Nastavljamo rad Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2018. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 93 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 106 narodnih poslanika. Gordana Čomić, Maja Videnović i dr Dragan Vesović su me obavestili da su sprečeni da prisustvuju današnjoj sednici. Nastavljamo rad. Prelazimo na pretres u pojedinostima o Prvoj tački dnevnog reda - PREDLOGU ZAKONA O PLANSKOM SISTEMU REPUBLIKE SRBIJE Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da su povodom pretresa u pojedinostima o Prvoj tački dnevnog reda Predlogu zakona o planskom sistemu Republike Srbije pozvani da sednici prisustvuju potpredsednik Vlade i ministar unutrašnjih poslova dr Nebojša Stefanović, ministar za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja Zoran Đorđević i njihovi saradnici iz ministarstava. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje nadležnih odbora i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naslov Predloga zakona amandman je podnela poslanica Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Podneli smo više amandmana na naslov da bi smo skrenuli pažnju koliko je loše ovo što je Vlada predložila, kakav predlog takav i naslov. Vi ste ovde pokušali da od ovog Predloga zakona napravite neku nauku, nešto kao da nikada ovako nešto nije postojalo u zemlji Srbiji, a mi sada imamo sve ono što je ovde predviđeno i mnogo više i mnogo bolje i mnogo konkretnije regulisano pozitivnim zakonskim propisima. Problem je što se oni ne primenjuju. Problem je što se planska akta ne primenjuju, problem je što se zakoni zloupotrebljavaju, problem je što su vam loši kadrovi na lokalnom nivou koji treba da primenjuju ove zakone. Vi ste dobili nalog, prepisali ovaj zakon da nam objasnite šta su neke javne politike itd, pa je ministar Đorđević, kada smo u načelnoj raspravi govorili o ovome, pokušao narodnom poslaniku da objasni. Pratila sam, nisam bila ovde, baš ste lepo ministre od reči do reči pročitali ono što piše ovde. Dakle, ne znate ni vi zašto ovo ovako treba da se reguliše, a mi vam tvrdimo da ništa novo u ovoj oblasti neće biti urađeno na osnovu ovog novog zakona. Vi ste lepo rekli da zakon donosite zbog tih vaših poglavlja, kao što ste rekli na kraju da za primenu ovog zakona nisu potrebna dodatna finansijska sredstva, s obzirom da aktivnosti koje je potrebno sprovoditi u skladu sa predloženim zakonskim rešenjima predstavljaju deo regularnog funkcionisanja javne uprave. Dakle, postoji javna uprava, postoje propisi, potrudite se da obezbedite dobre, školovane kadrove, izbacite one što su kupovali diplome, pa su napravili haos po lokalnim samoupravama. Hvala.
Zahvaljujem. Na naslov Predloga zakona amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović.
Podneli smo amandman na naslov iznad člana ovog zakona potpuno bespotrebnog. Da je ovaj Predlog zakona došao, gospodine Stefanoviću, u vreme vladavine Mlađana Dinkića, koji je smišljao razne master, akcione i druge planove, mi bismo možda i razumeli, ali sada, u ovom trenutku da prevodite, i to na nevešt način, što smo pokušali da objasnimo i u načelnoj raspravi ministru Đorđeviću, zakon koji apsolutno nema nikakvu svrsishodnost niti smisla pored Zakona o javnoj upravi, pored Zakona o državnoj upravi, pored svih postojećih pozitivnih zakonskih propisa ovo je potpuno besmisleno. Mi ćemo dalje, kroz amandmane da vam ukažemo na to da sve ovo što ste vi prepisali i preveli u procesu usklađivanja zakonodavstva Srbije, što je potpuno pogrešno, sa zakonodavstvom EU nije dobro, a uostalom je i neprimenjivo. Kada pogledate ovaj zakon, i ne može da se primenjuje. Mogu da se primenjuju određeni planski sistemi za pojedine resore i pojedine oblasti, a sam zakon po sebi ne znači ništa. Zbog javnosti i zbog toga što ministar to nije hteo ni da shvati, niti da odgovori, mislim na ministra Đorđevića, opet ću da podsetim da je ovo sve došlo kao neka novotarija, ali preuzeto iz američkog političkog sistema, jer je izvesni Hauard Levison još 1958. godine obrazovao u Americi tzv. sistem javne politike i vi to sada uneli u srpsko zakonodavstvo, što je potpuno besmisleno, kao što je i ceo ovaj zakon.
Naslov Predloga zakona amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodo ministri, moje mišljenje se malo razlikuje od mojih kolega iz SRS. Mislim da je ovaj Predlog zakona zvezda među zakonima u pravnom sistemu Republike Srbije, jer da njega nije naš pravni sistem sa svojim zakonskim propisima bi bio šupalj kao sir. Ovo sam se ja malo našalio, gospodo ministri, da bih vama dao prostor da se i dalje upletete kao pile u kučine, jer ste to uradili i u raspravi u načelu, kada je bio predlog ovog i drugih zakona. Predložio sam amandmanom da se naziv u Predlogu zakona reč „Srbija“ briše, jer Srbiju treba voleti, Srbiju treba negovati, ali u ovom zakonskom predlogu potpuno je besmisleno. Mi ovde imamo, na ovoj sednici, mnogo zakona koji ne da su bitniji od ovog zakona, nego imaju potpuno smisla. Oni u pravnom sistemu Srbije već dugi niz godina egzistiraju, ali nemaju naziv „Srbija“. Zakon od deviznom poslovanju nije Srbija, valjda ako ga mi ovde donesemo znamo da se primenjuje u Srbiji, Zakon o računovodstvu, i da ne nabrajam dalje, Zakon o reviziji i drugi zakonski propisi samo je naziv zakona bez ovoga – zakon Republike Srbije. Vi u obrazloženju zbog čega ne prihvatate amandman kažete da se ne prihvata zato što suštinski ne doprinosi unapređenju Predloga zakona, a suštinski mu i ne odmaže. Zaista, iako ste se opredelili da donesete ovakav zakon ovo vam je potpuno suvišno, mada ne vidimo nikakvu potrebu za ovakvim zakonom. Nema novog kvaliteta, nema ničega sa ovim zakonom.
Na naslov Predloga zakona amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić.
Ovo je taj zakon o kojem smo pričali u načelnoj raspravi, koji stupa na snagu 2021. godine. U naredne tri godine i dalje će biti jednoobraznost vlasti na lokalnom, pokrajinskom i republičkom nivou i samom logikom stvari tu nema nikakve smetnje da se sprovode svi planovi koje je donela republička Vlada i da se na kraju krajeva izvrši nadzor nad svim finansijama. Mi smo mišljenja da bi i sam naslov ovog zakona trebalo prilagoditi našem maternjem srpskom jeziku, pa umesto – ovog Predloga zakona o planskom sistemu, mi predlažemo da se naslov zakona stavi – Predlog zakona o planiranju. Naime, šta je suština ovde? Ovde je suština što već dugi niz godina u Srbiji se prepisuju zakoni iz EU, negde se ne stigne da se prevede adekvatno engleski izraz, pa smo svedoci jedne velike bruke i sramote u zavisnosti koliko vi to iz vladajuće stranke shvatate. U svakom slučaju to će jednog dana biti predmet podrugivanja, ako neko pametan bude prelistavao kako su i na koji način prepisivali i predočavali zakone pred ovom Skupštinom. Ono što je veoma, veoma bitno, to je da je i ovaj zakon, kako ste rekli, u sklopu te sveopšte borbe protiv terorizma i pranje novca. Pre svega, ovaj drugi deo pranje novca, ne vidimo mi razloga zbog čega vi ne možete sad, kao vladajuća politička garnitura da sprečavate takve protivzakonite radnje, jel apsolutno kontrolišete sve ove lokalne kriminalce, apsolutno imate uvida u sve ono što rade ovi na pokrajinskom nivou, a da ne govorim o onome što se radi na republičkom nivou.
Hvala. Na naslov Predloga zakona amandman je podneo Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (ne) Na naslov Predloga zakona amandman je podneo poslanik Dubravko Bojić. Da li neko želi reč? (Ne) Na naslov Predloga zakona amandman je podneo narodni poslanik Ružica Nikolić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Ružica Nikolić.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, kao i moje kolege iz poslaničke grupe SRS i ja sam podnela amandman na naslov Predloga zakona o planskom sistemu. Pokušali smo da našim predlozima otklonimo sve nejasnoće i nepreciznosti kako u naslovu, tako i u samom Predlogu zakona. Naslov Predloga zakona u startu unosi nedoumicu i ne ukazuje na koju oblast se odnosi. Jasno je nama da ste dobili nalog iz EU da ovakav zakon mora da se donese. Ovo je samo još jedan u nizu zakona u koji se ugrađuju propisi EU i koji se donose po direktivi EU. To se vidi i iz obrazloženja u kome jasno ističete da je razlog za donošenje ovog zakona efikasno sprovođenje procesa pristupanja EU, posebno u kontekstu zahteva koji proističu iz pregovaračkih poglavlja 17 i 22, a koja se odnose na ekonomsku, monetarnu i regionalnu politiku. Za SRS regionalizacija Srbije je neprihvatljiva, ali o tome ćemo više reći kroz dalju raspravu i po amandmanima koji se direktno na to odnose. Kada su termini u pitanju, odnosno izrazi, slobodno možemo reći da su neadekvatni i oni su jasan pokazatelj da se zakoni EU samo prepisuju, da se pravini sistem Republike Srbije usklađuje sa sistemom EU, a da se pritom uopšte ne razmišlja o interesima građana Srbije. Hvala.
Na nadnaslov iznad naslova člana 1. amandman je podnela poslanica Vjerica Radeta. Izvolite.
Mi smo krenuli sa amandmanima, kao što ste čuli od naslova pa dalje, da bismo vam, zapravo, pokazali besmisao predloga vaših zakona na neki način koji ste vi prihvatili pre nekoliko godina od vaših evropskih prijatelja, zapravo prihvatili su oni pre vas, pa ste vi samo nastavili, iako ste čvrsto obećavali da ćete mnogo toga što su oni započeli vi prekinuti, ali ste vi sve to lepo nastavili, još više usavršili. Nekako deluje ovo što vi pišete – iznad članova zakona, naslove, nadnaslove, pojmove šta znači koja reč u ovom zakonu, sve to nekako deluje kao vređanje inteligencije. Zakoni se pišu da bi ih primenjivali pravnici, a pravnici valjda znaju da razlikuju osnovne odredbe od prelaznih i završnih odredbi. Zato mi mislimo da treba i ovaj član 1. se briše i to je onda logično sasvim da se briše i nadnaslov iznad ovo člana, kao i sam naslov. Nije vam dobar predlog. Govorili smo i govorićemo o tome. Zato što ovim zakonom ništa suštinski se neće promeniti u državi Srbiji. U obrazloženju pominjete čak da će doprineti ovaj zakon i ekonomskom razvoju. Koji god zakon donesete kažete da će doprineti i ekonomskom razvoju. Jedino nam se to u životu ne dešava. U ponedeljak nas napušta jedna italijanska firma, istekli su onih 10.000 evra, što je dobila u Beogradu firma, i 50 ljudi ostaje bez posla. Ako je to ekonomski napredak koji nudi i ovaj zakon, onda, neka, hvala.
Na naslov iznad naslova člana 1. amandman je podneo poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Nikola Savić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na naslov iznad člana 1. ovog zakona, gde sam tražio da se ovaj naslov briše. Jednostavno, smatrao sam, da naslov iznad ovog člana nije neophodan, jer iz ovoga što ovde stoji, može da se zaključi suština onoga šta zakon, odnosno šta ovaj član tretira. Ali, naravno, Vlada nije prihvatila ovaj amandman, nije prihvatila ni mnoge amandmane SRS, to dešavalo i sa prethodnim vladama, ali vreme će pokazati, ono je u mnogim stvarima i pokazalo da sve ono o čemu je govorila i na šta je ukazivala SRS da se ostvarivalo, i da je to bila greška. Mi uporno upozoravamo sve vlasti, od 5. oktobra na ovamo, da je evropski put Srbije, put u propast, da mi nemamo šta da tražimo na tom putu. U EU su uglavnom svi naši neprijatelji koji nam ne misle i koji nam nikad kroz istoriju nisu učinili ništa dobro, ali Vlada tako smatra, narod je tako hteo. Mi tu ne možemo ništa, osim da upozoravamo sa ove govornice, da put kojim ide ova Vlada put koji svakako ne treba slediti. Čuli smo sada da su već neke italijanske firme, kada im je istekao ugovor koji su sklopili sa Vladom Srbije, već napustili ili se spremaju da napuste tržište, odnosno proizvodnju u Srbiju, ne znam čime su se bavili, to će uraditi sve firme. Slediće ovaj primer kada za to dođe vreme, odnosno kada procene da je to njihov interes. Hvala.
Reč ima ministar Stefanović.
Interesantna je ta teza da neka firma, za koju niste sigurni čime se bavi, ali je napustila tržište. Ne bi bilo loše da čujemo malo konkretnije kako se zove firma, koliko je meseci poslovala, koliku je dobila subvenciju, da može da uporedimo ekonomske pokazatelje. Ono što možemo da uporedimo, to je broj kompanija koji se otvorio u poslednje četiri godine. Hajde da vidimo i da analiziramo tih 170.000 radnih mesta, pošto ne znam da li onda treba da kažemo, kada dođe „Simens“ u našu zemlju, recimo iz Nemačke, iz EU, vi kažete da su to naši neprijatelji, da li onda ovi ljudi koji su zaposleni u „Simensu“ treba sada da otpušta, da li treba da ih nagovaramo da napuštaju svoja radna mesta i da ostaju bez hleba. Da li je to ta poruka? Da li treba ove ljude u drugim kompanijama, u „DŽonson elektriku“ recimo, „Svarovskom“, da li treba da im predložimo da izađu iz fabrika, da napuste svoja radna mesta i da kažu da oni neće da rade, jer se radi o investicijama koje dolaze iz zemalja koje su naši neprijatelji? Pošto je to u poslednje četiri godine u Vladi koju je predvodio Aleksandar Vučić, urađeno na takav način da smo povećali za 180 hiljada ljudi koji danas imaju čemu da se raduju, jer imaju novi posao i imaju zbog čega da idu na posao, a mi smo isplativost postigli posle 14 meseca. Te subvencije jesu nešto što država daje da privuče investitora. Od 14 meseca vi u toj subvenciji imate u proizvodnji čistu zaradu, jer obim poreza različitih doprinosa i svega što te kompanije plaćaju, prevazilazi sve ono što je država dala. Dakle, mi u 15 mesecu imamo čist interes. Ako su te kompanije bile samo 15 meseci, mi već imamo zbog čega je dobro što su bile. Mnoge su ovde godinama i ne samo da ne odlaze, nego otvaraju nove pogone, otvaraju, proširuju. Pogledajte samo MeiTa-u Beogradu, koja proširuje, gde je prosečna plata 55 hiljada dinara. Dakle, Srbija značajno napreduje i značajno postiže rezultate u investicijama što je dobro za građane ove zemlje.
Hvala. Nikola Savić, replika.
Gospodine ministre, sve bi to bilo u redu što vi govorite, da država Srbija ne daje ogromne subvencije za otvaranje ovakvih radnih mesta. Mi u SRS smatramo da su te subvencije, koje se daju određenim firmama, mogle da se iskoriste i upotrebe na mnogo bolji i mnogo korisniji način po građane Srbije. Kada sam govorio o, nisam govorio samo o vašoj vladi, nego i o vladama koje su vladale od 5. oktobra na ovamo, znači mnogo pre vaše naprednjačke Vlade, ali ono što nas zabrinjava je da većina tih ugovora, pogotovo tih vrednih ugovora, još uvek je netransparentno, nije poznato počevši od Fijata, pa sada sa ovom firmom francuskom koja je kupila aerodrom „Nikola Tesla“ i još mnogo toga ima tu zakulisnog. Ne dao Bog da dođemo u situaciju da ova Vlada prizna Kosovo, da uvede sankcije Rusiji. Kada dođe taj trenutak, a polako se taj manevarski prostor sužava, onda ćemo videti koliko su isplative te investicije, ti strani investitori i koliko će u toj situaciji ostati radnih mesta.
Replika, ministar Stefanović.
Vidim da vi očigledno ne razumete ovo što sam ja rekao. Četrnaest meseci, da, daju se subvencije. Četrnaest meseci je period njihove, da kažem, veće isplativosti za kompaniju u odnosu na Republiku Srbiju. Petnaestog meseca, Republika Srbija zarađuje od toga, a te kompanije koje danas u Srbiji proširuju svoje pogone, su neke dve, tri, četiri, pet godina značajno premašile taj rok od 14 meseci. Dakle, mi imamo izuzetnu korist. Ako ne dajete subvenciju, pa otići će u Bugarsku, otići će u Makedoniju tamo gde se daju subvencije i onda će neki radnik biti zaposlen u nekim od njihovih gradova. Mi hoćemo da se zapošljavaju ljudi iz naše zemlje. Postigli smo ekonomski model koji omogućuje, imamo i rast BDP i smanjenje javnog duga. 59,3% je javni dug u odnosu na BDP, najniži do sada, ispod nivoa Mastrihta. Vi kažete – prodali smo aerodrom francuskom. Dakle, apsolutno ništa nije prodato, radi se o koncesiji, potpuno drugačijoj vrsti obligacije. Dakle, koncesija gde je to naše, taj aerodrom je naš, ostaje u rukama Republike Srbije i za određeni broj godina vam se vraća na upravljanje. Mi ga dajemo nekome drugom da ga upravlja, on nam za to daje 451 milion evra direktnog novca, daje nam preko 700 miliona evra investiciju i daje koncesioni profit svake godine u iznosu od, zavisi od profita, više miliona evra. Dakle, mi dobijamo ogroman novac za nešto što ostaje u našim rukama. To je dobar model. To su modeli. Što se tiče ovoga, zahvaljujući Aleksandru Vučiću, koji je to više puta rekao, niti ova Vlada, niti ova država ne uvodi sankcije Ruskoj Federaciji i to nije zahvaljujući vama nego zahvaljujući Vučiću, koji ima političku snagu da može da odluči tako nešto i svestan svega što je posledica tako nečega i ne pada nam na pamet da priznajemo nezavisnost Kosova i Metohije. Tako da vas molim da tako nešto ne koristite u smislu napada na Vladu.
Hvala. Po amandmanu mogu da vam dam reč, Vjerica Radeta.
Neću, nego po članu 27, po Poslovniku.
Na to ste se javili još ranije?
Sada sam se javila.
Dobro, ovo se briše što ste tražili reč. Može, izvolite.
Može, a moglo je i drugačije. Jeste vaše pravo gospođo Gojković da određujete kada ćete nekome dati repliku, ali ministar je replicirao meni i govorio o onome što sam ja govorila, jeste ministre, i govorio je o tome, hvalio se o kojim sve kompanijama treba da pričamo. Htela sam samo da ga zamolim da malo pričamo o, recimo, „Zastavi“ o „Er Srbiji“, o tome koliko država iz budžeta daje „Er Srbiji“ da biste je predstavili kao pozitivno…
Sada ste izašli iz konteksta povrede Poslovnika.
