Щось у нас на вечірньому засіданні набагато менше, ніж на ранковому. Прошу, шановні колеги, підготуватися до реєстрації. Прошу ввімкнути систему «Рада». Реєструємось. [[16:03:13]] Зареєструвалося 343 народних депутати. Вечірнє засідання Верховної Ради оголошую відкритим. Шановні колеги, шановні колеги, послухайте, будь ласка, інформацію. Я хочу вам нагадати про те, що коли ми починали ранкове засідання, Голова Верховної Ради інформував вам про засідання керівників депутатських фракцій. У нас уже, до речі, груп немає жодної. Всі депутатські фракції. На засіданні депутатських фракцій було домовлено і потім у ході розмови на ранковому засіданні ми з вами погодились з такою думкою про те, що після розгляду питання щодо призначення, дачі згоди на призначення на посаду Прем’єр-міністра ми з вами приступимо до розгляду питання, пов’язаного із створенням тимчасових спеціальних слідчих комісій щодо резонансних подій, які відбулися останнім часом у нашій країні. Тому з вашого дозволу, шановні колеги, я ставлю на голосування і нагадую, що всі, хто брав участь в засіданні керівників фракцій і груп одностайно підтримали таку пропозицію, про включення до порядку денного, про включення до порядку денного і розгляд сьогодні, саме зараз питань за номерами 8126 – це постанова про утворення Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань перевірки фактів, оприлюднених протягом вересня 2005 року, у заявах колишнього державного секретаря Зінченка, колишнього голови Служби безпеки України Турчинова, колишнього віце-прем’єр-міністра України Томенка та голови Вищого господарського суду України Притики. Це 8156. Також 86, проект постанови про утворення Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань перевірки заяви колишнього державного секретаря України Зінченка щодо фактів корупційних дій, зловживань службовим становищем з боку окремих державних діячів. Автори цього проекту – Беспалий і Коваль. Попереднього проекту, який я називав, автори Шурма і Шуфрич. І проект постанови за номером 8155, автор ініціативи Соломатін: про створення Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань встановлення факту незаконного втручання громадянина Російської Федерації зі статусом біженця у Великобританії Березовського Бориса Абрамовича у фінансування виборчої кампанії кандидата у Президенти України Ющенка. Тому я ставлю на голосування: про включення до порядку денного і розгляду цих трьох постанов. Прошу голосувати. [[16:06:38]] За-267 Питання включені до порядку денного, будемо зараз розглядати. Будь ласка, по фракціях. Комуністів – 53, «Регіони України» - 46, «Наша Україна» - 2, Народної партії – 35, Блоку Тимошенко – 38, соціалістів – 25, Української народної партії – 0, «Вперед, Україно!» - 20, Соціал-демократична партія [[об’єднана]] – 20, «Єдина Україна» - 5, «Реформи і порядок» - 4, Партія промисловців і підприємців – 5, Народний рух України – 6, «Трудова Україна», НДП – 3 і «Позафракційні» - 5. Питання до порядку денного включено, будемо їх розглядати. Почекайте. При чому тут питання? Ми ще не розглядаємо питання. Так, ну, будь ласка, запишіться із процедури розгляду питання три хвилини. Так, будь ласка, на табло Носенко, Надрага.
Микола Носенко, фракція Компартії України. Прошу передати слово колезі Масенку.
Будь ласка, мікрофон Масенка.
Дякую. Адам Іванович, я хочу, щоб ви послухали. На минулому тижні, або на минулому сесійному тижні вами було дане доручення Комітету Верховної Ради з питань державного будівництва і місцевого самоврядування розглянути законопроект 8120 Чорновола і Стояна, де вони пропонують заслухати або провести спеціальне засідання Верховної Ради України за участю Президента України для з’ясування причин кризового стану в державі та прийняття рішень щодо його подолання. Ми провели в терміновому порядку засідання ще на минулому тижні, прийняли таке рішення, що рекомендувати Верховній Раді розглянути це питання за участю Президента. Я просив би, щоб все-таки його внесли в повістку дня і проголосували. Я вважаю, що це нагальне питання, його потрібно заслухати.
Шановні колеги, не змушуйте мене вимикати мікрофон. Ми зараз говоримо про зовсім інші речі. Я ще раз прошу, будьте уважні. Те, що. Я ще раз прошу, Олександр Миколайович, будьте уважні. Ми говоримо про зовсім інші постанови. Те, що стосується вашого питання, дуже дякую, що ви виконали доручення, приємно, що комітет працює оперативно. Інформую, що на Погоджувальній раді домовилися про те, прийняли до відома домовленість голови Верховної Ради з Президентом, що найближчим часом відбудеться зустріч керівників депутатських фракцій і керівників політичних партій, які є, мають свої фракції у Верховній Раді, але не є депутатами, і з Президентом України. Якщо цієї розмови виявиться мало, тоді буде прийнято рішення про те, щоб цю розмову перенести на весь сесійний зал. Ось такий буде алгоритм. Будь ласка, слово одержите тоді, коли будете мати можливість, а не тоді, коли вам хочеться. Надрага, будь ласка. За ним – Шкіль.
Уважаемые коллеги, есть несколько процедурных моментов, которые абсолютно оговорены нашим Регламентом и практикой работы Верховной Рады. Поэтому, думаю, что здесь самое главное, когда мы говорим о создании временных следственных комиссий, это добиться того, чтобы было полное представительство всех политических сил, которые присутствуют в парламенте. То есть представители каждой фракции должны войти в состав. Приоритетом должно быть и распределение руководящих должностей. Если мы в этой логике поступим, тогда будет все нормально. В противном случае мы попытаемся кто-то натянуть одеяло на себя, и толку с этого не будет. Спасибо.
Так, будь ласка, Шкіль Андрій.
Дякую. Я також хотів би підтримати ідею того, що в цій комісії мають бути представники усіх депутатських фракцій. І це представництво має бути пропорційне не кількості, але кількості депутатів цієї фракції, щоб все було достатньо справедливим. Я думаю, що у нас є дуже добрий приклад для цього – це комісія, яка розслідує факти політичних переслідувань. І, я думаю, що це найкращий норматив, який є алгоритм роботи, який ми виробили. Я маю на увазі комісію Мусіяки. Тобто там ми вже працюємо, є достатньо добрий алгоритм співпраці з фракціями, вироблена система представництва. І, я думаю, що на цій основі потрібно напрацювати також і ситуацію по тому, як будуть представлені пропорційно депутати в цих комісіях. Тому що комісія важлива, вона справді має державну вагу, і мають бути представлені усі без винятку фракції пропорційно. Дякую.
Будь ласка, я зайняв коментарем десь хвилину. Тоді Михайло Мельничук має можливість висловитися.
Дякую, Адаме Івановичу. Можливо, ви і мені скажете, що я не по темі. Але я би хотів, Адаме Івановичу, запитати таку річ. Для включення до порядку денного та розгляду є ще звіт голови Тимчасової слідчої комісії. Ми по цьому питанню будемо голосувати чи, можливо, проголосувати зараз як проголосували за створення і цих комісій? Дякую.
Дякую. Всьому свій час. Все буде так як визначено сьогодні у нашому порядку денному. Будемо голосувати і будемо розглядати. Так, шановні колеги, будьте уважні. Я ще раз вам нагадую – ми включили до розгляду три проекти постанов. При цьому хотів би нагадати, що два проекти постанов – це проекти постанов народних депутатів Беспалого, Коваля і Шурми, Шуфрича – тотожні. Вони стосуються одного і того самого питання. Тільки у проекті постанови Беспалого, Коваля говориться про заяву Зінченка лише, а у постанові Шурми і Шуфрича говориться про заяви і інших посадових осіб. Тобто Зінченка, Турчинова, Томенка і Притики. А все решта – тотожний зміст. І є проект постанови Соломатіна. Із цих трьох проектів постанови відповідно до Регламенту або, скажемо так, найближче до Регламенту зроблена постанова Юрія Соломатіна. Тому що він не лише вносить проект постанови, а він називає конкретні прізвища народних депутатів, які подали фракції, хто буде працювати у цій комісії. У попередніх проектах постанов говориться про те, що запропонувати фракціям внести такі кандидатури і визначений тут термін. Тому, з вашого дозволу, перед тим як голосувати я надам ще автору Ковалю слово. Ми будемо після того визначатись. Будь ласка, мікрофон В’ячеславу Ковалю.
Народний депутат Коваль, фракція Народного руху України. Шановний Адам Іванович, ми подали постанову з народним депутатом Беспалим і запропонували голову комісії, яка представляла позафракційних. Тобто, щоб ти не був народний депутат, який представляє одну сторону чи іншу сторону, а була людина, яка є позафракційною, яка могла б об’єктивно оцінити ситуацію і керувати діяльністю тією комісією. Тобто людина не заангажована. Тому я прошу і народним депутатам України, і Верховної Ради звертаюся, щоб підтримали проект постанови Беспалого-Коваля. Друге, стосовно того, що подав народний депутат Соламатін. Від фракції Народного Руху України записано народний депутат Поживанов. З ним не було ніяких консультацій, не можна писати народних депутатів включати без погодження з народними депутатами. От стосовно того по Регламенту чи не по Регламенту. Дякую.
Дякую. Ми зараз вияснимо чи була згода народного депутата, бо відповідно Головуючий не проводить досліджень. Прізвище тут включено. Таким чином, шановні колеги, прошу підготуватися, всі постанови без обговорення і без записів. Тут все ясно як божий день. Як божий день все ясно. Будь ласка, підготуйтесь до голосування. Я ще раз нагадую те, що сказав автор законопроекту, який був поданий першим 7 вересня, це Коваль і Беспалий. Різниця в цих двох постановах крім того, що розширюється коло тих, хто про що казав у визначенні голови Тимчасової слідчої комісії. У законопроекті 8086-1 головою комісії пропонується обрати Заплатинського, а в законопроекті 8126 головою комісії пропонується обрати Добкіна Михайла Марковича. Так, ставлю на голосування ці проекти постанов в порядку надходження. Ставиться на голосування про прийняття постанови про утворення Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань перевірки заяви колишнього державного секретаря України Зінченка щодо фактів корупційних дій, зловживань службовим становищем з боку окремих державних діячів. Реєстраційний номер 8086-1. Прошу визначатися. [[16:17:17]] За-217 Не айкайте, постанова прийнята. Бо для рішення треба 250. 150, вибачте, голосів. По фракціях. Вашу не можу поставити, бо вони альтернативні, не може бути два голови. Я ще раз повторюю! Я ще раз повторюю! Шановні колеги, я зараз зачитаю, потім вам поясню. Комуністів – 55, «Регіони України» - 6, «Наша Україна» - 39, Народної партії – 18, Блоку Тимошенко – 38, соціалістів – 25, Української народної партії – 5, «Вперед, Україно!» - 0, соціал-демократи – 0, «Єдина Україна» - 3, «Реформи і порядок» - 8, Партія промисловців і підприємців - 2, Народний рух України - 15, «Трудова Україна» - 1, позафракційні – 2. Я ще раз, шановні колеги, повторюю і нагадаю те, що я вам сказав перед голосуванням. Є два проект постанов, в яких різні голови, але вони стосуються одного і того самого питання. Тому перша постанова набрала – 217, треба мінімум 150 голосів, проголосовано альтернативно, бо не може бути два голови комісії з одного і того самого питання. Будь ласка, Шуфрич мікрофон і будемо наступну голосувати.
Адаме Івановичу, ми сьогодні свідомо, на мій погляд, уникаємо розслідування фактів, які були оголошені не тільки Зінченком, а і Турчиновим, а також і Томенко. Крім того, законопроект, який був запропонований колегою Беспалим, він є за номером 8086-1 і він був альтернативним до 8086, який ми зняли з розгляду. А ми просимо проголосувати за 8126. ДО нього немає ніякої альтернативи, він повністю один і ми просимо його згідно з рішенням Погоджувальної ради поставити на голосування. Адам Іванович, я думаю, що чим більше буде правди, тим краще.
