Dame i gospodo, porez na dodatu vrednost donet je još 1998. godine u Saveznoj skupštini, tada Savezne Republike Jugoslavije. Nadležni republički organi su, prema Ustavnoj povelji i Zakonu o primeni Ustavne povelje, u obavezi da taj zakon i danas primenjuju. Zašto se to ne radi, to je pitanje za predstavnika Vlade, koji danas nije ovde. Toliko o tome, vezano za hvalospeve i sadašnje vladajuće većine, a i ove prethodne dosovske, da je svet nastao 5. oktobra 2000. godine. Vidite, nije, nastao je mnogo pre. Srbija je nastala mnogo pre i funkcionisala je mnogo pre vas. Zakon koji je donet te 1998. godine je čak bolji od predloga koji nam je danas, odnosno juče ponudila Vlada Srbije na usvajanje, i iz tog razloga mi iz SRS mislimo da se sa ovim zakonom nije moralo žuriti. Znači, imamo zakon koji je bolji od ovog i ovo nije trebalo da nam bude prioritet. Da ne bude zabune, da ne bude zloupotreba koje se već čuju ovih dana u medijima, SRS misli da ovaj zakon, odnosno zakon o porezu na dodatu vrednost treba da se donese, ali mislimo da to ne treba da bude zakon u predloženom tekstu i ne treba da bude u ovom momentu donet, mada se ovde čulo da je trebalo ovaj zakon doneti još ranije. Mi mislimo da je trebalo još malo da se sačeka. Stav je SRS da država treba da donosi zakone koji su u korist građana Srbije. Ovaj zakon je samo u korist punjenjabudžeta Srbije. Naš je generalni i načelni stav da država mora da vodi računa o svojim građanima. Pre nekoliko dana jedan funkcioner DS reče kako ćemo u evropske integracije da se uključimo 2011. godine i da moramo odmah da prionemo sa pripremama. Vi ste pogrešno prionuli na donošenje zakona o porezu na dodatu vrednost. Trebalo je da prionete na oživljavanje privrede, na skidanje lanaca i katanaca. Da vas podsetim, skidanje lanaca i katanaca u izbornoj kampanji građanima Srbije obećao je trijumvirat Tadić, Koštunica, Karić. Dame i gospodo, pogrešno mislite ako mislite da se u Evropu stiže Tadićevim tramvajem zvani želja. U Evropu ne možemo ući sa uništenom privredom, ne možemo sa milion nezaposlenih, uz još milion u perspektivi, koji nam obećavaju pojedini ministri u medijima. Neće Evropa, dame i gospodo, uništenu privredu. Zato se u normalnim zemljama ovaj zakon donosi među poslednjim zakonima u okviru dirigovanih zakona. Zašto ovo naglašavamo? Zato što smo sigurni da će primena zakona o PDV još više uništiti i ovo malo privrede koja još nije uništena, da će se staviti novi lanci i katanci, zato što privreda nema slobodnih sredstava, zato što će se za plaćanje PDV morati koristiti bankarski krediti koji su, dobro znate, veoma skupi, mnogo skuplji nego bilo gde u Evropi. To neminovno mora da izazove inflaciju. Uostalom, o tome otvoreno govori Radovan Jelašić, koji već najavljuje da će evro do kraja godine da ode na 80 dinara. Najavljuje i novu novčanicu od 500 dinara. Sve su to preduslovi za inflaciju, odnosno to je početak obelodanjivanja da inflacija već postoji i da je priča o stabilnom dinaru bila šarena laža. U svakom slučaju, poslanici SRS smatraju, ako će se doneti ovaj zakon o porezu na dodatu vrednost i ako hoćemo da taj zakon zaista ima smisla, da njegova primena ne škodi građanima Srbije, da ne uništava privredu, da je neophodno da usvojite amandmane koje je SRS podnela, odnosno naša poslanička grupa, na ovaj zakon. Amandmani su, verujte nam, krajnje dobronamerni, zato što nam je stalo da ovaj zakon, kada ga budete doneli, ne bude zakon koji će nam biti kamen o vratu. Naši amandmani su upodobljeni ekonomsko-socijalnim uslovima u Srbiji, a verujemo i ubeđeni smo da je to osnovno o čemu Vlada Srbije i vlast u Srbiji treba i mora da vodi računa. Sada ću kratko samo o nekim članovima zakona o kojima će, naravno, biti govora više u pojedinostima, povodom amandmana. Recimo, u članu 4. predvideli ste razmenu dobara za druga dobra ili usluge; između ostalog, kaže – iskazani prihod iznad količine utvrđene aktom koji donosi Vlada Republike Srbije. Mi smatramo da ovo ne može ovako da stoji, da je neophodno da se ovo reguliše zakonom, da je zaista krajnje vreme da se prestane sa vladanjem uredbama. Svi ste vi iz vladajuće koalicije imali značajne primedbe i na prethodnu vlast u izbornim kampanjama upravo zbog vladanja uredbama, a izgleda sve ono što ste govorili građanima, zato što ste znali da to građani žele da čuju i da im to odgovara, vi sada sve to radite kao da nikada ništa suprotno od toga niste obećavali. U članu 6. i 7, recimo, dajete izvesna ovlašćenja ministru. Mi takođe mislimo da je to neprimereno, da ono što ste vi predvideli za ministra treba da bude u nadležnosti Vlade. Jedna je stvar što mi srpski radikali ne verujemo aktuelnom ministru Dinkiću, ali i bez obzira na to mislimo da bilo kojem ministru ne treba dati takva ovlašćenja, da je Vlada ta koja, u principu, odgovara za primenu zakona i zato Vlada i treba da ima takva ovlašćenja. U članu 8. smo predvideli da se iz grupe poreskih obveznika brišu poljoprivrednici, zato što smatramo da poljoprivreda mora da bude oslobođena PDV, ukoliko nam je stalo da bar poljoprivredu u Srbiji totalno ne uništimo, jer zaista je već maksimalno uništena. U članu 11. ste predvideli mesto prometa dobara. To je mesto, između ostalog, prijema vode, električne energije, gasa i toplotne energije. Zaista neverovatno, kao da govorite o zemlji koja je u blagostanju, da ozakonjujete da se plaća porez čak i na vodu. Drage moje kolege, previše je to i za bogatu zemlju, a kamoli za ovako osiromašenu Srbiju. U članu 23. su nabrojana dobra za koja je utvrđena najpre opšta stopa od 18%, pa posebna stopa od 8%. Mi smo predložili da se ovaj član briše i to zaista jeste neophodno, i smatramo da osnovne svakodnevne namirnice i proizvodi moraju biti oslobođeni PDV-a. Ne smemo dovesti građane u situaciju da ne mogu da kupe hleb, mleko, brašno, šećer, jestivo ulje, ogrev, udžbenike itd, ne mogu sve sad da nabrajam, ali čućete kada budemo govorili o pojedinostima. U članu 24. je navedeno gde se neće plaćati PDV. Mi mislimo da ovde treba uneti i one proizvode koji su u članu 23. spomenuti. U članu 26. u prvom stavu predložili smo da se brišu tačke 2), 3), 4), zato što je praksa pokazala da ovo što ste predvideli ovim tačkama u okviru carinskog postupka privremeno uvoze i ponovno izvoze, kao i o stavljanju carinskih postupaka, aktivnog oplemenjivanja sa sistemom odlaganja itd, da je to do sada u praksi bio najveći izvor sive ekonomije. Nemojte, molim vas, da pričate o ukidanju sive ekonomije takošto zabranjujeteljudima da na pijacama prodaju da bi preživeli, da preprodaju neke proizvode na rubovima pijaca i onda se hvalite kako ste ukinuli sivu ekonomiju, a onu pravu sivu ekonomiju koja uništava državu, koja uništava ekonomiju, građane Srbije, čak predviđate i zakonom. To je prema mišljenju SRS nedopustivo. U članu 34. takođe smo predložili da se brišu poljoprivredni proizvođači iz ovog člana, sa istim obrazloženjem da treba osloboditi poljoprivredu od plaćanja PDV. Hvalili ste se vi kada ste donosili budžet kako ste povećali agrarni budžet za tri puta. Građani koji sebave poljoprivredom dobro su osetili da vaših tri puta više u stvari znači tri puta manje, i još sad da plaćaju PDV na poljoprivredne proizvode, hajde da im kažemo - nije briga državu za poljoprivrednike, snalazite se kako znate i umete. Budite otvoreni, kažite građanima Srbije ono što im radite kroz ove zakone. Ne može svaki građanin da se upozna sa zakonom pa da zna šta stvarno znači koji zakon, jer čuje vas na svim televizijama, kako je sada PDV zakon koji će stvoriti blagostanje u Srbiji, a kroz dva-tri meseca od dana njegove primene će se osetiti šta to stvarno znači i koliko je to pogubno za građane Srbije. Kaznene odredbe koje ste predvideli su zaista katastrofalne. Novčanom kaznom od 100.000 do 1.000.000 dinara kazniće se za prekršaj obveznik, pa onda nabrajate u kojim slučajevima. Ovo je neverovatno, da ovako visoke iznose kazni predviđate. Osim toga, ove kaznene odredbe već postoje u Zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Nećemo valjda samo da kaznama punimo budžet i to da kažnjavamo duplo za isti prekršaj. Razumem potrebu ministra Dinkića i Vlade Srbije da se napune budžet, to jeste obaveza Vlade, ali Vlada bi morala da vodi računa i o građanima koji pune budžet. Na kraju, u članu 68. koji govori o početku primene ovog zakona, predložili smo da to ne bude 1. januar 2005, nego 2006. godine, mada je i to rano, s obzirom na činjenicu da smo suviše daleko od ulaska u evropske integracije i svakim danom smo sve dalje. Ako aktuelni ministar i aktuelna vlada ostanu još pet-šest meseci na vlasti, to znači da će još za pet-šest godina da nam se produži taj rok u odnosu na do sada utvrđeni – 2017. godinu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Momir Marković. Replika, gospodin Matić.
Gospođo Radeta, molim vas, jedna replika vama je upućena. Da se razumemo, DSS učestvuje u republičkoj vladi i znajte da niti poslanici DSS, niti taj deo republičke vlade neće nikad podržavati ljude poput onih koji su se na teškoj muci ovog naroda obogatili. Kao Požarevljanin mogu da vam kažem da su upravo ljudi poput Bogoljuba Karića napravili one katance koji se danas nalaze na nekim industrijama koje se susreću čak i u onim predizbornim spotovima samog Bogoljuba Karića. Mogu da vam kažem da je delom rada njegove korporacija propala požarevačka banka koja je bila stožer požarevačke industrije i da znate da poslanici DSS ne mogu podržavati ljude koji su tokom 1991. godine iz primarne emisije dizali ogroman novac za navodne pogone, male pogone na Kosovu i Metohiji, a onda, tokom inflatornog talasa 1993-1994. godine, možda u vrednosti paklice cigareta to vraćali. Dakle, to nisu partneri DSS i molim vas da ubuduće ne zloupotrebljavate ovu govornicu i posebno da ne stavljate DSS u takav kontekst.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Momir Marković, a neka se pripremi narodni poslanik Goran Jakšić.
Mislio sam, dame i gospodo narodni poslanici, da će moj prethodnik da pomene i Beobanku, i Investbanku, i Jugobanku, pa se onda setim da su one propale pod Dinkićem, a ne u vreme Slobodana Miloševića. Dame i gospodo narodni poslanici, pripremajući se za ovu tačku dnevnog reda, pošto nisam ekonomista, pokušao sam da nađem šta su ljudi od struke i nauke rekli o zakonu na dodatu vrednost, o PDV. Nađem intervju od 15. juna, gde prof. dr Dejan Popović ishvali PDV, pa se pitam što to nismo uveli pre nekoliko godina. To smo 1998. na saveznom nivou uveli, a što to nismo uveli već 2000. godine, kada je to tako dobro, a obzirom na činjenicu da je Dejan Popović bio zamenik ministra, član Vlade i sva su mu vrata bila otvorena. Bio je i na Osmom kongresu, ali tad nije bio član... (Predsednik: Molim vas, ne ometajte govornika. Izvolite, gospodine Markoviću.) Ono što me je iz intervjua Dejana Popovića posebno obradovalo, kaže - kada se EU priključe Bugarska, Rumunija, Hrvatska, Srbija će sa svih strana biti okružena zemljama u kojima će važiti evropska pravila. Njoj, nažalost, predstoji period još desetak godina i bićemo svojevrsno izolovano ostrvo u EU. Tu našu nesreću mogli bismo da iskoristimo tako što ćemo privući od nekih multinacionalnih kompanija delove da dođu i da svoj kapital lociraju kod nas, i da ne čitam dalje. Onda bismo mi bili Segedin i Bukurešt, u vreme inflacije šta su značili Segedin i Bukurešt za Srbiju, to bismo mi bili za zemlje Evropske zajednice, novoformirane. Drugim rečima, Hrvati, Rumuni, Mađari, Bugari dolaziće kod nas na buvlje pijace da kupuju krpice, da preživljavaju, da kupuju hranu, jer prof. Popović je to tako otprilike predvideo.Šta ćemo mi onda u Evropu? Hajde da ostanemo otvoreno ostrvo, da svi dolaze kod nas, da se bogatimo na taj način. (Predsednik: Upozoravam narodne poslanike, bez dobacivanja. Nastavite, gospodine Markoviću.) Na kraju, Popović reče - porez na dodatu vrednost je desert, ali prethodno bi trebalo da se obezbedi glavno jelo, a glavno jelo je ambijent u kome će investitor da se oseća sigurno, u kojem će znati da njegovo ulaganje ima stabilan, ispravan i pravni okvir, da će sudovi na efikasni način moći da zaštite njegove interese.Ko vas je, gospodo, sprečavao 2000. godine da od buldožer revolucije stvorite taj ambijent, pa da imamo i glavno jelo, a ne samo desert. Onda se setim da je kao zamenik ministra bio u Vladi i da je sada rektor Beogradskog univerziteta. Toliko o tome koliko se Dosmanlijama politika nije isplatila. Prof. dr Žarko Ristić, profesor Ekonomskog fakulteta, koji pored ostalog predaje i ovo, kaže - kod nas se po pravilu ističe da porez na dodatu vrednost ima značajnije prednosti u odnosu na porez na maloprodaju, izdašniji je kao budžetski prihod, efikasniji u suprotstavljanju poreskoj evaziji i sposobniji proces oslobađanja robe od poreza. Svaki poreski obveznik mora, pored svih evidencija koje je do sada vodio, još ogromne papire da pripremi i mnoge evidencije da vodi, da ne bi nehotice negde prekršio zakon i, što kaže gospođa Radeta, uvaženi poslanik SRS, došao u situaciju da bude kažnjen od 100.000 do 1.000.000 dinara. "Uvođenje poreza na dodatnu vrednost, po pravilu", kaže profesor, "implicira pravljenje rigoroznih prethodnih analiza o efektima primene poreza na cene, na socijalne implikacije, sa stanovišta domaćinstva sa nižim dohocima. Izuzetno je važno predvideti uticaj poreskih stopa poreza na dodatu vrednost na promet hrane, lekova, električne energije, grejanja, vode, usluga, javnog prevoza, ortopedskih pomagala, pogrebnih usluga, PTT usluga, knjiga, novina, časopisa itd." Šteta što ministar danas nije tu, pa da građanima Srbije još jednom objasni, meni ono objašnjenje nije bilo dovoljno jasno, kako će 108 biti manje od 100, jer ćemo knjige, časopise, novine, lekove opteretiti sa 8% poreza na dodatu vrednost. Ako je nešto 100 dinara i još 8 dinara – 108 dinara, kako je to manje od 100 dinara? Pri tom je zaboravio da su neke stvari bile oslobođene poreza, a neke od tih vrsta robe i usluga su srpski radikali već tri-četiri godine tražili da se oslobode poreza, roba široke potrošnje, najneophodnija za puko preživljavanje. Na kraju, kaže: "U privredama u tranziciji, koje su slepo prihvatile porez na dodatu vrednost kao okosnicu moderne fiskalne reforme, došlo je do povećanja maloprodajnih cena, do ekonomskog zaduživanja privrede, do pada kupovne moći, do rasta troškova, do smanjenja prodaje, rasta troškova života i do dvostrukog povećanja dohotka države." Da li je cilj uvođenja poreza na dodatu vrednost da se privreda rastereti, da se oni katanci skinu, pa da i ta preduzeća počnu da funkcionišu, ili je osnovni cilj poreza na dodatu vrednost da se napuni budžet. Pre će biti da je ovo drugo, jer i sad budžet zveči kao prazno bure. Znamo da je nekih 40 milijardi u startu bio prazan. Ministar Dinkić ima nameru da napuni, ako ničim drugim, ono kožom građana Srbije, koju će sa leđa da im skine. Na kraju: "Stara istina da država koja zahvata previše od vrednosti nacionalne proizvodnje može da dovede do sloma privrede, u kojoj će smanjenje proizvodnje neminovno redukovati poresku osnovicu i povećaće se poreska stopa". Samim tim, neće više morati Karić, kako reče uvaženi kolega, da stavlja lance i katance. Sami će direktori preduzeća i sami će radnici u preduzećima morati da stave lance i katance. Dame i gospodo narodni poslanici, uvođenje poreza na dodatu vrednost, a nemam razloga da ne verujem profesoru kome je to zanat i hleb, inflaciju će odmah povećati od 5% do 25%. Jedini pozitivni efekti uvođenja ovakvog zakona, bez usvajanja onih amandmana o kojima smo govorili, biće ti što će budžet biti pun. To što će nauka, kultura, prosveta, zdravlje mnogo više koštati, izgleda da ni ministra Dinkića, a koliko vidim ni ovu još malo vladajuću većinu, ne interesuje. Imam predlog za gospodina ministra: pošto nema više načina da prikupi sredstva, neka primeni stari metod, a on vrlo dobro zna kako se sredstva obezbeđuju – čarapu na glavu, pušku u šake, pa u Narodnu banku, tamo ima para.
Reč ima narodni poslanik Goran Jakšić, a neka se pripremi narodni poslanik Milan Stevović.
Poštovani predsedavajući, predsedništvo, poštovani narodni poslanici, imamo još jedan od veoma važnih zakona na dnevnom redu ovog saziva Skupštine Srbije. Ovo će biti, po svoj prilici, jedan od, nažalost, manjeg broja zakona koji imaju podršku svih poslanika i svih poslaničkih grupa, iako neke od tih poslaničkih grupa, koje ovo ocenjuju kao dobar zakon ili barem nacionalno pravu stvar za Srbiju, ipak neće glasati. Naravno, oni će za to imati neko svoje objašnjenje prema građanima Srbije. G17 plus spada u one političke grupe, u one stranke koje imaju pozitivan stav prema ovom zakonu i koje će glasati za ovaj zakon. Imamo sasvim dovoljno razloga. Onaj najosnovniji razlog je što je ovo jedan novi, veoma napredan oblik oporezivanja koji je, nažalost, malo zakasneo što se tiče primene u našem poreskom sistemu, ali je već odavno zaživeo i veoma uspešno funkcioniše u većini evropskih i u značajnom broju zemalja u svetu. Ono što je glavna stvar, to je jedan oblik poreskog opterećenja, odnosno oporezivanja, koji ima nameru da stimulativno deluje, pre svega, prema ekonomiji, ali vidi se u Predlogu zakona da je njegova stimulativnost i prema građanima Srbije. Tri aspekta su veoma interesantna, koje sigurno treba pomenuti i koje će građani videti kod primene ovog zakona, ali koje treba najaviti pre njegovog usvajanja. To je pravednija i ravnomernija raspodela poreskog opterećenja, što je do sada bio veliki problem i glavna zamerka zagovornika poreza na promet. Ravnomernija raspodela će imati i kao svoju posledicu, praktično, ukidanje sive ekonomije, jer neće biti nikome u interesu da posluje sa ljudima koji nisu prijavljeni, koji ne plaćaju PDV, ali će uopšte ceo sistem uticati na smanjenje sive ekonomije, i to veoma direktno. To su iskustva koja su nam pokazale zemlje koje su pre nas ušle u sistem PDV, koje su nekoliko puta povećale punjenje budžeta, gde je došlo do potpunog ukidanja sive ekonomije. Drugi aspekt je efikasnije punjenje republičkog budžeta. O ovome ću nešto reći na kraju, pošto je bilo različitih tumačenja ove, po nama, veoma pozitivne posledice, ne samo pozitivne posledice zakona, nego pozitivne posledice prema građanima, kada bude primenjivan ovaj zakon. Treće, nastavak podsticajne politike ove vlade prema i ekonomiji, ali i prema standardu svakog našeg građanina. U pogledu 18% opšte stope i 8% posebne stope kod većine zemalja Evrope je situacija sasvim drugačija. Na primer, u Danskoj je opšta stopa 25%, u Hrvatskoj 21%, u Australiji 20%. Veoma mali broj zemalja ima za procenat ili dva nižu opštu poresku stopu PDV. To pokazuje koliko je Vlada ovim predlogom zakona, koji je, moram da kažem, korigovan u odnosu na raniji predlog zakona, koji je bio 20% plus 5%, a ovde imamo 18%. Dakle, mali broj zemalja ima progresivni oblik ovakvog oporezivanja. To je Velika Britanija i još neke zemlje, gde je za svega jedan ili dva posto niža osnovna poreska stopa. Ono što je veoma interesantno, izdvojiću par stvari, jeste direktno podsticanje izvoza, jer Predlogom zakona su svi izvozni poslovi oslobođeni plaćanja PDV. To je poresko oslobađanje sa tzv. nultom stopom, jer uključuje i pravo na odbitak prethodno plaćenog poreza. Ovim je Vlada pokazala da direktno ima nameru da politikom podsticanja izvoza upravo radi po onim programima koje je većina stranaka ovde, a i G17 plus, u svojim predizborni programima proklamovala. Zatim, oslobađanje poreza odnosno PDV na unos dobara u slobodne zone i pružanje usluga u njima. Probaću još nešto da kažem o ovoj temi - ovo se prvi put pojavljuje u našoj ekonomiji. Do sada nismo imali ovakvo poresko rešenje. Slobodne zone nisu bile oslobođene poreza na promet, znači oni koji su pružali usluge u slobodnim zonama, ali i oni koji su radili u slobodnim zonama, nisu imali ovakve oblike poreskog oslobađanja, niti na uvoz dobara, niti na rad u slobodnim zonama. Ovo će direktno uticati, a već se i pojavljuju neke intencije, odnosno namere novih investitora u slobodne zone da iskoriste ovakvu pogodnost novog zakona, koji će naravno biti u vezi sa novim zakonom o slobodnim zonama, a to će direktno rezultovati, nadam se, velikim brojem novih grinfild investicija, koje su ipak retkost kod nas, a u čemu je budućnost naše ekonomije. Slobodne zone su mesto koje će, sa ovakvim poreskim oslobađanjem, biti veoma pogodne za nove investicije, u kojima ćemo imati direktno ugradnju objekata i otvaranje firmi koje će se baviti proizvodnjom. Takođe, oslobađanje od PDV-a u slobodnim zonama i generalno uvođenjem PDV sa ovakvim poreskim stopama, uticaće da zemlje našeg okruženja, koje će nažalost ući pre nas u Evropsku uniju, odnosno investitori koji sada rade u tim zemljama povući će se u Srbiju, uložiće svoja sredstva, a pre svega očekujemo u - slobodne zone, zbog pogodnosti koje one pružaju ovim zakonom, ali i uopšte u - Srbiju, i na takav način ćemo iskoristiti, nadam se veoma uspešno, mogućnost da to što ipak nismo u prilici da ranije uđemo u Evropsku uniju, sve pozitivne posledice toga iskoristimo tako što ćemo prikupiti nove investitore da ulože svoj kapital i da krenu sa aktivnostima, pre svega sa proizvodnjom u Srbiji. Direktno se vidi i razumevanje predlagača zakona za mogućnost da se izvoz, kao velika aktivnost, pojavi u Srbiji, time što je na predlog izvoznika povraćaj poreza za velike izvoznike sveden na svega 15 dana. Predlagač je zaista imao puno razumevanje i vidi se da je smisao zakona podsticajan, a ne da se vrši bilo kakvo povećanje poreskog opterećenja, ili da država pravi neke nove namete. Na kraju, a vezano za građane, verujem da će to za njih biti veoma interesantno, promet zemljišta, i poljoprivrednog i gradsko-građevinskog zemljišta, oslobođen je PDV. Promet polovnih vozila i plovila prvi put će biti oslobođen plaćana PDV. Građani će verovatno biti zadovoljni, već znam neke reakcije, oni koji su imali priliku da čuju nešto o ovom zakonu pozitivno ocenjuju ovakvo zakonsko rešenje. Ovo je bio veliki problem. Građani su stavljali dosta primedbi i na to što se prilikom svake transakcije polovnih vozila i plovila plaćao porez na promet. Ovim zakonom je to regulisano na pozitivan način. Ukinut je PDV. A što se tiče punjenja budžeta, naravno da će se ono povećati, kao što sam rekao na početku, i od ovoga će građani imati direktne koristi. Budžet se ne iznosi van ove države. Budžet se ne rasipa nigde. Iz budžeta se finansiraju - zdravstvo, obrazovanje, policija, finansiraju se sve one službe kojegrađani, državljani ove zemlje Srbije, koriste za dobrobit svoje porodice i svoje dece. Punjenje budžeta nije protiv interesa građana. Naprotiv, budžet će upravo služiti građanima. Zbog toga će G17 plus glasati za ovaj zakon. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Milan Stevović, a neka se pripremi Zoran Mićović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, po ko zna koji put pred ovom skupštinom razmatra se zakon po hitnom postupku. U pitanju je zakon o porezu na dodatu vrednost. Moram reći o tome nekoliko stvari. Još od 1918. godine zna se za ovaj zakon. Naime, u Nemačkoj je po prvi put došlo do rasprave oko ovog zakona o porezu na dodatu vrednost. Od tada pa naovamo, 1954. godine došlo je do uvođenja ovog poreza u Francuskoj, a 1957. u Belgiji itd. Oko 100 zemalja u svetu, a možda i više od toga, ima uveden ovakav sistem oporezivanja. Mnoge zemlje, gotovo sve zemlje OECD-a, takođe imaju ovaj sistem uveden, osim Amerike, pa se sada postavlja pitanje - zbog čega mi, posle ovoliko godina, posle skoro 100 godina, moramo da raspravljamo o ovom zakonu po hitnom postupku. Meni, zaista, ovakvo delovanje i ovakvo stavljanje ovog predloga na dnevni red nije jasno. Pročitao sam obrazloženje i ne slažem se sa njim. Kaže se da ovaj zakon treba doneti po hitnom postupku zbog toga da se izvrše izvozni podsticaji, da se dođe do određenih sredstava u budžetu Republike Srbije. Ovaj drugi deo mi je jasan, a onaj prvi mi ne može biti jasan. Kada govorimo o ovome, moramo poći od činjenice iz obrazloženja, da ovaj zakon po članu 68. stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku", a da se ima primeniti od 1. januara 2005. godine. Dakle, punih šest meseci je potrebno da se organizuju službe, kako carinske tako i poreske, da bi mogle da obavljaju ovu funkciju. Međutim, znamo da je ovaj zakon bio u pripremi u prethodnom sazivu Vlade, da je prethodna Vlada u dovoljnoj meri to obradila, a čak je imala i pomoć jedne nemačke komisije za međunarodnu saradnju. Dakle, mnogo stvari je odrađeno i sada apsolutno nije jasno zašto je potreban ovaj dodatni rok od šest meseci do početka njegove primene. Vlada u obrazloženju, takođe, kažeda je odložila ovu primenu za narednih šest meseci upravo zbog toga da bi došlo do donošenja podzakonskih akata. Evo jedne velike nepravde - od Skupštine se traži da ovaj zakon usvoji po hitnom postupku, a šest meseci je potrebno Vladi da donese određene podzakonske akte. Pitamo se - koji su to podzakonski akti. Naravno, to su određeni pravilnici i verovatno određena uputstva za sprovođenje ovog zakona. Mislim da je ovo jedna teška neravnopravnost između Skupštine, kao najvišeg predstavničkog tela, odnosno političkog tela, i Vlade, koja treba u hodu da rešava ove tehničke stvari. Predlog zakona o porezu na dodatu vrednost ne možemo posmatrati izolovano od ostalih zakona kojima se vrše poreski podsticaji. Naime, moramo napomenuti da postoji Zakon o porezu na dodatu vrednost i porez na fond zarada. Dakle, ova dva zakona, zajedno sa ovim koji je danas u proceduri, sistemski obuhvataju jedan poreski sistem i možemo govoriti zajedno o njima kao o jednom korpusu zakona u poreskoj politici. Zakon o porezu na dobit preduzeća smanjuje poresku stopu sa 14 na 10% i kaže se da je to najniža stopa u Evropi. Zbog čega je to urađeno? Naravno, zbog toga da bi bilo stranih investicija u našu privredu i u naš privredni sistem. Međutim, koliko mi vidimo, samo okruženje nije na zadovoljavajućem nivou, niti političko, niti privredno, a ni ekonomsko. Iz tih razloga postavlja se i pitanje opravdanosti smanjenja ove stope sa 14 na 10%, ali šta je tu je. S druge strane, govori se o tome da je cilj ovog zakona o porezu na dobit preduzeća kreditiranje. I tu je taj cilj pod znakom pitanja. Dalje, kada govorimo o ovom zakonu, koji je ukinuo porez na fond zarada od 3,5%, moramo reći jednu važnu činjenicu, a to je da je taj zakon uneo određene poreske olakšice, ali da se njegovi efekti očekuju tek u narednih šest meseci. Kakvi će ti efekti biti, ostaće na javnosti da proceni i da prosudi. Iza toga tek dolazi primena ovog zakona, koji je na današnjem dnevnom redu. Šta se iza svega ovoga krije? Smatram da je ispravno sve ono što je govorila SRS i njeni poslanici ovde u načelu, a to je da Vlada zna da je srpska privreda gotovo na kolenima. Vlada zna da je proizvodnja u našoj zemlji gotovo stala i da tu nije velika šteta ukoliko dođe do smanjenja ovih poreskih stopa. Pre svega mislim na porez na dobit preduzeća. S druge strane, Vlada zna da je još uvek promet dobara i usluga nešto što funkcioniše i nešto odakle se može izvršiti određeni poreski zahvat. Zbog toga ona daje u proceduru ovaj zakon, u ovom momentu, a sa ciljem da se uvećaju budžetska sredstva. Inače, ovim zakonom se uvodi višekratni način oporezivanja i njegov sam sistem dovodi do uvećanja sredstava koja bi se slila u budžet. Praksa Vlade je i do sada bila da ukoliko na jednoj strani smanji poreske stope, na drugoj strani to nadomesti. Reći ću to na primeru poreza na fond zarada. Porez na fond zarada od 3,5% je ukinut i predviđa se da u narednih šest meseci budžet oslabi ili se umanji od 6,5 do 7 milijardi dinara. Sada je Vladi potrebno da nađe određeni odušak svemu tome i da nadomesti tih 6,5 do 7,5 milijardi dinara. Na koji način je to učinjeno? Učinjeno je povećanjem akciza. Svi smo bili svedoci ovde da smo dva puta razmatrali akcize na gorivo. Prvi put usvojili smo akcize na benzin, ali to nije bilo dovoljno. Ljutio se ministar i po drugi put je stavljeno na dnevni red raspravljanje, te smo usvojili Zakon o akcizama kojim je uvedena akciza na porez na dizel gorivo. Međutim, tu dolazi još jedna dobit koja se tiče prometa naftnih derivata. Kako se taj sistem uvećava, popunjava se ono što je iz budžeta odliveno ukidanjem poreza na fond zarada od 3,5%. Dakle, mi moramo da govorimo o sledećim činjenicama, da imamo sa jedne strane industriju, da imamo s druge strane trgovinu i da imamo usluge. Do sada su industrija i dobar deo trgovine bili oporezovani. Međutim, treba dodatno zahvatiti trgovinu i treba dodatno zahvatiti usluge, koje su na najmanjem stupnju bile oporezovane. To je cilj ovog zakona i sada se na osnovu ovih oporezivanja prelivaju veća sredstva u budžet. Kada govorimo o cilju ovog zakona, a to je da je Evropska unija nama postavila zadatak da ovo usvojimo, možemo da kažemo da početak ovog datira još od 1962. godine, od Nojmerkove komisije, a potom iz 1977. godine i tzv. Šeste direktive. Međutim, postojale su još dve direktive iz 1992. i 1993. godine. Po tim direktivama došlo je do približavanja poreskih stopa, do ukidanja carinskih barijera i sa ovom trećom je došlo do uprošćavanja postupka. Dakle, Evropska unija je zauzela stav da se moraju približiti ove poreske stope. Mi smo našli neku sredinu između najvišeg i najnižeg. Međutim, SRS se zalaže za jedan drugačiji sistem, a to je za intervenciju u tri nivoa. Prvi nivo je da se snizi stopa sa 18% na 15%, koliko je Evropska unija najmanje propisala, drugi je da stopa posebnog poreza sa 8% siđe na 5% i treće da se nulta stopa oporezivanja proširi.