Jesam i zaista se vraćam na ono što je tema ovog člana. Ministar je populistički pokušao da nam objasni neke stvari. Ministre, lepo zvuči, ali realnost je drugačija. Te vaše subvencije… [[Isključen mikrofon]]
Poslanice, dali ste sami sebi repliku. Onda ja da izađem napolje, mislim nije potrebno da se vode sednice. Nije bilo povrede Poslovnika, to je očigledno, zato što je ministar dobio repliku da replicira Nikoli Saviću poslaniku, ne vama, povodom njegovog izlaganja na njegov amandman, naslova člana 1, i tako dalje, i tako bliže, što bi rekli, tako da ste vešto iskoristili da replicirate. Na naslov iznad člana 1. amandman je podnela poslanica Ružica Nikolić. Da li želite reč? (Da) Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podnela, odnosi se na naslov iznad člana 1. Predloga zakona i to da se iz naslova – predmet uređivanja, reč „uređivanja“ briše. Predloženo amandmansko rešenje je preciznije i u skladu sa predloženim tekstom i s obzirom na sadržinu teksta ispod naslova, nepotrebno je njegovo posebno naglašavanje. Vi na ovakav način dodatno i bezpotrebno samo opterećujete zakonski tekst raznoraznim naslovima, podnaslovima koji je, ponavljam, potpuno nepotrebno označavati. Jasno je nama da se to dešava zbog prepisivanja zakona iz EU, da su zbog toga u Predlogu zakona termini neadekvatni, ali bez obzira na prilagođavanje i usaglašavanje našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom EU u koju Srbija nikada neće ući, moralo se voditi računa o upotrebi srpskih reči, srpskih izraza i sinonima, kako bi se i na taj način smanjio strani uticaj i sačuvalo bogatstvo srpskog jezika.
Hvala. Na član 1. amandman je podnela poslanica Vjerica Radeta. Izvolite.
Vi ste u ovom obrazloženju, ministri, odnosno Vlada i ministar Đorđević kada je bio ovde, hvalili ovaj predlog zakona tvrdeći kako će on doprineti između ostalog i ekonomskom razvoju Srbije. Onda ministre Stefanoviću, malopre ste vi počeli valjda da objašnjavate, doduše, niste pominjali ovaj zakon, pričali ste o subvencijama koje vi dajete po deset hiljada evra za radno mesto, kažete da je to dobar način da se ljudi zaposle i na taj način dovodite strane investitore u strahu da oni ne bi otišli, kako rekoste, u Bugarsku. Hajde probajte, dajte našim ljudima koji žive u Srbiji, dajte njima iste uslove, pa da vidimo da li će oni biti u stanju da možda daju tim svojim sugrađanima, gde bi otvorili firmu, bar malo veću platu od minimalca koju im daju ovi vaši što ih vi dovodite. Naravno da čovek koji nije zaposlen, šta će, kud će, prihvatiće i taj minimalac, ali daleko je to od zadovoljstva, gospodine Stefanoviću, ljudi koji rade i pod mnogo teškim uslovima, bez mogućnosti da koriste pauzu za doručak, a kamoli nešto više od toga. Vi to znate, ali znate, vi ste neprikosnoveni u medijima, vi ste tu da predstavite javnosti nešto što realno izgleda mnogo drugačije i onda vam smeta kada vam mi odavde kažemo, zapravo ne vama, ne govorimo vama, mi govorimo građanima Srbije, mi obaveštavamo javnost da vi dajete pare iz budžeta stranim firmama koje ovde budu onoliko vremena koliko im je potrebno da potroše te pare, umesto da te desetine hiljada evra po radnom mestu dajete našim ljudima, da dajete našim seljacima, da se razvija poljoprivreda, vi ovde dovodite kojekakve vaše prijatelje koji tu budu toliko koliko je potrebno, najavite zaposliće 800 ljudi, a on zaposli 50, kaže još će kasnije jednog dana. Hvala.
Reč ima ministar Stefanović.
Apsolutno, ovde smo imali više rasprava o tome da pokažemo ljudima vrlo jasno da te populističke teze: „dajete strancima, a ne dajete domaćima“ potpuno nisu istinite. Dakle, zakon je definisao da se subvencije daju jednako svakome ko zaposli čoveka i mogu da vam nabrojim nekoliko kompanija. Evo, recimo, „Bekament“ iz Aranđelovca koja je korisnik tih subvencija, domaća kompanija, zato što su u poslednje vreme zaposlili veći broj ljudi. Ali, znate li koliko ih ima? Imate veliki broj domaćih kompanija. Prvo, sve kompanije koje se otvaraju u Srbiji su domaća pravna lica. Te kompanije plaćaju porez u Republici Srbiji, ovde plaćaju porez, ovde posluju, ovde zapošljavaju radnike, ovde im plaćaju doprinose. Prvo, nije 10.000 evra, zavisilo je od godine do godine, nije bilo 10.000 evra za sve kompanije, ali jednako se davalo, pod istim uslovima, u zavisnosti od razvijenog ili nerazvijenog područja, više faktora je uticalo na to, apsolutno jednako domaćim kompanijama kao i stranim. Svako ko danas bude želeo po zakonskim uslovima da otvori kompaniju ima pravo na subvenciju. Domaći proizvođač, mi želimo da podstaknemo domaće firme da to daju. Drugo, cena rada. Mi smo uspeli i da podignemo vrednost rada i mislim da Vlada razmišlja o tome da to radi i u budućnosti, ali recimo ova „Meita“ koja se otvorila u Obrenovcu, prosečna plata u „Meiti“ je 55.000 dinara, daleko od minimalca i tu neće da radi 20 ljudi, nego će da radi preko 2.000. I u kojoj to firmi ne smeju da koriste pauzu za doručak? Kako se zove ta firma u kojoj ne mogu to da koriste? Eto, to bih voleo da čujem. Koja je to italijanska firma koja će da napusti Srbiju? Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, replika.
Ministre, pomenuli ste tu firmu u Obrenovcu i dobro je da ste je pomenuli. To je firma koja će praviti kablove, a mi imamo od jagodinskog „Novkabla“ do niške industrije mogućnosti gde je uz mnogo manje para bilo moguće napraviti savremenu fabriku. Tih 2.000 ili koliko kažete ljudi biće zaposleno jednog dana, ne zna se tačno kad. Nemojte vi da svaki put kad vaš predsednik otvara neku fabriku on najavljuje koliko će nekada biti zaposleno, pa onda kad on ode sklone se kamere, zatvori se fabrika, pa se otvori tek posle nekoliko meseci, to vam je bio slučaj u Subotici. Znate, ne možete vi baš sve sakriti, bar od onih ljudi koji žive u tom delu Srbije gde se takve stvari dešavaju. I dobro, u toj firmi u Obrenovcu je prosek plate 50 i koliko kažete hiljada, a koliko hiljada ljudi u Srbiji prima minimalac, odnosno koliko vam ove nove firme, ove strane koje ste doveli, uplaćuju manje od minimalca ljudima na račun, a razliku im daje na ruke, da bi pola ponovo od toga vratili njima? Jel vi znate da se to dešava? To sam svojevremeno pitala Vučića kada je bio ministar Vlade, pa je rekao – čuo je da se to negde dešava. Znate li vi da se to dešava i šta radite da se takve stvari ne dešavaju? Napravili ste roblje od radnika u Srbiji. Koliko god se vi protivili ovakvim tvrdnjama, ovo je opšte mišljenje, ali ljudi su u beznađu, u besparici, nemaju posao i dobro im dođe makar i takav neki.
Zahvaljujem. Reč ima Nebojša Stefanović, replika.
Moram da vam kažem samo nekoliko stvari. Prvo, fabrika „Meita“ u Obrenovcu ne proizvodi kablove, proizvodi turbo punjače za BMV ili Mercedes. To nisu kablovi. Jeste li bili tamo? Ja sam obišao pogone. Jeste li bili nekad u Obrenovcu u „Meiti“? (Vjerica Radeta: Jesam, naravno.) Ako ste obišli „Meitu“, a proveriću sa poslovodstvom „Meite“ da li ste bili tamo, pa ću obavestiti javnost, proveriću da li ste bili, da ih zamolim da vam organizuju bolju turu, jer tamo nema kablova, tamo su turbo punjači, potpuno drugačiji element. Proverite kako izgleda turbo punjač za BMV i Mercedes. Dakle, ti turbo punjači koji se proizvode tamo ugrađuju se u najbolje svetske automobile i te fabrike postižu takve rezultate. Sad tamo radi oko hiljadu radnika, u ovom trenutku, oni sad grade novi pogon pored parcele na kojoj se nalazi sadašnja fabrika gde će biti zaposleni ti ljudi. Ne može u danu, ali je to mnogo bolje nego što je bilo, apsolutno. Dakle, da li je idealna situacija? Ja nisam rekao da je idealna i nisam govorio o tome da su svi presrećni, ali je mnogo bolje nego kada su ljudi bili u situaciji da nemaju ni dinara. Što se tiče mera koje Vlada sprovodi za borbu za uplaćivanje novca na crno, dakle, zakoni su i doneti zbog toga da bi bilo nemoguće da neko uplati manje od minimalca na račun. Za to postoje rigorozne sankcije. Da li se dešava? Siguran sam da se dešava da se ono što se uplati što je nevidljivo, dakle, preko minimalca što može da im se da na ruke, u dogovoru između poslodavca i onoga ko prima novac, možemo da radimo na sprečavanju toga, između ostalog, i zakoni o sprečavanju pranja novca će nam u tome pomoći da bi sprečili ispumpavanje novca iz poslovnih tokova u gotovinu i da na takav način ti ljudi to dobijaju u gotovini. Hvala.
Reč ima Nemanja Šarović, po Poslovniku.
Gospođo Gojković, član 27. Poslovnika vas obavezuje da sednice vodite ne po svom nahođenju ili trenutnom raspoloženju, već u skladu sa odredbama Poslovnika. U skladu sa Poslovnikom, nema replike na repliku. Gospođa Radeta je dobila repliku na izlaganje ministra Stefanovića. Ministar Stefanović je sve vreme koje ima u skladu sa Poslovniku po ovom amandmanu iskoristio. Član 158. stav 7. Poslovnika kaže – predlagač zakona, odnosno ovlašćeni predstavnik predlagača zakona ima pravo da o svakom amandmanu govori do dva minuta, s tim da ukupno trajanje pretresa u pojedinostima po ovom osnovu ne može biti duže od tri časa. To je ograničenje za ministre, koji su ionako privilegovani time što u načelnoj raspravi mogu da govore koliko hoće i da se javljaju koliko god puta hoće. Oni to pravo koje, slobodno mogu reći, nije u skladu sa parlamentarnom demokratijom i najvišim demokratskim načelima, koriste široko i dolazimo u situaciju da oni ovde govore mnogo duže nego poslanici. U raspravi po amandmanima njihova prava su striktno ograničena. Ako treba da ponovim još jedanput, dakle, predlagač ili ovlašćeni predstavnik predlagača zakona može o svakom amandmanu da govori do dva minuta. Tačka, nema dalje, nema druge mogućnosti. Replika na repliku ne postoji. Ako je dobila gospođa Radeta repliku na izlaganje ministra, onda je on nakon toga morao da bude strpljiv, da čeka neki naredni član da eventualno još nešto odgovori, ali je na ovaj način zloupotrebljeno i vreme i Poslovnik.
Zahvaljujem. Dakle, dva osnova potpuno različita, jedno znači učestvovati u raspravi kao predlagač, a vrlo je interesantno ovo što ste danas predložili - da tumačimo da nema replike na repliku, što bi značilo da samo jedan učesnik u raspravi kaže dve minute svoju repliku i dalje se ne nastavi [[Nemanja Šarović: Vi recite, da li ima replike na repliku.]] Dalje se ne nastavlja. Ne, nisam ja u diskusiji sa vama, ja samo vama odgovaram na povredu Poslovnika. Ne čujem dobro kad neko dobacuje, to sam rekla već hiljadu puta, mora onda glasnije još da se dobacuje. Znači, vrlo interesantan predlog koji bi nam ubrzao postupak rasprave da samo jednom dam repliku jednoj osobi i dalje nema. Znači, ja sada, po vašem tumačenju, Vjerici Radeti ne treba da dam repliku na repliku ministra koja je nepostojeća, po vama. Tako da sam ja vrlo sklona da prihvatim vaše tumačenje i da jedan poslanik kaže nešto više kao komentar i tu se završava. To mi se dopada i razmisliću za ubuduće, a počećemo od Vjerice Radeta, pa polako, krenućemo ka tome. Ali u Poslovniku piše da se Poslovnik primenjuje shodno, znači, sve odredbe, na sve učesnike u postupku rasprave. Znači, pravnici to znaju šta znači shodna primena na sve učesnike rasprave i onda treba dozvoliti ministrima i drugoj strani da nekoliko puta repliciraju i da idemo dalje, po meni. (Vojislav Šešelj: Vidi se da ti nisi pisala ovaj Poslovnik.) Nisam. Da. (Vojislav Šešelj: Pa, daj ostavi traga.) Nisam i polako razmišljam da ga menjamo. Skupljamo primere prakse iz regiona koji imaju različite…Dobro, onda malo šire, malo šire ćemo krenuti. Oni, recimo, raspravu, a u skladu sa ovim što ste vi rekli da sam povredila, imaju odluke da po jednoj tački raspravljaju sat vremena, po drugoj pet, shodno kako ocene da je neka tačka važna ili nije važna. To je isto lepo, a između tih sat vremena svako kaže šta hoće i koliko hoće. Nisu ni oni baš toliko široke ruke. Ako vi želite mi ćemo glasati da je povređen Poslovnik? (Nemanja Šarović: Da.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite. Ipak ću ja krenuti po svome, voditi.
Hvala. Ministar je zaista ovde izneo nekoliko stvari koje zaslužuju raspravu, pre svega, i dobro je da imamo takvu komunikaciju sa ministrom. Ministre, stalno izbegavate da, ja sam vas još u prvom javljanju izazvala da malo pričamo o „Er Srbiji“ ili o „Zastavi“. Vi pričate o nečemu čime vi, kao, možete da se pohvalite. Evo, sad imamo još jedno pitanje, još jednu temu o kojoj biste mogli. Šta će biti sa „Prvom petoletkom“, sada kada u Pančevo dovodite firmu koja je mogla da bude u Trsteniku i da se vrate svi ljudi koji su bili zaposleni u „Prvoj petoletki“, vi njih ostavljate bez hleba, a firmu dovodite u Pančevo? Naravno, ne znači da ne treba da vodite računa i o Pančevu, ali malo praktičnosti. Ako tamo imate fabriku koju možda treba malo modernizovati itd, imate ljude sa radnim iskustvom, pa zašto je bio problem da se najpre uradi to, pa da nešto drugo radite u Pančevu, da se zaposle i ljudi u Pančevu? Malo lutate, ne snalazite se baš najbolje, bojim se da to rade neke trange-frange vezice i da je to u pitanju. Moram da vas pitam ministre, pošto ste rekli da ćete proveriti da li sam ja bila u Obrenovcu, da li ja to imam neko ograničenje kretanja po Srbiji? Znam da imam crvenu poternicu Interpolovu od Haga, i znam da ne smem iz Srbije, ali do Obrenovca valjda smem? Hvala.
Reč ima ministar Stefanović. Izvolite.
Taman posla da imate zabranu kretanja, daleko bilo. Dakle, apsolutno slobodno se krećite. Nego me je čudilo da ste rekli da se proizvode kablovi u Meiti. To mi je bilo čudno, rekoh, da vas nisu vozili u neku pogrešnu fabriku, pošto se tamo ne prave nikakvi kablovi. Morate da odete da vidite turbo punjače. Zamoliću predsednika Opštine da vam organizuje sa poslovstvom fabrike posetu Meiti kako treba, da vidite kako izgledaju divni oni turbo punjači, u tri smene ljudi rade, perfektno ih rade, za nemačke najbolje automobile za BMV i Mercedes, perfektno ih rade. To ću vam organizovati ako vi budete želeli, potrudiću se. Dakle, što se tiče „Zastave“, to je situacija koju je Vlada zatekla. Dakle, preuzela određene međunarodne obaveze, preuzela određene ugovore i, koliko god se mi slagali ili ne slagali sa tim, jedna ozbiljna Vlada mora da poštuje međunarodne propise, jer ko bi onda više imao bilo kakvog poverenja sa tom Vladom da dođe da radi. Što se tiče „Er Srbije“, priča o „Er Srbiji“ je jedna uspešna priča. Kada pogledate vrednost aerodroma „Nikola Tesla“ pre samo pet godina i kada pogledate vrednost „JAT-a“ i starost JAT-ovih aviona, i kada pogledate u kakvom je stanju bila ta kompanija, što je povezan sistem, i kada pogledate te parametre danas shvatićete zašto je to uspešna stvar. Što se tiče Pančeva, postoji nešto što se zove voljni investitor. Nismo mi u srednjem veku da investitora teramo da mu kažemo, ti sad moraš ovde da otvoriš fabriku, a on kaže, e baš nećemo. Dakle, investitor ima pravo da izabere lokaciju. Gradovi moraju da se bore i da se takmiče. Gde mogu da im ponude više ljudi, više uslova, bolju infrastrukturu, to je ono što grad, lokalna samouprava može da uradi i zato je važno da se razvijaju naši gradovi i opštine, da mogu da budu konkurentni.
Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević. Izvolite.
Evo, da se uključimo malo u ovu zanimljivu raspravu. Razumem i da Vlada mora da izdvaja određena sredstva za subvencije velikim kompanijama, ali bih voleo da čujem, verovatno da imate taj podatak, kakav je odnos u isplaćenim subvencijama domaćim kompanijama u odnosu na strane kompanije. Koliko je to novca došlo za subvencije, zapošljavanje novih ljudi, otvaranje novih radnih mesta, domaćim. Kada kažem domaćim, mislim na domaće osnivače, ljude koji žive u ovoj zemlji i koji su rezidenti i koji sav svoj novac i svoj biznis baziraju na svom kapitalu i onome što su do sada radili. Naravno, da moramo da se takmičimo i sa zemljama u okruženju da ne bi neke zainteresovane strane kompanije otišle u susedstvo i da što veći broj ljudi može da dođe do posla, ali bih vas zamolio da ubuduće Vlada napravi takve mehanizme da vodi računa o ravnomernom regionalnom razvoju. Dakle, lepo je to što imamo fabriku u Obrenovcu koja se bavi proizvodnjom turbo punjača gde su plate kako sam čuo prosečno 55 hiljade dinara i to je vrlo pristojna plata, ali bih vas molio ili da upotrebite autoritet Vlade, ministarstva da kada takve kompanije koje se bave proizvodnjom visoko tehnoloških proizvoda i gde je nužno i uobičajno da plate budu znatno veće nego što su minimalne, da probate da sugerišete ili da dodatnim stimulativnim merama podstaknete da te kompanije otvaraju svoje pogone u nerazvijenijim područjima. Znate, lepo je to što je u topličkom kraju, u Nišavskom okrugu, u Leskovačkom, u Jablaničkom okrugu, otvoreno je nekoliko fabrika koje zapošljavaju puno ljudi, ali prosečne plate su tamo jako niske, jedva nekih 25 do 30 hiljada dinara. Bolje je i to nego ništa, ne kažem da je to loše ali bi bilo mnogo bolje da je recimo, ta fabrika, turbo punjača, bazirana negde na jugu Srbije, pa da podstaknemo razvoj tog nerazvijenog dela Srbije ili je na kraju krajeva nebitno da li je to jug, može to da bude i na zapadu Srbije. Ima puno nerazvijenih delova Srbije, gde je nužno ako već Vlada subvencioniše te strane kompanije da vodi računa o tome da tamo gde su najniže plate, najniži proseci primanja, da dolaze kompanije koje će davati veća primanja. Da se osvrnem kratko i na priču oko niškog i beogradskog aerodroma. Da, država je dala koncesiju beogradskom aerodromu, dobilo je dobru ponudu od francuske kompanije. Koliko sam ja razumeo razlog za davanje koncesija je to što država kao upravljač aerodroma nije dovoljno sposobna da napravi veći, brži razvoj, da podigne broj putnika i da na ovaj način kroz davanje koncesija, da će tako država više prihodovati. Dobiće određenu svotu novca za investicije, jednokratno će u budžet Republike Srbije, koliko sam ja razumeo ući 200 i nešto miliona evra, i dobijaće koncesionu naknadu sve godine. Dakle, apro po te priče, država nije bila dovoljno sposobna da ima dovoljno prihoda od aerodroma, ako ona upravlja. Nasuprot tome se zahteva da se prenese u vlasništvo države niški aerodrom, onda je sposobna i može da upravlja njime i tako će napraviti brži razvoj. Mogu i to da razumem da postoje razlozi za to, ali bi bilo pošteno i korektno od strane države da kaže, da, Niš je zadnjih 20, 30 godina uložio ozbiljne svote novca da bi održao taj aerodrom u životu, izdvajao iz svog budžeta na uštrb određenih investicija, sređivanje ulica, puteva, kanalizaciju, vodovod, vrtiće, čega sve ne i dajte da onda država proceni kolika su ulaganja budžeta, kolika su ulaganja države Srbije, jer se tako jednostavno dođe do procentualnog udela u vlasništvu i svi smo mirni i nema nikakve potrebe ni za kakvim dizanjem tenzija. Mislim da bi to bio pošten i korektan pristup. Nadam se da će Vlada razmišljati na ovaj način. Hvala.