Це дуже добре. Але якщо ми створимо з одного питання дві комісії, то правди ніякої не буде. А давайте підемо на компроміс. Послухайте, будь ласка, уважно. Давайте погодимося ось з чим, коли вносилася постанова Ковалем і Беспалим 7 вересня, була тільки заява Зінченка, коли вносили постанови Шуфрич і Шурма, були вже заяви і інших. Давайте ми просто розширимо щодо заяви, так би мовити, до заяви Зінченка додамо і заяви Турчинова, Томенка та Притики. Немає заперечень? Я ставлю на голосування цю пропозицію. Голосуємо. [[16:20:22]] За-245 Дякую. Таким чином. Я ще раз наголошую [[опустіть, будь ласка, Несторе Івановичу, Ігоре Михайловичу, руки]], суть зводиться ось до чого: мова йде про один в той же факт. Ми зараз постанову, яка перша була внесена, проголосували і розширили. Не можемо ми два голови комісії, головою комісії ми з вами обрали Заплатинського. І просимо представників фракцій і груп подати пропозиції. Ще раз повторюю. Давайте ми по іншому поступимо. Комісія бере собі заступника і правильно зробить. Добре. Є пропозиція, слухайте, будь ласка, я поставлю на голосування пропозицію про те, щоб Добкіна обрати заступником голови цієї комісії. Прошу голосувати. [[16:21:33]] За-228 Таким чином, шановні колеги, я нагадую. У нас створена одна комісія – комісія по перевірці от тих заяв, про які ми говорили: і Зінченко і інших заяв, головою комісії ми затвердили народного Заплатинського, заступником ми з вами обрали Михайла Добкіна. Прохання до керівників фракцій і груп подати представників до цієї комісії. Тепер ставиться на голосування про прийняття в цілому, тільки я прошу. Соломатін є? Будь ласка, мікрофон Соломатіна. Дайте відповідь на питання з приводу Поживанова.Будь ласка, було запитання, як попало прізвище Поживанова? З ким ви погоджували це прізвище?
Щодо прізвища Поживанова Михайла Олександровича, я орієнтувався на його перебування у складі комісії Мішури Валерія Дмитровича, і він там представляв блок «Наша Україна». Зараз він є у фракції Народного Руху України. Я вибрав його за належністю до фракції Народного Руху України. Якщо ця пропозиція, вона підлягає коригуванню з боку цієї фракції, будь ласка, шановні панове, шановні мої колеги, ваші пропозиції до іншої кандидатури.
Юрій Петрович, сідайте. Юрій Петрович, і вам, і усім наступним я роблю зауваження: ніхто не має права включати прізвище будь-якого свого колеги в будь-який документ, якщо не погодив з керівником фракції чи безпосередньо з народним депутатом. За аналогією нам діяти не треба. Тому прізвища Поживанова тут ми забираємо, залишаємо квоту за фракцією Народного Руху. Так, ще є зміни?
По прізвищах зміни чи. По фракціях зміни? Так, у кого є зміни по фракціях? Лебедівський, будь ласка.
Шановний головуючий, я звертаю вашу увагу, що по процедурі, яку ви виголосили, що має бути кандидатура погоджена, то фракцією народний союз «Наша Україна» та пропозиція не була узгоджена. Я прошу це врахувати.
Так, «Наша Україна» Ключковський також не узгоджено. Так, з якої фракції ще не узгоджена кандидатура? Так, Чубаров. Але від вас. Будь ласка, Чубаров мікрофон.
Рефат Чубаров, Народний Рух України. Адаме Івановичу, я вам дуже дякую за те, що ви зробили зауваження автору, але недостатньо зробили. Я хочу з цього приводу сказати. Розумієте, що говорив попередній виступаючий, тобто автор законопроекту. Якщо ви відмовляєте своєму товаришу, то, добре, ми його знімаємо зі складу. Я хотів би сказати, просто знову сказати наше просто обурення тим, що пропонується депутата, для того щоб піарити авторам законопроекти в себе. І просто хотів би, щоб ваше зауваження було ще більше, ну, таким розширено жорстким. Не треба цього робити.
Дякую. Я роблю ще більш жорстке зауваження і прошу нікого за інших не вирішувати. Тільки відповідно до Регламенту. Так, шановні колеги, інші фракції не наполягають на заміні своїх представників у цій комісії? Ні. Тоді, за виключенням, просимо фракції «Нашої України» і Народного руху, подати представників своїх до складу цієї комісії, а решта не заперечує. Тому я ставлю на голосування: про прийняття в цілому як постанови з тими вилученнями, які ми зараз зробили, Постанови про утворення тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань встановлення факту незаконного втручання громадянина Російської Федерації зі статусом біженця у Великобританії Березовського у фінансування виборчої кампанії кандидата у Президенти Ющенка. Реєстраційний номер 8155. Прошу голосувати. [[16:26:27]] За-231 Постанова прийнята. По фракціях, прошу. Так, будь ласка. Комуністів – 55, «Регіони України» - 38, «Наша Україна» - 0, Народної партії – 31, Блоку Тимошенко – 32, Соціалістичної партії – 24, Української народної партії – 0, «Вперед, Україно!» - 20, Соціал-демократичної партії України [[об’єднаної]] – 20, «Єдина Україна» - 3, «Реформи і порядок» - 3, Партія промисловців і підприємців – 0, Народний рух України – 0, НДП, «Трудова Україна – 4, «Позафракційні» - 3. Таким чином, мотивів немає. Ми вже проголосували, Петро Миколайович. До того є мотиви. Шановні колеги, таким чином, те, що ми з вами говорили на Погоджувальній раді, ми свої виконали. Ми свої виконали домовленості. Тепер, напевно, оскільки в нас залишається до 17-ї години десь півгодини, давайте, напевно, ми вже не встигнемо розглянути закон, давайте, напевно, зараз ми приступимо до розгляду того, що написано в нас на 17-ту годину, а саме мова йде про те, щоб ми включили до порядку денного і розглянули зараз. і розглянули зараз питання – звіт Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з розслідування обставин вбивства журналістів Гонгадзе, Олександрова, посягання на життя народного депутата Єльяшкевича та фактів порушень державними діячами Конституції і законів України. Я ще раз наголошую, шановні колеги, історію і суть цього питання. Вибачте, перед тим, як зараз до цього питання я не встиг подивитися заяви фракції БЮТ про те, що включити до комісії, включити до складу комісії щодо розглядання заяв Зінченка і Турчинова відповідних. Це подасте в установленому порядку, бо там ще ніхто не включений, жодного прізвища нема. Тому, будь ласка, подати і включимо, бо ми зараз не включаємо. Вчора на Погоджувальній раді було прийнято, практично, одноголосно рішення про те, щоб ми сьогодні з вами заслухали такий звіт. Але для того, щоб витримати всі процедурні норми Регламенту, я прошу проголосувати про включення до порядку денного і розгляд питання – звіт Тимчасової комісії з питань Гонгадзе, Олександрова, Єльяшкевича та інших фактів порушень. Прошу голосувати. Голосуємо. [[16:29:31]] За-354 Питання до порядку денного включено, будемо його зараз розглядати. Так, будь ласка, Григорій Омельянович, прошу. По фракціях? Будь ласка, поки йде Омельченко, по фракціях покажіть. По фракціях, будь ласка. Комуністів – 54, «Регіони України» – 50, «Наша Україна» – 40, Народна партія – 40, Блок Тимошенко – 36, соціалісти – 25, Українська народна партія – 14, «Вперед, Україно!» - 20, соціал-демократи [[об’єднані]] – 16, «Єдина Україна» - 4, «Реформа і порядок» – 11, Партія промисловців і підприємців – 10, Народний Рух України – 14, «Трудова Україна» – 10, позафракційні – 10. Григорій Омельянович, 10 хвилин вам вистачить? Що, що? Тоді, будь ласка, давайте 10 хвилин доповідь і хвилин 15 – на запитання. Прошу. Будь ласка.
Можна, так? Народний депутат України, голова Тимчасової слідчої комісії з розслідування обставин вбивства журналістів Георгія Гонгадзе, Ігоря Александрова, посягання на життя народного депутата України Олександра Єльяшкевича та фактів порушень, вчинених державними діячами, Конституції і законів України. Шановні колеги, 11 липня 2002 року, більше трьох років тому назад, Верховною Радою України була створена ця слідча комісія. Тимчасова слідча комісія була створена у складі 12 народних депутатів України. За час роботи тимчасової слідчої комісії ми відпрацьовували всі матеріали, інформацію, яка надходила до комісії, що торкається розслідування обставин вбивства Георгія Гонгадзе та інших резонансних справ. За дорученням тимчасової слідчої комісії у серпні 2002 року відповідно до чинного законодавства України та Сполучених Штатів Америки я отримав офіційні свідчення Миколи Мельниченка про обставини зроблених ним аудіозаписів розмов у кабінеті Президента і конкретно, що торкалося Георгія Гонгадзе. Перед дачею свідчення Микола Мельниченко був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів і відмови від дачі показів і підписав відповідну присягу, яка передбачена Регламентом Верховної Ради України говорити лише правду при дачі свідчень. Нами були допитані цілий ряд осіб, в тому числі народних депутатів України – Іван Драч, Борис Олійник, Тарас Чорновіл, Олександр Турчинов і цілий ряд осіб, які, прослухавши аудіозаписи Миколи Мельниченка своїх розмов у стінах Адміністрації президента, однозначно підтвердили, про що мова і сказали, що це їхні голоси, їхні розмови і ті обставини, які вони розповідають у розмові з Президентом України. Нами були допитані свідки, мова про яких іде на аудіозаписах і злочині, вчинені щодо цих осіб, які підтвердили обставини вчинення злочинів і так дальше. Зазначу ще одну обставину. Микола Мельниченко пройшов психологічну експертизу в Сполучених Штатах Америки, був допитаний на так званому детекторі брехні, якому було 14 запитань і експерти-психологи відповіли однозначно, що Микола Мельниченко говорить правду. Наступне. За дорученням тимчасової слідчої комісії як попереднього скликання Верховної Ради, так і нинішнього були проведені цілий ряд криміналістичних експертиз в Сполучених Штатах Америки та в інших країнах, які однозначно підтвердили, що аудіозаписи, зроблені Миколою Мельниченком фрагментів тих розмов, які торкаються розслідуваної нами справи, не є монтованими, тобто є автентичними. Остання заява з цього колишнього Голови Служби безпеки України, що за дорученням Генерального прокурора, Генеральної прокуратури України експерти Служби безпеки України провели експертизу розмов щодо Георгія Гонгадзе Президента України Кучми та інших осіб, які мали розмову з цього питання. І експерти вже України, відповідно до Кримінально-процесуального кодексу провівши експертизу, підтвердили автентичність цих записів і ідентифікували голоси цих осіб, які розмовляли. І встановили, що монтажу немає. Це заявив Олександр Турчинов. Шановні колеги, я хочу вам зазначити одну річ. Розглядати лише вирвавши з контексту злочин, вчинений проти Георгія Гонгадзе, значить допустити методологічну помилку. Колишній Президент України Леонід Кучма разом з своїм оточенням, керівниками силових міністерств і відомств, покійним Міністром внутрішніх справ Юрієм Кравченком, колишнім Головою Служби безпеки України Леонідом Деркачем, колишнім головою ДПА Миколою Азаровим та іншими високопосадовими особами зробили в країні систему тотального слідкування за потенційними політичними діячами, прослуховування телефонних розмов, вчинення навіть різноманітних провокацій відносно цих осіб, а особи, які проявляли активну участь у протистоянні цьому режиму,. тяжких злочинів. Це все доказано зібраними документальними образами, які направлені за рішенням Тимчасової слідчої комісії в Генеральну прокуратуру України, зокрема, Генеральному прокурору Піскуну, коли він був перший раз в каденції Генеральним прокурором. Генеральному прокурору Васильєву і коли другий раз став Генеральним прокурором Піскун, то повторний раз були направлені про встановлення слідчою комісією ці злочини. Шановні колеги, ще одна коротенька заява. Було на самому високому рівні розроблений план багатоходовий про знищення в Україні демократичних інститутів, знищення опозиційних засобів масової інформації, вплоть до фізичного знищення чи психологічного найбільш активніших опозиціонерів до злочинного режиму. Ви пам’ятаєте що було з «Сільськими вістями», газетою «Товарищ», «Грани», «Інформаційний бюлетень» і так далі. Якою переслідувались вони переслідуванню і тиску ! ! ! Микола Мельниченко дав свідчення, в якому заявив, що спочатку весни, з травня місяця колишній глава Адміністрації Президента, нині Голова Верховної Ради України систематично клав на стіл Президенту України і доповідав йому про матеріали, надруковані Георгієм Гонгадзе і своїми словами, своїми фразами налаштовував проти Президента України Кучму проти Георгія Гонгадзе. Ключовою стала розмова між Президентом України Кучмою і главою Адміністрації Володимиром Литвином, коли за всі ці публікації Президент запропонував порушити кримінальну справу проти Георгія Гонгадзе, так як йому порадили адвокати. На що Володимир Литвин заявив Президенту Кучмі: «Ні, цього не треба робити. З Георгієм Гонгадзе я знаю що робити, нехай до мене зайде Юрій Кравченко». Це все на плівках як і сьогодні не визивають ніяких сумнівів у їх автентичності, бо і підтверджено нашими експертами. Я це наголошую. Після цієї розмови Президент України – Леонід Кучма викликав до себе колишнього міністра внутрішніх справ Юрія Кравченка і віддав відповідні накази, ви все читали повторювати не буду. І майже щодня Кравченко доповідав, що робиться проти Георгія Гонгадзе, інших опозиційних журналістів, опозиційних видань і так далі. Коли ви десятки раз прослухали аудіозаписи розмов міністра внутрішніх справ Юрія Кравченка і Президента України Леоніда кучми, ви б побачили, що спочатку Кравченко не хотів йти на насильницькі дії проти Георгія Гонгадзе і весь час відтягував цей момент. Він доповідав, що тут прокололася наружка, там ще треба допрацювати і так далі. Але Кучма настирливо вимагав вжиття відповідних заходів для Георгія Гонгадзе. Відомо вам, що 16 вересня 5 років тому назад Георгій Гонгадзе зник. Хочу ще зазначити, що після розмови колишнього голови Служби безпеки України – Леоніда Деркача і колишнього Президента Леоніда Кучми, Леонід Деркач незаконно віддав наказ про заведення справи оперативної перевірки проти Георгія Гонгадзе під кодовою назвою «підсудимий провокатор» і відносно Георгія Гонгадзе почався повний комплекс оперативно-технічних засобів оперативних працівників Служби безпеки України. Цей факт встановлений не лише слідчою комісією, це і встановлено за дорученням слідчої комісії Службою безпеки України, яку очолював Ігор Смішко. На сьогодні це підтверджено розслідуванням кримінальної справи. І таким чином відносно Георгія Гонгадзе як і інших опозиційних і депутатів, і журналістів працювало дві великих групи: Міністерство внутрішніх справ і Служба безпеки України і діяли явно антиконституційно і незаконно. Ще одне. Аналіз аудіозаписів, покази свідків, які фігурують на цих аудіозаписах засвідчує про одне, що це була система тотальна стежка, тотальний збір інформації про особисті, інтимні і інші речі відносно практично всіх народних депутатів України, які були в опозиції, лідерів опозиційних партій і опозиційних засобів масової інформації. І майже щодня чи то Кравченко, чи голова Служби безпеки України Деркач доповідали Президенту про результати прослушок, стеження і так дальше. Зокрема, встановлено і слідчою комісією, і Генеральною прокуратурою України, що по Георгію Гонгадзе працювало понад 30 оперативних працівників Міністерства внутрішніх справ. І ще що важливо? Дайте мені ще три хвилини зробити висновки, потім задавайте запитання.