Reč ima narodni poslanik Zoran Mićović. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, a neka se pripremi narodni poslanik Takač Ištvan.
Dame i gospodo narodni poslanici, dosta smo u današnjoj i jučerašnjoj raspravi čuli argumenata u prilog uvođenja poreza na dodatu vrednost, ali i protiv načina uvođenja koje danas predlaže DOS-ova vlada. Ono što je bitno reći, to je svakako da SRS principijelno nije protiv uvođenja PDV. Mi smo to dokazali na primeru još 1998. godine, kada je gospodin Tomislav Nikolić bio potpredsednik Savezne vlade. Uveden je PDV, ali se taj PDV nažalost, iz meni nepoznatih razloga, ne primenjuje, ali je bitno da sada, nekih šest godina kasnije, iskoristimo još neka nova iskustva, da pokušamo da moguće negativne efekte uvođenja poreza na dodatu vrednost na našu privredu smanjimo, a da sve ove pozitivne potencijale iskoristimo. Tačno je da je porez na dodatu vrednost izdašniji kao budžetski prihod, tačno je da je efikasniji prilikom suprotstavljanja poreskoj evaziji, tačno je da je lakše preko poreza na dodatu vrednost osloboditi određene vrste robe prilikom izvoza. Međutim, postavlja se pitanje, koje su mane poreza na dodatu vrednost, a pogotovo ukoliko se uzme u obzir ovaj način na koji demokrate, odnosno DOS-ov režim predviđa uvođenje. Jedan od problema svakako je i to što obveznik poreza na dodatu vrednost mora voditi mnogobrojne poreske evidencije. U prvom redu to je svakako knjigovodstvo o ukupnoj vrednosti isporuka proizvoda i usluga, o vrednosti isporuka proizvoda i usluga krajnjim korisnicima, o obračunatom porezu prema izdatim fakturama, vrednostima proizvoda i usluga koji su oslobođeni od plaćanja poreza, ukupnoj vrednosti primljenih poreza, iznosu poreske obaveze za uplatu i uplaćenom iznosu, iznosu poreskog odbitka, iznosu povraćaja poreza itd. Postavlja se pitanje da li će ovaj rok od nekih šest meseci, koji je Vlada odredila za pripreme za uvođenje poreza na dodatu vrednost, biti dovoljan. Iskustvo zapadnih zemalja, bez obzira što neki klimaju, na koje se veoma rado pozivate, uči nas da taj rok neće biti dovoljan. Naime, mnogo razvijenije zemlje i zemlje Evropske unije sa mnogo razvijenijim poreskim sistemima davale su sebi mnogo duže rokove, čak do dve godine da se kvalitetno obave sve pripreme neophodne za uvođenje ovog poreza. Mislim da u ovom stanju srpske privrede, ovih ne čak ni 6 nego otprilike 5,5 meseci neće biti dovoljno da za tako nešto, a mislim da negativne posledice te žurbe mogu da budu višestruke. Uvođenju poreza na dodatu vrednost po pravilu prethodi pravljenje ozbiljnih analiza o efektima primene poreza na cene, na redistribuciju poreskog opterećenja, na plaćanje poreza prema ekonomskoj i socijalnoj situaciji, i to naročito kada je u pitanju promet hrane, lekova, električne energije, grejanja, vode, usluga javnog prevoza, PTT usluga, knjiga, novina itd. Inflatorni potencijal poreza na dodatu vrednost je veliki i posebno je veliki u zemljama koje očekuju povećane poreske prihode nakon uvođenja poreza na dodatu vrednost. A podsetiću vas da je u Crnoj Gori npr. taj procenat povećanja poreskih prihoda bio 240%. Ministar Dinkić je najavio juče za ovom govornicom da će procenat povećanja biti oko 50%. Kako je onda moguće reći da neće doći do inflacije, već, kako reče ministar, moguće je čak, kod onih proizvoda koji ranije nisu bili oporezovani, gde je stopa bila nulta, a gde se sada uvodi stopa od 8%, da će doći do deflacije, odnosno da će doći do pojeftinjenja. O čemu se ovde u stvari radi? Radi se o tome da se deo ekonomskih kretanja koji se do sada nalazio u zoni sive ekonomije sada prenosi u oporezovani deo i da će sada neki proizvodi, koji do sada zbog ovih ili onih razloga nisu bili oporezovani, u narednom periodu biti oporezovani. Jasno je da to može da proizvede samo jednu posledicu, a to je svakako povećanje inflacije. Kolika će ta inflacija biti videćemo, ali jednostavno porez na promet, koji je do sada bio u upotrebi, i porez na dodatu vrednost, čija se upotreba očekuje od 2005. godine, ekonomski su izuzetno slični porezi, praktično jednaki i razlika je samo u sistemu naplate. Ukoliko su iste stope, onda bi naplata i jednog i drugog poreza morala teoretski da donese iste rezultate. Jasno je da ovde neće do toga doći, jer podsećam da je 50% predviđeno povećanje i znači da se ova osnovica proširuje, a svakako da će i mnogi proizvodi koji nisu bili oporezovani sada biti oporezovani. Rizik kod uvođenja PDV-a predstavlja i likvidnost preduzeća i postavlja se pitanje kako će preduzeća koja nemaju slobodnog kapitala, a takvih je u ovom trenutku u Srbiji najviše, platiti prvi krug poreza na dodatu vrednost. Postoje dva načina. Prvi način je zaduživanje kod poslovnih banaka pod veoma nepovoljnim uslovima. A svi mi znamo kakvi su trenutni uslovi, kolike su kamate na mesečnom nivou. Znači, mnogo više od onih kamata koje su možda prinuđeni da plaćaju privrednici u zemljama Evropske unije, na koje se vi pozivate prilikom uvođenja ovog zakona. Čak je i ministar Dinkić rekao da su mnoga rešenja bukvalno prepisana od Evropske unije, ali ono na šta on nije mislio je to da mi nemamo tržište kakvo postoji u Evropskoj uniji, da se ovde ne plaćaju te kamate, već se plaćaju mnogo veće kamate. Drugi način da se plati taj prvi krug PDV je smanjenje proizvodnje, odnosno kupovina manjih količina sirovina od planiranih, kako bi se preostalim sredstvima platio porez na dodatu vrednost, što svakako povlači više negativnih posledica, od kojih je najvažnija i najpogubnija smanjenje proizvodnje. SRS, kao što sam već rekao, pokušala je kroz amandmane, o kojima ćemo više govoriti kasnije, da umanji negativne posledice PDV i, ukoliko vi kao većina prihvatite naše amandmane, mi ćemo možda i podržati ovaj zakon.
Reč ima narodni poslanik Takač Ištvan, a neka se pripremi narodni poslanik Milovan Radovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, pred nama je na ovoj sednici jedan novi sistemski zakon, a to je Predlog zakona o porezu na dodatu vrednost. Ako polazimo od toga da svaka država svoje izdatke pokriva i obezbeđuje ubiranjem određenih prihoda putem poreza, dažbina i taksi, onda je ovo još jedan zakon u nizu koji zahteva posebnu pažnju. Poslanička grupa G17 plus podržaće ovaj predlog zakona. Kao što je ministar Dinkić u svom obraćanju juče isticao, ovaj novi porez je bolji nego postojeći sistem oporezivanja i ubiranja poreza na promet, zamenjuje ga novim, savremenim, što se primenjuje u državama sa razvijenom ekonomijom i socijalnim sistemom. Ovakav zakon imaju države u bivšoj Jugoslaviji, osim već navedenih, mislim na Bosnu i Hercegovinu. Porez na dodatu vrednost definiše u članu 1. Predloga zakona da je to opšti porez na potrošnju koji se obračunava i plaća na isporuku dobara i pružanje usluga, u svim fazama proizvodnje i prometa dobara i usluga. Do sada je plaćanje poreza na promet proizvoda i usluga vršeno na kraju proizvodnog ciklusa, kada je ista prodata krajnjem potrošaču, odnosno krajnjem korisniku usluga. Na taj način je ušao u budžet kao opšta potrošnja. U međuvremenu, u dosadašnjoj fazi kod sirovina, repromaterijala, raznih proizvoda koji su ugrađeni u osnovni proizvod, pomoću izjava proizvođača plaćanje poreza je odlagano. Ovaj predlog zakona o porezu na dodatu vrednost utvrđuje osnov poreza na dodatu vrednost i ko je oslobođen tog poreza: kategorije malih poreskih obveznika, čiji promet dobara i usluga nije veći od dva miliona dinara. Posebna kategorija obveznika, to su poljoprivrednici, kojima se priznaje PDV, nadoknada u iznosu od 5% na vrednost dobara i usluga. Navodi i turističke agencije koje pružaju turističke usluge kao posebnu kategoriju, kao i promet polovnih dobara i umetničkih slika. Dame i gospodo, vašu pažnju bih želeo da usmerim na pojam - mali poreski obveznik. Mali obveznik poreza u smislu člana 33. stav 2. Predloga zakona o porezu na dodatu vrednost predstavlja onaj koji kupuje dobra, robu i usluge i plaća porez koji je već ugrađen. Taj isti, prvo, nema pravo na iskazani PDV u svojim računima. Drugo, nema pravo na odbitak prethodnog poreza. Treće, nije dužan da vodi evidenciju o porezu na dodatu vrednost, kako je propisano odredbama ovog predloga zakona o porezu na dodatu vrednost. To u praksi znači da će taj mali poreski obveznik ubuduće morati da ukalkuliše svoju cenu, odnosno u svoju cenu kod svojih proizvoda ili pak usluga, zajedno sa porezom na dodatu vrednost. Male korisnike ove poreske olakšice podstiče na drugi način da se organizuju i da imaju svoju prednost u korišćenju PDV. Način podnošenja obračuna i plaćanja poreza na dodatu vrednost; po članu 48. predviđeno je da svakog kalendarskog meseca predaje prijavu i plaća onaj poreski obveznik koji je u prethodnih 12 meseci, praktično prethodne godine, ostvario ukupan promet od 20 miliona dinara. Druga kategorija su oni koji tromesečno dostavljaju, odnosno kvartalno predaju i plaćaju; to je onaj poreski obveznik kome je ukupan promet manji od 20 miliona dinara. U svakom slučaju, novina u odnosu na dosadašnji način podnošenja poreske prijave je u tome što je u prethodnom obračunskom sistemu postojala samo jedna kategorija, odnosno jedan rok podnošenja pismenih obračuna, i to tromesečno. Vreme plaćanja poreza na dodatu vrednost je bilo različito utvrđeno, a ovaj predlog zakona o porezu na dodatu vrednost utvrđuje jedan rok, a to je 10 dana po isteku poreskog perioda. Novina je povraćaj poreza. Predlog zakona o porezu na dodatu vrednost predviđa da porez plaća svako za svoj deo rada, usluga, u periodu u kome se vrši obračun poreza. Znači, ne bi trebalo da bude prethodne pretplate, odnosno potrebe za vraćanjem poreza. Međutim, u životu i u praksi, a po rešenju ovog zakona, postoje određeni slučajevi kada do toga neminovno dolazi. Ako je u prethodnom periodu neki obveznik platio više poreza pre prodaje, a to je ugradio u svoju cenu, sledeći obveznik morao bi platiti veći porez. Zakon predviđa da on ima pravo da povrati porez u roku od 45 dana. Dame i gospodo, želim da naglasim da kontrola poreskih organa mora biti efikasna u narednom periodu, da bi izbegli negativno iskustvo susednih zemalja, a imali su ovakvu praksu i u povezivanju firmi, imali su obavezu vraćanja poreza. Od do sada silnih, različitih poreskih osnovica u prošlosti, kada smo imali 65%, 55%, dve godine - 20%, ovde su predviđene dve kategorije: to je opšta stopa od 18% i niža stopa od 8%. Mišljenja sam da u kategoriju niža stopa treba uvrstiti i stanogradnju, jer sudeći prema dosadašnjem obliku ova grana i kategorija stanovništva će biti u nepovoljnom položaju.
Moliću vas da završavate, pošto je vreme isteklo.
Vreme upoznavanja, pripreme, i kod poreskih obveznika, i nadležnih državnih organa, prihvatljivo je, jer zakon predviđa da se primenjuje od 1. januara 2005. godine. Hvala.
Hvala vama i izvinite što vas na početku nisam upozorio da je bilo samo sedam minuta za govor. Reč ima narodni poslanik Milovan Radovanović, vi imate šest minuta, a potom narodni poslanik Vladimir Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, sa ovim predlogom zakona se nije moralo žuriti. Mi u SRS smatramo da u ovom zakonu nije trebalo predložiti određena rešenja. Šta posebno zameramo predlagaču zakona? To što je odredbama Predloga zakona ponovo uveo oporezivanje hrane. Vi se sećate, 2001. godine Dosova vlast, za razliku od ovog novokomponovanog Dosa, uvela je porez na hranu u iznosu od 20 posto, što je i bila najveća poreska stopa za ovu vrstu poreza u Evropi. Sada odredbama Predloga zakona po posebnoj stopi poreza na dodatu vrednost od 8 procenata oporezuje se promet dobara i usluga ili uvoz dobara, i to hleba, mleka, brašna, šećera, svežeg i rashlađenog voća, povrća, lekova, protetičkih sredstava, materijala za dijalizu, đubriva, sredstava za zaštitu bilja, semena za reprodukciju, udžbenika i nastavnih sredstava, dnevnih novina, monografskih i serijskih publikacija, ogrevnog drveta. Na jednoj strani pravite razne vrste nepravilnosti oko uvoza i izvoza struje, a sa druge strane povećavate stopu poreza na ogrevno drvo. Sećate se nedavno kada je po nalogu energetskog lobija došlo do restrikcije struje, nestanka struje u Beogradu, Šapcu, a naravno iza toga stoji vaše opravdanje da građani lakše prihvate poskupljenje struje koje sledi, uz devizu da je bolja i skuplja struja nego da je nema. Kod poreza na hranu većina evropskih zemalja različitog nivoa privredne razvijenosti promet hrane oslobađa plaćanja poreza ili oporezuje po nižim poreskim stopama, polazeći od toga da to podjednako pogađa i bogate i siromašne. Regresivno delovanje ovog poreza vodi ka diferencijaciji stanovništva prema bogatstvu i veličini dohotka. Usled toga primena jedinstvene poreske stope na promet svih proizvoda i usluga dovodi do nepovoljnih socijalnih efekata, jer doprinosi da veći teret poreskog opterećenja snose domaćinstva sa nižim primanjima. Dakle, radi se o proizvodima i uslugama koje najviše učestvuju u potrošnji siromašnog dela stanovništva. Radi vašeg znanja, a uvek se pozivate na standarde Evropske unije, da vas podsetim da je u okviru Šeste direktive o zajedničkom sistemu poreza na promet Evropske unije predviđeno oporezivanje prometa hrane po nižoj poreskoj stopi, sa minimalnom visinom, odnosno sa visinom od pet posto. U Srbiji učešće hrane u prosečnoj strukturi potrošnje domaćinstva u protekloj deceniji kreće se oko 47 odsto, dok istovremeno u zemljama Zapadne Evrope, recimo u Holandiji, Velikoj Britaniji, to je oko 18 odsto, Francuskoj 19 odsto itd. Vi ste ovim oporezivanjem hrane postavili paralelu u kojoj nema velikih dilema da li ćete puniti budžet ili nećete, jer ste prisiljeni da tako nešto radite. Kada su u pitanju ovi porezi po stopi od 8 posto, posebni porezi, hoćemo tim porezima u Evropu, a prema obećanjima pojedinih predsedničkih kandidata da će građani bolje živeti, i da li je taj bolji život uvođenje viza od strane Bugarske i Rumunije, i da li je oporezivanje hrane bolji život i boljitak za građane Srbije ili nešto sasvim drugo. Podsetiću vas na onu aferu oko energetskog lobija i energetske mafije, kada je oko 150 hiljada tona mazuta fiktivno izvezeno da bi fiktivno bilo uvezeno i izbegnuto plaćanje poreza na promet i da je ta zloupotreba ljudi iz EPS urađena na štetu države, jer državi nije plaćan porez na promet. Vi dobro znate da su to učinili pojedini ljudi iz režima na vlasti, konkretno čovek koji je bio zadužen za saradnju sa Evropom, čovek koji je mnogo toga učinio, po nama u SRS, loše, ali ovom prilikom nećemo pominjati njegovo ime, ostavićemo to za neki drugi put. Na kraju, podsetio bih vas, pošto imam još vremena, da u pojedinim zemljama Zapadne Evrope, recimo u Belgiji, porez na hranu je 6 posto, u Francuskoj 5,5 posto, Holandiji 6 posto, Italiji 4 posto, Nemačkoj 7 posto, Španiji 7 posto, a u Švajcarskoj svega 2 posto. Za razliku od tih zemalja Evropske unije, mi oporezujemo hranu ovim predlogom zakona sa 8 posto. Hoćete verovatno da kažete da je u jednom ranijem periodu porez na hranu bio 20 posto, da bi kasnije bio ukinut, ali da ga sada ponovo uvodite po stopi od 8 procenata, što pogađa najsiromašniji sloj stanovništva, i oni će biti diferencirani i još više odvojeni od onih ljudi, od onih građana Srbije koji mogu da plate osnovne životne namirnice i proizvode, a da njihov budžet i njihov džep ne bude mnogo oštećen. Na kraju, dileme nema. S jedne strane je budžet, a sa druge strane glad. Odlučili ste se, izgleda, gospodine ministre za finansije. Povećavanjem poreskih stopa vi ćete, očigledno, možda ne u onoj meri u kojoj to očekujete, puniti budžet, ali na drugoj strani sigurno ćete povećati glad ljudi u Srbiji.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Jovanović, a neka se pripremi narodni poslanik Jovan Todorović.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, moram da kažem na samom početku da zaista poslanička grupa DS – Boris Tadić ima više racionalnih razloga da podrži ovaj zakonski projekat. Na prvom mestu tu je naš principijelni stav da ćemo, bili vlast ili opozicija, uvek podržavati ove reformske zakone i sve ono što nas vodi ka EU. Drugi racionalni razlog je i onaj najvažniji, zato što ovaj zakon vodi ka daljem suzbijanju sive ekonomije i uvođenju reda i discipline u ekonomski sistem, finansijski sistem naše zemlje. Zatim, u skladu sa našim stavom za zajedničkom državom, ovaj zakon uskladiće poreske sisteme dveju država članica i to je još jedan od razloga zašto podržavamo ovakav zakonski projekat. Međutim, pored svih ovih racionalnih razloga, moram da navedem jedan emotivni, što je, prostim jezikom rečeno, ovaj zakon naše čedo. Čedo Demokratske stranke, kao i set zakona koji su se javljali ovde u ovom sazivu. Mislim da je naše čedo i verujem gospodinu Aci Vlahoviću da je naše čedo, kao i dvadesetak zakona koji su bili ovde, i mi ćemo ih podržati. Da se ne bi pomislilo da ćemo svaki zakon koji dođe kao predlog Vlade Republike Srbije na dnevni red podržavati, da ćemo ga aminovati, bez ikakvog kritičkog preispitivanja, moram da kažem da su i povodom ovog zakona poslanici poslaničke grupe DS – Boris Tadić podneli nekoliko amandmana. Ti amandmani su u vezi sa nejasnoćama oko korisnika slobodnih zona, kao i u vezi posebnih poreskih stopa; međutim, o tome ćemo više kada bude rasprava po amandmanima. Ono što nas daleko više zabrinjava od izglasavanja ovakvih zakonskih projekata, to je njihovo sprovođenje, njihova implementacija. Naime, primeri iz bliske prošlosti nam govore da ovakvi zakonski projekti ne bivaju realizovani, a sve zbog određene političke atmosfere, političke klime koja se stvara, kao i zbog neprincipijelnog stava političara prema vitalnim procesima u našem društvu. Primeri koji govore da se zakoni ne sprovode zbog ruiniranja samih institucija koje treba ovakve zakone da sprovedu su odmah tu iza nas. Na prvom mestu, to je proces privatizacije, koji se u političkoj kampanji zloupotrebljavao, pa sada imamo i prepirke među članicama vladajuće koalicije oko tog samog procesa i u ovoj godini je, faktički, sveden na nulu. Takođe smo nedavno u ovom domu izglasali Zakon o sprečavanju sukoba interesa koji se ne primenjuje, a čak i neki ministri u Vladi Republike Srbije direktno krše odredbe tog zakona. Iskreno se nadamo da će Ministarstvo finansija, odnosno Vlada Republike Srbije smoći snage da napravi takvu atmosferu i da poveže dobru kadrovsku politiku da se ovaj zakon sprovede, jer je on stvarno dobar, da ne ponavljam razloge koji su ovde ko zna koliko puta ponovljeni. Toliko. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, izvolite.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što juče nisam bio u prilici da čujem raspravu koja je vođena, ali mislim da mi to neće smetati da kažem i ponešto što nije rečeno u toku jučerašnje i današnje rasprave. Nema nikakve sumnje da je ovakav zakon potreban Srbiji. To su mislili i socijalisti dok su bili vlast, jer je još 1999. godine donet savezni Zakon o porezu na dodatu vrednost, ali je uvek, i tada, a i sada, bio problem kako i kada započeti primenu takvog zakona. Takođe, nema nikakve sumnje da je to jedan od najvažnijih zakona koje ćemo u ovoj skupštini usvojiti, tzv. sistemski zakon. Ali, i pored najbolje namere, mora se uočiti nekoliko, za mene, krajnje problematičnih momenata ili mesta u zakonu, za koje mislim da jučerašnja rasprava nije dala dovoljno precizne odgovore. Najpre, pitanje dve stope. Jedna je 18%, druga je 8%. Suštinsko pitanje je - zašto te stope nisu usaglašene ili harmonizovane sa Crnom Gorom? Opšta stopa je 17% u Crnoj Gori i 7% na određene robe i usluge. Ovde imamo 8%, odnosno 18%. Insistiramo na usaglašavanju sa tzv. Šestom direktivom Evropske unije i sa evropskim zakonodavstvom, a nismo u stanju da se usaglasimo sa jednom članicom državne zajednice Srbija i Crna Gora. Za mene je to principijelan, suštinski i praktičan problem. Drugo, gospodin ministar je juče u raspravi, bar sam tako pročitao u stenogramu, rekao da je moguće da dođe i do deflacije, odnosno do opšteg pada cena. Pokušao sam da proniknem u suštinu tog obračuna i mislim da sam uspeo da vidim kako to ministar računa. Kaže - moguće je za robu i usluge koje su oporezovane sa 8% da dođe do opšteg pada cena od 2%, ali pod uslovom da se ne podiže marža. Pokušao sam to na nekom svom primeru da izračunam. Ako nešto što isporučujemo sa porezom od 8% košta 100 dinara, onda je krajnja cena 108 dinara. Ako vi u obračunu poreza na jednoj strani imate ulazne sirovine i repromaterijale koji su oporezovani sa stopom od 18%, onda je između 8 i 18 razlika 10% i to je pravo poreskog obveznika na povraćaj tzv. više uplaćenog poreza. Kad nečemu dodate 8 dinara, to je 108 dinara, kad od toga oduzmete 10, do je 98 dinara, odnosno manje za dva i to bi bilo u redu. Ovde mi se, kao čoveku koji malo razume tu priču, postavi sledeće pitanje - to je tako ako se računa u relativnim iznosima, a ako se računa u apsolutnim iznosima, ne mora da bude tako. Dakle, 8 će biti 8 na 100 dinara i tu nema spora. Ali pošto je priroda Zakona o porezu na dodatu vrednost upravo u tome da dodatu vrednost nekom proizvodu daje samo rad, onda je za pretpostaviti da u toj ceni od 100 dinara, recimo, repromaterijali, sirovine učestvuju sa 90% i u našim srpskim prilikama rad sa 10% i tako vi dobijate tih 100%. Ali u tih 90%, 18% ne znači i 18 dinara. To je suština mog obračuna koji pokazuje da se možda nekad može desiti da u kalkulaciji imamo ta dva dinara viška, ali da u životu to zapravo neće biti prisutno, s jedne strane; a s druge strane, zato što mislim da će jako mali broj onih koji isporuče takvu robu biti motivisan da se odrekne ta dva dinara ili 2% marže, odnosno svoje zarade. Oko tog tzv. paradoksa u porezu na dodatu vrednost, kaže se da nije dobro insistirati da za neke proizvode i neke usluge bude tzv. nulta stopa, nego da je bolje imati 8% nego nultu stopu. I to bi bilo tačno, pod uslovom da vi samo razgovarate o tome da postoji nulta stopa bez prava na povraćaj poreza. Taj obračun je tačan. Ako ste naplatili 8, a platili 18, onda imate pravo povraćaja 10 dinara, ili nečega, i to bi bilo u redu. Ali, ako ste platili po nultoj stopi, dakle ništa, nemate pravo na povraćaj, ali ste već u sirovinama i repromaterijalu obračunali i platili onome ko vam je to fakturisao 18 i nemate pravo na povraćaj. To je takođe treća suštinska razlika između nas i Crnogoraca, jer oni imaju i tu kategoriju - nulta stopa sa pravom povraćaja. To je suština ovog o čemu sad govorim. Dakle, ako ćemo govoriti o hrani,hlebu,mesu, životnim namirnicama, onda moramo tu kategoriju tretirati da bude sa nultom stopom, sa pravom povraćaja prethodno plaćenog poreza. To je suština. Pričalo se dosta o tome da će poljoprivrednici na neki način biti nagrađeni, tako što će oni koji imaju promet preko milion dinara imati pravo na poreski povraćaj od 5%. Zašto se uopšte pravi razlika između proizvođača koji imaju do milion i proizvođača koji imaju preko milion, a da im je osnovna delatnost poljoprivredno gazdinstvo, odnosno poljoprivreda. Ili, ko će i kako će da obezbedi da cena električne energije nakon uvođenja poreza na dodatu vrednost ne bude povećana za minimum 18%? Kako sad građanin, koji će tako uvećanu cenu zbog poreza platiti, može da izvrši povraćaj poreza? Nemoguće je. Kako ćemo mi, kada budemo obračunavali, u proizvodnji posebno izdvajati cenu električne energije u kojoj porez na dodatu vrednost učestvuje sa 18%? Za mene je suštinsko pitanje - zašto se ovde u predlogu nije električna energija tretirala za onu robu i usluge koje se oporezuju sa ovom nižom stopom od 8%, pogotovo što nam sledi ili je već došlo do povećanja cene električne energije od najmanje 10%. Koliko znam, nigde cena električne energije nije oporezovana sa tom najvišom stopom poreza na promet,kao što je to slučaj kod nas. Posebno je važno razumeti neke rokove. Kao poreski obveznik, pravna lica plaćaju ovako obračunat porez na dodatu vrednost u roku od 15 dana, koliko razumem, jer su to rokovi koji se primenjuju na osnovu Zakona o poreskoj administraciji, a na eventualni povraćaj imaju pravo tek u roku od 45 dana, kako je to ovde predviđeno. Sada je tu suštinsko pitanje kako ćemo taj prvi korak napraviti, koji je uvek najteži, kao što je poznato, jer imamo raskorak od 30 dana, koji opterećuju privredu i teraju je da tih 30 dana, minimum, finansiraju državu. Kako taj prvi korak premostiti? Razmišljao sam o tome i, pravo da vam kažem, nema drugog rešenja nego uskladiti rokove za plaćanje poreske obaveze po osnovu PDV i iste takve rokove dati za povraćaj. Tek tada teorijski možemo doći u tzv. ravnotežu likvidnosti. Sve drugo je raskorak. Zašto teorijski? Zbog toga što čak i u takvim uslovima vi imate problem naplate, kada će vam i ko platiti. Poseban će biti problem za proizvođače koji su zbog niske kupovne moći građana bili i biće prinuđeni da svoje proizvode daju na kredit: 12 meseci, 24 meseca, 36 meseci, pri čemu će morati da obračunaju sve poreze i da sve obaveze prema državi izmire. Tek kad od građana naplate, oni će moći da uhvate neku ravnotežu u likvidnosti, ali će stalno imati raskorak. Pošto je mnogo odredbi u zakonu koje daju pravo ministru da uredi te odnose, onda je, recimo, moguće u praktičnom životu, kad vi kupite robu na kredit i kada vam prodavac da račun, da on taj račun odmah ima pravo da knjiži, uključujući i pravo na povraćaj određenog poreza, ukoliko je tu prisutna. Nažalost, kod proizvođača nameštaja, tehnike, opreme, ne postoji razlika u stopi koja se obračunavapri prodaji, u odnosu na stopu koja se obračunava pri nabavci sirovina, repromaterijala i drugih usluga i proizvoda koji se koriste u proizvodnji. U suštini, onda i nema prava na povraćaj. Imate taj prvi udar koji morate da izdržite da bi isfinansirali proizvodnju i da bi bili uredni i finansijski disciplinovani u odnosu na državu. Ne znam da li ste vi, ostale kolege poslanici u Narodnoj skupštini, dobili pismo Privredne komore Srbije. Nadam se da jeste, ali ću ga radi javnosti pročitati. Privredna komora Srbije je asocijacija koja obuhvata privrednike koji sagledavaju svaki zakon koji je ovde u skupštinskoj proceduri i daju određene primedbe. Tu se kaže: "Poštovani, u okviru reforme poreskog sistema i harmonizacije naših propisa sa propisima Evropske unije, privreda se zalaže za kreiranje takvog sistema i ambijenta koji će stimulisati privredni rast i poslovanje u regularnim okvirima, a istovremeno biti destimulativan za poslovanje izvan ili na granici regularnih tokova privređivanja, odnosno sivog tržišta. Zato privreda podržava donošenjezakona o porezu na dodatu vrednost, kao jednog od ključnih zakona u procesu zaokruživanja reforme poreskog sistema. U cilju izradeoptimalnog teksta zakona o porezu na dodatu vrednost, privreda smatra da se kod donošenja zakona mora voditi računa o realnoj situaciji u kojoj se privreda nalazi: tehničko-tehnološka zastarelost proizvodnih kapaciteta, nedostatak sredstava za ulaganje u razvoj, veoma izražena nelikvidnost i slično. U tom smislu, privreda ima sledeće primedbe na tekst Predloga zakona o porezu na dodatu vrednost, a koje nisu u suprotnosti sa Šestom direktivom Evropske unije: Prvo, posebnu nižu stopu poreza na dodatu vrednost treba propisati za opremu za vršenje delatnosti; poljoprivrednu mehanizaciju, uređaje i delove koji služe za obradu zemljišta; računarsku opremu i softver; prvi prenos prava raspolaganja na novoizgrađenim građevinskim objektima; opremu i usluge iz oblasti kinematografije; prirodni gas koji se isporučuje individualnim potrošačima preko gasne distributivne mreže; napominjemo da su prethodno navedeni proizvodi, po sada važećemZakonu o porezu na promet, oslobođeni ovog poreza. Drugo, usluge međunarodnog prevoza robe i putnika treba da budu oslobođene PDV-a, s pravom na odbitak prethodno plaćenog poreza, a ne kako je to ovde predloženo. Treće, pravo na odbitak prethodnog poreza treba propisati i za proizvodnju transportnih sredstava: putnički automobili, autobusi, motocikli, plovni objekti i vazduhoplovi, kao i rezervni delovi za iste.