu na onu imovinu koja je predmet ostavine. Isto tako bio je prijedlog kluba nezavisne zastupnice Jadranka Kosor i HGS-a da se u zakon ugradi odredba u kojoj bi pisalo da ovakvo rješenje ne ograničava općinu ili grad da namiruju dugovanje iz sve svoje imovine. Nismo se odlučili za takvu varijantu jer je logično da općina ili grad mogu podmiriti dugovanja iz sve svoje imovine. Ponovit ću, ne ograničavamo jednakost u tom dijelu nasljednika. Dakle ako će općina ili grad zaključiti da je neka imovina koju su naslijedili toliko vrijedna da im upravo ona treba možda će ekvivalent isplatiti u novcu ali to je sve pitanje dobrovoljnosti u rješavanju dugovanja sve prije prinudne naplate kroz ovrhu. Isto tako mi smo u zakon ugradili na prijedlog Državnog ureda za reviziju odredbu po kojoj se rješenje o nasljeđivanju dostavlja i nadležnom poreznom tijelu u čijem djelokrugu su poslovi utvrđivanja nadzora i naplate poreza u vezi s nasljeđivanjem jer smo primijetili da zbog neobavezne ovakvog dostavljanja smo imali određenu poreznu evaziju u ovom dijelu koji svakako treba izbjeći. Isto tako u zakonu su ugrađene i odredbe koje se tiču OIB-a dakle da OIB postaje obvezni sadržaj smrtovnice i rješenja o nasljeđivanju upravo zato da bi sve podatke koji se tiču imovine odnosno prava i obveze građana mogli pratiti. Mi smo imali i na Odboru za pravosuđe raspravu glede pitanja stupanja na snagu ovih odredbi u smislu da li će se one primjenjivati retroaktivno ili od dana stupanja na snagu ovoga zakona. s obzirom da se ovdje ne intervenira u sam ostavinski postupak nego kao što sam rekla rješenje je ponuđeno koje se tiče ograničenja u prisilnoj naplati ovih potraživanja, zaključili smo da se odredbe ovog zakona neće primjenjivati na postupke osiguranja ili ovrhe koji su pokrenuti prije stupanja na snagu nego pro futuro tako da bi izbjegli retroaktivno djelovanje zakona. Evo to je ukratko. Hvala vam.
Zahvaljujem. Žele li predstavnici odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a govorit će poštovana zastupnica Vesna FAbijančić-Križanić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Zamjenice ministra, kolegice i kolege. Evo pred nama je zakon koji smo raspravili u prvom čitanju i sada sa konačnim prijedlogom stvaramo uvjete za pravnu ravnotežu i sigurnost određenih društvenih procesa. Konačnim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o nasljeđivanju pitanje ostavine koja nema nasljednika kao što smo čuli od zamjenice odnosno ošasne imovine riješeno je na kvalitetan način u pravcu zaštite jedinica lokalne samouprave, a posebno sa aspekta da se općina ili grad ne mogu odreći nasljedstva kao drugi nasljednici usprkos deklariranoj jednakosti zakonskih nasljednika i općina i gradova. Zakon deklarira jednakost iako to ipak nije tako. I s obzirom da se pravni položaj općine i grada i nasljednika ipak razlikuje zaštita je nužna. U čemu je taj položaj nejednak? Naime, pravni položaj nasljednika je taj da se nasljednici mogu odreći nasljedstva. Čuli smo od zamjenice da kaže da su se primijetile i određene zloupotrebe time da bi se izbjegli dugovi. Ja ne bih to nazvala zloupotrebom, ja bih jednostavno nazvala to pravom nasljednika koji se može nasljedstva prihvatiti, može ga se odreći. Naravno da je bilo vrlo često slučajeva ako nasljednik vidi da su dugovi ostavitelja daleko veći od naslijeđene imovine da se vrlo često događalo i da se odriče nasljedstva. Općini ili gradu to jednostavno nije dopušteno iako kao što vidimo da zakon deklarira jednakost. I naravno time i grad i općina prihvaćaju, moraju prihvatiti sve pravne posljedice u slučaju ostaviteljevih dugova. S obzirom da se za ostaviteljeve dugove odgovara cijelom svojom imovinom postojeće zakonsko rješenje dovodilo je neke jedinice lokalne samouprave u teži položaj nego li su bile u vrijeme prije naslijeđene imovine. Vjerovnici su ostvarivali svoje tražbine na cjelokupnoj imovini, općini ili grada sa svim stvarima i pravima koji čine imovinu općine i grada a u stvarnosti su tražbine ostvarivane na novčanim sredstvima na računu općine ili grada. Rješenje koje nam nudi ovaj konačni prijedlog prema kojem se ostaviteljevi vjerovnici protiv jedinice lokalne samouprave mogu naplatiti samo na stvarima i pravima koji su bili predmet ostavine štiti jedinicu lokalne samouprave u obavljanju njihovih osnovnih zadaća i kao što sam istakla bez ugroze osnovne funkcije jedinice lokalne samouprave. Konačnim prijedlogom zakona uspostavlja se ravnoteža u zaštiti između prava vjerovnika i jedinica lokalne samouprave a bez ugroze osnovnih funkcija. Naravno da ne treba dvojiti ulogu zakonodavca kojemu je osnovna obveza stvoriti pravnu ravnotežu i sigurnost u različitim društvenim procesima. U tom pravcu je išao prijedlog saborskog Odbora za pravosuđe u raspravi prvog čitanja ovog zakonskog teksta. Naime, podržavajući prijedlog koji je išao u pravcu zaštite pravnog položaja jedinice lokalne samouprave ukazano je s druge strane da se ne jamči u dovoljnoj mjeri i zaštita prava vjerovnika. Stoga je dobro da je predlagatelj u konačan prijedlog a prihvaćajući primjedbu Odbora za pravosuđe predvidio odredbu kojom jedinice lokalne samouprave odgovaraju svojom imovinom ukoliko naslijeđenu imovinu otuđe prije namire vjerovnika. Na taj način, odnosno ovakvim prijedlogom kao što sam već istakla, štitim osnovnu funkciju jedinica lokalne samouprave da se ne poseže za njihovom cjelokupnom imovinom, već samo naslijeđenom s jedne strane a s druge strane štitimo vjerovnika da se ta imovina ne otuđi prije njihove namire. I naravno ona dva tehnička rješenja podržavamo a koja su u konačnom prijedlogu zakona i da se odnosi na to da se rješenje o nasljeđivanju dostavlja poreznom tijelu, ne samo poreznoj upravi jer ide prema cilju učinkovitije naplate prihoda od poreza na nasljedstva i darove. To sve iz razloga dosadašnjih poteškoća u svezi utvrđivanja obveznika poreza na nasljedstva i darove a isto i u cilju jačanja naplate prihoda jedinica lokalne samouprave koje sami razrezuju i naplaćuju taj porez. I na kraju. Podržavamo prijedlog da se sadržaj smrtovnice i sadržaj rješenja o nasljeđivanju dopuni osobni identifikacijskim brojem koji se koristi u svakodnevnom radu u službenim evidencijama i kod razmjene podataka pa i svakako svrsishodno da bude u sadržaju i smrtovnice i u sadržaju rješenja o nasljeđivanju. Zbog svega navedenog, posebno što sadržaj ovog konačnog prijedloga ide ka jačanju i zaštiti pravnog položaja jedinica lokalne samouprave s jedne strane i vjerovnika s druge strane te time dovodi do pravne sigurnosti Klub SDP-a podržati će ovaj konačan prijedlog zakona. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Evo sada je 13 sati i 26 minuta, prikladno vrijeme da oglasim stanku. Nastaviti ćemo u 15 sati. Na redu je Klub HNS-a i poštovana zastupnica Sonja König.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Kolegice i kolege, nastavljamo popodnevni dio zasjedanja. Informiram vas da s obzirom na obiman dnevni red i na to što ćemo još u petak dopuniti točke dnevnog reda, da ćemo danas raditi do 9, odnosno točku koju ćemo imati ćemo tada i završiti pa da si planirate vrijeme. A sada u ime Kluba zastupnik HNS-a kolegica Sonja Konig.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice. Poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Evo razumne i pravedne, tako bismo mogli nazvati ove izmjene i dopune Zakona o nasljeđivanju i zato ćemo ih mi u klubu HNS-a podržati. Čuli smo već od mojih prethodnica i od zamjenice, u našoj zemlji ostavina bez nasljednika postaje vlasništvo grada ili općine i svaka ostavina koja ima nasljednike, ali se oni iz različitih razloga odreknu nasljedstva postaje vlasništvo jedinice lokalne samouprave, a oni da tako kažem nasljeđuju i dugove ostavitelja. Svatko od nas može odbiti naslijeđe, ali država to ne može, a kako bi mogli dobro upravljati nekim procesima, nekim tijelima ili institucijom ili izradom budžeta ili proračuna u ovom smislu važno je znati, odnosno važno je što bolje predvidjeti moguće situacije koje utječu na upravljanje tim procesima. A kada će netko umrijeti, što će učiniti sa svojom imovinom i dugovima, odnosno što će s imovinom i dugovima ako uopće postoji, učiniti nasljednici umrlog, nemoguće je naravno predvidjeti. A upravo se događalo da su se naše jedinice lokalne samouprave nepredviđeno našle u situacijama u kojima bi se nasljednici upravo zbog dugova onih od kojih nešto nasljeđuju odrekli nasljedstva. Tako su kako se kaže ni krivi ni dužni općine i gradovi postali dužni. Ovim izmjenama i dopunama zakona općine i gradovi više neće morati strahovati da će zbog nasljeđivanja dugova poslije smrti nekog od svojih stanovnika biti dovedeni na prosjački štap jer će ubuduće ostaviteljevi vjerovnici moći ostvariti tražbine samo na onim stvarima i pravima koji su bili dio ostavine, a ne kao do sada i nad cjelokupnom imovinom grada ili općine, uključujući naravno i njezin račun. Koliko su jedinice lokalne samouprave u cijeloj Hrvatskoj ošasne imovine do sada ili barem unatrag dvije-tri godine imale ili naslijedile državi nije poznato. Naši susjedi npr. Republici Srbiji je tako u nasljedstvo npr. došla 1991 ošasna nekretnina. Kod nas zasada taj podatak imaju samo gradovi ili općine sami. Od 2010. godine na ovamo Rijeka je npr. naslijedila 6 ošasnih stanova, Zagreb je unatrag tri godine stekao vlasništvo 12 nekretnina, a Osijek je u razdoblju od 2010. do 2012. godine stekao pravo vlasništva, odnosno suvlasništva nad 7 stanova. Osim ovako pojedinačno nemamo dakle uopće ideju u kojem se broju i o kojem se broju nekretnina ili imovine ukupno radi, no to će se uskoro promijeniti budući da smo prije nešto više od dva mjeseca u ovom našem Hrvatskom saboru donijeli Strategiju i Zakon o upravljanju i raspolaganju imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske po kojem će ubuduće i gradovi i općine Središnjem registru imovine prijavljivati naslijeđenu ošasnu ostavinu kako bi se konačno doznalo i bio transparentan koliki je njezin ukupan broj. Ti podaci će, predviđeno je to zakonom koji smo već donijeli, biti javni i dostupni svima njihovom objavom putem interneta, a Zakon o nasljeđivanju koji ćemo nadam se donijeti sutra olakšati će između ostalog našim općinama i gradovima sigurnije planiranje svojih proračuna i zato ćemo ih i mi u klubu HNS-a podržati. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Davor Miličević. Izvolite.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice ministra, uvažene kolege i kolegice. Predloženi konačni prijedlog zakona uglavnom se odnosi na dopunu članka 139., dodajući nove stavke 6. i 7. kojima se ograničava … samo na stvarima i pravima koji su kao ošasnu imovinu naslijedile jedinice lokalne samouprave, gradovi i općine. Dakle, smrću ostavitelja koji nema nasljednika ostavina prelazi na općinu, odnosno grad koji tim dobiva jednak pravni položaj kao da su ostaviteljevi nasljednici, ali s bitnom razlikom da se nasljedstva ne mogu odreći jer nisu nasljednici u pravnom smislu. U odnosu na pokretnine i s njima izjednačena prava, ošasna ostavina prelazi na općinu odnosno grad gdje je ostavitelj u trenutku smrti imao prebivalište odnosno boravište, odnosno gdje je ostavitelj u trenutku smrti bio upisan u Knjigu državljana Republike Hrvatske, a nekretnine na općinu ili grad na čijem se području nalaze. Zbog ovako specifičnog položaja do sada su općina i grad morali prihvaćati i pravne posljedice koje proizlaze iz toga jer su za ostaviteljeve dugove jamčili svom svojom imovinom, a to bi značilo da jedinice lokalne samouprave, općine ili grad ne uspjeli prodati naslijeđenu imovinu dug mora otplatiti financijskim sredstvom iz svog proračuna. Upravo zbog toga i smatramo da je intencija prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o nasljeđivanju pravično i objektivno prema jedinicama lokalne samouprave jer se u praksi događalo da su gradovi i općine upravo zato što su postali nečijim nasljednikom na temelju ošasne imovine našli se u nepovoljnijem položaju od onoga prije zato što su ostavitelji, vjerovnici ostvarili svoje tražbine provodeći ovrhu nad cjelokupnom imovinom, nad svim stvarima, pravima a napose po njihovim računima. Stoga ovim izmjenama zakona općine i gradovi više ne bi trebali strahovati da će zbog nasljeđivanja imovine ali i dugova poslije smrti nekog od svojih građana biti dovedeni na prosjački štap jer bi se ubuduće ovrha za dugove ostavitelja mogla provoditi samo na toj imovini, odnosno na ošasnoj imovini a ne kao dosad na cjelokupnom općinskom, odnosno gradskom imovinom uključujući i njezin račun. Jer nerijetko se događa da se zakonski nasljednici odriču nasljedstva upravo zbog dugova. Naime, prema dostupnim podacima u jedinicama lokalne samouprave najčešća su dva sljedeća primjera. Prvi, kada dug nastane prema ustanovama socijalne skrbi, domovima za starije i nemoćne osobe te stacionarima u kojima su ostavitelji bili smješteni do smrti. Ili pod dva kada zbog pada kreditnog hipotekarnog zaduženja prema bankama. Također, podržavamo i prijedlog da se u smrtovnice i rješenja o nasljeđivanju kao obvezni podatak uvede i osobni identifikacijski broj koji upravo može poslužiti kao podatak putem kojeg se može započeti stvaranje baze podataka o ošasnoj imovini u Hrvatskoj. I na kraju zaključujemo da je pravilno da se važeće zakonske odredbe primjenjuju na postupke u tijeku, a da se ove izmjene zakona primjenjuju tek na one stadije postupka koje će otpočeti nakon njihova stupanja na snagu. Stoga ali ove kratke ali važne izmjene i dopune Zakona o nasljeđivanju klub HDZ-a će podržati kao i u prvom čitanju. Hvala.
Hvala lijepa kolega. U ime Kluba zastupnika HSU-a kolegica Višnja Fortuna. Nije prisutna, gubi pravo na raspravu. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Dražen Đurović. Izvolite.
Evo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, gospođo zamjenice ministra, zastupnice i zastupnici kratko. Klub zastupnika HDSSB-a podržava ovu izmjenu i dopunu Zakona o nasljeđivanju jer držimo da je ovih nekoliko rješenja koja se ovdje primjenjuju, neću ih sada ponovno navoditi i elaborirati, da su ona sasvim logična i opravdana. Možda samo jedna primjedba predlagatelju ili prijedlog, s obzirom da ukoliko općina ili grad uprihoduje, dakle ovdje je sad fokus na minus koji nastane zbog preuzimanja obveze u ostavinskom postupku te ošasne imovine, no ukoliko primjerice općina ili grad prihoduju neku imovinu po toj istoj osnovi, a radi se o izvanrednom prihodu možda bi trebalo razmisliti da se, a ta imovina ili taj prihod koji se ostvaruje nema nikakvu svoju namjenu, dakle on nije planiran u proračunu, možda bi se moglo razmisliti da se definira gdje bi taj prihod išao. Ili u neke eventualno namjene ili u neke dobrotvorne svrhe. Dakle, to je izvanproračunski prihod koji može se nekad kretati i u većim iznosima, posebno kad je riječ o Gradu Zagrebu odnosno o velikim gradovima u RH. Pa bi možda, ja ne znam sad koji su to iznosi o kojima se radi s obzirom da nije ovdje navedeno, ali ako se radi o nekim većim iznosima možda bi se moglo obvezati općine i gradove koji ostvare neki veći prihod iz ove osnove da taj prihod namjenski u neke određene djelatnosti upotrijebe. Inače, klub zastupnika podržava.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolegica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa poštovana gospođo potpredsjednice, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Ova mala, ali ja bih rekla značajna izmjena Zakona o nasljeđivanju rješava na jedan pravedniji ali isto tako i efikasniji način ošasnu ili kaduktnu imovinu. Kao što su i moji kolege prethodno govoreći u ime kluba rekli o kojoj se to imovini radi dakle o imovini koja nema nasljednika. Ona prelazi, ja mislim da je to važno reći, jer upravo zbog nepreciznosti određenih bila su i različita rješenja u sudskoj praksi i zato je ova izmjena tako važna. Naime, općine i gradovi ja mislim radi preciznosti što je jako važno ne nasljeđuju tu imovinu nego ona samim zakonom prelazi u njihove ruke, odnosno u njihovo vlasništvo na temelju samog zakona. Upravo zbog toga se i općine i gradovi ne mogu odreći takve nekretnine, a mnogi bi to upravo zato što su vjerovnici potraživali veći dio nego što je vrijednost nekretnine to rado bili i učinili. Ali sudska praksa je tu bila različita. A zašto govorim da općine i gradovi nisu nasljednici te imovine nego po samom zakonu još po OGZ-u i ranijim propisima koji su vladali na ovom području, ali i inače koja su stečevina u građanskom pravu mnogih pravnih poredaka jesu upravo temeljna načela Zakona o nasljeđivanju. Između ostalih, dakle da samo podsjetim o ravnopravnosti muškarca i žene u nasljeđivanju, bračne, vanbračne imovine, slobode oporučnog raspolaganja, kumulacijskih osnova, ex lege nasljeđivanja jedno važno nasljeđivanje je dobrovoljnost nasljeđivanja tj. prava odricanja od naslijeđa. To je temeljno načelo Zakona o nasljeđivanju i nasljeđivanja, samog procesa nasljeđivanja. Možda što malo brka da je taj pojam jer ne može biti u nekom drugom zakonu nego upravo u Zakonu o nasljeđivanju pa mnogi su eto shvatili da eto općine i gradovi nasljeđuju. Oni po sili zakona, dakle ranije je to bilo društveno vlasništvo, pa državno pa bi pripalo. Međutim, općine i grad prelazi u vlasništvo općina i gradova. Međutim, zašto je ovaj zakon jako važan. Postoje različite rješidbe. Sudovi su različito postupali, pa evo i to jedna odluka, jedna rješidba Vrhovnog suda Republike Hrvatske još iz 1996. godine gdje sudovi pozivaju, odnosno odobravaju prijelaz takve nekretnine, ali ne odobravaju dužnost jedinica lokalne samouprave da odgovaraju za dugove. Jer kažu oni nisu nasljednici. Po samoj sili zakona pripalo je njima vlasništvo nad tim nekretninama kojeg se oni nisu mogli odreći. Međutim, sudovi su u pravilu teretili općine za potraživanja koja imaju vjerovnici. Ovo je dotle išlo da su neki nerazumijevajući odredbu koja se sada precizira sudovi pozivali ovlaštene osobe iz općina i gradova da dadu nasljedničku izjavu. To je, to postoje tako. Dakle, to je bio jedan opći iznered i dobro je kažem da imamo ovakvo rješenje. Ono što je posebno zabrinjavajuće a to je da sve više imamo, evo kolegica je nabrojila pojedinim većim sudovima koliko, područjima koliko pojedine općine, odnosno gradovi dobivaju takvu pošasnu imovinu htjeli nju ili ne htjeli. Zabrinjavajuća je činjenica, a zato i ovaj zakon treba sagledati u svojoj punoj primjeni zajedno sa Zakonom o vlasništvu, Zakona o obveznim odnosima i Zakona o socijalnoj skrbi, zakona također Zakona o obiteljskim odnosima gdje su roditelji dužni uzdržavati djecu, ali su i djeca dužna uzdržavati roditelje. Ali dokle taj nemar ide djece da stare i nemoćne roditelje napuštaju, da će se rađe i odreći imovine samo da ne bi uzdržavali svoje roditelje. I sad imamo ja neću reći poplavu, ali česti su slučajevi kako općine i gradovi dolaze do ošasne imovine zato što se djeca nisu prihvatila nasljedstva, a Centar za socijalnu skrb naravno tražeći ono što je dato za uzdržavanje terete općine i gradove zbog toga što se oni moraju primiti te nekretnine i imaju pravo se i naplatiti od te imovine. Dakle, razmatrajući ovaj prijedlog zakona moramo, a ja vjerujem da će kod toga biti više govora i da će to riješiti u jednoj, na jedan bolji način i Zakon o obiteljskim odnosima gdje ni u kom slučaju, dakle gdje po službenoj dužnosti se imaju teretiti djeca za uzdržavanje roditelja. Jer često i onda kada su oni u mogućnosti uzdržavati roditelje, a bez obzira u kojem omjeru još uvijek to pada na teret države preko centara za socijalnu skrb. Dakle, evo ja smatram da je nama ova izmjena bila dužna, bila nužna i da jednostavno načelo pravednosti zahtijeva da i općine i gradovi ne mogu odgovarati preko mjere, dakle što ne bi odgovarao niti jedan nasljednik jer i nasljednici odgovaraju samo u visini svoje imovine, a mi smo jednostavno općine i gradove teretili da odgovaraju vjerovnicima za dio, za imovinu, pa čak i onda kada je ona išla preko vrijednosti te imovine. Dakle, podržavam donošenje izmjena i dopuna ovog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Kolega Josip Kregar nije prisutan. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo naknadno.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o nasljeđivanju, drugo čitanje, P.Z. br. 358. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o nasljeđivanju, P.Z. br. 358 u tekstu kako ga je predložila predlagateljica. Poštovane kolegice i kolege time smo završili glasovanje o odrađenim temama, prijedlozima zaključaka. Poznato vam je da ćemo sljedeći tjedan zbog nacionalnog praznika 8. preskočiti zasjedanje Hrvatskog sabora. Molim da ima puno tema u dnevnom redu koje su važne da ih do 15.listopada pripremite kako bismo mogli startati u utorak sa 27.točkom u današnjem dnevnom redu. Prijedlog polugodišnjeg izvještaja o izvršenju Državnog proračuna RH za prvo polugodište 2013.godine i Prijedlog polugodišnjeg izvještaja o primjeni fiskalnih pravila za prvo polugodište 2013.godine, da odrade radna tijela, da završite u klubovima. Istodobno vas molim sutra će biti održana svečana sjednica Hrvatskog sabora ovdje u dvorani Hrvatskog sabora pa molim da pospremite svoje materijale kako biste ih našli 15.listopada u urednom stanju. Očekujem vas sutra na svečanoj sjednici. Hvala vam lijepa. Svako dobro.
Prelazimo na - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru, prvo čitanje, P.Z. br. 439. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona, a raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Uvodno će prijedlog obrazložiti zamjenica ministra pravosuđa Sandra Artuković Kunšt. Izvolite.