Шановні колеги! Будь ласка, продовжуйте.
Дякую, Адаме Івановичу. Шановні колеги! Тимчасовою слідчою комісією було встановлено особи, які 16 вересня 2000 року не лише стежили, а й викрали Георгія Гонгадзе за участю генерала Пукача.
Продовжуйте.
Заступником голови Тимчасової слідчої комісії, нині міністром внутрішніх справ Юрієм Луценком і мною Святославу Піскуну був переданий список осіб, сім чи дев’ять чоловік, і більше того, було розказано, як був викрадений Георгій Гонгадзе. Тому ці особи, які зараз заарештовані, і генерал Пукач, який знаходиться у розшуку, Генеральний прокурор Святослав Піскун знав ще з вересня 2003 року. Знав про цих осіб і колишній Генеральний прокурор України Геннадій Васильєв, про яких інформувала Служба безпеки України відповідними письмовими дорученнями. Забравши і проаналізувавши всі докази, Тимчасова слідча комісія дійшла однозначного висновку, не мій висновок, за цей висновок проголосували одноголосно всі члени Тимчасової слідчої комісії. Кримінальний кодекс України має таких співучасників злочину: підбурювач, посібник організатор і виконавець. У Кримінальному кодексі немає замовника, це літературний, журналістський, побутовий термін. Зробивши аналіз Кримінального кодексу України, проаналізувавши кожного дії з зазначених осіб, про яких я говорив, і проаналізувавши зібрані докази, Тимчасова слідча комісія прийшла до висновку, що колишній глава Адміністрації Президента України, нині Голова Верховної Ради України є підбурювачем до вчинення злочину щодо Георгія Гонгадзе, який вилився в організацію викрадення Георгія Гонгадзе, що призвело до його смерті. Тимчасова слідча комісія одноголосно кваліфікувала такі дії Володимира Литвина, які мають ознаки злочину, передбачені статтею 27, це – форма співучасті, і частина третя статті 146 Кримінального кодексу України, що означає – підбурення до організації викрадення журналіста Георгія Гонгадзе, вчиненого організованою групою осіб за попередньою змовою, що спричинило тяжкі наслідки, тобто смерті. Дії Президента України колишнього Леоніда Кучми Тимчасова слідча комісія одноголосно однозначно кваліфікувала, як організатор викрадення Георгія Гонгадзе. Організатором нижчого рівня, бо також організував, виконуючи наказ Президента Кучми, був і комісія кваліфікувала таким же чином його дії, як частина третя статті 146, стаття 27 Кримінального кодексу України покійний міністр внутрішніх справ Юрій Кравченко. Тимчасова слідча комісія прийшла до висновку, що колишній голова Служби безпеки України Деркач є також підбурювачем до злочину, вчиненого проти Георгія Гонгадзе і кваліфікувала його дії так, як дії Володимира Литвина. Комісія одноголосно, наголошую, проголосувала Генеральному прокурору України порушити проти цих осіб кримінальну справу за ознаками статі 27, частини третьої статті 46 Кримінального кодексу України, тобто організація та підбурення викрадення журналіста Георгія Гонгадзе, вчиненого організованою групою осіб за попередньою змовою, що спричинило тяжкі наслідки. Рішення комісії, всі зібрані докази і матеріали були направлені Генеральному прокурору Піскуну Святославу Михайловичу ще у вересні 2002 року. Такі ж самі висновки, ці ж всі матеріали повторно були направлені третього березня 2004 року колишньому Генеральному прокурору України Геннадію Васильєву для порушення кримінальної справи проти зазначених осіб. Кримінально-процесуальний кодекс передбачає: коли направляються такі матеріали, Генеральний прокурор зобов’язаний максимум у 10-денний термін винести дві постанови: або відмовити у порушенні кримінальної справи, сказавши, що немає складу злочину; або винести постанову про порушення кримінальної справи проти цих осіб. Шановні колеги, [[завершую]] пройшло більше трьох років. До цього часу не винесена ця постанова. І на завершення буду відповідати на запитання. Тимчасова слідча комісія одноголосно прийняла ухвалу ще у 2002-му і у 2003 року: звільнити з займаної посади Володимира Литвина, Голову Верховної Ради України, розпочати процедуру імпічменту щодо Президента України Кучми, звільнити з займаної посади Генерального прокурора Святослава Піскуна. І самий останній висновок: Тимчасова слідча комісія встановила, що організатором замаху на життя і побиття народного депутата були і є, за висновками комісії, колишній Президент України Леонід Кучма і колишній голова Служби безпеки України Леонід Деркач. Окрім того, Тимчасова слідча комісія встановила цілий ряд фактів тяжких і особливо тяжких злочинів, які були вчинені за організації, чи підтримки, чи пособництва колишнього Президента Леоніда Кучми. Всі ці матеріали з висновками комісії направлені в Генеральну прокуратуру, і Піскуну, і Васильєву, для порушення кримінальних справ. До цього дня процесуальні рішення, передбачені законом, по цих матеріалах не прийняті. Дякую за увагу.
Дякую. Шановні колеги, оскільки ми домовлялися 10 і 15, то зараз буде навпаки, бо 16 хвилин виступав. Значить, 10 у нас залишилося на запитання. Записуйтеся на запитання. А я, поки будуть записуватися, запитую: коли було останнє засідання комісії?
Так, останнє засідання комісії було на початку чи навесні цього року, шановний Адам Іванович. Треба подивитися.
Ясно.
На сьогоднішній день трьох членів слідчої комісії вже немає у складі тому, що вони були призначені у виконавчі структури.
Так, будь ласка, покажіть список, хто записався на виступ. на запитання. Будь ласка, 10 хвилин. Масенко, за ним Матвієнков. Будь ласка.
Григорій Омелянович, все зрозуміло. Цікаво ви розказували все і навіть і мене захопило це. Але незрозумілим являється те, що вже ж нова влада. Чому зараз, на ваш погляд, затягується кінцеве вирішення цього питання і хто, на ваш погляд, є ініціатором оцього гальма, що питання це досі не доведене до логічного кінця? І яке.продовження цього запитання: чи не являються оці плівки Мельниченка, оце все питання якимось методом шантажу, що їх так, то не знають. окрема частина знає, і ті, хто знають, можуть шантажувати кого завгодно? Я ще раз кажу, що я дуже задоволений вашою інформацію, і мені тепер зрозуміло багато і про Народну партію і про дещо. Але все-таки незрозумілим є, чому оце воно не розкривається на широкий загал, що знаєте тільки ви і ще дехто? Чому ви ці плівки не дасте, щоб і я знав?
Шановний колего і земляче, питання лише було в одному, коли Генеральні прокурори, і один, і другий [[маю на увазі Піскуна і Васильєва]], говорили про те, що ми не маємо офіційних експертиз про автентичність цих плівок, коли Президент України Леонід Кучма і інші фігуранти цих записів стверджували, що це фальшивки, коли ще колишній Генеральний прокурор України Потебенько теж запевняв нас з цієї трибуни, що все це фальшивки і так дальше, і тому подібне. Але всі ці аудіозаписи, які торкаються вчинених злочинів, вони були на звукових в Інтернеті, вони були роздруківки, і ніхто не має ніяких перешкод, щоб з ними ознайомитися. Коли ми отримали аудіозаписи від Миколи Мельниченка офіційно, шановний колего, і прослухавши ці, прочитавши роздруківки, ми прийшли до висновку, що є аудіозаписи, де мова йде про злочини, оце є предметом розслідування, а є аудіозаписи, де дуже брудні речі, які відбуваються у кабінеті Президента. Ми прийняли рішення взагалі не випускати в світ. Ну, коли чуєш брудну лайку Президента відносно жінок-журналісток, як хто, вибачте, з ким був, що робив і так дальше. Це, вибачте, далі, щоб таке ходило по світу. І тому прийняли рішення виключно працювати над аудіозаписами, де є факти, які вказують на вчинення злочину. Я вважаю, що поки при цій посаді Генеральний прокурор України Святослав Піскун на лаву підсудних організаторів чи, як їх називають, замовники, чи інші учасники цього злочину не будуть притягнуті до кримінальної відповідальності. Тому мною зареєстрований за номером 8170 проект постанови, а ви будете його голосувати по результатам. розгляд цього питання, визнати незадовільним виконання Генеральним прокурором Піскуном своїх службових обов’язків щодо розслідування обставин вбивства журналіста Георгія Гонгадзе, посягання на народного депутата Олександра Єльяшкевича та інших резонансних справ. Висловити недовіру Генеральному прокурору Піскуну, що має наслідком його відставка з займаної посади. Цей проект постанови зареєстрований, і ви будете сьогодні за нього голосувати. Чи буде розкрита до кінця ця справа? Моя особиста точка зору уже не як члена слідчої комісії, а як депутата. Потрібна жорстка політична воля. Те, що сказав Президент України Віктор Ющенко на майдані, і те, що він мені неодноразово говорив під час виборчої кампанії, коли я йому інформував про всі ці матеріали, тоді всі, хто б не вчинив злочин, будуть на лаві підсудних. Але передумова – це усунення з посади Генерального прокурора України Святослава Піскуна.
Григорій Омелянович, 71 колега записався на запитання. Прошу лаконічніше, по-офіцерські. Матвієнков, будь ласка, Сергій.
Матвієнков, 55 округ. Григорий Омельянович, у меня два вопроса. Вопрос первый, я здесь, да. Вопрос первый – для меня, как и для многих моих избирателей, которые задают один и тот же вопрос, хотелось бы все-таки уточнить. Вы сказали о том, что на детекторе лжи Мельниченко подтвердил в отношении того, что записи были произведены ним. Вопрос. Каким образом, при помощи каких технических средств и как конкретно производились записи майором Мельниченко.З’ясувала ли это комиссия. Это первый вопрос. И второй вопрос. Вы ничего не сказали в отношении Александрова. Комиссия комплексная, комиссия работала в отношении нескольких фактов. Есть ли у вас какие-нибудь данные в отношении этого факта. Спасибо.