Četvrto, omogućiti poreskim obveznicima pravo da prethodni porez, kod uvoza dobara u Republiku Srbiju, obezbede menicom. Peto, u cilju izbegavanja narušavanja likvidnosti preduzeća, rok za povraćaj razlike prethodno plaćenog poreza treba skratiti sa 45 na 30 dana. S poštovanjem, predsednik Miloš Radivojčević". Ovo je mišljenje privrednika, sa kojim se u potpunosti slažem, jer je kompatibilno sa razmišljanjima privrednika koji moraju ovaj zakon da sprovedu, da obezbede odgovarajuće punjenje budžeta, ali da pri tome ne uguše sopstveni privredni život. To je naročito važno da se razume. Naročito je bitno, s obzirom na generalnu politiku, to da smo u budžetu predvideli odgovarajuća sredstva za podsticaj razvoja građevinarstva, stambene izgradnje, Agencije za osiguranje stambenih kredita itd. Naročito je važno savladati ovaj prvi korak u građevinarstvu. Vi sada imate činjenicu da ćete na novoizgrađene stanove i građevinske objekte morati da obračunate porez po stopi od 18%. To će neminovno, bar u startu, dovesti upravo toliko do relativnog poskupljenja stanova, odnosno građevinskih objekata. Onda ćemo imati niz sporednih posledica koje su i te kako važne. Nećemo moći da izgradimo 10.000 stanova u toku godine, verovatno ni ovih 3.500 stanova, koliko je u 2003. godini svega urađeno u državi Srbiji. Da ne govorim o putevima, infrastrukturi, poslovnim objektima itd, pri čemu imamo u vidu da se prenos apsolutnih prava, u šta spadaju i nekretnine, poput stanova i građevinskih objekata, posebno oporezuju sa još 5%; 18 i 5 je 23 i kada to primenite na neku prodajnu cenu, vi zapravo imate realno poskupljenje stanova od 23%. Kada tome dodate cenu kredita, cenu obezbeđenja kredita preko ove agencije, čak i da funkcioniše, onda imate cenu kvadratnog metra stana koju prosečan građanin u ovoj zemlji ne može da isfinansira ni pomoću kredita. Dalje, kako ćemo doći do tehnološki napredne ili unapređene opreme ukoliko budemo imali ovakve stope poreza na opremu, i na domaću i na uvoznu. Mislim da će to umnogome otežati posao svakog privrednog subjekta, pa makar se kroz sve obračune kasnije to i vratilo. Ali, ne vidim da će se u mnogim situacijama uopšte doći u priliku da se nešto od tog poreza i vrati. Zato mislim da nije bilo do kraja korektno od strane predlagača što nam je ovaj zakon u skupštinsku proceduru dao po tzv. hitnom postupku. A onda ste tu oznaku hitnosti skinuli, i to u subotu, pred početak ovog zasedanja, tako da mnogi od nas nisu bili u prilici da podnesu amandmane. A mnogi od nas nisu bili ni u prilici da porazgovaraju sa privrednicima i da ideje, poput ovih predloga iz Privredne komore, ugrade u amandmane, za koje mislim da imaju smisla i da bi mogli da budu prihvaćeni od strane predlagača. Ovako smo dovedeni u dosta nezavidnu, delikatnu situaciju kada razgovaramo o sistemskom zakonu, da nismo u stanju da amandmanski utičemo na kvalitet tog zakona. Mislim da to nije bilo, od strane predlagača, fer ili kako god hoćete. Hvala lepo.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa pitam - da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89. Poslovnika'(Ne.) Izvolite, reč ima ministar Dinkić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, sa pažnjom sam pratio raspravu u načelu o zakonu i mogu da kažem da smo čuli i neke dobre primedbe, ali i da je bilo zaista nekih netačnih tvrdnji. Mnogi su iznosili podatke, vidimo da su se poslanici spremali, ali ponekad su iznosili i polutačne podatke, pa bih hteo da ukažem na to šta je stvarno tačno od onoga što je izneto, a šta nije, i da odgovorim na pitanja koja ste postavljali. U ime Ministarstva finansija bih odgovorio na neka od pitanja. Krenuću redom. Najpre, da kažem koje su netačne tvrdnje iznošene. Prvo, direktiva Evropske unije kaže da porez na dodatu vrednost može da bude po stopi najmanje od 15%. Dakle, stopa ne može biti manja od 15%. Može biti viša, što ne znači, a neko je to interpretirao, da mora da bude 15% i onda je išla kritika - zašto zakon nije usklađen sa ovom direktivom. Ne, direktiva Evropske unije kaže - stopa poreza na dodatu vrednost mora biti najmanje 15%, što znači 15 ili više. U praksi jedino Nemačka ima 16%, od navedenih zemalja. S druge strane, sa stopom od 18%, ako ovaj zakon bude usvojen, Srbija će spadati u red zemalja sa najnižom stopom poreza na dodatu vrednost, jer čak 80% zemalja u svetu ima višu stopu od 18%. Dakle, ova stopa je izuzetno niska, 2% niža u odnosu na sadašnju stopu poreza na promet, i to je osnovni uzrok zbog koga postoji prostor za opšti pad nivoa cena. Zato što zamenjujemo stopu od 20% nižom opštom stopom od 18%. Evo, i prethodni govornik je izrekao jednu netačnu činjenicu. Crna Gora nema dve stope. Crna Gora ima jedinstvenu stopu od 17%. Nema sniženu stopu, kao što je govornik rekao, od 7%, pa smo mi pitani - zašto nismo harmonizovali ovo u potpunosti sa Crnom Gorom. Dakle, Crna Gora ima jedinstvenu stopu od 17% i nije tačno da Crna Gora na osnovne životne namirnice ima nultu stopu, sa pravom na odbitak. Šesta direktiva zabranjuje, sem u određenim slučajevima, nultu stopu, sa pravom na odbitak prethodno plaćenog poreza za životne namirnice i za druge proizvode. Možete imati nultu stopu, ali bez prava na odbitak i u tom slučaju ste nagrađeni ili kažnjeni. Zbog toga će Crna Gora promeniti nultu stopu kod hleba, jer nemaju pravo na odbitak. Drugim rečima, sve ono što se plati, porez na sirovine, ne može se računati za odbijanje poreza kada se plaća porez na gotov proizvod. Veliko je i nerazumevanje vezano za naknadu poreza na dodatu vrednost poljoprivrednim proizvođačima. Naime, ova odredba postoji u svim zakonima i naknada koju smo mi propisali spada u jednu od najvećih. U drugim zemljama su te naknade niže. Primera radi, u Sloveniji je 4%. Kod nas je naknada 5%, što znači da poljoprivrednici imaju mogućnost da, kada prodaju robu nekome ko je obveznik poreza na dodatnu vrednost, dobijaju od njega 5% naknadu. Drugim rečima, novac u iznosu od 5% robe koju su prodali. Zašto bi neko kupovao na taj način tu robu? Iz razloga što će tih 5%, sutra kada proda poljoprivredni proizvod, odbiti od svoje poreske obaveze. Kao što znate, mi smo krenuli sa registracijom poljoprivrednih proizvođača. Sve više prometa u poljoprivredi će ići preko računa. Oko 30.000 domaćinstava je registrovano za samo mesec i po dana, i u narednom periodu, od sledeće i narednih godina, seljaci koji budu prodavali preko računa svoju robu zaistaće dobijati mogućnost da 5% dobiju naknadu od onoga ko kupuje. A onaj ko bude kupovao robu na crno, odnosno bez računa, neće moći to da odbije od svog konačnog poreza na dodatnu vrednost, tako da je ova stimulacija, nadoknada od 5%, samo plus za poljoprivrednike. Ona nije obavezna. Oni koji ne žele da je koriste ne moraju. Ali, daje se mogućnost onima koji žele da preko računa prodaju robu da mogu tu naknadu da iskoriste. Takođe je velika rasprava bila i o tome - da li neki proizvodi mogu da budu oporezovani po sniženoj stopi, dakle konkretno po ovom zakonu, po stopi od 8%. Tim povodom stiglo vam je i pismo Privredne komore Srbije.Sa velikim žaljenjem mogu da kažem da Privredna komora Srbije nije dobro pročitala Šestu direktivu. Jer, neke od proizvoda su pravilno svrstali tamo gde Šesta direktiva daje mogućnost da se snižava stopa, ali neke nisu. Primera radi, po Šestoj direktivi nije moguć obračun niže stope za opremu za vršenje delatnosti. Nije moguć obračun niže stope za poljoprivrednu mehanizaciju, uređaje i delove koji služe za obradu zemljišta, i za računare, računarsku opremu i softvere. Moguć je, međutim, i tu su bili u pravu oni poslanici koji su to istakli, za prvi prenos prava raspolaganja na novoizgrađenim objektima, moguć jeza opremu i usluge u oblasti kinematografije i za prirodni gas koji se koristi za domaćinstva. Dakle, moguć je za te, od ovih šest, koliko je Komora navela primedbi, za te je moguć. Tačno je da postoji mogućnost. Zašto? Zato što, kao što znate, budžet ima dve strane, ima prihodnu i rashodnu stranu. Mi sada ukidamo od 1. januara porez na promet. Danas, u prvih šest meseci, porez na promet čini 37% ukupnih poreskih prihoda. To je najveći poreski oblik. Mi ga zamenjujemo porezom na dodatu vrednost i to po stopi koja je 2% niža u odnosu na porez na promet. Porez na dodatu vrednost biće osnovni prihod naše države, osnovni prihod javnih finansija. Mi možemo, i neki poslanici su dali amandmane za snižavanje stope, i teorijski je moguće neke stope sniziti. Moguće je ukinuti sve poreze, ali odakle ćemo onda finansirati rashode? Za neke proizvode imamo problem, posebno kod prvog prenosa nekretnina. To bi značilo da bi oni koji proizvode stanove imali ogroman povraćaj. Taj povraćaj budžet ne može da izdrži. To znači da imamo budžetski problem. Teorijski je moguće, a moguće je i po Šestoj direktivi, da se uvrsti prvi promet nekretnina u sniženu stopu od 8%, ali imajući u vidu da se sav materijal, blokovi i ostalo porezuje po 18%, onda to znači da bi bili i ogromni povraćaji, a posebno što se radi o značajnim radovima i značajnim vrednostima. Dakle, ovde imamo dve stvari. S jedne strane se slažem da treba podstaći razvoj privrede, ali nije porez na dodatu vrednost instrument kojim se to čini i nijedna zemlja to ne čini kroz porez na dodatu vrednost, već se to čini kroz porez na dobit, o čemu ćemo govoriti u nastavku ove sednice, a čini se i nekim drugim poreskim propisima koji stimulišu. Ovo je osnovni poreski prihod i ako želimo da imamo urednu isplatu penzija, socijalnih davanja,javnih i drugih usluga, onda moramo ipak da vodimo računa i o prihodima. Da odgovorim na konkretne dileme nekih poslaničkih grupa. Prvo je diskutovala grupa SPS i najveća dilema koja je izneta jeste da li je moguće primeniti porez, odnosno sprovesti porez na dodatu vrednost u periodu od narednih nepunih šest meseci. Želim da kažem da je to moguće učiniti, jer kao što znate prvi nacrt zakona je bio urađen još pre godinu dana. Poreska uprava je već napravila ranije program za sprovođenje ovog zakona i mi smo formirali sve radne grupe koje su već napravile odgovarajuće softvere. Za šest meseci mi ćemo biti potpuno spremni prvo da objasnimo privredi kako se vrši obračun poreza i naravno da ga od 1. januara efikasno sprovedemo. Samo da vas podsetim, prenos platnog prometa u banke je izvršen bukvalno za šest meseci. U poslednjih šest meseci su intenzivirane sve pripreme i, kao što znate, za razliku od drugih zemalja, bivših jugoslovenskih republika, kod nas je veoma uspešno prenet u banke. Slovenci su nakon usvajanja zakona implementirali taj zakon u roku od šest meseci, a Makedonci u roku od tri meseca. Nismo mi nesposobniji niti od Slovenaca, a kamoli od Makedonaca. Makedonci jesu imali probleme, ali Slovenci nisu. Slovenci su jednostavno tako sproveli zakon da su im cene pale 4 do 5% u odnosu na inflaciju koju su imali prethodne godine. U Makedoniji su cene porasle 10% zato što nisu dobro pripremili sprovođenje zakona, tako da je briga zaista realna i mislim da poslanička grupa ima dobre namere kada kaže da li je moguće za šest meseci sprovesti. Bolje bi bilo da imamo duži period, ali mi smo bukvalno poslednja zemlja, sem Bosne, koja u Evropi uvodi ovaj zakon i zaista više nema vremena za čekanje. Tim pre mislim da su neke dugačke diskusije o samoj suštini zakona bespotrebne, imajući u vidu da zaista sve zemlje na svetu imaju ovaj zakon. Da je to nešto što smo mi izmislili naravno da bi trebalo dublje da sagledamo. Uvek od novog postoji strah i neki ljudi u privredi se toga plaše, drugi naravno priželjkuju da se uvede ovaj zakon, jer stvara potpuno jednake uslove za sve i oni koji rade u legalnim tokovima dobiće ovim zakonom. Oni koji su u sivoj ekonomiji će izgubiti i zato ima puno primedbi koje dolaze iz tih pravaca. Što se tiče nižih stopa, već sam rekao da od 18% ne možemo imati nižu stopu, jer mi zamenjujemo sadašnju stopu od 20% sa 18%. Mi moramo da vodimo računa o našim poreskim prihodima, a najveći broj zemalja ima stopu između 20% i 25%. Za nultu stopu sam već dao objašnjenje. Moguća je teorijski samo nulta stopa za neke osnovne namirnice, pa čak i za knjige, ali bez prava na odbitak prethodnog poreza. Tvrdim da je to gora situacija za te proizvođače od stope od 8%. Takođe, želim da konkretno odgovorim poslanicima, to je bila poslanička grupa DSS i SPO, koji su pitali kako će se ovaj porez odraziti na građevinarstvo, odnosno da li će se porez na imovinu primenjivati istovremeno sa porezom na dodatu vrednost i da li će biti duplog oporezivanja. Što se tiče građevinarstva, odnosno prodaje stanova, porez na dodatu vrednost će se primenjivati samo na prvi prenos prava raspolaganja, dakle za novoizgrađene stanove, i to samo kada taj prenos vrši obveznik poreza na dodatu vrednost. U tom slučaju mi ćemo izmeniti Zakon o porezu na imovinu i neće se plaćati porez na prenos apsolutnih prava od 5%, tako da će biti samo ovaj porez na dodatu vrednost. Moramo imati u vidu sledeću stvar, a potpuno je drugačiji sistem od dosadašnjeg, sav materijal za izgradnju stanova biće oporezovan po stopi od 18% i biće vršena evidencija prethodno plaćenog poreza i onda će samo razlika poreza biti uplaćivana. U jednom velikom broju slučajeva te razlike neće ni biti, tako da ako pogledate možete izvršiti kalkulaciju različitih proizvoda. Ako zamenite porez na promet od 20% stopom poreza na dodatu vrednost od 18% imate prostora za snižavanje cena, jer je apsolutni iznos poreza niži. Kod stanova zavisi od efikasnosti proizvođača, zavisi da li će oni pokušati, jer oni koji su efikasniji neće imati problema. Oni koji inače imaju probleme, imaju ogromne troškove i sporo grade stanove, duguju građevinskim radnicima, naravno da će oni pokušati da sve to ugrade u cene, ali neće biti duplog oporezivanja. Drugo, za prenos već izgrađenih stanova nema poreza na dodatu vrednost. Dakle, ovo se odnosi samo na prvi prenos novoizgrađenih stanova i to samo kada ga vrši obveznik poreza na dodatu vrednost. Faktički porez na dodatu vrednost opteretiće samo maržu investitora u ovim slučajevima, a ostali promet objekata biće oslobođen poreza na dodatu vrednost, bez prava na odbitak prethodnog poreza. Kao što znate, promet nekretnina koje nisu novoizgrađene, kojima nije prvi prenos, oslobođen je poreza na dodatu vrednost, ali bez prava na odbitak prethodnog poreza. To je u našem zakonu sadržano. Demokratska stranka je postavila pitanje, koje je mene malo začudilo, zašto dve poreske stope i zašto ne opšta stopa, ili nisam razumeo. To je predstavnik poslaničke grupe postavio i rekli su da se brinu kakav će uticaj biti na opšti nivo cena. Takođe je istaknuto da je ovo isti zakon koji su oni prethodno predložili pre godinu dana. Svi zakoni o porezu na dodatu vrednost su slični, jer postoji ta šesta direktiva koja faktički daje smernice kako se zakon pravi. Međutim, postoji šest bitnih razlika između novog predloga zakona i onog koji je bio predložen pre godinu dana od strane prethodne vlade. Prvo, kao što znate, prethodna vlada je predvidela stopu od 20%. Dakle, želeli su da zadrže istu stopu kao stopu poreza na promet, a predlagali su nešto nižu, sniženu stopu od 5%. Mi predlažemo nižu opštu stopu od 18% i nešto višu sniženu od 8%. Međutim, imajući u vidu da se najveći deo proizvoda oporezuje po opštoj stopi, onda ovaj zakon daje rasterećenje privrede, jer to sniženje od 2% zapravo u opštoj stopi daje mogućnost daleko većeg pada cena, a mi smo proračunali da možemo da ostvarimo, boljom naplatom, legalizacijom sive ekonomije, veće prihode u ukupnom obimu. Takođe, razlika između zakona jeste što prethodni zakon, onaj od pre godinu dana, nije davao mogućnost pretežnim izvoznicima za povraćaj poreza na dodatu vrednost u roku od 15 dana. Mi smo upravo u razgovoru sa predstavnicima privrede došli do toga da pretežni izvoznici mogu da imaju kraći rok povraćaja sredstava kako bi što manji udar na likvidnost bio, s obzirom da se radi o velikim iznosima sredstava. Zatim, ovaj zakon, za razliku od prethodnog, sadrži veoma povoljne uslove za ulaganje u slobodne zone, jer se primenjuje nulta stopa sa pravom za odbitak. Dalje, za diplomatsko-konzularna predstavništva uvedena je nulta stopa sa pravom na odbitak, što nije bilo sadržano u prethodnom zakonu. Potom, smeštaj u hotelima, domovima, kampovima prebačen je u sniženu stopu od 8%, a prethodno je bilo predviđeno da bude po stopi od 20%. Najzad, ovaj zakon daje povoljniji tretman zaliha akciznih proizvoda u kojima je obračunat porez na promet. Mi smo pokušali da u prelaznim odredbama što više ublažimo problem likvidnosti prilikom početka sprovođenja zakona. Mi ga ne negiramo. Mi kažemo - biće kod određenog broja preduzeća problema sa obezbeđivanjem likvidnosti, međutim, zbog toga se zakon usvaja sada, a primenjuje za šest meseci, kako bi svi mogli da se dobro pripreme. Prvo plaćanje poreza na dodatu vrednost biće 10. februara. Dakle, 10. februara biće prvi obračunski period kada se naplaćuje porez na dodatu vrednost. Što se tiče uticaja na cene, apsolutno ostajem na stanovištu da sa sniženom stopom, umesto 20% idemo sa 18%, mi nećemo imati nikakav udar na cene. Može se desiti da kod nekih proizvoda nešto roba poskupi, ali će daleko veći biti uticaj na pad cena, tako da će ukupna inflacija sledeće godine biti niža u odnosu na ovogodišnju. Što se tiče pitanja koje je uputio poslanički klub SPO - NS, četiri su bile osnovne dileme. Prvo je pitanje šta će doneti poljoprivredi, s obzirom na to da će poljoprivredna mehanizacija, stočna hrana, veterinarski lekovi, biti oporezovani po stopi od 18%, a ne po sniženoj stopi. Opet kažem, mehanizacija ni u jednom zakonu zaista se ne tretira po sniženoj stopi, jer onda bi se moglo opravdano postaviti pitanje zašto samo mehanizacija, zašto ne druga oprema, zašto ne automobili, zašto ne druga prevozna sredstva, i objektivno, kada bi to mogao sistem da izdrži iz budžetskih razloga, svaki ministar finansija bi rado snižavao stope, jer nikome nije u interesu da oporezuje građane. Problem je u tome što morate skupiti prihode da biste platili onima koji nisu na tržištu, onima koji ne rade, penzionerima i ostalima, onima koji su korisnici javnih rashoda. To je razlog zašto mehanizacija ne može biti oslobođena. Poljoprivredi se pomaže na drugi način, a mi ćemo, kao što smo to radili i ove godine, uraditi i sledeće: povećaćemo i sledeće godine agrarni budžet, znači iz subvencija ići će i dalje poljoprivredni krediti. Sada za nekih 20 dana oko 8.000 kratkoročnih kredita je odobreno, biće sada i dugoročni. Na drugi način ćemo pomoći, to su povoljne kamate od 3%. Dakle, u tom smislu ne može se kroz ovaj zakon pomoći specifično nekim grupama, već kroz druge mehanizme je potrebno pomoći. Takođe, moram da kažem, što se tiče gasa za domaćinstvo, da bih bio spreman da prihvatim taj izolovani amandman kada bi on bio sadržajno izdvojen. Međutim, on je dat u grupi, gospodin Stevanović je dao grupu amandmana. Molim da se ipak taj amandman povuče iz budžetskih razloga, jer neke stvari od toga nisu u skladu sa Šestom direktivom, neke jesu. Znači, gas za domaćinstvo može da bude po sniženoj stopi i rekao sam na Odboru za privredu da sam spreman to da prihvatim, ali ne postoji takav amandman dat kao zaseban. Ovako, što se tiče firmi koje uvoze, menica kao garant plaćanja, vidim da to Komora ističe, vidim da je gospodin Stevanović istakao, postoji jedan jedini primer u Evropi, i to je Ukrajina. To se tamo koristi i mi smo imali dve mogućnosti što se tiče prihvatanja tog predlog. Razgovarao sam sa predstavnicima Komore i ranije, međutim, nama se učinilo da su tu moguće razne zloupotrebe, jer znate šta se desilo sa menicama u doba Fikreta Abdića u bivšoj Jugoslaviji. Odlučio sam da možemo velikim izvoznicima koji imaju veliki uvoz da pomognemo tako što ćemo im skratiti rok za povraćaj, tako da je on sada predviđen na 15 dana. To je uglavnom ono što sam želeo da kažem vezano za ovaj zakon. Meni je drago što osnovni pravac zakona gotovo ni jedna poslanička grupa nije sporila. Naravno da ima puno nepoznanica, jer se radi o potpuno novom poreskom obliku, najsloženijem poreskom obliku, ali nadam se da će Skupština ovaj zakon usvojiti i da ćemo mi od 1. januara sledeće godine biti u poreskom sistemu isti kao i sve razvijene zemlje. Hvala.
Zaključujem načelni pretres. Saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Molim poslanike da ne dobacuju. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, ne mogu da se otmem utisku što je gospodin ministar rekao sada u svojoj završnoj reči u načelu. Reče da poljoprivrednici dobijaju 5% poreza na dodatu vrednost, a nije tačno, jer oni samo treba da ga proslede državi, gospodine ministre, i vi to dobro znate, ali nećete da kažete za ovom govornicom. Kada su u pitanju stanovi i kada je u pitanju porez na dodatu vrednost, njih navodno ne možete da oslobodite, zato što bi rashod budžetski bio veliki, a ni to vam nije tačno, gospodine ministre, jer pravna lica koja se bave stambenom izgradnjom i izdaju poresku izjavu da to služi u svrhu reprodukcije, odnosno dalje prodaje, oslobođeni su poreza na promet. U ovom slučaju, dobijate novi vid oporezivanja, novi budžetski prihod koji do sada niste imali i ne bi bio nikakav problem da ga se odreknete. Takav je ministar koji čak i u zakonu za sebe želi određena prava, kao što je u članu 4. stav 4. napisao: "Sa prometom dobara uz naknadu izjednačava se: 3) iskazani rashod (kalo, rastur, kvar i lom) iznad količine utvrđene aktom koji donosi Vlada Republike Srbije". Tu je želja predlagača, odnosno ministra, gospodina Dinkića, da kaže da taj posao neće da radi on, nego Vlada. Međutim, u poslednjem stavu ovog člana Predloga zakona kaže se: "Ministar nadležan za poslove finansija bliže uređuje šta se smatra novoizgrađenim građevinskim objektima iz stava 3. tačka 7) ovog člana, kao i šta se smatra uzimanjem dobara koja su deo poslovne imovine poreskog obveznika, kao i svaki drugi promet bez naknade iz stava 4. ovog člana." Narodni poslanik Gordana Pop-Lazić je u svom amandmanu tražila da se pojedine odredbe ovog člana brišu, odnosno menjaju i da ova materija bude regulisana zakonom. Dakle, da gospodin ministar ne može da određuje ili da predlaže Vladi, a to Vlada da radi u njegovo ime, koliki će da bude kvar, rastur i lom. Moramo da budemo svesni činjenice da ne možemo tu da koristimo tablice koje postoje u zemljama Evropske unije,a koje imaju mnogo stabilniju privredu, mnogo kvalitetniju tehnologiju i mnogo manji rastur, kvar i lom. Otkud ministar ili neki član Vlade znaju koliki su ovi troškovi u jednoj proizvodnji za svaku granu posebno. Dakle, koliki su rastur, kvar i lom u uslužnoj delatnosti, kao što su prevoz, koliki je u velikoprodaji, koliki je u maloprodaji. Šta znači to, da li se to odnosi na sve moguće proizvode koji su namenjeni za široku potrošnju, od hemije koja ima rok trajanja godinu, pa bez roka trajanja, beskonačno, do hrane koja ima rok trajanja do pet dana, a najviše do 60 dana. Kako će ministar to jednim pojedinačnim aktom, kako sebi daje za pravo da ovakvu materiju reguliše. Zato je stav SRS da se o tome donese zakon, da se stavi pred poslanike i da oni budu ti koji će o tome da odlučuju, jer oni odgovaraju građanima koji su ih birali.