Hvala vam lijepo. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici, predlažemo izmjene Zakona o sudskom registru, a sudski registar je kao što znamo javna knjiga čijim upisom nastaju određeni pravni učinci i za subjekte upisa, ali isto tako i za treće osobe. Potrebe prijedloga izmjena Zakona o sudskom registru rezultat su intervencija u Zakonu o trgovačkim društvima. Ove godine gdje smo uveli odnosno regulirali određene postupke prekograničnih pripajanja i spajanja trgovačkih društava i s obzirom da se pripajanje i spajanje trgovačkih društava koja se tiču prekograničnih postupanja trebaju upisati u registar dužni smo i takve odredbe ugraditi, odnosno predložiti da se ugrade u ovaj zakon kako bi hrvatsko registarsko pravo u potpunosti uskladili sa EU pravom. Zakon o trgovačkim društvima je u tom smislu nadogradio odredbu članka 549. od a do k. To su nove odredbe koje se upravo tiču prekograničnih pripajanja i spajanja. Osim toga imamo Zakon o uvođenju posebnog trgovačkog oblika. To je europea societas coperativa odnosno posebna zajednica poseban oblik društva kojeg također trebamo predvidjeti kao mogućnost da bude registrirana i upisana. Uz ove odredbe koje se tiču usklađivanja sa europskim pravom omogućili smo ono što je zapravo cilj svakog registarskog postupka da bude što jednostavniji i što lakši, dakle da uz postojeću mogućnost vođenja registra odnosno uz postojeće vođenje registra elektroničkim putem omogućimo i elektroničku prijavu putem sustava e-tvrtke kao i elektroničku rezervaciju naziva isto tako ovim elektroničkim putem. Ono što se u praksi pokazalo kao problem a što nastojimo premostiti je predviđanje djelatnosti. Naime, djelatnost se upisuje sukladno odredbama posebnih zakona i ukoliko je poslovni subjekt imao namjeru imati više djelatnosti imao je velike teškoće s obzirom na nužnost opisa svih djelatnosti kojima će se baviti. Mi smatramo da ta razina detaljanosti nije toliko nužna i omogućavamo da se upis djelatnosti vrši u vidu skupnih djelatnosti, dakle da se skupnim pojmom obuhvati ono čime se poslovni subjekt namjerava baviti. Isto tako u praksi su se pojavile određene poteškoće sa brisanjem subjekta po službenoj dužnosti, tako da predlažemo izmjenu članka 70.i ta izmjena je vrlo detaljna imamo 17 stavaka. Nastojali smo u maksimalnom obliku razraditi okolnosti koje se tiču brisanja subjekta zato što nije poslovao odnosno nije dostavljao izvješća po zakonskoj obvezi ako je trebao, ako ima imovinu neznatne vrijednosti, ako se nije uskladio sa propisima sa kojima se trebao uskladiti. Pri tom smo definirali pojam neznatne vrijednosti. Odredili smo da se rješenje o pokretanju postupka brisanja upisa javno objavljuje na internetskoj stranici, dakle tu smo pojednostavili postupak s tim da subjekt koji se briše i svaka zainteresirana osoba može povodom takve najave brisanja izjaviti prigovor, a sud koji odlučuje o prigovoru neće ga dostavljati putem oglasne ploče nego odredbama o redovitoj dostavi. Isto tako propisali smo okolnosti kada će registarski sud odbaciti prigovor, kada će ga uvažiti, kada će obustaviti postupak brisanja itd., kada će provesti postupak brisanja bez likvidacije. Nastojali smo sa što detaljnijim određenjem ovoga postupka olakšati postupak brisanja u smislu da bude proveden onda kada treba biti proveden i da se registar u tom smislu ne opterećuje upisom onih koji ne djeluju jel ne djeluju u skladu sa zakonom ili nemaju imovine. Jedna od smjernica pravosuđa je pojednostavljenje postupaka smanjenje njihovog broja, učinkovitost pa smo u tom smislu predvidjeli mogućnost da poslove koji se tiču sudskog registra nužno ne provode suci nego da ih provode i sudski savjetnici jer smatramo da je to izvanparnični postupak koji ne zahtjeva nužno aktivnosti suca. Broj sudskih savjetnika omogućava da se poslovi sudskog registra puno brže i efikasnije provode. Osim toga da bi osigurali određenu stručnu razinu uvodimo posebnu kategoriju to je ovlašteni registarski referent. On je stanoviti pandan u ovlaštenom zemljišno-knjižnom referentu i to su poprilici različitog sadržaja ali procesno dosta slični postupci koji se svode na registraciju pravno bitnih činjenica, pa smatramo da uvođenje ovlaštenog registriranog referenta i sudskog savjetnika u postupak sudskog registra svakako doprinosi ubrzanju i prohodnosti ovih postupaka. Mi smo u zakonu ugradili koje točno opisuju koju nadležnost ima koji od ovih čimbenika u postupku sudskog registra, tako da smatramo da smo i ovdje prevenirali eventualna preklapanja nadležnosti ili nejasnoće koje bi se ovdje mogle javiti. Evo to je ukratko. Hvala vam.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne žele. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Ingrid Antičević-Marinović.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Klub SDP-a podržava ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o registru. Evo kao što je i uvodno rekla gospođa zamjenica ministra da se podsjetimo da je registar javna knjiga koja sadrži podatke i isprave o subjektima upisa za koje je upis u registar propisan zakonom, da se registar sastoji od glavne knjige registra i zbirke isprava. Registarski uložak je dio glavne knjige koja sadrži podatke o samom subjektu upisa. Stvarna nadležnost upisa dakle registar vode trgovački sudovi i to mjesno nadležan je onaj sud mjesta sjedišta trgovca, tj. subjekta upisa. A upis je svako unošenje podataka o subjektu u glavnoj knjizi. U registar se upisuju javna trgovačka društva, komanditno društvo, gospodarsko-interesno društvo, dioničko društvo, društvo sa ograničenom odgovornošću, trgovac pojedinac, europsko društvo, europsko gospodarsko-interesno udruženje, zadruge, savez zadruga, ustanove, kreditne unije i druge osobe za koje je to zakonom određeno. Ovo posebno nabrajam stoga što je najavljeno i o čemu mislim radi transparentnosti poslovanja i jednog pravednog tereta poreza ali jednako tako i postupanja sa javnim novcem dobro je što je najavila Vlada da će se uskoro u sudski registar morati upisivati i udruge odnosno da će morati poprimiti i adekvatni oblik shodno Zakonu o trgovačkim društvima. To je dobro radi transparentnosti trošenja novca i radi bolje zadaće koje i taj segment ima jako važnu zadaću u hrvatskom društvu. Načela upisa i načela sudskog registra, to je jako važno radi shvaćanja ne samo cjelokupnog zakona nego posebno ovih izmjena koje je zamjenica i najavila. Dakle vrijedi načelo zakonitosti, načelo konstitutivnosti, načelo javnosti, publiciteta ili objave, načelo stvarnosti, tj. načelo istinitosti jer se nitko ne može pozivati da mu neki podaci o tom subjektu nisu bili poznati. Ni načelo koje je jako važno, načelo povjerenja i načelo sigurnosti. Postupak koji se provodi jeste izvanparnični postupak, odnosno adekvatno na što i sam izvanparnični postupak upućuje, ako nema odredbi shodno se i primjenjuje Zakon o parničnom postupku. Ono što je najvažnije i što oni koji se najviše ovim bave jeste upravo činjenica podrobnijeg, podrobnijeg opisa odredbe stipulacije, dosadašnje odredbe članka 70., odnosno izmjena i dopuna članka 40.-og. To je dosta izazivalo prijepora u praksi, naravno sa velikim i praktičnim konsekvencama različite vrste kako dolazi do brisanja subjekta po službenoj dužnosti. Dakle, sada imamo 17 stavaka, dakle navedeno je sve ono što je do sada bilo prijeporno jer je i različito postupanje bivalo a to je izazivalo od strane naših sudova a to je onda i stvaralo određenu pravnu nesigurnost. Koliko je ovo važno govori i sama činjenica da u biti sudovi, pogotovo trgovački sudovi, pa i u ovoj domeni kojom brzinom rade da izravno utječu na gospodarski život u Hrvatskoj. I stoga je jako važno da ti postupci, naročito ovi postupci, budu brzi i budu efikasni. Zato veseli upravo i ova i ohrabruje izmjena upravo da se sudac koji se bavi upisom, dakle shodno direktivi Europske unije u pogledu pravosuđa da oslobađamo naše pravosudne dužnosnike i da ih čuvamo samo za ono za što su oni i imenovani i zašto su plaćeni a to je da sude. A sve ovo ostalo, upisi, administriranje da se može povjeriti drugim službenicima u sudu koju naravno moraju biti za to i posebno izobraženi. Tako eto posebni referenti će sada vršiti te upise što će sigurno osloboditi suce da se bave dakle važnijom djelatnošću, dakle, samim suđenjem. Da će upisi dodatno zbog ovoga biti brzi. Ali isto tako rasteretiti će samo pravosuđe. Evo jedan podatak koji govori da u samom Zagrebu imamo 70 registarskih referenata a da više od 50% svog radnog vremena potroše upravo na opterećenje, na samu djelatnost, na samu registraciju. Odnosno kada bi registar bio potpuno informatiziran a to upravo se sada i navješćuje, to će osloboditi ne samo i suce nego i same referente, registarske referente i biti će ih potrebno daleko manje a te ljude ćemo sigurno moći angažirati ondje u nekom drugom segmentu sudovanja da pripomažu. Ono što bih htjela posebno naglasiti da upis u sudski registar uza svu sporost koja je pratila zadnjih 20-ak godina naše pravosuđe da se možda najmanje čekalo na upis u sudski registar a tijekom vremena i zadnjih izmjena i taj segment se opet dodatno i značajno unaprijedio i ubrzao. Međutim, napominjem kako je bilo dosta zlouporaba u pogledu tobože brzine pa se tako dozvolilo onim ljudima koji su vodili tvrtke, koji su ostali dužni svojim vjerovnicima po različitim osnovama, bilo oni kreditori, bilo država, bilo ostali vjerovnici kao radnici i to nakon dugotrajnog sudskog postupka da bi osujetili plaćanje jednostavno bi likvidirali tvrtku i formirali novu tvrtku, novo poduzeće. To im je bilo omoguće 2004. godine. I kada smo i tada se jako pobunili protiv takve otimačine i izigravanja vjerovnika, prije svega radnika i države bilo je to objašnjeno da je to se radi radi brzine postupanja, radi brzine upisa a da inače se to može osujetiti na način da takva osoba koja nije platila, koja je ostavila svoju tvrtku zadužena a prije toga izvukla svaku vrijednost iz nje, tako da se vjerovnici ne mogu naplatiti. Pa to može osnovati tvrtku na tuđe ime pa da eto ionako se oni uvijek mogu takve osobe izigrati. To je istina, svako pravo i svaka ovlast se može izigrati. Ali naše je kao odgovornih prije svega i predlagača i nas kao odgovornih zakonodavaca da svaku takvu pojavu uočimo i da to sprječavamo. Naravno da unazad nekoliko godina je takva odredba je naduboko nepravedna odredba koja je osiromašila ja bih rekla i upropastila mnoge obitelji, mnoge obitelji koji su bili vjerovnici a koji su se na takav način poslužili takvoj jednom … [[Govornik se ne razumije.]] bili osujećeni i evo podržavajući ove izmjene u ime Kluba SDP-a veselimo se da ćemo uskoro dobiti i konačni prijedlog pa da takvo jedno ubrzanje, zaista i na takav način doprinesemo ne samo brzini rada pravosuđa radi samog pravosuđa nego prije svega radi korisnika, bili oni fizičke ili pravne osobe. Hvala.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Davor Miličević. Izvolite.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice ministra, uvaženi kolege i kolegice. Prijedlog izmjena zakona o sudskom registru koji predlaže Vlada Republike Hrvatske u načelu podržavamo jer se radi o nužnim izmjenama radi usklađivanja predmetnog zakona sa propisima Europske unije, te izmjenama koje su nužne radi boljeg funkcioniranja predmetnog zakona. Posebno podržavamo prijedlog izmjene zakona koji se odnosi na sudjelovanje sudskih savjetnika u postupku odlučivanja u prvom stupnju, no što se tiče … sudaca u prvostupanjskom postupku smatramo da se i taj dio poslova navedenih u članku 9. predložene izmjene zakona treba prenijeti u ovlasti sudski savjetnik. Naime, sudski savjetnici su osobe koje su istog stupnja obrazovanja kao i suci te ispunjavaju sve uvjete za suce pa kako su sudski savjetnici u većini sudova imaju dugogodišnji staž smatramo da rješavanje tih poslova koji su stavljeni u nadležnost sudaca ne bi im bio nikakvi problem, a tim više što se protiv odluka sudskih savjetnika može izjaviti žalba te o istoj odlučuje sudac pojedinac toga suda, a o žalbi protiv njegove odluke odlučuje vijeće sastavljeno od trojice sudaca. Stoga je u konkretnom slučaju ovakvim načinom propisivanja kontrole rada sudskog savjetnika osigurana pravilna primjena zakona, a isto tako suci trgovačkih sudova su oslobođeni velikog dijela posla koji je više tehničke naravi te bi se stoga više mogli posvetiti radu na drugim predmetima. Nadalje, člankom 13. predložene izmjene propisana je mogućnost i protiv rješenja o pokretanju postupka brisanja subjekta na prijedlog nadležnog tijela porezne uprave ili po službenoj dužnosti, može istaknuti prigovor u roku određenom za isticanje prigovora i rješenja. Ovakvu zakonsku odredbu smatramo nepotrebnom te će ista dovesti do odugovlačenja s postupkom pokretanja postupka brisanja subjekata iz sudskog registra. Naime, prema našem mišljenju o pokretanju postupka brisanja subjekata trebalo bi se odlučivati zaključkom te bi se na taj način izbjeglo nepotrebno odugovlačenje postupka, a strankama u postupku se ne bi uskratilo ili oduzelo njihovo pravo na ulaganje pravnog lijeka jer bi se time mogli konzumirati prilikom prava konzumirati prilikom donošenja rješenja o brisanju subjekata iz sudskog registra. Na predloženi način u više navrata bi se moralo odlučivati o jednom te istom prigovoru što u svakom slučaju ne pridonosi svrsishodnosti, ekonomičnosti te brzini rješavanja postupaka u tijeku. Nadalje, člankom 38. predložene izmjene među ostalim je navedeno da rješenje mora imati obrazloženje ako se postupak obustavlja zbog povlačenja prijave ili se prijava smatra povučenom. Doista ne vidimo razloga zašto bi se sudskog savjetnika zamaralo sa donošenjem rješenja sa obrazloženjem ukoliko stranka povuče prijedlog i na kraju što će stranci obrazloženje ako povuče sam prijedlog. Nadalje, člankom 50. propisani su uvjeti za sudske službenike koji su potrebni da bi isti dobili ovlaštenje registarskog referenta. Sa predloženim uvjetima se slažemo, osim u dijelu gdje se od istih traži polaganje stručnog ispita, posebnog stručnog ispita jer smatramo da je isti nepotreban, a i predlagatelj zakona u obrazloženju predmetnog članka navodi da je predmetnim člankom propisan način imenovanja postojećih registarskih službenika, kao ovlaštenih registarskih referenata i pri tome je osobito naglašena važnost njihovog radnog iskustva na poslovima u sudskom registru. Imajući u vidu navedeno nametanjem obveze polaganja dodatnog stručnog ispita, pored stručnog ispita kojeg su predmetni referenti već ranije položili, dodatno je nepotrebno obveza koja na predmetne osobe stavlja dodatni pritisak i oduzima im dragocjeno vrijeme, a polaganje toga stručnog ispita zasigurno neće dovesti do značajnijeg pomaka u njihovoj stručnosti, kompetencijama, a i dodatni je trošak za prenapregnute proračuna sudova. Hvala.
Hvala lijepa. Peđa Grbin, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Ma evo samo kratko. Ja se ne mogu složiti sa kolegom u dijelu gdje se on referira na članak 38. Zakona, odnosno onaj dio gdje govori da rješenje mora imati obrazloženje. Evo ja se ne slažem sa time da rješenje nije potrebno kada se postupak obustavlja zbog povlačenja prijave ili se smatra da je prijava povučena. Gledajte, što se tiče obrazloženja dosta je navesti da je stranka zatražila povlačenje, međutim imamo ovaj drugi dio gdje se smatra da je prijava povučena i to je posebno bitno dobro obrazložiti zato što se često može u praksi desiti situacija da osoba koja vodi postupak smatra da je zahtjev povučen, a to nije bila stvarna intencija stranke i onda takvo postupanje mora biti obrazloženo. Tako da mislim da bi evo taj dio svakako trebalo zadržati u zakonu. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HSU-a kolegica Višnja Fortuna. Nije prisutna. Gubi pravo rasprave po ovoj točci. I u ime Kluba zastupnik Hrvatskih laburista Nenad Pleše. Izvolite kolega.
Poštovana potpredsjednice Sabora, uvažena zamjenice ministra, kolegice i kolege zastupnici. Zakon o sudskom registru je dobar, poduprijeti ćemo ga, ali moramo upozoriti na neke stvari kroz ovaj zakon. Do sada je ovaj zakon proživio desetak promjena, izmjena, dopuna, tehničkih usklađivanja. Važnije promjene su postupak brisanja subjekta upisa po službenoj dužnosti u slučajevima kada gospodarski subjekti nisu ispunjavali minimum svojih zakonskih obaveza, odnosno tri godine po redu nisu objavili svoja godišnja financijska izvješća, kada je zakonom propisana obaveza njihovog objavljivanja. Registarski sud će po službenoj dužnosti provesti postupak brisanja subjekta u slučajevima kada nema imovinu ili im je ona neznatne vrijednosti, ako se u propisanom roku nisu uskladili s propisima kako je to trebalo biti, ako tri godine po redu nije postupio po zakonskoj obvezi, ako inozemni osnivač podružnice tri godine po redu nije postupio po zakonskoj obvezi na registarskom sudu koji je podružnica upisana dostavi radi upisa i predaje svoje godišnje financijsko izvješće. Problem brisanja subjekta upisa je u tome što navedenim gospodarskim subjektima omogućava brzi nestanak s tržišta i prestanak njihove imovinsko-pravne odgovornosti. Članak 70. ovdje treba posebno paziti koliko će novim zakonom biti zaštićeni vjerovnici društva koja se likvidira. Treba postojati mehanizam koji im neće dozvoliti brisanje trgovačkog društva, tj. izbjegavanje plaćanja obaveza ali i osnivanje novog društva dok postoje nepodmirena potraživanja. Izuzetno je važno da postupak upisa za stranke bude što jednostavniji i da se upis provede bez odgađanja, upis predmeta poslovanja djelatnosti. Član 51. kaže da upis više djelatnosti propisani posebnim zakonom omogući i općenitim navođenjem skupne djelatnosti propisan je tim zakonom, odnosno općenitim navođenjem skupne djelatnosti uz izuzimanje djelatnosti koja ne obuhvaća predmetom poslovanja. Donošenje rješenja je pozitivna stvar, jer rješenje o upisu u registar mora se donijeti u roku od 15 dana od kada je podnesena uredna i po sadržaju osnovana prijava za upis s prilozima osim ako ne postoje opravdani razlozi za duži rok. Upis elektroničkim putem provodi se bez donošenja rješenja o upisu. U roku 24 sata mora se provesti upis koji je podnošen elektronički putem te tvrtke. Predlaže se mogućnost povećavanja učinkovitosti pravosuđa, rad pravosudnih dužnosnika mogu obavljati i druge osobe. Tu se govori o rasterećenju s posebnim naglaskom na proširenje ovlasti sudskih savjetnika o sudskim postupcima pošto se radi o izvan sudskom postupku. Jednostavnije predmete mogu rješavati i sami. Zbog svoje važnosti i složenosti i učinkovitosti pravosuđa obuhvaća najviše strateške ciljeve od kojih je u vezi s predloženim izmjenama potrebno izdvojiti unapređenje propisa važnih za učinkovit postupak pred pravosudnim tijelima, rasterećenje pravosudnih dužnosnika od obavljanja poslova koji nisu vezani uz njihova pravosudnu dužnost. Redefiniranje ovlasti sudskih savjetnika, te ciljano smanjenje broja neriješenih predmeta. Rad pravosudnih dužnosnika u određenoj mjeri opterećen je obavljanjem poslova koji bi mogli obavljati i druge kvalificirane osobe, a sad se to predviđa da odrade sudski savjetnik ili ovlašteni registarski referent. Oni će u prvom stupnju odlučivati o prijavi i zahtjevu za rezervaciju imena, upisu rješenja, otvaranju postupka predstečajne nagodbe, brisanju nakon zaključenja stečajnih postupaka, pokretanje postupaka brisanja svih subjekata, brisanja svih subjekata upisa na temelju članka 70. prijavi zahtjevu za upis drugih podataka. U registarskim stvarima u žalbi protiv odluke sudskog savjetnika ili registarskog referenta odlučuje sudac pojedinac tog suda, a o žalbi odluke suca donesen u prvom stupnju odlučuje u drugom stupnju vijeće sastavljeno od tri suca. Predloženom odredbom uvodi se i nove funkcije u registru kroz institut ovlaštenog registarskog referenta, propisuju se i uvjeti i postupak imenovanja, način dodjela predmeta u rad kao i mogućnost preraspodjele predmeta od ovlaštenog registarskog referenta pri čemu se kroz ovlaštenja predsjednika prvostupanjskog i drugostupanjskog suda naglašava uloga sudbene vlasti. Normalno isto tako da i ti sudski referenti moraju položiti posebni stručni ispit. Također je propisano donošenje posebnog pravilnika kojim će se propisati program posebnog stručnog ispita, te pobliže objasniti postupak imenovanja. To je sve u redu jer će dovesti do učinkovitijeg rada pravosuđa. Ako bi u primjeni toga zakona gledali samo na jednostavnost postupka upisa i brzinu brisanja subjekta postoji mogućnost pojavljivanja problema. Navest ću vam dva primjera iz prakse gdje je brisanje subjekata ostavilo negativne posljedice. Zbog dugovanja državi rješenjem Trgovačkog suda pravni subjekat brisan je iz sudskog registra. Budući da je brisan nema pravo potraživanja od vjerovnika. Drugo, dugovi prema državi su ostali, a on svoja potraživanja ne može naplatiti. Sudski postupak zbog naplate potraživanja obustavljen je zbog brisanja iz sudskog registra. Znači, budući kako je on obrisan nema pravo potraživanja svojih dugovanja. Primjer dva koji nam govori da nije uređeno ni pitanje radnika u takvim situacijama. Temeljem Zakona o sudskom registru, a po službenoj dužnosti Trgovački sud likvidirao je pravni subjekat. Pri tome nije riješen status zaposlenice. Tako je ona formalno i dalje zaposlenik likvidirane firme, likvidiranog poduzeća pa se iz tog razloga na Hrvatskog zavodu za zapošljavanje ne može voditi kao nezaposlena osoba niti zasnovati novi radni odnos. Pri Hrvatskom zavodu za osiguranje ostaje prijavljena kao zdravstveno osigurana osoba, ali to pravo ne može koristiti dok je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje sporno na koji način izračunati mirovinski staž. Ni Zakon o trgovačkim društvima, ni Zakon o sudskom registru ne rješava problematiku prestanka radnog odnosa radnika prilikom postupka likvidacije. Isto tako, Zakon o radu ne sadrži odredbe o radno-pravnom statusu radnika u slučaju likvidacije, niti propisuje da prestanak postojanja poslodavca predstavlja poseban razlog zbog kojeg na temelju samog zakona dolazi do raskida radnog odnosa. U odgovoru na zastupničko pitanje postavljeno ministru pravosuđa on je odgovorio: "Predmetna neusklađenost pravnih normi može dovesti subjekte odnosa u težak položaj." Nadam se da će se hrvatsko registarsko pravo u potpunosti prilagoditi europskom pravu i da se takvi slučajevi neće ponavljati. Hvala lijepo.
Replika, Draženko Pandek.
Evo zahvaljujem. Osvrnuo bih se samo na kolege dakle da je dosta to nejasno oko prekida radnog odnosa isključivo kad određeni subjekt prestaje postojati pa mislim da je to sasvim razumljivo ako određeni subjekt prestane postojati da i svi njegovi ugovorni odnosi više nisu predmet, on više dakle ne može biti subjekt ugovornih odnosa. Kad jedan ugovorni odnos nema dvije strane on prestaje. Dakle, to je u samom Zakonu o obveznim odnosima jasno da ugovorni odnos prestaje kad jedna ugovorna strana također nestane. Mislim da se dakle radi o prestanku određenog ugovornog odnosa sa svim svojim posljedicama pa tako i u prestanku radnog odnosa sa svojim posljedicama. Hvala.
Odgovor na repliku, Nenad Pleše.
Kolega moram vam odgovoriti, ne znam kako je inače dozvoljeno da netko kome je prestalo, znači likvidirana je firma, njegove obaveze ostaju, znači dug prema državi mora riješiti i prema Poreznoj upravi mora riješiti a ne može naplatiti svoja dugovanja. Mislim da bi to sasvim bilo korektno da može normalno svojim postupcima, odnosno potraživanjima udijeliti svoje dugove.
U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Petar Baranović. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice Sabora, gospođo zamjenice ministra, poštovane kolegice i kolege. Klub HNS-a će podržati ovaj Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru jer smatramo da je ova 7 po redu novela osnovnog teksta zakona koji je izišao 1995. godine zapravo jedan vrlo logičan napor da se pojednostavi i učini efikasnijim rad sudskog registra i da se zakon ažurira s novim standardima koji se pojavljuju u pravu. Ovaj zakon donosi nekoliko bitnih izmjena i čitav niz nomotehničkih unapređenja, a kako o nomotehnici nema potrebe trošiti dragocjeno vrijeme u Hrvatskom saboru osvrnut ću se samo na ono najbitnije i prokomentirati u ime HNS-a. Dakle, mi pozdravljamo apsolutno intenciju zakona da rastereti rad sudaca i da jednostavne postupke obzirom da se radi o izvanparničnom postupku prepusti sudskim savjetnicima i pozdravljamo i inicijativu u uvođenju ovlaštenih referenata registra. Posve je logično da ti službenici obavljaju jednostavne izvanparnične postupke, a da suce rasteretimo od takvih trivijalnih za njih trivijalnih radnji i da njima prepustimo vođenje samo složenih postupaka upisa. Isto tako ovaj zakon je učinio i napor u otklanjanju slabosti i nedostataka u postupku ispisa subjekata, pravnih subjekata iz sudskog registra pa je ovim zakonom između ostaloga predviđena i mogućnost ulaganja prigovora kako i samog subjekta upisa tako i zainteresiranih stranki. Ono što u konzultacijama sa strukom primjećujemo i ostavljamo kao otvoreno pitanje do drugog čitanja predlagatelju zakona to je eventualna obveza i dostave pismene uobičajenim načinom. Dakle, kad pravni subjekt ulazi u postupak brisanja iz sudskog registra osim same objave na web stranicama sudskog registra bilo bi možda dobro ipak uvesti i pokušaj uobičajene dostave sudske pismene. Upravo možda da bi izbjegli i neke slučajeve o kojima se u primjeru referirao i kolega iz Laburista jer imamo slučajeva da je u praksi da je došlo i do brisanja subjekata koji nisu pogledali web stranice na vrijeme, a recimo imali su situaciju da su imali otvorena potraživanja prema drugima a isto tako da su imali obveze prema državi a i prema drugim vjerovnicima. Prema tome, naglašavam uz obavezno naravno oglašavanje na web stranicama suda da se razmotri i mogućnost uvrštavanja i onog klasičnog modela dostave pismena. Isto tako pozdravljamo i uvođenje mogućnosti elektronskog upisa kao i mogućnost da djelatnici HITRO.HR-a obavljaju isto. Zakon smatramo u najkraćim crtama korekturom svega onoga što se u međuvremenu pojavilo kao slabost. Držimo da će njegovo usvajanje i primjena njegovih odredbi pojednostaviti i ubrzati i rad sudskog registra, otkloniti neke stvari koje su se pojavljivale. Iz tih razloga klub HNS-a podržat će ovaj zakon. Hvala na pažnji.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolega Draženko Pandek.
Zahvaljujem potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Evo Zakon o sudskom registru rekao bih evo pod navodnicima spada u "neatraktivne zakone" ako se uopće može govoriti o zakonima u tim terminima. No, taj zakon sigurno da ima vrlo važnih posljedica u stvarnom životu, dostupnost i preglednost podataka sudskom registru je od ogromne važnosti i za gospodarske subjekte i za građane. Kada krenemo … poslovanje sa nekim trgovačkim društvom jedna od prvih stvari koje ćemo pogledati je sudski registar, koliki je temeljni kapital društva, tko su osobe ovlaštene za stupanje dakle pravni odnosi, mijenjanje statusnih pitanja društva su informacije od krucijalne važnosti ukoliko krećemo u poslovanje s nekim gospodarskim subjektom. Brz i pravovremen upis u sudski registar svih tih relevantnih informacija o trgovačkom društvu i laka dostupnost tih podataka zadaci su koje sustav jednostavno mora osigurati. Dopune i izmjene ovog zakona rekao bih stvaraju dodatne uvjete za ispunjenje tih zadataka. Posebno su to odredbe koje dodatno osnažuju načelo E-uprave i osnaživanje tog načela me je i ponukalo da se i ovdje uključim u raspravu. Tako se u uvodnim odredbama kod definiranja značenja pojedinih izraza vidi da se radi dodatni značajni odmak u tom smjeru. Sustav … registra primjerice se sada definira kao složeni informacijski sustav koji širokopojasno telekomunikacijskom vezom povezuje sve trgovačke sudove i koji je povezan sa drugim bazama podataka. U jedinstvenu bazu registra sada je predviđeno elektroničko pohranjivanje različitih podataka registarskih sudova i kao isprava i u zbirku isprava. I internetska stranica registra se sada definira kao dio sustava registra putem kojeg se omogućuje pretraživanje uvid u javne podatke koji se upisuju u registar, definira se pojam e-tvrtke, nadalje regulira se da se prijava za upis u registar i podnesak kojim se traži pohrana podneska može podnijeti u obliku elektroničke isprave ili elektroničkog podneska. Novina je da se to može učiniti i putem Ureda HITRO.HR. Elektronička prijava ili podnesak potpisani naprednim elektroničkim potpisom javnog bilježnika smatraju se javno ovjerenom ispravom. Ovo sve čitam jer su ove odredbe po meni avangardne u smislu unošenja načela e-uprave u rad državnih tijela. Sigurno bih preporučio ovako uvođenje načela e-uprave u čim većem opsegu i mijenjanje i drugih zakona posebno postupnovnih zakona koji bi omogućili čim veću neposrednu elektroničku komunikaciju između građana, tijela državne uprave, pravosudnih tijela i tvrtki. Posebno bih to preporučio u pogledu onih zakona koji uređuju načine te komunikacije između ovih subjekata. Mislim da nema nikakve prepreke da se takva načela uvode čim šire jasno uz ostavljanje mogućnosti građanima koji nemaju pristup elektroničkim komunikacijama da i dalje imaju mogućnost tradicionalnog komuniciranja pisanim putem. Kada govorimo o određenim zakonima tu posebno mislim na odredbe Zakona o upravnom postupku pa i Zakona o parničnom postupku koji je već i dosta poodmakao u uvođenju tog načela u pravom smjeru. Nedavno smo imali prijedlog Zakona o osobnoj iskaznici gdje sam iznio neke primjedbe u svezi mogućnosti uvođenja načela e-uprave i čini mi se da bi taj i slični zakoni mogli biti predmet poboljšanja u tom smislu. Omogućavanje elektroničke komunikacije između građana tvrtki i tijela javne uprave ali i između samih državnih tijela pojeftinjuje postupke, štedi vrijeme i novac, a u konačnici omogućuje efikasno ostvarivanje i zaštitu prava. Kada govorimo o omogućavanju takve komunikacije između državnih organa te povezivanje baze podataka i dostupnosti baze podataka državnim tijelima za koje je to korisno je čak i važnije za efikasnost i brzinu rada državnog aparata. Očito je da je tim u Ministarstvu pravosuđa itekako shvatio važnost uvođenja ovog principa o kojem govorim o praksi rada državnih tijela te stoga apeliram na ministarstvo i na ministra i zamjenicu ministra da taj princip unose u daljnje prijedloge zakona te da u međusobnoj suradnji međuresornoj suradnji s drugim ministarstvima naglašava važnost uvođenja tog principa. Primjerice uvođenje takvog principa u rad uprave može značajno pridonijeti efikasnosti samog pravosuđa. Još uvijek se komunikacija između upravnih i sudskih tijela kada npr. treba dostaviti određene podatke odvija tradicionalno pisanim putem što može trajati danima i može značajno oduljiti i otežati postupke. Ovaj zakon također unosi još neke racionalizacije koje treba pozdraviti, rješenja koja se primjenjuju također predlažem pokušati proširiti i na druga područja. Tako se veća mogućnost rada i odlučivanja daje stručnim osobama u sudu a koje nisu suci. Konkretno proširuje se mogućnost da sudski savjetnik ili ovlašteni registarski referent odlučuje u prvom stupnju u određenim poslovima. To je sasvim u skladu s komparativnom praksom u drugim zemljama i doprinijeti će bržem i efikasnijem rješavanju predmeta koji su vezani u sudski registar. Već smo primijetili tu tendenciju i prilikom predlaganja drugih propisa. Princip da bi se suci trebali baviti predmetima veće složenosti te kontrolirati samo odlučivanje o predmetima niže složenosti je princip koji svakako treba podržati u ovom zakonu, ali i u drugim zakonima koji će regulirati postupovnu materiju. Previše su se suci što možemo primijetiti bagatelnim stvarima koji imaju malo značenje, a neki su čak i vrlo administrativne prirode i ovo je sigurno dobar smjer. Primjerice nedavno me je kontaktirala jedna osoba koja ima spor koji se odnosi na smetanje posjeda i koji traje već dvije godine što je apsurdno, a radi se o tridesetak kvadrata ne osobito vrijedne zemlje. Stoga svakako podržavam ovaj prijedlog zakona te ponavljam apel da se osnovni principi iz ovog zakona koji se odnose na uvođenje e-uprave i posebno ovaj princip koji ide k rasterećenju sudaca i prebacivanja određenih postupanja prema sudskim savjetnicima i drugim osobama koje su kvalificirane za to smatram dobrim primjerom te predlažem da se taj princip primijeni i na drugim područjima pa čak da se predloži u određene međuresorne suradnje posebice recimo Ministarstvo uprave. Hvala.
Hvala lijepa. U ime predlagatelja završna riječ zamjenice ministra Sandre Artuković-Kunšt. Izvolite.
Pa evo, hvala lijepo. Hvala za razumijevanje i za podršku u ovom dijelu tematike. Ono što se izdvojilo kao možda dvojbeno je bilo pitanje ispita za ovlaštene referente registarske. Smatramo da je to svakako dodana vrijednost u radu i tih službenika a isto tako i za sud i nadasve za stranke. Položiti još dodatan ispit može biti samo vrijednost više a ne vrijednost manje a mi upravo zbog opsega poslova koje smo povjerili, odnosno predviđamo u zakonu da ih povjeravamo ovlaštenim registarskim referentima smatramo da taj ispit je potreban. Ova razrada članka 70. sa detaljiziranjem postupka brisanja je rezultat upravo želje da se izbjegnu štetne posljedice brisanja o kojima ste govorili. Naravno razlozi za brisanje su taksativno navedeni i vrlo su jasni. Isto tako su vrlo jasni razlozi za … [[Govornik se ne razumije.]] predstečajne nagodbe. Pa ako govorimo o poslovnom subjektu koji je prezadužen ili koji, s druge strane nije mogao naplatiti određena svoja potraživanja, postupak brisanja ne može tu biti zapreka. Vrlo točno se zna, jasno se zna kada se postupak brisanja provodi. A okolnosti koje bi eventualno mogle utjecati na to da se postupak brisanja ne provodi one mogu biti razlog prigovora stranke. Naravno, sada se vraćamo na ono pitanje dostave odnosno elektroničke dostave. Mi smatramo da je realni život puno dalje otišao od naših zakonskih odredbi i zakonskih normi. Poslovnik subjekti koji djeluju i rade na tržištu, djeluju u elektroničkom obliku, odnosno na internetu. Dakle, nije potrebno i nužno da se mi svodimo na dostavu pismena ako već većina onih koji realno rade i djeluju funkcionira na internetu. Uvid u sudski registar bi trebala biti određena navika svakog subjekta da kontrolira i svoje stanje između ostalog i svoje samo postojanje kroz registar. Pa ako se ispunjavaju uvjeti za brisanje a svatko tko posluje vrlo dobro zna je li ispunjava uvjete za brisanje ili ne, mislim morao bi to znati, onda isto tako zna da postoji opasnost da mu se otvara postupak brisanja a to može provjeriti na internetu. Ako misli da postoji razlog zbog kojeg bi trebao izjaviti prigovor, izjaviti će prigovor i tada će dostava ići normalnim službenim putem. Mi smo sve ove razloge vrlo dobro vagnuli i dovodili u odnos. I smatramo da potreba da se posluje puno brže i efikasnije nego što to zakoni su do sada dozvoljavali, zahtjeva da se ugrade i ove odredbe koje omogućavaju efikasnije i brže poslovanje poslovnim subjektima. Evo to je ukratko, a naravno sve primjedbe koje će biti iznesene između prvog i drugog čitanja biti će i dalje pažljivo razmatrane kao i do sada. Hvala vam.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasati ćemo naknadno.
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru, prvo čitanje, P.Z. br. 439. Rasprava o prijedlogu je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela Hrvatskoga sabora dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputiti će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona.". Molim da se izjasnimo o predloženom zaključku. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 110 glasova za donesen predloženi zaključak.
Raspraviti ćemo: - Prijedlog Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći, prvo čitanje, P.Z.E. br. 441; Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješće ste primili na sjednici. A u ime predlagatelja prijedlog će obrazložiti zamjenica ministra pravosuđa Sandra Artuković Kunšt.