Шановний колего, у вересні 2002 року мною в Генеральну прокуратуру були направлені сфотографовані технічні засоби, за допомогою яких Микола Мельниченко здійснював аудіозаписи в робочому кабінеті президента Кучми. Зазначу вам, там були не лише портативні диктофони типа Тошиба та інші, там був і стаціонарний записуючий пристрій, я не буду називати марку, от, він ще був розроблений в КГБ СССР. І він використовувався для проведення цих записів. Це перше. І все це передано у Генеральну прокуратуру. Мельниченко був допитаний в Сполучених Штатах Америки і вже на запитання, які туди направила Генеральна прокуратура України щодо, на підставі договору про правову домовленість між Україною і Сполученими Штатами Америки і підтвердив ці покази, які він давав слідчій комісії. Тепер відносно щодо Александрова. Буквально тезисно. Тимчасова слідча комісія установила і матеріал направила, що погиблий Вередюк, да? От. Не є вбивцею злочину. Тимчасова слідча комісія ще в вересні 2002 року зробила, щоб Генеральна прокуратура, прийняла ухвала, провела комплексну судово-медичну експертизу і виявила який, можливо, був в організмі, медики говорять «агент», тобто яд, який міг вбити Александрова, Вередюка з урахуванням його сердечної хвороби. Ми отримали від Головного судово-медичного експерта України перелік ліків, я не можу їх називати, які можна використати в залежності від хвороби, що може призвести до тяжких наслідків. Зараз Генеральна прокуратура підтвердила висновок комісії, хто є вбивцем, як отруїли і так далі. Але стоїть питання по Александрову, це моя особиста точка зору. На лаву підсудних сіла мілка риба. Не сіли ті: а) які незаконно посадили на лаву підсудних Вередюка, які фальсифікували проти нього кримінальну справу, які здійснювали нагляд за ходом слідства. Тимчасова слідча комісія в зв’язку з цим, що колишній Генеральний прокурор Потебенько не належно виконував службові обов’язки, прийняла одноголосну ухвалу, щоб Генеральний прокурор Піскун порушив кримінальну справу проти Потебенька. Рішення Генеральною прокуратурою не прийнято.
Сергій Жижко, будь ласка.
Шановний Григорій Омелянович, скажіть, будь ласка, хто на вашу думку, сприяв тому, що Пукач був випущений із слідчого ізолятора, а пізніше він зник на межі України і до сих пір не відомо де знаходиться і за словами Олександра Турчинова були люди, які дали витік інформації тоді, коли Служба Безпеки України могла повернути його в Україну. Скажіть, будь ласка, чи смерть Кравченка на вашу думку, є самогубство, чи це все-таки можливо вбивство. Чи за цим всім стоїть якась ланка тіньової впливової мафійно-корумпованої верхівки, яка і сьогодні можливо впливає на політико-економічний саботаж, який є в Україні і компрометує сьогоднішню владу. А також скажіть, будь ласка, чи Микола Мельниченко сам особисто записував розмови Президента, чи він був у певній команді, яка робила ці записи із певною метою.
Дякую, я постараюся як просив Адам Іванович хоча б по одній хвилині чи по сорок секунд на три ваші запитання. Шановні друзі, шановний колего. Відносно Юрія Кравченка. Є офіційний висновок досудового слідства зроблений Генеральною прокуратурою, що це самогубство. У мене є особисті мої, як колишнього слідчого, оперативного працівника, сумніви щодо самогубства Юрія Кравченка. Ви свідками були як напередодні я криком кричав в прямому ефірі і були всі підстави: «Затримайте Кравченка - це єдиний спосіб врятувати його життя». Я скажу більше, голова Служби безпеки України Олександр Турчинов звертався із запитом до Генерального прокурора Святослава Піскуна, щоб він дав дозвіл на затримання Юрія Кравченка. Цього не було зроблено, що трапилося ви знаєте. Я думаю, що потрібний лише час, щоб встановити, дійсно, що трапилося із Кравченком. Офіційна версія – самогубство. У мене є дуже великі сумніви, що це було самогубство. Зараз більш конкретно. не можу сказати, не буду. чого у мене така думка на чому вона базується. Друге. Відносно Пукача. Ви пам’ятаєте, коли він був звільнений, коли був під арештом. Я вам відверто скажу, шановні колеги, був розіграний сценарій-фарс, адвокати Пукача звертаються до суду про зміну йому запобіжного заходу, Генеральна прокуратура не вимагає про залишення його під вартою, Генеральним прокурором на той час ще був Піскун, і буд-то би, з юридичної точки зору, роблять це дуже чисто і суд випускає Пукача із-під варти. Що торкається тієї спецоперації, яка проводилась по затриманню Пукача в Ізраїлі, і виток інформації те, що ви читали в пресі, я конкретно цим не займався. Я думаю, цю відповідь повинна дати Генеральна прокуратура. Але там звинувачується працівник Генеральної прокуратури, один із заступників Генерального прокурора, то при цьому у Генерального прокурора навряд чи ми про це узнаємо. І відносно Мельниченка. Особиста моя думка із того, що було зроблено. Не могла зробити одна особа весь масив цих аудіозаписів, збереження, перекидання з дисків аудіозаписів в комп’ютер, зберігання і так далі. Була певна група, кого і, яка роль, я думаю, це повинна встановити і Служба безпеки України, і Генеральна прокуратура. Я сам, як офіцер Служби безпеки України хочу знати лише одне: правду, хто організував записування, хто на якому етапі, яка була чия роль, хто виконував яке завдання, і зняти всі питання: чи він агент Москви, чи він агент Западу, чи він агент якось фінансово-промислової групи. Буду надіятися, що колись і ви будете знати про це правду.
Станіслав Косінов, будь ласка.
Косинов, фракция Народной партии. Уважаемый Григорий Омелянович! Несколько лет назад, стоя на этой трибуне, вы утверждали, что Павло Иванович Лазаренко и Юлия Тимошенко являются преступниками. Сегодня вы являетесь членом фракции Блока Юлии Тимошенко. Не считаете ли вы, что через несколько лет вы снова поменяете свою точку зрения с точностью наоборот? И второй вопрос. Не считаете ли вы, что по сути является циничным на смерти Георгия Гонгадзе, пусть и принудительной смерти, некоторые политические силы пытаются выстроить свои избирательные кампании, причем несколько избирательных кампаний?
Ваші запитання більш, так скажемо, політичного характеру, а не юридичного. Я відповім на рахунок останнього. Як би у цьому залі не було супротиву, і ми заслухали звіт, починаючи з вересня 2002 року, я б сьогодні не стояв пере вами на трибуні, ви б заслухали звіт слідчої комісії і прийняли рішення про припинення діяльності слідчої комісії, як це передбачено Регламентом. Чому лише більше чим через три роки ми слухаємо, і хтось буде розігрувати на цьому, як ви кажете, передвиборчу кампанію, я не знаю. По крайній мірі я не використовував це і ніколи не буду використовувати у передвиборчій кампанії. Ви тепер кажете по Лазаренко, Тимошенко і так далі. Прошу одне уточнення. Називав, що вчинив діяння, які мають ознаки злочину, дійсно, Павло Іванович Лазаренко., а не Юлія Володимирівна. І по моїм матеріалам був Павло Лазаренко засуджений швейцарським судом і винним визнав суд у Сполучених Штатів Америки. Але тоді Генеральна Прокуратура, яку очолював Ворсінов, так само, як і зараз ці, куди направлялися матеріали, не порушили кримінальні справи проти Павла Івановича Лазаренка. Вердикт виніс, вердикт виніс закордонний суд. І на завершення. Ви сказали, що декілька політичних сил будуть розігрувати смерть Георгія Гонгадзе в своїх політичних передвиборних кампаніях. Я не думаю, що через п’ять років після загибелі Георгія Гонгадзе хтось із політичних блоків чи політичних партій, які будуть йти на вибори, буде розігрувати оцю от обставину. Я скажу другий раз, виходячи із морально-етичних міркувань, ви понимаете, страшно одне, навіть не те, що, можливо, сьогодні не сидять на лаві підсудних організатори цього злочину, страшно те, що за п’ять років Україна як держава, її керівники, які були, не спромоглися зробити все, щоб останки тіла Георгія Гонгадзе по нашим свідченням були поховані. Оце саме страшне.
Так, дякую, сідайте будь ласка, Георгію Омеляновичу.
Зараз. Ось ще.
Сідайте. У мене все є. У мене все є. У мене все є. І у депутатів також. Сідайте, будь ласка. Шановні колеги, будемо обговорювати?
Будемо. Почекайте. До процедури ще далеко. Так, у нас тут аж дев’ять. Залишилось, правда, часу у нас досить мало. Ну давайте відведемо 18 хвилин. Будь ласка, Надрага, підготуватися Мироненку.
Уважаемые коллеги, заслушав отчет Тимчасовой следственной комиссии, будет вполне естественно, что Верховна Рада должна принять решение. И это нормально. Соответствующие предложения и проекты постановления розданы. Единственное, что хочу сказать из того, что мы обсуждали с нашими коллегами, любое действие, любая работа должна быть конечна. Исходя из этой логики, следственная комиссия свое отработала. И, наверное, есть резонность, чтобы она подвела черту в своей деятельности ибо в противном случае и пять, и десять, и двадцать пять лет подряд мы будем слушать все то же и о том же, и о тех же. Поэтому, исходя из этой логики, есть предложение поддержать проект решения, проект постановления, который роздан в зале, где предполагается, что мы подводим черту в работе этой комиссии, и соответственно комиссия передает материалы, для того чтобы Генеральная прокуратура так, как предусматривает законодательство, разработала и вынесла решение. Потому что ни одна следственная комиссия – здесь очень много было ссылок на Уголовный кодекс и на всевозможные криминальные документы, не имеет права говорить, кто прав, кто виноват, ибо определение виновности человека, группы лиц является приоритетом в нашем государстве только суда. И соответственно, только по суду мы имеем право говорить о том, кто виноват, и предъявлять претензии, и уже тем более, так сказать, я прошу прощения, окончательные выводы в виде приговора. Поэтому, исходя из этой логики, считаю, что мы должны сегодня, обсудив, подвести черту и отдать, чтобы суд, правоохранительные органы сказали конечные вещи на эту тему. Хватит на эту тему продолжать дискуссию. Спасибо.
Дякую. Віктор Мироненко, фракція комуністів. Підготуватися Михайлу Мельничуку.
Пятый избирательный округ, Крым, Мироненко, фракция Коммунистической партии Украины. Уважаемые соотечественники, с высоты парламентской трибуны я хочу обратиться к Генеральной прокуратуре Украины с просьбой ответить мне и Верховной Раде Украины на следующие вопросы. Первый вопрос: почему не учитывается мнение матери, которая вот уже пять лет требует серьезного расследования по поводу сына, и это расследование не ведется? Почему не учитывается то, что мама Гонгадзе не хочет хоронить труп, потому что она сомневается в том, что труп является трупом ее сына? Почему не учитывается то, что первый судмедэксперт заявил, что труп, который называли трупом Гонгадзе, на 10 сантиметров меньше, чем тот труп, который должен быть, по мнению вот тех, кто начинал всю эту историю? Почему не учитывается то, что сразу же после того, как начали раскручивать эту историю, не было полных публикаций? Я требую, и все Верховная Рада Украины, думаю, требует от вас, Генеральный прокурор, опубликовать все буквально, что у вас есть, а не выдергивать то, что можно использовать против каких-то политических противников. Почему не учитывается то, что сразу же те, кто якобы собирал материалы, но это была ложь, мы видим, предатель нашего народа, тот, кто должен был охранять секреты, сейчас где? В Соединенных Штатах Америки. Где находится сейчас жена Гонгадзе? Она там же находится. Значит, всем понятно: все дело инспирировано Соединенными Штатами Америки, чтобы поставить вместо Кучмы, которого я очень не люблю, страшные дела он творил, занимался капитализацией, приватизацией, чем занимаются все правые, но он колебался между Россией и Соединенными Штатами Америки. США был нужен тот, кто будет четко выражать интересы США. С этой целью обеспечен государственный переворот. Почему не рассматривается версия государственного переворота? Это очень важно. Это нужно народу Украины. Почему правду наконец-то народ не может узнать? Я прошу также ответить тех, кто инспирировал вот это. Я лично убежден, что это именно спецпроект Соединенных Штатов Америки, который успешно реализован. Сейчас попытка осуществляется спецпроекта обеспечить в будущем нового Президента, проамериканского – Юлию Тимошенко, во фракции которой как раз и самые главные инициаторы этого всего начинания, то есть четко обозначена проамериканская политика. Пожалуйста, господин прокурор, ответьте. А политикам, которые, ну, как-то оказались причастны и используют эту карту, просьба: вспомните о морали, вспомните о правовом государстве. Прекратите мучить мать и прекратите мучить народы государства. Спасибо.
Дякую. Будь ласка, мікрофон Михайла Мельничука, він вирішив з місця. Підготуватися Сергію Гмирі.
Прошу слово передати Олександру Морозу.
Будь ласка, Олександр Олександрович Мороз.