Pravo na repliku, ministar Stefanović.
Oko koncesija da kažem, koncesije u ukupnom iznosu negde oko 1,5 milijardi evra, ukupan iznos toga, a 451 milion koji dobija direktno država, a preko 730 miliona za investiciju vezanu za razvoj aerodroma, i da kažem, onaj prihod koji se godišnje dobija kao koncesiona taksa svake godine od prometa, odnosno profita aerodroma. O čemu se tu radi? Vrlo je pojednostavljeno reći na takav način država nije bila sposobna. Da li država može da se meri sa Francuskom ili Nemačkom? Ne može. Da li će neko ko ima već određene uplive u međunarodnom smislu rukovođenja takvom vrstom projekata imati mogućnost da poveća broj i putnika i kompanija koje će doći na naš aerodrom, da će moći to brže da urade, da. Naš aerodrom je danas u odnosu na prethodnih pet godina mnogostruko uspešnija firma. Pogledajte koliko uplati godišnje miliona evra aerodrom, znači mnogostruko uspešnija. Ali, da li bi nam bilo potrebno možda 50 godina da ga razvijemo? Mi ćemo ovako uraditi u kraćem vremenu, upravljaće neko drugi, država će dobiti značajan novac koji će joj pomoći da razvije neke druge projekte i mi na takav način radimo nešto što je dobro za Srbiju. Što se tiče aerodroma, nisam deo direktne radne grupe, vezane za aerodrom u Nišu, ali država ništa loše nije htela da uradi. Dakle, država time što će investirati sredstva u aerodrom, neće država da upravlja u aerodromu u Nišu, da bi gubila novac na njemu, jer mora da plaća iz budžeta. Hoće da investira da bi razvijala taj aerodrom Na kraju krajeva, slažem se da sve treba uzeti u obzir. Koliko je Niš dobijao transfernih sredstava i koliko je država učestvovala u tom budžetu grada, koliko je od tog novca ulagano u aerodrom, sve su to faktori, sve treba uzeti u obzir. Na kraju krajeva, zbog toga postojimo. Postoji ravnomeran regionalni razvoj i postoji više subvencija i više načina da se ulaže novac, odnosno više se daje novac tamo gde su nerazvijene opštine, jer su tamo subvencije značajnije. Mora se uzeti u obzir i volja onoga ko gradi fabriku. Uzima se geografski položaj, blizina auto puta. Zato sada gradimo auto puteve. Inače, ova fabrika „Meita“ u Obrenovcu je prva fabrika u Beogradu posle 11 godina i u Beogradu ima puno nezaposlenih ljudi koliko se god to ljudima činilo da Beograd živi bolje nego neki delovi u Srbiji i siguran sam da je tako, ali je veliki deo ljudi bio nezaposlen. Dakle, 11 godina je trebalo da prođe da se jedna fabrika otvori u Beogradu, samo ta jedna. Hoću da kažem, skuplji je život u Beogradu, nego u nekim opštinama na jugu Srbije. Treba vam više da platite i školu, stanarinu, skuplji je život svakoga dana. Ne žive ljude u Beogradu tako divno, pa se kupaju u srebru i zlatu, ja znam da je to popularno, ja znam da to super prolazi u nekim delovima Srbije, kaže se, ode sve u Beograd. Beograd čini inače 40% privrede, privređuje 40% iz Beograda, koji je samo 23% što se tiče broja stanovnika. Dakle, daju ljudi novac iz Beograda, taj novac se ulaže u subvencije i u drugim delovima Srbije, daju ljudi novac i za druge delove Srbije.
Zahvaljujem. (Milan Lapčević: Samo da objasnim ja ministru, tražim repliku.) Nemate osnova za repliku. Vi da pojasnite ministru? Odgovorio je na vaše pitanje. Sačekajte drugu priliku. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Goran Bogdanović i Zdravko Stanković. Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, poslanička grupa SDS podnela je 11 amandmana koji su vrlo ozbiljni i koji bi mogli da urede Zakon o planskom sistemu na taj način da on bude prihvatljiv. Ali, na žalost, SNS ne želi da razgovara o promeni zakona, ne želi da razgovara o poboljšanju zakona i svi ti amandmani, uključujući i ovaj član 1. je odbijen. Zašto su ti amandmani odbijeni? Odbijeni su zato što SNS misli da sve sama zna najbolje i zato što ne želi da čuje bilo koga drugog u Skupštini Srbije šta ima da kaže. Ponovo je podneto 380 amandmana od strane SNS na ovaj zakon i to znači da bi vi gospodo iz SNS trebalo da smenite ministra Vujovića, jer ovaj zakon ne valja ništa, čim ste podneli 380 amandmana na zakon koji ima 57 članova.
Po svom amandmanu, kolega Konstantinoviću.
Ja pokušavam da objasnim zašto smo podneli amandman na ovaj član. Podneli smo ga iz razloga da bi došli u situaciju da bilo šta kažemo na današnjoj sednici, jer kada SNS podnese 380 amandmana na prvi zakon, nema mogućnosti da se bilo šta kaže o Zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji ili bilo koju reč o drugih 19 tačaka. Pazite, ozbiljna je sednica. Mi danas raspravljamo i o Zakonu o poreskom postupku i administraciji na koji ste podneli 97 članova.
Kolega Konstantinoviću, molim vas ostavite kolege poslanike da podnose amandmane ako to žele, a vi pričajte o svom amandmanu.
Ja ne mogu da spreči očigledno niti bilo ko iz opozicije kolege poslanike iz SNS da ukinu parlamentarizam u Srbiji i da niko iz opozicije ne može ništa da kaže. Vi ovde vidite da se opozicija dovija, pa podnosi amandmane na naslov. Zašto? Zato što ne može ni jedan drugi da dođe na red. Evo ovih 11 amandmana za koje kažem da su dobri, koji bi mogli da utvrde da ovaj zakon bude prihvatljiv za sve, neće doći na red da budu objašnjeni u ovoj Skupštini. Zašto? Zato što vlast ima 380 amandmana na ovaj zakon. Ponovo ste ukinuli mogućnost opoziciji da bilo šta kaže u ovom parlamentu. To nije parlamentarizam i nikome u Srbiji nije jasno zašto vi to radite, osim vama koji nam pokazujete da ne trpite bilo kakvu kritiku i da ne želite dijalog o bilo kojoj temi.
I pored mojih upozorenja … Po Poslovniku gospodine Orliću? Pravo na republiku? Izvolite.
Pošto je pomenuta u par navrata SNS, gospodine predsedavajući. Na temu nekog odsustva želje, volje, čega već sa naše strane da mi ovde raspravljamo kako je ovde rečeno, o odličnim predlozima, dobrim amandmanima kojima neko želi nešto suštinski da unapredi, a mi kao ne želimo to da čujemo. Nije rekao ni reč predlagač amandmana o svom amandmanu. Kako glasi taj fenomenalni predlog za koji mi zli, pokvareni i nevaljali nećemo da čujemo? Evo ja ću da ga pročitam. Taj fenomenalan predlog glasi ovako – Član 1. briše se. Moram da priznam, neverovatno dobar predlog, toliko inventivan, sadržajan, toliko dobrih suštinskih stvari on sadrži, da smo mi teško pogrešili što smo zaključili da je ovo jedna potpuna praznina, jedno ništavilo o kom i da hoće čovek uz najbolju volju na ovom svetu, uložim zaista nema šta da diskutuje. Uostalom to ne treba da kažem ja. Oni koji su gledali kako glasi ovo tzv. obrazloženje amandmana, videli su koliko mi nekome nešto uskraćujemo, dva minuta po Poslovniku, standardno obrazlaže predlagač svoje amandmane. Mi smo dva minuta i 40 sekundi slušali priču na temu – ovo je mnogo dobro, samo ne umem da vam kažem ni šta je. Toliko na temu koliko nešto ne može da kaže šta god želi da kaže u ovoj sali, pa makar bila i praznina, odnosno nedostatak bilo kakvog smisla, a ovo da komentarišemo dalje, mislim da je suvišno. Hvala lepo.
Pravo na repliku, narodni poslanik Nenad Konstantinović.
Predsedavajući, mogli ste kolegi Orliću da objasnite da nema potrebe da mene vređa, niti bilo koga iz opozicije, za tekst amandmana. O tome kolika je genijalnost, inovativnosti i kreativnost poslanika SNS videće građani u direktnom prenosu kada budu citirali 380 istih amandmana, što se dešava iz sednice u sednicu, a sve to zarad toga da se obesmisli parlament, da ovo više niko ne može da gleda, jer vi u parlamentu pričate mesecima sami sa sobom, a ne dozvoljavate bilo kome ko drugačije misli da to svoje mišljenje iskaže.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić.
Bojim se da se mi ovde nismo razumeli. Nisam nikoga vređao, ja sam hvalio. Dakle, rekao sam da je predloženi amandman odličan, fenomenalan, da mu je sadržaj toliko dobar i toliko kvalitetan da smo mi žestoko pogrešili što ga nismo razmotrili bolje, i to se vidi iz samog teksta koji sam ja takođe pročitao. Dakle, još jednom, amandman glasi – član 1. briše se. Ovoliko sadržaja i ovoliko smisla ja nisam video sigurno od početka ove godine. Ja sam to želeo da pohvalim, naravno. Na temu naših amandmana, dame i gospodo, da li su ist, ili nisu isti, to može da zaključi čovek koji sedi u ovoj sali i sluša te amandmane, sluša kako glase i sluša obrazloženja. Naravno, to ne može da zna onaj koji priviri u salu samo po pet minuta mesečno, u proseku, ostatak vremena da li provede u kabinetu ili u restoranu, u to ne ulazim. Ali, kada se malo duže vremena provede u sali, onda se primete i te fine nijanse u sadržajima amandmana i npr. u našim pohvalama onako iskrenim, kada želimo da za nešto kažemo - ovo zaista vredi, ovo je zaista toliko dobro da smo mi nešto izgleda ovog puta pogrešili. Da se uozbiljimo, ako može. Amandmani SNS, i to je objašnjeno već onima koji imaju neki problem sa njima, ni jedan jedini, ali ni jedan jedini, dame i gospodo, nije na tom nivou ozbiljnosti da sadrži tekst - deda mraz se spušta niz odžak, a mislim da je baš taj amandman potpisao, svojeručno potpisao onaj koji sebi daje za pravo da komentariše naše amandmane. Tu sramotu ne može da opere nikad, i kada god krene da priča o amandmanima, neka se seti te svoje časne uloge u tom svom fenomenalnom potezu. Hvala lepo.
Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Da li neko želi reč? Koleginice Jovanović, izvolite.
Gospodine Stefanoviću, evo, ovo je prilika da govorimo o tome na koji način su urađeni određeni akcioni planovi i razna planska dokumenta od momenta kada je SNS preuzela vlast. Osvrnuću se na dva, ako mi vreme dozvoli. Najpre, na prvi iz 2015. godine, to je Akcioni plan za rešavanje situacije u 188 preduzeća koja su bila u procesu privatizacija u kojima je pokrenut stečajni postupak. S obzirom na to da ste vi imali jednog ministra koji je sada narodni poslanik, a koji vam se oteo i koji je bio na čelu te stečajne mafije, moje pitanje za vas je – šta se desilo sa svim tim ljudima koji su ostali bez posla u tim preduzećima? Šta su uradili stečajni upravnici za protekle tri godine? Kako će biti i iz koje mase sredstava namireni radini koji su bukvalno posle 20 i 30 godina ostali na ulici? Imamo slučaj „Autosaobraćaja“ u Kragujevcu, gde je preko 800 ljudi ostalo bez posla, a država je to mogla da reši, jer grad Kragujevac i Vlada Republike Srbije su bili većinski vlasnik tog preduzeća. Da mi objasnite, s obzirom na to da ste otpočeli polemiku sa gospođom Radetom, oko vašeg Akcionog plana za industrijalizaciju, odnosno za otvaranje novih fabrika, o čemu je gotovo svakodnevno reč, iz meseca u mesec, i hvalite se tim projektima, kako je to Vlada Republike Srbije dovela fabriku „Simens“, kada svi mi koji smo rođeni i živimo celog života u Kragujevcu i radili smo u nekim industrijskim sistemima, eto, poput mene u nekadašnjoj „Zastavi“, odnosno izvoznom sektoru tog preduzeća, pa znamo i ko su ti inženjeri i ko je gospodin Milanović, i isto tako, znamo da je to lični projekat gospodina Milanovića, vlasnika „Milanović inženjering“, koga je „Simens“ preuzeo i koji je svojom uspešnošću uspeo da dovede fabriku „Simens“ u Kragujevac? Šta ćete da uradite u trenutku kada bude istekao aktuelni ugovor sa „Fijatom“, s obzirom na to da je Kragujevac u teškoj provaliji? Vi i dalje držite onog nesposobnog Radomira Nikolića za gradonačelnika. Problemi se gomilaju, a radnici u „Fijatu“ strepe da će ostati bez posla, jer fabrika ne radi punim kapacitetom. Ono što je jasno svima koji prate globalnu scenu i autoindustriju u svetu je da je ovaj model potpuni promašaj i da ne može u tom smislu i kako je to Dinkić sa svojom žutom mafijom zamislio, da se probije na svetsko tržište po ovoj ceni i po ovom kvalitetu.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav LJubenović. Da li neko želi reč? Izvolite.
Hvala. Ovim amandmanom koji je poslanička grupa SRS podnela na član 1. Predloga zakona o planskom sistemu Republike Srbije predloženo je da se tekst: „vrednovanje učinka“ zamenjuje tekstom: „ocenjivanje efikasnosti“. Povod za ovakvo amandmansko rešenje je dao i predlagač, koji je objašnjavajući pojmove koji se koriste u ovom Predlogu zakona i sam definisao vrednovanje učinka kao ocenjivanje efikasnosti i efektivnosti. Mi iz SRS smo mišljenja da bi usvajanjem predloženog amandmana došlo do boljeg definisanja samog predmeta uređivanja, tj. boljeg definisanja obaveze sprovođenja analize efekata i propisa samog ocenjivanja efikasnosti propisa. Činjenica je da od kvaliteta donetog propisa za pojedinu materiju u mnogome zavise različite oblasti života ljudi na koje se primena tih propisa odnosi, pa je potrebno o tome voditi računa prilikom donošenja bilo kog propisa. Ukoliko se ispostavi da primenom u praksi nekog planskog dokumenta ili sprovođenjem određene javne politike u nekoj oblasti se ne postižu željeni ciljevi na nivou društva ili je ostvarivanje ciljeva negativno po određenu grupaciju ljudi, po javnu imovinu ili se radi o bilo kojoj drugoj negativnosti, upravo tada je od presudne važnosti da se izvrši ocena efikasnosti. To je u stvari razlog za podnošenje ovog amandmana poslaničke grupe SRS i to je razlog zašto bi ovaj amandman trebalo da bude prihvaćen. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? Izvolite.
Gospodine ministre, u članu 1. govori se o predmetu uređenja ovog zakona i ministar Đorđević, kada je obrazlagao ovaj zakon, rekao je da će sad planski moći mnogo više da se uradi. A, vi ste već šest godina na vlasti, pa mene zanima da li ste vi do sada radili neplanski i baš vam je nedostajao samo ovaj predlog zakona da bi vi mogli to mnogo bolje i ozbiljnije da radite? Zatim, ovde, u članu 1. se kaže da će se na osnovu srednjoročnih planova raditi već ono što bi trebalo da bude predmet ovog zakona. Jel najavljujete uskoro možda donošenje zakona o kratkoročnom planiranju, zakona o dugoročnom planiranju, zakona o javnim preduzećima, i oni treba nešto da planiraju i rade u skladu sa tim? Gospodine ministre, lepo ste vi navežbali da menjate teze, pa kad kažete da ste zaposlili toliko i toliko, ne može se nešto osporiti, ali su vam neke kolege ukazivale da treba ići u mesta u kojima do sada nema nijedne investicije kako od strane domaćih investitora, tako i od strane investitora koji dolaze iz inostranstva. Pa, kažete – ne može se na njega uticati, mislite na investitora, da u određenom mestu investira. E, to je razlog da privredni subjekti iz Srbije budu malo jednakiji u odnosu na druge, jer oni imaju i druge motive kako bi ostali ulagali u mestima koja su izrazito nerazvijena u odnosu na ono gde se do sada strani kapital slivao ili otvarala nova radna mesta. Evo, samo da vas podsetim da u Bajinoj Bašti, LJuboviji, Malom Zvorniku, pa i u Krupnju, nemojte mi samo reći da je „DŽinsi“ uložio nešto, jeste, tačno je, povremeno se zapošljava oko 150 radnika, ali da vas podsetim, nije uvek, nije za sve. Obrok, topli obrok na mesečnom nivou bude i 500 dinara. Da, dobro ste čuli. Jedan zaposleni, jedan mesečni obrok iznosi samo 500 dinara, a plata je na nivou minimalca. Dok u ova tri mesta koja sam rekao nema nijedne ili bar nema ozbiljnije investicije. Loznica i Šabac su u nešto drugačijoj situaciji. O tome ne bih sada ni da govorim. Vi ovde, znači, morate da se pozabavite time i da stvorite malo bolje uslove, odnosno date povoljniju šansu za domaće privrednike koji zbog toga što žele tu da ostanu, što su tu njihove porodice, što je tu okruženje koje njima najviše odgovara, da im date malo više šanse da bi oni mogli da razvijaju zajedno sa Vladom Republike Srbije, ako tako hoćete, i ostale delove Srbije, a ne samo one koji imaju izrazito razvijenu i putnu i svaku drugu privredu.
Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Da ne mislite da ne vidimo tu vrstu problema, potpuno se slažem da treba naći modus. Nudim se da pomognem u organizaciji sastanaka sa ministrima koji su resorno više nadležni za ekonomiju i sa ljudima iz Vlade koji hoće da se bave, iz kabineta premijerke, kako da pronađemo dovoljno načina da više angažujemo privrednike, odnosno kako da im omogućimo da se u tim opštinama možda postignu neki noviji modeli podsticaja ili na bilo koji drugi način da bi ljudi tu mogli više da investiraju. Dakle, imali smo određene probleme u određenim opštinama. Kada ste pričali malopre u Nišu, za Niš smo imali oko 70 miliona evra duga od 2012. godine, 5,3 milijarde dinara za struju, socijalni program, za izvođenje radova i 21,5 milion evra dugova bankama. To je država preuzela. Dakle, tih 70 miliona evra neko mora da plati. To je problem u nekim opštinama, sa nekim kompanijama. Često nam ljudi kažu – preuzmite ovu firmu iz stečaja. Neće niko. Dođu privrednici domaći i strani i kažu – treba da imam dugove, treba da imam nerešene imovinske odnose, treba da imam poverioce – neću, neću da se mučim. Hajde da pričamo realno sa ljudima, da pričamo potpuno istinito. Lako je reći – e, super, hajde ovde u ovaj kraj gde je nezaposlen, hajde da tu otvorimo fabriku. Šta mislite da to ni jednoj Vladi nije palo napamet? Nisam ni ja mislio da su prethodne vlade razmišljale drugačije, samo što nisu uspevale da urade bilo šta. Mi smo uspeli da u određeni deo veoma nerazvijenih opština u Srbiji dovedemo investitore. Nije lako. Nije lako ni što se tiče radne snage. Imamo veoma mali broj kvalifikovanih ljudi i uopšte ljudi koji hoće da se uposle u tim kompanijama. Naravno da ćemo raditi zajedno. Dajem vam priliku, ako hoćete, zaista hoću da, koliko god mogu pomognem, da probamo da pronalazimo rešenja, ali samo da to nije rešenje – e, daj nama 100 milijardi, da bi mi lepo živeli i lepo zarađivali, a usput što će neki radnik da radi, to je super.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić, po amandmanu. Izvolite.