Evo hvala vam lijepo. Evo nastojeći ukratko dakle mi smo tematiku besplatne pravne pomoći uredili Zakonom besplatne pravne pomoći iz svibnja 2008.. U lipnju je stupio na snagu. Ono što smo zamijetili kao poteškoće u realizaciji odredaba ovoga zakona su složenost postupka za odobravanje pravne pomoći, relativno uzak krug korisnika besplatne pravne pomoći, ograničen opseg pravnih problema o kojima se pravna pomoć može odobriti. Imovinski kriteriji su poprilično strogo postavljeni. Građani naravno nisu dovoljno informirani o ovoj mogućnosti i sustav financiranja nije određen onako kako je trebao. Posljedice ovakvog stanja od 2008. do danas su poprilično loše jer se stvara jedan loš financijski efekt, dakle o prvotno zamišljene i postavljene ideje i odobrenih sredstava za besplatnu pravnu pomoć zbog ovih razloga realizira se sve manje i manje. I onda se u projekcijama proračuna uviđa da je za predviđenu uslugu besplatne pravne pomoći od zamišljenog većeg iznosa, iskorišten puno manji iznos onda se u sljedećoj godini ta projekcija za besplatnu pravnu pomoć smanjuje, onda se u sljedećoj još više smanjuje. I mi s jedne strane imamo povećanje potencijalnih korisnika zbog teške socijalne situacije i sve većih pravnih problema koji tište građane a s druge strane imamo rapidno smanjenje odobrenih sredstava zbog toga što se s obzirom na postojeće stanje ne postoji ono što bi se trebalo koristiti. I rezultat ovoga je da smo u razdoblju od 2009. do danas planirani iznos za besplatnu pravnu pomoć smanjili za 78%. Dakle, mi smo za 78% zbog male realizacije snizili iznos predviđen za besplatnu pravnu pomoć i to je velika teškoća za nas i za funkcioniranje općenito ovoga sustava. A s druge strane je broj podnesenih zahtjeva od 2009. do 2012. porastao za a 55%. I to je jedna diskrepancija koja stvara nužnost da se sustav na drugačiji način postavi i uredi. Ono što smo mi nastojali premostiti, dakle s jedne strane proračuna i nemogućnost da izdvajamo puno veća sredstva nego što smo izdvajali rezultirala je idejom i afirmacijom sustava projektnog financiranja. Naime, mi smo besplatnu pravnu pomoć razdijelili na primarnu i sekundarnu. Primarnu smatramo važnom i čak na nju stavimo naglasak, ne samo zato što se građaninu u trenucima kada ima pravni problem kojeg ne može isfinancirat odnosno njegovo rješavanje, da mu je najvažniji dobar i precizan i adekvatan savjet, ne samo iz tog razloga nego iz razloga što pravosuđe je toliko opterećeno da svaka mogućnost rješavanja spora mirnim putem ili preveniranja sljedećeg sudskog postupka vrijedi svake pažnje. Dakle, kroz primarnu pravnu pomoć afirmirali bi sustav ciljanog, projektnog financiranja jer pružatelji primarne pravne pomoći na temelju ovoga zakona mogu u okviru svoga djelovanja i u okviru projekata za djelatnost kojom će se baviti osiguravati sredstva iz drugih izvora, ne samo iz proračuna. Mi smo dakle jasno definirali tko su oni koji bi mogli pružati primarnu pravnu pomoć, to su uredi, to su ovlaštene udruge i na njih kao vladine partnere u ovom dijelu se uzdajemo i smatramo da su i dosadašnjim radom pokazali zapravo dobar doprinos u zaštiti posebno ugroženih skupina, žrtava nasilja, žena, djece itd. Mi imamo i sustav pravnih klinika, to je relativno nov sustav, ali je saživio do mjere da može u svakom slučaju vrlo suvereno i stručno preuzeti ono što treba, dakle primarnu pravnu pomoć. Sekundarna pravna pomoć koja se svodi na ono što mi obično misli o pravnoj pomoći podrazumijevamo dakle zastupanje stranaka pred nadležnim tijelom odnosno sudom je ona koja je u ovlasti isključivo odvjetnika. Dakle ako već nismo kroz sustav primarne pravne pomoći uspjeli doći do nagodbe ili prevenirati sudski spor onda ako stranka već mora rješavati svoj predmet suda onda zaslužuje takvu razinu stručne pomoći da ju pruža upravo odvjetnik kao najstručnija osoba u tom sustavu. Mi smo napustili te paralelne sustave u smislu da imamo oslobođenje za pristojbe pa oslobođenje za sudske troškove, dakle u sustavu pravne pomoći osobu koja je ugrožena i koja ostvaruje pravo na pravnu pomoć zastupa u primarnoj pomoći ili u sekundarnoj onaj koji nju sustavno prati, dakle koji ju oslobađa svih troškova koji se ovdje pojavljuju. Mi smo proširili krug korisnika besplatne pravne pomoći pa tako smo za strance koji su na stalnom boravku kod nas napustili pretpostavku uzajamnosti. Mi imamo strance na privremenom boravku, kod njih smo zadržali obvezu uzajamnosti. Isto tako proširili smo pravo na besplatnu pravnu pomoć za svako dijete koje nije hrvatski državljanin naravno, a koje je zatečeno u Hrvatskoj bez pratnje odrasle osobe. Isto tako, pravnu pomoć dobivaju žrtve kaznenog djela nasilja bez utvrđivanja posebnog imovinskog stanja u odnosu na postupke za naknadu štetu koja proizlazi iz tog kaznenog djela nasilja. Mogućnost pružanja primarne pravne pomoći nije uopće limitirana, dakle ona je moguća u svakoj pravnoj stvari. Isto tako, pojednostavili smo postupak u smislu da se primarna pravna pomoć može zatražiti i realizirati izravnim obraćanjem pružatelju primarne pravne pomoći. Ovdje nije potrebna nikakva daljnja formalizacija tog postupka, nikakvo posebno dodatno rješenje, s tim da naravno Ministarstvo pravosuđa zadržava kontrolu rada kao nadzorno tijelo. Mi smo i proširili oblik pružanja primarne pravne pomoći na sastavljanje podnesaka ili općih pravnih informacija koje se tiču Europskog suda za ljudska prava i drugih međunarodnih organizacija upravo zato da u potpunosti osiguramo pravnu zaštitu našim građanima sada kada smo dio europske zajednice. Isto tako kod sekundarne pravne pomoći razradili smo posebno kriterije i to glede predmeta u kojima se pravna pomoć pruža i subjektivno glede imovnog stanja osobe koja aplicira za odobrenje besplatne pravne pomoći. Ti su razlozi vrlo detaljno razrađeni i ono što možda možemo istaknuti, a rukovodili smo se u ovom zakonu posebno tom činjenicom, dakle imamo stranke koje su formalno-pravno vlasnici, odnosno imaju određenu imovinu u formalnom smislu ali tom imovinom ne mogu raspolagati. Ako stranka iz objektivnih razloga ne može raspolagati imovinom koja joj pripada ona također može aplicirati za besplatnu pravnu pomoć. Naravno, taj će se objektivni razlog prosuđivati ovisno o konkretnom slučaju, no mi već iz prakse vrlo dobro znamo koji su to objektivni razlozi tako da mislim da to odlučivanje u konkretnim slučajevima neće biti problem i neće biti neprovjerljivo u svakom slučaju. Isto tako imamo i određene predmete ili postupke u kojima je opet izuzeta obveza imovinskog cenzusa jer je takva težina ili vrsta predmeta da opravdava besplatnu pravnu pomoć. I ono što je isto bitno, što smo željeli olakšati, dakle stranke su do sada imale dosta poteškoća jer osim što imaju problem sa pravnim neriješenim pitanjem radi kojeg i traže besplatnu pravnu pomoć, još se zahtijevalo od njih da prikupljaju podatke o svojoj imovini, odnosno o tome da imovinu nemaju. Sada smo to pojednostavili utoliko što ured prikuplja one podatke koji su bitni, a nije to više dužnost stranke. Kod sekundarne pravne pomoći pomoć pružaju odvjetnici. Odredili smo vrlo jasno da se ti odvjetnici biraju prema redoslijedu u popisu Hrvatske odvjetničke komore. Ovo je prilika da istaknem odličnu suradnju koju imamo sa Hrvatskom odvjetničkom komorom u smislu da smo već i prethodno, prije ovoga zakona, postigli s njima dogovor i kompromis oko pružanja besplatne pravne pomoći osobama u postupcima radi uzdržavanja, dakle djeci u postupcima radi uzdržavanja, a isto tako radimo na tome da se određena specifična vrsta predmeta prati po odvjetnicima koji su posebno za tu tematiku stručni i voljni, a tu najviše mislim na tematiku koja se tiče položaja žena ili zaštite žena od imovinskog nasilja i od svakog ostalog. Pa vjerujem da ćemo i ovdje dobiti višu razinu specijalizacije koja je svakako nužna. Ovo je naravno isto prvo čitanje, pa evo hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne žele. Otvaram raspravu. Prvi je u ime kluba HNS-a kolega Boris Blažeković.
Hvala gospođo potpredsjedniče, hvala gospodo zamjenice ministra. Pred nama je još jedan od zakona koji usklađujemo i sa zakonodavstvom EU i još jedan zakon kojim poboljšavamo vlastito zakonodavstvo. Zamjenica ministra je dosta detaljno govorila o samom zakonu i značaju i promjenama. Ja ću samo izdvojit naglaske koji su nama u Hrvatskoj narodnoj stranci Liberalnim demokratima i našem klubu bitni. Ovim zakonom se pojednostavnjuje i ubrzava postupak dobivanja usluge besplatne pravne pomoći koju država Hrvatska omogućava osobama slabijeg imovinskog stanja. Trenutno je sustav besplatne pravne pomoći velikim dijelom neodgovarajuć i nefunkcionalan, postupak je složen, uzak je krug korisnika, ograničenog je opsega pravnih problema u kojima se pravna pomoć može odobriti, te strogih imovinskih kriterija. Ovaj prijedlog zakona između ostalog polazi od činjenice da se radi o pravu na jednakost svih pred zakonom koje pravo je zajamčeno Ustavom Republike Hrvatske. Također ovaj prijedlog zakona razumijeva primarnu i sekundarnu pravnu pomoć. Propisuju se postupci, cenzusi za odobrenje ili odbijanje pravne pomoći s određenim rokovima, te odnosnim pravnim lijekovima. Uređuju se pravni odnosi svih aktera uključenih u proces pružanja besplatne pravne pomoći u postupcima pred upravnim tijelima i pred sudovima, propisuju se adekvatni obrasci. Zakonom se u pravni poredak Republike Hrvatske prenosi Direktiva Vijeća EU o unapređenju pristupa pravosuđu u prekograničnim sporovima utvrđivanje minimalnih zajedničkih pravila o pravnoj pomoći u takvim sporovima. Određuje se nadzor nad stručnim i odgovornim pružanjem pravne pomoći, određuje se i mogućnost zamjene odvjetnika pri nestručnom ili nesavjesnom pružanju pravne pomoći. Mi u HNS-u izdvojili bi neke od članaka koje smatramo da su, da je bitno posebno na njih obratiti pozornost. Jedan je članak, prvi je članak 17. prijedlog zakona koji sve žalbe i prigovore do Upravnog spora rješava zahtjev za besplatnu pravnu pomoć u roku od 15 dana, odnosno eventualno 30, te krajnje moguće 38 dana. Također članak 18. također određuje hitnost nadležnih tijela i pravnih osoba koje raspolažu podacima osobe koje su dužne dostaviti podatke u roku od tri dana. Kad bi barem tako slično bilo u nekim drugim postupcima pred tijelima državne uprave, ali vjerujem da ćemo i to uskoro doživjeti i to vjerojatno posebno kad uspostavimo punu primjenu OIB-a. Člankom 46. određeno je da Vlada Republike Hrvatske svake godine do 30. travnja podnosi izvješće Hrvatskom saboru o ostvarivanju prava na pravnu pomoć. Člankom 47. određuje se osnivanje Povjerenstva za pravnu pomoć kao savjetodavnog tijela Ministarstva pravosuđa. Povjerenstvo ima 7 članova koji čine 2 predstavnika Ministarstva pravosuđa, jedan predstavnik Ministarstva financija, Ministarstva uprave i 1 predstavnik većih pravnih fakulteta u Republici Hrvatskoj, predstavnik Hrvatske odvjetničke komore i ovlaštenih udruga. Valja istaknuti da ovaj zakon jedan od zakona kojima se pozicioniramo kao država s jasnim određenjem socijalne države, te kao društvo s čvrstom odlukom da želimo ravnopravnost i pravednost kao permanentno stanje u društvu. Mi liberali smatramo da je slobodan samo onaj pojedinac ili pojedinka, odnosno koji je samosvjestan i odgovoran spram sebe i svoje životne sudbine. Najslobodniji pojedinci odnosno pojedinke su oni koji u potpunosti sami odlučuju o svojim ambicijama i realiziraju ih u skladu sa svojim talentima i željama. Današnja društva i države, te suvremeni način života u njima su presloženi i prezahtjevni da bi se pojedinac, odnosno pojedinka mogla ili mogao ostvariti sam bez pomoći države. Država zato kao jednu od svojih zadaća ima i podizanje svijesti pojedincima da su sami sa svojim sposobnostima ali i radom i aktivnostima naprosto dužni odgovorno brinuti se za sebe i za svoje sudbine. Jasno to znači da država mora omogućiti pojedinkama i pojedincima da se odrede i ostvare u cijelosti. Time građani i građanke kao samosvjesne jedinke u cijelosti snose odgovornost za svoj uspjeh i neuspjehe i snose punu odgovornost za sebe, jasno šire za svoju obitelj, pa dalje za užu i širu zajednicu. No, bez obzira na navedeno postoji manji broj građana i građanki koje nisu u cijelosti u mogućnosti rješavati samostalno svoje probleme. Država je dužna tim i takvim građanima ponuditi i pružiti pomoć kako bi i dalje mogli funkcionirati kao ravnopravne jedinke u društvu. Jedan od oblika takve vrste pomoći je i besplatna pravna pomoć. Besplatna pravna pomoć za naše sugrađane slabijeg imovinskog stanja izjednačuje pozicije svih u tako važnom području kao što je sudski proces. Sudski proces je institut koji je država uspostavila svojim građanima kako bi mogli ishoditi pravo i pravdu za sebe i za svoje. Sudovanje osigurava svim subjektima, objektima izravnavanje odnosa pravde i pravednosti, te dobivanja zadovoljštine u nepravednim nasilnim kriminalnim protuzakonitim radnjama. Država sama ima obavezu putem javnih državnih odvjetništava, odnosno pravosudnim postupcima osiguravati sigurnost, red, pravo i pravdu u društvu. I zato je neophodno da svi i svatko ima pravo i mogućnost na istovjetan način pristupiti sudovima, istovjetno bez obzira na materijalno stanje, bez obzira na socijalna ili materijalna stanja. Svatko ima pravo na profesionalnu adekvatnu pravnu pomoć. Ovaj zakon osim što direktno zagovara jednakopravnost i pravednost, direktno zadire i potiče ljudska prava. Ljudska prava su univerzalna, ljudska prva su stalno ugrožena i od države i pojedinca ili raznih grupa. Jedno od češćih ugrožavanja ljudskih prava u Hrvatskoj je sudovanje, odnosno procesi pred hrvatskim sudovima. Procesi koji traju desetljećima, nestručna i još češće stvarno zainteresirana pravna i sudska pomoć građane suočava sa nesnosnim osjećajem nepravde i besmislenosti. Užasan je osjećaj nepostojanja pravde, nepravedni a često i ne po pozitivnoj pravnoj praksi vođeni postupci bacaju građane u beznađe i očaj. Kada na primjer jedan poduzetnik sudskim postupkom čeka desetljeće da mu dužnik isplati njegov stvarno zarađeni novac pozitivna presuda nakon toliko vremena biva besmislenom, kasnom, nepravednom i često rezultira u međuvremenu uništenim obrtom ili poduzećem, razorenom obitelji, naprosto ljudskom tragedijom. Time su nedvojbeno u ovakvim slučajevima snažno povrijeđena ljudska prava, to bi moralo biti nedopustivo u suvremenoj Hrvatskoj. Ljudska prava treba njegovati, brinuti se i boriti se za njih uvijek i svagdje te stalno ukazivati na svaku ugrozu ili pokušaj ugrožavanja. Zato efikasno i u potpunosti profesionalno sudstvo sine qua non pravednog društva bez čvrstog pravednog sudovanja svima su nam ugrožena ljudska prava. Pravo, pravda i pravednost rijetko su kada svedeni pod zajednički nazivnik. Prijedlog zakona o besplatnoj pravnoj pomoći navodi nas da smo nešto bliže tom idealu. I zato će Klub HNS-a prijedlog navedenog zakona podržati. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika SDP-a, kolegica Vesna Fabijančić-Križanić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, zamjenice ministra, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. Klub SDP-a naravno podržava cjelovito donošenje, donošenje cjelovitog teksta zakona a to smo istakli i u svibnju mjesecu prilikom rasprave o izvješću o ostvarivanju prava na pravnu pomoć i utrošku sredstava u 2012. godini. Kada se 2008. donosio i donio Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći po prvi puta se u Republici Hrvatskoj ostvario zakonodavni okvir stvaranja cjelovitog sustava pravne pomoći u građanskim i upravnim stvarima. Opsežna novela zakona uslijedila je 2011. godine. Svake godine ocjenjivali smo i analizirali sustav provedbe ostvarivanja prava na besplatnu pravnu pomoć što je svakako dobro radi praćenja implementacije sustava. I upravo radi sustavnog praćenja te implementacija pred nama je i ovaj prijedlog zakona. Postojeći zakon usprkos opsežnoj noveli iz 2011. godine u praksi se pokazao ne funkcionalnim prvenstveno zbog složenosti postupka za odobravanjem, pravne pomoći, zbog uskog kruga korisnika koji uključuje ograničenog opsega pravnih problema u kojima se pravna pomoć može odobriti, prestrogih imovinskih kriterija i neodgovarajućeg sustava financiranja. Nakon što je Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći određeno vrijeme i primjenjivan u praksi ukazalo se da je pružanje pravne pomoći ekonomski i socijalno ugroženim kategorijama građana moguće i dalje unaprijediti. Takav stav proizlazi iz preporuke međunarodnih eksperata poput preporuka Twinning light projekta, unapređenje sustava besplatne pravne pomoći. Smatramo da će nova zakonska rješenja poboljšati postojeći neučinkovit i izuzetno složen sustav. Glavni cilj, tu se ne sporimo uspostavljanja a dakako i razvijanja sustava je približavanje sustava najpotrebitijim građanima radi kojih je sam sustav i uspostavljen. Pravični sudski postupak započinje jamstvom da pojedinac ima pravo na pristup sudu i koji omogućava sve oblike sudske zaštite. Potrebna je stručna pomoć kako bi se pojedincu osiguralo uživanje prava na pristup sudu, posebno u onim slučajevima kada je riječ o osobama koje nemaju dovoljno financijskih sredstava za osiguranje profesionalne pomoći. Ovim prijedlogom predviđeno je da se pravna pomoć može dobiti za svaki pravni problem, može se dobiti opća pravna informacija jer se proširuje primarna pravna pomoć, širi se krug korisnika besplatne pravne pomoći, smanjuje se imovinski cenzus i pojednostavljuje procedura. Sama činjenica da je u 2009. godini podneseno ukupno 3848 zahtjeva, da je taj broj rastao iz godine u godinu i u 2012. bio 7068, dovoljno govori sama za sebe a uzevši u obzir cjelokupnu i sveukupnu imovinsku situaciju naših građana pokazuje se nužnim da se taj imovinski cenzus podigne. Imovinski kriterij je blaži. Do sada je temelj bio prihod od nešto više od 2700 kuna po mjesecu, po članu, mjesečno po članu domaćinstva a ubuduće će to biti proračunska osnovica, odnosno 3326 kuna mjesečno po članu domaćinstva. Te druga imovina u vrijednosti od 60 proračunskih osnovica. Pojednostavljuje se postupak prema kojem pružatelji usluga pravne pomoći sami provjeravaju ispunjavaju li podnositelji zahtjeva zakonske uvjete za ostvarivanje prava na primarnu pravnu pomoć. Ovlaštenje ureda da od nadležnih tijela zahtjeva podatke potrebne za odlučivanje o osnovanosti zahtjeva kao i propisana obveza tih tijela da uredu dostave tražene podatke i to u roku od tri dana, velika je pomoć tražitelju besplatne pravne pomoći. To je službeniku državne uprave koji je raspoređen na poslove pružanja besplatne pravne pomoći i prima plaću za to ne samo lakše i brže već i prirodno da mu to spada u opis poslova. Osim toga za razliku od neuke stranke bez da istražuje zna od kojih tijela treba prikupiti podatke a rok u kojem mora dobiti podatke svakako ide u prilog brzog rješavanja procesnih pretpostavka za rješavanje osnovanosti zahtjeva. Stoga s obzirom da su analize sadašnjeg zakonskog rješenja i aktualno stanje u pružanju besplatne pravne pomoći utvrdili da se sustav besplatne pravne pomoći moguće unaprijediti sa stanovišta ciljanih skupina kojima je namijenjen osobito sa stanovišta potreba socijalno ugroženih osoba za pravnim informiranjem i savjetovanjem, klub SDP-a podržat će ovaj prijedlog. Sigurni smo da će rasprava, prijedlozi i primjedbe između ovog prvog čitanja pa do utvrđenja konačnog prijedloga zakona omogućiti unaprjeđenje tog sustava. Hvala vam lijepa.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Davor Miličević.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice ministra, kolege i kolegice. Podržavamo izmjenu Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći tim više što se dosadašnji zakon u praksi pokazao kao neučinkovit i prekompliciran i u većem dijelu neodređen što je u praksi dovodilo do velikih problema i nesnalaženja u primjeni istoga. Izmjenom zakona detektirani su ključni problemi i to: kompliciran je postupak podnošenja zahtjeva sa obvezom prikupljanja nemalog broja dokumenata čije se pak izdavanje naplaćuje, zatim jasnije određivanje imovinskog cenzusa za ostvarivanje prava na besplatnu pravnu pomoć i konačno jasnije određivanje osoba koje će pružati pravnu pomoć sa naglaskom na obvezu odvjetnika i načinom utvrđivanja koji će to biti, što do sada nije bilo u praksi već se često događalo da osobe koje uspiju preći sve prepreke i dođu do uputnice za besplatnu pravnu pomoć ne mogu istu ostvariti jer je odvjetnici ne žele pružiti i takvu osobu šalju jedni drugima. Pored dosta dobrih rješenja koje donosi Prijedlog zakona o besplatnoj pravnoj pomoći postoji neka nedorečena i neprecizno određena rješenja pa tako u glavi III podnaslova Sekundarna pravna pomoć člankom 13. propisane su pretpostavke za ostvarivanje sekundarne pravne pomoći koje kažu: Sekundarna pravna pomoć iz članka 12. stavak 1. ovog zakona može se odredit ako se radi o složenijem postupku u određenom stavku istog člana, a i tako je stavkom 2. propisano što se to smatra složenijim postupkom. Takvo rješenje koje nije precizno određeno u praksi će vjerojatno stvoriti velike probleme. Takvom odredbom dato je za pravo osobi koja odlučuje o odobravanju besplatne pravne pomoći da prema svome znanju i nahođenju te tumačenju ove odredbe odluče što su to složeniji postupci, a iz prakse znamo da kad se … tumačenja pojedinih odredaba zakona različite osobe različito tumače neprecizne zakonske odredbe što pak dovodi do pravne nesigurnosti te neravnopravnog položaja građana pred institucijama, odnosno za jednu te istu stvar u jednom uredu to pravo ostvarite dok u drugom to ne možete isto tako, znači odredbom istog članka istog stavka. Pod točkom B propisano je da pravo na pravnu pomoć pripada podnositelju zahtjeva koji nema sposobnost da se sam zastupa. Na ovakvo zakonsko rješenje može se postaviti pitanje a koji je to podnositelj zahtjeva koji ima sposobnost da se sam zastupa ukoliko nije eventualno … pravni ili odvjetnik, a iz razloga što u Republici Hrvatskoj postoji toliko zakonskih, podzakonskih akata, uredbi i pravilnika te izmjena istih da se i gore navedene osobe u tome svemu vrlo teško snalaze. Točkom C istog članka propisani su uvjeti vezani za materijalne prilike podnositelja zakona koje su drugim člancima dosta dobro određene te kao takve su prihvatljive, da bi opet točkom D istog članka bilo određeno da na sekundarnu pravnu pomoć ima pravo osoba, odnosno isto se može odobriti ako se ne radi o obijesnom parničenju, a stavkom 5. istog članka taksativno je navedeno što se smatra obijesnim parničenjem. Takvo određenje obijesnog parničenja smatramo da nije dobro jer se od osobe koja odlučuje o zahtjevu zahtijeva iznimna stručnost iz poznavanja svih grana prava. Da bi ista mogla sukladno utvrđenim elementima odlučiti što je obijesno parničenje, a isto tako tu se osobu stavlja u ulogu suca ili arbitra koji konačno treba odlučiti da li će neka osoba u sudskom ili nekom drugom postupku u konačnici uspjeti sa svojim zahtjevima. Dakle, predmetnu zakonsku odredbu treba doraditi na način da se konkretnije i preciznije odredi uloga osobe koja odlučuje o tom zahtjevu, a svakako da prilikom izbora osobe koja će odlučivati o zahtjevu da se vodi računa da se radi o iskusnom pravniku sa višegodišnjim stažom na različitim vrstama poslovima jer jedino iskusna i stručna osoba može udovoljiti svim zahtjevima koje pred nju stavlja ovaj zakon. Hvala.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HSU-a kolega Željko Šemper.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice Sabora. Zamjenice ministra, kolegice i kolege. Zakonom o besplatnoj pravnoj pomoći uspostavljen je sustav pružanja besplatne pravne pomoći osobama slabije imovnog stanja pri rješavanju njihovih egzistencijalnih pitanja. Njime se omogućava angažiranje odvjetnika i dobivanje pravne pomoći za pojedine pravne radne i ravnopravan pristup sudskim i upravnim postupcima. Time se stvar sustav pravne pomoći bez diskriminacije s obzirom na imovno stanje pojedinca. Stručnim zastupanjem građana stranaka omogućava se učinkovitiji rad sudova i drugih tijela koja odlučuju o pravima i obvezama građana. vrlo je bitno pravodobno informiranje i pružanje pravnih savjeta građanima u fazi prije početka postupka kako bi se smanjio broj slučajeva koji se pokreću zbog neznanja stranke o pravima i obvezama te mogućnostima uspjeha o pojedinoj pravnoj stvari. Zakonom je uspostavljen i sveobuhvatan nadzor nad kvalitetom pružene pravne pomoći kao i mehanizmi sankcioniranja nestručnog i nesavjesnog postupanja u pružanju pravne pomoći. Značaj zakona ogleda se i u stalnom smanjenju financijskih sredstava, ali i u povećanju broja zahtjeva za besplatnu pravnu pomoć gdje se njihov broj u 2012., u odnosu na 2009. povećao za 84%. Dosadašnja primjena zakona pokazala je da je sustav besplatne pravne pomoći u velikoj mjeri nefunkcionalan i da ga treba popraviti. Pokazalo se da je dosta uzak krug korisnika, da građani, a posebno umirovljenici ne znaju dovoljno o obliku i opsegu pravnih problema koji se mogu na taj način riješiti. To znači da bi tekst zakona trebalo dopunit tako da se naznače svi vidovi i oblici besplatne pravne pomoći koje mogu koristit potencijalni korisnici. Sada ovaj zakon pojednostavnjuje cijeli postupak, odnosno proceduru za odobravanje besplatne pravne pomoći i to na način da pružatelji pravne pomoći nakon što zaprime zahtjev sami provjere da li stranka ispunjava uvjete za ostvarivanje prava na primarnu pravnu pomoć. Sada se zakonom i proširuje krug korisnika besplatne pravne pomoći vodeći računa prvenstveno o ciljanim skupinama, a to su socijalno ugrožene osobe, nezaposleni i umirovljenici kojima je nužno pružiti savjet kako mogu ostvariti svoja prava, a bez pokretanja postupka pred tijelima sudbene i druge državne vlasti. Proširuje se i opseg pravnih problemima u kojima se pravna pomoć može odobriti. Sada se primarna pravna pomoć može pružiti u svakoj pravnoj stvari pod uvjetima utvrđenim ovim prijedlogom zakona. Prošireni su i oblici sekundarne pravne pomoći kao što su pravni savjeti, sastavljanje podnesaka, zastupanje u sudskim procesima, pravna pomoć u mirnom rješavanju spora. Do sad je zakonom utvrđena preniska razina sredstava za besplatnu pravnu pomoć, pa ni ta minimalna sredstva predviđena državnim proračunom nisu uglavnom iskorištena. Razlog je bio način odobravanja zahtjeva, ali i propisanih kriterija. Ali ako se poveća pristupačnost, a time i broj korisnika besplatne pravne pomoći predviđena sredstva prema projekcijama za 2014. i 2015. neće biti dovoljna. Tome će pridonijeti i blaži imovinski kriteriji po kojima se besplatna pravna pomoć izuzetno može ostvariti i bez utvrđivanja imovinskog cenzusa. Uvodi se i sustav afirmacije projektnog financiranja kao što je europska praksa gdje se sredstva odobravaju na temelju odabranog projekta. Pozitivna strana zakona je što se smanjuje opterećenje pravosudnog sustava jer se putem savjeta i boljim informiranjem upućuje građane u njihova osnovna prava i načine ostvarivanja zaštite, a bez provođenja sudskih postupaka. Najgore je kad građani u rješavanju nekog problema ne znaju gdje mogu potražiti pravnu pomoć i kad obilaze razne institucije. Zbog toga i formiranje potencijalnih korisnika besplatne pravne pomoći jedan od najbitnijih elemenata i uvjeta u boljem korištenju mogućnosti i realizaciji odredbi koju pruža ovaj zakon. Osim svega iznesenog smatramo da je predloženi zakon u ovom kriznom razdoblju socijalno osjetljiv jer ipak značajno pomaže ugroženim kategorijama građana posebno umirovljenicima. Iz svih ovih razloga Klub zastupnika HSU-a podržat će prijedlog ovog zakona. Hvala.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Dražen Đurović, izvolite.
Gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, gospođo zamjenice ministra, zastupnice i zastupnici. Doministrica je u svome govoru vrlo često upotrebljavala pojam stranke govoreći o hrvatskim građanima koji će biti korisnici prava na besplatnu pravnu pomoć. Mislim da mi kao dužnosnici bez obzira bili zastupnici u Hrvatskom saboru ili članovi Vlade građane na koje se odnosi ovaj zakon s obzirom da nismo sada ni odvjetnici ni liječnici ni suci ne bi trebali o tim građanima govoriti kao strankama. Dakle, hrvatski građani pa bih pozvao vas kao državnog dužnosnika da hrvatske građane na koje će se odnositi besplatna pravna pomoć stalno i sustavno ne nazivate strankama s obzirom da u ovom kontekstu niste ni odvjetnik, ni sudac već zamjenica ministra. Kad je riječ o ovom zakonu ja sam i prije problematizirao, pa mogu i sada. Uopće pojam te besplatne pravne pomoći ona nije besplatna, ona ima svoju cijenu, niti je za Hrvatsku državu besplatna, niti je za porezne obveznike besplatna. Znači, radi se o subvencioniranju zapravo iz državnog proračuna usluge pravne pomoći određenim kategorijama građana. Ona bi bila besplatna kada bi te udruge i kada bi ti odvjetnici radili pro bono, a što nije slučaj ni u jednom obliku. Na koji način ovo možemo nazvati besplatnim nešto što ima svoj iznos i financira se iz državnog proračuna kao subvencija određenim socijalnim kategorijama hrvatskih građana. Vrlo je zanimljiv taj pojmovnik koji mi volimo koristit u izričaju. Kad je riječ o odnosima i uporabi te institucije tzv. besplatne pravne pomoći onda ovo što je kolega, kolega prethodnik kazao a na što bi mi zapravo trebali bez da se gubimo ovako u jednom akademskom ozračju našeg promišljanja. I bilo bi dobro kad bi ministarstvo zapravo egzaktno pratilo ne samo papire, nego i događaje i ljude i praksu i što je zapravo u toj praksi polazilo po zlu. Tada bi znali da ste to pratili, a očito niste pratili, znali bi da su ljudi sa tim slavnim uputnicama išli od portafona do portafona odvjetničkih ureda i da su ih iz tih portafona vraćali jer da ovaj odvjetnik naravno odvjetnik ne smije odbiti uslugu međutim može reći onaj tko se javi da odvjetnika nema, dođite popodne ili odite kod onog sljedećeg ili on nije specijaliziran za ovo područje i da se tako događalo da su ljudi bivali našetavani. Vrlo je zanimljivo to u ovom kontekstu da se često spominje kako većina odvjetnika i prema poreznim prihodima i prema dugovanjima koje mnogi imaju za doprinose i poreze prema Hrvatskoj državi, da mnogi prema tim prikazu svojih prihoda vrlo teško žive, da su većina njih u minusu, iskazuju vrlo niske prihode, vrlo niske dobiti, plaćaju vrlo malo poreza a nemaju vremena odraditi jednu uslugu koja je zapravo za njih postavljena vrlo dobro. Zašto je postavljena vrlo dobro? Postavljena je vrlo dobro zato što rizik odvjetnika koji preuzme uputnicu u odnosu na parnicu, dakle, sada govorim o ovom sekundarnom postupku je nulti. Kako god, što god on činio, kako god on vodio postupak dobio ili izgubio on svoj iznos jednako ima riješen prema toj uputnici koju je preuzeo. Dakle, za razliku od nekih postupaka je li, koji imaju neki svoj iznos pa na kojem će on eventualno jedan udio u tom iznosu dobiti ovdje on radio, ne radio kako god bilo manje-više taj iznos definiran, pravilnik će ga urediti. Prema tome, pitanje je uopće kolika i kakva je motivacija onih odvjetnika koji uzimaju ovu sekundarnu pravnu pomoć i angažiraju se u postupcima na koji način i kako su oni ovdje pa recimo to i materijalno motivirani. Za tzv. besplatnu pravnu pomoć koja to naravno nikada nije ni bila. Prema tome, ako ćemo govoriti o besplatnoj pravnoj pomoći, ja sam to već jedanput govorio pa zar je nemoguće ugraditi i u ovoj mogućnost da netko radi pro bono. Besplatno. Onda bi to bilo besplatno. Ne možemo nazvati besplatnim nešto što ima svoju jasnu definiranu cijenu. Kako to može biti besplatno? I s druge strane, bilo bi zanimljivo kada bi za sekundarnu pravnu pomoć iznos koji se razrezuje za pružanje usluge sekundarne pravne pomoći se pretvarao u odbitak na porezu na dobit. Za pravnu osobu odvjetnika, odnosno njegov ured, umjesto što mu se samo pretvara u prihod. Kada bi mu se pretvarao u odbitak poreza na dobit, u poreznu olakšicu, ajde da budem jednostavniji pa bi onda prvo morao imati prihod da bi mogao ostvarivati poreznu olakšicu što mnogi nemaju i s druge strane bio bi više motiviran nego na ovaj način. I s treće strane mislim da je vrijeme i ne vidim razloga zašto mi ne bismo ugradili u naše zakonodavstvo da netko zaista može pružiti besplatnu pravnu pomoć. Ali ne da ga netko zbog toga subvencionira ili sufinancira da li po projektu ili preko uputnice nego da jednostavno može netko nekome, može odraditi besplatnu pravnu uslugu, dati besplatnu pravnu pomoć. I mogli bi pozvati, dapače, neke od onih odvjetnika koji zarađuju milijune eura godišnje i koji su u ovoj državi jako dobro poznati i koji imaju odvjetničke urede od 20, 30 ili 50 zaposlenih i koji rade za najveće javne sustave pa ako treba ih i zadužiti da pružaju besplatnu pravnu pomoć. Besplatnu. Posve besplatnu. Ako netko može zaposliti 50 ljudi da rade ovrhe za javne tvrtke i svi imaju posla pa može njih 50 i odraditi nekoliko radnih sati besplatno za one usluge i za one ljude kojima ta pomoć zaista i treba. A kada je riječ o samom zakonu evo nekoliko konkretnih primjedbi. U članku 49. stavak 1. piše sljedeće. Povjerenstvo, dakle, a radi se o povjerenstvu za pravnu pomoć ima 7 članova koje čine dva predstavnika ministarstva, po jedan predstavnik Ministarstva za financije i jedan za sustav državne uprave, to su četiri. I onda kaže ovako, te jedan predstavnik pravnih fakulteta u Zagrebu, Osijeku, Rijeci i Splitu, zarez Hrvatske odvjetničke komore, ovlaštenih udruga. Hoću reći, mislim da se zaboravilo u tom stavku, vjerojatno se radi o jednom predstavniku fakulteta, zarez te jedan predstavnik Hrvatske odvjetničke komore i jedan predstavnik ovlaštenih udruga. Pretpostavljam da je to bila intencija pa predlažem da se to izmijeni. I također u članku 51. završnih odredbi zapravo se pruža mogućnost i otvara prostor ministru da 2, 4, 5 pravilnika napravi u roku od 60 dana od dana stupanja zakona na snagu kojima će zapravo u priličnoj mjeri on definirati kroz te pravilnike opseg te pravne pomoći i njene uvjete. Mislim da smo mi zakonom posebno kada je riječ o pravilniku iz članka 16. stavak 3. a koji se odnosi na postupak za odobravanje sekundarne pravne pomoći trebali jasnije definirati one uvjete koji će se odnositi i koji će onda biti propisani pravilnikom. Mislim da je tu ostavljena prevelika sloboda ministru da zapravo tim pravilnikom propiše sadržaj i oblik zahtjeva. Također u članku 17. stavak 2. kada je riječ o odlučivanju o zahtjevu za sekundarnu pomoć držimo kao klub zastupnika da je rok od 15 dana za rješavanje zahtjeva nepotrebno predugačak i da taj rok bi trebao biti uvrh glave 10 dana ako ćemo biti dovoljno ekspeditivni i 7 dana ali 15 dana u ovo vrijeme, dakle za one ljude koji najčešće imaju neki žurni događaj i potrebu mislimo da je nepotrebno predugačak. Jer ako ministarstvo u žalbenom postupku može riješiti ministarstvo u roku od 8 dana a zašto bi se onda u prvom stupnju trebalo kroz 15 dana odlučivati o … [[Govornik se ne razumije.]] zahtjevu. Prema tome, predlažemo, inače sama, sama ta ideja besplatne, tzv. besplatne pravne pomoći i opravdana je ona u skladu sa europskim normama no pozivam osim ove o državi subvencionirane pravne pomoći za određene kategorije građana nađimo mogućnosti da zaista potaknemo neke odvjetničke urede da im pruže pravu besplatnu pravnu pomoć u ovim sekundarnim pravnim postupcima za hrvatske građane. Hvala.
Hvala. Replika Peđa Grbin.
Zahvaljujem uvažena gospođo potpredsjednice. Pa gledajte kolega, zakon se zove Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći zato što je ona besplatna za korisnika te pravne pomoći a ne zato što je ona besplatna za društvo. I mnoge druge stvari koje nazivamo besplatnima su tako samo za onoga koji ih koristi, a društvo te stvari mora plaćati, pa tako i ovu pravnu pomoć. Do sada je situacija bila takva da su naknade predviđene za odvjetnike bile besramno male i zbog toga je bio stav Hrvatske odvjetničke komore koji smo stav svi mi odvjetnici poštovali, da se uputnice uzimaju ali da se od proračuna ne naplaćuju naknade. Tako da su do sada svi odvjetnici koji su postupali u skladu sa uputom svoje komore radili pro bono jer su prihvaćali pružati uslugu besplatne pravne pomoći građanima. Zato nemojte govoriti i nemojte osuđivati jednu struku za nešto što ne znate. A upravo je Ministarstvo analiziralo kako je tekao postupak odobravanja i provođenja besplatne pravne pomoći i ustanovilo se sljedeće, da je taj postupak prekompliciran i zato je predložen ovakav zakon. Ovime se itekako pojednostavljuje postupak dobivanja besplatne pravne pomoći, vrlo jasno se definira tko, zašto i pod kojim uvjetima mora takvu pravnu pomoć pružati. I mislim da je ovo nešto što svakako treba podržati, pohvaliti jer je ovo jedan velik iskorak naprijed. A što se tiče, još jedna stvar samo da kažem na kraju, Odvjetničke komore i ovog vašeg vapaja da odvjetnici počnu raditi besplatno. Da ste upoznati sa Zakonom o odvjetništvu, Statutom Hrvatske odvjetničke komore tada bi znali da Hrvatska odvjetnička komora određuje pružanje besplatne pravne pomoći u kojem slučaju je odvjetnik kad to komora odredi, dužan stranci bez ikakve naknade, pa bilo one iz proračuna, pružiti takvu pravnu pomoć i to vjerovali ili ne funkcionira. Hvala.
Odgovor na repliku, Dražen Đurović.
Gospodin Grbin, ja razumijem vašu vezanost za struku iz koje sami dolazite i naravno da imate određenu potrebu da branite svoju struku i to je posve opravdano i posve vas razumijem s te strane i zato ste tako subjektivni u tom svom iskazu. Kad je riječ o pitanju besplatnog i zdravstvena zaštita je za građane besplatne pa ne govorimo o besplatnoj zdravstvenoj zaštiti nego primarnoj i sekundarnoj zdravstvenoj zaštiti i ne znam uopće nijedan pojam koji bi na ovaj način povukli paralelu pa niste ni vi našli nijedan, osim što ste kolokvijalno tako tezu izvukli. Svakako svi mi imamo puno više empatije i razumijevanja prema svojoj struci od građana koji se sa našom strukom susreću. S obzirom da ja ne pripadam vašoj struci već se samo kao građanin s njom povremeno susrećem ili susrećem ljude koji su se sa vašom strukom susretali, onda taj moj stav prema vašoj struci nije niti staleški niti je subjektivan nego ono što sam sam zapravo u svom životu vidio, susreo ili ono što su mi drugi ljudi prenosili kao probleme koje imaju. A da nešto ne štima, kad već govorimo o toj vašoj struci, da nešto ne štima sa tom vašom strukom, o tome se možete sami uvjeriti ako pogledate popise poreznih dužnika, ako pogledate broj slučajeva koji su neki imali, ako pogledate kolike su prihode prijavljivali i hvala jedino ministru Liniću da se i u vašu struku kao i u privatne liječničke ordinacije uvode fiskalne blagajne i naravno, nadamo se samo da neće doći do toga da će, dio prihoda će se valjda konačno i staviti pod nadzor pa će zaista biti jasnije o kojim se prihodima radi i mislim da je to dosad bila jedna ozbiljna siva zona hrvatskog društva i hrvatskog gospodarstva, upravo odvjetnička struka.
Nadica Jelaš, replika.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice Sabora. Poštovani zastupniče Đurović, interesantna je vaša zamjerka zamjenici ministra da je u predstavljanju ovog zakonskog prijedloga se koristila terminom stranke. Dakle vaša je sugestija bila zapravo da bi trebala koristiti termin hrvatski građani, a upravo ovaj zakonski prijedlog ide ka tome da bitno proširuje krug potencijalnih korisnika besplatne pravne pomoći. Pa tako u članku 5. kaže da su korisnici pravne pomoći hrvatski državljani, evo redom ću pročitat, dijete koje nema hrvatsko državljanstvo, a zatečeno je u Republici Hrvatskoj bez pratnje odrasle osobe, stranci na privremenom boravku, stranci pod privremenom zaštitom, stranci koji nezakonito borave i tražitelji azila. Dakle tu je niz grupa ili kategorija potencijalnih korisnika besplatne pravne pomoći, a hrvatski državljani su samo jedna kategorija.
U ime Kluba zastupnika SDSS-a kolega Dragan Crnogorac. Izvolite.
Poštovana potpredsjednice. Poštovane kolege i koleginice. Pa evo u ime kluba SDSS-a ja ću u početku reći da mi podržavamo donošenje novog i cjelovitog Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći i mi ga apsolutno shvaćamo kao besplatnu pravnu pomoć korisnicima pravne pomoći. Zašto? Pa prva stvar, znači oni koji trebaju da dobiju tu pomoć, a nemaju materijalne mogućnosti sigurno da im se treba besplatno pružiti, a oni koji je daju oni su se obrazovali i rade taj posao, ne rade za džaba nego trebaju da naplate taj svoj rad, kao što i drugi djelatnici u drugim ustanovama, u drugim djelatnostima naplaćuju rad koji pružaju, odnosno svoje usluge. Sjećam se u raspravama i prije donošenja da tako kažem Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći da smo imali priliku čuti u modernim demokratskim društvima kako je to uređeno i koliko su sredstava ustvari oni izdvojili. Sjećam se primjera Velike Britanije koji izdvaja jako, jako puno sredstava za ovaj vid besplatne pravne pomoći i to smatra jednom od najbitnijih stvari, da tako kažem dovođenje u isti položaj skoro svih građana, bez obzira na njihov materijalni položaj. Dakle, ovaj zakon od 2009. godine kada je donesen bio je jedan od važnijih i značajnih zakona na polju zaštite ljudskih prava u Republici Hrvatskoj. Svrha zakona je upravo bila omogućiti građanima slabijeg imovinskog stanja stručnu pravnu pomoć i osigurati ravnopravan pristup sudu i drugim tijelima državne vlasti. Ali zakon nije u dovoljnoj meri uspio uspostaviti djelotvorni sustav besplatne pravne pomoći, a što je bila osnovna svrha njegovog donošenja. Ja bih mogao reći ovde da se evo na svu sreću posle par godina traženja i odvjetnika i udruga koje su pružale besplatnu pravnu pomoć, koje su imale pravo na pružanje besplatne pravne pomoći, ali i građana koje su trebale da je ostvare na svu sreću smo dočekali i ovaj predlog, novi predlog zakona koji će u mnogo čemu pomoći da ovi problemi koji su bili da tako kažem u prošlosti i kod donošenja prvog zakona da se oni reše. Dakle, pored ovoga uočene su i niz drugih problema u praksi kao što je bila nedovoljna informiranost građana o … [[Govornik se ne razumije.]] zakona i mogućnostima koje pruža Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći. Dakle, udrugama i svim pružateljima besplatne pravne pomoći nije bilo moguće, da tako kažem da se reklamirati i objašnjavati građanima što to oni imaju pravo i na koji način mogu da ih iskoriste. Kriteriji za odobravanje besplatne pravne pomoći su bili visoki, nisu bili usklađeni sa teškim gospodarskim i socijalnim stanjem u kojem žive građani Hrvatske. Na primjer, imovinski kriterij mora biti kumulativno ispunjen da biste po prošlom zakonu, odnosno po zakonu koji je još uvijek na snazi možete da budete korisnik besplatne pravne pomoći. Korisnik nema primanja, nema vlasništvo nekretnine u kojoj stanuje, ali ima vlasništvo zemlje i to u suvlasništvu ne velike vrednosti i ne može ostvariti recimo besplatnu pravnu korist. Nedostupnost i nedovoljna pokrivenost pružateljima besplatne pravne pomoći recimo područja posebne državne skrbi bez, ona su bez određenih ureda ili udruga za besplatnu pravnu pomoć. Ja sam izvadio iz registra koje postoje i na službenim stranicama, dakle registar udruga za pružanje besplatne pravne pomoći broji 36 takvih udruga. Gotovo ja bih rekao blizu polovice 16 udruge registrovano i ima sjedište u Zagrebu. Dakle, jasno je kolika je, da je slaba pokrivenost u svim krajevima Republike Hrvatske. Oni kojima je pomoć bila potrebna oni su dosta udaljeni od velikih gradova, nemaju sredstava ni za prevoz ni do većeg mesta, jer na primjer udaljenost povratničkih mesta od gradova mesta u Lici, zaleđe Zadra, zapadna Slavonija itd. No međutim, kao što sam i rekao postojeći sustav, dakle zakon koji je još uvijek na snazi je loš, neučinkovit, iznimno složen, obuhvaća mali broj korisnika i očito sam po sebi je bio svrha. Mi kao što sam na početku istakao podržavamo ovaj zakon. Novi Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći, odnosno predlog novoga zakona pozitivno govori odnosno proširuje krug korisnika besplatne pravne pomoći kao što su stranci, djeca bez državljanstva itd. Pojednostavnjuje se procedura besplatne pravne pomoći bez uputnice i čekanja o rešenju odobravanja uputnice. Obuhvaćena su sva pravna pitanja i smanjuje se imovinski cenzus za ostvarivanje prava na besplatnu pravnu pomoć. Novim zakonom predviđa se ukidanje zabrane promidžbe za pružatelje besplatne pravne pomoći s obzirom da su zbog te zabrane brojni građani do sada uskraćivani za informaciju, mogućnostima ostvarenju tog prava. Dakle, od sada će udruge, odnosno kada zakon bude usvojen udruge i svi drugi pružatelji besplatne pravne pomoći moći putem medija, putem promidžbe da se približe onima koji trebaju tu pomoć kako bi je lakše ostvarili. Blažim imovinskim kriterijem svakako je temelj čiji je temelj mjesečni prihod od oko 2 hiljade 700 kuna po članu kućanstva po predloženom bi odredba trebala biti blaže te bi ga činila proračunska osnovica po članu kućanstva u iznosu od 3 hiljade 326 kuna kao i druga imovina u vrednosti od 60 proračunskih osnovica. Po novom zakonu kao što sam i rekao pravna pomoć mogla bi se dobiti za svaki pravni problem. I ono što je dosta bitno za udruge istaknuti je da novi zakon predviđa projektno financiranje udruga, dakle koje pružaju besplatnu pravnu pomoć. Evo za primjer ja ću vam dati odluku Ministarstva pravosuđa otprilike koliko su udruge, evo ja ću vam reći za ovu godinu mislim da je ovo od 17. srpnja prošle godine odluka za 12 udruga koje su registrovane. Ali vidite u tim udrugama rade pravnici koji imaju položen pravosudni ispit. To je jedan od uslova da bi udruga uopšte mogla da dobije, da se registruje, da popuni zahtjev za registraciju za besplatnu pravnu pomoć. Pa evo recimo pravna klinika 17 hiljada 58 kuna. Zamislite koliko je to za jednu godinu kad trebate da platite samo osnovne režije, a da ne govorim platu nekog ili dolazak na posao. Ili recimo 20 hiljada kuna ili evo "Bolja budućnost" 15 hiljada 800 ili "Centar" iz Sinja 11 hiljada 764 kune. Mislim to su bili izuzetno mala sredstva udrugama a svega ih je 12 ostvarilo koja od tih sredstava jedva da su mogli i platiti osnovne režije za prostor u kojem se nalaze za kancelarije da jednostavno mogu da prime one sve ljude koji im trebaju pružiti kvalitetnu besplatnu pravnu pomoć. Mislim da i ovaj sistem projektnog financiranja udruga puno bolji, odnosno nadam se da će biti puno bolji nego što je to bilo do sada. Ono što ćemo mi istaći što još treba da se reši da ne znamo koliko će ukupna sredstva biti izdvojena za besplatnu pravnu pomoć u proračunu, u državnom proračunu. Broj zahteva za besplatnu pravnu pomoć se povećao što pokazuje statistički podaci iz izveštaja za 2012. godinu, gdje je zaprimljeno 27% zahtjeva više nego prošle godine dok se sredstva za te potrebe u državnom proračunu smanjuju. Recimo u Državnom proračunu 2012. bilo je predviđeno 2 milijuna 278 hiljada kuna, a onda je rebalansom smanjeno na milijon i 261 hiljadu. Proračunom za ovu godinu predviđeno je milijon i 800 kuna, milijon i 800 hiljada kuna, a samo za 2009. godinu za besplatnu pravnu pomoć bilo je predviđeno 8 milijuna i 245 hiljada što dovodi u pitanje dostupnost besplatne pravne pomoći jeste ekonomska kriza i porast nezaposlenosti. No međutim, potrebno je osigurati dostatna financijska sredstva kao što sam i rekao u državnom proračunu. Novim zakonom potrebno je definirati omer sredstava za primarnu i sekundarnu pravnu pomoć. Recimo na primjer 40% sredstava za primarnu pravnu pomoć i 60% sredstava za sekundarnu pravnu pomoć. Dakle, da ona sredstva koja se nalaze koja će se projicirati u državnom proračunu mi mislimo da će ovo sigurno dovesti do toga da će se i veći broj udruga javiti na za pružanje besplatne pravne pomoći ali i jasno odrediti da ne kažem iznos sredstva za primarnu i sekundarnu pomoć. Riješiti problem nepokrivenosti pružateljima besplatne pravne pomoći prije svega mislim na područja PPDS-a koja su bez odvjetničkih ureda i udruga, odnosno sa malim brojem udruga koje pružaju besplatnu pravnu pomoć Proširiti krug korisnika besplatne pravne pomoći na osobe koje su uslijed raspada bivše države i još uvijek nemaju reguliran status u Republici Hrvatskoj, državljanstva ili boravak, stranci na privremenom boravištu u Republici Hrvatskoj. Nepovoljne odredbe po strancima na privremenom boravištu u Republici Hrvatskoj, stranci na privremenom boravku moraju imati isti status kao i osobe sa stalnim boravkom te imamo najveći broj pitanja i problema upravo stranaca u statusu privremenog boravka. Posebno je problem člana obitelji hrvatskih državljana koji su u statusu stranca sa privremenim boravkom a nakon raspada bivše države i uspostave neovisnosti Republike Hrvatske još uvijek nisu regulirali državljanstvo ili boravak. Isti moraju biti uključeni u red prava za besplatnu pravnu pomoć. Posebno ističemo probleme osoba koje su zbog administrativnih propisa matičnih ureda brisani iz hrvatskog državljanstva a nemaju niti jedno drugo državljanstvo, mora im se osigurati besplatna pravna pomoć. Ja ću ovdje navesti jedan slučaj osobe Roberta Čeranića iz Pakraca koji je rođen '79. godine, državljanin je Republike Hrvatske koji ima sve hrvatske dokumente, domovinsku, osobnu iskaznicu i putovnicu naknadnom ispravkom matični ured 2011. godine izbrisao ga je iz hrvatskog državljanstva, drugo državljanstvo nema a sada je u proceduri za zaštitu svojih prava. Bez svoje krivnje. Mora plaćati troškove postupka i odvjetnika. I u ovim i sličnim predmetima mora se ovim osobama osigurati pravo na besplatnu pravnu pomoć. I na kraju kapacitiranost ureda državne uprave za pružanje besplatne pravne pomoći. Kao što znamo a nisam siguran da je to bilo u prošlom zakonu sada uredi odnosno uredi države uprave u županijama i uredi u gradu Zagrebu imaju pravo za besplatno pružanje pravne pomoći. No međutim, zbog prevelikog opsega posla koji oni imaju nismo sigurni da će oni moći, da kvalitetno obavljaju ovaj posao koji im je ovdje kroz ovaj zakon da tako kažem koji dobivaju. Te mislimo da imamo dovoljno vremena do drugog čitanja zakona, do usvajanja da razmislimo da li oni će biti u mogućnosti da kvalitetno pružaju besplatnu pravnu pomoć. Evo i na kraju još jednom hvala onima koji su pisali ovaj zakon jer se nadam da će, da ga mnogi čekaju kako bi mogli da pristupe sudu i da potraže pravdu jer na ovakav način odnosno po postojećem zakonu oni su ima pravo na pravdu i na pravičnost no međutim, to je za njih bilo daleko i jako nedokučivo. Hvala vam puno.
Hvala i vama. Prelazimo na pojedinačnu raspravu zastupnika u trajanju od 10 minuta. Na redu je prva zastupnica to je poštovana Romana Jerković. Nema je. Gubi pravo rasprave o ovoj temi. Sljedeći je poštovani zastupnik Josip Kregar. Nema ga. Gubi pravo rasprave po ovoj temi. Na redu je poštovani zastupnik Draženko Pandek. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana zamjenice ministre, uvažene kolegice i kolege. Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći osobno smatram jednim od važnih zakona kada govorimo o ostvarivanju nekih osnovnih, rekao bih ustavnih načela poput ostvarivanja načela jednakosti pred zakonom ali i zakonom koji bi trebao pridonijeti ostvarenju mogućnosti svih građana da ostvaruju određena svoja prava koja su im ugrožena a onemogućeni su u tome zbog svog imovinskog statusa. Da bi neko svoje pravo koje nam je ugroženo ostvarili ukoliko nam dakle određena osoba ili institucija to pravo negira jasno moramo posegnuti za određenim pravnim sredstvima pred javno pravnim tijelima ili sudom. To možemo pokušati sami ali ako nemamo dovoljno znanja kako da to ostvarimo, jasno teško da ćemo u tome uspjeti. Moramo dakle angažirati nekog tko ima dovoljno znanja da to pravo ostvari u odgovarajućem postupku. Rekao bih da je ovaj zakon izuzetno značajan i predstavlja ispunjenje zadaće države da brine i skrbi za sve svoje građane. To kažem prvenstveno zato jer smatram da je upravo zadaća države i društva da posebno brinu o zaštiti najslabijih, najizloženijih. To su u prvom redu naravno oni koji nemaju dovoljnu ekonomsku snagu da tu zaštitu plate, da ju sami osiguraju. Ovaj zakon predstavlja značajno poboljšanje u odnosu na trenutno vrijedeći zakon. Taj zakon očito ovaj koji vrijedi i sada je trenutno na snazi nije do kraja ispunio po meni a očito i zbog prijedloga zakona koji imamo svoju svrhu. Sada se dakle određenim rješenjima besplatna pravna pomoć čini dostupnijima onima koji bi pravo na tu pomoć trebali moći ostvariti. Treba prvo pozdraviti činjenicu da se dakle već u uvodu ističe da je svrha pravne pomoći ostvarenje jednakosti svih pred zakonom. To se već stavlja u preambulu i to sam upravo istakao i ja u uvodu svog izlaganja. To načelo dakle se oživotvoruje, ostvaruje nekim dodatnim odredbama u zakonu u kojemu se dakle proširuje krug osoba koje mogu dobiti pravo na besplatnu pravnu pomoć. Tako se npr. pri utvrđivanju da li određena osoba ima ili nema vrijednost imovine koja bi diskvalificirala u ostvarivanju prava na besplatnu pravnu pomoć ne uzima sada u obzir dio nekretnina u kojoj živi podnositelj zahtjeva ako je nužno za ostvarenje osnovnih životnih potreba podnositelja zahtjeva i članova kućanstava ako je u njegovom vlasništvu, dakle, u vlasništvu članova kućanstava. Sigurno da ovu odredbu treba pozdraviti jer kod nas u Hrvatskoj vlasnicima nekretnina je veći dio građana nego što je to recimo u nekim zapadnim zemljama ali treba znati da često su te nekretnine i naslijeđene, da je to vlasništvo na nekretninama uzrokovano našom određenom tradicijom, a da te nekretnine vrlo često i premda su unesene u zemljišne knjige imaju određeni broj kvadrata. Te nekretnine ne predstavljaju značajnu vrijednost, pogotovo je u sadašnjoj situaciji teško unovčiti i da se građane prisiljava da unovčuju te nekretnine da bi ostvarili neko svoje pravo ili pravnu pomoć. Oni bi sigurno bili dovedeni u jednu vrlo tešku situaciju kada bi za vrlo male novce morali te svoje nekretnine unovčiti, odnosno prodati ih za budzašto. Nadalje što bi … ovom zakonu, uvjeti za ostvarenje pružanja primarne pravne pomoći se znatno fleksibiliziraju te se određuje da se ista dakle može pružiti kada bi plaćanje stručne pravne pomoći moglo ugroziti uzdržavanje podnositelja zahtjeva i članova kućanstva. Sasvim sigurno odredba koju treba pozdraviti. Ovim zakonom proširuje se pravo na besplatnu pravnu pomoć na dijete u postupku radi ostvarivanja prava na uzdržavanje te na žrtve kaznenog djela nasilja u postupku radi ostvarivanja prava na naknadu štete uzrokovane tim kaznenim djelom. Stoga svakako zbog pojednostavljenja mogućnost dobivanja besplatne pravne pomoći i zbog lakše dostupnosti iste ovaj zakon svakako treba podržati. Ovdje bih iskoristio priliku da se možda osvrnem na neke stvari koje bi možda don kihotovski ja pokušao promijeniti, općenito kad govorimo o sustavu pravne pomoći a to je ta tema itekako vezana i uz onda tematiku besplatne pravne pomoći. I dalje je dakle prihvaćen princip da sekundarnu pravnu pomoć pružaju samo odvjetnici i u našem pravnom sustavu to je pravilo koje ima vrlo malo iznimki. No čini mi se da je ovdje možda postojalo dobro … da se i odstupi od tog načela koje je dakle pravilo u našem pravnom sustavu. Gotovo pravilo. Znamo dakle da kod nas samo odvjetnici mogu pružati profesionalnu pravnu pomoć i to je dobro radi zaštite profesije. Ukoliko se radi, prvenstveno mislimo naplatne pravne pomoći. No u nekim drugim pravnim sustavima pružatelji pravne pomoći ne moraju nužno biti samo odvjetnici. Jasno je da i kod nas postoje druge osobe koje su stručne i kvalificirane za pružanje pravne pomoći. To su osobe sigurno s položenim pravosudnim ispitom i određenim radnim iskustvom u pravnoj struci. Takve dakle osobe u nekim drugim pravnim sustavima mogu pružati pravnu pomoć. Osobno mislim da se možda moglo razmisliti da se ovdje udrugama koje pružaju besplatnu pravnu pomoć moglo omogućiti da angažiraju osobe koje imaju položen pravosudni ispit i određeno iskustvo u pravnoj struci, a koje bi posao pružanja pravne pomoći obavljali pro bono. U konačnici to bi možda moglo smanjiti troškove koji iz državnog proračuna trebaju biti usmjereni na ovu svrhu. Bilo je riječi o nametanju obveze odvjetnicima da pružaju pravnu pomoć pro bono. Ne čini mi se da je nametanje dobro rješenje, ali mislim da bi bilo dobro rješenje da se osobama koje su stručne, koje imaju dakle stručne kvalifikacije, omogući da ukoliko žele da pomognu drugim ljudima, da im pružaju pravnu pomoć besplatno i mislim da time čak ni struka ne bi bila ugrožena niti bi bio ugrožen profesionalni status odvjetnika Odvjetničke komore. Bez obzira na činjenicu da će vjerujem besplatna pravna pomoć sada biti dostupnija ipak kad govorimo o temi pravne pomoći ostaje moj dojam da je veliki broj građana koji po mjerilima ovog zakona i ne spadaju u socijalnu skupinu koja ima pravo na besplatnu pravnu pomoć, ima određenu rezerviranost prema uzimanju usluga odvjetnika kao sada jedinih ovlaštenih da pružaju … pravnu pomoć, prvenstveno stoga i … jako puno koštati. A često se i u praksi dogodi da ih to košta puno, možda nekad i previše i uslijed toga možda se i dogodi da određeni građanin, bez obzira što ne spada u socijalnu kategoriju koja ima pravo na besplatnu pravnu pomoć, dođe u situaciju da bude isto egzistencijalno ugrožen jer je krenuo u ostvarivanje nekog svog prava koje je smatrao da mu pripada i angažirao osobu dakle koja mu profesionalno pruža pravnu pomoć. To može opet realno dovesti do situacije da osobe koje ne mogu ostvarivat besplatnu pravnu pomoć zbog straha od financijskog kolapsa jednostavno ne žele angažirati odvjetnika i propuste ostvariti neko svoje osnovno pravo. To načelno govoreći sigurno da nije dobro. Građani tada prečesto pokušavaju sami sastavljati razne ugovore, sami se zastupati, sami obavljati različite pravne poslove i onda ih ne obave kako treba i to sve skupa dovodi do rekao bih čak i pravne nesigurnosti, dovodi do određenog kaosa koji ima svoje posljedice u realnom životu. Mislim da je prvenstveni razlog tome što je sadašnji sustav određivanja odvjetničkih tarifa. Sada se tarife uglavnom određuju prema vrijednosti predmeta spora tako da veći prihod generiraju predmeti u kojima je veća vrijednost spora i onda prema tome se određuje kolik bodova se dobije za određenu pravnu radnju. Bez obzira što je sad i uvedeno određeno ublažavanje takvog režima određivanjem da odvjetniku pripada točno određeni broj bodova kod nekih parničnih … da u takvom sustavu prirodno postoji rekao bih i prirodna želja da se poduzima veći broj radnji kako bi se generirao veći prihod. To naravno nije sigurno slučaj kod većeg broja odvjetnika ili kod prevladavajućeg broja, ali u praksi sigurno da takvih slučajeva ima. Stoga mi se čini da bi pri ovom određivanju problematike odvjetničkih tarifa koja je povezana i sa problematikom pravne pomoći pa i besplatne pravne pomoći bila itekako preporučljiva veća regulacija u smjeru dakle da se proširi broj slučajeva kada se za određene radnje i određene postupke određuje točno određeni broj bodova te da se odredi realnija maksimalna nagrada za određene slučajeve, da se dakle to nagrađivanje ograniči i to sada postoji. Ali čini mi se da u određenim slučajevima do sada preširoko i neracionalno. Evo zahvaljujem.