Шановні друзі! Сумно і гірко слухати всілякі дурниці з приводу того, кому вигідно це було, хто організовував, як і так дальше. Сьогодні треба говорити конкретно про те, що повинні відповідати люди, які винні у смерті людини. І також, мені здається, недоречно абсолютно сьогодні з відстані часу займати якусь всепрощенську позицію відносно того, що, бачите, якісь були обставини, якісь були пояснення. Немає ніякого пояснення, тому що це істинна річ. Або – або, або життя – або смерть. Люди розпорядилися життям конкретного журналіста. Сьогодні відповідь не має ні мати його, ні дружина, ні діти, ні всі ті, хто піднімався на акції протести проти тієї влади, яка допустила такий злочин. Ми всі прекрасно розуміємо, що невипадково затримано слідство і по цій справі, і по Александрову, і по Чорноволу, і по Малікову, і по багатьох інших до нинішнього часу. Урешті-решт треба на ці питання давати відповіді. Тут не можна обійтися якимись оптичними висловлювання, філософськими речами або, що треба давати конкретну відповідь на питання про те, хто організовував убивство, хто був замовником, хай це не юридичний термін буде, хто був виконавцем, і хто повинен понести покарання. Григорій Омельянович вніс три проекти постанов із цього приводу. Я вважаю, що ми повинні, даючи оцінку всьому тому, що є, а це просто ганьба для нашої держави, для нашої влади, яку ми повинні змити своїм рішенням, остаточно тільки поставивши перед судом усіх людей, причетних до цього вбивства. Бо іншого виходу просто немає. І іншій спосіб не дає можливості все-таки відродити довіру або хоч би зародити довіру до влади у суспільства. То, на мій погляд, треба все-таки голосувати постанову 8169. Тільки не рекомендувати Генеральній прокуратурі, а вимагати від Генеральної прокуратури провести об’єктивне досудове слідство фактів, установлених тимчасовою спеціальною комісією, не затушовуючи тут і прізвища, і все інше. Інша річ, що пропозиція про, скажемо, звільнення Голови Верховної Ради з посади – вона визначена спеціальною процедурою. Тому це питання навряд чи потрібно ставити сьогодні на голосування. Але постанову 8169 ми зобов’язані поставити на голосування і в такому варіанті проголосувати і підтримати пропозицію автора цієї постанови, бо, якщо ми не можемо змити ганьбу з усієї влади, то хоч би від Верховної Ради треба її змити, бо три роки тягнеться те, що повинно було розв’язано бути давно. Спасибі.
Дякую, будь ласка, Сергій Гмиря, фракція комуністів. Наступний Михайло Ратушняк.
Спасибо. Уважаемые коллеги, я хотел бы из этого отчета сделать один, с моей точки зрения, важный политический вывод. Вот посмотрите, несколько лет работала комиссия. Сегодня она делает отчет. Президента уже нет этого, многих фигурантов нет политически, многих фигурантов нет физически, а мы сегодня рассматриваем это дело. А почему так произошло? А потому что в свое время комиссия не была наделена достаточными полномочиями. Президент блокировал Закон «О специальных следственных комиссиях», а у парламента не хватило политической воли дать комиссии эти полномочия, опираясь непосредственно на Конституцию Украины, чтобы можно было допрашивать президента. И так бы хотелось, чтобы наши политические деятели, если они виноваты, попадали на нары не после того, как они ушли в политическое или физическое небытие, а сразу с пьедестала. Так вот в связи с этим меня очень волнует, какие решения мы приняли по предыдущим вопросам? Ведь смотрите, комиссия, которую предложил Соломатин, комиссия по финансированию кампании Ющенка. Речь идет об обвинениях в национальной измене, об обвинениях в национальной измене Президента Украины. Сможет ли эта комиссия, если она не будет наделена конституционными полномочиями, допрашивать президента, предпринимать другие действия, предусмотренные Конституцией? Принять те решения и сделать ту работу, которую она должна сделать? Или предыдущая комиссия по коррупции. Ведь тут у нас много говорится о фамилиях, но есть еще один человек, который не назывался и который обвиняется в коррупции. Это Виктор Ющенко. Есть очень авторитетный свидетель, который напрямую обвиняет его в коррупции. Какой? Отвечу. Фамилия, имя, отчество этого свидетеля Виктор Андреевич Ющенко. Помните, год назад он публично заявил, что у него нет средств для того, чтобы внести залог в президентскую кампанию и он вынужден заложить свою квартиру. А в этом году он же заявил во время скандала с сыном, что доходы его семьи несколько миллионов гривен в месяц. Из этого я делаю вывод, что Президент стал миллионером в то время, когда он был Президентом Украины, в последние полгода. Это коррупция. А сегодня что сказал Виктор Андреевич. Юля Тимошенко по его заявлению лоббировала Никопольский завод. Порошенко и прочие может быть тоже виноваты, как он сказал, а он говорит: «Ребята, оранжевые коррупционеры, давайте жить дружно!». Неделю убеждал их в этом. Получается какой-то кот Леопольд. У нас уже были сравнения Президента с котом Леопольдом, но здесь я думаю, они будут корректны. Поэтому необходимо дать все права.
Михайло Ратушний, підготуватися Юрію Кармазіну.
Шановні колеги, шановні присутні, шановні радіослухачі! Я заявляючи від Української Народної Партії скажу, що ми завжди стояли і наполягали, і наполягаємо на тому, щоб в питанні по справі Гонгадзе і по фактах вбивств, переслідування людей, представників засобів масової інформації була поставлена крапка не дивлячись які прізвища, які посади вони обіймали. Якщо зло не покаране, то воно може повторитися. Проблема лише полягає в тому, що ці факти називаються надто пізно. Ми вважаємо, щоб вони були названі занадто пізно. Неправда, брехня, фальш по справі вбивства Гонгадзе великою мірою вивели людей на Майдан і привели до того, що люди замінили владу, бо вони хотіли, щоб цього не повторювалося і вони хотіли, щоб у нас керував закон і керувала правда. Тому в частині правового моменту про передачу цієї справи до суду про проведення об’єктивного слідства, про притягнення всіх до відповідальності підбурювачів, замовників, не маючи значення, які прізвища там стоять, наша позиція однозначно: тут повинна бути проведена істина і не прості виконавці відповідати за цей злочин, а люди, які провокували на це. І має бути справедливий суд. З другого боку, я не хочу говорити про політичний мотив. ’ знаю, що наступна теза може дуже не сподобатися багатьом в цьому залі. Але я хочу сказати, нагадати ситуацію, яка була в 2000 році. Так в той час чи кон’юнктури, чи не с кон’юнктури політичне керівництво України заявило, що воно намірено тісно спрацювати з Заходом і інтегруватися в європейські стосунки. Чи це була кон’юнктура, чи це було реальне бажання тогочасного керівництва держави, яке отримало підтримку українських виборців, зараз можуть судити політологи. В той момент виникає ситуація, коли вище керівництво держави підчеплене заслужено на ситуацію пов’язану з вбивством Гонгадзе. Сьогоднішні ситуації, коли знову фактично вище керівництво держави заявляє про те, що воно має намір інтегруватися в Європу, знову звучать прізвища і знову спроба здійснення абсолютної нейтралізації всього керівництва держави і відповідно політичного шантажу. Я б хотів, щоб за правовою складовою ми не побачили політичну складову, яка може стояти за кулісами. Чи ті, хто записував.
Так. Юрій Кармазін, будь ласка. Не бачу. Так. Володимир Черняк.
Теж саме. Допросився Зубов. Будь ласка, Валентин. Прошу.
Уважаемый Адам Иванович, уважаемые коллеги, дорогие друзья! Ну, хотелось бы как-то обойтись без эмоций, обсуждая этот очень эмоциональный вопрос. И все-таки хочется задать вопрос всем нам, и левым, и правым, и центристам: до каких пор мы будем ну настолько не уважать свою страну, что позволять вести себя так, как мы пять лет ведем себя по этому вопросу? Во-первых, я хочу поблагодарить Григория Омельяновича за серьёзную работу, которую проделал он и его комиссия, мужественный сегодня доклад. Это – первое. И второе. Ну представьте себе ситуацию, речь идет о жизни молодого человека, известного журналиста, которого просто взяли и убили. Ну вы все прекрасно знаете, мы читаем сегодня хронику – каждый день кого-то убивают, и очень часто правоохранительные органы оказываются в ситуации, когда нашли труп и никаких ни свидетелей, ни вещественных доказательств, ну ничего нет! В этой же ситуации есть свидетельство, есть мотивы, есть заказчики преступления в пленках Мельниченко, и мы пять лет всему миру доказываем, что это – «хвальшивка»! Демонстрируя всему миру ну просто удивительное неуважение вообще к простой истине. Американские просто копы говорят: ну, эти украинцы либо ненормальные, либо не знают ничего в области юриспруденции. Ну если в этих пленках идет речь об убийстве журналиста, устранении его, и он убит, ну какие еще нужны доказательства?! Если в этих пленках идет речь об избиении народного депутата Ельяшкевича, и он избит!!! То какие нужны доказательства, что там монтировка?! Неужели это не понятно каждому из нас? Ну это просто маразм!!! Давайте же уважать себя. Пусть заказчиком был Президент Кучма, исполнителем министр внутренних дел – это страшно, это стыдно, но наберемся мужества и скажем, что это преступники и это преступник. Почему мы в угоду отдельным политическим лидерам ставим под сомнение авторитет страны и людей всех, которые ее населяют? Поэтому я хочу сказать. Сегодня мы должны, во-первых, поблагодарить комиссию, которая провела серьезную работу. Во-вторых. Создать еще одну комиссию, которая проанализирует, кто конкретно блокировал рекомендации и выводы этой комиссии, кто конкретно не допускал ее три года назад до отчета? Кто конкретно несет вину за блокирование решения всех вопросов персональной ответственности высших государственных лиц обвиненных в преступлении? Друзья мои, давайте научим уважать истину, уже не друг друга, не страну хотя бы, но истину, иначе мы ни к чему положительному.
Шановні колеги! Обговорення завершене. Будь ласка, одна хвилина на заключне слово і будемо визначатися.
Шановні колеги! Дякую вам всім, що врешті решт проголосували за заслуховування звіту. Я підтримую пропозиції, які сказав Олександр Олександрович Мороз, і тому проект постанови за номером 8171, що торкається Голови Верховної Ради України Володимира Литвина, прошу зняти, бо потрібна окрема процедура, щоб це вносити, щоб не звинуватили, що у порушення процедури голосуємо цю постанову. Тепер. Проект постанови 8169, три пункти: звіт комісії взяти до відома; зобов’язати, як сказав Олександр Олександрович, Генеральній прокуратурі провести об’єктивне розслідування і так далі; дати правову оцінку Кучмі, Литвину, Деркачу та інших посадових осіб [[там дуже багато, вони всі є у матеріалах]]; про результати досудового слідства проінформувати Верховну Раду до 1 листопада; припинити діяльність Тимчасової слідчої комісії. І другий проект постанови 8170. Визнати незадовільною роботу Генерального прокурора Піскуна і висловити недовіру Генеральному прокурору Піскуну, що має наслідком його відставку з його посади. І, буквально, 5 секунд. Шановні колеги! Оце, що відбувалося,. одне. Чим швидше ми введемо в дію політичну реформу, яку ми зробили, це нас убереже.
Григорій Омелянович, дякую. Шановні колеги, заспокойтеся! З мотивів голосування запишіться три хвилини. І будемо голосувати. Я від комітету Бандурка - тут є постанова, - дам. Будь ласка, Кухарчук. Оробець наступний.
Кухарчук, фракція комуністів. Прошу передати слово керівнику фракції Петру Миколайовичу Симоненку.
Будь ласка, мікрофон Симоненка.
Симоненко, фракция коммунистов. Уважаемые коллеги, уважаемые радиослушатели! Фракция коммунистов будет голосовать и поддерживать проект 8169-1, как наиболее юридически точно отвечающий функции Верховной Рады с точки зрения принятия решения. Это, во-первых. Во-вторых, я хочу высказать некоторые соображения по поводу последнего выступления Григория Емельяновича. Этот проект, за который мы будем голосовать, это проверка власти на верность народу и обещаниям, которые давали. И не надо перекладывать ответственность на парламент, а Ющенко и его команда обещали, что дело Гонгадзе еще два месяца тому назад должно было быть передано в суд. И, пожалуйста, отвечайте за свои слова. Во-вторых, отчет Омельченка убеждает меня и в том, что мы, фракция коммунистов, были правы, когда говорили, что режим Кучмы и Ющенка – это одно и то же. И третье. Цинизм, с которым делают заявление бютовцы: они голосовали против политической реформы, а сегодня.
Будь ласка, Оробець.
Шановні колеги, треба відмовитися зараз від політичної тріскотні навколо цього питання. Це питання честі нашої держави, тому нам треба об’єднатися і однозначно проголосувати. Я особисто певним чином відчув, що таке механізм державної влади, коли мого помічника та сама бригада, що вивозила Гонгадзе, вивезла Олексія Подольського в ліс, заставила копати собі яму, звірські побила, і підпалила ця банда перевертнів офіс. І о третій годині ночі офіс мав палати. І якби сусідський собака не загавкав, то весь би будинок вигорів. Це ганьба, коли Президент Леонід Кучма займався такими справами. І наша позиція – відмежуватися від такої колишньої влади.