Ako može replika?
Nemate pravo na repliku. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? Kolega Šarović nije tu. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Belačić. Vlada i Odbor za finansija, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistem Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Izvolite.
Podnela sam amandman na član 1. Predloga zakona o planskom sistemu Republike Srbije i predložila da se termin „sprovode učesnici“, zameni terminom „sprovode svi učesnici“, a misli se na učesnike koji u planskom sistemu predlažu i usvajaju planske dokumente. Drago mi je da je ovaj amandman usvojen, jer smatram da je amandmansko rešenje konkretnije u terminološkom smislu, ali nažalost smatram da usvajanjem ovog amandmana zakon nije bitno poboljšan. Zapravo, ovaj zakon je teško poboljšati, jer je on sam po sebi besmislen i bespotreban, a bespotreban je zato što ga donosite po diktatu EU, a ne zbog toga što za donošenjem ovog zakona postoji realna potrebe. U samom tekstu zakona stoji da ste pri donošenju ovog zakona izvršili konsultacije sa Evropskom komisijom i delegacijom EU u Srbiji, što je u skladu sa važećom politikom da se svi propisi na nivou Republike Srbije usklađuju sa evropskim zakonodavstvom. Smatram da je neophodno da građani Srbije, koji gledaju ovaj prenos, znaju da ste preuzeli obavezu da sve republičke propise usklađujete sa propisima EU putem nacionalnog programa za usklađivanje propisa, odnosno pravnih tekovina sa tekovinama EU. Sve dok donosite zakone koji su usklađeni sa zakonima EU, teško da ćete imati vremena i mogućnosti da radite na zakonima koji su zaista neophodni da bi poboljšali kvalitet života građana Srbije. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Miljan Damjanović. Da li neko želi reč? Izvolite.
Ovim zakonom, članom 1, uređuje se planski sistem Republike Srbije, odnosno upravljanje sistemom javnih politika, kao njeno srednjoročno planiranje, vrste i sadržina planskih dokumenata koje u skladu sa svojim nadležnostima predlažu, usvajaju i sprovode učesnici u planskom sistemu, međusobna usklađenost planskih dokumenata, postupak utvrđivanja i sprovođenja javnih politika i obaveza izveštavanja o sprovođenju planskih dokumenata, kao i shodna primena obaveze sprovođenja analize efekata na propise i na vrednovanje učinaka tih propisa. Tražili smo da se ovaj zadnji „tih propisa“ jednostavno zameni sa „kao i izveštavanje o postignutim učincima javnih politika“. Zašto je to bitno? Zato što je, kada nešto planirate, valjda je suština i da obavestite nadležne institucije šta ste vi to uradili. Da li se ikada podnosi izveštaj? Meni je jasno da vi, preuzimanjem ideologije DS u poslednjih šest godina, nastavljate ovim zakonom da radite isto što su radile i dosmanlije. Podsetiću javnost, po Zakonu o budžetskom sistemu Vlada ima rok da do 15. jula svake godine parlamentu dostavi izveštaj o tome kako je trošila novac. To je poslednji put učinjeno 2002. godine. Sa druge strane, kada neka firma, kao što govorimo ovde u zakonu, ako uzmemo primer, da li je to lokalna samouprava, primer bilo kog privatnika, ne dostavi finansijski izveštaj za prethodnu godinu, šta onda radi Agencija za privredne registre? Naravno, podnosi prijavu tužilaštvu. Ovde se postavlja pitanje – kako je moguće da i država posle 16 godina ne usvaja Zakon o završnom računu kojim bi građanima trebalo da položi račun kako je trošila novac građana Srbije? To se i sada sprovodi ovim zakonom. Vi kažete šta je sve javna politika, šta se sve planira, a samo nema jednog drugog dela, a to ne govori koji su to učinci koji će se postići ovim zakonom, šta će se to uraditi, šta će se implementirati i šta će se poboljšati.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? Izvolite.
Suština je ovde što Vlada predlaže da bude plan javne politike, a mi predlažemo da to bude planiranje javnih funkcija. Naime, vodila se rasprava na prethodnoj sednici i ustanovili smo da nema, osim javne politike, nikakve druge politike, nema tajne politike koja se vodi, a politika koju sprovodi centralna vlast se sprovodi preko funkcija. Ono što je veoma interesantno, ovde čujemo kao obrazloženje, dugoročnost planiranja i vidovitost ove Vlade sastoji se u tome što nam iznosi podatke da se otvaraju fabrike, kao što su turbo punjači, kao što je najavljena fabrika traktora, a pri tome se zaboravlja da tu nema nikakve dugoročnosti, a u smislu da smo mi sigurni da će to u narednom periodu biti sigurno zaposlenje i siguran prihod ove države. Vidite o čemu se radi ovde. Retko ćete naći fabriku koja se otvara, a gde se stimuliše od strane države koja koristi repromaterijal u obliku rezervnih delova koji služe za montažu ili proizvodnju tog finalnog proizvoda. Najbolji primer vam je nedavno najavljena fabrika traktora. I sam potencijalni investitor kaže da će se motori uvoziti i rezervni delovi sklapati ovde u Srbiji. Vi onda imate samo faktor – jeftina radna snaga, ili, eventualno, ako ima neki rezervni deo, kao što je pumpa za naduvavanje guma ili dizalica, kao što je to u „Zastavi“. Znate, ne možete da gradite neku dugoročnu perspektivu u privredi tako što ćete uvoziti delove, sklapati i taj gotovi proizvod ili poluproizvod izvoziti onome ko je investirao za njegov finalni proizvod.
Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Dugoročnost se postiže time što kada gledate nivo investicije i šta ti ljudi ovde investiraju, koju sumu novca ostavljaju našoj zemlji, oni će tu biti za godinu ili dve, pa će onda razmišljati o povlačenju, onda iza njih ostaju samo objekti koji vrede značajno više od toga. Da ne pričam o poslu. Nije lako pokrenuti posao, obučiti radnike i uposliti ih. Naravno, uvek treba razmišljati, kada kažete da mi nismo zemlja koja može da se takmiči u pravljenju aviona, ali ako nam ponudi neka avionska kompanija da pravimo neki, najmanji deo za njih, naravno da treba da prihvatimo, jer ćemo od tog trenutka postati deo velikog sistema. Sećate se one priče za oklagije, vezano za „Ikeu“ - čovek, domaći, mali proizvođač, srpski, naš, pokrenuo privatni biznis, porodični, pravi čovek oklagije i njegove oklagije su počele da se prodaju širom sveta. Da je čekao da mi proizvedemo halu, da mi pravimo i krevet i traktor i avion, načekali bi se. I pitanje je da li zemlja naše veličine i snage može da se konkurentno takmiči sa mnogo većim zemljama koje mogu da proizvedu veći broj jedinica bilo čega i da time postignu nižu cenu. Dakle, u tom smislu važno je da budemo deo lanca proizvodnje. Slažem se s vama da treba da insistiramo što više na proizvodnji. Proizvodnja je veoma važna. Ali, isto tako, mi moramo, kao mala zemlja, raditi i na razvoju usluga. To nije uvek lako predvideti koliko će nešto da traje, ali je važno da se mi trudimo da to bude postavljeno na zdrave osnove, da država pomogne privatni sektor da to čini, a privatni sektor, ako pronađe svoj interes, to će trajati sve dok taj interes postoji.
Po amandmanu, narodni poslanik… (Milorad Mirčić: Replika.) Nemate pravo na repliku. Po amandmanu, kolega Mirčić. Izvolite.
Što molio Arsića, domolio, kako to kaže epska pesma. Teško je Arsića domoliti, ali i on ima ponekad meko srce. Naime, ovde treba raščistiti neke stvari i dobro je to pokrenuo ministar Stefanović. Zar nije, gospodine Stefanoviću, pre nepunih par godina, tri ili četiri, javnost obaveštena da će se proizvoditi avioni u „Utvinim“ pogonima? Zar to nije bila informacija koja je predočena javnosti? Kako to sad ne možemo avione da proizvodimo? Nije suština u ovome da se mi sporimo. Evo, tu će nam pomoći i bivši ministar Vojske, odnosno odbrane. Znači, nije suština u tome da se mi sporimo da li jeste ili nije. Suština je da mi moramo da radimo na tome da razvijamo sopstvenu tehnologiju, da moramo da proizvodimo naš proizvod. Mi proizvodimo frižidere, zamrzivače koji nose oznaku „Gorenje“. Za izvoz, to su frižideri i zamrzivači iz Srbije. Tretiraju se kao proizvodi iz Srbije. Ali, profit, zarada, ide Sloveniji. U tome je suština. Zašto mi ne možemo da pokrenemo, o tome se radi, ako je dugoročno, planski, zašto mi ne možemo da pokrenemo proizvodnju bele tehnike? To smo imali. Da li je bila dobra, da li je bila na nivou, nije bitno, ali smo tu zapošljavali mnoge mašinske inženjere, elektroinženjere, pa, na kraju krajeva, i ekonomiste i pravnike. Moramo dugoročno da razvijamo svoju industriju, a ne da se hvalimo sa tim i da se tu nadgornjavamo da li su turbo punjači ili je to set kablova. Suština je sasvim u drugom. Suština je da razvijamo svoju proizvodnju. Samo još ovo da razjasnimo – da li možemo u „Utvi“ da proizvodimo avione manjih gabarita ili ne možemo? Ili je to bila samo jedna od niza predizbornih obećanja?
Reč ima ministar Zoran Đorđević. Izvolite.
Zahvaljujem. Prvo odgovor na to, a onda samo da preciziramo i oko investicija i oko ulaganja u našu zemlju i kako i na koji način mi želimo da se razvijamo. Rade se avioni tipa „Lasta“ kod nas, oni se čak i izvoze i mislim da se radi o jednom školskom avionu koji je pokazao vrlo dobre rezultate, koji je u tom rangu među najboljima u svetu i omogućava pilotima da u prvoj fazi nauče sve ono što se radi kada su u pitanju časovi letenja i da neku svoju prvu obuku imaju upravo na tim avionima. Naravno, mi ćemo raditi na tome da taj avion bude proizvod koji će biti prodat svugde u svetu. Za sada postoji samo u par zemalja, ali nadam se da će ga biti sve više i više i da ćemo svakako u nekom narednom periodu taj proizvod usavršavati i da će on dobijati jednu potpuno drugačiju dimenziju kada je u pitanju naša avio-industrija. Avion „Lasta“ nije avion koji je proizveden ne tako davno i koji nije već doživeo neke svoje promene. Taj avion je svakako usavršavan i već sada ima i digitalni kokpit, za razliku od onog prvog, i mislim da pruža sve mogućnosti pilotu kada je u pitanju obuka u nekim prvim časovima leta da odradi to na najbolji mogući način i da ga uvede upravo u taj svet letenja. Naravno, on je i školski avion naše vojske, što je najbolja preporuka i drugim vojskama da koriste ovaj avion. Želimo da se proširimo i u nekim drugim segmentima kada je u pitanju avio-industrija. Znate i sami da smo pričali o tome da želimo da budemo i regionalni centar za servisiranje ruskih helikoptera i ER-bas helikoptera, tako da je i to jedna od perspektiva naše zemlje i da sve ono za šta su naši stručnjaci kada je u pitanju avio-industrija bude iskorišćeno na najbolji mogući način i da im damo posao i perspektivu da ostanu u našoj zemlji. Kada je u pitanju ekonomija, kada je u pitanju privreda, znate, vi ne možete, imate dva načina. Prvo je da mi kao država osnujemo kompaniju koja će se baviti proizvodnjom bele tehnike, za šta vi kažete da niste za, a drugi način jeste da pružite mogućnost da dođu strani investitori koji će ovde nešto da proizvedu kao gotov proizvod. Mi kao država želimo da ih podstičemo na to da dođu kod nas, da ulažu kod nas, ali takođe želimo da podstičemo i naše domaće privrednike da prate tu proizvodnju i te investicije i da pravimo klaster. Jedna stvar je kada neko dođe ovde i počne da proizvodi neki proizvod, uvozi rezervne delove, mi ih ovde sklapamo, ali pružamo mogućnost našim ljudima da ovde počnu da proizvode te rezervne delove. Vlada Republike Srbije i država Srbija daju subvencije našim preduzetnicima da upravo otvaraju takve pogone i da budu deo te proizvodnje. Svakako će biti povoljniji nego inostrani, jer neće biti carine, neće biti skupih troškova prevoza, već će se proizvoditi ovde. To je način kako i na koji način možemo da ostvarujemo tu dobit ovde u Srbiji, tj. da ta proizvodnja bude oslonjena na proizvodnju rezervnih delova u Srbiji i to jeste ideja ove Vlade. Nije ideja da samo dovodimo investitore, već, kao što sam vam rekao – klasteri, proizvodnja rezervnih delova i obuka. Mi smo krenuli paralelno sada i sa obukom naših ljudi, odnosno Ministarstvo prosvete vrlo pažljivo radi kako i u kom delu naše zemlje dolaze investitori i šta je to što će biti potrebno državi Srbiji u narednom periodu, kada je u pitanju profil zanimanja. Pratićemo to i sa nivoa obrazovanja i to je, ja mislim, rešenje i to je način kako i na koji način da dođu investitori, a da dobit ostane u državi Srbiji. Hvala.
Pravo na repliku, kolega Mirčić. Izvolite.
Gospodine Đorđeviću, vama čovek teško šta može da poveruje. Vi sada izmišljate ovde na licu mesta da vi maltene predstavljate da proizvodite, serijski proizvodite avione „Lasta“. Nije tačno, gospodine ministre, proizvedeno je dva prototipa, dva ili tri možda, u principu i stalo se sa tim. Ostavite se toga. Vi pokušavate da objašnjavate neku oblast koja ni vama samom nije jasna. Najgore je što se može čovek naći u situaciji da objašnjava ono što njemu nije jasno. Ono što je činjenica, gospodine Đorđeviću, da li vi znate koliko ima mladih naučnika, fakultetski obrazovanih, koji rade u našim različitim institutima? Ne treba država da otvara fabriku bele tehnike, ali treba država da motiviše, da pospeši otvaranje u privatnoj inicijativi, u privatnoj režiji takvu jednu fabriku. Recimo, imali smo situaciju, samo da vas podsetim, EI Niš je bila tehnološki daleko ispred sadašnjeg „Gorenja“ i „Iskre“ iz Kranja. I, šta se tada uradilo? Uradilo se tako što su stručnjaci iz EI Niš odvedeni u Sloveniju da razvijaju tamo tehnologiju za proizvodnju bele tehnike. To je suština da ove ljude sa kojima raspolaže država motiviše, stimuliše, da svoje znanje upotrebe, iskoriste ovde. Najmanji je problem kada je u pitanju tehnološka izrada ili razvoj bele tehnike. Mnogo je možda veći problem to što ponovo obmanjujete, po ko zna koji put javnost, da ćete vi ugrađivati elektroniku u kupljene, odnosno nabavljene MIG-a ili kako to kažete, vi ćete IT tehnologijom da pospešite performanse aviona MIG-a. To ne može da poveruje ni onaj koji ima elementarno tehničko obrazovanje. Pa, kakva je to logika stvari da vi u tako visoku tehnologiju, kao što je tehnologija izrade aviona MIG-a, vi neke inovacije unosite, pa morate pitati proizvođača, ali nemojte da obmanjujete javnost. Mi bi svi voleli da je to tako kao što vi maštate, ali nažalost ne može biti.
Pravo na repliku, ministar Đorđević. Izvolite.
Prvo mislim da su teške reči. Kažete, prvo da ja izmišljam. Drugo, ja nisam pričao uopšte o MIG-a, pričao sam o helikopterima ruski MI i pričao sam o remontu i modernizaciji i o tome da bude regionalni centar za remont. Kada su u pitanju kako i na koji način država može, ja sam upravo to i rekao, kako možemo da pospešimo naše ljude da proizvode rezervne delove? Ne možemo da pospešimo tako što ćemo ovde da kažemo pravite rezervni deo za nešto što se ne proizvodi kao finalni proizvod u Srbiji, nego smo rekli da možemo na taj način, što ćemo da dovedemo nekoga ko radi finalni proizvod, a da našim ljudima dajemo podsticaj da ovde otvaraju i da proizvode rezervne delove upravo za taj finalni proizvod i da je to način kako možemo da napravimo kompletan proizvod i da na kraju bude proizvod države Srbije, odnosno Republike Srbija. Kada su u pitanju stručnjaci, vi kažete dobro to je neka politika iz prošlosti kako i na koji način su odvedeni iz Republike Srbije, mi upravo to i pokušavamo da menjamo upravo sa time što podstičemo otvaranje tih kompanija i što želimo da najbolji stručnjaci ostanu u Srbiju. Mi želimo da promenimo to i učimo se na tome kako su neki drugi grešili i dopuštali da im odlaze ljudi u inostranstvo. To želimo da promenimo i želimo da mladi ljudi da ostanu ovde, mi želimo da mladi ljudi imaju šansu u Srbiji. Imaće šansu u Srbiju ukoliko to što rade, od njihove ideje ima realizaciju finalni proizvod. Ukoliko uspemo na tome, ti mladi ljudi će ostati ovde.
Nemate pravo na repliku. Po amandmanu kolega Mirčić. Izvolite.
Evo, veoma kratko. Očigledno gospodine Đorđeviću, da ja kod vas mali raskorak između znanja i mogućnosti, odnosno želje i mogućnosti. Vi želite, ali ne možete i vi to uporno želite što vas podržava, želja je nešto što može da motiviše čoveka. Ali, s druge strane ima jedna surova realnost što ne možete to što želite, jer vi želite već šest godina, gospodine ministre, sa različitih funkcija i vi krivotvorite ono što mi srpski radikali vama predočavamo. Ne radi se o tome da dovedemo nekog, pa da otvori proizvodnju, imamo naše ljude koji su zainteresovani to da urade, ali samo kada bi stručnjake angažovali. Pa, evo, u IT tehnologiji, informacionoj tehnologiji, gde su vam stručnjaci, uzele ih strane kompanije. Zašto? Pa, samo za nekoliko stotina evra ima slučajeva koji su otišli da rade za strane kompanije. Zar im država nije mogla obezbediti bolje uslove? Ne država kao država da podržava, nego iz prostog razloga, sistem sa kojim treba da rukovodi Vlada, treba da vodi računa o tome. Vi imate Institut „Nikola Tesla“, „Mihajlo Pupin“, pogledajte koliko imate tamo mladih, pametnih ljudi. Uostalom, ne mora ni mladost da bude neka granica, ima tamo ljudi koji se bave naukom dugo, dugo godina. Moraju, prinuđeni su u inostranstvu da prodaju svoje inovacije, svoje znanje. Zašto? Ne nađe se dovoljno sredstava, a mi upravo pričamo o planskom radu u narednom periodu. E, u tome je suština.
Pravo na repliku gospodin ministar Đorđević. Izvolite.