Hvala lijepa. Završno zamjenica ministra pravosuđa poštovana Sandra Artuković Kunšt.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Zahvaljujem za podržavajuća očitovanja. Krenut ćemo od početka od naziva zakona. Dakle, Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći i uopće institut besplatne pravne pomoći je tekovina europskog prava koju smo preuzeli sa ciljem ostvarivanja temeljnog ljudskog prava, prava na pristup pravdi, odnosno prava na pristup sudu. I upravo zato što polazimo od građanina i od zaštite njegovog prava kao pojedinca ovaj institut zovemo besplatna pravna pomoć jer on je u fokusu interesa. Naravno da se slažem s vama da ništa nije besplatno, pa ni ovaj oblik pomoći. Žao mi je što smo dobili konkretne primjedbe upravo na članak 13. jer smo mi članak 13. vrlo detaljno razrađivali, tako da ove kritike koje se tiču nedovoljnog definiranja pojma složenih postupaka moramo otkloniti jer je upravo stavak 2. vrlo detaljno razradio koji su to složeni postupci na koje se članak 13. odnosi. Isto tako, pojam da stranka nema sposobnost sama se zastupati je jedan pravni standard koji nije u pravu uopće dvojben što znači sposobnost za zastupanje. Isto tako, govorilo se o objesnom parničenju to je isto pravni standard koji je poznat, ali mi smo ga svejedno još u stavku 5. članka 13. detaljno razradili ne bi li izbjegli dvojbe i u tom smislu. Naravno da će pri odlučivanju o osnovanosti zahtjeva biti potrebna određena stručnost pa upravo o tome se i radi. Naša državna uprava i treba biti stručna i to ne bi trebala biti zapreka, upravo tome i težimo. Ove prijedloge koji su izneseni glede porezne olakšice da, dapače. To je nešto što bi trebalo vrlo pažljivo razmotriti i to ćemo i učiniti. Hvala vam za ovu sugestiju za bolju stilizaciju odredbe glede članova povjerenstva za bolje i preciznije određenje broja članova povjerenstva, odnosno od kuda ih, koja tijela ih predlažu to ćemo također razmotriti i urediti. Glede pitanja roka odlučivanja naravno da možda na prvi pogled postoji razlika između toga što je duže vrijeme dano prvom stupnju, a kraće drugom. No, mi iz sadržaja žalbe, odnosno prigovora na odluku vidimo da je i za drugi stupanj potrebno kraće rješavanje, jer se zna što je sporno, odnosno nije potrebna ta širina, činjenica i njihovo utvrđivanje kao u prvom stupnju nego se svodimo samo na rješavanje onoga što je ostalo sporno za drugi stupanj. Tako da skraćivanje roka sa 15 dana na 10 ili na 7 mislimo da to nije nešto što bi trebalo sad posebno obrađivati niti to stvara nekakvu veliku bitnu razliku. Mi smo ovdje govorili o tome da li je potrebno utvrditi omjer sredstava između sekundarne i primarne pravne pomoći. Utvrđivanje postotka omjera mislimo da je sada prerano. Mi smo i ovaj prijedlog zakona sastavili zato što smo pratili prethodno stanje i njihove učinke prethodnog zakona koji je sada na snazi. Ako će i kad će ovaj zakon stupiti na snagu pratit ćemo vrlo detaljno vrlo sve okolnosti koje on proizvodi, pa isto tako i da li postoje dovoljni temelji da utvrđujemo postotak između primarne i sekundarne pomoći glede financiranja. No, ono što je bitan akcent što sam i uvodno rekla, a sada ću ponoviti projektno financiranje. Projektno financiranje ne tiče se proračuna nužno. I ovo navođenje iznosa koji su dani udrugama upravo iz proračuna je nešto što je dio priče. Za nas je puno veći dio priče projektno financiranje iz drugih izvora. I bili bi jako zahvalni kad bi nevladine udruge prepoznale mogućnosti koje ovaj zakon daje da upravo svoje aktivnosti svedu na pružanje zaštite ugroženim, odnosno ciljanim skupinama koji se oni u okviru svoje djelatnosti udruge bave, pa da onda na temelju ovog zakonskog, ove zakonske platforme i onoga što je njihova djelatnost organiziraju financiranje iz drugih izvora. Time bi pomogli u prvom redu ciljanim skupinama naravno i državi, njezinom proračunu o stanju kakvo je a i profiliranje samih udruga kojima je cilj naravno da budu značajne u društvu i da imaju efekte kao što smo rekli. Da li će uredi biti u mogućnosti pružati pomoć ne znamo, mi vjerujemo da hoće i bolje da kao mogućnost postoje nego da ne postoje. Glede odvjetnika naravno da su bili pritisci i želje i dvojbe da osim odvjetnika sekundarnu pravnu pomoć pružaju i drugi. No, mi kao što smo uvodno rekli krećemo od građanina da ne kažem stranke, od građanina i građanin zaslužuje ono što mu se u najvećem stručnom stupnju može pružiti, dakle zastupanje po stručnoj osobi, odvjetniku ako je već do spora došlo. Dakle, ne bismo išli na širenje mogućnosti za zastupanje pa makar i u besplatnoj pravnoj pomoći osobama koje nisu do te mjere stručne, kvalificirane kao što su odvjetnici. Naravno da će sve što se bude pojavilo kao dio rasprave za sljedeću, za drugo čitanje biti uvaženo. Hvala vam.
Hvala lijepa. Time smo iscrpili listu prijavljenih za raspravu po ovoj temi. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo o prijedlogu zakona kad se steknu za to uvjeti. Prijedlog zakona o besplatnoj pravnoj pomoći, prvo čitanje, P.Z.E. br. 441. Rasprava o tekstu prijedloga je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela Hrvatskog sabora dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se Prijedlog zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. 2. Sve primjedbi, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona." Molim da se izjasnimo tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno, sa 112 glasova za, donesen predloženi zaključak.
Poštovani gospodine predsjedniče Sabora, poštovane zastupnice i zastupnici pred vama je jedan zakon koji ne izaziva tako veliku pozornost kao drugi zakoni iz područja tržišta rada ili mirovinskog sustava ali je jednako važan za sve one koji u ovom trenutku zbog toga što nema zakonskih preduvjeta da dobiju zaposlenje, a invalidne su osobe tako da je za njih ovaj zakon jedan od vrlo, vrlo važnih zakona pogotovo što je skupina invalida, invalidnih osoba na tržištu rada hendikepirana i još jednom, dakle ne samo svojom bolešću nego i mogućnošću zaposlenja. Invalidne osobe imaju sposobnosti kao i sve druge zdrave osobe, jasno uz ograničenje određenog dijela poslova. Ali, ono što sam sasvim siguran da za njih treba naći mjesto na tržištu rada. Prema podacima Hrvatskog registra osoba s invaliditetom u RH je registrirano oko 520 tisuća osoba s invaliditetom od čega su 313 tisuća ili 60% muškarci i 40% žene. Jedan veliki broj naših sugrađana koji su izvan tržišta rada i kad vidimo u toj skupini koliko ima radno aktivnih dakle osoba koje mogu ući u tržište rada prema podacima koje smo skupili negdje otprilike oko 54% njih se nalaze u dobi u kojoj mogu raditi i koji bi mogli naći mjesto u tržištu rada. Najveći broj nezaposlenih osoba imamo u onoj dobnoj skupini između 20 i 24 godine, dakle to je preko 16% od ukupnog broja nezaposlenih dok kad govorimo o nezaposlenim osobama i moramo ukazati na još jedan problem invalidnih osoba, a to je da je njihovo obrazovanje u principu jako nisko, 82% od njih ima samo srednjoškolsko obrazovanje, a 909 nezaposlenih osoba s invaliditetom imaju završenu 4-godišnju srednju školu. U evidenciji Hrvatskog zavoda za zapošljavanje nalazi se 2059 osoba s invaliditetom bez radnog iskustva dok jednu godinu radnog iskustva ima 1145 osoba, odnosno 18,2% od ukupno nezaposlenih osoba s invaliditetom. Usporedbom podataka o zapošljavanju osoba s invaliditetom vidljivo je da je tijekom 2011. došlo do porasta zapošljavanja osoba s invaliditetom u odnosu na 2010. te je zaposleno ukupno 1465 osoba s invaliditetom. Ali to je svega 0,9% od svih zaposlenih u RH u tom vremenu. U 2012. imamo istovjetan trend zapošljavanja i čovjek bi mogao reći pa dobro to ipak se osobe sa invaliditetom zapošljavaju, ali opet napominjem svega 0,9% od svih osoba koje su zaposlene u RH što nam ukazuje na potrebu da na tom području intenzivnije radimo i jedan od preduvjeta je donošenje ovog zakona. Iz iskustva članica EU za poticanje osoba s invaliditetom osobito se važnim pokazalo uvođenje adekvatnog kvotnog sustava zapošljavanja za sve poslodavce, razvoj kvalitetnih i novih oblika profesionalne rehabilitacije kao i jačanje nacionalnih politika i zakonodavnog okvira za razvoj socijalnog poduzetništva koje ima veliki potencijal u zapošljavanju osjetljivih skupina. Mi smo uveli doprinos za zapošljavanje invalida od 0,2% na plaću što je u neku ruku porez na invalidnost i on nije polučio nikakav uspjeh jer sa tim doprinosom samo smo maskirali i kupovali alibi za to da ne radimo ništa na zapošljavanju invalida. Profesionalna rehabilitacija za osobe s invaliditetom predstavlja preduvjet za zapošljavanje na otvorenom tržištu rada ili u zaštićeni uvjetima ili u nekom drugom modelu samozapošljavanja. Reguliranje postupka profesionalne rehabilitacije temeljem dva propisa Zakona o mirovinskom osiguranju te Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom odnosno dva različita sustava imalo je za posljedicu da sustavna i kvalitetna profesionalna rehabilitacija u Hrvatskoj ne postoji. Također, nismo uspostavili adekvatan sustav vještačenja kao ni odgovarajući institucionalni i financijski okvir za provedbu profesionalne rehabilitacije. Sve navedeno je rezultiralo niskim stupnjem uključenosti osoba s invaliditetom u svijet rada, odnosno velik broj osoba s invaliditetom koji iako posjeduju znanje i vještine ostaju u sustavu socijalnih davanja ili mirovina. To znači nisu aktivni na tržištu rada. Kako bi donijeli odluku o najboljem rješenju navedenih problema Ministarstvo rada i mirovinskog sustava po prvi put se poslužilo metodama i alatima koje pruža Zakon o procjeni učinaka propisa i postupak procjene učinaka propisa doveo je do spoznaje kako je najbolje rješenje da donesemo potpuno novi zakon. I stoga smo pokrenuli proces donošenja novog zakona i pred vama je danas normativni tekst tog zakona. Ono što želimo postići tim zakonom je bolje zapošljavanje invalidnih osoba i s druge strane želimo postići to da u Hrvatskoj se uspostavi sustav profesionalne rehabilitacije, a to znači da kada se ocjenjuje radna sposobnost da ocjenjujemo … radnu sposobnost i da u rješenju medicinskog vještaka stoji što dotična osoba smije raditi, a ne ono što smo imali dosada da su vještaci uglavnom pisali što osoba ne smije raditi. To smo već proveli i bez ovog zakona tako da se u sustavu Zavoda za mirovinsko osiguranje unatrag 6 mjeseci izdaju rješenja u kojima medicinski vještak eksplicitno navodi za koja zanimanja je osoba sa invaliditetom sposobna. Ovim zakonom želimo urediti puno stvari i nadam se da ćemo s njime učiniti ono što želimo, a to je da povećamo broj osoba s invaliditetom koji su našli posao, koji su ušli u tržište rada jer ulazak u tržište rada nije samo povećanje financijske sigurnosti tih osoba nego i vraćanje i socijalizacija te osobe i vraćanje u društvo. Rad u kolektivu je jasno puno drugačiji nego biti doma u četiri zida, tako da i ovaj zakon ima i tu dimenziju koja je za mene puno veća nego ona još dimenzija da ste dobili radno mjesto. Uređujemo definiciju osobe s invaliditetom u skladu sa Konvencijom o pravima osoba s invaliditetom, također definiramo osobu s invaliditetom sa preostalom radnom sposobnosti. Dakle najvažnije je da znamo da osobu moramo usmjeriti u tržištu rada na određene poslove koje može obavljati, propisuju se mjere i aktivnosti koje obuhvaća prostorna rehabilitacija i koje se utvrđuju u okviru individualnog plana profesionalne rehabilitacije želimo uspostaviti sustav profesionalne rehabilitacije. U Hrvatskoj predviđamo 5 regionalnih centara gdje ćemo sustavom politikom rehabilitacijom dovesti i do smanjenja broja invalidskim mirovina. Kao što znate mi smo zemlja koja ima najveći postotak invalidskih mirovina u Europi preko 25%. Mi smo pokrenuli izmjenama Zakona o mirovinskom osiguranju ćete imati prilike vrlo brzo raspravljati i novi način na koji možemo krenuti u evaluaciju rješenja o invalidskim mirovinama i zaustaviti one mirovine koje su dobivene na nezakonit način. Također utvrđuju se kriteriji i standardi za osnivanje i rad centara za profesionalnu rehabilitaciju, uređuje se zapošljavanje i rad osoba s invaliditetom na otvorenom tržištu rada i pod posebnim uvjetima uvodimo na otvorenom tržištu rada više modela zapošljavanja, dakle zapošljavanje bez financijske potpore i stručne podrške, zapošljavanje uz financijsku potporu, zapošljavanje uz stručnu podršku i zapošljavanje uz financijsku i stručnu potporu. Propisuje se obveza kvotnog zapošljavanja osoba s invaliditetom za sve poslodavce koji zapošljavaju najmanje 20 radnika za razliku od dosadašnje prakse i za realni sektor. Kriterij veličine poslodavca 20 zaposlenih određenih imajući u vidu između ostalog strukturu poslodavaca odnosno podatke da je udio malih poslodavaca od 0 do 9 zaposlenih koji neće imati obvezu kvotnog zapošljavanja osoba s invaliditetom čak 92% dok je udio malih poslodavaca 6,3%, dakle oni koji zapošljavaju od 10 do 49 zaposlenih dok su ostatak srednji i mali poslodavci. Kvota se određuje u rasponu od 2 do 6% ovisno o ukupnom broju zaposlenih i djelatnosti koje poslodavci obavljaju, propisuju se i mogućnosti korištenja zamjenske kvote učenici s teškoćama i rehabilitanti na praksi, stipendiranje, poslovna suradnja sa samozaposlena osoba s invaliditetom kao i razdoblje odgode kvotnog zapošljavanja za novoosnovane poslodavce u trajanju od 2 godine. Poslodavci su dužni ispuniti ovu obvezu najkasnije do 1.1.2015.godine u protivnom postaju obveznici plaćanja novčane naknade u visini od 30% od minimalne plaće mjesečno za svaku osobu s invaliditetom koju su bili dužni zaposliti s time da se obveza uplate posebnog doprinosa za poticanje samozapošljavanja invalida ukida. Uređuju se olakšice i poticaji koje može ostvariti poslodavac koji zapošljava osobu s invaliditetom odnosno osoba s invaliditetom koja se samozapošljava. Pravo na porezne olakšice predviđene posebnim propisima, pravo na poticaje predviđene posebnim ugovorom o zapošljavanju osoba sklopljenih s Hrvatskim zavodom za zapošljavanje, pravo na poticaje pri zapošljavanju osoba s invaliditetom koje osigurava Fond za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje invalida. Također proširuje se djelatnost i nadležnost Fonda za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom na način da se fond zadužuje za vođenje evidencije o poslodavcima koji su obveznici kvotnog zapošljavanja što će se osigurati kroz razmjenu podataka s Ministarstvom financija i Hrvatskim zavodom za mirovinsko osiguranje. Ovdje moram napomenuti da uz ovaj zakon vrlo brzo će doći Zakon o jedinstvenom tijelu vještačenja. Dakle po prvi puta u Hrvatskoj ćemo vještačiti na jednom mjestu i sve one predmete koji su u mirovinskom, zdravstvenom, socijalnom sustavu i braniteljskom sustavu sa ciljem da invaliditet bude jedinstveni i da stopa invaliditeta bude jedinstveno utvrđena bez obzira u kojem dijelu sustava se nalazite. U cilju da zakonski tekst bude pregledan i nedvosmislen predviđeno je i niz podzakonskih akata, pravilnika i to Pravilnik o profesionalnoj rehabilitaciji, Pravilnik o centrima za profesionalnu rehabilitaciju, Pravilnik o kvotnom sustavu zapošljavanja, Pravilnik o očevidniku o zaposlenim osobama s invaliditetom, Pravilnik o integrativnim i zaštitnim radionicama te Pravilnik o poticajima pri zapošljavanju osoba s invaliditetom. Predloženi stupanjem na snagu zakona 1.1.2014. postići će se potreba usklađivanja harmoniziranja zakonodavstva prvenstveno usklađivanje sa Zakonom o doprinosima. Za primjenu ovog zakona iznimno je važno da jedinstveno tijelo medicinskog vještačenja bude isto tako regulirano posebnim propisom i da počne sa radom zajedno sa stupanjem na snagu ovog zakona. Ono što smatramo da ćemo ovim zakonom postići da ćemo u prvom redu vratiti u tržište rada sve one koji imaju šansu da rade, posebno kada govorimo o sustavu profesionalne rehabilitacije, a korist profesionalne rehabilitacije dokazana je u okviru Studije isplativosti koji je izradio Institut za javne financije. I studija je pokazala da je korist profesionalne rehabilitacije u odnosu na ukupne troškove značajna čak i za osobe koje ostvaruju 70% prosječne bruto plaće jer bi za takve osobe troškovi rehabilitacije se pokrili plaćenim porezima i doprinosima već nakon dvije do tri godine. Ovisno o promatranom scenariju ukupno na danas preračunata buduća vrijednost koristi profesionalne rehabilitacije iznosi od najmanje 170 do čak najviše 325 tisuća kuna u slučaju neisplaćivanja pomoći tijekom zaposlenosti odnosno 131 tisuću do 273 tisuće kuna u slučaju isplaćivanja pomoći dok je osoba sa invaliditetom u radnom odnosu. Proširivanjem kvote, obveze kvotnog zapošljavanja na realni sektor kao i uvođenje obveze plaćanja novčane naknade za nezapošljavanje osoba sa invaliditetom očekuje se aktivno uključivanje osoba sa invaliditetom na tržište rada, odnosno ukupno povećanje njihovog zapošljavanja. Također poslodavci će biti dodatno stimulirani uvođenjem novčane nagrade ako zaposle više osoba sa invaliditetom od profesionalne kvote odnosno ako zaposle osobe sa invaliditetom a nisu obveznici kvotnog zapošljavanja. Istovremeno predviđenim izmjenama Zakona o mirovinskom osiguranju koji će također biti vrlo brzo u Saboru osobama sa invaliditetom koji su korisnici prava na obiteljsku mirovinu obustaviti će se isplata obiteljskih imovina i za vrijeme radnog odnosa ili obavljanja djelatnosti a nakon prestanka radnog odnosa odnosno obavljanja djelatnosti ponovno će se uspostaviti isplata mirovine što do sada nije bio slučaj. U slučaju kada osobe sa invaliditetom odrade radni vijek i steknu uvjete za svoju mirovinu imati će mogućnost izbora između obiteljske i svoje mirovine što znači da ćemo navedenim izmjenama stimulirati rad značajnog broja osoba sa invaliditetom koji sada zbog toga što ne mogu regulirati svoj status rade na crno ili se, ili rade na ugovor o djelu a imaju sposobnost i mogućnost da se zaposli. Nadam se da ćemo u diskusiji vidjeti stavove svih klubova ali ono što sam sasvim siguran da neće biti niti jedan klub koji neće podržati ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Poštovani ministre da li izvjestitelji radnih tijela Hrvatskoga sabora žele uzeti učešće? Ne. Otvaram raspravu. U raspravu krećemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Klub SDP-a i poštovana zastupnica Ana Komparić Devčić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče, ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Pred nama se nalazi Prijedlog zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom. I na samom početku svakako želim istaknuti da će Klub SDP-a podržati zakon kojeg smatramo da ide u smjeru poboljšavanja zapošljavanja osoba sa invaliditetom. U Hrvatskoj danas na Zavodu za zapošljavanje ima oko 6 tisuća i 700 osoba sa invaliditetom koje dakle traže posao što čini 1,8 od ukupne populacije koja traže posao. I to možemo komentirati da je malo, puno, previše. Ali kada se sjetimo izvješća pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom iz 2011. godine i ako smo pročitali izvješće pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom za 2012. godinu uz sve probleme i poteškoće koje osobe sa invaliditetom imaju u svom svakodnevnom životu pravobraniteljica je upravo istaknula jedan od najvećih problema a to je problem rada i zapošljavanja. Postojanje ovog problema u današnje vrijeme nije iznenađujuće s obzirom da imamo krizu i recesiju. I znamo da i do sada imamo zakon koji osigurava prednost pri zapošljavanju ali očito se on ili ne primjenjuje ili slabo primjenjuje ili se ne primjenjuje i ne kontrolira. Rad i prihodi preduvjeti su za samostalan i neovisan život i to nitko od nas ne smije smetnuti s uma. … [[Govornik se ne razumije.]] rad osobama sa invaliditetom osigurava dostojanstvo, sigurnost, osjećaj zadovoljstva, osjećaj da sudjeluju, da su odgovorni, kako prema svojoj obitelji ali tako i prema cijelom društvu. Upravo ovim Zakonom pokušava se dodatno osigurati pozitivna diskriminacija pri zapošljavanju osoba sa invaliditetom, tj. pokušava se poboljšati zapošljavanje osoba sa invaliditetom i stvoriti uvjete za njihovo ravnopravno sudjelovanje na tržištu rada uklanjanjem prepreka i stvaranjem jednakih mogućnosti za rad i zapošljavanje. Nadalje, regulira se pravo na njihovu profesionalnu rehabilitaciju kao i mjere i poticaj za njihovo zapošljavanje. Zapravo što jest cilj donošenja ovakvoga zakona? Cilj donošenja ovakvoga zakona je pravo na zapošljavanje osoba sa invaliditetom i stvaranje uvjeta za njihovu profesionalnu rehabilitaciju. Zapravo što regulira ovaj Zakon? Ovaj Zakon regulira pravo na rehabilitaciju. Ovaj Zakon regulira zapošljavanje i rad osoba na tržištu, otvorenom tržištu rada. Ovaj zakon regulira kvotno zapošljavanje što se u zemljama Europske unije koje su uvele kvotno zapošljavanje pokazalo kao vrlo dobro, pravo na prednost pri zapošljavanju, reguliraju se samozapošljavanje osoba sa invaliditetom, prava osoba sa invaliditetom iz radnog odnosa, vođenje očevidnika o zapošljavanju osoba sa invaliditetom, program socijalne uključivosti osoba sa invaliditetom, kriteriji i standardi za osnivanje i rad centara za profesionalnu rehabilitaciju, olakšice i poticaji za one koji zapošljavaju osobe sa invaliditetom, djelatnost i nadležnost Fonda za profesionalnu rehabilitaciju, nadzor naravno nad ovim, provođenjem ovih zakona ali se uvode dakle i kazne za nepoštivanje ovakvog zakona. Ono na što mi u klubu želimo upozoriti su svakako i uvjeti rada jer ako se prisjetimo izvješća u kojem piše da nam jedinice lokalne i regionalne samouprave kao i institucije ove države nisu riješile pristup u javnim ustanovama a po zakonu su to trebale riješiti do 2007. godine. Ako se sjetimo da nemamo pravilne uvjete u vrtićima, školama, fakultetima što automatski ne čudi da su naše osobe sa invaliditetom nisu dovoljno obrazovane ili su nisko obrazovane. Onda isto tako kad se prisjetimo da zdravstvene ustanove nemaju adekvatne uvjete za osobe s invaliditetom onda se ja moram pitati da li ćemo moći privatne firme natjerati da svoje uvjete rada prilagode osobama s invaliditetom. Da li ćemo, dat ću vrlo jednostavan primjer, te ako zaposlimo teško pokretnu osobu da li ćemo moći u tim firmama prilagoditi sve ono što njoj treba da bi ona došla na svoje radno mjesto, da li ćemo moći osigurati nešto što se nama svima koji nismo u njihovom položaju čini možda smiješnim, a to je dakle jedan najobičniji wc, pokušati prilagoditi. Dakle o svemu tome treba itekako voditi računa, treba dobro o svemu tome promisliti da ti uvjeti rada zaista budu prilagođeni osobama s invaliditetom. Dakle mogli bi tu puno raspravljati o svim tim uvjetima i činjenicama koje jesu prisutne na tržištu rada, ali isto tako moram naglasit da kad govorimo o osobama s invaliditetom u ovom visokom domu uvijek na izvješćima pravobraniteljice svi zajedno pokazujemo jednu veliku empatiju ali onda ih nekako svi zajedno zaboravimo kad donosimo neke druge zakone koji se zapravo isto direktno tiču osoba s invaliditetom. Zato mi u klubu smatramo da je izuzetno važno da se ovim zakonom uspostavi kvalitetan i unificiran sustav profesionalne rehabilitacije u kojoj će veliku ulogu imati Fond za rehabilitaciju i Centar za profesionalnu rehabilitaciju. Kad gledamo na osobe s invaliditetom onda ih moramo početi sagledavati ne samo kao osobe koje pripadaju zdravstvu i socijalnoj skrbi nego kao osobe koje imaju ista prava, iste potrebe i iste obaveze kao i svi mi zajedno, a sa naglaskom da se za svoja prava i svoje potrebe kroz život uvijek moraju dodatno boriti i ono što ja želim ovdje naglasiti, da im mi u tome možemo itekako pomoći. Počnimo provoditi društvo jednakih mogućnosti. I ono što ja želim na kraju svima vama ovdje reći, dakle kad bilo kad donosimo bilo koji zakon molim vas pokušajte se staviti u njihovu kožu, razmislite što bi mi htjeli da za nas ovo društvo čini da smo na njihovom mjestu i onda tako i postupajmo. Zahvaljujem.