І подякувати собакам. Бандурка, будь ласка.
Шановні колеги! Комітет з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності чотири рази розглядав матеріали Тимчасової слідчої комісії і проект постанови, який готував Григорій Омелянович. Ми чотири рази рекомендували відхиляти ці постанови як юридично необґрунтовані. Слідча комісія не в праві давати кваліфікуючі ознаки тим чи іншим діянням. Але то був інший проект постанови. Даний проект постанови - звіт голови комісії прийняти до відому, матеріали передати у прокуратуру – можна голосувати, комітет з цим погодиться. Я маю на увазі 8169-1. І останнє, по Генеральному прокурору є теж спеціальна процедура, і це має бути його звіт, а не просто згадування його прізвища. Вилучити цю постанову, відхилити, не розглядати сьогодні. Ми є законники і маємо дотримуватися Регламенту. Дякую.
Будь ласка, Андрій Шкіль, і будемо голосувати.
Дякую, Адам Іванович. Я хочу наголосити на тому, що, в принципі, можна погодитися із попереднім виступаючим. Я думаю, що Григорій Омелянович чітко в своєму виступі все, що треба було почути українському народові, сказав. Зараз головне – дія, тобто м’яч на полі Генеральної прокуратури. Треба там, його туди і передати. Але я тільки на одне хочу звернути увагу, авторові постанови 8169 колезі Слабенкові. тире один. Тут написано «передати матеріалі голови Тимчасової слідчої комісії», Адам Іванович. Ну, немає матеріалів голови, є матеріали Тимчасової слідчої комісії. Тобто треба забрати питання голови і, в принципі, погодитися з цією ситуацією. Для нас головне – задекларувати позицію Верховної Ради, яка полягає в тому, що ми передаємо усі матеріали і м’яч для того, щоб починала свою гру Генеральна прокуратура. Вона має робити висновки, вона має притягати до відповідальності, вона має відкривати кримінальні справи. І якщо є відповідні підстави, хай це робить. Ми як законодавчий орган свою функцію виконали.
Будь ласка, Слабенко, автор. Мікрофон Слабенка, хвилину, автору постанови проекту.
Сергій Слабенко, фракція «Наша Україна», виборчий округ номер 19. Проект моєї постанови дійсно має маленьку неточність. Я би хотів би наголосити, що слово «Голови» треба було би прибрати, тобто передати матеріали тимчасової слідчої комісії. Це, по-перше. По-друге. Я звертаю увагу шановних народних депутатів на дві обставини. Слідча комісія у межах і в спосіб, визначених Конституцією України та Регламентом Верховної Ради, зробила свої юридичні дії. Звертати увагу на те, що можна було б рекомендувати Генеральній прокуратурі провести об’єктивне досудове слідство, як рекомендує це зробити Григорій Омельянович, це є недоцільним. Це обов’язок Генеральної прокуратури проводити належним чином свої слідчі дії. Так само, як і заслуховувати звіти ми маємо право у будь-яку хвилину, якщо ми вважаємо, що це питання є, у цьому питанні є необхідність у Верховної Ради. Одночасно з цим я вважаю за необхідне сказати, що комплекс робіт проведений, і є необхідність у припиненні дії цієї слідчої комісії.
Дякую. Шановні колеги, вибачте, я розумію, що є бажаючі, але ми і так порушили вже мислимий і немислимий регламенти розгляду цього питання. 45 хвилини, а ми вже розглядаємо більше години. Тому будьте уважні. Будьте уважні. Я хотів би підбити підсумки того, про що тут говорили. Дійсно, у нас з вами є п’ять проектів постанов, п’ять проектів постанов. Я абсолютно солідарний із тими колегами, які говорили [[і Олександр Олександрович на це наголошував, і Григорій Омельянович потім підтримав, і Олександр Маркович Бандурка]], про те, що частина із цих постанов не має права на життя саме при розгляді даного питання, бо вони передбачають різні процедури. Процедура про Голову, відкликання Голови чи заступників виписана зовсім інша. Там таємне голосування, там 300 голосів, там треба 150 підписів зібрати, щоб ініціювати, ну, і чимало чого іншого. Процедура, пов’язана з Генеральним прокурором, якщо я не помиляюсь, виписана в постанові у Законі «Про прокуратуру», де також сказано, коли Верховна Рада може висловити недовіру Генеральному прокурору, коли вона заслуховує його звіт. Звіт у Генерального прокурора ми не заслуховували, тому, звичайно ми питання про Генерального прокурора зараз з вами, відповідно до закону, піднімати не можемо. Залишається таким чином два альтернативних проекти постанов. Проект постанови 8169 народного депутата Омельченка, яку удосконалив Олександр Мороз і з цим погодився Омельченко. І альтернативний проект постанови Слабенка і Ульянченко. Знову ж таки я хотів би, щоб дослухались до тих пропозицій, які звучали від комітету відповідного про те, що ми не можемо зобов’язувати до чогось Генеральну прокуратуру. Це одне, а друге, якщо ми з вами зобов’язуємо Генеральну прокуратуру до чогось, то давайте поставимо питання, а навіщо така Генеральна прокуратура, якщо вона не виконує своїх обов’язків? І друге. Підтримаємо те, що говорив і Шкіль, і погодився автор проекту, що, дійсно, там вкралася помилка. Не матеріали голови, а всі матеріали, які є в розпорядженні слідчої комісії, подати, передати в Генеральну прокуратуру. Я звертаюсь до Григорія Омеляновича. Можливо ми ваш знімає М проект постанови, голосуємо наступний? Будь ласка, Омельченко мікрофон. Ну, з мотивів ми тільки що говорили вже.
Шановні колеги, я хочу сказати, тимчасова слідча комісія має право робити юридичні висновки, а являються вони обов’язковими чи не являються, то згідно Конституції записано, що висновки комісії не є обов’язковими до досудового слідства і суду, а комісія має право вказати, якщо є, ознаки злочину. Тепер я прошу проголосувати за мою постанову. Хай буде словом «рекомендувати» Генеральній прокуратурі провести об’єктивне досудове слідство і дати правову оцінку по тим матеріалам. Звіт прийняти до відома і припинити діяльність слідчої комісії. Якщо ця постанова не набере 226 голосів, я прошу проголосувати за альтернативний проект. Він практично однаковий.
Дякую. Будь ласка, Олександр Мороз.
Шановний Адаме Івановичу, шановні колеги! Скільки ми будемо дурити самих себе? Уже п’ять років всі все знають. Прокуратура давним давно все знає. Всі слідчі дії здійснені. Залишилося поставити всі крапки над «і». Ми – Верховна Рада. Ми довіряємо і призначаємо Генерального прокурора на цю посаду. Ми повинні вимагати, щоб він до першого листопада дав відповіді на ті питання, які і так всі знають, щоб не було спекуляцій під час виборів, щоб було зрозуміло людям, що влада в Україні є і що за конкретні злочини вживає відповідні заходи до винних людей на основі закону. Тому той проект, який пропонував Григорій Омельченко треба проголосувати. Тільки замість слова «рекомендувати» «вимагати» від прокуратури, бо там поставлена дата 1 листопада дати інформацію для Верховної Ради. Тоді це буде слово Верховної Ради, а не буде, вибачте, розмазня, яка не зрозуміло для чого приймається, тільки щоб зняти з порядку дня це питання.
Так, шановні колеги, будемо в порядку надходження голосувати, визначайтеся з урахуванням того обміну, який ми з вами провели. Я ставлю на голосування про прийняття. З мотивів ми вже говорили. Я ставлю на голосування про прийняття за основу проекту постанови, реєстраційний номер 8169, автор – народний депутат Омельченко. Прошу визначатися. [[17:35:54]] За-78. Не прийнято. По фракціях прошу. „Наша Україна” – 13 , комуністи – 0 , „Регіони України” – 0, «Народна партія» – 0, Блок Тимошенко – 17, Українська народна партія – 10, соціалісти – 25, «Вперед, Україно!» - 0, соціал-демократи [[об’єднані]] – 0, „Єдина Україна” – 0, «Реформи і порядок» - 9, Партія промисловців і підприємців – 0, Народний рух України – 0, «Трудова Україна» - 1, НДП – 1, позафракційні – 3. Я ставлю на голосування про прийняття за основу і в цілому як постанови, бо до неї не було поправок, крім однієї поправки, щоб забрати матеріали голови, а передати матеріали Тимчасової слідчої комісії. Суть постанови: звіт голови комісії Омельченка взяти за основу, рекомендувати народному депутату Омельченку передати.
До відома, вибачте, до відома. Передати, рекомендувати народному депутату передати матеріали Тимчасової комісії до Генеральної прокуратури і припинити повноваження Тимчасової слідчої комісії. Законопроект за номером 8169-1. Прошу голосувати. Голосуємо в цілому як постанову. [[17:37:23]] За-342 Постанова прийнята. Я ще раз повторюю, не кричіть! До цієї постанови не було ніяких доповнень, вона проголосована як постанова. По фракціях. 5547. Я ще раз повторюю. Комуністів – 55, «Регіони України» - 47, «Наша Україна» - 39, Народної партії – 43.
Блоку Тимошенко – 34, Соціалістичної партії – 0, Української народної партії – 29, «Вперед, Україно!» - 20, Соціал-демократи [[об’єднані]] – 19, «Єдина Україна» - 4, «Реформи і порядок» - 13, «Промисловці і підприємці» - 13, «Народний рух України» - 15, НДП, «Трудова Україна» - 9, позафракційні – 10. Я ще раз наголошую.
До цієї постанови не було ніяких зауважень, тому я поставив в цілому. Потім розкажете. Питання завершено. Переходимо до розгляду питання проект закону про розроблення. цих немає, цих немає.
Розглядається проект Закону про увічнення пам’яті осіб. Вбирайте парламентські висловлювання, пане шановний, кучерявий. Проект Закону про увічнення пам’яті осіб, що загинули внаслідок політичних репресій, реєстраційний номер – 7475. Доповідає виконуючий обов’язки міністра юстиції Зварич Роман Михайлович. Будь ласка, Роман Михайлович. Я ще раз наголошую, в ході обговорень ніяких. Не репетуйте, будь ласка, дайте можливість міністру виступити. Роман Михайлович, сідайте, будь ласка, з місця виступайте. Прошу.
Шановний Адаме Івановичу, Шановні народні депутати України! Вашій увазі пропонується проект Закону України про увічнення пам’яті осіб, що загинули внаслідок політичних репресій. Законопроект розроблено з метою законодавчого забезпечення питання увічнення пам’яті осіб, які загинули чи померли внаслідок воїн та політичних репресій на території України і за її межами. Основними завданнями прийняття зазначеного законопроекту є удосконалення та належна координація дій в органі виконавчої влади місцевого самоврядування підприємств, установ та громадських організацій у справі увічнення пам’яті осіб, що загинули унаслідок воїн. Проектом визначається, що увічненню пам’яті підлягають військовослужбовці та працівники органів внутрішніх справ, що загинули або пропали безвісти під час бойових дій, збройних конфліктів тощо. Особи, що визнані жертвами політичних репресій, особи, що визнані жертвами нацистських переслідувань, учасники міжнародних миротворчих операцій і тому подібне. Основними формами увічнення пам’яті загиблих є упорядження та збереження місць поховань загиблих, встановлення надгробників, меморіальних споруд та інших пам’ятних знаків, упорядження та збереження окремих територій, історично пов’язаних із увічненням пам’яті загиблих, ведення державного обліку місць поховань загиблих і таке подібне. Законопроектом визначається, що державну політику, спрямовану на увічнення пам’яті здійснюють спеціально уповноважені органи у справах увічнення пам’яті загиблих. Пропонується якраз утворити державну міжвідомчу комісію у справах увічнення пам’яті жертв війни та політичних репресій при Кабінетові Міністрів України. Витрати на проведення робіт, що пов’язані з пошуковою діяльністю, перепохованням, упорядженням, утриманням, збереженням та обліком місць поховання загиблих, що проводиться за державними програмами, фінансується за рахунок Державного бюджету України та інших джерел. Прийняття цього закону сприятиме виконанню державою свого обов’язку по вшануванню пам’яті жертв війни та політичних репресій, а також створить умови для належного виконання Україною своїх міжнародних договорів у сфері увічнення пам’яті жертв війни та політичних репресій. Дякую за вашу увагу і прошу підтримати.
Дякую. Роман Михайлович, немає запитань? Є? Запишіться, будь ласка. Поки Роман Михайлович буде йти до трибуни, запишіться. Будь ласка, три хвилини. Будь ласка, Матвєєв Володимир.