Zahvaljujem vam se što ste prvo prepoznali da su sada mladi zadržani i da jesu u Republici Srbiji, u svim tim institutima, za razliku od nekih ranijih vremena, ali ono što ću vam reći je suštinska razlika za vaše pitanje. Naš rezultat je u poslednje četiri ili tri i po godine 130.000 novozaposlenih i to je rezultat da smo samo prošle godine doveli više od dve milijarde stranih investicija. To znači da se nešto promenilo, da ljudi vide šansu u Srbiji i da vide šansu da u ovoj Srbiji se u nešto ulaže i da se to vrati, a da pri tome zaposlimo naše ljude i da našim ljudima ne dozvolimo da idu u inostranstvo, već da im pružimo priliku da ostanu u državi Srbiji. Hvala.
Po amandmanu, podnosilac amandmana, kolega Mirčić. Izvolite.
Gospodine Đorđeviću, ne radi se ovde što ste vi izneli brojku ukupno zaposlenih, ovde se radi o sistemu složenosti posla koji oni obavljaju. U zavisnosti od te složenosti, država oprihodi, država ima koristi. Ima jedno poređenje, to vam je kao kada sivu boju stavite pored crne i onda će svi reći da je ona bela u odnosu na crnu. Ali, kada tu istu sivu boju stavite pored bele boje, svi će reći da je crna. Tako i vi pokušavate da objašnjavate neke stvari. Ima neki posao koji je veoma jednostavan, nisko produktivan, donosi mali profit. To su poslovi koji su većinom zastupljeni u Srbiji. Mi insistiramo, radimo, vršimo pritisak na neki način, uslovno rečeno, na vas da konačno shvatite da nije rešenje u tome. Ima i sa druge strane visoko razvijena tehnologija. Kamo lepe sreće da ste u pravu, da bude Srbija zvanični serviser za helikoptere ruske. Ima Rusija mnogo bolju tehnologiju nego što je to predstava u javnosti. Zar se ne može sa njima napraviti neka kompanija koja će zajedno da proizvodi. Uostalom, pa „Gorenje“ proizvodi u Srbiji zato što ima rusko tržište, jer taj svoj proizvod plasira kao srpski proizvod i to su Rusi već prozreli. Što vam Rusi nisu uzeli „Zastavu“? zašto nisu uzeli „Fijatove“ automobile? Zato što je to italijanski proizvod. Znači, morate imati svoj proizvod. Morate imati svoj proizvod da bi izašli na to tržište, o tome se radi.
Nemate pravo na repliku, ministre Đorđeviću. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao neko ko je radio šest godina u IMT, kao neko ko se bavi poljoprivredom, na određeni način sam u obavezi da pokušam nešto da kažem u IMT koji je ovde pominjan. „Tafe“ i IMT su od istog proizvođača „Fergusona“ dobili licencu. Mi smo usvojili tu tehnologiju, ali ona inicijalno nije naša. IMT nije prodat, prodat je znak, imovina nije. Imovina ostaje poveriocima da se namire zato što je IMT preko stotinu miliona evra u dubiozi. Fabrika koja će se graditi u Jakovcu i jedino to zemljište u selu Jakovac je nešto što je prodato. Fabrika će biti naša, ne strana. Sve fabrike koje se otvore u Srbiji su naše. Neko ko se zalaže za slobodan protok kapitala trebao bi da zna da se imovinski odnosi menjaju, ali fabrika će ostati naša, proizvod će biti naš. Proizvodnja od pet do 10 hiljada traktora će vredeti do 120 miliona evra. Motore smo do nedavno i uvozili iz Indije. Pošto je fabrika „Pobraz“ montirana, ne mamo odlivke, mi motor ne možemo ni napraviti. Sve drugo, verujem da će se praviti ovde zato što će se investitoru, onom ko je uložio kapital u srpsku firmu, više isplatiti da to kupuje ovde, gume, akumulatore, razne delove, papučice gasa, papučice kvačila, kočnice itd. obzirom da tu tehnologiju kooperanti u Srbiji koji su radili za IMT, dok smo mi radili u IMT uglavnom smo sklapali i određene delove pravili, sve drugo smo dobijali od srpskih kooperanata. Verujem da ćemo proizvoditi do 120 miliona evra traktora, da će više od polovine uzeti kooperanti, a da će nekoliko miliona evra godišnje naša radna snaga dobijati. Mi ćemo opet imati svoj traktor sa IMT-ovim logom. Taj traktor je identičan kao, samo sa novim motorima, kao oni koje je proizvodio IMT, nešto modernizovan. Proizvodnjom opreme i traktora, mi u poljoprivredi ostvarujemo neku svoju nezavisnost od uvoza. Verujem da će do novca doći i radnici, da će do novca doći kooperanti, a država će imati BDP koji će biti veći nego što je sada iz proizvodnje, ne iz usluga, iz proizvodnje, za 120 miliona evra. Zato ja snažno pozdravljam projekat koji će IMT realizovati sa Tapeom na našem tržištu, na našoj zemlji, u korist naših radnika, u korist naše države. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Slaviša Bulatović. Da li neko želi reč? (Da) Kolega Bulatović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministri, kolege narodni poslanici, na Predlog zakona o planskom sistemu Republike Srbije podnosim amandman na član 1, u smislu da se doda stav 2, koji glasi: „Planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije, s posebnim osvrtom na vladavinu prava.“ Predlog zakona o planskom sistemu predstavlja važan pozitivni korak koji je Vlada napravila u domenu kreiranja javnih politika. Ovaj zakon obezbeđuje modernizaciju sistema planiranja i kreiranja javnih politika. Ono što je veoma bitno, usvajanjem zakona o planskom sistemu unapređuju se konsultacije sa javnošću, što u velikoj meri doprinosi afirmaciji sveukupnog razvoja Srbije. Za razliku od dosadašnje prakse, kada su konsultacije sa javnošću, koje su u velikom broju slučajeva sprovođene sporadično, pri kraju usvajanja određenog dokumenta ili politike, kada je bilo bukvalno malo prostora za suštinske izmene, Zakonom o planskom sistemu biće ispoštovane osnovne vrednosti demokratije, dostajnastva i pravne države. Navedene vrednosti su zajedničke svim državama članicima u društvu koje karakteriše pluralizam, nediskriminacija, tolerancija i jednakost. Zakon o planskom sistemu nam ukazuje na činjenicu da je brzina pristupanja EU važna, ali da je nivo spremnosti još važniji. Zbog napred navedenog, navedeni amandman nedvosmisleno ukazuje na sveukupni razvoj koji država Srbija postiže proteklih godina. Hvala.
Poštovane kolege, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 sati, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite.
Predsedavajući, koristim vreme šefa poslaničkog kluba. Čuo sam ovaj predlog amandmana i on zaslužuje da se još jednom pročita, svakako - Planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije, sa posebnim osvrtom na vladavinu prava. Mi smo govorili u načelnoj raspravi o važnosti ovog zakona i posebno važnosti sinhronizacije planskih dokumenata od lokalnog nivoa, preko pokrajinskih i republičkog nivoa. Mogu da se složim sa idejom ovog amandmana, svakako nema poslanika koji ne bi podržao ovakav amandman sa insistiranjem na ovoj temi i poštovanju prava. Pozivam vas, pošto smo otvorili tu diskusiju koja je bila, čini mi se dovoljno otvorena za javnost, jer je potrebno da se javnost upozna posebno sa nekim javnim politikama i republičke Vlade, ali i lokalnog nivoa. Evo, kolega je pozvao na to da se čuje javnost kod donošenja nekih odluka. Vratićemo se na onaj primer Aerodroma Niš i poziva, pošto ovde imamo i potpredsednika Vlade i ministra u Vladi, da se otvoreno razgovara sa svim subjektima u gradu Nišu, pre svega građanima Niša, nevladinim organizacijama, naravno, odbornicima u Skupštini Grada, gradonačelnikom, predstavnicima lokalnih vlasti upravo na tu temu koja otvara pravni proces u prenosu imovine grada Niša na Republiku Srbiju i koliko smo mi u tom smislu dosledni u politikama koje smo ovde već usvajali. Mislim da je važno za sve nas da otvorimo to pitanje, jer smo usvojili Zakon o javnoj svojini i nešto što je javna politika od 1995. godine, govorili smo i o tome kada je usvojen Zakona o sredstvima i svojini Republike Srbije, kada su gradovi, opštine, lokalne samouprave, javna preduzeća ostali praktično bez svoje imovine i postali korisnici nad imovinom čiji je vlasnik država Srbija. Mi smo kasnije, a mnogi od vas su bili u tom sazivu, 2011. godine, usvojili Zakon o javnoj svojini, koji je imao intenciju da tu imovinu vrati i lokalnim samoupravama i javnim preduzećima i upravo sa željom da učini sve ove institucije mnogo efikasnijima. Dakle, gde je tu naša doslednost kada sada Vlada donosi zaključak u kojoj zahteva od grada Niša da prenese tu imovinu na državu Srbiju. Dakle, to je jedna od tema. Pored ovoga, otvara se javna, i zbog toga pozivam kolegu koji je podneo ovaj amandman, da čujem šta misli upravo o tome i na koji način može njegov amandman da podstakne ovu raspravu, da bismo i mi odlučivali, eventualno podržali taj njegov amandman, a to je i javna politika države Srbije u vezi sa odnosom prema ključnim infrastrukturnim sistemima u državi. Pošto se ovde često spočitava opoziciji da nema svoje politike i da samo kritikuje, evo ja ću izaći sa jednim predlogom, a mislim da je važan zbog prisustva ministara, a to je odnos prema ključnim infrastrukturnim projektima i daću ga upravo na primeru niškog aerodroma, ali i Aerodroma „Nikola Tesla“. Naravno da svaki čovek u Srbiji mora da se raduje rastu i frekvenciji saobraćaja i na jednom i na drugom aerodromu i to je nesporno za mene i za sve ljude koji žele razvoj Srbije. Pitanje je na koji način možemo da podstaknemo ono što je suštinski važno, a to je usluga prema građanima Srbije. Zbog toga je moj stav da ključne infrastrukturne projekte ne treba davati niti u koncesiju, niti privatizovati. Treba zadržati većinsko vlasništvo Republike Srbije nad ifrastrukturom, ali ta infrastruktura koja može da podstiče operacije nad tim funkcijama. Dakle, vlasništvo grada Niša nad Aerodromom Niš je, uz usvajanje zakona, u stvari Sporazuma o slobodnom nebu, otvorilo prostor za porast broja putnika iznad 300 hiljada, i daj Bože da to raste i do milion i više od miliona bez ovog ograničenja u ugovoru o koncesiji Aerodroma „Nikola Tesla“, ali to je jedino moguće ukoliko imate infrastrukturu koja drži dovoljno niske cene od tri evra takse za svakog putnika tako što će razvijati tržišnu utakmicu kod „low cost“ kompanija da bi pružali najjeftinije moguće usluge građanima Srbije, ne građanima Niša, nego čitavog regiona, jer sa niškog aerodroma lete i ljudi iz Subotice, Novog Sada, Beograda i iz drugih gradova Srbije. Dakle, privatizacija nad operacijama da, privatizacija nad infrastrukturom ne. To treba da bude vlasništvo ili lokalnih samouprava ili države Srbije koja će na taj način voditi odgovornu politiku u pružanju najjeftinije i najkvalitetnije usluge građanima Srbije, u ovom slučaju to su jeftini letovi. Kada uđe strana kompanije ili u koncesiju ili u privatizaciju, naravno da će ići isključivo i samo za profitom. Time će podizati takse, usluge i cenu usluga na svojim objektima što će poskupljivati i cene karata, što će naravno biti skuplja usluga ka krajnjim korisnicima, a to su građani Srbije. Zbog toga o ovome treba da razgovaramo otvoreno i pozivam kolegu koji je podneo ovaj amandman da nam da dodatno objašnjenje upravo po ovim pitanjima da bismo kao poslanička grupa odlučivali o tome da li ćemo podržati vaš amandman ili ne. Hvala.
Reč ima ministar, dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Ovo jeste zanimljiv amandman i vrlo je važno da se krene od početka. Vrlo je važno da vidimo u kakvom je to stanju bio grad Niš, recimo 2012. godine, koliko je dugova imao i kakva je bila percepcija i perspektiva građana Niša i kakve su usluge mogli da očekuju od svog rada i od svoje Republike tada. Vrlo važno, pošto vi predlažete jedan drugačiji model, a tada ste obavljali vlast, odnosno stranka kojoj pripadate je bila sve i svja u Srbiji, što bi narod rekao, da vidimo šta ste vi građanima Niša ostavili da bismo mogli da cenimo svrsishodnost, odnosno načine politike kakve vi predlažete. Vi predlažete da grad Niš duguje 5,3 milijarde dinara za struju, za socijalna davanja, za izvođače svih radova, dakle, stranka kojoj pripadate je tako ostavila grad Niš i 21,5 miliona evra dugova za kredite bankama. Pod tim uslovima perspektiva razvoja niškog aerodroma je bila prilično mračna. Mi danas imamo situaciju da moramo mnogo parametara da uzmemo u obzir, dakle, ne samo lou kost kompanije. Mora se uzeti i broj tranzitnih putnika, moraju se uzeti usluge koje će aerodrom prihodovati, koje će prihodovati Direktorat za civilno vazduhoplovstvo, sve ono što faktički u vazdušnom saobraćaju ima i sam aerodrom kroz svoju taksu. Mi u 2017. godini imamo oko 420.000 putnika predloženo, planirano od strane aerodroma. Oni su ispunili negde oko 331.582 putnika, što je negde oko 79% plana. Dakle, u odnosu na svoj plan nisu bili dovoljno uspešni, nisu uspeli, iako su ljudi preduzeli sve što je bilo moguće. Međutim, ako hoćete da Niš bude značajnije pozicioniran, ako hoćemo da više novca, a ja to želim, kao neko ko iskreno voli taj grad, onda moramo da imamo i snažnije investicije. Zašto je koncesija dobra? Koncesija je dobra da dobijete milijardu i po evra, a ostane u vašem vlasništvu. Ako mislite da država danas ima tek tako milijardu i po da može da uloži, nema. Nama treba tih milijardu i po evra. Sa tih milijardu i po evra uspevamo da Aerodrom „Nikola Tesla“ podignemo značajnije. Mi hoćemo da država upravljajući Nišem podigne kvalitet aerodroma, kvalitet usluge, stepen investicija i da Niš bude jedan od snažnijih aerodroma u tom delu naše zemlje, da bude u regionu značajan za različite namene i za različite poslove i usluge koje mogu biti tamo obavljane. Dakle, meni se čini da je toliko podignuto prašine oko nečega što je samo dobra želja Vlade da učini nešto i za građane, ali da biste mogli da učinite nešto za građane, vi prvo morate da imate stabilnu ekonomiju, morate da imate ekonomiju u koju možete da investirate. Morate da imate ekonomiju u kojoj nešto možete da platite, u kojoj niste dužni. Nažalost, kako je grad Niš ostavljen 2012. godine, aerodrom ne da ne bi mogao da se razvija, mogao je samo da računa na to da će biti zatvoren. Danas se mi borimo i imamo potpuno drugačiju perspektivu. Mi se danas takmičimo ko će više, grad ili Republika, a ista je kasa, to je isti novac građana Srbije, ko će više da uloži. Šteta što to nismo imali pre pet ili šest, sedam ili osam godina. Danas bi taj aerodrom možda imao i milion putnika godišnje. Samo hoću da vam kažem – ovde imamo jedan dobar predlog Republičke vlade koji je dobar za građane. Da li će sve političke strukture biti time zadovoljne, da li će se pokušavati, sa raznih političkih strana, da se uhvate neki jeftini politički poeni? Vi ste u pravu. Pravo pitanje je – šta građani imaju od toga? Građani Niša i Srbije imaju nešto od toga ako se njihovim aerodromom upravlja na najbolji mogući način. Da je to sve bilo idealno i ranije, nije važno da li je to vaša stranka ili SNS ili bilo ko drugi, onda bi grad Niš bio dovoljno dobar osnivač, odnosno imali bismo neuporedivo bolje rezultate. Sa dugovima koje je nasledio i sa okruženjem, jer se avio svet menja, vi ste videli šta je sve bilo sa Er Srbijom, koliko je Er Srbija morala da uloži vremena, koliko je moralo da se razvija, da bismo došli do podizanja, i to je bila poslednja šansa da imamo domaćeg, nacionalnog avioprevoznika. JAT je bio gotov, 1986. godine poslednji avion je kupljen, vi to dobro znate. Dakle, to je bila poslednja šansa da imamo domaćeg avioprevoznika. Sa kupovinom nove flote, investicijama i povećanjem broja putnika mi smo podigli vrednost Aerodroma Beograd, mi smo time uspeli, dobrom sinergijom rada sa Er Srbijom i dobrim poslovodstvom na Aerodromu „Nikola Tesla“, da podignemo nivo aerodroma, za koji pitanje je koliko bi novca mogli da dobijemo u koncesiji pre pet, šest, sedam, osam godina, danas imamo milijardu i po. To je bio ozbiljan način kako se radi i zato je predložen ovaj model za Niš. (Goran Ćirić: Replika.)
Gospodine Ćiriću, nemate pravo na repliku. Samo vam je odgovorio ministar na pitanja. (Goran Ćirić: Onda vreme šefa poslaničke grupe.) Zatražite reč. Izvolite.
Mislim da sam imao pravo na repliku, pošto je ministar direktno pomenuo …
Niste imali pravo na repliku, da raščistimo odmah. Zatražite ponovo reč.
Gospodine potpredsedniče, vi ste rekli da ne znate zašto se podiže tolika prašina. Podiže se prašina, u stvari ljudi zahtevaju odgovore na neka pitanja jer misle da je važno otvoriti temu i otvoriti razgovor i dati im informacije o svemu što ljude interesuje. Dakle, interesovao ih je prvo ugovor o koncesiji Aerodroma „Nikola Tesla“ i vi ste pominjali da dobijamo milijardu i po. U redu, dobijamo milijardu i po, ali je potrebno reči detalje, na koji način. Petsto miliona je koncesiona naknada, koliko znam, ono što smo videli u javnosti, pošto ugovor nisam video, ali to možemo da čujemo samo od vas. Zato je javnosti potrebno da čuje informacije, da bismo ozbiljno, kao ozbiljni ljudi upravo razgovarali o onome što je potrebno za građane Srbije. Jedan deo toga, veći deo, oko 400 miliona ide u budžet Republike Srbije, neki deo, oko 100 miliona ili 80 miliona, ide manjinskim akcionarima, a ona milijarda o kojoj ste govorili je obećanje za investicije. Je li tako? Sada se tu otvara pitanje, jer to je interesantno i meni, a verujem i svim poslanicima i svim građanima Srbije, gde idu te investicije od milijarde, kome će pripadati objekti posle isteka koncesionog ugovora, ko će biti vlasnik nad tim objektima koji će se graditi na zemljištu aerodroma. Mislim da su to teme koje su vrlo bitne da se ne bi ostavljalo prostora za bilo kakve spekulacije, jer mislim da kao ozbiljni ljudi treba da razgovaramo argumentima i sa potpunim informacijama. Bez punih informacija i upoznavanja javnosti sa ugovorom o koncesiji Aerodroma Beograd mi nećemo imati ozbiljnu raspravu. Drugo, ovo stalno pominjanje i pozivanje na to šta ste vi ostavili 2012. godine. Nisam bio u toj lokalnoj vlasti 2012. godine u Nišu, ali znam dobro, bio sam od 2000. do 2004. godine gradonačelnik Niša i znam šta smo tada nasledili od Aerodroma Niš. Godine 1999. je aerodrom bombardovan, nažalost, ostalo je 30 kratera, ostalo je 27 neeksplodiranih projektila težine od 300 do 1.000 kg sa eksplozivom sa uranijumskim punjenjem i velikim opasnostima i ugrožavanjem, ako hoćete, grada na dva kilometra od centra Niša. Tada smo to zatekli. Zatekli smo drveće koje raste iz piste i to je nešto što svakako niko od Nišlija i niko u Srbiji nije želeo. Ali, tada smo kao lokalna vlast uložili napore, obezbedili sredstva i donaciju Norveške vlade, ulagali iz lokalnog budžeta još tri miliona evra, šest miliona evra je uložila Norveška vlada. Vojska Srbije je uložila svoje znanje i svoju hrabrost da deminira taj prostor i osposobili smo infrastrukturni projekat. Da li je idealno poslovao aerodrom posle toga? On je dobio sjajnu infrastrukturu i oslobodio se velike rane koju je imao te 1999. godine i to je važno za sve nas, ali je dao osnovu za dalji razvoj. Tačno je da nije bilo idealno ni 2012. godine, kao što nije idealno ni danas. Valjda je cilj da bude bolje već sutra i zbog toga ja pozivam i vas i sve ljude koji se bave ovom temom da otvorimo sve informacije i o ugovoru o koncesiji Aerodroma „Nikola Tesla“ i o budućem statusu Aerodroma Niš, o najboljim rešenjima za to, o odnosu Vojske Srbije, o imovinskom odnosu sa gradom Nišom, da bismo sa punim informacijama o tome razgovarali i tražili najbolja rešenja za građane u Srbiji.