Reč ima narodni poslanik Goran Jocić.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS se zalaže da se vlada zakonima, a ne uredbama i aktima. Narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, u ime SRS, podnela je ovaj amandman na član 4. stav 4. tačka 3) gde stoji da se "iskazani rashod (kalo, rastur kvar i lom)" utvrđuje aktom koji donosi Vlada Republike Srbije. Drugi razlog je da se spreče razne zloupotrebe koje bi se mogle desiti kada neki privrednici koji su u procesu proizvodnje, gde se desi neka od ovih havarija, mogu da izlobiraju preko svojih ljudi, preko određenog ministra da Vlada donese akt gde bi mogao da se prizna veći rastur, kvar i lom. Prema tome, obratio bih se skupštinskoj većini da prihvati ovaj amandman da bi sena taj način sprečile razne zloupotrebe koje bi mogle u nekom daljem procesu da se dešavaju. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanikSava Urošević.
Poštovani predsedavajući, drage kolege poslanici, uvaženi ministre, hteo bih da se osvrnem na diskusiju gospodina Arsića, u kojoj je rekao da porez na koji sad poljoprivredni proizvođači imaju pravo 5 posto je samo nešto što će oni da prenesu državi. To ukazuje na to da nije razumeo osnovnu suštinu ovog poreza na dodatu vrednost, jer to je porez koji se odbija od onoga što je on već u ranijem procesu proizvodnje platio za određene repromaterijale, sirovine po stopi od 8 ili 18 posto. To znači da je to kompenzacija ili nadoknada poljoprivrednom proizvođaču za ono što je on uložio. On nema obavezu da taj porez prenosi državi. On je već platio 8 ili 18 posto. Da li će to da zaživi i da li će on da dobije tih 5 posto više na cenu po kojoj neko ko je organizovan i ko je u sistemu PDV otkupljuje proizvode od njega, to je drugo pitanje. A sigurno da ne stoji ova tvrdnja da će on morati 5 posto da prenese državi.
Veroljub Arsić, replika.
Moj prethodni govornik izgleda da nije dobro protumačio šta sam hteo da kažem. To je da poreska osnovica koju individualni poljoprivredni proizvođač ima i na koju se zaračunava porez od 5 posto jeste u najvećem delu, za mala individualna poljoprivredna domaćinstva ili neka druga koja su možda prešla u neki određeni drugačiji vid proizvodnje, ne može nikako da znači poresku olakšicu, jer jedini dohodak koji poljoprivredni proizvođač može da ima jeste dohodak iz njegovog rada. Tu, u svakom slučaju, ta poreska razlika od 3 posto neće nadoknaditi taj deo da on ima neki povraćaj, već nastaje poreski obveznik koji će da prosleđuje svoju poresku obavezu državi. Da li je samo repromaterijal koji se koristi u toku proizvodnje jedina sirovina koju poljoprivredni proizvođač koristi, da li će on sam da zaračunava na svoju pšenicu 5 posto poreza na dodatu vrednost, kojom će da hrani stoku, ili na kukuruz, ili na neku drugu kulturu koju on sam privređuje za ishranu, iz primarne poljoprivredne proizvodnje u sekundarnu. To jeste taj problem koji izgleda mi neko posmatra samo sa one strane nekog višeg oblika poljoprivredne proizvodnje, gde vi sve kupujete da biste napravili neki određeni poljoprivredni proizvod. Međutim, naši individualni poljoprivredni proizvođači moraju da se bave, kako primarnom poljoprivrednom proizvodnjom, tako i sekundarnom, a najčešće je u pitanju to prosto stočarstvo, gde ne može sve da prikaže kroz PDV, ali stvara poresku obavezu od 5 posto na koju sigurno mora da uplati deo državi.
Da li se još neko javlja za reč? Nemanja Šarović, narodni poslanik.
Dame i gospodo narodni poslanici, suština amandmana koji je na član 4. podnela gospođa Gordana Pop-Lazić u ime poslaničke grupe SRS i kojim je tražila da se u stavu 4. tačka 3) reč "aktom" zameni rečju "zakonom" je u tome da se spreče moguće zloupotrebe do kojih je svakako dosta dolazilo u prethodnom periodu i svi smo svedoci toga. Naime, o čemu se radi. Kaže:"Sa prometom dobara uz naknadu izjednačava se: 3) iskazani prihod (kalo, rastur, kvar i lom) iznad količine utvrđene aktom koji donosi Vlada Republike Srbije." SRS smatra da ovu materiju treba da reguliše zakon, a ne podzakonski akt Vlade Republike Srbije, jer je moguće da to zloupotrebe određeni biznismeni, koji imaju monopol u određenim oblastima proizvodnje, a bio je slučaj da su neki visoki funkcioneri Vlade, pa čak potpredsednici, ministri, da kažem, živeli kod nekih od tih biznismena, letovali na njihovim jahtama, u vreme dok su njihovi proizvodi oslobađani poreza na promet. Takvu situaciju imali smo, na primer, kod proizvodnje jaja i čuvenog surčinskog biznismena Dragoljuba Markovića. Veliku ekspanziju, naravno, doživela je proizvodnja jaja. Gospodin Marković otkupio je većinu farmi i uspostavio monopol u proizvodnji jaja u Srbiji. Postavlja se pitanje šta će se desiti ukoliko Vlada, kojoj će on biti blizak, jer je bio blizak i prethodnim Dosovim vladama, odredi da će umesto, na primer, 2 posto rastura, odnosno loma, što je standard u evropskim zemljama, posle mesec ili dva dana odrediti da će u narednom periodu taj procenat biti 7 posto. U tom slučaju, mi ćemo imati situaciju da će ova razlika od 5 posto biti, u stvari, poreska evazija. Nedozvoljena poreska evazija, odnosno izbegavanje plaćanja poreza. Zbog toga, ovakvih i sličnih primera i mnogih drugih dosovskih biznismena, bliskih ministrima u Vladi, predlažem da usvojite amandman SRS i da sprečimo moguće zloupotrebe, da ne bi naše građane opterećivali nekim budućim aferama, već da jednostavno unapred predupredimo svaku mogućnost zloupotrebe.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, ministar ima naviku da jednostavno zakonom želi sam sebi da da prevelika ovlašćenja, pa sada u članu 5. stav 4. kaže: "Sa prometom usluga uz naknadu izjednačava se: 1) upotreba dobara koja su deo poslovne imovine poreskog obveznika za lične potrebe osnivača, zaposlenih ili drugih lica." Dok u poslednjem stavu člana 5. piše: "Ministar bliže uređuje šta se smatra upotrebom dobara koja su deo poslovne imovine poreskog obveznika za lične potrebe osnivača, zaposlenih ili drugih lica i pružanjem usluga koje je poreski obveznik izvršio bez naknade za lične potrebe osnivača, zaposlenih ili drugih lica iz stava 4. ovog zakona." Stav SRS i podnosioca amandmana Zorana Krasića je da i ova materija mora da bude regulisana zakonom. Njegov prethodnik na ministarskom mestu Božidar Đelić je želeo da se plaća porez čak i ako neko ode nekom da pomogne da okopa njivu ili da očisti sneg, ili da pomogne u domaćinstvu. Čak je i na to želeo da se plaća porez na promet. Sada ministar ovde za sebe želi ovlašćenje da on određuje da dobra koja su u vlasništvu poreskog obveznika, najčešće pravnog lica, određuje šta će biti njihovo lično korišćenje, a šta će biti njihovo poslovno korišćenje. Pretpostavljam da ovde ministar najviše želi da odredi kada su u pitanju možda automobili koji su u vlasništvu nekog privatnog preduzeća, pa će on da određuje da li vlasnik tog preduzeća putuje službeno i ne mora da plati porez na dodatu vrednost, ili putuje privatno, pa je to usluga koju njegovo sopstveno preduzeće vrši prema njemu samom, pa će na to morati da plati porez na dodatu vrednost. Ovo je suština ovog člana 5. Smatramo da su moguće zloupotrebe po ovom pitanju i od strane poreskih obveznika, ali isto tako od strane ministra, ali zato je opet, kao što rekoh i za prethodni amandman, najbolje da se izađe sa kompletnim predlogom zakona gde će i ova materija da bude regulisana i da o tome ipak odlučuju narodni poslanici, a ne organi izvršne vlasti.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Narodni poslanik Nemanja Šarović'
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je još jedan od članova zakona kojima se ministru, u ovom trenutku to je gospodin Mlađan Dinkić, daju diskreciona ovlašćenja da odlučuje šta će se smatrati upotrebom određenih dobara, a šta će se smatrati ličnim dobrima i sl. Ministar Mlađan Dinkić je do sada imao praksu da često uzurpira ovlašćenja koja mu nisu pripadala. Slično je bilo i sa Narodnom bankom, da bi se naknadno konvalidovala njegova delai upad u Narodnu banku sa automatskim puškama. Izgleda da je ministar ipak naučio nešto iz svega toga, umesto da navuče čarapu na glavu pa uđe u banku, on je ovog puta odlučio da prvo donese odgovarajući zakon koji će mu dati ovlašćenja da nešto tako i uradi. Smisao amandmana koji je podneo gospodin Zoran Krasić je da se ta zloupotreba, odnosno mogućnost zloupotreba predupredi i da do toga ne dođe. Rekao je malopre gospodin Dinkić, povodom rizika likvidnosti preduzeća pri plaćanju tog prvog kruga poreza na dodatu vrednost, da se on slaže da određena opasnost postoji, ali da je upravo zbog toga i odloženo stupanje na snagu ovog poreza na dodatu vrednost do 1. januara 2005. godine, valjda zato da bi preduzeća u Srbiji, koja nemaju kapitala, a znamo svi da je takvih preduzeća danas najviše, valjda imala vremena da u narednih pet i po meseci skupe ta sredstva i da obave ono što nisu mogli do sada. Postavlja se pitanje - šta onda uopšte misli ministar, šta su ta preduzeća, šta su privredni subjekti u Srbiji radili prethodnih godina, u čemu će se narednih pet i po meseci razlikovati od prethodne četiri godine vladavine Dosovog režima. Šta je to što će preduzećima, koja za prethodne četiri godine nisu uspela da obezbede dovoljno kapitala, što će im pomoći da to urade baš u narednih pet i po meseci? Sredstva o kojima se radi nisu mala, 18% nije malo. Već sam objasnio da postoje dva načina da se ta situacija reši. Jedan je zaduživanje kod poslovnih banaka, ali opet moram da ponovim i to da ono što mi kod nas nazivamo poslovnim bankama, ne posluje po poslovnim principima po kojima iste te banke posluju u drugim državama, da je kod nas kapital mnogo skuplji. I pored tih svih silnih donacija i investicija koje su stigle u našu zemlju, privreda je u izuzetno lošem stanju. Drugi način je smanjenje proizvodnje, odnosno kupovina manjih količina sirovina od predviđenih, kako bi se s tom razlikom u ceni pokrio porez na dodatu vrednost. Bojim se da će model ponašanja većina preduzeća u Srbiji prinudno morati biti ovaj drugi i da će ovaj zakon, ukoliko ne budu prihvaćeni neki od amandmana SRS, imati više negativnih nego pozitivnih efekata.
Hvala narodnom poslaniku Nemanji Šaroviću. Za reč se javio narodni poslanik Zlatan Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo, samo kratko, pošto sam već juče u našoj raspravi nešto od ovoga i rekao. Neverovatnoje da u jednom zakonskom predlogu od 60 članova, čak 16 članova daje ministru diskreciono pravo da on bliže uređuje neke od ovih odredbi koje suregulisane ovim članovima. Prosto je neverovatno, svaki četvrti član ostavlja ministru pravo, obavezu ili mogućnost da on podzakonskim aktima bliže uređuje određenu materiju. To ostavlja mogućnost za razne malverzacije, za zloupotrebu i smatram da se mnoge od ovih stvari koje su ostavljene ministru mogu regulisati zakonom. Mnoge stvari su mogle biti definisane zakonom, da se to diskreciono pravo ne ostavlja ministru, da bi na kraju krajeva izazvalo i sumnju da će tu biti određene zloupotrebe. Prema tome, smatram da bi trebalo dobro razmotriti ove naše amandmane i prihvatiti neke od njih. Ipak je svaki četvrti član previše i da se ostavlja ministru na njegovo odlučivanje i diskreciono pravo za bliže regulisanje ovih stvari.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Vjerica Radeta.
Ministre Dinkiću, nedopustivo je da u svom obraćanju ignorišete najveću poslaničku grupu koja sedi u ovom parlamentu. Znamo da vam nije milo što ovde sede 82 srpska radikala, sa najvećom tendencijom rasta, ali kao državni činovnik nemate pravo da u obraćanju, na način na koji ste se obraćali u završnoj reči malopre, govorite o amandmanima poslaničke grupe ove stranke, one stranke, sve ste pojedinačno nabrojali, a niste pomenuli poslaničku grupu SRS. Nama to ne smeta, ali želim da pričam zbog javnosti... a možda i zbog tebe, pošto vidim da uglavnom spavaš, pa da primetiš to. (Obraća se poslaniku iz sale.) Podneli smo na ovaj zakon 16 amandmana i sve vreme dok smo govorili o zakonu u načelu, govorili smo da nemamo ništa protiv da se ovaj zakon donese i naglašavali da je neophodno da se prihvate amandmani poslaničke grupe SRS. Naravno, očigledno je da vi na drugi način razmišljate o problemima građana Srbije. Znali smo mi to i ranije, ali je nešto drugo ovde takođe problematično. Ovih dana dok smo govorili, već smo tri tačke dnevnog reda prešli, svaki put kada smo došli do ovog dela rasprave u pojedinostima imali smo mišljenje Vlade. Danas nemamo mišljenje Vlade. Ne znam kako da govorim o ovom amandmanu, ne znam da li ga je Vlada prihvatila ili ne. Ako nije, ne znam sa kojim obrazloženjem. To je neophodno da bih mogla da polemišem sa Vladom. Amandman na član 6. sam podnela u ime poslaničke grupe SRS i predložila sam da se stav 3. ovog člana briše, a taj stav glasi: "Ministar bliže uređuje šta se smatra uobičajenim količinama poslovnih uzoraka i poklonom manje vrednosti stava 1. tačke 3) i 4) ovog člana." Mi srpski radikali smo principijelno protiv davanja prevelikih ovlašćenja jednom čoveku u liku ministra, a pogotovo smo protiv da to bude u nadležnosti ministra Dinkića. Već sam primetila u malopređašnjem obraćanju ministra Dinkića da on kaže - odlučio sam. Znači, on već primenjuje ovaj zakon i očigledno da ne govori čak ni u ime Vlade, nego govori u svoje lično ime. Ipak je trebalo da se sačeka da ovaj zakon bude donet, pa da bude objavljen u "Službenom glasniku", pa da stupi na snagu. Vi, gospodo iz Vlade i gospodo iz vladajuće većine, pokazujete očiglednu nameru, ne samo kroz ovaj zakon, nego inače kroz zakone o kojima smo ovde raspravljali, da Vladu oslobađate svake odgovornosti i obaveze. S jedne strane, maltene u svakom zakonu uvodite neke agencije, direkcije. S druge strane, proširujete ovlašćenje ministra. Zaista se postavlja pitanje šta to Vlada, kao celina, radi, ako uopšte postoji Vlada kao celina, s obzirom da znamo kako su raspoređeni resori – tamo gde je ministar, tamo su i pomoćnici i zamenici iz iste stranke iz koje je i ministar. Jasno je nama srpskim radikalima da tu nema nikakve ozbiljne kontrole Vlade, pa se tako dešava da, recimo, pojedini ministri ili potpredsednik Vlade u okviru nekih agencije zapošljava aktiviste svoje stranke, koji su studirali duže od 10 godina, pa ih onda naziva ekspertima, a te eksperte finansira iz budžeta. Ti eksperti se, između ostalog, finansiraju iz ovog zakona o porezu na dodatu vrednost, a onda nam ministar ovde objašnjava kako mora da se puni budžet da bi se finansirali oni koji, kako on reče, ne zarađuju. Meni nije jasno da postoji kategorija u Srbiji koja ne zarađuje platu. Mi narodni poslanici se finansiramo iz budžeta i zaista sam ubeđena da mi ovu platu, bar srpski radikali, pošteno zaradimo. Ne vidim koje su to kategorije. Da li je ministar mislio da platu ne zarađuju lekari, profesori, državna uprava, sudije, jer svi se oni finansiraju iz budžeta.
Hvala narodnom poslaniku Vjerici Radeti. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 6. podnosilac amandmana u ime SRS, narodni poslanik Vjerica Radeta, tražila je da se stav 3. ovog člana briše, a najviše se tiče tačke 3) u stavu 1. ovog predloga zakona, koja glasi: "Prometom dobara i usluga, u smislu ovog zakona, ne smatra se: 3) besplatno davanje poslovnih uzoraka u uobičajenim količinama za tu namenu kupcima ili budućim kupcima". Amandman traži da se briše: "Ministar bliže uređuje šta se smatra uobičajeni količinama poslovnih uzoraka i poklonom manje vrednosti iz stava 1. tačke 3) i 4) ovog člana." Sada se postavlja pitanje kakve će to kriterijume gospodin ministar da ima kada odlučuje šta će da bude poklon, koja mu je vrednost, šta će da bude reprezentacija određenog poslovnog aranžmana ili određenog proizvoda. Da li će to da radi na osnovu broja kupaca, da li će to da radi na osnovu novih kupaca, da li će da radi na osnovu prometa koji pojedino preduzeće ima ili na neki drugi samo njemu poznat način? Da li su tu moguće zloupotrebe? Jesu, jer onda ministar može nekome da bude majka, nekome maćeha, neka grana delatnosti u kojoj rade njihovi prijatelji, mentori i sponzori, može da dobije velika podzakonska ovlašćenja, da troši neku robu, čak je i prodaje, a to zavodi kao troškove reprezentacije, u smislu troškova, davanja novim ili starim kupcima reklame određenog proizvoda itd. i onima koji nisu njegovi miljenici, pa to ograničava na neke vrlo male, skromne količine i na određen način stavlja privredne subjekte u različit položaj. Smatramo, kao i za sve ove prethodne amandmane koji su slični ovome, da treba izaći sa kompletnim zakonom pred poslanike Skupštine Srbije, da oni odluče o tome šta su pokloni manje vrednosti, šta je reklama određenog proizvoda, šta je reprezentacija za određeni proizvod. Skupština tu odluku da donese i da po toj odluci postupa Vlada i svi drugi niži organi izvršne vlasti.
Hvala narodnom poslaniku Veroljubu Arsiću. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Narodni poslanik Goran Jakšić.
Poštovani predsedavajući, gospodo poslanici, mislim da je upravo prethodni govornik dao jednim delom i obrazloženje zašto amandman ne treba prihvatiti ili zašto treba prihvatiti izvorni Predlog zakona. Sam pojam uzorka je relativan u proizvodnji, pre svega u industriji, jer se najviše ovde obraća pažnja industrijskoj proizvodnji, koja i daje određene uzroke na ispitivanja, analize, probnu upotrebu itd. Samim preciziranjem u zakonu mi bismo dobili, mislim, barem 500 novih strana, šta se to u određenim oblastima podrazumeva pod uzorkom. Iza toga, ljudi koji su potencijalni kupci ili budući korisnici, koji žele određenu vrstu probnog korišćenja tog uzorka, na razne načine definišu potrebnu količinu, u zavisnosti od toga za šta im to treba. Evo jedan prost primer: u industriji auto-guma vi možete sa pet guma da zadovoljite potrebu i da kažete da je to uzorak, dok u industriji hemijskih proizvoda, odnosno boja i lakova, često vam je probni uzorak 10.000 litara. Da li je sada u zakonu potrebno definisati, na koliko to strana i na koliko načina i ko tu sve treba da bude uključen da definiše šta je to i da li zaista poslanici treba time da se bave? Ova materija je uobičajena materija podzakonskih akata. Mislim da na takav način treba da bude definisana i u ovom zakonu.
Hvala narodnom poslaniku Goranu Jakšiću. Za repliku se javio narodni poslanik Veroljub Arsić.
Možda bi ovo imalo nekog smisla da je samo proizvodnja jedina grana privrede gde će neki određen proizvod da dođe do potrošača. Osim proizvodnje, postoje i uslužne delatnosti i, na kraju, trgovina. Kako će to sada da funkcioniše? Hoće li davati krajnjem potrošaču ili će davati velikoprodaji koja će to da prosleđuje maloprodajama, a koja će to da poklanja kupcima? U kom delu će to nekim podzakonskim aktom da bude regulisano? Najbolje je da to bude regulisano zakonom i da se napiše lepo u zakonu – za proizvodne delatnosti 1%, 2% ili 3%, za uslužne delatnosti 1%, 2% ili 3% ili za maloprodaju 1%, 2% ili 3%. Onda nema dileme da li su u pitanju pet guma, da li je u pitanju 10.000 litara. Ipak, morate da priznate da je ta količina od 10.000 litara velika, ne znam ko kaže da je to normalno. Nije normalno. To su često i mesečne proizvodnje nekog proizvodnog pogona, da bi to bilo oslobođeno PDV. U svakom slučaju, čak je i prethodni ministar, koji je trpeo kritike zbog ovakvih stvari u Skupštini Republike Srbije, u kasnijim izmenama i dopunama poreza na promet proizvoda to stavljao u procente. Mislim da nije sporno da se nešto uradi i u ovom zakonu. Međutim, izgleda da ministar tera neku svoju priču, neku svoju igru. Videćemo zašto.
Hvala. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Milorad Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SRS i kao član Odbora za poljoprivredu, podneo sam amandman na Predlog zakona o porezu na dodatu vrednost. Naime, u članu 8. stav 2. reč "poljoprivreda" trebalo bi da se briše. Citirao bih: "Delatnost iz stava 1. ovog člana je trajna aktivnost proizvođača, trgovca ili pružaoca usluga u cilju ostvarivanja prihoda, uključujući i delatnosti eksploatacije prirodnih bogatstava, poljoprivrede, šumarstva i samostalnih zanimanja". Da bi vam bilo jasnije zašto treba reč "poljoprivreda" da se izbriše, u članu 34. stav 3. lepo kaže: "Ako poljoprivrednici izvrše promet dobara i usluga iz stava 2. ovog člana, obveznik je dužan da obračuna PDV nadoknadu u iznosu od 5% na vrednost primljenih dobara i usluga, o čemu izdaje dokument za obračun (u daljem tekstu: priznanica)." Da bi u tom istom članu stav 5. naveli: "Poljoprivrednik može da se na početku kalendarske godine opredeli za obavezu plaćanja PDV podnošenjem evidencione prijave propisane ovim zakonom nadležnom poreskom organu najkasnije do 15. januara tekuće godine, pod uslovom da je u prethodnih 12 meseci ostvario ukupan promet poljoprivrednih i šumskih proizvoda, odnosno poljoprivrednih usluga u iznosu većem od milion dinara." Pa, gospodo, mislio sam ipak da se Ministarstvo finansija dogovara sa Ministarstvom poljoprivrede, ili Ministarstvo finansija ne prihvata ono što Odbor za poljoprivredu predlaže da se uradi. Odbor za poljoprivredu je doneo odluku da se ove godine pšenica plati devet dinara i da premija bude dinar i po. Međutim, gospodina ministra Dinkića ne interesuje ono što mi tražimo, ono što na Odboru zahtevamo, nego usled nedostatka finansijskih sredstava u Ministarstvu finansija uvodi dodatne poreze tj. porez na dodatu vrednost. To je veoma interesantno. Interesantno je - kada bi jedan poljoprivredni proizvođač, koji dobije kredit i uzme 50 krava mlekara, mlekuša, i od tih 50 dobije 20 leukoznih, koje mora odmah da proda, i dobije vrednost krava od 1.500 evra, a na milion dinara će morati, po isporučivanju tih krava koje moraju brzo da se zakolju, jer je mleko neispravno, znači mora dodati, plus toga što gubi, još 5% poreza. A, da bude još interesantnije -mi smo danas imali Odbor za poljoprivredu gde je bio potpredsednik Vlade, gospodin Labus, a s obzirom da je bila vrlo interesantna tačka dnevnog reda - informacija o merama koje su preduzete u cilju kontrole proizvodnje, prometa šećera i ispunjavanje zahteva EU za vraćanjepreferencijala za izvoz šećera, obrazložio nam je da će baš ovaj zakon o porezu na dodatu vrednost uticati da se ovo više ne dogodi. Ali, na pitanje - kako to da EU, na čelu sa "gospodinom Olafom", traži da se preispita ko je taj koji je 190.000 tona šećera izvezao, a da vam bude jasnije to znači da je 4.000 šlepera izašlo iz Srbije, a da jednostavno niko ne zna ko je taj što ih je izvezao. Na kraju, gospodin Labus jednostavno kaže - naljutio se "gospodin Olaf" samo zbog toga što kada je gostovao u našem hotelu u sobi su bile "bubice", ili kako se to kod nas kaže - prisluškivači; da mu kasnije, odlaskom na teren kod Miodraga Kostića, nije omogućena provera papirologije. To je druga stvar. Treća je bila - otišao je "gospodin Olaf" u Kovačicu i tamo od 5-6 radnika dobio informaciju da je ipak bilo prepakivanja šećera. Evo, to je suština zbog koje bi narodni poslanici trebalo da ovaj amandman usvoje, da pokažemo da je iovako ova napaćena poljoprivreda, koja je za vreme sankcija nosila na plećima ovu Srbiju, trebalo da se izostavi iz ovog člana 8. stav 2, odnosno treba izostaviti reč - "poljoprivreda". Hvala.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Krstinu. Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, reč ima Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, iz diskusije mog prethodnika vidi se da je traženo da se oblast poljoprivredne proizvodnje oslobodi plaćanja poreza na dodatu vrednost. Da ne bi neko izašao i rekao "pa, znam, poljoprivrednici neće moći onda da dobiju povraćaj sredstava, koja su već uložena u porez na dodatu vrednost prilikom nabavke repromaterijala", samo bih skrenuo pažnju narodnim poslanicima da je SRS podnela amandmane imajući to u vidu, znači da se kompletan reprodukcioni poljoprivredni materijal oslobodi porezana dodatu vrednost. Naša poljoprivredna proizvodnja je u veoma teškoj situaciji. Naši poljoprivrednici jedino što mogu da ulože jeste njihov sopstveni rad. Treba prihvatiti ovaj amandman radi smanjenja troškova u poljoprivrednoj proizvodnji. Ni do sada se nisu plaćali porezi na reprodukcioni poljoprivredni materijal. Od 5. oktobra gospodin Đelić je uveo tu obavezu da se plaća i na veštačko đubrivo, na semensku robu, na sredstva za prehranjivanje, za zaštitu bilja itd. Međutim, da li u neke svoje političke svrhe, pre svega marketinške, kasnije je prepisivao amandmane SRS, to nazivao izmenama i dopunama zakona i to oslobađao poreza na promet. E, sada, vi ponovo uvodite jedan vid oporezivanja. Zovete ga porez na dodatu vrednost u oblasti poljoprivrede, i samim tim, u startu, povećavate troškove ulaganja individualnih poljoprivrednih proizvođača. To, u svakom slučaju, može i odraziće se i na cenu poljoprivrednih proizvoda, a sa druge strane, zbog skromnih finansijskih mogućnosti naših poljoprivrednika, smanjivanjem tih ulaganja smanjiće se i prinosi. Samim tim i još više reprodukovati troškovi poljoprivredne proizvodnje. Budimo svesni da jedino što još u Srbiji radi je u određenom vidu poljoprivreda. Da li u oblasti zemljoradnje, stočarstva ili poljoprivredno-industrijske proizvodnje, u vidu mesnih industrija i mlinsko-pekarskih, to je jedino što još u Srbiji radi. Uvođenjem poreza na dodatu vrednost na sirovinu koju poljoprivrednici koriste, u svakom slučaju, nanosite štetu poljoprivrednicima. I, sada me još interesuje samo onaj deo kada je u pitanju sadni materijal, jer obično poljoprivrednici, da bi koliko-toliko smanjili troškove proizvodnje, jednom nabavljaju sadni materijal iz instituta, a drugi put, kao drugu reprodukciju, koriste svoj sadni materijal, koji su dobili iz prethodne žetve. Sada me interesuje da li je predlagač, koji nažalost nije tu, predvideo da poljoprivrednici sami zaračunavaju porez na dodatu vrednost na svoju pšenicu koju su sami posejali, sami požnjeli, kada ponovo hoće da je poseju. To su nelogičnosti kod ovog poreskog zakona. Jednostavno, Vlada Republike Srbije i ministar finansija nemaju sluha za situaciju u kojoj se nalazi i poljoprivreda i svi privredni faktori i subjekti u Srbiji.