Роман Михайлович, ну, то вообще новое, когда мы жертвы политических репрессий и жертвы военных действий сводим в одну кучу. Это совершенно разные категории, поэтому отношение совершенно разное будет. Ну, мой первый вопрос: зачем мы это делаем? И второй вопрос: что мы этим законом хотим достигнуть: повышение уважения колеги памятникам и колеги памятным местам, которые вот были погибшим во время войны, погибшим во время, ну, каких-то политических действий, или мы просто хотим поднять еще раз на щит вот то, что вы добиваетесь, то есть реабилитация вояков ОУН-УПА?
Ну, я відразу, для того щоб не було жодних спекуляцій навколо останньої частини вашого запитання. Кабінет Міністрів України, який є суб’єктом законодавчої ініціативи, з приводу цього законопроекту взагалі не мав на увазі якимось здогадним, ну, авантюрним шляхом вам нав’язати думку про те, що ми повинні чи, вірніше, законодачий орган держави повинен прийняти рішення по увічненню пам’яті вояків ОУН УПА. Якщо би ви мене запитали мою особисту думку, я би міг її вам висловити за межами цієї трибуни, оскільки я не уповноважений на таку тему взагалі відповідати. Законопроект, натомість, розроблений в межах наших міжнародних зобов’язань, які ми взяли на себе, зокрема, у контексті Ради Європи, і якраз міжнародні наші зобов’язання відповідно до нормативно-правового акту, який був прийнятий Парламентською асамблеєю Ради Європи, стали в одному контексті ці дві категорії, про які ви говорили. Тому це не є наша видумка, ми просто слідуємо за тим, як в Європі це питання ставиться. А яку мету ми ставимо? Я думаю, що ми тут повинні бути всі разом солідарні. Якщо держава не може висловити глибоку пошану перед тими, які були готові і віддали те, що є саме найдорожче для людини, тобто своє життя, як сказано у Біблії: віддати життя для друзі своя, це є саме найвища цінність. Якщо держава неспроможна виконати цей обов’язок, то мені видається, що така держава себе сама не шаную. І цей законопроект придуманий виключно для того, щоби, незважаючи на всі наші політичні уподобання чи ідеологічні орієнтації, щоб ми все ж таки, дійсно, відшанували тих, які віддали саме найдорожче, більше нічого.
Дякую. Сергій Жижко.
Шановний Романе Михайловичу! Скажіть, будь ласка, ось у законопроекті, з одного боку, держава вшановує пам’ять наших співвітчизників таких, як Михайло Грушевський, визнає себе спадкоємицею традицій державотворення закладених за його часів, але, з іншого боку, відмовляється законодавчо врегулювати питання про вшанування пам’яті героїв КРУТ., десятків і сотень українських патріотів, членів їх родин, які були репресовані у 1917, 1921 і аж до 1945-го років. Також у законопроекті повністю ігнорується необхідність вшанування пам’яті жертв політичних репресій, борців за національне визволення в Західній Україні в 21-39-му роках до війни, а також не зрозуміло, чому увічнювати можемо пам’ять жертв воєн, політичних репресій лишень минулого століття, адже, може, мешканці Батурина, вщент знищені військом Олександра Меншикова, не були жертвами політичних репресій? Чи не були ними повстанці Кармалюка, Довбуша, Залізняка, Гонти і члени їхніх родин, або українські гетьмани і полковники, яких було заслано в Сибір?
Спасибі. Я би просив, шановні друзі, щоб ми тут не мішали грішне з праведним. Цей законопроект не має на меті вирішити питання, яке неодноразово було предметом дуже конфліктних, конфронтаційних ситуацій в цьому сесійному залі. Якщо на те пішло, цей законопроект можна вважати базовим. Для того ж у випадку, якщо законодавець вирішить для себе, що слід відзначити відповідним чином тих же самих категорій осіб, який і я вважаю за героїв, відповідним чином цей законопроект тоді дає можливість для того, щоб увічнити їхню пам’ять. Справа в тому, що на сьогоднішній день в українському законодавстві є прогалина. Ми на маємо створеного рамкового механізму, яким чином держава вшановує своїх героїв. І тому взагалі говорити сьогодні про те, що є герої важко, оскільки питання саме по собі законодавчо неврегульоване. Тобто у відповідь на ваше запитання крім того, що я особисто міг би погодитися із вашими позиціями, які ви виклали, я прошу вас все ж таки відійти від таких роздумів і натомість розглядати цей законопроект як такий, що, дійсно, носить базовий, фундаментальний характер, який створює умови для того, щоб держава взагалі могла вшановувати тих осіб, яким належить така найвища пошана з боку держави. Ось тільки про те йде мова.
Дякую, Романе Михайловичу, сідайте, будь ласка. Голова Комітету у справах пенсіонерів, ветеранів та інвалідів Цибенко Петро Степанович.
Шановні колеги, шановні громадяни України! Я хотів би привернути вашу увагу до того, що зазначений документ, зазначений законопроект ми з вами розглядаємо уже не вперше. Одного разу цей документ уже було відхилено. Комітет дуже уважно розглянув поданий Кабінетом Міністрів законопроект. Ми дуже ретельно досліджували його. І я хотів би висловити декілька міркувань, в тому числі тих, які вже сьогодні звучали в запитаннях і відповідях з приводу цього законопроекту. По-перше, я хотів би ще раз наголосити на те, що все-таки увічнення пам’яті осіб, що загинули у наслідок воєн і політичних репресій, дійсно дещо різні категорії. Як кажуть в Одесі, це дві великі різниці. Особливо цю різницю ми маємо відмічати у рік 60-річчя Великої Перемоги. По-друге. Мабуть, не найкращий час для прийняття цього документу – саме рік 60-річчя Великої Перемоги. Поряд зі мною сидять в залі засідань Верховної Ради два учасника Великої Вітчизняної війни. І що відбувається сьогодні? Сьогодні проектом Державного бюджету України, який поданий, завтра будемо розглядати, у учасників Великої Вітчизняної війни, у людей, які перемогли фашизм, забирають житлово-комунальні послуги, і разом з тим приймаємо Закон про увічнення жертв політичних репресій. Вибачте, як це дивитися на подібні речі? І третє. Шановний Романе Михайловичу, я думаю, що ви маєте погодитися зі мною в тому, що Кабінет Міністрів України мав би внести інший документ – про внесення змін до деяких законів України. Адже трьома законами України ці питання регулюються. А саме: Законом про жертви нацистських переслідувань – перший, про увічнення перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років і про реабілітацію жертв політичних репресій. Тобто ми маємо три закони. Ми мали б внести дії до трьох діючих законів, а не створювати четвертий. Оце додаткова посилка, завдяки якої комітет, яку комітет дуже уважно досліджував. І тому думки в комітеті розділилися. І комітет виніс цей документ на розгляд Верховної Ради без свого висновку. Як член фракції комуністів я вважаю, що цей документ не на часі і ми його підтримувати сьогодні не можемо. Дякую.
Дякую. Шановні колеги, Будемо обговорювати? Будемо. Так, в нас часу, правда, залишилося дуже мало. Так, ну, давайте, з вашого дозволу, я продовжую трошки на пару хвилин, щоб завершити це питання і 12 хвилин на обговорення. Добре? Будь ласка, Соломатін, фракція комуністів. За ним Терен [[Таран]].
Шановні колеги, в той документ, в той порядок денний, котрий сьогодні був нам розданий, вкралася якась помилка і, дійсно, закон там сформульований про жертви політичних репресій. Хоча в самому тілі законопроекту йдеться внаслідок воєн та політичних репресій. Тому я хотів би насамперед і про це наголосити і звернути нашу спільну увагу. З другого боку викликає певне непорозуміння того, наскільки є доцільним зараз законопроект, бо вже існує 3 законопроекти, котрі згадував Петро Степанович Цибенко з цієї трибуни, а саме: про жертви нацистських переслідувань, про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні і про увічнення перемоги у роки Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років. Здається там вже врегульована, але ми ж маємо євроінтегруватися і просуватися до європейських стандартів з цього приводу. Але ж разом з тим ми повинні були б подбати і про те, щоб було європейське фінансування виконання цієї великої відповідальної місії перед загиблими з боку держави і нашого суспільства. Але ж в Державному бюджеті з цього приводу, як-то кажуть, там щури навіть нічого не відшукають, а ми намагаємося брати на себе такі зобов’язання. Але ж в мене є такі запитання, виникають. Політичні репресії. Георгій Гонгадзе, про якого ми сьогодні згадували з вами, він є жертвою політичної репресії? Александров? А ті люди, які загинули, коли вони йшли на виборчі дільниці на виборах 2004 року і не дійшли до цих виборчих дільниць, а їх понад десяток лише офіційно згадувалося в листопаді-грудні місяці. Вони є жертвами політичних репресій або ні? Тому і тілі закону йдеться про те, що до жертв політичних репресій відносяться ті, які загинули під час голодоморів і депортацій, а саме тут у нас дуже велика прогалина з визначенням саме того, яким чином і кого ми маємо залучати до цієї категорій загиблих. Тому мені здається, висновок був вірний у Петра Степановича Цибенка, нам треба відокремити політичні репресії від тих, які загинули внаслідок воїн. А взагалі, нам треба було б говорити про жертв війни і не лише військових, але і тих мирних мешканців і, насамперед, дітей, які загинули в роки і під час війн. Дякую.
Про дійте війни ми вже закон прийняли. Таран, будь ласка, фракція Блоку Тимошенко, за ним Георгій Манчуленко.
Віктор Терен, фракція Блоку Юлії Тимошенко, партія «Батьківщина». Дорогі друзі, я зараз звернуся до тіла закону, але спочатку скористуюся, Адаме Івановичу, з вашого дозволу буквально дві хвилини на маленьку репліку. Сьогодні коли йшло голосування за кандидатуру Юрія Івановича Єханурова Головуючий сказав дуже чітко, прошу заблокувати карточки відсутніх депутатів. Якщо карточки народних депутатів, він назвав конкретно прізвища Жулинського, Ключковського і інших не будуть заблоковані, то їх не рахувати. Але, ось у мене стенограма виступу Литвина. Ось у мене роздруківка голосування. І по цьому голосуванні голосували «за» і Жулинський, і Ключковський. Секретаріат мені пояснив, що заблокувати карточки неможливо. Я не знаю чи це знав Голова Верховної Ради України, чи не знав, чи це було щиро ним сказано, чи на публіку, але я прошу засоби масової інформації, які ще є тут і кожного з нас, що за Єханурова голосували не 223 чоловіки, а мінімум 221, максимум, точніше, максимум 221. Тобто Жулинський, Ключковський, хоч їхня роздруківка «Наша Україна», дорогі друзі, ви це зробили, їх в залі не було і це виходило з виступу. Це перше. Тепер вертаємося до закону. Однозначно цей закон потрібний, однозначно цей закон потрібний, він унормовує діяльність Кабінету Міністрів та органів місцевого самоврядування спрямовано на здійснення заходів щодо перепоховання загиблих воїнів та жертв політичних репресій. Я хочу лише додати, що є така моральна категорія, говорив ще колись Адам Міцкевич, що як народ, як нація ставиться до своїх цвинтарів, значить, по цьому можна буде говорити чи матиме цей народ майбутнє чи ні. І тому цей закон потрібний. Давно необхідно створити панти он загиблих від політичних репресій та ж сама Биковня, де були ями забиті українськими селянами, те ж саме Вінниця, коли відступала Радянська армія і розстрілювали в тюрмах і так далі, і так далі. Але ми будемо голосувати за цей закон. Але все-таки я хочу сказати, що дуже жаль, дуже жаль, що в цьому законі справді не вписана така категорія як «Воїни УПА». Зате вписані енкведисти як працівники внутрішніх справ, вписані ці, які і творили цей терор. Але воїнів УПА, які боронили Україну там чомусь немає. Я хочу сказати, що жителі і Західної України і інших місць і самі впорядкують могили воїнів УПА. і принесуть на могили їм квіти. Але наші зобов’язання, як нації, як людей, які себе шанують, які шанують врешті-решт Бога, було б вписати туди воїнів УПА. І нарешті, нам треба подумати про те, щоб з усіх цвинтарів світу, як це зробили цивілізовані нації, позвозити наших героїв і загиблого Симона Петлюри, і Євгена Коновальця, і Олеся Кандиби, і інших, якщо ми думаємо про майбутнє. Дякую.
Так. ви зверталися з запитанням до Голови. Ви правильно ж прочитали стенограму. Чому ви його звинувачуєте? Спочатку прочитали правильно, а потім звинувачуєте. Будь ласка, Георгій Манчуленко.