Reč ima ministar gospodin Zoran Đorđević. Izvolite.
Pošto ne volite, za razliku od nekih ranijih vremena, ja ću da kažem da Vlada od 2008. do 2012. godine kada je sklapala ugovor sa „Fijatom“, vrlo dobro znate kako i pod kojim uslovima ga je sklopila i kakvu ima transparentnost danas taj ugovor i kakvu smo mi obligaciju preuzeli da danas ne možemo da objavljujemo to. Mislim da ste bili svedoci ne tako davno, pre dva dana ministarka Mihajlović je rekla da će ovaj ugovor o koncesiji biti obelodanjen i da ćete videti šta sve on sadrži. Svakako, deo toga dok ne stupi u realizaciju će biti tajan. Pitanja koja vi postavljate zahtevaju odgovore. Prvo, da, koncesionar se obavezao da će da ulaže u Aerodrom „Nikola Tesla“, ali ne samo da bi povećao svoj profite, nego da bi povećao promet i da bi izgradio infrastrukturu i da bi nešto što danas predstavlja aerodrom Beograd, bilo mnogo grandioznije, mnogo veće i opsluživao mnogo veći broj putnika, na šta se on obavezao. Kada pitate o vlasništvu, nadam se da kada vam budem ovo rekao da ćete dati pohvalu, Vlada Republike Srbije je dogovorila sa koncesionarom, odnosno takav je ugovor, da sve što se izgradi tamo pripada Aerodromu „Nikola Tesla“, i knjiži se na Aerodrom „Nikola Tesla“, što znači da pripada Aerodromu „Nikola Tesla“, od trenutka kada se stavi u funkciju, pa i nakon 25 godina koncesije. Što, slažete se, je velika razlika u odnosu na nešto što se dešavalo i kako je dogovarano ranije. Kada su u pitanju građani Srbije i korisnici, kažete da treba da se pruži mogućnost da korisnici aerodroma Niš, budu građani Republike Srbije. Mi gledamo da to povećamo i da profit imamo i od stranih državljana, da naši aerodromi postanu regionalni aerodromi, da tu sleću avioni različitih kompanija, da pružamo najkvalitetniju uslugu i da na taj način raste naš broj putnika i profit države Srbije. Mi smo se takođe, mislim kao Vlada obavezali, i to je naše pravo i obaveza i to nema veze uopšte sa ovim koncesionim ugovorom, jeste da ulažemo u naše aerodrome, bez obzira na ovaj ugovor o koncesiji, Vlada Republike Srbije će ulagati, to je naše pravo i obaveza u sve naše aerodrome, ne samo u aerodrom Niš, nego i u druge. Nažalost, mi smo u takvoj poziciji da kao država Srbija nemamo više međunarodnih aerodroma, nažalost, ali sam duboko uveren da ćemo svojom politikom, ulaganjem, i svojim odnosom prema aerodromu Niš, možda prvi upravo aerodrom Niš, postati takav i biti izgrađen tako da pruža mogućnost da bude jednog dana i međunarodni aerodrom. Da pruža sve ono što pruža i aerodrom Beograd, ali u nekom nižem obliku i shodno onoliko koliko potrebe ima za taj deo Srbije, a on pokriva veći deo našeg južnog dela Republike, ali i dela Makedonije, dela Crne Gore, dela Bugarske, i da će aerodrom Niš, opsluživati i taj deo i pružati sve mogućnosti i za avio saobraćaj i drugih zemalja. Naše pravo, kao što sam rekao, i obaveza da ulažemo. Kažete – šta će Vojska da uradi? Nije sporno, Vojska je uvek bila na strani građana Srbije i kada je u pitanju Niš, svakako uvek je slušala i osluškivala šta to Niš treba i uvek je izlazila u susret. Na prošloj sednici rekao sam, kada smo sedeli ovde, da u januaru 2017. godine, da smo se dogovorili jednu stvar koja je eto tako prošla u javnosti, a mislim da je vrlo bitna za grad Niš. Vojska Srbije je prihvatila da deo kasarne koja se sada ne koristi „Filip Kljajić“, to su one stare zaštićene zgrade, da se sazida univerzitetski deo, univerzitetsko naselje za grad Niš. Mislim da to nedostaje gradu Nišu. Nedostaje, s obzirom da mi kao država želimo da privučemo strane investitore, ali nije potrebno samo da dođu strani investitori, potrebno je da imamo i radnu snagu, potrebno je da imamo tehničko tehnološke centre. To je ono što mi radimo sada, i to je ono što suštinska razlika između nekih ranijih politika i ove sada. Mislim da treba svi zajednički da vidimo kako i na koji način što pre da stavimo u funkciju te zgrade, da grad Niš dobije univerzitet i da on bude primer toga kako i na koji način se to može izgraditi na kvalitetan način i da vratimo stari ugled Nišu kada je u pitanju elektroindustrija i možda taj deo, taj segment obrazovanja, jer mislim da postoji veliki potencijal grada Niša u tome, s obzirom na njegov pedigre, na njegovu prošlost i na sve ono šta je predstavljao grad Niš i u SFRJ, ali i kada je u pitanju svet, jer je bio prepoznat u elektroindustriji. Mislim da to treba da nam bude mantra za naš budući rad, a ne to da se svađamo čiji će da bude aerodrom. Aerodrom niko ne nosi nigde, aerodrom pripada državi Srbiji i građanima Srbije, biće tu i ostaće tu. Samo je pitanje toga kako ćemo da upravljamo njime i da ga stavimo da bude još funkcionalnije od ovoga. Nije cilj da bude 331 hiljada i da skočimo za 1300 na 1331, cilj nam je da dođe na 770 hiljada. To je cilj, da premašimo i to da dođemo na milion, da premašimo sebe. To nam neće biti problem ukoliko uspemo u tome. Dajte da pređemo to. Ministar Stefanović je rekao da smo mi 79% uspeli plana za ovu godinu. To treba da nam upali alarm da nismo uradili kako treba, treba da radimo još bolje. Treba ovu godinu da sustignemo i da ispunimo ne 100% nego da stignemo i prošlu i da idemo napred, jer ako tako budemo radili dođi ćemo do 770 hiljada. Mi smo daleko od onog miliona, a daj Bože da bude i milion. To mislim da ćemo moći svi zajednički da radimo, ukoliko svi stanemo kao tim, kao država iza toga i da imamo projekat. Još jednom zbog građana Srbije, želim da kažem, nikakva ograničenja grad Niš, aerodrom Niš nemaju sa „Nikolom Teslom“, apsolutno nikakva. Niti Aerodrom „Nikola Tesla“ bilo šta kada je u pitanju koncesionar, kada je u pitanju ulaganje, neće se odneti, knjižiti na bilo koga drugog osim na Aerodrom „Nikola Tesla“. Naša ideja cele priče jeste da posele 25 godina, kada pratimo kako i na koji način se sadašnji koncesionar obavezao da će da upravlja Aerodromom „Nikola Tesla“ posle 25 godina, ono što je predvideo da bude krajnji rezultat, krajnji cilj „Nikole Tesle“ bude to, a mi u ovih 25 godina, mi i radnici „Nikole Tesle“ jeste da pratimo to. To će pružiti njima siguran posao, više zaposlenih i siguran sam veće plate. A nama na ponos ono što je trebalo da bude Aerodrom „Nikola Tesla“ 1991. godine, pa nažalost nije zbog svega što se dešavalo, ali mislim da sada to što je Vlada uspela da preuzme primat i u ovom pravcu u kome smo mi krenuli jeste da ćemo uspeti u tome da „Nikola Tesla“ bude najveći i najprometniji regionalni aerodrom u ovom delu Evrope, to je cilj. Hvala vam.
Pravo na repliku narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite.
Osetili ste trenutak kada ću reći da, pohvale za ovaj odgovor gde kažete, a voleo bih da to bude garancija, jer ova javna reč ovde u Skupštini nešto znači prema javnosti, a to je da sve što će se izgraditi na zemljištu Aerodroma „Nikola Tesla“ i uz obaveze koncesionara od tim milijardu evra investicija, ostaje uknjiženo na aerodrom i da će ostati u vlasništvu Aerodroma „Nikola Tesla“. To je važno zbog svih nas i nadam se da će to biti i ispunjeno. Ali, uz još jednu stvar koja je važna kod svakog međunarodnog ugovora i svakog ugovora, a to je pitanje bankarske garancije za dobro izvršenje posla. To je isto pitanje za vas, da li su obezbeđene i očekujem da ćemo dobiti odgovor i na ta pitanja, da li su obezbeđene bankarske garancije za izvršenje ovog posla i tog obećanja o investiranju kroz koncesioni ugovor u roku od 25 godina, jer smo na žalost svedoci toga da ti međunarodni ugovori, posebno subvencije koje su davane mnogim kompanijama u Srbiji, koje su ulazile sa investicijama, da njihove obaveze nisu izvršene i to je isto pitanje te odgovornosti na koji način su korišćena ta sredstva. Zbog toga je važno da ovde govorimo o tome, potpuno javno i potpuno otvoreno. Inače, ovaj poziv i to šta je radila neka prethodna vlada ili nije radila, pozivanje na to da je Niš grad elektornike. Tačno je, Niš jeste grad elektronike, ali bio je pre svega do 90-te godine, do trenutka kada smo kao država ušli u embargo do trenutka kada smo gubili praktično nešto što je bio osnov za razvoj elektronike u Nišu, a to su partnerstva i sa „Simensom“ i sa „Filipsom“ i sa mnogim svetskim kompanijama, što je bio preduslov za razvoj elektronske tehnologije, a tek je povratak u međunarodnu zajednicu, ekonomsku zajednicu i tehnološku posle 2000. godine ostvario taj preduslov za nov rast i nove investicije.
Prvo na repliku do dva minuta, ministar Đorđević. Izvolite.
Biću vrlo kratak, s obzirom, da eto postavili ste još jedno pitanje koje mislim da je veoma bitno za naše građane, a i za same zaposlene, znači, rekao sam vam Vlada Republike Srbije radi timski, ovog puta sa radnicima Aerodroma „Nikola Tesla“. Zašto vam to pričam? Upravo zbog toga što su obezbeđene bankarske garancije i sve ono što se obavezao koncesionar. Nama je potrebno da imamo komunikaciju sa radnicima, jer na neki način oni predstavljaju državu Srbiju. Mi želimo, s jedne strane, da oni marljivo rade, da uspeju da našem koncesionaru omoguće sve ono što je on planirao, i s druge strane da, naravno, kontrolišu sve ono što se obavezao da ide pravim tokom i da ono što će biti Aerodrom Beograd za 25 godina, kako se on obavezao ovim ugovorom, to i bude na kraju. U svakom drugom slučaju, bilo kakvo kršenje će biti posledica, odnosno konsekvence, a to su te sve garancije koje su date. Upravo iz tog razloga jeste naša želja da radnici budu spokojni i da rade svoj posao, da se posvete svom poslu, jer to je garancija i većih plata i sigurna zaposlenja i novog zaposlenja, ali na kraju i izgled tog aerodroma posle 25 godina takav kakav jeste ostaće državi Srbiji. Hvala.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Manojlović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Ivan Manojlović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Uvaženi potpredsedniče Vlade, poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podneo ima cilj da dodatno definiše predmet ovog zakona. Inače, upravo ovaj zakon doprineće efikasnijim propisima koji će na kraju dovesti do minimiziranja troškova, što će se odraziti na povoljan angažman privrede. Moram da istaknem da, što se tiče planskog sistem samog, poznat mi je onaj u doba samoupravnog socijalizma koji se bavio planiranje isključivo radi samoodržanja, tj. imao je za cilj da sam sebe potpomogne, a onda smo se suočili od 2000. do 2012. godine, sa jednom vrstom planiranja onih koji su gledali samo kako da rade na održavanju samih sebe, pa 2011. godine je postojala jedna izreka koja kaže – ko to kaže da smo siromašna zemlja, kada smo tolike ljude obogatili. Upravo je planiranje nešto što je dobra stvar u Republici Srbiji i što prethodna vlast, naročito ona do 2012. godine nije znala, u stvari znala je i te kako dobro, ali samo u onom delu da isplaniraju kako da opljačkaju državu, kako da obogate sami sebe i ništa van toga. Nisu bili zainteresovani za radnike, oni su deo privrednih resursa, nisu bili zainteresovani za privredu i bilo je jednostavno važno samo da se kvantificira nekakva politička njihova aktivnost i ništa drugo. Kruševac je, recimo, u pogledu planiranja, zahvaljujući gospodinu Bratislavu Gašiću, koji je došao ne mesto tada gradonačelnika, upravo železnički saobraćaj pokrenut posle više od 10 godina, Aerodrom koji je takođe postojao, sada je jedno atraktivno zemljište koje se nudi stranim investitorima, a do 2012. godine, ako ste hteli nekog dobro da nasmejete, mogli ste zaista da samo upotrebite tu frazu koja je postala strani investitor. Kruševac je 12 ari svega imao da ponudi 2012. godine stranim investitorima i to na različitim parcelama od po ar, ar i po, sve ukupno 12 ari, danas u Kruševcu stranim investitorima možemo da ponudimo 100 hektara zemlje. Da se ne baziram samo na grad odakle dolazim, danas upravo nam je u Srbiji i premijer Nemačke Savezne Pokrajine Baden Vitermberg, a došao je na predlog predsednika srpsko-nemačke Privredne komore, a složićete se svi, građani Srbije najbolje znaju da je do 2012. godine bila nemoguća misija da neko uopšte bude pozvan iz Srbije od predstavnika tadašnje vlasti da poseti Nemačku, a da ne govorim o tome da nemački predstavnici dolaze ovde, ne samo nemački, već svetski, državni činovnici, ali i ogroman broj kompanija. Upravo je to razlog podnošenje ovog amandmana i biće prilike da u narednim amandmanima još više obrazlažem. Hvala.
Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Sonja Vlahović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, koleginice i kolege, ovo je prvi od četiri amandmana koje sam podnela na Predlog zakona o planskom sistemu Republike Srbije, sa posebnim osvrtom na privredni rast. Kada je u pitanju privredni rast, ne mogu a da se ne osvrnem na najnovije podatke Svetske banke. Prema najnovijem redovnom izveštaju Svetske banke za zapadni Balkan, koji je predstavljen u kancelarijama ove međunarodne finansijske institucije u Beogradu, Svetska banka predviđa privredni rast 3% u ovoj godini, 3,5% u 2019. godini, a 4% u 2020. godini. Procenjuje se da će javni dug Srbije u 2018. godini pasti na 56% BDP, a 2019. godine na 54,3% BDP, što će 2020. godine iznositi 52% BDP. Prošle godine smo imali 3% više zaposlenih nego 2017. godine. Šta je to, zbog čega? Taj rast je pre svega došao iz uslužnog sektora, trgovine na malo i veliko, gde je došlo do kreiranja od 30.000 novih poslova. Što se tiče industrije, otvoreno je 23.000 novih poslova u odnosu na 2016. godinu. To je posledica rasta direktnih investicija, ne samo u Beogradu, nego i van Beograda, koje su naročito zaslužne za rast zaposlenosti u industriji. Od jutros slušam negodovanje poslanika opozicije na iznošenje podataka, ne samo mojih kolega, nego i uvaženih ministara. Ja danas iznosim izveštaj Svetske banke koji bi trebalo da raduje svakog poslanika ovde u sali, svakog građanina Republike Srbije, zato što se radi o našoj zemlji, o našoj Srbiji. Ali, očigledno je da kod poslanika opozicije ne nailazimo na takvu reakciju, iz tog razloga što je ovo rezultat rada i truda prethodne Vlade, sadašnje Vlade i naravno našeg predsednika Aleksandra Vučića. Hvala.
Koleginica Gorica Gajić, po amandmanu.
Gospodine predsedavajući, verujem da smo se mi složili i nadam se da se svi slažemo da planiranje predstavlja temelj i početni korak da bismo u stvari imali neku realizaciju na kraju, pa otuda i donošenje zakona o planskom sistemu, koji sveobuhvatno definiše i strategije i programe i koncepte i aktuelne planove, i to treba da bude jedan najširi i mogući temelj sveukupnog razvoja naše Srbije. Naravno, treba da bude temelj razvoja i Republike i pokrajina i lokalnih samouprava. To bi trebalo svaki plan, ne samo kao što je kod nas u porodici, tako i u Srbiji treba da bude cilj ka kome svi težimo. Otuda ovoliki broj amandmana vladajuće stranke koji počinje sa predlogom – na, sa osvrtom na, na pravosuđe i ekonomski razvoj, ravnopravni, regionalni razvoj, digitalizaciju, itd. sve do 300 i nešto amandmana, pa prosto ne znam gospodo ministri na šta bi ličio ovaj zakon da ste u kom slučaju prihvatili sve ove amandmane vladajuće stranke. Zato bih se ja zadržala kod ovog amandmana koleginice Vlahović koja kaže da bi trebalo kroz ovaj planski sistem posebno da se osvrnemo na unapređenje privrednog rasta. Naravno da znamo da samo država sa jakom privredom može da računa da može da ima i dobro zdravstvo, dobru socijalnu politiku, dobro obrazovanje i dobru kulturu itd. Sada, upravo je koleginica navela po nekim kriterijumima i podacima Svetske banke, a ja ću samo kratko da kažem, mi od 184 zemalja po podacima Svetske banke, nalazimo se na 84. mestu po privrednom razvoju. Ispred nas su, da ja sada ne nabrajam samo neke zemlje centralne Amerike, ima zemalja u centralnoj Aziji, ali kod nas što je bitno za region, za sada su ispred nas i Crna Gora i Makedonija. Mi, koji stalno kažemo kako smo tigar privrednog razvoja na Balkanu, trebalo bi da napravimo dobru analizu zašto smo mi u regionu bolji samo od BiH, a Svetska banka nažalost ovde u ovaj kontekst stavlja i lažnu državu KiM, pa kaže da su eto, i oni ispred nas. Zato bi trebalo da kada ova Vlada razmišlja o evrointegracijama i kada razmišlja da kroz taj put evrointegracija donosi sveobuhvatne planove razvoja, sa osvrtom na privredni razvoj, vidi na čemu će taj privredni razvoj da temelji. Koliko ćemo mi putem ka EU imati slobode da razvijamo, a bilo je ovde polemike sa kolegama, sopstvenu privredu, koja treba da se temelji na našoj sopstvenoj industriji, a dosta se pričalo i o subvencijama ovde, koje mi neselektivno, uglavnom, dajemo stranim investitorima, pa imam utisak da ćemo mi naš privredni razvoj da temeljimo na stranim kompanijama, a da ćemo i te kako, a verujem da vi i te kako mnogo više komunicirate i kontaktirate sa privrednim sektorom, domaćim, znate kojim problemima je on opterećen, počev od toga da ne može da dođe do povoljnih bankarskih kredita, do nelojalne tržišne konkurencije itd, da ja ne nabrajam njihove probleme. Bojim se da kada kažete – sa osvrtom na privredni razvoj, nećete dovoljno ozbiljno da shvatite problem srpske privrede u kontekstu razvoja privrede, odnosno u kontekstu otvaranja Srbije evropskim kompanijama, svetskim kompanijama koje ovde još uvek imaju povlašćeni položaj, bez da pravite razliku koja to privredna grana treba da bude otvorena za koje kompanije, strane ili domaće. I vi ste, gospodine ministre, dosta polemisali sa kolegom Mirčićem o našim stručnim kadrovima, pa se pohvaliste kako je dobro primećeno da, eto, naši stručni kadrovi, ima ih ovde još uvek u nekim institutima. Ne bih se baš složila da ih ima, i ako ih ima, i ako budu već kadar, a nemaju prostora da se u privredi Srbije i srpskoj privredi zaposle, i sami ste svedoci da nam mladi stručni ljudi, srpska pamet, odlazi, ili odlazi ili se zapošljava u stranim kompanijama za 1000-2000 evra veću platu nego što će imati u nekim našim domaćim kompanijama. Zato vas molim da kada kažete – sa osvrtom na privredni razvoj, i te kako dobro uporedite podatke, koje znam da posedujete, koju to privredu mi razvijamo, domaću, sa domaćim ulagačima kapitala, da vidimo šta to njih kroz i poresko i vanporesko opterećenje pritiska u odnosu na strane investitore. Hvala.