Hvala. Reč ima ... Nemanja, nisi se javio, prvo se javio gospodin Teodorović Radovan, gospodine Nemanja, reč je dobio gospodin Teodorović, čim on završi dobićete i vi po Poslovniku. Molim vas da budete na mestu, javite se za reč i kada dobijete reč, možete da ustanete. Izvinite malo, ali dobićete reč.
Izvinjavam se, ali moramo da razjasnimo jednu nedoumicu mom poštovanom i uvaženom kolegi. Olaf nije gospodin, to nije čovek, to je organizacija koja se bavi zloupotrebama u trgovini.
Za reč se javio Nemanja Šarović, po Poslovniku.
Gospodine Anđelkoviću, povredili ste član Poslovnika koji prethodno nisam hteo da reklamiram, jer ste bili dužni da mi date reč čim sam se javio da govorim o povredi Poslovnika, znači pre nego što ste dali reč gospodinu iz predzadnjeg reda.
Gospodine Šaroviću, po kom članu reklamirate Poslovnik?
Gospodine Anđelkoviću, najpre po članu 96. stav 4. Zatim, već sam objasnio da zavisi samo od mog stila u kom ću trenutku navesti i citirati koja je odredba povređena. Zamolio bih predsedavajućeg da upozori prisutne u sali da ne dobacuju. Povređen je član 117. koji kaže da su narodni poslanici dužni da identifikacione kartice nose sa sobompri izlasku iz sale Narodne skupštine. U prvom redu imamo evidentirane dve kartice, a sedi samo jedan narodni poslanik; u četvrtom redu evidentirano je pet kartica, a tri su narodna poslanika; u petom redu četvoro narodnih poslanika evidentirano, a sedi samo jedan. Očigledno je da se sistem zloupotrebljava i tražim od vas da resetujete sistem i utvrdite da li prisustvuje dovoljan broj poslanika da bismo mogli uopšte da raspravljamo o ovom predlogu zakona.
Član 96: "Predsednik, odnosno predstavnik poslaničke grupe dužan je da navede koja je odredba Poslovnika po njegovom mišljenju povređena, da je citira i obrazloži u čemu se sastoji povreda, s tim što može govoriti najduže tri minuta." Predsednik, odnosno predstavnik poslaničke grupe, molim Nemanju Šarovića da pročita član 96. stav 4, gde se kaže da to može da učini samo predstavnik poslaničke grupe. Kada je reč o karticama, molim da svi svoje kartice čuvaju, a da oni koji sede u sali redovno kartice drže u poslaničkim jedinicama. Prema tome, na istovetan način svi treba da se odnose prema poslaničkim karticama koje poseduju. Za povredu Poslovnika javio se Milorad Krstin. Gospodine Šaroviću, molim vas da sedite, pa kada dobijete reč možete da ustanete. Ovo je Skupština, a ne pozorište u kojem možete da ustajete kada god hoćete.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada se neko alegorijski malo pozove na nekoga, očekivao sam da će kolega da nasedne na taj trik i da izađe da mi da pravo da još malo pričam. Vidite, on je juče za govornicom hvalio Vladu, hvalio ministarstvo i odjednom počinje kritika, kritika i prelazi se na SRS. Moj kolega, kada ste tako dušebrižnik, zašto niste u vlasti ispoštovali 9 dinara za cenu pšenice i 1,50 dinara za premiju, ono što smo se dogovorili na Odboru za poljoprivredu, nego ste dozvolili da se to izigra, kao čovek koji je u Vladi ili vaš cenjeni vođa. Mislim da treba da povedete malo računa o tome. Hvala vam što ste mi dozvolili da izađem još jednom za govornicu.
Po Poslovniku, Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kome nije do sada bilo jasno šta su demokrate mislile kada su rekle da je to reformisani SPS, mislim da im je sada jasno. Gospodin Anđelković je sve najlošije navike, a prevashodno kršenje Poslovnika, usvojio. Moram, gospodine Anđelkoviću, da vas obavestim, a vi ste kao potpredsednik Skupštine dužni to da znate, da su odredbe člana 96. stav 3. i stav 4, u kojima se kaže da predsednik, odnosno predstavnik poslaničke grupe može da izađe i da govori o povredi Poslovnika, na inicijativu SRS ukinute od strane Ustavnog suda. Dakle, to je, gospodine Anđelkoviću, pravo svakog poslanika za koje se, shodno demokratskim načelima, izborila poslanička grupa SRS. Prethodno sam rekao da je povređen član 117. Poslovnika Narodne skupštine. Očigledno je da se i sada krši. U petom redu su trenutno dvojica poslanika, a evidentirano je pet identifikacionih kartica. Vi ste bili dužni da kao predsedavajući odgovorite na to, da kažete da li je povređen član 117. onako kako sam rekao, iako je to potpuno očigledno i da preduzmete potrebne mere da se otkloni povreda Poslovnika. Vi to niste učinili i samim tim ste načinili još jednu povredu Poslovnika.
Svako ima pravo da izrazi sumnju, svaki narodni poslanik, a sumnju u funkcionisanje elektronskog sistema za glasanje ima samo pravo predsednik ili predstavnik poslaničke grupe. To je jasno. Izvolite, po Poslovniku.
Dozvolite mi da kažem, potpuno uvažavam i poštujem mog kolegu Krstina i ništa lično nemam protiv kolege. Prozvao me je za moj jučerašnji govor. Reći ću vam na šta sam mislio, da ne bude zabune.
Da li pravite repliku ili povredu Poslovnika?
Povređen sam ja.
To što ste vi povređeni, to je vaš problem. Nemate pravo na repliku, jer ste vi izazvali. Ako je povreda Poslovnika, morate da se pozovete na član.
Rekao sam juče, ako se sećate, da svaki seljak koji ima prinos pet tona po hektaru ima zaradu oko 240 evra ili 16.600 dinara. To je tačno, ali sam zamerio zato što je doneto da cena bude 9 plus 1,50 dinara, a sada je 7 plus 1,50 dinara. Dva dinara gubimo. Na pet tona po dva dinara je 10.000 i tu je zavučena ruka u džep seljacima. To ću uvek da kažem, jer ovde predstavljam seljake, a ne stranke. Ne može da predstavlja neko seljake ovako i da greši. Mog kolegu Krstina puno uvažavam i poštujem, ali to ništa nije ružno. Kolega Krstin živi u gradu, a hoće da predstavlja seljake. To je malo teže.
Sada ste izazvali repliku. Za repliku se javio narodni poslanik Milorad Krstin.
Razumem, gospodo narodni poslanici, kada u više navrata objasnim da živim na selu i drago mi je što živim na selu. Drago mi je što su moji na selu već 800 godina, otkako postoji moje selo, rade i bave se zemljoradnjom. To je čisto zemljoradničko selo. Otac mi je star i ostavio mi je da radim 30 jutara zemlje. Niko drugi mi ne radi nego radi Milorad Krstin. Milorad Krstin isto zastupa sve one poljoprivrednike koji su nosili i nose ovu Srbiju na svojim plećima. Prema tome, moj dragi kolega, mislim da treba da se posebno razumemo, ali nemojte reći da vi radite, a mi ne radimo. Mislim da ta vaša tvrdnja već po koji put za ovom govornicom ne pije vodu.
Povodom amandmana, narodni poslanik Dragan Rafailović.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam mislio da se javljam povodom ove tačke dnevnog reda, ali moram iz dva razloga. Prvo, ovde ispada da mi na Odboru za poljoprivredu ne sarađujemo dobro. Gospodin Krstin je svedok da odlično radimo, da smo takoreći jednoglasni, ali ovde je došlo do male zabune. Odbor za poljoprivredu nije taj koji određuje cenu pšenice. To je slučajno ovog puta ispalo da je uradilo Ministarstvo poljoprivrede, pošto je svuda u svetu cena pšenice na slobodnom tržištu i tako se određuje. Dakle, mi možemo da predložimo, možemo da imamo svoje mišljenje, ali Vlada to ne mora da usvoji. Mislim da je cena pšenice ove godine dobra, bilo bi bolje da je 20 dinara, to bih najviše voleo, ali to što ne može, treba ljudi da jedu hleb od te pšenice. Ali, nije to glavno zbog čega sam se javio. Ovde se sve vreme priča o ceni pšenice i postoji licemeran odnos i odbrana ljudi od poreza koji se uvode ovde. Podsetiću vas da sam 2000. godine imao na lageru žetvu 1998-1999. godine. Puna mi je šupa i magaza bila pšenice, jer je nisam predao, zato što je bila jeftina, bila je 4 dinara. Tek 2001. godine predao sam žetvu te godine, setvu 2000. godine i ono što mi je stajalo dve godine, jer je te godine cena pšenice bila duplo veća. Dakle, dolaskom nove Vlade i pobedom 5. oktobra, cena pšenice je duplo veća bila. Naravno, seljaci ni tada nisu bili zadovoljni, a od pšenice ne može da se živi, mora da se radi nešto mnogo više. Jedino veliki, ogromni proizvođači mogu od pšenice da žive. Što se tiče poreza, ovde ću navesti primer. Mi imamo silos i kombinat, sto metara od moje kuće, ogroman, koji je radio do 1992. - 1993. godine uspešno, a od tada ljudi ne primaju plate, snalazi su se kako znaju i umeju. I tada su prodavali urodicu, svinje i ono što su imali, i to govorim zbog poreza. Znate kako je, onaj ko kupi prase, svinjče ili urodicu, a urodica je ono što ostaje od pšenice posle prerade, dakle, ono što se daje kao stočna hrana. Znate li kako je izgledao račun: 9% porez za vojsku, 8% porez za železnicu, ne znam koliko posto porez za rudnike i na sve to 14% porez na promet. Gospodo, vi ste data bili u Vladi. Uporedite porez na dodatu vrednost i taj način oporezivanja koji je onda bio. I kako se onda niste setili seljaka i problema, i da su opterećeni. Ako mi ne verujete, doneću vam, imam te priznanice, slučajno sve čuvam i sve imam, dakle, sve stoji u fasciklama. Dakle, ovo je jedan normalan porez koji mora da se uvede, i vi ste i sami rekli da to mora, i normalno da kao opoziciona stranka imate zamerke, ali setite se kako je to izgledalo pre. Hvala lepo.
Da li još neko želi reč po članu 8. (Ne.) Na član 11. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, amandman koji je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović u ime SRS, traži da se u članu 11. posle tačke 4. doda nova tačka koja glasi: "5) voda, električna energija, gas i toplotna energija za domaćinstva oslobođeni su poreza na dodatu vrednost". Želja podnosioca amandmana je bila da se smanje troškovi, osnovni životni troškovi kada su u pitanju određene usluge koje pružaju komunalna ili određena javna preduzeća, a imajući u vidu određene inflatorne tokove koji će da se dese prilikom uvođenja ovog zakona. Čak je i prethodna Vlada, koja je uvela porez na električnu energiju, porez na telefonske usluge, porez na vodu, u svojim kasnijim izmenama i dopunama htela je da smanji ove poreze ili da na određene stvari te poreze ukine. Sada se nastavlja sa tom politikom da se i osnovno sredstvo za život, posle vazduha to je voda, oporezuje. Sada se postavlja pitanje, kada će nekome pasti na pamet da se uvede i porez na vazduh, jer još jedino vazduh i sunce nisu oporezovani ovim predlogom zakona. Čak i diplomatsko-konzularna predstavništva su oslobođeni ovakvih stvari, samo građani Republike Srbije na ona osnovna životna sredstva moraju da plaćaju porez, pa čak i na one osnovne tekovine civilizacije mora da se plaća porez na dodatu vrednost. Tu na prvom mestu mislim na električnu energiju, koja je ponovo poskupela, jer ste ponovo vršili neki rebalans, imate tu zone plave, zelene, crvene, došlo je do povećanja električne energije. Svi smo svesni one afere koja se dešavala i koja je tresla Srbiju u proteklom periodu, da jedino opravdanje, proisteklo iz tih afera da je cena struje bila povećana zbog velikih troškova proizvodnje, nije tačno, već da bi se određeni finansijski, bankarski, uvozni i izvozni lobiji bogatili na račun građana Srbije, derući im kožu sa leđa. Sada dolazi finale svega toga, povećali ste cenu električne energije i kao finale svega toga sada uvodite još i porez na dodatu vrednost za električnu energiju, na vodu iz česme, na gas, jer već se uveliko priča kako će kroz celu Srbiju će biti provučene gasne instalacije. Čini mi se da država u ovom slučaju jedino brine o samoj sebi, da joj nije cilj da brine o građanima, a država baš postoji zbog toga da bi uredila sistem u kome građani, privreda i sve ostale tekovine civilizacije mogu normalno da funkcionišu. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Vlada Vučićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, porez na dodatu vrednost, to je nešto što je neminovnost za svaku modernu državu, u kojoj se zna finansijski red. Naravno, mi u Srbiji imamo premnogo firmi na kojima danas stoje lanci i katanci, a lanci i katanci stoje upravo zato što su te firme opljačkane, a te firme su opljačkane, zato što je postojala mogućnost manipulacije i pljačke i to je upravo bilo utajom poreza na promet. Ovaj zakon o porezu na dodatu vrednost eliminiše takvu mogućnost pljačke i lopovluka i zato je to jedino rešenje, uvesti ovakav moderan zakon, zakon koji poznaje Evropa, poznaje svet, i ako želimo da budemo deo Evrope i deo sveta, moramo prihvatiti evropske i svetske zakone. To je jedina mogućnost, što opozicioni poslanici traže, da se lanci i katanci skinu sa fabrika, i da se ovde u ovoj Srbiji zavede red i poredak. Ako hoćemo red i poredak, onda moramo poštovati sve ono što progresivan svet poznaje. Naravno, nama ovde nekada odgovaraju lanci i katanci, nekada nam odgovara javašluk, nekada treba da štitimo kriminal, zato što smatramo da kao opoziciona grupacija treba da se udvaramo biračima. Ovaj zakon će uvesti red u svim sferama, pa i u sferi poljoprivrede. Mi apsolutno smatramo da agrar treba pomoći, ali agrar treba uvesti u red, a naravno, kada se budu poljoprivrednici registrovali, kada se sve delatnosti budu registrovale, kada se sve bude uvelo u red, onda ćemo imati pomoć u svim sferama. Nadam se da je svim poslanicima jasno šta se ovim zakonom dobija. Nemojmo da nam jednog dana, kada neko protestuje ispred Vlade Republike Srbije, bude drago što se neko buni protiv Vlade, a ovim porezom i ovim načinom naplate poreza na dodatu vrednost sigurno ćemo umanjiti sve tenzije, jer jednostavno, svi smo mi svesni da smo zbog nekog pređašnjeg vremena došli u ovu situaciju, da imamo vruć kolač u rukama i da budžet mora da se puni. Naravno, teško je budžet puniti iz potrošnje, treba ga puniti iz proizvodnje, a da bi se lanci i katanci skinuli sa fabrika, onda se mora uvesti finansijski red. Ovaj zakon će to uraditi i smatram da je Vlada dala Predlog zakona koji će to omogućiti. Naravno, nijedan zakon danom donošenja ne daje rezultate, ali u vremenskom intervalu od šest meseci do godinu dana biće rezultata. Živi bili pa videli i, naravno, videćemo da li ste u pravu vi ili smo u pravu mi.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Vladanu Vučićeviću. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Narodni poslanik Momir Marković.
Mi već četiri godine govorimo građanima Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, da nekima koji su na vlasti odgovaraju lanci i katanci, odgovara javašluk, odgovara pljačka itd. I doživesmo da sa ove govornice član vladajuće koalicije to ponovi u trenutku iskrenosti. Nego, da se vratimo na amandman. Narodni poslanik Nataša Jovanović je podnela amandman na član 11. stav 1. da se posle tačke 4) doda nova tačka koja glasi: "5) voda, električna energija, gas i toplotna energija za domaćinstva oslobođeni su poreza na dodatu vrednost". Upravo u ovom članu, mada smo čuli maločas da možda i nije ovom amandmanu mesto u ovom članu, upravo u ovom članu treba da se pitanje ovih oslobađanja vode, električne energije, toplotne energije i gasa reguliše. Iz prostog razloga, do sada je 20% bio porez na vodu. Sva domaćinstva u Srbiji koja su priključena na vodovode, kojima se meri voda, plaćaju pored cene vode i 20% poreza. Ako ministar smatra da će i vodu, pored ostalog, među ovih 8%, nikako. Tražio sam objašnjenje, a gospodin ministar nije bio tu. Voleo bih da sada objasni građanima Srbije, ukoliko neki proizvod ima nulti porez, dakle oslobođen poreza, kako će biti jeftiniji ako mu stavi 8% poreza na dodatu vrednost? Neka nam objasni kako je 108 manje od 100, neka građani Srbije shvate, možda sam glup, možda ne shvatam, ali amandman narodnog poslanika Nataše Jovanović treba da prihvatite, jer će on i svi ostali amandmani, koje je podnela SRS, značiti poboljšanje ovog predloga zakona do mere prihvatljivosti.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS, na osnovu člana 141. Poslovnika, podneo sam amandman na Predlog zakona o porezu na dodatu vrednost, kojim sam tražio da se u članu 23. stav 3. briše. Stav 3. kaže da ministar bliže uređuje šta se u smislu ovog zakona smatra dobrima i uslugama iz stava 2. tačka 1) i 4) – 12) ovog člana. Pored toga što je to još jedan od niza članova kojima se ministru daju ovlašćenja koja ne treba da ima, mi ćemo na taj način doći u apsurdnu situaciju da nam ministar određuje šta se u smislu zakona smatra hlebom, mlekom, brašnom, šećerom i još nekim drugim stvarima, a svakako je jasno da svi naši građani to veoma dobro znaju. Ono što je bitno našim građanima i što ste vi obećavali, kada ste dolazili na vlast, bio je bolji život građana. Član 23. govori o tome koji će proizvodi biti oporezovani opštom stopom, a koji posebnom stopom od 8%. Podsetiću da najveći broj tih proizvoda upravo spada u one grupe proizvode koje do sada nisu bile oporezovane, odnosno u proizvode koje su imale nultu stopu oporezivanja. Gospodin Dinkić je u toku načelne rasprave rekao da ovo rešenje, uvođenje poreza tamo gde ga ranije nije bilo, neće dovesti do povećanja cena, već da će to što oni proizvodi koji su imali nultu stopu sada imaju stopu oporezivanja od 8%, u stvari, dovesti do deflacije; da će ti proizvodi pojeftiniti. Meni to zaista nije jasno i pitam gospodina Dinkića zašto je i dalje ostavljena određena grupa proizvoda koja će imati nultu stopu oporezivanja, zašto nije onda i te proizvode opteretio poreskom stopom od 8% i na taj način učinio našim građanima uslugu i pojeftinio i te proizvode. Odgovor na ovo pitanje je jasan. Zato što ovi principi koje gospodin Dinkić ovde priča jednostavno nisu tačni i ono što je nepomirljivo ne može se pomiriti. Ministar Dinkić je ovde rekao da se stopa od 20%, koja je bila kod poreza na promet, menja stopom od 18%poreza na dodatu vrednost i da će na taj način proizvodi postati jeftiniji. Onda se postavlja pitanje, i voleo bih da to ministar objasni, zašto će porasti prihodi od poreza, i to čak u iznosu od 50 %. Jasno je da i jedan i drugi porez, nebitno je o kom se porezu radi, da li je porez na promet, da li je porez na dodatu vrednost, u krajnjoj liniji plaćaju naši građani, i jedan i drugi. Onda je prosto neverovatno da tih 50 %, koji će morati da dođu iz džepova naših građana, ne smanje kupovnu moć, što mora da se desi, ako proizvodi budu skuplji. Jer, svakako, veliki giganti neće iznos poreza na dodatu vrednost odbiti od svojih marži, već da će to, kao i kod poreza na promet, prevaliti konačno na leđa potrošača. Zaista je neverovatno, kako to ministar kaže, da će povećati prihode sa jedne strane, a da će sa druge strane smanjiti stope, da će proizvodi biti jeftiniji, ali da će čak 50 posto više prihoda biti u budžetu.
Hvala narodnom poslaniku Nemanji Šaroviću. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Veroljub Arsić.
Ne bih da kršim Poslovnik.
Znači, posle pauze. Nastavak u 15,00 sati.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad. Molim da pre početka nastavka rada sednice utvrdimo kvorum. Molim sve poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da smo primenom elektronskog sistema utvrdili da je u sali prisutno 87 poslanika i da samim tim imamo kvorum za rad. Pre nastavka, da pročitam potvrđivanje mandata narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini Republike Srbije za upražnjena poslanička mesta, kako bismo omogućili njihovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručen vam je izveštaj Republičke izborne komisije o izboru narodnih poslanika radi popune upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Takođe, uručen vam je izveštaj Administrativnog odbora, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnim poslanicima, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnim poslanicima Gordani Čabrić, Branislavu Tošiću, Branislavu Nedimoviću, Zoranu Nenadoviću i Dušanu Đuroviću, izabranim sa izborne liste Demokratska stranka Srbije – Vojislav Koštunica. Na osnovu izveštaja Republičke izborne komisije i izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnim poslanicima Gordani Čabrić, Branislavu Tošiću, Branislavu Nedimoviću, Zoranu Nenadoviću i Dušanu Đuroviću. Čestitam narodnim poslanicima na izboru. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – Predlog zakona o porezu na dodatu vrednost (nastavak u pojedinostima) Stigli smo do amandmana na član 23. Javio se gospodin Veroljub Arsić za reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, ako se malo bolje pogleda šta je, u stvari, predlagač tražio u stavu 3. člana 23, slobodno može ovaj amandman koji je podneo u ime poslaničke grupe SRS narodni poslanik Nemanja Šarović da se prihvati. Pazite šta po stavu 3. gospodin ministar bliže uređuje. Po stavu 3. ministar bliže uređuje šta se u smislu ovog zakona smatra dobrima i uslugama iz stava 2. tačka 1) i 4) – 12) ovog zakona. U stavu 2. tačka 1) ministar treba da nam odredi šta je to hleb, mleko, brašno, šećer, jestivo ulje od suncokreta, kukuruza, uljane repice, soje i masline, šta je jestiva masnoća životinjskog i biljnog porekla. Mislim da je već i samim predlogom zakona to jasno rečeno i da je stav 3, bar kad je tačka 1) u pitanju, potpuno suvišan. U tački 4) ministar treba da određuje šta su to dobra, koja se nazivaju ortotička i protetička sredstva, kao i medicinska sredstva – proizvodi koji se hirurški ugrađuju u organizam. Ministar finansija izgleda sebe smatra univerzalnim ekspertom, pa se on potpuno razume i u poljoprivredu, i u medicinu, i u ekonomiju, i u bankarstvo, u sve moguće oblike i zanimanja koja postoje na ovom svetu. On je čak taj koji je merodavan da određuje šta su to dobra koja se nazivaju ortotička i protetička sredstva, kao i medicinska sredstva – proizvodi koji se hirurški ugrađuju u organizam. U najmanju ruku ovo bi trebalo da bude posao Ministarstva zdravlja. Izgleda mi da gospodin ministar Dinkić sebe smatra kvalifikovanijim iz te oblasti nego što je to njegov kolega iz Vlade i stranke Tomica Milosavljević. Kao vrhunac svega još određuje ministar koje su to komunalne usluge na koje treba po Predlogu ovog zakona da se plaća porez na dodatu vrednost. Zato je stav SRS da je već samim članom 23. stav 2. tač. od 1) do 12) precizno rečeno šta se oporezuje po nižoj poreskoj stopi od 8 posto i da je sasvim nepotrebno da se ministar meša u taj deo posla. Jedino ako ne želi da kasnije, sada ovde zarad priče, a kasnije kada zakon stupi na snagu, kaže da ovde u tački 1) ne piše hleb nego nešto drugo, ne piše mleko, nego nešto drugo, ne piše brašno, nego nešto drugo, šećer, jestivo ulje itd, i da na to uvede porez po opštoj stopi od 18 posto.
Da li se još neko javlja po ovom amandmanu?
Dame i gospodo narodni poslanici, do sada je vlast predlagala nesuvisle zakone, bar u jednom delu. Uvek smo pokušavali da ih amandmanima dovedemo u nekakav red, da bi mogli biti primenjivi. Jedna od najvećih nebuloza ovog zakona je da ministar bliže određuje šta se u smislu ovog zakona smatra dobrima i uslugama iz stava 2. tačke 1) i 4) – 12). Da li će ministar da nam kaže da je hleb - hleb, i da se kao takav oslobađa, da je mleko - mleko, i da se kao takvo oslobađa, da su mlečni proizvodi - mlečni proizvodi, da je suncokret - suncokret, da je sojina sačma - sojina sačma. Nećete valjda, gospodine ministre, kao onda, doduše niste bili na tom mestu ministar, bili ste tada guverner u Narodnoj banci, kada je "Krmivoje" dobio onih dva puta po 25 hiljada tona genetski modifikovane soje. Tada nam je trebalo jedan ministar da kaže – gospodo, ovo nije genetski modifikovana soja. Beše to soja poklon američke vlade, pa prođe kroz "Krmivojeve" mlinove, pa se pretvori u stočnu hranu, pa smo svi jeli genetski modifikovanu soju. Gospodine ministre, ako ste već stavili u članu 23. na šta se sve odnosi manja stopa, ne mislim da treba da ministar bliže određuje šta će se primenjivati. Smatramo da ovaj deo, odnosno stav 3. iz člana 23. treba da se briše. Tek kada se te izmene urade u zakonu, zakon će ličiti na zakon i eventualno će moći da se primenjuje.
Da li se još neko javlja povodom ovog amandmana? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Žarko Obradović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović.
Poštovani predsedniče, kolege narodni poslanici, na Predlog ovog zakona o porezu na dodatu vrednost predložio sam dva amandmana – na član 23. i 24. U članu 23. predložio sam amandman koji suštinski zadržava stav 1. ovog člana zakona i glasi: "Opšta stopa poreza na dodatu vrednost za oporezivi promet dobara i usluga ili uvoz dobara iznosi 18%"; a ostali deo deo člana ovog zakona se briše. Naravno, bio sam rukovođen onim razlozima o kojima sam govorio i u načelnoj raspravi o ovom zakonu da posebna stopa poreza na dodatu vrednost za dobra i usluge ili uvoz dobara koji su predviđeni u ostalom delu člana ovog zakona ne treba da postoji. O tome ću govoriti kada budem govorio o amandmanu na član 24. Moram reći da sam razumeo stvari o kojima je ministar govorio kada je reč o visini stope poreza na dodatu vrednost, i iz tog razloga u ovom amandmanu to pitanje nije pokrenuto, jer predloženo je ukidanje posebne stope poreza na dodatu vrednost. Razumem potrebu države da prikupi potrebna sredstva za budžet, s obzirom na velike obaveze koje država ima. Mora se suštinski reći, jer sve vreme pričamo o porezu na dodatu vrednost, da li će biti ili neće biti vraćen deo poreza onima koji proizvode, da li će lanac biti ispunjen do kraja. Zapostavlja se, naizgled, jedna mala sitnica, a to je da će ovaj porez suštinski biti još jedan dodatni udar na džep građana, jer i proizvođači će, kada realizuju svoje proizvode, tražiti deo povraćaja poreza, ako ostane ova stopa od 8%, od poreza na dodatu vrednost, ali će to uticati na cenu nekih proizvoda i, suštinski, potrošač će biti pogođen. Posle ću to dokazati praktično, jer juče smo čuli od strane gospodina ministra da bi voleo da čuje neki primer kako to izgleda, pa ću kada budem govorio o članu 24. vrlo taksativno nabrojati kako se povećava cena jednog proizvoda, koji je proizvod u pitanju i šta će to značiti za građane. Istine radi, jeste, porez na promet je bio 20%, a sada je porez na dodatu vrednost 18%, ali kada sam juče govorio, postavio sam jedno logično pitanje, da li je stanje naše privrede takvo da može ovu stopu da izdrži, i čuli smo i juče i danas da će ukupan prihod budžeta porasti sa 37%. Koliko sam shvatio, biće veći priliv u budžetu, i da je to razlog zašto se zadržava ova stopa od 18%, odnosno zašto se predlaže. Ali, istine radi, moram podsetiti i građane Srbije na ono što se ne govori dovoljno jasno, a to je ona teza koju sam juče zastupao, da u trenutku uvođenja poreza na dodatu vrednost u više zemalja Evrope stope su bile niže, jer je stanje privrede bilo takvo, pa kako se podizao nivo ekonomskog razvoja, povećavane su stope, jer očigledno su rasle državne funkcije koje je trebalo podmiriti iz tog poreza na dodatu vrednost. Pa je, primera radi, u Danskoj 1967. godine stopa poreza bila 10%; u Nemačkoj 1968. godine 10%; u Španiji 1986. godine 12%; u Francuskoj 1968. godine 16,66%; u Irskoj 1972. godine 16,37%; u Luksemburgu 1970. godine 8%; u Holandiji 1969. godine 12%; u Austriji 1973. godine 16%; u Portugalu 1986. godine 16%; u Švedskoj 1969. godine 11%; u Velikoj Britaniji 1973. godine 10%. Nisu oni bili, da tako kažem, mutavi, kada su ovako radili i kada su uvodili ovakve stope poreza na dodatu vrednost, vodili su računa o stanju svoje privrede i o mogućnostima, ali vodili su računa i o onoj zadnjoj karici u lancu, a to se zove građanin, običan potrošač, jer će i na jedan i na drugi način, i kroz opštu i kroz posebnu stopu, to uticati na povećanje cena proizvoda, a ima ih mnogo koje utiču na život, na životni standard. Iz tog razloga sam ovaj amandman podneo, dakle, da opšta stopa ostane, jer ona podmiruje potrebe, odnosno garantuje priliv budžeta u obimu koliko državi treba, ali da se ukine posebna stopa poreza na dodatu vrednost.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Igor Mirović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Prvo gospodin Veroljub Arsić, pa gospođa Vjerica Radeta.