Георгій Манчуленко, 203 виборчий округ, Чернівецька область, фракція Української народної партії. Шановний Головуючий, шановні колеги! Чи на часі прийняття законопроекту про увічнення пам’яті осіб, що загинули внаслідок політичних репресій? Без сумніву, що на часі. І навіть в рік 60-річчя великої перемоги, бо невинно убієнні, кров їхня кличе до нас, щоб ми якомога швидше цю проблему врегулювали. Ті, хто знищені в катівнях, ті, хто загинув внаслідок інших актів влади політичної розправи, якомога швидше повинні бути пошановані українським народом в незалежній українській державі, в тому числі і жертви голодомору 32-33 року. Свого часу Верховна Рада України прийняла Постанову, і ця постанова була прийнята, за ініціативою Української народної партії про відзначення жертв голодомору 32-33 року із встановленням відповідного монументу в місті Києві там, де зараз височіє недобудований будинок поруч з Маріїнським парком і який готувався для новітніх українських олігархів. Саме в тому районі Українська народна партія пропонувала поставити пам’ятний монумент жертвам голодомору 32-33 року. Постанова Верховної Ради успішно, в лапках, не виконана, ніхто не поніс відповідальності за те, що ця постанова не виконана. І ми маємо сором на краю Маріїнського парку і дивимося, з сумом споглядаємо, що ж там хотіли спорудити новітні нувориші новітньої історичної епохи. Тому я ще раз звертаюся до вас, шановні колеги, від імені фракції Української народної партії віддати свої голоси на підтримку даного законопроекту. Він, можливо, не влаштовує навіть нашу фракцію в повному об’ємі, фракцію Української народної партії, він є надто загальним і рамковим законопроектом, але принаймні хоча б в такому вигляді ми виконаємо свій обов’язок перед десятками, сотнями тисяч, мільйонами невинно убієнних наших громадян, кров яких зове і кличе нас, щоб ми нарешті належним чином пошанували їхню пам’ять, пам’ять тих родин, пам’ять їхніх нащадків, які ще на сьогоднішній час є живі, і теж звертаються до на, щоб їхні предки були належно пошановані незалежною українською державою. Українська народна партія сподівається, що і постанова Верховної Ради, яка не була виконана, нарешті буде проаналізовано, чому вона не виконана, і що понесуть відповідальність ті, хто цю постанову не виконав. Ми підтримуємо прийняття у першому читанні. Дякую.
Михайло Мельничук, фракція Соціалістичної партії.
Мельничук, фракція Соціалістичної партії України, Чернівецька область, Всеукраїнська спілка власників земельних та майнових паїв. Шановний Адаме Івановичу! Шановні колеги, радіослухачі! Передумовою прийняття цього законопроекту я хотів би сказати, що, безумовно, якщо ми сьогодні проголосуємо, і даний законопроект буде прийнятий, то відповідно у бюджеті 2006 року будуть передбачені кошти, тому що ми завжди беремо будуємо, а потім вишукуємо, як віддати тим будівельникам за ті пам’ятники і так далі, а держава як би у нас осторонь. І все-таки, приймаючи цей законопроект, а Верховної Ради поставить крапку, що все-таки, чи були, чи не були політичні репресії. А проголосувавши цей закон, воно є так. І безумовно, що повернутися треба не тільки у вчорашній день, а подивитися ще в історію України, для того щоб все-таки поставити крапку і в майбутньому не допустити те, що сьогодні спостерігається ще на теренах нашої держави України. А сьогодні Президент України заявив про те, що він солідарний з тим, що щось, можливо, і було. І він як Президент гарантував, що цього не буде. І Президенту треба вірити. Але я хотів би сказати наступне, що, шановні колеги і шановні друзі, не дивлячись на те, що ми з вами сьогодні будемо голосувати за цей законопроект, щойно ми були солідарні в тому, що нічого не зробили по Гонгадзе. Практично ми розуміємо, що проголосували ми постанову, як проголосували нічого, ніяка постанова – правильно підказують колеги, що це ніяка постанова. Суспільство не отримає відповіді по всіх питаннях, не отримає відповіді. І тому хай ті, хто голосував за ніяку постанову, зрозуміють, що гратися можна тільки в залі – з виборцями гратися не потрібно. Дякую.
Михайло Васильович.
Не треба попереджати, я все знаю.
Добре, це дуже добре, що ви знаєте, але треба і дотримуватися. Так, шановні, так. Гірник, хвилина. Заєць за ним, хвилина. Будь ласка.
Євген Гірник, Конгрес українських націоналістів. Шановні колеги, тут мови не може бути, щоб не поєднати в цьому законі жертв політичних репресій і учасників воєн. Я не дивуюся, що спадкоємці колишніх організаторів політичних репресій так виступають проти цього закону. З рештою, жертви воєн – це також жертви політичних репресій, бо дуже великі втрати були під мудрим керівництвом деякої партії. Тому він потрібний. Він є недосконалий, тому що, дійсно, тут указані працівники органів внутрішніх справ і не вказані їхні жертви, в тому числі, і в моєму рідному краї. Я думаю, що міжвідомча комісія міністерська – це тимчасовий орган, вже розробляється проект закону і проект указу Президента про інститут національної пам’яті, і він, дійсно, буде займатися цими проблемами. А зараз в першому читанні цей законопроект треба прийняти.
Іван Заєць.
Іван Заєць, фракція Української народної партії. Я підтримую свого однопартійця Георгія Манчуленка в тому, що нам треба прийняти цей законопроект. І, шановні друзі, давайте не спекулювати, давайте не вбачати у цьому законопроекті якийсь лихий задум. Цей законопроект нам дозволить вшанувати осіб – усіх по суті, які загинули і внаслідок воєн, і політичних репресій. Але я хотів би, щоб у цьому законопроекті все-таки було виокремлено в окремий розділ – це жертви голодомору. Не треба забувати цю сторінку в історії, тяжкій історії нашого народу. І треба розуміти, що ми дуже погані нащадки, якщо ми сьогодні не вшануємо жертви, ці жертви належним чином. Не вшановуючи жертв, ми прирікаємо свою націю на повторення таких речей. Тому, шановні народні депутати, давайте не кривити душею, хто тут виступав, що у нас є, знаєте, норми в інших законопроектах, приймемо цей рамковий документ, доопрацюємо його суттєво. Потім приймемо такий законопроект, який би унормував би діяльність органів.
Зварич, одна хвилина, і будемо визначатися.
Дякую, Адаме Івановичу. Шановні колеги, знаєте, коли ми розробляли цей законопроект у Міністерстві юстиції, ми, мабуть, забули про те, що його розглядатимуть політики, які є членами окремих політичних партій, кожна з яких має певні свої ідеологічні позиції, які випливають з певних історичних традицій. Я тут сиджу і вас слухаю, я думаю, що ви не читали самого законопроекту. Тут немає політики. Тут є всього-на-всього виконання боргу держави перед тими людьми, яким належить ця найвища пошана держави. Більше нічого. Кабінет Міністрів України не збирається полагодити той конфлікт, який досі, уже роками триває в цьому сесійному залі. Що стосується конкретних зауважень з боку профільного комітету. Шановний пане Петре, ви забули також про те, що законопроекті йде мова про таку категорію осіб, яка аж ніяк не вписується в ті три закони, про які ви говорили. Для прикладу. Військовослужбовець, який загинув, виконуючи свій обов’язок перед державою у миротворчій операції. Яким чином його вшанувати в контексті тих трьох законів? Неможливо. І це є питання юридичної техніки. От. Якщо з технічних міркувань ми будемо відкладати те, що ми мали би вже давно зробити, тоді мені видається, що ми, дійсно, якось не усвідомлюємо собі того боргу, який ми всі разом, будучи при владі, несемо перед цими поколіннями, цими людьми, які, дійсно, віддали саму найвищу цінність. Тому я вас уклінно благаю, відкладіть свої політичні уподобання, відкладіть всі ті нагромаджені емоції, які ви з собою несете у зв’язку із окремими конфліктними ситуаціями зі своїми ідеологічними суперниками, і прийміть, будь ласка, цей законопроект.
Дякую. Будемо голосувати? З мотивів? Запишіться з мотивів голосування. 3 хвилини. Будь ласка, покажіть на табло. Петренко. За ним Беспалий. Петренко, Симоненко мікрофон, будь ласка.
Шановні колеги! Шановні радіослухачі! Фракція комуністів не буде голосувати за цей проект закону і вас просить не підтримувати. Чому? По-перше. Треба визначити справді статус політичних жертв бандерівщині і тих, хто загинув від рук бандерівців. Це по-перше. А, по-друге. У нас нові політичні репресії почалися за часів нової влади режиму Ющенка. Бо за нової влади – влади націоналістів, соціалістів жертвами політичних репресій є п’ять-шість мільйонів школярів, яких у примусовому порядку за підручниками історії затвердженого Міністерством освіти міністр Ніколаєнко примушують бути схожими на корупціонерів нинішнього режиму. Фотографії показані, і все звертається увага на те, що треба підтримувати цей режим, бо це режим якраз встановлений цими корупціонерами. Це ганьба для народу України! Таким же чином примушують тих же вчителів викладати неправдиву, викривлену історію, і на цьому деморалізують і руйнують духовний світ дитини. Тому я пропоную не підтримувати.
Борис Беспалий, будь ласка.
Борис Беспалий, Блок Ющенка «Наша Україна». Шановні колеги, стосовно проекту цієї постанови, я думаю, тут виконуючий обов’язки міністра юстиції говорив настільки логічно, що важко заперечити. Це наш спільний акт вдячності минулим поколінням. Ну, незначний наш внесок в ту шану, яку ми своїм попередникам винні. Я думаю, тут навіть важко про щось дискутувати, і , безумовно, ми просто морально, морально, я підкреслюю, зобов’язані проголосувати. інше питання – що не можна одним актом юридичним вирішити все і одразу. І дійсно, ми маємо вшановувати і інших людей, які просто. Але це має бути предмет інших постанов. Це не є підстава не шанувати цих людей. Тобто просто ми це питання не закриваємо. І насамкінець. Я думаю, ми повинні якраз на таких речах відчувати свою національну державну консолідацію, а не шукати підстави для протистояння. Прошу всіх проголосувати «за», звичайно.
Будь ласка, Віктор Таран.
Віктор Терен, Блок Юлії Тимошенко. Шановні друзі, ми впорядкували німецькі цвинтарі. Ми впорядкували польські цвинтарі, Ворлята у Львові. Ми шануємо кров, пролиту всіх націй. Єдине. української, через те, що це українці. Так не робиться ніде у світі. Я хочу сказати, що цей закон справді недосконалий. Він навіть нас не влаштовує. Але принаймні, в першому читанні. Принаймні, в першому читанні ми повинні його прийняти, якщо ми цивілізована нація, якщо ми відчуваємо чиїх батьків ми діти, бо на превеликий жаль, якщо я встигну за 20 секунд, ми інколи цього не шануємо, бо навіть сьогодні кандидат в Прем’єри Юрій Іванович Єхануров сказав, що Шевченко заяложений. Я хочу сказати, що це ніколи не може бути заяложеним, хтось інший заяложений, але не Шевченко і не наші предки. Спасибі.
Так. Дякую. Час вичерпаний. Будемо голосувати. Я ставлю на голосування. Репліка, будь ласка. Називалася фракція, давайте ми, дозволяємо собі таке, що репліка. Бокий, будь ласка. Репліка хвилину.
Іван Бокий, фракція соціалістів. Тут змови, сьогодні вкотре називається якась міфічна влада націоналістів і соціалістів. Знову називаються підручники історії, де пропагуються уже якісь корупціонери і так далі. Так я повинен сказати, що ці підручники написані задовго до нинішньої влади. ’ не знаю, де там, хто побачив націоналістів, соціалістів. Цей. із пришелепуватих. Цей слоган написаний до цього пришелепуватого, до цих пришелепуватих, значить, слоганів, розумієте? Тому я характеризую такі висловлення, як, знаєте, в пісні є: «Привет, привет – пока, пока».
Так, завершено обговорення. Я ставлю на голосування про прийняття за основу в першому читанні проекту закону увічнення пам’яті осіб, що загинули внаслідок політичних репресій – 7475. Прошу визначатись. [[18:14:39]] За-158 По фракціях, будь ласка: комуністів – 0, «Регіони України» - 1, «Наша Україна» - 43, Народної партії – 7, блоку Тимошенко – 30, соціалісти – 24, Української народної партії – 22, «Вперед, Україно!» - 4, соціал-демократи – 0, «Єдина Україна» - 1, «Реформи і порядок» - 8, Партія промисловців, підприємців – 0, Народного Руху України – 15, НДП, «Трудова Україна» - 1, позафракційні – 2. Таким чином, законопроект відхилено. Прошу працювати далі, тому що дійсно тут правильно кажуть про участь тих, хто в миротворчих операціях бере, але Роман Михайлович, Роман Михайлович, це правильно, що ті, хто бере участь в миротворчих операціях, але ж вони не попадають під жертви політичних репресій. Також є. Також є. Так що давайте працювати. Законопроект відхилено. На цьому вечірнє засідання оголошується закритим. Дякую всім за плідну роботу. Стретовичу я винен репліку на наступному засіданні.