Zahvaljujem. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo, kaže se evra, a ne eura. Neki još nisu naučili da mi živimo u Evropi, po srpskom jeziku, a ne u europi, ali nemam ništa protiv i da na jezicima nacionalnih manjina se izražavate. Smatram da je amandman koji je koleginica Vlahović podnela jako dobar i da otvara neke zanimljive teme. Recimo, bilo je pitanje teme zašto smo na 84. mestu po razvoju, zašto smo u regionu samo ispred BiH itd. Čude me kolege koji to postavljaju, to mogu kolege od 19-20 godina, ali mi malo stariji znamo da su 90-ih godina bile sankcije. To je neko zaboravio, da smo 1999. godine najstrašnije razarani i uništavani tokom agresije na SRJ, odnosno Srbiju. LJudske živote niko ne može da nadoknadi i oni su neograničeno vredni. Ali, u materijalnom smislu, najveću štetu našem privrednom razvoju i standardu građana doneo je DOS, koji je predvodio Vojislav Koštunica. Taj isti Vojislav Koštunica vodio je tri države, koje postoje sada u nešto drugačijem obliku. Bio je predsednik SRJ, ukinuo je, neustavno. Bio je predsednik Vlade Republike Srbije, kada je postojala Državna zajednica, koja je prestala da postoji, opet neustavno. Na kraju, bio je predsednik Vlade kada je naša južna pokrajina proglasila samostalnost. To su rezultati koji su doveli do privredne situacije kakva je zatečena 2012. godine. Čujem kolege poslanike – zašto se protestvuje ispred aerodroma Niš i šta će biti, kakva će biti njegova sudbina? Pa, hajde da ih odvedemo ispred „Elektronske industrije“, da vide tamo gde su bile fabrike, gde su bile hale, da se sada nalaze restorani za slavlja, krštenja, venčanja i sve ostalo. Čiji je to rezultat? Mislim da je onih koji su vladali do 2012. godine. Sada, oni koji su privatizovali ono što je najvrednije bilo u Srbiji budzašto, prodavali su fabrike zarad gradskog građevinskog zemljišta, postavljaju pitanje - gde su nam kooperanti? Šta je sa IMT? A, šta je sa „Livnicom“ koja je snabdevala IMT? Šta je sa „Kovnicom“? Kome su prodati? Čiji su to tržni centri tamo? Šta god ste uhvatili, upropastili ste. I sad, kada neko hoće nešto da uradi, e, sad dolazi naknadna pamet, kako to voli da kaže moj kolega Mirčić. Sada vi znate šta biste. A, što niste dok ste mogli? Što to niste sprečavali? Sad brinete za radnike, a 400 hiljada radnika je ostalo bez posla za četiri godine. Brinete za mlade, a 80 hiljada je izlazilo godišnje dok ste bili na vlasti. Mi smo uspeli da smanjimo na 40 i smanjujemo i dalje. Tu štetu koju ste napravili, generacije će da trpe, generacije. Možete da napravite most, možete da napravite put, možete da napravite i tunel, ali kada se pokidaju proizvodne celine, a pokidali ste ih, potrebne su decenije da se uspostave. Potrebni su nam naučni instituti i njihova reforma, koji će da snabdevaju privredu kadrovima. Još nešto me začuđuje. Vi koji ste zastupali najotvoreniji, najslobodniji liberalni kapitalizam, sada postavljate pitanje – koliko će novca da zaradi taj koji ulaže? Mene to ne interesuje. Mene interesuje koliko će da zarade građani Srbije i država Srbija? Postavite to pitanje. Priča o ER Srbiji. Tri „Boinga“ su bila u letnom stanju, četiri kanibalizovana, poskidani delovi sa njih 2012. godine. Sada se oni brinu za ER Srbiju, pa kritikuju da li je to uspešna kompanija ili nije, a u biznisu, a ovo jeste biznis, morate nešto da uložite. Interesuje vam neto zarada. Hajde da saberemo koliko ER Srbija doprinosi i Aerodromu „Nikola Tesla“ i privredi Srbije, koliko je tu poreza na dodatu vrednost, koliko je tu poreza na doprinose i zarade, pa da vidimo da li je to manje ili više nego što država ulaže ili u ER Srbiju ili u Aerodrom „Nikola Tesla“. Videćete da su veći prihodi države nego ulaganja. Sad, još uvek jedna komunistička ideologija. Država treba da rukovodi aerodromom. Znate šta, niko ko je uzeo aerodrom u zakup ili koncesiju na 25 godina, zakup je nešto drugo, koncesija je ulaganje i upravljanje, a zakup je isključivo zakup, niko tu neće da radi, da ulaže novac a da ne ostvari profit. Da bi ostvarivao profit, on mora da ima određene troškove prema državi Srbiji, da uplaćuje u naš budžet. Neće da angažuje ovde svemirce, nego građane Srbije, da li iz Beograda ili nekog drugog regiona, apsolutno je nevažno. Ti ljudi primaju plate i takođe doprinose razvoju Srbije. Znači, ovde se očigledno vrti oko jedne zamene teza i poluistina. To je isto kao kada biste pravili završni račun, pa prikazujete samo stranu troškova, a ne i stranu prihoda. I sa takvom jednom demagogijom hoćete vlade koje je predvodio Aleksandar Vučić 2012, 2014. i 2016. godine, i sada Ana Brnabić, da prikažete neuspešnim. Da li su one uspešne ili ne, o tome odlučuju građani na izborima. Ali, stideo bih se, a čini mi se da to neke moje kolege ne poznaju, kada bih se okrenuo i pogledao šta su njihove stranke uradile od Srbije do 2012. godine. Kad pričaju o Narodnoj banci, kad pričaju od deviznom kursu, pa 45 dinara je skočio za četiri godine. Nema razvoja ako nije stabilan kurs, nema razvoja ako inflacija nije u planiranom okviru, a sve je bilo drugačije, sve ste upropašćivali. Još nešto, gospodine ministre, od njihove najveće privatizacije, odnosno direktne investicije „Maksija Delez“, dinar nije završio u Srbiji. Jedan deo je otišao za Bugarsku, jedan deo novca na Kipar, jedan deo novca u Sloveniju. Nemojte više da se hvalite, prodali ste imovinu, i to prokazali kao investiciju. To je sramota.
Samo trenutak, prijavljeni ste i vi i koleginica Vlahović. Koleginice Vlahović, vi isto želite repliku? Da li je tako? Izvolite.
Hvala, poštovani predsedavajući. Vrlo kratko, s obzirom, da je moj kolega Arsić izneo podatke. Kao što sam i rekla, trebao bi svaki poslanik u ovoj sali da se raduje ovim podacima koje od jutros iznosimo. Svaki poslanik zato što se tiče naše zemlje, naše Srbije, a ja kao ekonomista znam kakve smo mi imali reforme što se tiče ekonomskih zakona, šta smo sve uradili, koje smo bolne mere imali, fiskalne konsolidacije, da bi danas i pre neki dan razgovarali o setu ekonomskih zakona koji samo uređuju ekonomski sistem. Posle tri godine aranžmana MMF-a, mi danas govorimo samo o setu ekonomskih zakona. Znači, privrednom rastu treba da se radujemo, svake godine od 2018, kada kreće 3%, do 2020. godine na 4%. Što se tiče koleginice kada je pričala o Zakonu o ulaganju. Zakon o ulaganju je isti kako i za strane, tako i za domaće investitore. To smo ovde izglasali, svi mi ovde znamo. Nažalost, ja sam već rekla, ne iznosimo izveštaje SNS, već izveštaje Svetske banke, MMF-a i sve ono što svaki građanin, a i poslanik ovde u sali može da pronađe i da zna, ali nažalost ne žele da znaju zato što je to rezultat rada Aleksandra Vučića, našeg predsednika, i prethodne i sadašnje Vlade. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić, pravo na repliku.
Hvala, predsedavajući. Poštovane kolege, ja mislim da nema potreba da se žestimo, pogotovo zato što mi iz DSS smatramo da treba da se donese jedan ovakav Zakon o planskom sistemu, zato što treba jednom za svagda da postavimo temelje razvoja Srbije u svim segmentima i zato što treba da imamo i strategiju i programe i akcione planove za sprovođenje tih strategija i, na kraju, da imamo rezultate, odnosno da sve to upoređujemo. Činjenica je da ni jedna Vlada unazad 20 godina nije imala idealne uslove da razvija privredu Republike Srbije, ali je činjenica isto tako da je i Vlada Vojislava Koštunice, odnosno Vlada DSS došla u neko teško vreme. Ništa DSS nije imala lakše uslove da privredno razvija Srbiju, nego SNS. Samo se sada sporimo oko toga i mi iz DSS jednostavno kažemo da li će Srbija razvijati tempom, u privrednom smislu, takvim da možemo da se poredimo sa nekim već srednje razvijenim zemljama. Samim tim što kroz evropske integracije naša privreda čeka u nekom predsoblju, dok se mi priključujemo EU, čeka u nekom predsoblju, na uštrb stranih kompanija koje dolaze. Samo da vas podsetim, privredni razvoj u vreme Vlade Vojislava Koštunice, odnosno rast BDP je bio 3,4% i pet koma nešto posto, pošto nisam znala da li ćemo baš pričati o procentima, pa da bukvalno izvučem podatak tačan, egzaktan. Znači, nemojmo da upoređujemo i da stalno vraćamo. Ako hoćemo privredno da razvijemo zemlju, mi prvo moramo da imao jaku pravnu državu, jake institucije, razvijenu demokratiju i javno mnjenje. To su neka tri temelja na kojima mi treba da radimo, a naravno da mi podržavamo ekonomski razvoj Srbije i podržavamo… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, povreda dostojanstva, član 107. Dostojanstvo je povređeno, gospodine predsedavajući, zato što je rečeno da je Vojislav Koštunica, njegova Vlada došla u teško vreme. To je teška povreda dostojanstva. Dakle, neko ko je samo za „Mobtel“ dobio milijardu i 800 miliona ili tako nešto, gospodin Arsić će to najbolje znati, i ko je to potrošio onako za krečenje domova zdravlja itd, neko ko je izručio sve što se izručiti moglo, neko od koga su se otcepili i oni koji nisu mogli, za takvu Vladu u hladu reći da je ona bila u neka teška vremena, donosila neke teške odluke, po meni, je povreda dostojanstva Narodne skupštine. Ukoliko je neko prodao kompletnu društvenu privredu da bi trgovinskim lancima, umesto industrijskih lanaca oko velikih gradova, trgovinom, trgovinom uvećao jedne godine BDP, znači, prodao imovinu i kroz trgovinu povećao BDP, i to navedu kao svoj uspeh, za mene je to teška povreda dostojanstva. U danu za glasanje neću tražiti da se o tome glasa, ali ubuduće malo obratite pažnju kada ovi koji su uništili sve govore o tome kako su oni imali teška vremena. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Rističeviću. (Gorica Gajić: Poslovnik.) Omogućiću vam, naravno, samo trenutak da odgovorim kolegi Rističeviću. Vi znate da je jako teško predvideti na koji način i o čemu će poslanici obrazlagati amandmane koje su podneli i na koji način će učestvovati u raspravi po amandmanima. Moja namera nije bila samo da sprečim otvorenu debatu i demokratsko sučeljavanje mišljenja u parlamentu na relaciji pozicije i opozicije. Koliko sam shvatio, vi ne želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika. Zahvaljujem. Koleginice Gajić, vi ste ukazali na povredu Poslovnika. Izvolite.
Član 107. Poslovnika…
Koleginice Gajić, ne možete…
…pošto je iskorišćena uvredljiva reč. Rečeno je da je Koštunica sve prodao…
Samo trenutak. Ne možete ukazati na član 107, pošto je kolega Rističević…
Stav 2. Da, član 107. stav 2.
Kolega Rističević je ukazao na član 107.
Vi ga niste opomenuli. Vi ste povredili Poslovnik, jer po članu 107. stav 2. niste opomenuli kada je izgovorio…
Samo trenutak, molim vas, omogućiću vam da govorite, samo da razjasnimo nešto. Kolega Marijan Rističević je ukazao na povredu člana 107. u celini. Vi ne možete ponovo ukazati na povredu člana 107. Na taj član je već ukazana povreda Poslovnika. Omogućiću vam da ukažete na povredu Poslovnika. Izvolite, javite se ponovo.
Naravno, povreda Poslovnika. Samo hoću da kažem da verujem da se kolega Rističević…
Samo član navedite.
Član 107. stav 2.
Koleginice Gajić, ne znam na koji način da se razumemo. Mislim da sam bio potpuno jasan i precizan. Kolega Marijan Rističević je ukazao na povredu člana 107. u celini. Vi ne možete ponovo ukazati na povredu istog člana. Želim da vam izađem u susret i da vam omogućim da ukažete na povredu Poslovnika, ako smatrate da je ona učinjena, ali vi očigledno ne želite. Da li želite ponovo da pokušamo? Izvolite.
Član 106. Kolega Rističević bi trebao da se dobro seća vremena kada je DOS došao na vlast i kada je posle DOS-ove vlasti DSS, na čelu sa Vojislavom Koštunicom, predvodila Vladu. Kolega Rističević je tada bio u strukturama, vladajućim strukturama DOS. To što se on kasnije premetnuo, pa je išao iz vladajuće stranke u vladajuću stranku, očito želeći da stalno bude na vlasti… [[Isključen mikrofon.]]
Koleginice Gajić, uz svo uvažavanje i poštovanje, dva puta sam pokušao i pokušao i pokušavam sve vreme da vam izađem u susret. Vi sada ukazujete na član 106, pre toga ste dva puta ukazali na 107. Da li treba da vam pročitam član 106? Vi pokušavate da replicirate kolegi Rističeviću kroz povredu Poslovnika, što ja neću dozvoliti. Zato, dajem reč kolegi Veroljubu Arsiću po amandmanu.
Po amandmanu. Dame i gospodo narodni poslanici, meni je jako zanimljiva ovakva diskusija, pogotovo, slažem se, poslanici ne treba da budu eksperti, ali moraju da imaju neka osnovna znanja. Možda bi trebalo i da malo bolje pamte, pogotovo kada je reč o narodnim poslanicima iz Demokratske stranke Srbije. Hajde, ovi iz DS, znamo, oni su se legitimisali, ali ovi su se uvek pretvarali da su malo patriote, pa malo proevropski, pa malo proruski, pa malo proamerički i nikad nismo znali šta su. Bili su samo u jednoj stvari dosledni – u svojoj nedoslednosti. E sada, te velike hvale kako su vlade Vojislava Koštunice imale rast 3-4%, to se zasnivalo na sledećem: prodavana je društvena imovina u procesu privatizacije, pre bih rekao poklanjana, njena realna vrednost je bila mnogo veća i taj isti Vojislav Koštunica je dozvolio da je početna cena za vrednost imovine i kapitala 1/5 od knjigovodstvene vrednosti, što znači 70 puta manje od realne. E sada, hajde i to razumem, pa sledeći korak je bio – taj novac od privatizacije išao je u javnu potrošnju, ali ne da se nešto napravi, nego da se kupuju glasovi na izborima, pa su povećavane penzije, pa su povećavane plate i zarade u javnom sektoru itd, i onda dolazimo do famoznih 3-4% rasta BDP, ali gde – u uslužnom sektoru, u trgovini na prvom mestu. E sad, i tu bih mogao da se složim da smo polovinu fabrika prodali da bi polovina fabrika živela. Međutim, sve je prodato, pa je tih 3-4% rasta BDP u stvari išlo iz uvoza. Prodavali ste naše fabrike i podsticali privrede zemalja u regionu i sad pitate što su oni napredniji od nas, što imaju veći privredni rast. To je sve istina, to je sve dokazano, postoje brojevi valjda za to. Oko tog famoznog velikog javnog duga nije bilo otpisa i nemojte da lažete građane Srbije. Vojislav Koštunica se odrekao pravnog kontinuiteta SFRJ. Na osnovu toga išla je preraspodela javnog duga na bivše članice SFRJ i nama koliko se zalomilo zalomilo se. Znači, ni dinar nam niste olakšali, ni dinar. Samo ste otežali situaciju. Imam utisak da ovde više nije vlast za političku ideju, borba za vlast, nego borba da se ponovo dođe na vlast i sve ovo što smo izgradili, stvorili, omogućili da se bolje živi u Srbiji ponovo rasprodajete. Jednom da promenite ćud nećete, dlaku možete, ali ćud nikada.
Kolega Ćiriću, vi želite? (Goran Ćirić: Replika, pomenuta je DS.) Pomenuta je DS. Izvolite.
Hvala. Pola sata slušamo raspravu, vrlo žučnu i čini se da je pored svih ovih količina podataka koje smo mogli da čujemo neki zaključak bio – dvehiljadite godine su razlog za naše zaostajanje, ekonomsko zaostajanje u odnosu na region, zemlje koje su bile daleko iza nas po razvoju. Pamtimo svi mi gde smo bili, i ispred Bugarske i ispred Rumunije, da ne govorim o Makedoniji, BiH, Crnoj Gori, ali kada realno pogledamo, suština je politika devedesetih godina, politika koja nije razumela da je potrebno sesti za sto, razgovarati i naći racionalna rešenja u budućem rešenju tadašnje države koja se raspadala. To smo videli na primeru Čehoslovačke i vidimo gde su sada i Češka i Slovačka koje su bile spremne da sednu i dogovore svoj razlaz, ali na jedan civilizovan način. Demokratska stranka je devedesetih godina, kada je bilo najteže, kada je bilo najopasnije, govorila o miru i o potrebi da se dogovorimo i da u tom trenutku uz uslov dogovora unutar Jugoslavije dosegnemo evropske integracije sa mnogo boljim ekonomskim početkom. Nažalost, mnogi su tada zagovarali politiku sukoba na Balkanu, u bivšoj SFRJ i to je izvor sadašnjeg ekonomskog zaostajanja Srbije i to je jasno i nesporno i dokazivo. Dakle, devedesetih godina nam niko nije odozgo bacao bombe kao 1999. godine, ali smo mi međusobno ratovali zbog te nespremnosti da se dogovorimo i uspostavimo politiku. Zbog čega govorim o ovome? Mislim da je potrebno, jer su mnogi zaboravili, zbog toga što i sada čujemo poruke netrpeljivosti, poruke pretnji, poruke koje nemaju strpljenja da čuju tuđe argumente i drugačije mišljenje i to se vidi i u ovom delu rasprave.
Zahvaljujem.