Hvala lijepa i vama poštovana zastupnice. Imamo dvije replike. Prva replika i poštovani zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolegice Komparić Devčić, pitali ste se možemo li i hoćemo li osigurati uvjete za rad osobama s invaliditetom u privatnim tvrtkama. Nećemo. Nemoguće. Empatiju prema invalidima privatni poduzetnici iskazuju samo u situacijama kada se treba uslikati ili promovirati njihove interese. U tom nastojanju nećemo uspjeti nikako. Empatija prema njima ne treba na takav način, treba im pokazati praktično da su ravnopravni članovi ovoga društva i da ne vrijedi ničiji život više od njihova. Nećemo im to u uvjetima moći u nekom privatnom sektoru nikako osigurati. Ono gdje vidim prostora za djelovanje da ih se uvede u društvo na ravnopravan način je u državnoj upravi i u lokalnoj samoupravi, da oni imaju predmet pod istim uvjetima u odnosu na sve druge. A privatni poduzetnik pa ženu koja namjerava zatrudnjeti neće primiti na posao, a kamoli invalida i to javno pita, bezobrazno i to misli li se udavat čak. I čim pomisli na udaju ili na brak ili na obitelj razgovor se prekida, pa samo malo izanalizirajmo kako izgledaju intervjui kod tih velikih poduzetnika u Hrvatskoj. Čast iznimkama, uvijek ih je bilo i na tome društvo i opstaje zbog tih iznimaka. Ali gdje mi možemo pomoći najviše da se ne namještaju po stranačkoj pripadnosti ni jedni ni drugi ni treći, nitko od nas, da nemaju prednost stranačke iskaznice nego upravo osobe s invaliditetom ako udovoljavaju određenom radnom mjestu, a imaju prostora u državnoj upravi i u lokalnoj samoupravi.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovana Ana Komparić Devčić.
Zahvaljujem predsjedniče. Pa kolega, ja sam u ovom Visokom domu svaki put kad raspravljamo o temi koja se tiče osoba s invaliditetom govorila da zaistinu ta tema ne bi smjela imati nikakav politički predznak i to osobno zaistinu mislim. Kad govorimo o osobama s invaliditetom, govorim iz osobnog iskustva, moj otac je 100%-tni invalid i ja živim u takvoj obitelji svoj cijeli život tako da mislim da o tome mogu puno reći i dobro znam o čemu govorim. Kad govorimo o zapošljavanju osoba s invaliditetom, namjerno sam to naglasila što se tiče jedinica lokalne i regionalne samouprave, dakle ako mi imamo zakon koji smo trebali provesti do 2007. godine, a nismo ga proveli i nemamo prilagođen pristup javnim ustanovama onda mi vrlo teško, slažem se, možemo nadzirati privatnika da učini sve ono što treba učiniti da bi zaposlio osobu s invaliditetom. Ali ja i dalje smatram da iz ovog visokog doma i iz države, iz jedinica lokalne samouprave treba ići poruka mi to želimo, mi to možemo, natjerat ćemo prvo jedinice lokalne samouprave i same institucije države da to učine i zaposle takve osobe jer vjerujte mi nisu ništa manje sposobni nego bilo tko ovdje od nas, dapače možda i više, iznenadili bismo se svi zajedno i rekla sam upravo namjerno da ih ne smijemo stavljati u sustav zdravstva i socijalne skrbi jer oni tamo ne pripadaju.
Hvala lijepa. I poštovani zastupnik Srđan Gjurković, izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice, slažem se sa ovim vašim odgovorom sada i to je moja bila replika u raspravi vašoj. Vezana je za mogućnost osiguravanja, a vi ste izrekli riječ natjerati poduzetnike da bi prilagodili uvjete i osigurali mogućnost da se osobe s invaliditetom ili poteškoćama zaposle. Mislim da sama riječ natjerati je jedan grublji način izražaja, jer ako postoji zakon, onda postoji i obaveza, a i ovo što je rečeno vis a vis nepoštivanja i od strane države, državnih institucija, lokalne samouprave ili područne, regionalne pristupu, mogućnosti rada to je nešto što je isključivo ipak u nadležnosti države, pa dijelom i Hrvatskog sabora i mislim da je to prioritet jer na taj način, a kad to riješimo ne zato što moramo natjerati državne institucije ili lokalnu samoupravu nego samo da provodimo zakone kako ih provodimo u mnogim drugim segmentima kako radi ova koalicijska vlast onda postižemo nešto što se zove standard. Standard koji je vezan za etiku, standard koji je vezan za socijalnu osjetljivost i onda nećemo dolazit u situacije da nekad tvrtke koriste dijelom P.R. radi sebe u nekakvim humanitarnim akcijama, nego da doslovno tvrtke i etički i socijalno se prepoznaju baš zbog načina primjene i ovoga zakona kojeg vjerujem da ćemo usvojiti i onda nema više prisile. Jer kad nešto silite onda teško je danas govoriti o prisiljavanju i poduzetnika budimo realni u ovim teškim ekonomskim situacijama da moraju nešto dodatno investirati. Ali kad stvorite jednu socijalnu i etičku situaciju jednog normalnog takvog funkcioniranja onda će to biti sigurno puno lakše.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Ana Komparić Devčić.
Zahvaljujem. Pa kolega ja se s vama slažem, ja se ispričavam možda ako sam upotrijebila pregrubu riječ nego ga natjerati ili prisiliti. Ali znate koji put u životu kod uvođenja reda već nešto tjerate ili silite. Mislim ova koalicijska Vlada je odlučila, dakle uvesti red pa između ostalog je i to segment u koji treba uvesti red. Ako jedinica lokalne samouprave regionalnih država ne poštuje vlastite zakone onda treba uvesti red. Ja ne znam kako bih to drukčije nazvala. A što se tiče zapošljavanja osoba sa invaliditetom da. Ja sam za to, ako treba možemo i natjerati jedinice lokalne samouprave jer donošenje zakona gdje vi njih obavezujete jest na neki način tjeranje na zapošljavanje, ali mislim da je to u redu. To se zove pozitivna diskriminacija.
Hvala lijepa. Na redu je klub Hrvatske demokratske zajednice u Hrvatskom saboru i poštovana zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege. Evo danas je pred nama zakon, Prijedlog zakona o rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom. Prije nego što počnem svoju raspravu rekla bih sljedeće. Danas smo čuli tu i od predlagača, a evo i od uvažene kolegice zastupnice za koju zaista smatram da to srcem sve govori, stvarno i mislim da danas ovdje nitko nije licemjeran ali ja ću nešto reći. Osobno mi je žao što moramo nas dvije govoriti ispred kluba i ovi što to ne govore naše kolegice evo one su bivše kolegice ovdje bile saborske zastupnice, osobe su sa invaliditetom pa vidite kolegice kad kažete da imaju prvenstvo pri zapošljavanju treba spomenuti neka imaju i prvenstvo da se nađu na stranačkim listama. Jer jako puno problema je vezano uz osobe sa invaliditetom, a budimo pošteni ili budimo licemjerni pa recimo nitko od nas neće reći evo ja ću se maknut sa svog mjesta, neka to mjesto zauzme Ljubica Lukačić ili, spomenula sam kolegicu zato što je naša bivša zastupnica ili vaša zastupnica kolegica tako je Vesna. Neće nitko. Evo i nemamo neke druge zamjene, nebitno nisu Vesna i Ljubica jedince, ima još jako i vrlo školovanih, obrazovanih, pametnih muškaraca i žena koji su osobe sa invaliditetom i koje bi zaista i danas, ali moram reći i konstruktivne prijedloge davali i na druge zakone. Pa evo ovo sam morala prije no što krenem ipak reći. Ne možemo jednako tako reći da do danas ništa nije učinjeno i da od danas počinjemo sa uvođenjem reda i zakona koji su vezani uz osobe sa invaliditetom. To nije točno. To naprosto nije točno, jer je jako puno učinjeno, a nikada dosta za osobe sa invaliditetom. Pa između ostaloga tu je bilo sad govora vezano o prilagodbama i postoje, dakle postoje sredstva koja su namijenjena, odnosno poticaji čak i prilagodbi radnog mjesta. Ja sada neću nabrajati sve konvencije, neću nabrajati sve zakone, neću nabrajati sve pravilnike koji su poboljšali život i uvjete života osoba sa invaliditetom ali želim reći da ponovo da nikad nije dosta pa jednako tako ne samo za osobe sa invaliditetom nego i za mlade i za žene i za nas starije i za sve one koji nemaju posla bez obzira što nisu osobe sa invaliditetom, na sve one koji su bolesni, na sve one koji nikad neće dobiti posao jer su stari, na sve one koji su ostali bez posla. I to bi trebala biti jednako tako politika ove Vlade da uvodi reda u tome da svaki dan ne ostaje bez posla 200, 300 ljudi, da se na žalost govori samo o nezaposlenima, a mi na žalost ne možemo govoriti o zaposlenima. Ali evo. Ono što bi trebalo ovaj zakon poboljšati, a to bi trebalo biti da se temeljem ovog zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom do 2014. godine u Hrvatskoj na 25 zaposlenih u državnim službama trebalo bi imati jednu barem zaposlenu osobu sa invaliditetom, odnosno to bi bilo 4% a 2017. godine to bi bilo čak 5%. Sve ovo što sam u uvodu govorila jamči i Ustav RH da svi građani Hrvatske imaju jednaka prava a time i pravo na rad. U tijeku samih priprema Hrvatske za prijem u članstvo EU 2007. Hrvatska je potpisala UN-ovu Konvenciju o pravima osoba sa invaliditetom. U EU osobe s invaliditetom imaju jednak tretman sa naglaskom da se u Uniji puno više govori o inkluziji kao i podizanju svijesti o uključivanju osoba sa invaliditetom u sve pore života pa tako i rada. Stopa zaposlenosti osoba s invaliditetom u drugim članicama zemalja EU iznosi 50%, a zbog tih razloga zapošljivosti naime u nekim članicama postoje i kvote pa tako sada imamo i mi kvotu. Evo ja ću nabrojiti npr. u Austriji i Češkoj kvota iznosi 4%, u Belgiji 2,5% ali moramo naglasiti da ta eto kvota i ta razina nije uopće tamo u državnom sektoru u Belgiji ostvarena. U Francuskoj poduzeća sa 20 i više zaposlenih imaju 6%, u Njemačkoj za istu razinu zaposlenosti 5%, u Estoniji, Finskoj, Islandu, Latviji, Nizozemskoj, Švedskoj ili Velikoj Britaniji takve kvote uopće ne postoje. Pravo na rad kao temeljno ljudsko pravo za osobe s invaliditetom je preduvjet ostvarivanju neovisnosti o pomoći drugih, mogućnosti za samostalnost u donošenju odluka i životnih izbora te neovisni život u zajednici. Unatoč Konvenciji o pravima osoba sa invaliditetom te mnogim drugim međunarodnim i nacionalnim dokumentima, akcijskim planovima i inicijativama ali i postojećem Zakonu o profesionalnoj rehabilitaciji za koji moramo reći da je relativno dobar i potrebno je učiniti kao što je sada prijedlog novoga ali smatramo mi u klubu HDZ-a a konzultirajući se sa udrugama i osobama sa invaliditetom da i ovdje trebaju do drugog čitanja neke poboljšice. Dakle, i Zakon o postojećoj profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju, zapošljavanje osoba sa invaliditetom nema uzlazni smjer. Prepreke većem rastu zaposlenosti osoba sa invaliditetom u našoj zemlji sve manje se očituju u stavovima poslodavaca. Sve je veći problem rigidnost obrazovnog sustava koji još uvijek ne slijedi potrebe tržišta rada i ne povezuje ih sa mogućnostima osoba sa invaliditetom. Nažalost, moramo reći da se to odnosi manje-više na sve osobe. Posebno je naglašen problem izostanka pravne regulative u području profesionalne rehabilitacije i uvođenja različitih modaliteta zapošljavanja, fleksibilnih oblika rada i poticaja samozapošljavanja. Ne smijemo pristati na opravdanja da je gospodarska situacija u zemlji odgovorna za tako veliki broj nezaposlenih te da osobe s invaliditetom čine relativno mali udio u ukupno nezaposlenima. Ovakva stajališta prema kojima osobe s invaliditetom dijele sudbinu svih nezaposlenih predstavljaju lažnu ravnopravnost i nosi opasnost održavanja postojećeg stanja i negiranja važnosti sudjelovanja osoba sa invaliditetom u stvaranju dobara i usluga pri čemu se zanemaruje obaveza društva da im se to osigura. Kako bi osobe s invaliditetom stvarno bile izjednačene s ostalim građanima na području zapošljavanja i rada potrebna im je snažna potpora zajednica u otvaranju onih radnih mjesta koja odgovaraju njihovim individualnim mogućnostima i sposobnostima. Brojne molbe Uredu za zapošljavanje mladih sve više obrazovanih i vrlo motiviranih osoba sa invaliditetom dokaz su da same osobe s invaliditetom postaju svjesnije potrebe da vlastitim radom mogu ostvariti osobnu i profesionalnu afirmaciju, razvijati vlastitu neovisnost te ravnopravno participirati u životu zajednice i voditi ispunjen život. Invaliditet je ljudska različitost a ona nije sinonim za radnu sposobnost. Sada ću preskočiti ove statističke podatke koji govore o nezaposlenosti odnosno ja imam podatke o zaposlenosti osoba sa invaliditetom. Htjela bih se, da to ne čitam, osvrnuti samo na sekundu. Ovdje je rečeno da pojedini poslodavci jako teško zapošljavaju osobe s invaliditetom. Ja mogu reći da to možda čak i je istina, ali jednako tako ima velik broj poslodavaca privatnih, ja osobno znam jednu dragu ženu moju prijateljicu Anu koja godinama zapošljava ne samo učenike iz "Slave Raškaj" nego nakon toga na rehabilitaciju ih uzima, kod nje rade. Nakon toga ostaju i raditi i često je pitaju pa dobro što ti to treba možeš uzeti nekog, ona sama kaže znaš što ti ljudi i ta djeca motiviraju. I nema zaista razlike, naravno ako im se prilagodi radno mjesto da oni rade i da vrijedno svoju plaću zarade. Na svima nama leži odgovornost da mijenjamo predrasude i sliku prema kojoj su samo neka zanimanja i neki poslovi rezervirani, odnosno tipični za osobe s invaliditetom jer uz promjene u okolini i odgovarajuće potpore osobe s invaliditetom mogu postizati vrhunske radne učinke i uspjeh. Dakle, postojeći Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom naravno da je trebao doživjeti promjene jer neke odredbe ovog postojećeg još uvijek važećeg zakona i nisu primjenjive, odnosno njihova primjena ne pridonosi zapošljavanju osoba sa invaliditetom. Predlagatelj i sam navodi kako je RH obvezna poštivati odredbe Konvencije o pravima osoba s invaliditetom i svojim propisima omogućiti svim osobama s invaliditetom ravnopravno sudjelovanje u radu i zapošljavanju. Predloženi zakon kao i važeći sadrži odredbe kojima omogućuje osobama s invaliditetom ravnopravno sudjelovanje u radu i zapošljavanju, no ipak smo svjedoci da se osobe s invaliditetom teško zapošljavaju iako je situacija u posljednjih godina mora se reći nešto bolja. Dakle u tom pogledu ovaj prijedlog zakona i nije donesao nešto novo. Kada predlagatelj govori što je cilj ovog zakona razvidno je da se tu ništa ne mijenja u odnosu na važeći zakon jer sve ono što je navedeno kao cilj donošenja već regulira i ovaj postojeći važeći zakon. Novosti su centri za profesionalnu rehabilitaciju što je svakako dobro za provođenje profesionalne rehabilitacije, međutim iz zakona je razvidno da za postojeće ustanove za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom dolazi jedno neizvjesno razdoblje. Zakonom je i nadalje predviđeno osnivanje zaštitnih radionica, ali se uvodi i nova institucija integrativna, hvala mozak mi je stao oprostite. Odredbe predloženog zakona koje se odnose na zaštitne integrativne radionice su nedorečene, tako da iz njih nije razvidno tko će osigurati sredstva za rad tih radionicama ili će one zarađivati na tržištu ili će postojati mješoviti modeli. To će navodno biti regulirano pravilnicima, ovaj čas moram se osvrnuti i na to i sam predlagatelj gospodine ministar je spomenuo niz pravilnika i naputaka, osobno smatramo da su se puno više stvari trebalo riješiti u zakonu da bi sve bilo puno transparentnije i puno razvidnije, a ne pravilnicima. To su važne stvari i mišljenja smo da ih ne može regulirati pravilnik jer kod Centra za profesionalnu rehabilitaciju u članku 15.je regulirano financiranje u zakonu, a za zaštitne i integrativne radionice to isto nije regulirano. Nadalje, predviđeno je da se osobe s invaliditetom zapošljavaju u zaštitnoj integrativnoj radionici temeljem nalaza i mišljenja Centra za profesionalnu rehabilitaciju. To može biti jedan od načina ali ne i jedini način jer takva odredba dovodi u neravnopravan položaj osobe s invaliditetom koje nisu bile upućene na profesionalnu rehabilitaciju, a mogu biti kompetentne za poslove u nekoj od radionica. Dosadašnje ustanove za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom prema prijedlogu zakona imaju rok od godinu dana za usklađivanje. Smatramo da to nije moguće naprosto ali predlagatelj nije ni u jednoj javnoj raspravi prihvatio prijedlog da se taj rok produlji i to nam nije jasno zbog čega. Ono što je dobro predviđeno novim zakonom jest proširivanje obveze kvotnog zapošljavanja na realni sektor. Predloženi zakon uvodi obvezu plaćanja novčane naknade za nezapošljavanje osoba s invaliditetom te predlagatelj očekuje aktivno uključivanje osoba s invaliditetom na tržište rada odnosno povećanje njihova zapošljavanja. E pa sada ovdje nismo uvjereni da će novčana naknada dovesti do povećanja zapošljavanja osoba s invaliditetom obzirom da je i u važećem zakonu postojao sličan institut tzv. kazneni doprinos od koje osobe s invaliditetom nisu imali ama baš nikakve koristi obzirom da se taj novac, a koji i nije bio mali.
Hvala lijepa.
Oprostite dalje ću nekim replikama. Željela sam reći da ćemo mi naravno ovo prvo čitanje podržati i nadamo se da će i prijedloge koje ćemo dati pisanim putem uvažiti predlagatelj.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike na vaše izlaganje poštovana zastupnice. Prva replika i poštovani zastupnik Zvonko Milas.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospođo Sumrak moram reći da ste me ponukali na repliku upravo vašim uvodom. Naime, mislim isto tako da su nam uzalud svi zakoni i promjene ukoliko kao ljudi kao pojedinci nećemo zaista imati onu mrvu empatije, dakle ne sažaljenja nego jednostavno biti svjesni naše okoline i svih onih koji su uvjetno rečeno drugačiji ili imaju drugačije potrebe. Ali par riječi o zakonu, mislim da je zakon da u svakom slučaju postoje potrebe mijenjanja jer vidimo da zapošljavanje osoba s invaliditetom jednostavno ne funkcionira onako kako bi trebalo. Međutim kako ste rekli ja sam suglasan, nisam siguran da barem u ovom prvom čitanju vidim da se donijelo nešto novo. A referirat ću se jednim primjerom kojeg je ministar naveo, dakle govori se mislim da je to u javnoj raspravi trenutno o jedinstvenom tijelu vještačenja za kojeg mislim da će po prijedlogu biti dio Fonda za rehabilitaciju i zapošljavanje. Ne znam da li griješim, dakle jedinstveno tijelo koje će vršiti vještačenje svih potrebitih koliko sam čuo i branitelja. Nemam ništa protiv toga, samo nisam siguran da je Fond za rehabilitaciju i zapošljavanje prava adresa gdje bi to trebalo biti. Mislim da se Fond za rehabilitaciju i zapošljavanje kako mu i sam naziv govori da će izgubiti svoju primarnu funkciju. Dakle govorimo o problemu zapošljavanja osoba s invaliditetom, mislim da će problem time postati još veći jer fond jednostavno neće imati priliku dakle razvodnit će se, baviti upravo s onim što mu je glavna namjena. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepo. Uvaženi kolega Milas imate pravo. Ako fond kako se tu navodi ovim zakonom u stvarnosti izgubi svoju osnovnu funkciju, a to je poticanje zapošljavanja osoba s invaliditetom to svakako neće biti dobro i to iz razloga što poslodavci, pa sad smo rekli nerado, svaka čast onima koji zaista to rade i uz poticaje primaju osobe sa invaliditetom. A ukoliko funkcija fonda oslabi pa poticaji budu i manji smanjiti će se i zapošljavanje i mi ćemo dobiti kontraproduktivno, dakle, smanjenje zapošljavanja a ne čak i ovo što danas imamo više neće biti takvo nego smanjeno. Da, bolje da je na fondu za mirovinsko onda, da.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Nedžad Hodžić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice Sumrak, dakle, repliciram vama zbog jedne konstatacije ali ustvari sam ponukan više diskusijom kolege Marića. I vi ste rekli da većina privatnih poduzetnika vrlo rijetko ili nerado zapošljava. I istakli ste jedan primjer na čemu ja sam zahvalan. Ali ovo što smo danas čuli od kolege Marića je nešto što od čega sam ja još u blagom šoku. Naime, ja sam u ove klupe došao iz poduzeća od 100 zaposlenih, privatnoga u kojem radi 50 žena. Od tih 50 žena svi, dakle svi zaposlenici imaju ugovore na neodređeno radno vrijeme. Od tih 50 žena 7 ih je bilo istovremeno na porodiljnom bolovanju. Od 50 i nešto muškaraca 8 je hrvatskih branitelja od kojih su 4 i hrvatska ratna vojna invalida. Sve nas to nije spriječilo da vukovarsko dijete školujemo još '94., '05., i '06. upravo s kolegom Milasom sam prije nekoliko mjeseci tražio da dođem u trag tom čovjeku kojeg nikada ni upoznao nisam a Srećka Josića ratnog invalida iz Osijeka smo u baro komori liječili da mu se ne amputiraju dalje udovi. Tako da možda ovo je možda preekstreman primjer ali ovakve konstatacije da je privatni sektor nekakav sektor u kome su nekakvi zločesti ljudi koji idu za profitom apsolutno ne stoji. I ja molim da zbilja da kada o tome razgovaramo ovdje ili primjerima govorimo ili ne pretjerujemo sa nekakvim ocjenama koje su zbilja, zbilja razočaravajuće. Hvala.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala vam gospodine. Vi ste da, u pravu ste, ali mislim da kolega, malo je to zvučalo kada je on govorio pretjerano, ja sam osobno rekla da smatram da svakako ima i poslodavaca koji to čine. Ali moramo reći pa evo i na lokalnoj upravi jednako tako imamo svoje kolegice ili kolege koje su osobe sa invaliditetom. Ja osobno kod sebe u Uredu za poljoprivredu i šumarstvo ili dolje u poreznoj upravi tamo gdje ja radim bez problema bez ikakvih granica, bez ikakvih, ne znam, ne znam šta da vam kažem, uopće ne razmišljam o nekome da je osoba sa invaliditetom, pa ne znam ni šta bih rekla onda. Ali, znači ali ima i onih koji o tome razmišljaju, ali nažalost oni ne razmišljaju samo tako o osobama sa invaliditetom nego tako razmišljaju i o Đurđici Sumrak i o vama i o gospodinu Blažekoviću i o svima nama kada se nađemo van ove sabornice sa puno, puno pitanja da li će nas zaposliti ili neće obzirom na naše godine, pa vam je to to. Tako da i mi spadamo u tu jednu kategoriju koja baš nije dobro došla.
Nastavljamo sa raspravom. Na redu je Klub Hrvatske stranke umirovljenika i poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine zamjeniče ministra sa suradnicama, poštovane kolegice i kolege. Pred nama je jedan dobar zakon, Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom. I ono što želim reći dobro je da je taj zakon došao u dva čitanja, da se polako malo porazgovaramo o cijeloj toj problematici, da pokušamo još učiniti između dva čitanja još bolji zakon. Naime o čemu se radi, za razumijevanje cijele ove oblasti morate pred sobom imati jednu, jednu sliku i na neki način uočavati nedostatke u tom sustavu profesionalne rehabilitacije osoba sa invaliditetom odakle je sve počelo, kako se razvijalo i kamo sve to ide. Dakle cijela ova materija je tamo do 2002. godine bila regulirana Zakonom o mirovinsko-invalidskom osiguranju. 2002. godine smo prvi puta dobili zasebni zakon koji je noveliran tamo 2005. godine. I za potpunu sliku stanja u tom sustavu ovom Prijedlogu zakona i ja to apeliram na predlagača da to učini za drugo čitanje nedostaje funkcioniranje ovoga sustava zadnjih 10 godina. Ocjena stanja je u redu, nemamo što reći, ocjena stanja koliko imamo nezaposlenih, invalida, tu dileme nema, to su statistički podaci, vrlo vjerodostojni itd.. Međutim, sustav funkcionira evo 11.-tu godinu. Naplaćuju se neki doprinosi za zapošljavanje i profesionalnu rehabilitaciju invalida, slijevaju se ti doprinosi u državni proračun, Fond za profesionalnu rehabilitaciju dobiva sredstva iz proračuna a mi kao narodni poslanici ne znamo šta se događalo zadnjih 11 godina sa tim sustavom. Možda je on prihodovao više trošio manje, možda je država dala više a doprinosi su dali manje i mi kao narodni zastupnici mislim da bi imali pravo to znati. Cijelu tu sliku ma kakva ona bila. Ma kakva ona bila. I mislim kada sam se već dotaknuo tog fonda, mislim da bi taj fond trebao imati, da je to fond od posebnog značaja za Republiku Hrvatsku, posebnog ustavnog opredjeljenja Republike Hrvatske prema osobama sa invaliditetom i on bi trebao imati izvorne prihode i taj fond bi trebao biti kreator određenih programa, predlagač i davati ovom Saboru izvješće kako se u tom sektoru napreduje jer je to od iznimnog značaja za Republiku Hrvatsku. Dakle, ako bih gledao članak 30. ovog zakona onda stavak 2. bi trebao biti fond ima izvorne prihode. Ne može se graditi ta politika na način da li je ravnatelj fonda veći ili manji prijatelj sa ministrom financija ili predsjednikom Vlade. Tako se ne može raditi sustavna politika za profesionalne rehabilitacije i zapošljavanja invalida. Takva politika je bila do sada, međutim i ovdje u članku 30. stavak 7. govori se da prihodi fonda su sredstva iz državnog proračuna te darovi i pomoći u novcu domaćih i stranih fizičkih i pravnih osoba. Dakle proširuje se krug financijera ovog fonda, ali ništa novo, nemamo izvornih prihoda, nemamo stabilnost, nemamo dugoročno planiranje aktivnosti, nemamo mogućnosti donošenja strategija i planiranja na duge staze. Dakle, apeliram na predlagača da između dva čitanja dopuni ocjenu stanja i tim podacima. Nije sporno, klub HSU-a će podržati ovaj zakon jer da ništa nismo napravili dobro je da o tome govorimo, da se susretnemo s ovom problematikom i nesporno je dobra namjera predlagača da pokrene, da pokuša naći neka nova rješenja u sustavu koji ne funkcionira. Da, imali smo sada tzv. kazneni doprinos, mogao se netko osloboditi tog doprinosa ako je zaposlio određenu kvotu invalida, na osnovu osoba s invaliditetom. Ja se samo pitam, pitam i vas, pitam i sebe, zašto bi poslodavci ispod 20 zaposlenih bili oslobođeni bilo kojeg davanja i zapošljavanja osobe s invaliditetom i davanja bilo kojeg doprinosa. Zar među poslodavcima sa manje od 20 zaposlenih ne postoje recimo u njihovim djelatnostima, ne rade svi uredske poslove, neki nešto i proizvode, njihovi zaposleni su moguće izloženi određenim štetnostima i opasnostima, riziku od ozljeđivanja. Zašto oni ne bi financirali doprinosom, zašto taj doprinos puno manji ne bi ostao i za te poslodavce. Ako mi netko dokaže da kod njih nema rizika od stvaranja profesionalnog oboljenja, invalidnosti, ako kod njih nema rizika za ovom djelatnošću, profesionalnom rehabilitacijom i zapošljavanje osobe s invaliditetom ajmo ih onda oslobodit, ali mi to netko treba prije dokazati. U svakom slučaju, zagovornik sam uvijek sustava bonus malus, i kod doprinosa za zaštitu na radu i kod ovakvih doprinosa ili ajmo reći kod ovakvih kvota. Tu u dijelu možda nedovoljno jasno, nedovoljno je jasna slika i može se pojasnit, ali u jednom dijelu ovih članaka pronalazim tu namjeru jer onaj koji zaposli više osoba s invaliditetom ima mogućnost da bude nagrađen. Naravno, nije mi logično da takav jedan pravilnik donosi ministar nadležan za rad nego ministar financija znate jer ministar financija odlučuje o tome odnosno stvara sustav kome će dati nagradu, a kome će dati kaznu u smislu poreznog opterećenja odnosno rasterećenja, ali mislim da će oni međusobno to iskoordinirati. Naravno, ovo je kompleksna materija i izuzetna aktivnost već postoji. Svake godine se održava skup koji organizira Fond za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osobe s invaliditetom i ako netko želi biti informiran oni izvješćuju o svojim aktivnostima, svom napretku, odnosno svojim problemima. Da, već je netko od prethodnika rekao da imamo preveliki broj pravilnika. Da, to je točno. Točno imamo 6 pravilnika, jednu odluku i jedno uputstvo ministra u ovom zakonu. Bilo bi dobro, jako bi bilo dobro da se jedan dio tih pravilnika ili ujedini dvije-tri materije u jedan pravilnik, ali kad imate zakon od 40 članaka koji se na šest mjesta poziva na pravilnik, na jednu odluku i na jedan što smo rekli još imamo i program, onda to malo djeluje da se namjera koju je zakonodavac htio postići da se može u dijelu i mijenjati. Ja vjerujem da svi ti pravilnici će biti u duhu ovog zakona, ali ne bi nam bio prvi slučaj da se sama namjera zakonodavca kroz pravilnike izgubi i da se promijeni. Neke stvari su doista prevažne da bi bile u pravilniku i mislim da ih ima još i da ovaj zakon može imati sadržano još 10-tak članaka koji pojašnjavaju i zamjenjuju ove predložene pravilnike. U članku 9. imate samozapošljavanje invaliditeta, htio bih pitati zašto ne i obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo. Ovdje se navode se i oblici subjekata, dakle osnivanje trgovačkog društva, zadruge, osnivanje obrta, zašto ne osnivanje obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva jer u drugom dijelu imate pak domaću radinost, djelatnosti slobodnog zanimanja itd. Dakle, sve moguće dakle oblike registracije, djelovanja i rada u smislu samozapošljavanja bilo bi dobro ugraditi. E sad, naravno, ja bih volio i vis a vis mojih, mislim da malo ljudi zna što znači ovdje u sabornici, što znači ta riječ na kojoj je zapela kolegica Sumrak a zove se integrativna radionica. To je doista novi pojam u kompletnom ovom sustavu. Ja doista nisam ga moram vam priznati, nisam ga uspio vizualizirati. Što to znači? S kim nas ta radionica integrira? Da li sa poslodavcem na slobodnom tržištu rada, da li za samozapošljavanje, da li između fonda, da li ustanove, zaštitne radionice ili nečeg drugog. Pa ja vas molim da znamo mi kao zastupnici za što dižemo ruku da nam taj pojam posebno objasnite. Dobro, u članku 20. znamo da bi se posebna radna jedinica, da bi poslodavac mogao osnovati posebnu radnu jedinicu, zapošljavanje osoba sa invaliditetom mora imati najmanje 11 osoba što znači da mora imati 6 osoba sa invaliditetom i 5 zdravih osoba i to je temeljni kriterij. Možda bi to moglo biti manje, ali hajmo reći da bi to moglo biti dobro. Da, ponavljam kod ovog Fonda za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje zalagat ću se dokle god mogu da taj fond s obzirom na njegovu humanu djelatnost, na sve ono što se od njega očekuje da ima svoje izvorne prihode, a naravno da darovi i pomoći u novcu domaćih i stranih fizičkih i pravnih osoba mogu i dalje ostati. Nećemo se odreći takvih mogućnosti. Naravno postoji sada jedna dilema s obzirom da se jako puno govori u javnosti i u javnoj raspravi je Centar za vještačenje invalidnosti i špekulira se da bi on mogao biti u sastavu fonda što po meni ne bi bilo dobro. Bilo bi dobro da mi osim fonda imamo i jedan Zavod za profesionalnu rehabilitaciju, zapošljavanje i zapošljavanje osoba sa invaliditetom i u okviru tog zavoda bih prihvatio svakako da može biti i jedan Centar za vještačenje. Ali bih htio otkloniti svaku špekulaciju da bi to trebalo biti u fondu. Fond se operativno treba baviti koordinacijom između zaštitnih radionica, integrativnih radionica ako će se one tako zvati između posebnih radnih jedinica koje zapošljavaju osobe sa invaliditetom. Fond se treba baviti izučavanjem kvalitete njihovog rada i napredovanjem cijelog ovog sustava naravno uz izvornu financijsku podršku. Dakle, prema tome mislim da u drugom čitanju i to treba precizirati da se te eventualne špekulacije definitivno otklone. I na kraju mog izlaganja ja bih bez obzira na stranačku pripadnost ravnatelja fonda ja bih svima htio zahvaliti jer znam da su se svi svojski trudili da u okviru limitiranih mogućnosti unaprijede taj sustav. Nije problem odnosno nije stanje, nije za stanje u društvu kriv taj fond. Ja sam osobno sudjelovao u osnivanju ustanove Zaštitna radionica Tekop Nova u Puli koja danas zapošljava 25 osoba od čega je naravno 51% je osoba sa invaliditetom. Ali znam da i dobro, našli smo 3 osnivača, ima financiranje iz grada i županije. Ali ono što je najteže probiti, najteže je probit da se zaštitna odjela za komunalnu firmu šivaju kod njih. Nećete vjerovati, ali motivirate ljude da daju tim ljudima posao da budu ponosni da od svog posla mogu živjeti i spada najteže. Lakše je donijeti ove zakone, stvoriti okvire, ali to je očito najgore probiti neke lokalne, odnosno osobne interese. I zadnje na što bih se htio osvrnuti, šteta da kolega Marić nije tu, ali rekao bih mu vrlo otvoreno i iskreno. Nije dozvoljeno stigmatizirati i generalizirati što se tiče privatnih poduzetnika. Ima onih koji su na ti sa osobama sa invaliditetom i to rade sa puno srca i razumijevanjem, a ima onih koji su niš koristi bili oni u društvenom ili privatnom ili nekom drugom sektoru. Zahvaljujem i još jednom potvrđujem da ćemo u prvom čitanju svakako podržati ovaj prijedlog zakona i nastojati popraviti do drugog čitanja. Hvala lijepa.