Dame i gospodo poslanici, u ovom članu 23. Predloga zakona, na koji je u ime poslaničke grupe SRS narodni poslanik Igor Mirović podneo amandman, vidi se uzaludnost priče sa jučerašnjeg zasedanja, kada je pričao gospodin ministar da ne treba neke stvari oslobađati poreza na dodatu vrednost, zato što će kasnije, sve se povezuje, proizvođač, zahvaljujući nižim i opštim poreskim stopama, da dobije određen povraćaj uplaćenog poreza. Kao primer za to je gospodin ministar naveo hleb i, navodno, sirovine za hleb se oporezuju sa 18%, ali će zato on da uvede porez na hleb od 8% i onda će proizvođač imati povraćaj neke razlike, 8% ili 7%, sve zavisi kolika je novostvorena vrednost. Izgleda da ministar, kada je to obrazlagao, nije znao da se hleb pravi od brašna ili nije znao da je porez, prema njegovom Predlogu zakona, na brašno 8%. Možda nije znao da je potrebna i voda. Voda se često navodi kao komunalna usluga, a ovde u tački 12) člana 23. piše da se na komunalne usluge plaća 8%. Nije znao da je so sirovina za pravljenje hleba i da se isto po ovom članu 23. na so plaća porez od 8%. Samo bih da podsetim gospodina ministra da osim vode, na koju je i stari ministar naplaćivao porez, sve ostale sirovine su bile oslobođene poreza na promet na osnovu poreske izjave, i struja, gospodine ministre, jeste. Sada neka gospodin ministar izađe i neka mi objasni kako je to moguće da 108 dinara bude manje od 100 dinara. To je taj problem koji vuče porez na dodatu vrednost i to je ova demagogija koja je do sada bila za ovom govornicom i koja je pričana, da će uvođenjem poreza na dodatu vrednost određene namirnice, koje možemo slobodno ubrojati u životne namirnice, možda pojeftiniti, a u najgorem slučaju zadržaće postojeći nivo cena.Šta to sve gospodin ministar stavlja u nižu poresku stopu? Hleb, mleko, brašno, šećer, jestivo ulje od suncokreta, kukuruza, uljane repice, soje i masline, jestive masnoće životinjskog i biljnog porekla. Sve ovo je do sada, gospodine ministre, i kao sirovina i kao proizvod široke potrošnje, u prodavnicama bilo oslobođeno poreza na promet, a vi sada uvodite na te proizvode porez na dodatu vrednost. Dalje, sveže i rashlađeno voće, povrće, meso, ribe i jaja. Izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet, na osnovu amandmana SRS, slobodno mogu da kažem da ih je Đelić prepisao, ti proizvodi su bili oslobođeni poreza na promet. Dalje, lekovi, koji su navedeni u listi lekova koji se propisuju i izdaju na teret sredstava za zdravstveno osiguranje u skladu sa propisima o zdravstvenom osiguranju. Na to gospodin ministar uvodi poresku stopu od 8% i to je do sada bilo oslobođeno poreza na promet. Ortotička i protetička sredstva, kao i medicinska sredstva – proizvodi koji se hirurški ugrađuju u organizam, i to je bilo oslobođeno poreza na promet, a sada gospodin ministar kao predstavnik predlagača uvodi na to porez na dodatu vrednost. Dalje, đubriva, sredstva za zaštitu bilja, semena za reprodukciju, sadni materijal i priplodna stoka, i to je do sada bilo oslobođeno poreza na promet, a sada ministar uvodi porez na dodatu vrednost. Udžbenici i nastavna sredstva, i to je bilo oslobođeno poreza na promet, a sada se plaća po ovom predlogu porez na dodatu vrednost. Dalje, ogrevno drvo, tu je spustio sa 20% na 8%, i komunalne usluge, na koje se do sada plaćalo 20%, smanjio je na 8%, neću da grešim dušu. Jedan moj kolega reče da iz protekle decenije učešće ličnog dohotka koji su građani primali ili kako vi to volite da kažete, zarada... (Predsednik: Vreme.) ...do sada sam citirao, gospodine predsedavajući, odredbe zakona, tako da sigurno ima bar još minut i po... da su građani Srbije trošili oko 40% do 45% svojih ličnih primanja ili zarada na nabavku hrane. Od 5. oktobra nominalno možda jesu plate porasle, ali činjenica da građani Srbije sadatroše oko 60 do 65% svojih ličnih primanja na nabavku hrane i osnovnih životnih namirnica. Još izađe jedan vaš kolega, gospodine ministre, iz Vlade Republike Srbije i kaže - znate šta, inflacija u ovom mesecu je ispod 1%, ali je nažalost poskupela potrošačka korpa za 4,5%. Ono što određuje ... (Predsednik: Šest minuta, gospodine Arsiću, molim završite.) Gospodine predsedavajući, molim vas da mi odbijete vreme koje sam uzeo dok sam čitao zakon, jer po Poslovniku o radu Skupštine Srbije, citati i čitanje zakona ne ulaze u vreme.
Gospodine Arsiću, zakon je isti za sve. Rado bih to učinio da ste izašli po Poslovniku i citirali Poslovnik, to je moja obaveza, ali pošto ste citirali zakon, to je vaša slobodna forma izražavanja o amandmanu. Budite ljubazni, završite, šest minuta i 30 sekundi je isteklo.
Da završim, gospodine predsedavajući. Vrlo je malo, kako kažete, 4,5% skuplja potrošačka korpa, ali i inflacija nešto ispod 1%. Najveći deo sredstava koje građani zarade koristi se baš za tu potrošačku korpu. Nemojte da pričate kako ste uspeli da zaštitite životni standard građana Srbije.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo, bilo bi zaista dobro da, kada govorimo o amandmanima na ovaj zakon, imamo mišljenje Vlade Republike Srbije, jer bi bilo interesantno da saznamo šta Vlada Republike Srbije misli o ovom amandmanu, koji je naš kolega Igor Mirović podneo na član 23. ovog zakona. Bilo bi dobro da znamo da li je Vlada Republike Srbije svesna ekonomsko-socijalne situacije u Srbiji, da li je Vlada Republike Srbije svesna koliko građana Srbije bukvalno nema šta da jede, koliko penzionera tiho umire od gladi, da li je Vlada Srbije svesna šta je sa socijalnim davanjima i za koliko se ljudi svakodnevno povećava broj korisnika socijalne zaštite. Bilo bi dobro da je Vlada dala neko obrazloženje zbog čega ne prihvata ovaj amandman, jer pretpostavljam da ga ne prihvata, ako nemamo drugačije mišljenje, a ministar, kao predstavnik Vlade, ne izjašnjava se. Zaista bi bilo interesantno da građani Srbije čuju na koji način Vlada Srbije brine o svojim građanima. Moram da ponovim da je stav SRS i da bi zaista bilo neophodno da svaka vlast u ovoj zemlji vodi računa o tom i takvom stavu, da se zakoni koji se donose u ovoj skupštini donose da bi bili dobri za građane Srbije. Ne smemo da dozvolimo da donosimo zakone koji su loši za građane Srbije, a koji su dobri samo za Vladu, odnosno koji Vladi omogućavaju da puni budžet i da ispunjava bar deo svojih obaveza kroz pražnjenje tog budžeta. U članu 23, gde je kolega Igor Mirović predložio brisanje tačaka 1) – 10) i 12), govori se o posebnoj stopi poreza na dodatu vrednost od 8%. Zaista želim da upoznamgrađane Srbije na šta se to plaća taj porez na dodatu vrednost za 8%. To je hleb, mleko, brašno, šećer, jestivo ulje od suncokreta, kukuruz, uljane repice, soje i masline, jestive masnoće životinjskog i biljnog porekla. Tu je dalje sveže i rashlađeno voće, povrće, meso, riba, jaja; lekovi koji su navedeni u listi lekova koji se propisuju i izdaju na teret sredstava za zdravstveno osiguranje, u skladu sa propisima o zdravstvenom osiguranju; ortotička i protetička sredstva, kao i medicinska sredstva – proizvoda koji se hirurški ugrađuju u organizam; materijali za dijalizu, đubriva, sredstava za zaštitu bilja, semena za reprodukciju, sadni materijal i priplodna stoka, udžbenici i nastana sredstva, ogrevno drvo, usluga smeštaja u hotelima,motelima, odmaralištima, domovima i kampovima. Sada bi bilo dobro da ministar objasni građanima Srbije i narodnim poslanicima u ovom parlamentu - na koji način se štite interesi građana, koji je to sloj građana koji Vlada štiti. I ta priča koju smo ovde čuli, da primena ovog zakona neće dovesti do povećanja cena, jednostavno nije tačna. Živi bili pa videli, ovaj zakon stupa na snagu, odnosno primenjuje se od 1. januara 2005. godine i moguće je da će dva-tri meseca da se zadrži ovaj nivo cena, zato što će trgovci pre primene ovog zakona da napune magacine i dok traju te zalihe iz magacina, moguće da se neće ni povećavati cene. Ali, kada to prođe, onda, gospodine ministre, dame i gospodo koji nećete glasati, očigledno, za ovaj amandman, da se briše PDV od 8% za sve ove proizvode koje sam malopre pročitala, zaista mislim da imate veliku odgovornost pred građanima Srbije. Kada posle dva-tri meseca od početka primene ovog zakona krene stampedo rasta cena, kada krene inflacija, koju nam već najavljuje guverner Narodne banke, kada krene nova novčanica od 500 dinara... (Predsednik: Vreme.) ... kada evro dostigne 80 dinara, možda i više, onda ćete zaista biti u obavezi da to objasnite građanima Srbije, to će možda biti veću izbornoj kampanji za nove parlamentarne izbore i ovaj zakon će sigurno ubrzati te vanredne parlamentarne izbore.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? Izvolite, gospodin Nedeljković. Samo da pojasnim, da ne bi poslanici bili zbunjeni, oni koji ne prate diskusiju. Na početku svakog amandmana se čita da li je Vlada prihvatila ili nije prihvatila, a dobili ste materijale u kojima se jasno, za ovaj zakon, o svim amandmanima Vlada izjasnila. Imate detaljan izveštaj. Molim vas, koristite materijale koje dobijate. Izvolite, gospodine Nedeljkoviću.
Što se tiče člana 23. ovog predloga zakona, zadržaću se na tački 3), koja kaže da se po posebnoj stopi od 8% oporezuju lekovi koji su navedeni u listi lekova koji se propisuju i izdaju na teret sredstava za zdravstveno osiguranje. Drugim rečima, mi u zdravstvu koristimo izraz tzv. pozitivna i tzv. negativna lista lekova. Moje kolege iz struke će ovu moju diskusiju, nadam se, dobro razumeti i verovatno će intimno misliti da ovaj amandman, ovu intervenciju, treba i da usvojimo. O čemu se radi? Takozvana pozitivna i tzv. negativna lista lekova obuhvataju određene lekove. Prva asocijacija kada se kaže "pozitivna lista" i "negativna lista", verovatno je za neupućene da su na "pozitivnoj listi" neophodni lekovi za lečenje, a da su na onoj "negativnoj listi" manje-više nebitni lekovi, kao pomoćna lekovita sredstva itd. Međutim, ne radi se o tome. I na "pozitivnoj" i na "negativnoj listi" su praktično isti, jednaki lekovi. "Pozitivnu listu lekova" utvrđuje Vlada svojom uredbom, a na predlog određene komisije koju formira Fond zdravstvenog osiguranja i Ministarstvo zdravlja. Objektivnog, racionalnog kriterijuma za razvrstavanje lekova nema. Jedan isti lek, isti preparat, ako ga proizvode dve različite farmaceutske kuće, nalazi se na "negativnoj", odnosno na "pozitivnoj listi". Razlog zašto je to tako, mi ne znamo i ne moramo da znamo, ali svi znamo da ima jako mnogo lekova koji su na "negativnoj listi", a koji su i te kako neophodni za lečenje pacijenata. Mi razumemo da Fond za zdravstvo, odnosno Vlada ne može sve lekove da svrsta u tzv. pozitivnu grupu zbog povećanih troškova, odnosno izdataka iz Fonda za zdravstvo. Međutim, Ministarstvo finansija nije smelo da ove grupe lekove različito tretira na tržištu lekova, odnosno da lekove koji su na pozitivnoj listi oporezuje sa 8%, a lekove koji su na negativnoj listi oporezuje sa 18%. Proizvođač leka koji je na pozitivnoj listi je samim tim privilegovan. Sada mi po drugi put privilegujemo tog proizvođača tako što ga oporezujemo nižom stopom. Znam da ministar finansija, po prirodi stvari, nije upućen u ovu oblast, ali da ima malo komunikacije ili koordinacije u Vladi, ministar zdravlja bi verovatno preporučio ministru finansija da ovu anomaliju ispravi. U principu, lekovi ne treba uopšte da budu oporezovani, ali ako je čvrst stav ministra finansija da moraju biti oporezovani, oni moraju biti oporezovani istom stopom. Ne sme Vlada da na tržištu lekova unosi diskriminaciju. Ne sme proizvođač leka "A" da bude privilegovan u odnosu na proizvođača leka "B", ako su lek "A" i "B" jednaki. Ima mnogo pacijenata koji lekove sa tzv. pozitivne liste kupuju, nemaju strpljenja, nemaju vremena, nemaju mogućnosti da dođu do recepta. I, ako ga kupuje, zašto bi se opredelio za lek koji je oporezovan sa 18%, kad može da se opredeli za lek koji je oporezovan sa 8%. Prema tome, zaista je nedopustivo da Vlada unosi ovakvu diskriminaciju u ovu oblast.
Reč ima narodni poslanik Sanja Čeković.
Gospodine predsedniče, cenjeni ministre, kolege poslanici, posle skoro dan i po rasprave o PDV, stekla sam utisak da suštinu obračuna i načina plaćanja PDV nisu shvatili svi poslanici. S obzirom da je to struka koju ljudi i ne moraju da poznaju, mislila sam da će biti dovoljno objašnjenje gospodina ministra. Međutim, kao član Odbora za finansije i čovek koji se preko 20 godina bavi poslovima finansija i knjigovodstva, htela bih da dam svoj doprinos razjašnjenju šta je PDV. O njegovoj neminovnosti, o njegovoj neophodnosti, o potrebi uvođenja PDV, u ovom momentu nema potrebe da govorim, jer mi se čini da smo oko toga svi saglasni. Ono što PDV sadrži i kako se on obračunava, u pojedinim segmentima iz sadašnjeg Zakona o porezu na promet mi se susrećemo sa takvim obračunom. Danas se porez na promet kod duvana, alkohola i kafe obračunava na sličan način. Našim poreskim obveznicima i poreskim upravama to nije strano. Dakle, prilikom nabavke duvana, alkohola i kafe, mi se susrećemo i u ovom momentu sa fakturama dobavljača, koje sadrže dva iznosa. Jedan iznos je nabavna vrednost robe, drugi iznos je obračunat porez sada po stopi od 20%. Prilikom prodaje cigareta, alkohola i kafe, u onoj količini koja se proda, jer se porez plaća na prodajnu vrednost, obračuna se porez na promet i umanji za onu vrednost koja je obračunata u fakturi. Isti princip ćemo imati i od 1. januara, kada se uvede PDV. U tom smislu sam optimista da sive ekonomije neće biti, da će svi ljudi koji vode firme, preduzeća i radnje, jednostavno, hteti da kupuju od legalnih dobavljača, od ljudi koji će u svojoj fakturi i računu obračunati porez na promet. Svaka sledeća faza oporezivanja mora da bude manja od prethodne. Ono što je jako bitno, dakle, najveći porez se plati u prvoj fazi, a to je faza kada nabavite sirovinu. Posle toga počinje proizvodnja ili prodaja, zavisi od delatnosti kojom se bavite. Nikada taj porez neće u poreskom periodu od 15 dana ili mesec dana biti opterećujući za vas, jer nikada proizvodnja nije jednaka nabavci. Hoću da kažem da će se tek razlika poreza od nabavne cene do prodajne platiti u nekom periodu kada proizvodnja bude 100% ispunjena u odnosu na nabavke sirovine. Svaka računica, svaka matematika i ona koja će se pokazati u praksi, znatno će rasteretiti poreske obveznike opterećenja plaćanja PDV u periodu kada izvrše prvu nabavku. Posle toga će osetiti olakšanje, jer sam naziv –porez na dodatnu vrednost, govori da je osnovica za taj porez samo dodata vrednost ili, tačnije rečeno, onoliko koliko vi budete želeli da ugradite vašu maržu, vašu razliku u ceni kao zaradu koja je vaša, kao prodavca ili proizvođača. Nadam se da se ne treba više sporiti oko valjanosti PDV. Jednostavno, mislim da mi nismo u situaciji da obaramo poreske stope, jer smo država koja je krenula putem sređivanja ekonomskog sistema, jer imamo puno ljudi koji zavise od tog budžeta. Ako smo sentimentalni prema tim ljudima onda kad su na ulici i ako svi kažemo da im trebaju plate, onda, gospodo poslanici, napunimo taj budžet. Neka budemo mi prvi, neka oni privatni preduzetnici i vlasnici firmi koje sada rade pokušaju da napunimo taj budžet preko PDV, da bi bilo bolje svima onima koji zavise od tog budžeta, pa će kasnije i ostali ljudi, stimulisani time što funkcioniše ekonomski sistem, otvarati preduzeća i radnje. Što više poreskih obveznika, to manje obaveza onim drugima. Svi poreski zakoni koji su do sada usvojeni i svi oni koji slede, mislim na porez na dobit preduzeća, koji je sledeća tačka, pokazuju volju da se rasterete što je više moguće svi privatni preduzetnici i sva pravna lica. Krenuli smo od ličnih dohodaka. Od 1. jula nemamo 3,5% poreza na fond zarada, što je značajno u ukupnoj masi kada se isplaćuju zarade. (Predsedavajući: Prekoračili ste vreme.) Videćete, pričaćemo o PDV, za koji tvrdim da je izuzetno dobar i stimulativan. Krenimo sa PDV od januara meseca, pa ako budemo imali ozbiljnih primedbi na poreske stope, ne postojizakon koji se u hodu, u vremenu u kojem se sprovodi, ne može menjati.
Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić.
Dame i gospodo narodni poslanici, na početku svog izlaganja hteo bih da izrazim svoje nezadovoljstvo prema Vladi Republike Srbije zbog toga što je promenila postupak donošenja ovog zakona. Mi, poslanici, dobili smo ovaj zakon gde stoji da se predlaže hitan postupak donošenja. U međuvremenu je Vlada promenila postupak i opredelila da to bude po redovnom postupku, što je nas, neke poslanike, onemogućila da damo ili uložimo, nadam se, valjane amandmane. Tako da neki amandmani, jednostavno, danas neće biti razmatrani, a i ponuđena rešenja pogodiće na manji ili veći način određene delatnosti ili dobra i usluge. Pa, upravo iz tih razloga javio sam se za reč o ovom amandmanu. Pre svega želim, s obzirom da raspravljamo o amandmanu koji je podneo gospodin Mirović, da podržim taj predlog kao poslanik i član SRS, iako mi je jasno da poslanička većina i Vlada neće prihvatiti taj amandman. Ali, u isto vreme želim da danas govorim i u funkciji predsednika Odbora za poljoprivredu, s obzirom da su Odboru od određenih institucija stigli određeni dopisi, sugestije, da uložimo određene amandmane na ovaj zakon. A upravo iz razloga koji sam naveo na početku jednostavno se nije moglo to učiniti. Tako je Savez pčelarskih organizacija Srbije uputio amandman da se u članu 23. dopiše i med kao namirnica koja potpada pod stopu poreza od 8%. Nažalost to nije nijedan poslanik predložio amandmanom, a i ja sam upravo iz rečenih razloga bio onemogućen to da uradim, pa se u isto vreme i izvinjavam Savezu pčelarskih organizacija Srbije što njihovom zahtevu nismo mogli udovoljiti. Ovim rešenjem, koje je ponuđeno u članu 23, biće značajno veterinarska struka oštećena, a i oni koji koriste usluge veterinarske struke. Znači, stočarske organizacije, stočarski proizvođači, jer kao što vidite veterinarski lekovi nisu uvršćeni u stav 2, gde se radi o posebnoj stopi poreza na dodatu vrednost od 8%, nego će ispasti da se ti lekovi oporezuju sa opštom stopom od 18%, što može značajno uticati na veterinarske usluge, cenu tih usluga, i na kraju i na ekonomičnost, i rentabilnost te proizvodnje. Stvarno mi je žao što Ministarstvo finansija nije vodilo računa o tome, jer takvih rešenja ima u Evropi, da se veterinarski lekovi oporezuju sa stopom od 8%, znači posebnom stopom. Ovako ponuđenim rešenjem, verujte mi, Vlada i Ministarstvo finansija izazvaće gnev i revolt preko 3.000 veterinara, koji se bave veterinarskom delatnošću, upravo zato što će veterinarski lekovi biti oporezovani faktički po opštoj stopi. Želim da se ovo što je predloženo u amandmanu gospodina Mirovića ozbiljnije razmotri i možda, u situaciji u kojoj se nalazimo kao država i narod, prihvati, a možda i kao privremeno rešenje ukine ovaj porez od 8%. A nadam se da će veterinari i veterinarska struka vrlo brzo poslati predlog izmena ovog zakona u delu gde se oni smatraju oštećenima. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Miroljub Marić. Da li želite o amandmanu da govorite? Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo, gospodine ministre, nisam imao nameru, kao doktor specijalista, a radim 24 godine u zdravstvu, specijalista sam za plućne bolesti i tuberkulozu, da diskutujem o poreskim zakonima. Čekao sam zakon o lekovima i medicinskim sredstvima. Međutim, evo, koincidencija je da danas moram da se javim zbog toga što imamo jednu provokaciju od strane SRS i kolege Nedeljkovića. Moram da izrazim svoje negodovanje. U pitanju je komentar na oporezivanje lekova sa pozitivne i negativne liste. Molim vas, da li je to kolega želeo tendenciozno, ili nekako drugačije, da kaže to. Prvo, definicija lekova sa pozitivne i negativne liste nije tačna. Nije tačno, gospodo, da na pozitivnoj listi stoje neki odabrani lekovi, a da na negativnoj listi stoje neki koji su, eto, u nemilosti, ako tako mogu da kažem. Molim vas, pozitivna lista podrazumeva lekove koji su neophodni za lečenje i koji su najefikasniji, a treće, lekovi koji su odabrani od stručne komisije; a što je najvažnije - lekove sa pozitivne liste plaća socijalno osiguranje, i tu je problem. Problem je i u ceni. Znači, nije uopšte u redu da pričamo o diskriminaciji pojedinih proizvođača, da su privilegovani lekovi sa pozitivne liste, sa stopom od 8%, a da nisu privilegovani lekovi sa negativne liste. Ne radi se o tome da su lekovi dobri ili ne. Lekovi na pozitivnoj listi su neophodni, a lekovi na negativnoj listi se plaćaju. Toliko o toj temi, da ne bude zablude. Hvala vam lepo.
Tražili ste repliku? Da li ste pomenuti? Izvolite.
Da, kolega je rekao da sam sa ove govornice izrekao neku provokaciju, kada sam hteo da objasnim principijelne razlike između lekova sa pozitivne i negativne liste, a razlike nema. Sada, da ovu skupštinu ne bih zloupotrebljavao, da vodimo nekakve stručne rasprave, kolega je naveo da su na pozitivnoj listi neophodni lekovi, kvalitetni, efikasni i sl. Žao mi je zbog auditorijuma što ću ipak morati da navedem najobičniji primer: hipertenziju - povišeni krvni pritisak. Svi znamo šta je to. Znamo koji su antihipertenzivi. Znamo koji su lekovi prve linije u lečenju hipertenzije, a to su tzv. antiinhibitori, i opet se izvinjavam zbog ove terminologije. Tu je "katopil", kao prva generacija, izbačen sa pozitivne liste. "Enalapril" je ostao. "Prilazid" je na pozitivnoj listi, "tritace", "hemokrin", "monopril" su na negativnoj listi. Kolega, molim vas, da li znate bilo kakvu principijelnu razliku između tih lekova? Farmaceutske kuće se upinju i bore da svoj preparat ubace na pozitivnu listu, ali komisija koja o tome odlučuje se ne sastaje po dve godine. I, to je jedini razlog zbog koga nisu na pozitivnoj listi. Nemam ništa protiv da ostane pozitivna i negativna lista, ali apelujem na ministra finansija da ne oporezuje dodatno lekove sa negativne liste. Zašto? Oni su diskriminisani. Oni se mnogo manje troše jer se ne mogu dobiti na recept. Pa, pustite onda, neka ga pod istim uslovima prodaju na tržištu, kao što prodaju ovaj sa pozitivne liste.
Da li još neko želi reč? Izvolite.
Žao mi je što mi lekari vodimo replike, ali prvo, mi lekari, svi, pripadamo jednoj partiji, a to je Hipokratovoj, a tek posle se delimo na ostale partije. Kolega Nedeljković je apsolutno u pravu. Mi danas imamo situaciju da je, recimo, u ginekologiji jedini lek koji se upotrebljava posle četvrtog meseca trudnoće - "ginipral". On nije na pozitivnoj listi i ne znam koja ga je to komisija skinula, a da ne govorim o ostalim lekovima sa liste. Što se tiče hipertenzije, da vam kažem primer u Kamenici, moj kolega Marko Kovač, profesor za hipertenziju, prepisao mi je "dilkoran", "karvileks", "arifon", "lometazid" i "acisal". Ni jedan nije na pozitivnoj listi, a neophodni su mi da ih pijem. Prema tome, ministre, u pravu je, nemojte povećavati i praviti razliku, jer tu su te manipulacije, oni koji daju lekove, koji se guraju i koji se ne guraju na pozitivnu listu. Znači, izjednačite lekove. To je sigurno pošteno.
Reč ima narodni poslanik Milan Poskurica.
Dame i gospodo, malo ću da prekinem monotoniju lekova. Malo ću da prekinem stručni simpozijum o lekovima, budući da je to šta negde jeste lek i gde nije lek vrlo diskutabilno i namenjeno je zdravstvenim komisijama, koje se biraju na način na koji se biraju. Videli smo u projektu - Zdravlje za 2003, napisano u Mladenovcu, šta su eksperti napisali, a iza toga na 20 stranica, stotinak komisija, četiri-pet članova, rodbinski vezane osobe. Oni su nam krojili kapu za zdravstvo i mnogo toga što se i danas dotiče zakona o PDV. Recimo, problem dijalize. Čuli smo juče da se blizu 4.000 bolesnika leči dijalizom, telesnom, vantelesnom, ukupno i preko 4.000. Prosečna cena jednog dijaliznog tretmana je od 4.000 do 7.800 dinara, tri puta nedeljno, i to će ispasti negde oko pola miliona dijaliza se obavi za godinu dana u Srbiji, sa prosečnom cenom blizu 100 evra po jednoj. Zašto ovo pričam? Ako se to oporezuje sa 8%, otvaraju se dva osnovna pitanja, kako će se u tom lancu oporezivanja naći kuće koje ili uvoze dijalizatore, domaće kuće, ili učestvuju u proizvodnji dijalizatora. Učešće u proizvodnji; obično se naručuje membrana, koju prave dva ili tri svetska proizvođača, i na nju će se platiti PDV. Da li po 8% ili 18%, piše materijal za dijalizu, i to još uvek nije sve, to je samo segment, participijent budućeg potrošnog materijala. Da li će jednako biti oporezovane druge strukture, PVC granulat, koji može imati i drugu nenamensku svrhu. Ako ga uzme samo fabrika koja pravi dijalizator, ako preko nje uzme neko drugo lice, da bi to bilo jeftinije. Da li će u istim odnosima biti oni koji proizvode i oni koji uvoze gotovu robu? Da li će konkurencija biti jednako razvijena? Da li ćemo oporezovati dodatno potrošni materijal, kao što su kateteri, pristupi za dijalizu, za vantelesnu i telesnu. Cena im je preko 100 do 150 evra po jednoj jedinici. Koliko je velika incidenca bolesnika koji počinju lečenje dijalizom, da nam i prevalenca zbog toga raste, jer kvalitet života se produžava na dijalizi. Zašto ovo kažem? Nekada bolesnik mora da kupi, jer ustanova često nema sredstava da zanovi katetere. Ako to bolesnik kupi u veledrogeriji, to košta, jer se i ona ugradila. U socijalnom će da refundira cenu onoga što je platio i neće nikada dobiti ono što je uložio, jer će mu reći - to i to po našem pravilniku košta toliko. Danas se pri refundaciji daju nekakve drugačije cene, nikada one realne. Za refundaciju šta reći tek ako se oporezuju i ugradni materijali, ako su to teflonski graftovi za krvne sudove, šta ako je to srčana valvula, znate koliko to košta, a tek pejsmejker. Ljudi danas čekaju za kuk dve godine, četiri godine za kateterizaciju i da odrade operaciju. Ako to hoće da skrate, prinuđeni su sadašnjim ustrojstvom da to kupe da bi brže došli na red, a na stranu refundacija. U startu su poskupeli jer platio PDV kada je uzeo, pa PDV jedna drogerija, veledrogerija, pa obavezno kupi u prodavnici gde je lekar dogovorio sa apotekarom, i ako kupiš tu onda to vredi, a ako ne onda neće da ti ugradi. Ti možeš da kupiš u Nemačkoj i doneseš, a on ga neće ugraditi, jer nisi kupio tamo gde ima proviziju. Znači, mi dodatno oporezujući stvaramo dodatni problem, dodatno opterećujemo onoga koji će nekada morati da kupi, a na stranu i državu. Ako prilivamo u budžet 8% više od toga, mi ćemo skuplje platiti to što se vrati, pa to deluje kao uzimala - davala, u nekoj globalnoj proceni. Kako recimo sa rastvorima za dijalizu, to prave naše fabrike. Ako se voda oporezuje sa 18% ili 8%, odvojiti tu vodu koja ide u hemiju, koja ide u preparat, u injekciju, u rastvor, od vode koja je tehnološka. Kako se deli voda u česmi? Kako da se uzme čista so? Da li će 8% ili 18%? Kako će druge soli koje ulaze? To je vrlo komplikovana procedura i zato je možda bolje ne čačkati, ne oporezovati to, jer će nam konačno poskupeti dijalizu, pa će opet više fond da daje za zdravstvo. Onda je to pitanje kada dobije određeni fond novac i sada treba da pošalje bolnici, da li će prvo da namiri dugove ili će prvo dati plate. To je izvor socijalnih nemira. Hoću da kažem za udžbenike, jer je i to bliski problem. Udžbenici se kod nas rade u malim tiražima. Na mnogim fakultetima pišu sopstveni profesori. Udžbenici do sada nisu bili oporezovani. Ako sada budu, biće još skuplji, biće novih motiva ili da ih profesori ucenjuju, da im za novac naplaćuju udžbenike, ili oni koji to ne rade da budu profesori za dobit, jer će kopirati udžbenike. Tema je vezana za udžbenike i monopolsko ponašanje profesora, kojima to sada na ovaj način Vlada može da omogući.