Hvala lijepa i vama. Prva replika na vaše izlaganje i poštovana zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Hrelja, evo zaista se u velikoj većini slažemo vidim kroz naša izlaganja. Prije no što vam evo ga i repliku dam, ali replika je na ovo što ste govorili o bonusima i nagrađivanjima onih koji zaista svoje obveze izražavaju. Ja bih htjela reći, a tu je i predlagatelj, a tu smo i mi. Dakle, ustanova "Suvenir" Sirač, Bjelovarsko-bilogorska županija zaposleno je 60 djelatnika. 3 mjeseca nisu dobili plaću. To su osobe sa invaliditetom. I one pitaju da pitam ja vas sada ovdje sve javno i nas što ćemo učiniti. One tri mjeseca nemaju plaću. Tko može biti taj da natjera osnivača ove ustanove da se ponaša onako kao što bi se trebao i da izvrši svoje financijske obveze prema tim ljudima. Oni i dalje žele raditi. Neću imat vremena ali ću se u drugoj replici onda javiti.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Pardon. Ma ovo u stvari nije bila replika meni. To je više bilo pitanje predlagaču. Naravno fond nije svemoguć. Fond uvijek za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom participira. Međutim, od osnivača mogu biti županije, gradovi. I gledajte, nitko od nas pa čak ni nadležno ministarstvo ni rukovodstvo fonda, dakle ravnatelj, ne može nas zaštititi od neodgovornosti županija, neodgovornosti gradova koji su pozicionirani kao osnivači tih ustanova. Ovo je vrlo ozbiljan posao i ovo, ovaj sustav, ne trpi neodgovorne osnivače u sustavu. Definitivno sa neodgovornošću taj sustav ne može živjeti. Ovdje treba biti vrlo odgovorno znajući da se radi o ljudima kojima je do tog posla jako stalo, da oni izgaraju na tom poslu, da daju sve najbolje od sebe, sve što mogu i da su jako ponosni da mogu svojim radom zaraditi novac, vlastita sredstva za život i za svoju egzistenciju. I kod ove naše ustanove nisu to velike plaće, to su plaće u neto iznosu negdje oko 3 tisuće kuna, neki majstori imaju više ali su ti ljudi, naravno oni mogu objektivno pokriti svoje troškove negdje sa dvije trećine kroz proizvodnju, a ostalo mora subvencionirati županija i grad. Ali to što oni daju to je vrijedno svakog divljenja. Hvala lijepa.
Nisam razumio je li to za hrvatsko društvo ili nije? … [[Upadica se ne razumije.]]
Nisam razumio.
Je li to onda sustav za hrvatsko društvo ili nije?
Je.
A je? Odlično. Nova replika i poštovana zastupnica Višnja Fortuna.
Poštovani kolega evo moja replika odnosi se na, vezano je uz pravilnike koji su sastavni dio zakona. Ima 6 pravilnika i jedna odluka, slažem se što ste vi rekli ali podupirem i naglašavam da je jako bitno ako se može smanjiti broj pravilnika da to bude sastavni dio zakona kako bi se bolje moglo provoditi i pratiti, a mi znamo što ovaj zakon znači našim osobama sa invaliditetom. Znači njihovu veću uključivost, njihovo zapošljavanje i rehabilitaciju. Dakle, to je njihov novi svijet u život i zato od fonda do pravilnika do svega stvorimo uvjete zaista da sa ovim zakonom budu potpuno socijalno, najviše što može socijalno uključeni. Hvala.
Hvala lijepa. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa ne, to je i bila rasprava. To je korištenje Poslovnika, nemojte, pustite. Klub zastupnika HNS-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Boris Blažeković. Izvolite.
Hvala lijepo. Sad mi je kolega Hrelja pola moje rasprave pojeo, a vi ste tu malo krivi. Naime, ono s čim se svi, apsolutno vjerujem svi slažemo ali i cjelokupna javnost, jest da je ovo stvarno ozbiljna tema. Ovo je tema koja od svih nas iziskuje veliku ozbiljnost, veliku odgovornost i pomno praćenje i proučavanje o čemu se tu radi. Slažem se sa praktički svim što je rekao gospodin Hrelja i podržavamo njegove zahtjeve, a posebno u onom kad je izrazio želju i molbu da se naprosto da ocjena stanja proteklih 10-ak, 12-ak godina o tom što se radilo vezano, ukupno vezano uz profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom. Mislimo da je to jedan zaista kvalitetan zahtjev koji može polučiti sa kvalitetnim podacima otkud se onda može puno, puno više toga dalje riješiti. Mi u HNS-u jasno između ostalog gledamo na ovaj zakon sa pozicije čak ne humanitarne koliko s pozicije zaštite ljudskih prava i taj zakon je, s tim se zakonom država odlučuje značajno pomoći naše sugrađane s invaliditetom. Moram na samom početku izraziti stav i uvjerenje, a to je da odnos društva u cjelini spram osoba s invaliditetom mora biti prioritetan. Uvijek, uvijek i stalno prvo osobe s invaliditetom pa onda svi mi ostali. I to u svim našim razmišljanjima i postupcima. Kad planiramo izgradnju kuća, prometnica, kolodvora, kad radimo vrtiće i škole, fakultete, ustanove u kulturi, sportske objekte, sportske organizacije, kad gradimo parkove, parkove zabave, bazene, kupališta, u zdravstvu, socijalnoj zaštiti pri donošenju zakona, pri planiranju proračuna, u lokalnoj zajednici i na državnoj razini uvijek i stalno. Mi u HNS-u smatramo prvo osobe s invaliditetom a onda svi mi ostali. I stalno treba rušiti barijere i fizičke i u glavama vezane uz položaj osoba s invaliditetom u društvu. Jedino su osobe s invaliditetom nešto jednakije od svih nas ostalih koji nismo osobe s invaliditetom. Kao što piše u ocijeni stanja u osnovnim pitanjima koja se određuju predloženim zakonom on predviđa učinkovitu integraciju osoba s invaliditetom i drugih osjetljivih skupina na tržištu rada. Ja ću sad neke stvari, možda netko od osoba s invaliditetom ali i zainteresirane javnosti ovo sluša ili gleda pa ću zbog njih pročitati neke stvari koje mislim da bi bile kao informacija dobro da te osobe čuju. I neću ulaziti u dublju polemiku sa člancima zakona. Kao što piše u ocijeni stanja odnosno pitanja koja se uređuju ovim zakonom on predviđa učinkovitu integraciju osoba s invaliditetom i drugih osjetljivih skupina na tržište rada, zahtjeva međuresorski i međusektorski i koordinirani pristup svih segmenata društva počevši od sustava zdravstva, socijalne skrbi i mirovinskog sustava preko usklađivanja obrazovnih politika sa potrebama tržišta rada uz iznimno važnu podršku obitelji, udruga osoba s invaliditetom i udruga koje skrbe o osobama s invaliditetom te aktivno sudjelovanje samih osoba s invaliditetom. Iz iskustava država članica Europske unije za poticanje zapošljavanja osoba s invaliditetom osobito se važnim pokazalo uvođenje adekvatnog kvotnog sustava zapošljavanja za sve poslodavce, razvoj kvalitetnih i novih oblika profesionalne rehabilitacije kao jačanja nacionalnih politika i zakonodavnog okvira za razvoj socijalnog poduzetništva koji ima veliki potencijal u zapošljavanju osjetljivih skupina. Cilj donošenje ovog zakona je povećati zapošljivost osoba s invaliditetom i stvoriti uvjete za njihovo ravnopravno sudjelovanje na tržištu rada, uklanjanjem prepreka i stvaranjem jednakih mogućnosti za rad i zapošljavanje, reguliranjem prava na profesionalnu rehabilitaciju kao i definiranje mjere poticanja za njihovo zapošljavanje. Znanje i kompetencije koje osobe s invaliditetom stječu u sustavu obrazovanja često nisu sukladne potreba tržišta rada. Stoga opravdano stavljanje težišta na usavršavanje obrazovanja, prekvalifikacije i razvoj ključnih te prenosivih kompetencija posebice kada su u pitanju nezaposlene osobe s invaliditetom. Profesionalna rehabilitacija predstavlja skupa aktivnosti koje se provode radi osposobljavanja osoba s invaliditetom za rad očuvanje i njihove preostale radne i opće sposobnosti. Svrha profesionalne rehabilitacije je omogućiti nezaposlenoj osobi s invaliditetom povećanje zapošljivosti i socijalne uključenosti. Radi upoznavanja javnosti sa novim prijedlogom zakona važno je po nama napomenuti članak 3.stavak 4. Profesionalna rehabilitacija po općim programima obuhvaća sljedeće mjere i aktivnosti, sudjelovanje u utvrđivanju preostalih radnih i općih sposobnosti, profesionalno informiranje, savjetovanje i procjenu profesionalnih mogućnosti, analizu tržišta rada, mogućnost zapošljavanja i uključivanja u rad, procjenu mogućnosti izvođenja razvoja i usavršavanja programa profesionalnog osposobljavanja, radno osposobljavanje dokvalifikaciju, prekvalifikaciju i programe za održavanje usavršavanje radnih i radno socijalnih vještima i sposobnosti u razdoblju do zapošljavanja, informiranje i savjetovanje o pomoći tehnologije, učenju i radu, pojedinačne i skupne programe za unapređenje radno socijalne uključenosti u zajednicu, savjetodavne podloge o promjeni različitih tehnologija i tehnika u učenju i radu uz procjenu mogućnosti primjene, profesionalno učenje, planiranje i primjenu … tehnologije, razvoj motivacije i osposobljavanje osoba s invaliditetom u korištenju odabrane tehnologije, tehničku pomoć, podršku, praćenje u procjeni rezultata, informiranje i podršku u izvorima financiranja uz napomenu da se provedbu navedenog članka člankom 13.definira status i osnivanje centra za profesionalnu rehabilitaciju, a člancima 16.i 18.integrativne radionice odnosno zaštitne radionice. Članak 6.u svom 1.stavku određuje da poslodavci koji zapošljavanju najmanje 20 radnika osim stranih diplomatskih konzularnih predstavništava, integrativnih radionica i zaštitnih radionica dužni su zaposliti na primjernom radnom mjestu prema vlastitom odabiru u primjerenim radnim uvjetima određeni broj osoba s invaliditetom ovisno o ukupnom broju zaposlenih radnika i djelatnosti koje obavljaju dakle uključuju se i realni sektor. Člankom 32.određuje se nadzor nad primjenom zakona za što je zaduženo ministarstvo nadležno za rad, a inspekciju vrši inspekcija rada. To su te informacije koje smo htjeli podijeliti sa javnosti sa zainteresiranom javnosti. Prijedlog zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom trebao bi biti jedan od alata kako da u što kraćem vremenu smanjimo eventualnu nepravdu spram naših sugrađana s invaliditetom. Taj nas zakon može približiti pravednijem društvu. On svakako treba snažno pomoći osobama s invaliditetom da se obrazuju za kurentne poslove i da se kvalitetno zaposle, a nama svima ostalima može intimno poslužiti da se nešto bolje osjećamo. Klub Hrvatske narodne stranke liberalnih demokrata će u prvom čitanju podržati prijedlog ovog zakona uz sve ove primjedbe posebice ove koje je izrekao gospodin Hrelja a vezano uz ocjenu stanja u sustavu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa i vama. Replike. Poštovana zastupnica Đurđica Sumrak, replika.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Blažeković drago mi je da podržavate kolegu Hrelju i njegove prijedloge, to znači da podržavate i naše prijedloge jer su baš identični, a drago mi je da ste govorili što smo i mi govorili u raspravi da treba naravno da treba zakon koji bi trebao biti poboljšan, ali iz tog prijedloga zakona, a nadam se tu su predlagatelji da će to uvažiti, trebalo bi biti razvidnije koje su razlike između zaštitne i integrativne radionice, osim one koja je navedena a to je u postotku osoba s invaliditetom u odnosu na ukupan broj zaposlenih. To je nemoguće da je to jedina razlika između te dvije radionice i trebalo bi u zakonu navesti, a ne u pravilniku nego da zakon zna, ako u zakonu bude stajao samo ovaj podatak to neće biti dobro i to nije interes dobar kroz zakon da nemamo organski sve ono što trebamo imati, a pravilnicima da nešto drugo rješavamo. Hvala.
Hvala lijepo. Nova replika i poštovana zastupnica Ana Komparić Devčić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Evo i kolega je u svojoj raspravi spomenuo, a i ministar u svome uvodnom izlaganju o neadekvatnoj obrazovnoj strukturi. I to sam ja isto govorila u svojoj raspravi i ono o što želim naglasiti jest činjenica da osobe s invaliditetom ne smijemo gledati samo kroz zdravstvo i socijalnu skrb. Kada bi naše škole, vrtići i fakulteti bili prilagođeni onda bi se osobe s invaliditetom imale gdje i obrazovati. Dešavao vam se problem jer veliki gradovi još imaju mogućnost i vrtića i osnovne i srednjeg obrazovanja i fakulteta, ali čim se maknete od velikih gradova problemi su ogromni koji zapravo ostaju na skrbi roditelja i financijskom stanju samih roditelja i tu jest veliki problem.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Boris Blažeković.
Moram priznati da se u potpunosti slažem sa replikom kolegice i podržavam.
Dobro. To znači da nije bila replika. Pojedinačna rasprava poštovanog zastupnika Ivana Šimunovića.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom trebao je doživjeti promjene jer neke odredbe važećeg zakona nisu primjenjive, odnosno njihova primjena ne pridonosi zapošljavanju osoba sa invaliditetom. Predlagatelj je i sam, navodi kako Republika Hrvatska ima obavezu poštovati odredbe Konvencije Ujedinjenih naroda o pravima osoba sa invaliditetom, ravnopravno sudjelovanje u radu i zapošljavanju. Predloženi zakon kao i važeći sadrži odredbe kojima omogućuje osobama sa invaliditetom ravnopravno sudjelovanje u radu, zapošljavanju, no ipak smo svjedoci da se osobe sa invaliditetom teško zapošljavaju iako situacija u posljednjih godinu dana nešto bolja. Dakle, u tom problemu ovaj prijedlog zakona ne donosi ništa novo. Kada predlagatelj govori što je cilj donošenja ovoga zakona razvidno je da se tu ništa ne mijenja u odnosu na važeći zakon jer sve ono što je navedeno kao cilj donošenja već regulirano u važećem zakonu. No ovo su centri za profesionalnu rehabilitaciju što je svako dobro za provođenje profesionalne rehabilitacije, međutim iz zakona je razvidno da za postojeće ustanove za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom dolazi jedno neizvjesno razdoblje. Zakonom je nadalje predviđeno osnivanje zaštitnih radionica ali se uvodi i nova institucija integrativne radionice. Dosadašnje ustanove za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom prema prijedlogu zakona imaju rok od godinu dana za usklađenje što nije moguće učiniti ali predlagatelj nije ni u javnoj raspravi prihvatio prijedlog da se taj rok produlji. Ono što je dobro, predviđeno novim zakonom jest proširivanje obaveza kvotnog zapošljavanja na realni sektor. Predloženi zakon uvodi obavezu plaćanja novčane naknade za nezapošljavanje osoba sa invaliditetom. Te predlagatelj očekuje aktivno uključivanje osoba sa invaliditetom na tržištu rada, odnosno povećavanje njihova zapošljavanja. Nismo uvjereni da će novčana naknada dovesti do povećanja zapošljavanja osobito osoba sa invaliditetom, … [[Govornik se ne razumije.]] da je u važećem zakonu postojao sličan institut tzv. kazneni doprinos od kojeg osobe sa invaliditetom nisu imale nikakve koristi obzirom da se taj novac ako i nije bio mali uplaćivao u državni proračun a ne na račun Fonda za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom čiji je taj novac i bio prihod. U predloženom zakonu predviđeno je da se novčana naknada uplaćuje u korist uplatnog računa propisano provedbenih propisom dakle ne mijenja se ništa u odnosu na postojeću situaciju. I nadalje Fond za profesionalnu rehabilitaciju zapošljavanje osoba sa invaliditetom neće moći raspolagati tim novcem te uplata novčane naknade neće imati nikakvu svrhu. Sve važne odredbe predloženim zakonom su nedorečene. Tako je na primjer predloženo je da će nadležni ministar za rad donijeti niz pravilnika kojim će regulirati ono što po našem mišljenju treba regulirati zakon a ne provedbeni propisi, kao npr. uvjete za osnivanje rada integrativne i zaštitne radionice kao i centra za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom. Nadalje, Fond za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom više neće imati funkciju kao i do sada obzirom da je predloženim zakonom predviđeno koje će poslove fond obavljati. Za očekivati je da će za obavljanje tih poslova biti osigurana i financijska sredstva iako predlagatelj u uvodnom obrazloženju ističe kako su financijska sredstva za provedbu ovoga zakona osigurana za 2014. i 2015. godinu nismo sigurni da je to doista i tako. Iz predloženog zakona još uvije nije razvidno što će fond doista raditi ili bolje rečeno u predloženom zakonu navedeni su samo neki poslovi koje će fond obavljati. Međutim, u javnoj raspravi u ovom trenutku iz kojeg je razvidno da će jedinstveno tijelo vještačenja biti ustrojstvena jedinica pri Fondu za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom a zakon nije predvidio tko će donositi rješenja o invaliditetu. Pa je za pretpostaviti da će to biti Fond za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom. Dakle ukoliko se doista dogodi za Fond za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom preuzme vještačenje fond će izgubiti svoju osnovnu namjeru a to je poticanje zapošljavanja osoba sa invaliditetom. To nikako ne bi bilo dobro osobito ne iz razloga što poslodavci još uvijek nerado zapošljavaju osobe sa invaliditetom i uz poticaje a ukoliko funkcija fonda oslabi a poticaji budu manji smanjiti će se i zapošljavanje. Stoga vjerujem da će predlagatelj u prvom čitanju dobro saslušati i nakon toga razmotriti sve primjedbe i prijedloge te se još jednom konzultirati sa strukom kako bi donijeli dobar i kvalitetan zakon koji neće biti potrebno niz provedbenih propisa te koji će biti provediv i koristan osobama sa invaliditetom kao i društvu u cjelini. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Replika Đurđica Sumrak. Hvala. Srđan Gjurković.
Hvala potpredsjednice Hrvatskoga sabora. Kolega malo ste mi kontradiktorni. Rekli ste da ovaj zakon ništa ne donosi da je to sve isto a onda kažete malo je godinu dana za implementaciju. I onda kažete isto tako da integralne radionice su nešto novo. Dakle, bi li vi malo ono što se kaže uskladili to mišljenje jer čim je nešto novo a vi kažete da je malo godinu dana očito da je nešto novo. A zašto godinu dana? Zbog toga što nemamo mi puno vremena i baš u želji i namjeri da ovim zakonom pomognemo i ubrzamo sve procese potrebno je stisnuti rokove.
U ime predlagatelja završnu riječ ima zamjenik ministra rada i mirovinskog sustava Božidar Štubelj
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice, uvažene zastupnice i zastupnici. Evo, hvala vam prije svega na raspravi kojom ste doprinijeli kvaliteti i poboljšanju na ovom prvom čitanju Zakona o profesionalnoj rehabilitaciju i zapošljavanju osoba sa invaliditetom. Ono što možda bi samo još naglasio na kraju, da samo ovako predloženi zakon usaglasili sa primjedbama i prijedlozima nadležnih ministarstava, mjerodavnih tijela, a posebno valja istaknuti da su podršku za donošenje zakona pa tako i uvođenje obveze kvotnog sustava zapošljavanja osoba s invaliditetom iskazali Hrvatska udruga poslodavaca, Hrvatska gospodarska komora, Hrvatska obrtnička komora, kao i zajednica saveza osoba s invaliditetom čiji predstavnici će biti uključeni u izradu provedbenih akata ovog zakona. Dosta polemike je izazvala ova integrirana radionica, dakle ona nije samo definirana postotkom invalidnih osoba u njoj, već je i prijelazno razdoblje između zaštitne radionice i otvorenog zapošljavanja kod trgovačkih društava. Firme koje zapošljavaju više od 20 zaposlenika njih je negdje oko 1% ukupno, imaju mogućnosti zamjenske osim one novčarske kvote i tu spadaju stipendije, primitak na praksu učenika i studenata, zatim ugovor o poslovnoj suradnji i naravno na taj način može kompenzirati onu obvezu oko ovog dijela. Što se tiče otvorenog tržišta, ono je planirano da se zapošljava bez financijske potpore i stručne podrške, zapošljavanje uz financijsku podršku, zapošljavanje uz stručnu podršku i zapošljavanje uz financijsku potporu i stručnu podršku. Što se tiče bonusa i malus, on je također predviđen i obrađen i u Zakonu o zaštiti na radu čija rasprava je u završnoj fazi i ja se nadam da će tijekom ovog zasjedanja doći na vaše klupe pa ćemo i tamo onda moći vidjeti zapravo to poticanje uz određeni bonus, odnosno kažnjavanje uz određeni malus kada ne uspije se zaposliti osoba koja je propisana ovim zakonom. Pažljivo smo slušali sve vaše rasprave, sve ćemo razmotriti i nastojati popraviti ovaj zakon do drugog čitanja. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Đurđica Sumrak, replika.
Uvaženi gospodine Štubelj, pa evo naime dobila sad informaciju zovu, ljudi vidite da su nam stalno mobiteli i kažu da u javnoj raspravi nažalost zaštitne radionice i nisu pozvane da sudjeluju i one su svoje prijedloge davale putem drugih i da za sada nije ništa u stvarnosti od toga usvojeno. I još jedna stvar je, ako sam dobro razumjela, da će se raspasti zaštitne radionice tipa Uriha i to jer godinu dana njima nije dosta prilagodbe, a one će se morat raspodijelit na dvije ili tri radionice. Uglavnom, nadaju se da ćete ih kontaktirati još između ovog prvog i drugog čitanja i da ćete s njima zaista još jedanput porazgovoriti da vidite što možete prihvatiti i usvojiti u svom zakonu. Hvala.
Odgovor na repliku, zamjenik ministra.
Hvala. Naše informacije su da su zaštitne radionice bile u uključene, da ćemo između ovih dva čitanja razmotriti sve prijedloge koji u međuvremenu dođu i na taj način ćemo pokušati sve te zapravo jasne stvari razriješiti. Hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo naknadno.
Idemo na Prijedlog zakona o profesionalno rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom, prvo čitanje, P.Z. br. 440. Rasprava o prijedlogu je zaključena. U skladu sa predloženim prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prvo. Prihvaća se Prijedlog zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom. Drugo. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputiti će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim da odlučimo tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 116 glasova za donesen predloženi zaključak.
Raspravit ćemo - Prijedlog zakona o prikupljanju, obradi, povezivanju, korištenju i razmjeni podataka o primicima i javnim davanjima po osiguranicima, prvo čitanje, PZ br. 454 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Uvodno će prijedlog obrazložiti zamjenik ministra rada i mirovinskog sustava, gospodin Božidar Štubelj. Izvolite.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice. Evo pred vama je jedan mi cijenimo vrlo bitan zakon kojem Zakonom o Poreznoj upravi i djelokrugu Porezne uprave pripadaju poslovi prikupljanja i obrade podataka o utvrđivanju i naplaćivanju, porezima i doprinosima za obavezna osiguranja. Zakonom o prikupljanju podataka po osiguranicima o doprinosima za obvezna mirovinska osiguranja i djelokrug središnjeg registra osiguranika pripadaju poslovi objedinjenog prikupljanja, obrade i dostavljanja podataka po osiguranicima, o doprinosima za obvezno mirovinsko osiguranje na temelju generacijske solidarnosti i obvezno mirovinsko osiguranje na temelju individualne kapitalizirane štednje te podataka o njihovim uplatama. Postojeće stanje dovelo je do toga da se pri različitim institucijama putem različitih obrazaca prikupljaju dijelom istovrsni podaci, a da se za evidencije koje se vode temeljem pozitivnih zakonskih i podzakonskih propisa, temeljem tih istih propisa ne mogu osigurati učinkoviti mehanizmi koji bi onemogućili nastanak neusklađenosti s evidencijama između nadležnih tijela. Kako bi se uočena potreba za objedinjavanjem prikupljenih podataka o svim primicima i javnim davanjima operacionalizirala, a što u konačnici treba rezultirati kvalitetnim iskorakom i racionalizacijom troškova za državu i poslodavce, odnosno obveznike podnošenja podataka, ovim se zakonom uređuje prikupljanje i obrada podataka o svim primicima te javnim davanjima. Nositelj prikupljanja obrade i dostavljanja podataka na temelju ovog zakona su Ministarstvo financija, Porezna uprava, REGOS, a prikupljanje se provodi putem jedinstvenog obrasca, izvješće o primicima, porezu na dohodak i prirezu te doprinosima za obavljanje sigurnosne, tzv. obrazac JPPD koji će zamijeniti pet obrazaca na kojima je podatke prikupljala Porezna uprava, jedan obrazac na kojem je podatke prikupljao REGOS. Predloženi način prikupljanja podataka, postojeći sustav prikupljanja i obrade podataka se pojednostavnjuje što bi u konačnici trebalo rezultirati povećanjem kvalitete podataka i smanjenjem mogućnosti pogrešaka u podacima čime se ustanovljuje brži i sigurniji servis izgrađen za potrebe krajnjeg korisnika. Obrasci koje mijenjamo zapravo su Izvješće o primicima od nesamostalnog rada, dakle plaće i mirovine, porezi na dohodak i prirezi na doprinose za obvezna osiguranja u mjesecu, tzv. obrazac ID1. Izvješće o drugom dohotku obračunatom i uplaćenom porezu na dohodak i prirez, te doprinosima za obvezno osiguranje obrazac IDD. Izvješće o isplaćenoj naknadi plaće te o osnovicama i obračunima i uplaćivanim doprinosima za obvezno osiguranje, obrazac IDD1. Izvješće o plaći, mirovini obrazac IP i Izvješće o isplaćenom primitku dohotka uplaćenih doprinosa porezu po odbitku i prirezu obrazac ID1. Evo, predlažemo da prijedlog razmotrite, date primjedbe i prijedloge koje mislite da će popraviti sam zakon i nadamo se kvalitetnoj raspravi. Hvala.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a Dubravko Bilić. Izvolite kolega.
Poštovana potpredsjednice, predstavniče ministarstva sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo ministar Mrsić je u ovoj prethodnoj raspravi po Zakonu o profesionalnoj rehabilitaciji najavio da se razgovara o jednom manje zanimljivom zakonu. Međutim, evo ovaj Zakon o kojem sad razgovaramo o prikupljanju, obradi, povezivanju, korištenju i razmjeni podataka, o primicima i javnim davanjima po osiguranicima je još manje atraktivan, međutim ništa manje važan u misiji ministarstva i Porezne uprave o uvođenju reda u državu. Informacijska revolucija ili kako je danas gledamo evolucija započela je u drugoj polovici prošloga stoljeća i do danas je najviše promijenila svijet kakav smo poznavali do tada. Informacija je postojala sve dostupnija i danas je javno dobro, naravno uvažavajući i ustavna prava građana o zaštiti njihovih osobnih podataka. Ti procesi omogućili su ne samo prikupljanje podataka ekonomičnije, brže i učinkovitije, nego i međusobno uvezivanje različitih baza podataka i na temelju toga donošenje pravednijih odluka u različitim sustavima. Tako su državne institucije dobile priliku da steknu točniju i detaljniju sliku svojih građana, da budu socijalno pravedniji u raspoređivanju društvenoga bogatstva naravno ukoliko to žele. Tako se u mnogim zemljama jednim klikom u nekom državnom uredu ovlaštenog službenika mogu provjeriti svi relevantni podaci za donošenje neke odluke bez prikupljanja desetak uvjerenja iz različitih institucija koji ponekad mogu biti i kontradiktorni. Na taj način trebalo bi biti smanjena ili potpuno izbrisana tzv. siva zona. Gdje je u tome Republika Hrvatska koja je ravnopravan dio svjetske informacijske revolucije. Često s ponosom ističemo uspjehe naših stručnjaka u sferi informacijskih tehnologija, a i sam dolazim iz županije čiji učenici i učitelji ostvaruju već godinama izvanredne rezultate na mnogim natjecanjima u cijelome svijetu upravo u ovome sektoru. Nije dakle problem u tehnologiji, nego u političkoj volji da iskoristi sve mogućnosti koje suvremene tehnologije pružaju. Naša mlada država krenula je u informatizaciju javne uprave u zaista teškim okolnostima borbe za suverenost i zaista je logično da se tada mislilo na druge stvari. Bilo je uistinu dobrih poteza u 20 stoljeću od informatičke podrške prvim višestranačkim izborima 1990. godine ili registriranja prvih 1600 e-mail adresa odnosno adresa elektroničke pošte u državnom sustavu ili pak ustrojavanje mrežne stranice Hrvatskoga sabora i Vlade Republike Hrvatske u 1995. godini. Ili naravno ono na što smo svi najviše ponosni osnivanje suvremene akademske mreže 1996. godine. Od 2004. godine svjedoci smo razvoja projekta e-Hrvatska i pokušajem implementacije europskog projekta one stop shop u zadnje vrijeme mnogo spominjane gospođe Vivian Reding u hrvatsko zakonodavstvo. Učinjeno je puno na pripremi državne uprave, odrađene su mnoge edukacije, standardizacije postupaka i slično da bi sustav mogao funkcionirati transparentnije, brže, učinkovitije i u konačnici pravednije. No, nije bilo dovoljno samo tehnički se ekipirati, nego početi raditi. Potrošeni su silni milijuni za nabavu informatičke opreme za ministarstva i državne agencije, ali oprema je polako zastarijevala bez odrađivanja svoga posla. Tek sa ovom Vladom ostvarila se kritična masa političke volje da se ovaj projekt zaista stavi u praksu. Vladino Povjerenstvo za koordinaciju i informatizaciju javnog sektora na čelu sa potpredsjednicom Vlade Milankom Opačić uključilo je Hrvatsku u Europsku digitalnu agendu, a u mnogim stvarima smo otišli i korak naprijed. U mandatu Vlade Republike Hrvatske 2011./2015. organizacijski je spojeno Ministarstvo uprave i Središnji državni ured za e-Hrvatsku čime su u nadležnost ministarstva dodani i poslovi informatizacije i modernizacije, te se tako spajaju dvije do tada odvojene cjeline reforma državne uprave i informatizacija koja ne mogu jedna bez druge. Ključnu ulogu pri tome ima Povjerenstvo za informatizaciju javne uprave koju čine najviše dužnosnici Vlade Republike Hrvatske sa zadaćom usmjeravanja razvoja i koordinacije svih poslova i projekata, primjene informacijske i komunikacijske tehnologije u javnom sektoru, a u cilju racionalizacije sustava i povećanja kvaliteta javnih usluga. Pri tome su glavne aktivnosti optimizacija korištenja elektroničke komunikacijske infrastrukture za potrebe javne uprave, stvaranje registarski uređene države povezivanjem baza podataka, objedinjavanje i međusobno dijeljenje informatičkih resursa u javnoj upravi i modernizacija zakonodavnog okvira za bržu i efikasniju primjenu informacijske i komunikacijske tehnologije u javnoj upravi. Ministarstvo uprave na čijem je čelu čovjek koji u potpunosti razumije važnost informatizacije uspio je pokrenuti suradnju svoga ministarstva sa ostalim ministarstvima i državnim tijelima i sada polako dolaze rezultati u vidu zakonskih rješenja ali i praktične primjene. Naravno da posebno treba istaknuti i poštivanje Zakona o zaštiti osobnih podataka koji je temelj pravne sigurnosti građana u očuvanju njihovih ustavnih prava. Ključna je zadaća ovoga povjerenstva uvezati sustav državne uprave u jedan cjelovit, siguran i ekonomičan informacijski sustav i na tome je učinjeno puno. Danas je pred nama ovaj Zakon o prikupljanju, obradi, povezivanju, korištenju i razmjeni podataka o primicima i javnim davanjima po osiguranicima koji osim svoga suhoparnoga imena govori i o sustavu obveznoga mirovinskog osiguranja u prvom i drugom mirovinskom stupu u kojem su se dosad putem različitih obrazaca prikupljali dijelom istovrsni podaci kako smo čuli od zamjenika ministra. Uvođenje jedinstvenoga obrasca te elektroničko prikupljanje i obrada podataka u realnome vremenu omogućit će bolje praćenje primitaka i davanja, ali istovremeno će smanjiti i administriranje koje se dosada odvijalo u 6 različitih obrazaca. Ono što je još važnije s aspekta same države, odnosno institucija koje prikupljaju i obrađuju ove podatke jest povećanje kvalitete podataka i smanjenje mogućnosti pogreške u samim podacima. Samim time nestaje i mogućnost stvaranja nesukladnosti podataka što je u konačnici bolje za same građane jer su sigurni da su sva davanja ili primici provedeni prema zakonu i da se neće za 10 godina iznenaditi s nekim dopisom kojim se moraju uskladiti u svojim financijskim obvezama. Ono što je najzanimljivije u obrazloženju predlagača jest i činjenica da će se na ovaj način ostvariti neizravan utjecaj na povećanje naplate javnih davanja što je zapravo uvođenje reda u sustav javnih financija. Ovaj zakon i njegova primjena od 2015., odnosno 2014. stvorit će uvjete da tijela državne uprave mogu donositi bolje i kvalitetnije odluke na dobrobit građana. Zato ćemo kao klub podržati donošenje ovog zakona.
Hvala lijepa. Sljedeći je Klub zastupnika HSU-a i kolega Željko Šemper. Izvolite.
Hvala gospođo potpredsjednice, poštovani zamjeniče ministra sa suradnicom, kolegice i kolege. Ovaj predloženi zakon na tragu je objedinjavanja raznih pa čak i istovrsnih podataka koji su dosad bili prikupljani u raznim institucijama putem različitih obrazaca i nisu bili svi na jednom mjestu. Radi se o vrlo važnim podacima, o mirovinskim doprinosima za obvezna osiguranja na temelju generacijske solidarnosti, o mirovinskim doprinosima na temelju individualne kapitalizirane štednje te podaci o njihovim uputama što je radio REGOS. Prema Zakonu o Poreznoj upravi ona je prikupila i vršila obradu podataka o utvrđenim i naplaćenim porezima i doprinosima za obvezna osiguranja. Takvom organizacijom prikupljanja i korištenja podataka nije se moglo osigurati učinkovit mehanizam koji bi spriječio nesuglasnost u evidencijama između spomenutih institucija. Još u vrijeme izrade izbornog programa Hrvatska stranka umirovljenika predlagala je da na kraju svake godine zaposlenici obvezno budu obaviješteni o ukupno uplaćenim doprinosima od strane poslodavca kao što se radi primjerice u Njemačkoj gdje oni čak pred mirovinom dobiju i informativni izračun mirovine. Kod nas se to dosad nije radilo pa je do neugodnih saznanja o uplaćenim doprinosima dolazilo tek kad je zaposlenik dobio rješenje o umirovljenju. Tek je onda saznao da mu poslodavac nije uplaćivao mirovinski doprinos za određeni broj godina ili u polovičnom iznosu a onda je bilo kasno. Određeni broj poslodavaca u zoni sive ekonomije još uvijek koristi institut pola na račun pola na ruke, odnosno nedostatak kontrole ili nedorečenih zakona koji još uvijek omogućavaju neopravdano bogaćenje pojedinaca na štetu i radnika i države. Ovim zakonom predlaže se jedinstven obrazac poreza, prireza i doprinosa kao nositelja kompletnih prikupljanja obrade i dostavljanja podataka od strane tri institucije – Ministarstva financija, Porezne uprave i REGOS-a. Novi obrazac zamijenio bi više čak 6 raznih postojećih obrazaca koje su dosad koristile ove tri institucije i podnosio bi se elektroničkim putem i to kroz sustav e-porezna. Tako prikupljene i obrađene podatke koristile bi sve tri institucije, svaka za poslove iz svog djelokruga rada. Ovakvim načinom rada sav posao je pojednostavljen i trebao bi rezultirati kvalitetnijim podacima i manjom mogućnošću pogreške. Isto tako boljom kontrolom kod prikupljanja podataka otklonila bi se mogućnost neusklađenosti podataka što predstavlja sigurniji servis za potrebe svih korisnika. Pretpostavlja se da će se ovim zakonom ostvariti utjecaj i na povećanje naplate javnih davanja što će se pokazati nakon njegove primjene od 1. siječnja 2014. godine. Jedinstven obrazac se sastoji od stranice A i B na kojima je niz podataka o podnositelju izvješća s OIB-om i nizom osobnih podataka kao i iznosima doprinosa za mirovinsko osiguranje na temelju generacijske solidarnosti i individualne kapitalizirane štednje prema svim vrstama, po osnovi radnog odnosa, drugog dohotka, poduzetničke plaće, prema posebnim propisima i za staž s povećanim trajanjem itd. Obrazac će imati i podatak o osnovici za obračun doprinosa koja se treba odrediti do kraja godine i onemogućiti da ekonomistica i čistačica budu prijavljene na istu osnovicu. Na taj način će tijelo državne uprave nadležno za poslove Državne riznice nositeljima prikupljenih podataka elektroničkim putem dostavljati podatke o uplaćenim javnim davanjima zbog potrebe povezivanja s obračunatim davanjima po svakom osiguraniku. Prema članku 16.ovog zakona svi prikupljeni podaci će biti dostupni putem jedinstvenog sustava za razmjenu podataka tzv. OIB sustava svim nositeljima prikupljanja, javnopravnim tijelima, tijelima sudbene vlasti i drugim ovlaštenim korisnicima ili koji imaju suglasnost osobe na koju se ti podaci odnose, a potrebni su za obavljanje poslova iz njihova djelokruga rada. Prema članku 17.predviđene su i kazne za obveznike podnošenje podataka ako ne dostave podatke u predviđenim rokovima koji su propisani posebnim propisom. Za pravnu osobu novčana kazna od 5 do 50 tisuća kuna ili za fizičku osobu od 2 do 20 tisuća kuna. Na kraju Klub zastupnika HSU-a će podržati ovaj zakon jer pridonosi većoj kvaliteti prikupljanju podataka na jednom mjestu kao i boljem elektronskom korištenju tih podataka od strane svih institucija kojima su ovi podaci potrebni. Hvala.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Krešimir Bubalo. Izvolite.
Hvala lijepo poštovana potpredsjednice. Poštovani predlagatelji zakona, kolegice i kolege. Pred nama je ja bih rekao važan zakon ali i jedan dobar primjer, primjer kako prikupljanje, obrada, povezivanje, korištenje i razmjena podataka mogu biti objedinjeni na jednom mjestu. A nas u HDSSB-u posebno veseli činjenica što se to radi bez dodatnih financijskih sredstava. Smatram da je ovo jedan dobar primjer kako upravo sve podatke koje imamo možemo imati na jednom mjestu, možemo ih koristiti. Ali bitno je gledajući što se događa u Hrvatskoj da i ulasci i unosi podataka budu točni. Često sam imao prigodu čuti i vidjeti po izvješćima policije da ljudi lažno prijavljuju prebivalište, da ne plaćaju prireze, poreze i u pravo u tom dijelu moramo više poraditi kako bi kompletna informacija bila istinita od početka unosa do same koordinacije svih informacija. Gledajući i početak primjene ovog zakona volio bih da može biti primjena i prije prvog 2014., jel ovaj zakon pruža mogućnost da svi oni koji nisu odrađivali svoj posao, nisu uplaćivali sve ono što je bilo potrebno za svoje radnike doista da bude na listi srama. Te liste su jedan motiv kako naplatiti ono što je potrebno za sve naše radnike ali isto tako kontrola fondova vezano za Regos, smatramo da treba biti veća iako to nije definirano i ne odnosi se na ovaj zakon nego na druga zakonska rješenja ali upravo objedinjavanje ovakvih informacija i racionalizacija kompletnog poslovanja itekako utiče i na smanjivanje troškova naše uprave, na smanjivanje korištenja raznoraznih obrazaca. I kada čujete da 5 obrazaca se objedinjuje u jedan onda morate takvu stvar podržati i reći čestitamo na tome što promišljate kako pomoći našim sugrađanima, čestitamo kako ušparati dodatna sredstva na sve one formulare koji su naši ljudi trebali prije ispunjavati. Naša generacijska solidarnost je važnost radi generacija koje dolaze ali isto tako kapitalizirana štednja i upravljanje tom štednjom, a bili smo svjedoci da je bilo i propusta pojedinih fondova koji su upravljali našom štednjom, kapitaliziranom štednjom, prema tome sigurno jače kontrole bi pomogle da se ta sredstva koriste namjenski, da ta sredstva koja doista generacije štede, koju štedimo i mi, da nas dočeka uz određeni kapital uz određenu kamatu i određeni prihod. Čestitamo na ovome i klub HDSSB-a će podržati ovo zakonsko rješenje. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. I završno zamjenik ministra gospodin Božidar Štubelj.
Hvala lijepa potpredsjednice. Uvažene zastupnice i zastupnici. Pa evo iskreno vam hvala na podršci koju ste nam dali u ime klubova vaših na prijedlogu zakona koji je u raspravi. Možda samo jedno malo pojašnjenje vezano za način na koji mislimo to provoditi. Dakle ona iznenađenja koja su se događala kada se odlazilo u mirovinu zbog toga što nisu uplaćeni doprinosi ili je samo dio plaće obrađen i naplaćeni doprinosi zadnji, a onaj drugi je primljen na ruke upravo ovim zakonom će biti onemogućen jer će se matična evidencija pri HZMO-u dakle zavodu koje je u nadležnosti našeg ministarstva moći pratiti i ažurirati na dnevnoj bazi. Dakle isto tako i Poreza uprava će svakodnevno pratiti doprinose. To znači da će svatko od nas osobno na web stranici moći vidjeti stanje svojih plaćenih doprinosa i naravno ovih davanja po ostalim evidencijama. Naravno htjeli bi da ovaj zakon dođe u primjenu što prije, no radi se o zamjeni obrazaca, a svi znamo da zapravo u tijeku godine nije primjereno mijenjati obrasce. I zato a i evo ova procedura koja traje će taman doći sa početkom godine. Hvala vam još jednom na raspravi i sve prijedloge koje imate razmotrit ćemo i pokušati ugraditi da bude još bolji zakon. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Zaključujem raspravu o prijedlogu zakona izjasnit ćemo se naknadno.
Prijedlog zakona o prikupljanju, obradi, povezivanju, korištenju i razmjeni podataka o primicima i javnim davanjima po osiguranicima, prvo čitanje, PZ br. 454. Rasprava o prijedlogu je zaključena. U skladu s prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se Prijedlog zakona o prikupljanju, obradi, povezivanju, korištenju i razmjeni podataka o primicima i javnim davanjima po osiguranicima. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona." Molim da odlučimo tko je za ovaj zaključak? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 112 glasova za i 3 suzdržana glasa, donesen predloženi zaključak.
I još ćemo raspraviti: - Konačni prijedlog Zakona o gospodarenju kemikalijama sadržanim u Konvenciji o zabrani razvijanja, proizvodnje, gomilanja i korištenja kemijskog oružja i o njegovom uništenju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 444. Predlagatelj zakona je Vlada RH. Prijedlog akta primili ste poštom. sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo i Odbor za obranu. Izvješća ste primili na sjednici. Uvodno će prijedlog zakona obrazložiti zamjenik ministra gospodarstva gospodin Alen Leverić. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, uvažene dame i gospodo saborski zastupnici. Ispred vas je Prijedlog zakona o gospodarenju kemikalijama sadržanim u Konvenciji o zabrani razvijanja, proizvodnje i gomilanja i korištenja kemijskog oružja i njegovom uništenju. Svjesni smo da je sigurno gospodarenje kemikalijama kako na globalnoj, tako na nacionalnoj razini bitan preduvjet kvalitetnog okruženja za konkurentno poslovanje gospodarstva a posebno njegov održivi razvitak. Donošenje ovog zakona poboljšati će se učinkovitost uvozno-izvozne kontrole kemikalija sa popisa konvencije uzimajući u obzir sigurnosne ciljeve Republike Hrvatske. Nadalje donošenjem ovog zakona Republika Hrvatska će nastaviti izvršavanje preuzetih obaveza međunarodnim ugovorima i osigurati uvjete za neposrednu primjenu konvencije. Međunarodni ugovor iz travnja 1995. godine stupio je na snagu donošenjem i objavom Zakona o potvrđivanju Konvencije o zabrani razvijanja proizvodnje, gomilanje i korištenje kemijskog oružja i o njegovom uništenju. Ističe se da je Republika Hrvatska kao stranka Konvencije istu počela provoditi od sama njena stupanja na snagu 1997. godine. Zaključkom Vlade Republike Hrvatske određuje se Ministarstvo gospodarstva kao nadležno tijelo na nacionalnoj razini za provedbu Konvencije. Potreba za ovim zakonom proizašla je iz obaveze Republike Hrvatske da se regulira sigurnosno gospodarenje kemikalijama sadržanim u predmetnoj Konvenciji, prestankom važenja uredbe određivanju roba koja se izvozi i uvozi na temelju dozvole iz 2040/2013 sa danom ulaska Hrvatske u Europsku uniju potrebno je zakonom regulirati način odvijanja nesmetanog prometa kemikalijama sadržanim u Konvenciji o zabrani, razvijanja, proizvodnje, gomilanja i korištenja kemijskoj oružja i njegovom uništenju. Bitan segment povećanja sigurnosti i zaštite od nezakonitog gospodarenja kemikalijama predstavlja ljudski faktor. Dostignuća na polju kemije trebala bi se koristiti isključivo za dobrobit čovječanstva a promicanje slobodne trgovine kemijskim proizvodima kao i međunarodna suradnja i razmjena znanstveno tehničkih informacijama na području kemije može se ostvariti za svrhe koje nisu zabranjene u samoj konvenciji. U cilju poboljšanja gospodarskog ili tehnološkog razvoja zemlje Ministarstvo gospodarstva poduzimalo je sve mjere kako bi se bitan faktor povećanja razine sigurnosti i smanjenja nezakonitog gospodarenja kemikalijama primjenjivao sukladno najvišim međunarodnim standardima. Republika Hrvatska će ovim zakonom aktivno uključiti provođenje preuzetih obaveza i tako doprinijeti što boljem i sigurnijem razvoju kako i širenju globalne sigurnosti uključujući i one usmjerene u nadzor i sprečavanje širenja oružja za masovno uništenje. Tijekom proteklih godina u Republici Hrvatskoj proveden je čitav niz aktivnosti u cilju provedbe Konvencije. Osnovno je pitanje koje se želi urediti ovim Zakonom odnosi se na utvrđivanje uvjeta za proizvodnju, preradu i korištenje i promet otrovnih kemikalija, njihovih prekurskora obuhvaćenih konvencijom, te načina suradnje s međunarodnim tijelima, institucijama koje su zadužene za otrovne kemikalije i njihove prekursore. Glavni cilj ovog Zakona je osiguranje nesmetanog odvijanja prometa kao i kontrola otrovnih kemikalija i njihovih prekursora sadržanih u konvenciji a samim time i jačanje sigurnosti, nadzora i sprečavanje širenja sredstva masovnog uništenja. Intenzivno i kontinuirano radilo se na permanentnoj i kontinuiranoj edukaciji i informiranju svih dionika na tržištu a Ministarstvo gospodarstva koje je resorno ministarstvo na nacionalnoj razini za provedbu Konvencije većinu svojih aktivnosti usmjerilo je upravo na ostvarenje ovog cilja u provedbi politike, gospodarenja i sigurnosti. Da zaključim, ovaj Zakon predstavlja kvalitetan okvir za ispunjenje navedenih zadaća slijedom čega predlažem Hrvatskom saboru da prihvati prijedlog … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a, kolega Zvonko Milas. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolegice i kolege, gospodine zamjeniče. Odmah da kažem da će Klub HDZ-a poduprijeti Zakon o gospodarenju, dakle, donošenje Zakona o gospodarenju i kemikalijama i nadam se da ovo malo što nas je ostalo da me nećete jako mrziti što ću uzeti par minuta za raspravu. Dakle, ulaskom u Europsku uniju prestala je važiti odredba o određivanju robe koja se uvozi i izvozi na temelju dozvola a koja je uređivala područja gospodarenja kemikalijama sadržanima u Konvenciji o zabrani razvijanja, proizvodnje, gomilanja i korištenja kemijskog oružja i o njegovu uništenju u čijem su … [[Govornik se ne razumije.]] popisane kemikalije čiji se … [[Govornik se ne razumije.]] odvijao prema uredbi. Logično, uredbe nema, to je razlog što predlagatelj i navodi i potrebno je donijeti akt kojim se uređuje promet i to po hitnom postupku. Dakle, stupanjem ovoga Zakona prvog dana nakon njegove objave u Narodnim novinama. Po svemu sudeći dakle, trenutno ovo područje uopće nije pokriveno nikakvim aktima. Sama Konvencija je dakle stupila na snagu 1997. godine, do sada je pristupilo 188 državna. Zemlje su se obvezale dakle da neće proizvoditi i koristiti kemijsko oružje niti ga prodavati ukoliko ga imaju, trebaju ga uništiti. Dužni su na godišnjoj deklaraciji navesti sva civilna postrojenja koja bi u određenim uvjetima mogli provesti kemijsko oružje a inspekciju tih postrojenja provodi dakle organizacija za zabranu kemijskog naoružanja u skladu sa sporazumom potpisanim sa Ujedinjenim narodima. Hrvatska nema kemijskog oružja i njena jedina obveza je podnošenje Godišnje deklaracije o civilnim kemijskim pogonima, odnosno prihvat inspekcija od strane organizacije. Svjesni smo da povijest ljudske civilizacije, dakle ponajprije ratovanja kojeg smo imali ne tako davno i u našoj zemlji, hvala Bogu bez ovoga o čemu sada govorimo, da ga prati i oružje za masovno uništavanjem. I dostignuća moderne tehnologije, znanosti i svega onoga što neminovno ide naprijed u rukama terorističke organizacije predstavljaju užasnu opasnost. I samo korištenje kemijskog, odnosno bolje rečeno nuklearnog, biološko-kemijsko oružja je velika opasnost koja je konstantno aktualna i koja uvjetno rečeno svaki dan, svaki dan raste. Vjerojatno nismo ni svjesni snage nuklearno biološko-kemijskog oružja, odnosno razmjera koje bi njegova uporaba mogla prouzročiti i štetnih posljedica koja ona bi mogla imati na planetu na kojem živimo. Imali smo ne tako davno dakle u sukobu u Siriji primjer korištenja kemijskih sredstava vidjeli smo kakve su posljedice i to je dovoljan primjer na koji se htjelo odgovoriti silom koja bi opet donijela nove žrtve. Mislim da moramo svi zajedno, dakle cijeli svijet uprijet sve snage kako bi se to što manje događalo. Samim ovim zakonskim prijedlogom zabranjuje se svako razvijanje, poboljšanje, proizvodnja, prijenos, stvaranje, gomilanje dakle i svega onog, različitih pripravaka koji su namijenjeni za uporabu kemijskog oružja. Dakle uređuju se uvjeti za proizvodnju, preradu i sve ono drugo što je obuhvaćeno konvencijom. Uređuju se načini ishođenja dozvola, praćenje kemikalija uz obradu izvješća o svim aktivnostima koje Republika Hrvatska mora dostaviti Organizaciji za zabranu kemijskog oružja. Prema članku 8. ovog zakona praćenje otrovnih kemikalija je od iznimnog značaja za provođenje kontrole, a u tu svrhu je i vođenje Registra korisnika i krajnjih korisnika otrovnih kemikalija i njihovih prekursora od strane nadležnog tijela u koji uvid imaju isključivo ovlaštene službena inspekcijska tijela i ustanove. Ali bih htio ukazati, nadam se da ne griješim, na jednu nelogičnost u tom članku. Dakle, u prvom stavku članka 8. propisuje se da spomenuti registar sadrži određene podatke koji su dakle svi taksativno navedeni, da bi se istim člankom ali stavkom 5. definiralo da čelnik nadležnog tijela pravilnikom propisuje sadržaj i način vođenja registra. Možda nisam dobro razumio, ali mislim da u svakom slučaju postoji određena kolizija u ova dva stavka istoga članka. Dakle zakonskim prijedlogom uređuje se i suradnja s međunarodnim institucijama, inspekcijskim tijelima koja su zadužena za otrovne kemikalije i vođenje, odnosno pratnju međunarodnih inspekcija. Unatoč nastojanjima kontrola i smanjenja količina oružja za masovno … rizik je uvijek velik, on postoji, postoji opasnost od njegovog širenja i treba strogo vodit računa o povećanju obrambenih mjera protiv tih svih nuklearno-biološko-kemijskih utjecaja, odnosno opasnosti i borbi protiv te negativne socijalne pojave nije dovoljno samo donositi zakon nego je važno dosljedno radit na edukaciji, povećanju svijesti, taj problem pretvoriti u nešto o čemu ćemo svi razgovarati i ta borba mora jednostavno postati borba svih razina društva, kako kod nas tako i drugdje. Još jednom, poduprijet ćemo prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Petar Baranović. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice Sabora. Gospodine zamjeniče ministra, poštovane kolegice i kolege, vi koji se najuporniji u finalu ovog dugog dana. Naravno, klub HNS-a podržat će ovaj zakon. Zašto ne iz puke političke potrebe, ne iz forme, nego iz istinskog zalaganja da jedno od najvećih zala moderne civilizacije koje je zabilježeno bude na pravi, kvalitetan način regulirano kad je u pitanju pozicije Republike Hrvatske. I složit ću se s kolegom Milasom, mada se često ne slažem sa predstavnicima kluba HDZ-a, ali ovaj put se odista slažem sa svakom izgovorenom riječi, mislim da je jedan od temeljnih zadataka i nas kao zemlje članice Europske unije, kao zemlje članice NATO saveza i zapadne civilizacije, da se odista zauzmemo za dosljedno poštivanje konvencije koja regulira status kemijskog oružja, odnosno konvencije koja bi jednom zauvijek trebala staviti točku na to zlo. Mada istina je da male zemlje poput Hrvatske ili male zemlje nerazvijenog svijeta nisu bile često u poziciji, nisu koristile to oružje i njegova masovna upotreba zabilježena je prvi put u Prvom svjetskom ratu i koristile su ga zemlje koje i danas slove kao svjetske sile. Od manjih zemalja ono što se pouzdano zna, Irak je odista imao praksu korištenja najprije u iračko-iranskom ratu na polutoku Fao kad je Sadam Husein zaustavljao Iransku republikansku gardu koristeći sarin, jedan od najtežih bojnih otrova, uz nesagledive posljedice. Isto tako, koristio je istu vrstu bojnog otrova u pobuni Kurda na sjeveru Iraka i to je naravno bila i temeljna sumnja koja je i kasnije dovodila do određenih konzekvenci i ratnih razaranja, da li ima, da li nema još uvijek, ima li namjeru koristiti. Zadnji slučaj u Siriji je ponovo doveo do napetosti i činjenice da osim što direktno nanosi strahovito zlo, kemijsko naoružanje izaziva i neuralgije na određenim dijelovima svijeta. Češće su ga koristili i imaju ga u svojim arsenalima veliki, nažalost nismo u poziciji mi da ih preodgajamo, možda možemo dati svoj skromni doprinos. Kako god, prvi zakon kojim se potvrđuje poštivanje Konvencije o kemijskom naoružanju Republika Hrvatska donijela je još u proljeće 1995., dakle u vrijeme kad smo i sami bili ugroženi, čime zapravo svjedoči stupnju razvijenosti svijesti hrvatskog društva i čime zapravo svjedoči i činjenici da smo dobronamjerna zemlja, miroljubiva zemlja koja u svojoj vojnoj doktrini pozna samo obranu, ne pozna agresiju. Naravno da nam takva oružja, čak i u situaciji kad bi naša sigurnost bila ugroženija od ovoga faktora skoro pa apsolutne sigurnosti koju imamo danas kao članica NATO saveza, naravno da nam takvo naoružanje i takva vrsta oružja ne bi nikad bili primjereni niti potrebni Uredbom Vlade iz 1998. godine nadležnost nad provođenjem odredbi ovog zakona nad kontrolom uvoza, izvoza supstanci, komponenti od kojih se mogu sačiniti bojni otrovi pa i samih bojnih otrova, stavljena je na Ministarstvo gospodarstva istekom valjanosti te uredbe i pravne regulative koju smo poznavali, sa 1.7.2013. godine otvorila se potreba da ponovo reguliramo to pitanje. Ovaj zakon ide u tom pravcu, on potvrđuje odlučnost Hrvatske da se kloni takve vrste oružja, takve vrste zla, ono svjedoči o odgovornosti Republike Hrvatske da ispunjava međunarodno preuzete obveze i to bi odista trebala biti jedna od temeljnih vodilja našeg predlagatelja zakona u svim resorima kad je u pitanju poštivanje konvencija koje su donesene pod okriljem UN-a koje imaju međunarodni karakter. Onda postoji naša jasna obveza da se toga i držimo. Iz tog razloga Hrvatska narodna stranka koja predstavlja političku volju i promišljanje ljudi koji su definitivno protiv bilo čega sličnog kemijskom oružju podržat će ovaj zakon i nadamo se da ćemo kao generacija politika i dijela svjetske politike doživiti dan kada će svijet odista biti oslobođen takve vrste zla. HNS će podržati zakon. Hvala lijepo na pažnji i ugodnu večer.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo naknadno. Kolegice i kolege, sutra u 9,30 nastavljamo sjednicu raspravom o Konačnom prijedlogu zakona o provedbi Uredbe EU o zaštiti životinja. Želim vam ugodan odmor.
Sljedeće je Konačni prijedlog zakona o gospodarenju kemikalijama sadržanim u Konvenciji o zabrani razvijanja proizvodnje, gomilanja i korištenja kemijskog oružja i o njegovom uništenju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 444. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim predstavnika predlagateljice, poštovanog Alena Liverića, zamjenika ministra gospodarstva da se očituje. Amandman broj 1 na članak 4.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 2 na članak 25.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 3 na članak 27.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnite tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Utvrđujem da je većinom glasova, 91 glas za, 26 suzdržanih glasova, donesen zakon PZ br. 444.