Reč ima Predrag Mijailović.
Dame i gospodo narodni poslanici, izašao sam da kažem kao lekar i ne slažem se da mogu postojati lekovi dobri i loši. Svaki lek koji deluje je dobar. Razumem državu, razumem Vladu, razumem ministra zdravlja i ministra finansija kada nema para, i podeli se za lekove na pozitivnoj listi i na negativnoj listi. Dame i gospodo narodni poslanici, obraćam se i ministru finansija, zamislite jednu stvar koja je jasna. Ako uzmemo ma koju od bolesti, recimo hipertenziju, pošto je ovde pominjana, postoje pojedini lekovi koji su na pozitivnoj listi, deluju kod pojedinih pacijenata, a kod drugih ne deluju. Taj pacijent je jednostavno osuđen da plati taj lek, a i da plati porez. On je na dva načina oštećen. Zato, dame i gospodo narodni poslanici, predlažem Ministarstvu da o ovome dobro razmisli zbog pacijenata i zbog ljudi koji su na dva načina oštećeni. Em su bolesni, em moraju da plaćaju lek, em porez. To nije u redu. Kao lekar i kao poslanik ne shvatam i niti ću prihvatiti ovakvo opravdanje Ministarstva finansija. Ne dozvoljavam da se u krajnjoj liniji neko dva puta ošteti kao pacijent, odnosno kao čovek koji isto izdvaja za zdravstvo. Prema tome, gospodo narodni poslanici, bolestan čovek ima samo jednu želju, da bude zdrav i da bude izlečen.
Reč ima narodni poslanik Slavoljub Matić.
Čuli smo predstavnike lekarske struke, kako sam ukapirao, pa da čujemo malo predstavnike naroda, koliko-toliko. Čuli smo brojne amandmane od poslanika, ne sumnjam u njihovu čestitost i dobre namere, i predlažem ministru da svakako sve ove primedbe koje smo čuli sagleda. Ne da bi ovog trenutka možda promenio svoj Predlog zakona, već da učini ono što su radile sve zemlje koje su uvodile porez na dodatu vrednost. To je da u prvoj godini primene ovakvog zakona, izmenama i dopunama u njemu, ispravi nešto što je možda nepravedno ovog momenta urađeno u ovoj skupštini. To su činile sve zemlje. Podsetiću da je PDV ušao u Evropu, prvo u Francusku, potom u Dansku, daleke 1967. godine, da je PDV u zemlje EU, ove razvijene zemlje, ušao tokom sedamdesetih godina, da je u tranzicione zemlje, u Mađarsku ušao 1988. godine, a početkom devedesetih i u ostale zemlje istočne Evrope koje su ušle u tranziciju. Sve do jedne, svaka zemlja, svaka država je ovaj zakon, posebno poreske stope, menjala nakon prvih iskustava. Mislim da ovo mora da bude jasna poruka Ministarstvu i Republičkoj vladi koja će, nadam se i u to sam čvrsto uveren, imati dovoljno vremena da ponudi predloge promena ovog zakona.
Reč ima narodni poslanik Vladan Vučićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 23. apsolutno omogućava svim onim ljudima, poslanicima, a i građanima koji ne shvataju šta je porez na dodatu vrednost, da mogu da kritikuju sve ono što u ovom članu piše. Evidentno je da u ovom članu danas piše i štampa. Mislim da je koleginica iz SPO Sanja Čeković jasno objasnila šta je porez na dodatu vrednost. Sigurno je da se ovim članom apsolutno sprečava špekulacija i bilo kakva mahinacija u procesu proizvodnje, pri nabavci sirovina i započinjanju procesa proizvodnje. Setimo se samo u onom periodu sankcija Fabrike duvana Niš, kada u redovnoj prodaji niste mogli imati cigarete, a na trafikama i ulicama širom Srbije bilo je cigareta iz niške Fabrike duvana koliko je trebalo, pokrilo se celo tržište. Ovim porezom na dodatu vrednost apsolutno se sprečava mogućnost da proizvođači iznesu robu na crno tržište. Naravno, siguran sam i u to da ne postoji ministar koji želi da oporezuje hleb, mleko, knjige i lekove. Ali, pošto se nalazimo u vrlo specifičnoj situaciji, mi danas imamo dve stope poreza. Šta znači ova stopa od 8 posto? Ako sada razmislimo, pa se pitamo da li u ovoj zemlji ima više onih koji mogu da istrpe ovu korekciju, cenu određenih artikala, a ona je vrlo mala, ako je bude bilo, ili ima više onih kojima treba pomoći. Sigurni smo da ima više onih koji mogu platiti, a manje onih kojima treba pomoći. Ali, svakome treba pomoći. Mi smo upravo pre neki dan doneli Zakon o socijalnoj zaštiti, upravo iz tih razloga da bi pomogli najugroženijem delu stanovništva. Kako se to radi. Naravno, oni će biti isplaćivani iz budžeta, a radi toga onda moramo na neki način i da napunimo budžet. Kragujevac ima 10 hiljada radnika na Zavodu za zapošljavanje i obrazovanje. Ti radnici se isplaćuju iz budžeta. Ako u budžetu ne bude bilo novca, oni neće imati primanja. Ako nemaju primanja, neće moći da žive. Prema tome, apsolutno je da niko od nas ovde nije rad što postoji ova stopa od 8 posto, ali ona je u ovom trenutku neminovnost. Sigurno je i to da ćemo mi, kao ljudi, ako se sagleda situacija i ako to bude bila neminovnost, kroz vreme skidati određene stope. U onom trenutku kada privreda bude zaživela, kada na neki način rast proizvodnje u ovoj zemlji bude veći, kada se bude omogućilo da građani imaju veća primanja, u svakom slučaju biće i većih oslobađanja i određena roba će biti možda oslobođena i u potpunosti od navedenog poreza. Želeo bih da se pridružim svim mojim kolegama i ipak na neki način da shvatimo da ne treba jedan isti artikal na neki način stavljati u dve poreske stope. Mislim da je apsolutno ispravno i smatram da ministar treba da sagleda tu mogućnost da jednostavno lekovi ne budu oporezovani po stopi od 18 posto i 8 posto, već da lekovi imaju jednu zajedničku stopu i da ta stopa bude niža. Čim se budu stekli uslovi, smatramo da treba osloboditi i hleb, udžbenike i sve ostale životne namirnice. Nadajmo se da će vreme na neki način uticati da će životni standard građana u sledećoj godini biti bolji i da će ovo sve biti zanemarljivo.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Veroljub Stevanović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Jovanović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Stevanović. To je povučen amandman. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Žarko Obradović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović.
Poštovane kolege narodni poslanici, podneo sam drugi amandman vezano za ovaj zakon. Reč je amandmanu kojim se u članu 24. Predloga zakona dodaju dobra i usluge ili uvoz dobara za koje se predlaže da se porez na dodatu vrednost ne plaća. Naime, suština tog amandmana je, da podsetim samo, da se ona dobra i usluge predviđeni sa posebnom stopom prebace u kategoriju dobara i usluga na koje se neće plaćati posebna stopa. Ovo govorim iz jednog prostog razloga, što mi sve vreme ova prethodna dva dana pričamo o proizvođačima, distributerima, porezu, punjenju budžeta, potrebi da se ispune funkcije države, a zapostavljamo, ne slučajno, onog krajnjeg korisnika u celoj ovoj priči, a to je građanin Republike Srbije. Jer će i sa jednim i sa drugim porezom, i sa opštom i sa posebnom stopom, građanin biti u situaciji da više nego do sada plaća cene određenih proizvoda. I više kolega narodnih poslanika je danas pomenulo takvu situaciju.Čini mi se da tu nije potrebno neko posebno dokazivanje. Međutim, koliko mi više dokazujemo da je to tako, ima kolega koji tvrde da se tu neće ništa promeniti, a priznaćete suština priče nije takva. Naime, u amandmanu kojim se predviđa dopuna ovog člana 24. je vrlo taksativno predviđena roba za koju se predlaže da se ne plaća taj porez na dodatu vrednost. I ono što je suštinsko, a ovde smo čuli priču o medicinskim sredstvima i materijalima za dijalizu, postavlja se jedno humano pitanje, da li je broj bolesnika koji u Srbiji koristi taj materijal za dijalizu, a ima ih, pomenuo sam juče u raspravi, oko 3.649, toliki da se država može svesno odreći tog dela poreza i time učiniti jedan human ljudski gest. Primera radi, da ne pominjem medicinska sredstva i proizvode koji se hirurški ugrađuju u organizam, jer ima ovde različite robe, njihov tržišni put je veoma različit, neka će se odmah sutradan realizovati, a neka neće, jer je potrebno određeno vreme da bi se određeni proizvodi na tržištu realizovali i da bi se uopšte stekla mogućnost povraćaja ovog dela poreza o kome se priča. Juče sam obećao, a i danas; pokazaću na primeru knjige kako to izgleda ili kako će to izgledati u praksi. Naime, ako uzmemo knjigu koja po primerku košta 100 dinara, repromaterijal, usluge štampe, opteretiće tu cenu sa još 18% i imaćemo proizvodnu cenu knjige koja uključuje tih 118 dinara, a na to se dodaje autorski honorar, obračunato 28,7%, prevodilački honorar takođe, dizajn, korektura, lektura, takođe 28,7%, a napominjem da je do 2001. godine to bilo 14%, pa je i to uvećano. Kada se saberu svi ovi troškovi, formira se tzv. prodajna cena knjige. Prema podacima izdavača, u tiražu od 1.000 primeraka knjige, ta prodajna cena se formira u odnosu 1:3, što znači da se na 118 dinara dodaju ova tri dela, mislim na troškove od 52 dinara i dolazimo do iznosa od 170 dinara, i to je proizvodna cena knjige. U prodaji se ona množi sa tri i dobija se iznos od 510 dinara, a od tih 510 dinara, knjižara, dakle prodajna mreža, uzima 30-40% izdavaču, ako uzmemo da je to 30%, vraća se 357 dinara, ali pod jednim vrlo prostim uslovom – da se ta knjiga proda. Kakvo je stanje i kakva je ekonomija u našoj zemlji, ta se knjiga neće prodati za sledećih godinu, dve, tri, četiri, pa čak kažu da ima knjiga koje se ne prodaju za šest ili sedam godina. Kada se na razliku od proizvodne formirane cene zaračuna onih 8%, dolazimo do cifre od 537 dinara za jednu knjigu. Džabe pričam da to nema veze; ima veze. Vi možete da kažete da li je to manje ili veće povećanje od 27 dinara ili slično, ali se povećava cena tog proizvoda i to će potrošači osetiti. Žalosno je što se i prema knjizi ima takav odnos, pogotovu u našem društvu, koje je bilo uvek puno umnih glava i gde se cenila knjiga, i šta knjiga znači, i definitivno dolazimo do situacije da je u bogatim društvima cena knjige niža, a izgleda kod nas koji smo siromašni, cena knjiga je veća. Na jednom prostom primeru pokazao sam da ovih 8% imaju veze i da će značiti udar na džep potrošača, a da će jedino profitirati oni u tom lancu, odnosno imati svoju korist, ali će imati posledica i za potrošače, ali negativnih. Zato sam predložio ovaj amandman. Hvala.
Reč ima ministar u Vladi Srbije, gospodin Mlađan Dinkić.
Dame i gospodo narodni poslanici, samo povodom ovog amandman jedan kratak odgovor. Znači, poresko oslobađanje, sa pravom na odbitak prethodnog poreza, nije moguće za ove proizvode koje je poslanik naveo. Ne postoji ni jedan jedini zakon u svetu koji to omogućava iz dva razloga. Budžetski je glavni i Šesta direktiva Evropske unije jasno kaže da je moguće za neke od ovih proizvoda staviti nultu stopu, ali bez prava na odbitak prethodnog poreza. Ako bismo imali sve ove proizvode, sa pravom na odbitak, to znači ogroman deficit u budžetu. Zaista molim poslanika da odustane od ovog amandman, jer bi on morao, ako bi se usvojio, da se prevede u neku drugu kategoriju. Dakle, nije moguće za sve ove proizvode imati nultu stopu sa pravom na odbitak i niko je nema u svetu.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Gospodo poslanici, iznenađuju me kolege koje kažu da su porez na dodatu vrednost i preneti porez slične kategorije, jer u osnovi, preneti porez je porez na promet robe ili gotovih proizvoda. Porez na dodatu vrednost je porez na dobra. Znači, na sirovinu i poreska osnovica nastaje sama stvaranjem određenog dobra. Na član 24. u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman i tražio sam da se proširi lista proizvoda i dobara koji su oslobođeni poreza na dodatu vrednost. Tražio sam da se u članu 24. u stavu 1. posle tačke 16) doda nova tačka, da se porez na dodatu vrednost ne plaća na "17) vodu za domaćinstva" (znači, za vodu iz česme za koju građani sada plaćaju porez na promet). Zatim, na "flaširanu vodu za piće domaćeg porekla", jer me je jednom ministar napao, i celu poslaničku grupu SRS, da mi želimo da oslobodimo uvozne sokove akciza, i na taj način ugrožavamo domaću poljoprivrednu proizvodnju, pa smo ovim amandmanom hteli da kažemo, da zaštitimo nešto što nam niko u svetu ne može osporiti, taj kvalitet, a to je flaširana voda, i da zaštitimo industriju koja se tim poslom bavi. Dalje, "električnu energiju za domaćinstva, toplotnu energiju za domaćinstva, gas za domaćinstva, ogrev za domaćinstva, hleb, mleko, brašno, šećer, jestiva ulja, jestive masnoće biljnog i životinjskog porekla, sveže i rashlađeno voće domaćeg porekla, povrće domaćeg porekla, meso domaćeg porekla, ribe domaćeg porekla, jaja domaćeg porekla..." Znači, da se pozitivnom poreskom politikom, tj. kada uvodimo novi porez zaštitimo domaću industriju, domaću privredu, koja i sa ovim uslovima poreza na promet robe i proizvoda kako-tako uspeva da se nosi sa uvozničkim lobijem, koji uvozi robu i koji zbog niskih carinskih stopa pravi nelojalnu konkurenciju. Uvođenjem poreza na dodatu vrednost, čak i tamo gde imate oslobođenje u slučaju izvoza, troškovi koji su prouzrokovani proizvodom na dodatu vrednost ostaju ukalkulisani u cenu proizvoda, bez obzira da li je na domaćem tržištu, da li se izvozi. Dalje, na lekove koji su navedeni u listi lekova koji se propisuju i izdaju na teret sredstava za zdravstveno osiguranje, u skladu sa propisima o zdravstvenom osiguranju. Za ovaj poslednji deo, izvinjavam se svojim kolegama poslanicima lekarima, jer nisam znao da postoje lekovi koji služe za lečenje jedne iste bolesti, neki se nalaze na listi, a neki ne, a ja sam mislio da su na negativnoj listi aspirini, dijetalni lekovi, lekovi protiv, odnosno za odvikavanje od pušenja i tako dalje. Međutim, nisam znao da postoji takav lobi ovde u državi, i da se on bavi time koji će proizvođač ili uvoznik da bude, i njihovi proizvodi, na listi lekova socijalnog osiguranja. Dalje, ortotička i protetička sredstva, kao i medicinska sredstva. Videvši one prethodne diskusije, vidi se i besmislenost, gospodine ministre, člana 23. stav 4, gde ste tražili da vi određujete koja će to biti medicinska i protetička sredstva. Ministre, vama se lično obraćam. Proizvodi koji se hirurški ugrađuju u organizam, materijal za dijalizu, đubriva, sredstva za zaštitu bilja, semena za reprodukciju, sadni materijal, priplodna stoka, sredstva za prehranjivanje odojčadi, dečje pelene, igračke za decu, pomagala za bebe, udžbenike, nastavna sredstva i komunalne usluge – to sam tražio da se ovim amandmanom, koji sam podneo u ime poslaničke grupe SRS, oslobodi poreza na dodatu vrednost. Preko 90% ovih proizvoda su danas oslobođeni porezana promet. Ne vidim kako će to, ministre, ovome sadašnjem budžetu, koji je i sada previše raskošan i sada previše opterećuje građane i privredu, da naškodi. Prihvatanjem ovog amandmana sprečili biste nešto što je u svakom slučaju jedina prednost poreza na dodatu vrednost, krije se u njegovom samom imenu, koje vešto prikriva neminovno nastajanje inflacije, a taj porast cena se krećeu prvomperiodu od 5 do 22%, sa nekim periodom od 16 do 18%... (Predsedavajući: Prekoračili ste vreme.) ... nastupaju druge negativne posledice jednog ovakvog vida oporezivanja.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Izvolite, narodni poslanik Marković.
Zahvaljujem. Taman sam mislio, dame i gospodo narodni poslanici, da će ovaj zakon o porezu na dodatu vrednost oporezovati baš sve, i pribojavao sam se otkud će G17 plus obezbediti sredstva za narednu predizbornu kampanju, kad se u članu 26. kaže - "PDV se ne plaća za uvoz dobara: 2) koja se, u okviru carinskog postupka, privremeno uvoze i ponovo izvoze, kao i stavljaju u carinski postupak aktivnog oplemenjivanja sa sistemom odlaganja; 3) koje se, u okviru carinskog postupka, privremeno izvoze i u nepromenjenom stanju ponovo uvoze; 4) za koje je, u okviru carinskog postupka, odobren postupak prerade pod carinskom kontrolom; i 6) za koja je, u okviru carinskog postupka, odobren postupak carinskog skladištenja." Od oktobra 2000. godine pa naovamo, mnogo je igranki bilo sa OECD-om, sa carinskim papirima, da je roba ulazila u Srbiju, da se ovde prodavala, a da su papiri odlazili do granice Republike Srpske, ili hrvatske granice, ili bugarske granice, i vraćali se overeni. Narodni poslanik Milorad Mirčić traži da se upravo ove tačke koje sam nabrojao, 2), 3), 4) i 6), brišu i da se poreska oslobađanja za ovaj deo koji Predlog zakona predviđa ne prihvate.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Da.) Izvolite, narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, ovaj amandman na član 26. treba prihvatiti, jer u svakom slučaju njegovim prihvatanjem ne može neka velika šteta nekom da se nanese, a neprihvatanjem postoji opasnost da se odredbe ovog člana 26. zloupotrebe, što je bio čest slučaj ovde, pogotovo kada je u pitanju šverc cigareta, nafte i naftnih derivata. Roba je ulazila u Srbiju,negde je skladištena pod navodno carinskim nadzorom i fiktivno je izlazila, azavršavala je najvećim delom na domaćem tržištu. To je taj primer koji jedan kolega ovde reče za prerađevine duvana, kada je u pitanju niška industrija, kada ste na tržištu imali da kupite isključivo proizvode domaće duvanske industrije, sa akciznim markicama koje su bile namenjene izvozu. Roba je fiktivno napuštala teritoriju Srbije, oslobođena je i završavala na crnom tržištu na teritorije Republike Srbije. Ovakvim zakonskim predlogom, gde se ne uplaćuje nikakav depozit na robu koja je pod nekakvim carinskim nadzorom, a taj carinski nadzor je vrlo sumnjiv, jer imao sam prilike da vidim carinske fakture, da su recimo, farmerke bile ocarinjene sa 1,2 evra, da je ulazna vrednost tih pantalona bila 1,2 evra, ili rukavice da su koštale oko 70 para. Tako vidite koliko možete da imate poverenja u carinsku službu. Bilo je primera da su čak i carinski inspektori (gospodine ministre, imate svog pomoćnika pa pričajte s njim u kabinetu, ovde ste u Skupštini) pokušali da izvrše naknadnu kontrolu carinskog postupka, da robe nije bilo, a da pravni subjekat, odnosno pravno ili fizičko lice koje je uvezlo robu, za koje postoji rešenje za rad, postoji matični broj, postoji poreski identifikacioni broj, uopšte ne može da se pronađe. Verujem da će biti takvih slučajeva i sa ovom robom koja je u članu 26. i uslovima koji su pobrojani po tačkama 2), 3), 4) i 6). Ono što isto iznenađuje, a to je vaš deo posla, da niste, pošto vaši carinski inspektori nisu mogli da izvrše naknadnu kontrolu, o tome obavestili MUP da pronađe vlasnike i osnivače tih pravnih lica i da se taj posao završi. Zato smatram da biste ovaj amandman trebalo da prihvatite. Ovo je jedan od retkih amandmana koje podnosi SRS, a traži da vaš predlog zakona bude stroži.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman je podneo i povukao narodni poslanik Veroljub Stevanović. Na član 29. amandman je podneo i povukao narodni poslanik Veroljub Stevanović. Na član 29-29a amandman je podneo i povukao narodni poslanik Veroljub Stevanović. Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Igor Mirović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Milajić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Želi.) Narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, predlagač je u ovom članu odredio da poreski obveznici koji smatraju da neće ispuniti uslov od 2 miliona dinara prometa, na početku kalendarske godine, a u kasnijem poslovanju smatraju da mogu da ostvare i veći u nekom zakonskom roku, treba to da prijave nadležnom poreskom organu i da počnu da obračunavaju PDV na osnovu ovog zakona. Međutim, ono što je sporno u ovom delu jeste to da ta kasnija obaveza poreskog obveznika traje najmanje dve godine od trenutka obračunavanja i vođenja evidencije o PDV. Smatramo da je to previše dugačak rok i predložili smo ovim amandmanom da to bude rok od godinu dana, jer je to sasvim primeren rok. Situacija na tržištu je takva da je teško predvideti koliki promet će imati određeni poreski obveznik, ako se ima u vidu da još uveknismo u stanju da sagledamo posledice koje će imati PDV kada počne da se primenjuje u privredi, koliko će biti prometa, koliko će biti pad prometa u određenim delatnostima, pogotovo kada su u pitanju mala i srednja preduzeća, i pogotovo kada su u pitanju zanatske radnje, i pogotovo kada su u pitanju samostalni individualni proizvođači, čija vrednost dobara često zavisi od vremenskih prilika, a ne samo od uslova koje im stvori država i trenutnih uslova ponude i potražnje njihovih proizvoda. Smatram da bi ovaj amandman predlagač trebalo da prihvati. To je jedna mala tehnička korekcija njegovog zakona. Ne može se imati nikakva šteta prihvatanjem njegovog amandmana. A neprihvatanjem ćemo da uslovimo određene privredne subjekte da dve godine vode evidenciju i plaćajujedan relativno skup porez ili, ako to nisu u stanju, da zatvaraju svoja preduzeća, svoje zanatske radnje, i samim tim, em što neko ostaje bez egzistencije, em država ostaje bez svojih obveznika.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Darko Glišić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, amandman koji je podneo narodni poslanik Darko Glišić, u ime poslaničke grupe SRS, traži da se član 34. briše. Tražimo da se briše, jer ovo je nastavak ovih amandmana koje je SRS podnosila do sada, a tiču se poljoprivrede. Do sada je u amandmanima na Predlog zakona na dodatu vrednost traženo da se više od 90% reproduktivnog materijala i poljoprivrednih proizvoda oslobodi plaćanja PDV. Treba imati u vidu da je naša poljoprivredna proizvodnja izuzetno smanjena, da su troškovi ulaganja i sada već previše veliki, da je do sada reproduktivni materijal, kao što je sadni materijal, veštačko đubrivo, sredstva za prehranjivanje i zaštitu bilja, priplodna stoka, bio oslobođen plaćanja bilo kakvog poreza na promet robe. A sada uvodimo porez na promet dobara, pod izgovorom da će poljoprivredni proizvođač, zato što se većina dobara koje on koristi oporezuje po nekoj većoj stopi, a on ih prodaje po stopi od 5%, da ima neku refundaciju, odnosno povraćaj od države. To što neko smatra da je to neka prednost, u principu je to jedna velika greška, jer reč je o poljoprivrednim proizvođačima koji imaju prihoda taman toliko da obezbede određen kapital za ponovno investiranje u poljoprivrednu proizvodnju. Prisiljavati ih da posluju, kako vi to rekoste, preko tekućeg računa, kao zanatske radnje ili ne znam koju ste definiciju tu upotrebili, to znači da će morati da vode knjigovodstvo. Zamislite da jedan poljoprivredni proizvođač mora da vodi poreske knjige, poresku dokumentaciju, za koju najčešće nije kvalifikovan, a onda će morati da unajmi i da plaća knjigovođu, koji će morati to da uradi umesto njega, da piše republičkoj i područnoj poreskoj upravi da mu izvrši povraćaj sredstava, da podnosi određene račune, bilans uspeha, poreski bilans itd. Očekivati to od poljoprivrednog proizvođača u ovom trenutku je iluzija, pogotovo što je reč, u najvećem broju slučajeva, o ljudima koji su kvalifikovani samo da rade poljoprivredu, nemaju pojma o knjigovodstvu, nemaju pojma o poreskoj politici. Terati ih da posluju kao preduzeća i kao preduzetnici, da posluju preko tekućeg računa koji povlači i neke druge troškove. Jer malopre ste se, gospodine ministre, hvalili kako ste za vrlo kratak vremenski period prebacili platni promet iz Narodne banke u poslovne banke, a niste rekli da ste troškove platnog prometa uvećali za oko 5-7 puta. To je trošak na koji svako ko reši da posluje kao preduzetnik, kao zanatlija ili kao pravno lice, mora da računa. Zato smatramo da ovaj amandman i Vlada i poslanička većina treba da prihvate, da bismo smanjili troškove ulaganja u poljoprivrednu proizvodnju, da bismo poboljšali standard i poljoprivrednika, a sa poboljšanjem njihovog standarda, neminovno dolazi do poboljšanja standarda građana Srbije.
Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo, mislim da je član 34. u najmanju ruku nejasan i nerazumljiv. Prvi deo ovog člana odnosi se na poljoprivrednike koji imaju pravo na naknadu po osnovu PDV, ako isporuče nešto od svojih ili šumskih proizvoda koje prikupe. PDV naknada, kako se to ovde naziva, priznaje se poljoprivrednicima koji izvrše promet poljoprivrednih i šumskih proizvoda, odnosno poljoprivrednih usluga poreskim obveznicima. Ta naknada iznosi 5% od vrednosti usluge, odnosno proizvoda koji se isporuči. To je ono što nije sporno, što je dobro u ovom zakonu. Međutim, drugi deo ovog člana, odnosno stav 5. je sporan. U stavu 5. stoji da poljoprivrednik može na početku kalendarske godine da se opredeli za obavezu plaćanja PDV podnošenjem evidencione prijave, propisane ovim zakonom, nadležnom poreskom organu, najkasnije do 15. januara tekuće godine, pod uslovom da je u prethodnih 12 meseci ostvario ukupan promet poljoprivrednih i šumskih proizvoda, odnosno poljoprivrednih usluga u iznosu većem od milion dinara. Pokušao sam da ovo protumačim i shvatim. Ovde je predlagač želeo da na određen način stimuliše poljoprivredne proizvođače da više proizvode i da se opredele za ovaj vid plaćanja PDV, da bi na neki način nadomestili deo sredstava koje daju za nabavku stočne hrane, repromaterijala, mehanizacije, po osnovu ovog poreza. Međutim, na jednom prostom primeru, tova junadi, pokušao sam da to iskalkulišem i došao sam do računice koja ne govori tako afirmativno, već govori nasuprot – da poljoprivrednik ima gubitak. Ako poljoprivrednik tovi june i na jednom komadu za prirast od 400 kilograma, od teleta do juneta od 500 kilograma, utroši dve tone koncentrata, on će morati da za te dve tone koncentrata plati po osnovu PDV 3.600 dinara, kroz nabavku te stočne hrane. Kada proda june, recimo, po 100 dinara, dobiće 5.500 dinara i platiće po osnovu PDV 8%, a to je 4.400 dinara. Razlika je 800 dinara. On će povratiti onih 3.600 koje je uložio za nabavku stočne hrane, ali će morati da plati 4.400 zato što je proizveo 500 kilograma mesa, tako da je u gubitku 800 dinara po jednom komadu. Radi se o poljoprivrednicima koji imaju promet od milion dinara, a to je 20 komada grla koja tove, po 800 dinara, to je 16.000 dinara gubitka. Voleo bih da me demantujete, da je ovo nešto drugačije, da će seljaci imati motiv da se prijave. Stvar je u motivaciji, kako ih motivisati da se prijave. Zašto se pravi razlika? Zašto je neophodno milion dinara da bi bio obveznik PDV, ako mu taj PDV donosi neki stimulans i neku dobit? Zašto to nije ostavljeno i onima koji ne ostvare promet od milion dinara? Zašto onaj ko utovi osamnaest umesto dvadeset grla nema taj stimulans nego tek onaj koji je utovio 20 komada? Voleo bih da neko ovo razjasni. Možda mi ne razumemo dovoljno. Možda ste vi u pravu. Ako ste u pravu, mi ćemo to prihvatiti i pozdraviti, međutim voleo bih da se to razjasni nama, ali i javnosti, znači onima koji su direktno zainteresovani, poljoprivrednim proizvođačima, koji će i imati određene koristi i beneficije od svega ovoga ili će sve ovo biti na njihovu štetu.
Izvolite, reč ima gospodin ministar, Mlađan Dinkić.
Pa, evo, da razjasnimo ovo pitanje. Što se tiče PDV nadoknade za poljoprivredne proizvođače, nije obaveza već je pravo, mogućnost da poljoprivrednik, ako prodaje svoju robu nekom ko jeste obveznik poreza na dodatu vrednost, može da traži naknadu od 5% od vrednosti robe koju je prodao. Dakle, nije obaveza. Ako hoće da proda na pijaci ili nekome ko to prodaje u radnji, ne mora da traži nadoknadu, ali ako prodaje nekome ko će to kasnije u radnji da proda, svakako da ovaj ko putuje i hoće u supermarketu da prodaje jaja, njemu je u interesu da 5% odbije sebi od poreske osnovice. A, poljoprivredni proizvođač sam bira da li to hoće ili neće. Nikoga ne tera. Takođe i ovo - poljoprivredni proizvođači nisu, po ovom zakonu, obveznici poreza na dodatu vrednost. Oni mogu, ako žele, ako preračunaju da im se to isplati, da zatraže da postanu obveznici ukoliko imaju promet preko milion dinara. Izjednačavaju se sa svima onima koji vrše drugu delatnost i imaju preko milion dinara prometa. Dakle, nije obaveza za poljoprivredne proizvođače da budu u režimu PDV-a, i zbog toga je i propisana ova posebna naknada od 5%. Možete da budete poljoprivredni proizvođač, a da niste u režimu poreza na dodatu vrednost, a ako hoćete da dobijete naknadu od 5% tako što prodate robu nekome ko jeste u režimu, nekom trgovcu, onda prodate preko računa i on vam plati 5% na cenu vaše robe. Zatim, taj trgovac odbija od svog poreza tih 5%. Još jednom ponavljam - nisu u obavezi, mogu sami da odluče da li hoće ili neće. Poljoprivrednici imaju pogodnost ovim članom.
Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović, replika, izvolite.
Gospodine ministre, niste razjasnili ono što sam tražio. To što ste vi rekli meni je jasno i verovatno svima u ovoj sali. Ovaj zakon dozvoljava poljoprivredniku, koji isporuči svoj proizvod poreskom obvezniku, da ima 5% naknade. Vi kažete - ako on to želi. Valjda je normalno da želi, jer to ostaje njemu i prosto to dobija. Znači, logično je da on to želi. Nije u pitanju to da li on to želi ili ne želi. On to želi i on će to uzeti. Ali, uzeće od poreskog obveznika. Znači, ako proda svom komšiji, koji nije obveznik, ne može to uzeti. Tek kod obveznika može uzeti. Druga stvar ovde nije jasna - da li poljoprivrednik, koji je poreski obveznik, koji se prijavio da plaća PDV, može da koristi tih 5% naknade PDV-a. (Ministar - ne može.) Pa, ne može, ali to ovde nije jasno naznačeno. Ne može tako - vi to sad saznajete u konsultaciji sa svojim saradnicima, a to u zakonu nigde ne stoji. Niste mi objasnili računicu koju sam izveo, mene to zanima. Da nju pobijete, a ne da mi objašnjavate ono što je meni već jasno, te načelne stvari. Znači, računica po kojoj će biti stimulisan da se prijavi da plaća PDV. I interesuje me - zašto onaj ko nema promet milion dinara godišnje, zašto on ne može, on je uskraćen, on uopšte nema pravo da se prijavi. Pravo ima tek onaj ko je ostvario promet preko milion dinara. Ima pravo koje ne mora da koristi. Ali, onaj ko nije ostvario promet od milion dinara, on uopšte to pravo nema. A zašto on nema pravo - to me interesuje.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Jovanović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, ovaj amandman koji je podneo narodni poslanik Sreto Perić trebalo bi da prihvatite. On samo znači jednu tehniku pravljenja računa. Reguliše, osim svih ovih zakonom o porezu na dodatu vrednost predviđenih stavki, koje moraju biti naznačene u računu (naziv, adresa i PIB obveznika – izdavalac računa, mesto i datum izdavanja, redni broj, naziv, adresu i PIB obveznika - primaoca računa, vrstu i količinu isporučene robe, vrstu i obim usluga, datum prometa dobara i usluga i visinu avansnih plaćanja, iznos osnovice, poresku stopu, iznos PDV-a, napomenu o poreskom oslobođenju) da se obavezno upiše - datum kada račun dospeva za naplatu. A sve to radi usklađivanja sa nekim odredbama Zakona o završnom računu, koji je sada u proceduri, zbog nekih stavki. Izgleda mi da je cilj predlagača ovog zakona da jedino ono što je u interesu države bude u ovom zakonu. Ono što je u interesu građana, privrednih subjekata - ne mora. Posledica kod svih zemalja u tranziciji – a pokušavam da odbranim Srbiju, zemlju u tranziciji, samo ne znam da li ide napred ili nazad – koje su slepo prihvatile porez na dodatu vrednost kao okosnicu moderne fiskalne reforme, da je došlo do povećanja maloprodajnih cena, do ekonomskog zaduživanja privrede, do pada kupovne moći, do rasta troškova, do smanjenja prodaje koja ne može da pokrije troškove, do rasta troškova života i do dvostrukog povećanja dohotka države. Do toga dolazi zbog toga što je suženo oslobođenje od poreza, što je redukovano nulto poresko oslobođenje, a to su upravo ova poreska oslobođenja o kojima su narodni poslanici SRS podnosili amandmane - na prehrambene proizvode, što je broj proizvoda sa tzv. poreskom osnovicom znatno sužen itd. Međutim, stara je istina da država koja zahvata previše od vrednosti nacionalne proizvodnje može da dovede do sloma privrede, u kojoj će smanjenje proizvodnje neminovno redukovati poresku osnovicu, u koju se ugrađuje visoka poreska stopa. Zato je cena poreskih reformi veoma visoka. Jedino efikasna poreska kontrola može da najrigoroznije uteruje poreske dugove i da redukuje izbegavanje plaćanja poreza, sa nadom da će i preduzeće lakše i brže naplaćivati svoja potraživanja, poput države, u ovom slučaju Srbije, koja jedina brine za naplatu svojih dohodaka. A, da je sve ovo tačno možete proveriti u izvršnim odeljenjima trgovinskih sudova. Videćete da tamo stoji veoma veliki broj predmeta, koji su u izvršnom postupku, stari po nekoliko godina. Zato smo tražili da se ovim amandmanom uvede i odredba da je zakonom obavezno naznačivanje datuma kada račun dospeva za naplatu, imajući u vidu i zakonske predloge koji su na ovoj sednici u proceduri, pa ćemo o tome malo više kada ti zakonski predlozi budu došli na dnevni red.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 52. amandman je podneo i povukao narodni poslanik Veroljub Stevanović. Isto tako i na član 59. Na član 60. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 60. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Samo kratko povodom ovog člana 60. Mi smo podneli dva amandmana: prvi da se briše član 60, a drugi da se ovi iznosi, koji su predviđeni, umanje. Ovaj drugi amandman je alternativa. Znači, ako se ne prihvati prvi da se prihvati drugi, a trebalo bi prihvatiti prvi iz razloga što su ove kaznene odredbe već sadržane u Zakonu o poreskom postupku i poreskom administraciji. Znači, već postoje kaznene odredbe za prekršaje po ovim osnovama i bilo bi dobro da se prihvati taj prvi amandman narodnog poslanika Petra Jojića, a ukoliko se on ne prihvati, mi idemo na ovu alternativu da se ove kazne umanje, obzirom da su iznosi od 100 do miliona dinara izuzetno visoke, barem za ove uslove u kojima se Srbija danas nalazi. Smatramo da bi bilo primereno da to bude nešto niže. Mi smo predložili ovim amandmanom da to bude od 10.000 do 500.000 dinara, da budu kazne po ovom osnovu, za prekršaje koji su navedeni u članu 60.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, jedan i drugi amandman, koje su narodni poslanici SRS podneli, ima smisla. To su amandmani koji se tiču kaznene politike, koju sprovodi ova vlada prema poreskim obveznicima ukoliko prikažu porez, ali zakasne sa njegovom uplatom ili ako ga ne obračunaju kako treba. Ne kaže se, ako više obračuna, nego samo manje. U najmanju ruku čudi što je predlagač u zakonu o porezu na dodatu vrednost uveo kaznene odredbe, jer su kaznene odredbe već regulisane zakonom koji je nedavno bio u proceduri. To je bio Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji, gde je gospodin ministar do dva, pet, pa i deset puta neke kazne povećao, računajući da i porez koji nije obračunat ili je pogrešno obračunat može i do pet puta da se naplati od strane poreskog izvršioca, odnosno poreskog inspektora. Tako sada, uvođenjem kaznenih odredbi u ovaj zakon, jednostavno imamo situaciju da neko može biti kažnjen i po jednom zakonu, znači zakonu o porezu na dodatu vrednost, ali i po Zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji. I jedan i drugi vid kažnjavanja su drakonski. Samo je jedan sasvim dovoljan, tako da smatramo da je ove kaznene odredbe u svakom slučaju trebalo izbaciti iz ovog predloga zakona, pa je jedan od naših poslanika išao na to da se kazne smanje, a drugi poslanik je tražio da se ovaj član iz Predloga ovog zakona briše.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 68. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Gospodin ministar je u članu 68. tražio da ovaj zakon stupi na snagu osmog dana od dana objavljivanja, a da počinje da se primenjuje od 1. januara 2005. godine. U jednom od svojih izlaganja je pričao da se ovaj zakon donosi zbog harmonizacije poreskih zakona sa zemljama Evropske unije i da je ta harmonizacija jedan od uslova za priključenje Evropskoj uniji. Gospodin ministar izađe za ovu govornicu i kaže da to nije jedan od zahteva Evropske unije, ali ne znam i nisam se pozivao na Šestu direktivu Evropske unije, i ako to ne traže od nas radi priključenja, onda se postavlja pitanje da li je jedina svrha donošenja ovakvog zakona ta da se država, bez obzira na cenu koju će građani platiti, obezbedi po pitanju rešavanja budžetskog deficita, a vaš budžetski deficit jeste isključivo zbog previše raskošne strane budžeta Republike Srbije, strane na kojoj se novac troši. Lepa je ta priča ako na jednoj strani stvorite obavezu, međutim država kakva je Srbija, sa privredom i ekonomijom kakvu ima, iz ovakve krize može da izađe ne drastičnom poreskom politikom, ne drastičnim poreskim stopama, ne kaznenom politikom kakvu predlagač daje, već isključivo jeftinom, efikasnom, sposobnom administracijom, uz štednju državnog novca. Imajući u vidu da je ipak jedan ovakav zakon zbog Evropske unije, imajući u vidu da su vaša najskorija predviđanja da ćemo ući u postupak priključenja Evropskoj uniji 2011. godine, tražio sam da ovaj zakon počne da se primenjuje od 1. januara 2016. godine. Zahvaljujući brzini sprovođenja reformi prethodne vlade i ove koja predstavlja kontinuitet prethodne, članstvo u zemljama Evropske unije može se očekivati najranije 2016. godine pod uslovom da ova Vlada ostane do kraja ove godine. Ako se to ne desi onda će taj rok biti pomeren za još deset godina, a pošto očekujemo da ćete u svakom slučaju vrlo brzo da padnete sa vlasti, možda i pre kraja ove godine, ako prihvatite ovaj amandman, mi ćemo izvršiti samo jednu korekciju, da počne da važi od 1. januara 2010. godine, jer će tada Srpska radikalna stranka sigurno da uvede Srbiju u zemlje Evropske unije.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 68. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Bogdanović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, sa pravno-tehničkom redakcijom koju je predložio predstavnik predlagača, a sa kojom se saglasio podnosilac amandmana. Zakonodavni odbor predlaže da se ovaj amandman odbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača, mr Mlađan Dinkić, ministar finansija, želi završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENI I DOPUNI ZAKONA O POREZU NA PROMET (načela) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandman koji je na Predlog zakona podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi 5 časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača, gospodin Mlađan Dinkić, ministar finansija, želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, radi se o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet. Ovaj zakon prestaje da važi 1. januara 2005. godine ako Skupština izglasa zakon o porezu na dodatu vrednost. Stoga ovaj predlog sadrži svega jedan član. Veoma je kratak Predlog zakona. Sadašnji Zakon o porezu na promet propisao je da svi oni koji vrše promet roba i usluga, osim poljoprivrednih proizvođača i vlasnika samostalnih zanatskih radnji, koji na pijačnim tezgama i sličnim objektima prodaju poljoprivredne proizvode i sopstvene proizvode zanatstva i domaće radinosti, imaju obavezu da evidentiraju promet preko fiskalnih kasa. Mi smatramo, zbog raznoraznih razloga, uključujući i adekvatna softverska rešenja za evidentiranje prometa u nekim specifičnim delatnostima, da je ta odredba sadašnjeg zakona o porezu na promet veoma rigidna, zbog čega ovim predlogom zakona predlažemo da se da ovlašćenje Vladi Republike Srbije da, na zajednički predlog Ministarstva finansija i Ministarstva trgovine, turizma i usluga, može donositi bliže propise, odnosno podzakonska akta o tome koja su pravna lica izuzeta od obaveza evidentiranja prometa preko fiskalnih kasa, zbog specifičnosti delatnosti koju obavljaju.
Da li izvestioci nadležnih odbora, Odbora za finansije Radojko Obradović i Zakonodavnog odbora Miloš Aligrudić, žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, radi se zaista o izuzetno kratkom Predlogu zakona, ali nam je ovde ministar izmamio aplauze dela poslanika, time što je pročitao i deo člana koji već postoji u Zakonu o porezu na promet, pa ispada da se sada na ovaj način čini usluga poljoprivrednim proizvođačima. Hteo bih odmah da kažem da odredba o tome da poljoprivredni proizvođači i vlasnici samostalnih zanatskih radnji, koji na pijačnim tezgama i sličnim objektima prodaju poljoprivredne proizvode, ni sada nemaju obavezu da evidentiraju promet preko fiskalnih kasa. Uvodi se novo pravo za neidentifikovana lica, i za neodređeni broj lica, i za neodređene profesije, za neodređenu robu, čiji će promet da se vrši na neodređenom mestu. Praktično, prepušta se Vladi, odnosno dvojici ministara, ministru za finansije i ministru za trgovinu, turizam i usluge, da procene i da utvrde kojim licima će usled specifičnosti delatnosti biti dozvoljeno da ne evidentiraju promet fiskalnim kasama, zato što je onemogućeno kreiranje aplikativnog programa u skladu sa tehničkim i funkcionalnim karakteristikama fiskalne kase. U obrazloženju Predloga zakona Vlada Republike Srbije nam kaže da postoji nekakva praksa zemalja koje su izvršile fiskalizaciju, a i znatan broj inicijativa, asocijacija i udruženja raznih delatnosti i komora, da se od obaveze evidentiranja prometa preko fiskalnih kasa izuzmu pojedine delatnosti. Vlada zna za koje to pojedine delatnosti komore i udruženja traže da budu izuzete od evidentiranja prometa preko fiskalnih kasa. Vlada zna koje su to vrste robe u zemljama u kojima je izvršena fiskalizacija, samo neće da kaže poslanicima. Otkuda ideja Vladi Republike Srbije da nam predloži ovaj zakon? Dobila je neke inicijative, upoznala se uporedo sa praksom u drugim zemljama, ali ona nama ovde ne kaže koje su to usluge, koji je to promet, koja je to roba, kako ne može da se napravi program za fiskalnu kasu za promet određenih roba. Hoću da znam koje su to vrste robe. Ovo je zakon, Zakon o porezu na promet, odnosi se na sve građane Srbije i donela ga je Skupština Republike Srbije. Ako promet automobila, ako promet cigareta mora da bude registrovan preko fiskalnih kasa, jer su o tome glasali narodni poslanici, onda neki promet neidentifikovane robe ne može da bude izuzet od fiskalizacije, zato što će to da proceni ministar. Ministar sada ima podataka o tome koje su to vrste robe, na kom mestu, koja usluga ne može da podlegne fiskalizaciji. Zamislite, zbog tehničkih karakteristika fiskalne kase. Hajde recite, gospodine ministre, pa da mi jednim amandmanom tačno navedemo taksativno robu, usluge, mesto na kome se usluge obavljaju i da to bude sastavni deo zakona. Nikada ne mogu da se složim sa članom zakona u kome kaže – a ovo što se sada predviđa, o ovome će da odluči ministar i on će saopštiti javnosti svojim rešenjem, svojom uredbom koja roba, koja usluga, na kom mestu ne podleže fiskalizaciji. Što se nas tiče, to tako ne može da prođe. Znači, znate da postoje oslobađanja, da je potrebno da se izvrše, hajde da znamo to i mi. Mi smo odgovorni što je to uvedeno nekim ljudima. Sada će da nas sretne neko na pijaci, pa da kaže – je li, vi poslanici, zašto ste meni uveli fiskalnu kasu? A srešće gospodina ministra, pa će da mu kažu – hvala vam, ministre, što nama niste uveli fiskalnu kasu. Ne može to tako. Ovo je zakonska materija, ovo nije materija za Vladu Republike Srbije. Oslobađanje od registrovanja prometa preko fiskalne kase nije materija za Vladu Republike Srbije. Onda nije trebalo da imamo zakon, u zakonu obaveznu fiskalizaciju. Mogli ste da kažete da će ministar odrediti koji promet ide preko fiskalizacije, koji ne ide i završili smo posao. Ne cenite Skupštinu nimalo. Ovako je cenite malo, da proceni ona ko podleže fiskalizaciji. A ko ne podleže, e to će da proceni ministar. Jedan ministar ili Vlada nikada ne mogu da zamene 250 narodnih poslanika. Bićemo protiv ovog predloga zakona i glasaćemo protiv sve dok nas ne budete dovoljno informisali, da nas ne držite u blaženom neznanju, zato što mi ovde tražimo da budemo obavešteni o onome o čemu donosimo odluku. Zamolio bih poslanika koji voli da dobacuje, a ništa u životu nije naučio, da me pusti kada kritikujem ministra, sa kojim ratuje njegov predsednik stranke. Bar mi toliko duguje taj gospodin poslanik, koji još pametnu reč nije rekao za govornicom.
Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 89. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe SRS i SPO-NS. Reč ima narodni poslanik Vladan Vučićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, fiskalizacija je, na neki način, uvela dosta pometnje, pogotovo u određenim slojevima, tj. u određenim krugovima. Ništa mi nemamo protiv fiskalizacije i smatramo da je fiskalna kasa nešto što će isto dovesti u red finansijske tokove i stabilizovati našu ekonomsku situaciju. Smatramo da ne treba praviti apsolutno nikakve izuzetke ili ako se već prave izuzeci, onda se ne mogu praviti u okviru jedne branše. Želim da kažem da ovo obrazloženje dato ovde, da se ne može naći odgovarajuće softversko rešenje, nije pravi izgovor i nije pravi odgovor koji će zadovoljiti sve one subjekte koji su dužni da imaju fiskalnu kasu. Želim u ime svih privatnih lekara da kažem da privatne lekarske komore, privatni lekari smatraju da se nalaze u apsolutno podređenom položaju, jer su privatni lekari dužni da imaju fiskalnu kasu, a društveno zdravstvo nije. Ono što je naša indicija i što mi smatramo da treba da uradimo u perspektivi, to je da privatno i društveno zdravstvo bude izjednačeno. Kao privatni lekar, nisam video ni jedno jedino opravdanje da treba da imamo fiskalne kase, iz jednog prostog razloga što privatni lekari ne plaćaju, ili do sada nisu, porez na promet, a plaćali su paušalni porez. Naravno, ako želimo da izjednačimo privatno i društveno zdravstvo, onda moramo imati fiskalne kase i u privatnom i u društvenom zdravstvu. Ne bih želeo mojom diskusijom ni na koji način da tražim da se bilo kome uvede fiskalna kasa, ali smatram da smo mi stavljeni u neravnopravni položaj, i mislim, ako hoćemo da nema negativnih polemika, onda sve moramo staviti pod istu ravan. Ono što bih želeo da kažem, smatram da možda nismo najbolje locirali probleme koje imamo u društvu. U Srbiji ima, što se tiče privatnih zdravstvenih organizacija, možda jedno 4.000 privatnih lekarskih ordinacija, ali sigurno ima, pored 4.000 registrovanih, još 4.000 neregistrovanih ordinacija. Naravno, kada znamo da pored 4.000 registrovanih ima sigurno još 4.000 neregistrovanih privatnih ordinacija, onda možemo sagledati koliko nelegalnih ordinacija ima i koliko ima zaposlenih radnika u njima. Sagledavši to kroz samo jedan deo, kroz privatnu lekarsku praksu, možemo zamisliti koliko ima nelegalnih i neregistrovanih privrednih subjekata u drugim delatnostima. Ono što je najcrnje, ne postoji zakonska regulativa da neko može kontrolisati neregistrovane subjekte. Ako bi se Vlada Republike Srbije pobrinula da donese takav zakon, kakav postoji u svim evropskim zemljama, gde postoje određene agencije koje otkrivaju nelegalne subjekte, onda bismo imali mnogo više subjekata u platnom prometu, i naravno, mnogo više novca u budžetu Republike Srbije. Zato smatram da ovakav podređen položaj određenih ljudi i povlastice možda određenih branši stvara sumnju u korektnost i možda dobru nameru pojedinca i Vlade Republike Srbije. Iz tih razloga, mislim da bi trebalo da sagledamo mogućnost da napravimo celovit jedinstven zakonski akt koji će sve privredne subjekte staviti u jednu ravan. Nijedan pošten, nijedan častan trgovac, privrednik, nema ništa protiv fiskalizacije i fiskalnih kasa, ali svi oni koji se osećaju povređenim u odnosu na istu branšu u društvenom sektoru koja je oslobođena, kao što je privatna lekarska praksa, smatramo da takve degradacije određenih struktura nisu dobre i, naravno, izazivaju sumnju u dobru nameru. Privatni lekari žele da se izjednače u svakom segmentu sa društvenim sektorom. Naravno, indicija je da društveno u budućnosti bude privatno, pa ako je indicija da društveno bude privatno, nismo videli ni jedan jedini razlog zašto su privatni lekari dobili kasu. I oni imaju terenski rad. Vrlo je teško ići sa fiskalnom kasom na teren, jer, pored hitnog slučaja, teško je nositi i fiskalnu kasu. Smatram da i drugi lekari poslanici imaju isti stav i mišljenje. Naravno, siguran sam u to da je i ministar Dinkić od privatne lekarske komore svih lekara dobio stav i mišljenje i mislim da treba sagledati mogućnost da se privatni doktori oslobode ili da se napravi ravnoteža. Još jedanput bih podvukao paralelu i rekao da moramo povesti računa da u ovoj zemlji Srbiji ima premnogo neregistrovanih privrednih subjekata, da ne postoji zakonska mogućnost da bilo koja inspekcija može ući u privatnu lekarsku ordinaciju koja nije prijavljena, niti u privatnu trgovinsku radnju ili privatnu proizvođačku delatnost, a tvrdim da samo u Kragujevcu ima premnogo tekstilnih radnji ili tekstilnih firmi koje su neregistrovane, nelegitimne i, naravno, ne podležu ni plaćanju poreza, niti imaju kontrole, niti su dužni da prijave radnike, niti su dužni da evidentiraju proizvedene proizvode. Ako bi se u Srbiji sagledalo koliko takvih neregistrovanih radnji ima, budite sigurni da bi većina od nas ovde bila iznenađena i da bi to bio značajan podsticaj kada bi se to registrovalo punjenjem budžeta. Jedanput sam imao prilike na jednom sastanku da predložim rešenje koje postoji u svetu: agencije za otkrivanje nelegalnih subjekata. Tadašnji ministar finansija rekao je da ne želi da mi budemo cinkaroši. Ne smatram da je to cinkaroški posao, ali smatram da svi oni koji primaju, zapošljavaju i zarađuju, trebalo bi da imaju obaveze prema državi. Samo oni ljudi koji legalno rade, legalno prijavljuju porez, imaju legalne radnike, kontrolišu se, pa ako se nađe neko ko od radnika nije prijavljen, za njih postoji velika zakonska kazna. Za sve one radionice, koje zapošljavaju ogroman broj radnika, ne postoji zakonska mogućnost ni kažnjavanja ni kontrole. Zamolio bih još jedanput ministra Dinkića u ime svih privatnih lekara, svih privatnih ordinacija, da razmotri mogućnost da pod isti aršin budu stavljeni i advokati, i turističke agencije, i privatni lekari, i taksisti i, naravno, svi oni koji su na neki način oslobođeni. Sa druge strane, ako želimo da nemamo sumnju, onda smo spremni da budemo svi jednaki i da svi imamo fiskalne kase. To je bilo mnogo bolje rešenje, jer ovako sada kada se zna da turističke agencije nisu u obavezi, da advokati nisu u obavezi, da taksisti nisu, zašto bi lekar u hitnoj intervenciji, koji isto ima teren, morao da ima pri sebi mobilnu kasu. Mislim da je to degradacija i, verujte mi, na Odboru za zdravlje reče zamenik ministra za trgovinu da lekari prijavljuju jednog do dva pacijenta, i na neki način se uplašismo da nemamo u društvu bogate doktore. Društvo koje se plaši bogatih doktora mislim da greši, jer nema ovde bogatih doktora i moramo znati da nije lako doći do doktorske diplome, da doktori završavaju studije dosta kasno, specijalizaciju, kasno osnivaju porodicu, kasno počinju da rade, stresan posao rade i mnogi ne dočekaju penziju. Iz tih razloga apelujem još jednom da se razmotri ova mogućnost i da se privatni doktori i privatne ordinacije oslobode fiskalizacije. Hvala.
Po kom osnovu se javljate?
Po osnovu člana 100, jer kolega je sve nas kolege lekare prozvao, da jasno damo stav o ovome da li treba da imaju privatni lekari fiskalne kase ili ne. Dame i gospodo, kao lekar koji 31 godinu radi, mogu odmah da kažem da radim u državnoj firmi i smatram da nije u redu da se lekari dele na privatne na državne, pacijenti se dele na privatne ili državne; pacijent je pacijent i ako želimo u isto vreme da razvijamo privatni sektor, logično je i po zakonu da budemo ravnopravni. Ako treba da budu fiskalne kase, onda neka budu i u državnom i u privatnom sektoru. Dame i gospodo, sada ovim gušimo privatnu praksu. Obično se kaže, hoćemo u centar pacijenta. Kako ćemo ga staviti u centar pažnje ako on ne može da bira između privatnog i državnog sektora. Gospodo narodni poslanici, dobro znate da se u privatnom sektoru moraju platiti usluge i još dodatno ne mogu da biraju po stručnosti ljude. Smatram da fiskalne kase usporavaju razvoj privatnog sektora, a u svakom drugom sektoru je dozvoljen razvoj privatnog sektora i stimuliše se, dok se kod lekara uopšte ne dozvoljava. Zato apelujem na ministra finansija, on je trenutno mlad čovek i hvala bogu zdrav, ali bolestan čovek uvek traži boljeg doktora i bolju uslugu, i poneki put i lepu reč. Zato, gospodo, dozvolimo bolesnom čoveku da bira kod koga će da ode, da ne bi bio oštećen na dva načina - em što mora da plati, a te fiskalne kase će, uostalom, platiti pacijent. Normalno da će se prebaciti na cenu. Još jednom apelujem na Ministarstvo da ukine fiskalne kase privatnom sektoru ili da uvede svima.
Pošto smo došli do kraja radnog vremena, određujem nastavak sednice sutra u 10,00 časova.