Koristim dalje vreme…
Ne možete koristiti, dobili ste pravo na repliku. Zahvaljujem. Najpre se javio kolega Mirčić. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite.
Član 106, koji jasno kaže u 1. stavu da govornik može da govori samo o tački koja je na dnevnom redu. Sada smo slušali jedan kraći elaborat kako je za sve kriva devedeseta, a dvehiljadita godina kao da je zaboravljena. Ovo što kolege međusobno razmenjuju teške optužbe, naravno, sve ovo obrazlažem u čemu je povreda, ne zaboravite ako ste bili u prilici juče i prekjuče da gledate Todorića, vlasnika velikog „Agrokora“, koji kaže da mu je Zoran Đinđić omogućio da sve kupi u Srbiji i da uđe u Srbiju, čak ga je lično zvao. Onda vam je jasno kako je otišao „C market“, kako su otišle sve druge stvari. Naravno, predsedavajući uvek ima razumevanje i toleranciju, ali mislim da je sada krajnje vreme da skrenete pažnju. Znate, svi smo mi ovde dovoljno zreli i od naroda dobili poverenje da možemo da razmišljamo svojom glavom. Ne može niko da nam priča nešto novo ili da prikazuje ono što je bilo staro u svom nekom viđenju, a da mi ćutimo. Zar nisu ovi kada su dolazili u petooktobarskoj revoluciji rekli da je pitanje Crne Gore pitanje stepena demokratije, da je pitanje KiM pitanje koje će se skinuti sa dnevnog reda samo da dođu demokrate koje su došle bombama NATO pakta? Nemojte po ko zna koji put da obmanjujete, a vas kao predsedavajućeg molim da imate razumevanja do određenih granica, a onda morate kao predsedavajući da presečete. Hvala.
Da li želite da se Narodna skupština u Danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne.) Zahvaljujem kolega Mirčiću. U najvećem delu vašeg izlaganja u potpunosti se slažem sa vama i smatram isto kao i vi da je važno da se vratimo na ono što jeste tačka dnevnog reda, ali i vi mene morate shvatiti u jednom delu da samo nisam želeo da sprečim sučeljavanje mišljenja. Bila je razmena replika, a veoma je teško predvideti o čemu će govoriti narodni poslanici, to sam i maločas rekao. Zahvaljujem kolega Mirčiću. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, dostojanstvo Narodne skupštine, član 107. Svakodnevno nam se spočitava da smo mi krivi za raspad Jugoslavije. Ja gospodu iz DS upozoravam da to niko živ više ne tvrdi osim domaćih nato prašinara. Nismo mi, poštovani narodni poslaniče, 1990. godine doneli zakon o razbijanju Jugoslavije, nego, da vas informišem, SAD. Hoćete da vam citiram taj zakon? Dakle, 1990. godine u junu mesecu. A znate kada su održani višestranački izbori i ko ih je održao? Molim vas da to više u ovom visokom Domu nikada ne spomenete, jer otvorićemo debatu o tome. Nije moj predsednik stranke govorio – bombardujte Srbiju jače, žešće, pašće Milošević. To je vaš predsednik govorio. Nemojte molim vas otvarati bolne teme. Ostavimo istoričarima da oni to reše. Još jedanput, ni jedan zapadni istoričar to ne tvrdi što vi tvrdite, jedino domaći NATO prašinari. Hvala. Ne tražim izjašnjenje.
Zahvaljujem kolega Atlagiću. Po amandmanu narodni poslanik Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, kolege poslanici, očito je amandman koji govori o privrednom rastu izazvao određene polemike u nekoliko nivoa, i u političkom, i u ekonomskom i u društvenom. To je ono zbog čega danas ne smemo da zaboravimo mnoge detalje iz vremena zbog kojeg nas mnoge ovde opozicione stranke osuđuju. Danas smo imali prilike da čujemo da koalicioni partneri iz vremena 2005. godine, kada su govorili o pravnoj državi, sigurno su zaboravili kako je prodat „C market“ i kako je prodata PKB u kabinetu tadašnjeg premijera Vojislava Koštunice. Kako je tada gospodin Mišković kupio za jeftine pare sve lance marketa u Srbiji i postao jedan od 100 članova Forbsove liste. To nije mogao da zaradi nigde, nego jednostavno od državnih para, iz budžeta Republike Srbije, kada je uzeo novac svih građana Srbije. To je bila ta pravna država o kojoj sada pričamo, jedna pravedna, a ova danas je nepravedna, koja jednostavno dozvoljava konkurenciju, izjednačava strane i domaće investitore i otvara mogućnost da se otvaraju fabrike i nova radna mesta. Tada su se budžeti pravili na osnovu toga koliko pojedinci, kao što je Mišković, mogu da zarade iz budžeta i koliko ljudi može da zaposli. Mogao je da zaposli svega 7.000 građana Srbije koji su imali povlašćen položaj, a svih sedam miliona koji su budžetski korisnici su radili u funkciji tih 7.000. Tako je izgledala pravna država, tako je izgledao ekonomski rast. Kada pričamo o 3,5% i 5% povećanja ekonomskog rasta, to je ukupan broj, količina proizvedenih proizvoda u odnosu na prethodnu godinu veći i on se odnosio upravo na ono kada radite društvenu, odnosno državnu imovinu pa ste imali jednu „Kolubaru“ koja je imala 25 sati da radi bager, imali smo prilike da vidimo kako je rast energenata i proizvodnja energenata i prodaja na tržištu i u regionu same „Kolubare“ iznosio čak 300 puta više. Tako je izgledao privredni ekonomski rast Republike Srbije 2005, 2006, 2007, 2008. godine. Došli smo do 2008. godine kada smo prodavali „Mobtel“ i akcije „Telekoma“ i došli smo do toga da u Strategiji razvoja održivog razvoja Srbije koju je tada vodio gospodin predsednik Tadić, stoji da kompletna ekonomija i kapital Srbije iznosi u prodaji uslužnih delatnosti i u prodaji imovine koja se odnosila na sistem telekomunikacija. Tako je izgledala privreda. Nova vrednost se stvarala iz uslužnih delatnosti zbog čega je Srbija podizala preko 200 kredita sa kamatnim stopama od 8%, isplaćivala plate i penzije i došli do kolapsa 2012. godine, kada je gospodin Vučić preuzeo odgovornost Vlade Republike Srbije i trebao da nađe model kako da izvuče Srbiju iz ekonomskog kolapsa i da otvori investicioni ambijent za ekonomski rast na osnovu realnog održivog budžeta. To je razlika suštinska između onih do 2012. godine i onih koji odgovorno vode ekonomiju od 2012. godine do danas. Hvala.
Zahvaljujem. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, drugarice i drugovi, mogu da se složim sa podnosiocem ovog amandmana u jednom delu da možda nisu bili idealni uslovi za razvoj RS i privrede u Republici Srbiji od 2000. do 2012. godine, ali da su sve vlade do 2012. godine kojima su predsedavali obavešteni, neobavešteni i svi ostali jako dobro isplanirali kako da unište privredu Srbije. To se vidi po izuzetnim rezultatima njihovih planskih aktivnosti i ta organizovana polukriminalna grupa je uništila 2.500 preduzeća u Republici Srbiji, skoro 500.000 radnika ostavila na ulici, a neka preduzeća za male pare i debele provizije prodala strancima. To je njihov način rada do 2012. godine bio. Slažem se da možda nisu bili idealni uslovi, ali evo, sada su se posle šest godina temeljnog i napornog rada vlada u kojima je učestvovao naš koalicioni partner i kao predsednik Aleksandar Vučić, sada Ana Brnabić, stekli uslovi da se donese ovaj zakon i da se posle sanacije, zaustavljanja propadanja Srbije stvore dobri temelji da se dobrim planovima i realizacijom istih u budućnosti Srbija razvija na najidealniji mogući način. Hvala.
Zahvaljujem. Po amandmanu narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite.
Očigledno puno žuči, puno poruka, puno laži, puno mržnji i mislim da je sve to nešto što očigledno vodi atmosferi koju mnogi od nas pamte i 90-tih godina. Pošto ne želimo da se sećamo tih 90-tih godina i sebe u toj ulozi u 90-tim, vidim da je lako optužiti druge, jer se najčešće govori o Zoranu Đinđiću, o tim porukama da su demokrate 90-tih godina ili 1999. godine sejale lokatore, što smo čuli u prošloj raspravi, pozivali NATO bombardere, sve vas pozivam, polazim od sebe, da kažemo gde smo bili u tim danima i šta smo radili i kako smo doprineli u odbrani zemlje u tim trenucima. Podsetiću vas kada se govori o razvoju, pošto se govorilo o razvoju 90-tih i onome što su nam donele 2000. godine. Učešće javnog duga u BDP 2000. godine je iznosio više od 200%. Ko je to uradio? Koje vlade? Koje vlasti? Koje stranke koje su učestvovale u vlasti od 1990. do 2000. godine? Podsetiću vas i na to, pošto se strelice uglavnom usmeravaju prema DS. Jel znate koliko godina je DS bila u vlasti u Srbiji? Od 2001. do 2003. godine. Sa premijerom Zoranom Đinđićem tačno dve godine. Živković neka bude godinu dana i manje od godinu dana, to su tri godine. Od 2007. do 2012. godine, pet godina, ukupno osam godina u 28 godina višestranačja u Srbiji. Dakle, od 1990. do 2018. godine DS u koalicionim vladama, nikada samostalno, prvo sa 18 stranaka DOS, a onda od 2007. do 2012. godine u koaliciji i sa SPS i sa DSS i sa nekim drugim strankama, kalicionim i vašim partnerima i sa ovima koji i danas sede u vašim klupama. Dakle, to je tih osam godina od ukupno 28 godina višestranačja. Dakle, još jednom osam godina odgovornosti DS od 28 godina višestranačja u Srbiji. Možemo da govorimo o toj podeli odgovornosti, šta nose 90-te godine, posebno od 1990. do 2000. godine, sa kakvim ekonomskim posledicama za ovu zemlju i za čitav ovaj prostor. Pošto je ovaj amandman vezan upravo za to, za podsticaj privrednog rasta, kažem podnosiocu ovog amandmana da ću podržati i da ću glasati za ovaj amandman, ukoliko ispuni zaista sve ove uslove o kojima ste vi sat vremena govorili. Pitam i vas hoćete li vi glasati za amandman koji je vaša koleginica podnela? Evo, pozivam vas da sada Vlada izađe i kaže da se prihvata ovaj amandman, jer su svi ovi argumenti koje smo čuli od svih vas u toj podršci, u strelicama, u strelama otrovnim prema opoziciji, nešto što smo čuli od vas. Još jednom, podržaću koleginice vaš amandman želeći i radujući se da će rezultati ovog vašeg amandmana biti onakvi kakve ste ih naveli, ali znam i sumnjam da se to na žalost neće ostvariti. Još jednom, Srbija od 2014. godine, to je bar poznat podatak, za četiri godine, zaključno sa 2017. godinom, ima rast od 1,8% ukupno BDP za te četiri godine. Nismo na samom začelju, ali smo pretposlednji u regionu po rastu BDP. To je jedan od vaših parametara na koje ste se pozivali u tom sjajnom rastu privrede u Srbiji u ovom periodu. Još jednom, podržaću vaš amandman, radujući se da se ostvare ovi rezultati o kojima ste vi nagoveštavali da on može da donese, ali ću u to biti ubeđen ukoliko i vaša većina glasa za taj amandman, i sada i potpredsednik Vlade i ministar kažu da prihvataju vaš amandman, i evo glasaću za vas.
Povreda Poslovnika, narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite.
Po članu 103. izvršena je povreda samom činjenicom da se u javnosti i u ovom domu iznose neistine. Da podsetim vas predsedavajući, radi pune istine, ne može se obmanjivati javnost da 90-te godine DS nije na neki način bila u koalicionoj vlasti sa Slobodanom Miloševićem i SPS. Setimo se pokojnog Slobodana Radulovića, setimo se onog Đukića, koji su iz DS direktno ušli na ministarske fotelje u Vladi 90-ih godina. Sada je najlakše da se perete od svega. Drugo, kada se spominje sve što je bilo u prošlosti, onda moramo imati u vidu, kako neko od kolega reče – sva svetska javnost je već uveliko svesna činjenice, istine, šta se dešavalo povodom bombardovanja Srbije i napada na Srbiju. Samo ima jedna grupica koja i dalje, a po meni sama sebi se već gadi, jer godinama kada ustane ujutru dok se brije, dok se umiva, samo pljuje po Srbiji. Znate, to je interesantno mesec dana, ali kada to radite godinama, onda sami na sebe povraćate. Moram takav izraz da upotrebim, jer drugo im ne preostaje. Znate, mrzeti svoju državu, mrzeti toliko svoj narod, kada svi priznaju, kada se svi posipaju pepelom da su oni izazvali bombardovanje, da su oni izvršili pritisak zbog KiM, i sada ponovo u beskonačnost. To samo mogu oni koji su kao, pokojni general Kapičić i Josip Broz, otvorili Goli otok, pa na Goli otok terali one patriote i ovi što su Vojislava Šešelja rekli Karli Del Ponte – vodi ga i ne vraćaj ga, kao i ovi danas što pored svih činjenica, svih istinitih argumenata tvrde da je Vojislav Šešelj počinio zločin u području gde nije bilo ratnog dejstva. To je za sramotu. To je jednostavno da se stide, a ne da obmanjuju javnost. Ako treba da dobiju dnevnicu, neka nađu neko drugo mesto da to odrade.
Zahvaljujem. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne.) `Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, Vladimir Orlić. Izvolite.
Pošto smo bili pozvani da se izjasnimo šta mi mislimo o amandmanu koji je predložila koleginica, evo ja vam kažem, ja ću za taj amandman da glasam. Nije to nikakav problem. Ko je u ovoj sali, u danu za glasanje, mogao je već da vidi da mi nemamo apsolutno nikakav problem da se i glasanjem, pored toga što ih obrazlažemo, izjasnimo o svojim amandmanima ili amandmanima svojih kolega. Nego, to je poslužilo kao svojevrsno opravdanje da se ovde raznorazne stvari izreknu i da se kaže nešto što, apsolutno smatram, ne bi smelo, jer nije dobro. Na temu uloge pojedinih što stranaka, što pojedinaca, političkih aktera, kako god hoćete, 90-ih godina, ne treba mi da ponovo trošimo vreme kako bi neke stvari objašnjavali, ali te stvari se znaju. Dakle, zna se tačno, i to je živa istina, da su neki koji sebe dan danas predstavljaju kao najveću moguću opoziciju u svemu u Srbiji, ili u tadašnjoj SFRJ, učestvovali u vlasti time što su davali, beše svojevremeno, dvojicu saveznih ministara, da su pregovarali sa režimom, koji danas ne mogu nikako da smisle, nakon uspešne kampanje, čini mi se, pod sloganom „pošteno“, da podele tu vlast. Dakle, onaj koji je pregovarao da bude premijer u toj tadašnjoj vlasti i toj tadašnjoj politici, nije samo zato što je tražio previše, izgubio je moralno pravo da posle govori kako se od nečega tu ograđuje. Kakvi su im bili originalni svetonadzori, to govore njihovi osnivači. Mislim da sam u njihovim nedeljnicima čitao šta je Čavoški pričao o tome, da su se oni u svom originalnom programu vezivali za pravo srpskog naroda da živi u onoj državi u kojoj želi i da može da zaokruži svoje istorijske teritorije, da ukoliko se neki drugi otcepe, srpski narod ima pravo da ostane deo druge celine. Danas, ti ljudi, čiji je to originalni stranački program, takve stavove proglašavaju za šta? Kako ono sami kažu, za ratno huškanje. Reč je o ljudima koji ne žele da budu korektni, ne žele da budu fer, da kažu da su neke stvari ispravne i da ne možete da prihvatite, samo zato što vam neko servira da te stvari nisu ispravne, jer je on jači i veći i on to tako vidi, da vi prihvatate da sami na sebe prosipate blato. Nisu tako razmišljali oduvek. Nije časno da se danas postavljaju drugačije. O podeli vlasti sa različitima, da, pričali smo mi mnogo puta. Nije u redu da se danas od toga ograđuju i govore – mi sa tim ništa nemamo. Koliko su samo puta, eto sredinom tih devedesetih, njihovi poslanici, njihovi predstavnici glasali za savezni budžet. Šta je to ako nije par ekselans dokaz da su u nečemu učestvovali, nešto podržavali. Zašto se sada od toga ograđuju? Što je danas sporno u jednom momentu podržati nešto što smatraš državnim i nacionalnim interesom? Od drugih stvari bi trebalo da se ograđuju. Dakle, ne da se brane od toga kada im se citira da su nekada njihovi predstavnici podržavali nečasno postupanje prema njihovoj zemlji, nego da se od toga danas ograde. To bi danas bio fer i korektan pristup. Znamo svi ko je 1999. godine izgovorio da je besmisleno zaustaviti kampanju bombardovanja ako to ne dovede do promene vlasti u Beogradu. Nije nešto što može čoveku da služi na ponos, ali tako je rečeno i znamo i ko je. Kada dođete do 2000-tih godina i pričom o dugovanjima i pričom o uslovima, vole neki mnogo da pričaju o apsolutnim brojevima. Ti neki koji mnogo vole da pričaju o apsolutnim bojevima nikako da kažu u apsolutnoj vrednosti koliko je iznosio dug u momentu kada su preuzeli državu. Pa da onda u istoj toj apsolutnoj vrednosti saopšte koliki su dug ostavili toj zemlji, a ne kako nam kad odgovara. Nekad nam odgovara da pričamo o apsolutnim iznosima, a nekad u relativnim. Ako mnogo vole apsolutne neka kažu, ali neće. Zašto? Zato što im ne odgovara, jer pokazuje strahovit podatak da su i pored toga što su imali mnogo toga da privatizuju i prodaju, to su i učinili, i mnoge milijarde na taj način obezbedili i pored toga što su se bavili otpisivanjima, pa i tu se u nekim milijardama računa, u apsolutnim brojevima ostavili veći dug nego ta decenija ratova, ta decenija sankcija, ta decenija propadanja. Šta to onda govori o njihovom uspehu? Da li zbog toga izbegavaju da se tim apsolutnim brojevima pohvale. Gde je Srbija danas i pitaju za njen rast? Srbija je u godinama kada u kontinuitetu ima pozitivan rast. Neka je i najmanji na svetu, neka je 0,01, ako je pozitivan bolji je od njihovog minus 3,1. Nemojte da se uopšte više vraćamo na tu temu, besmisleno je, a u kontinuitetu je i u plusu. Volite da se merimo po regionu. Pogledajte onda istraživanja Svetske banke o kojima je govorila koleginica Tomić, koleginica Vlahović i kolega Arsić, regionu Srbija doprinosi u zaposlenosti. Ceo region ima danas čime da se podiči zahvaljujući tome što tu zaposlenost Srbija ima u poslednjih tri ili četiri godine koliko je imala. Uporedite onda Srbiju, pa recimo po tom parametru, sa okolnim zemljama. Šta će da bude? Biće dobro. Pokazaće tamo te neke rang liste da je Srbija vanredno uspešna i na regionalnom nivou. Šteta je da se zbog sitne političke koristi ignorišu dobri rezultati za svoju zemlju. Loše je kada se ti rezultati nipodaštavaju. Ali, da upadnete u zamku, da sami sebe proglašavate za najgore, a niste, da sami sebe okrivljujete za nesreću koju su vam drugi izazvali pre dve decenije, a niste za nju realno krivi, e to je već zona onih otrova o kojima smo pričali. U zamku da bude generator te vrste otrova prema, prema svojoj zemlji, to ne sme sebi da dozvoli niko. Na prvom mestu narodni poslanik, ali nijedan građanin ove zemlje. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Orliću. (Goran Ćirić: Replika.) Nemate osnova za repliku, možete po amandmanu. Samo trenutak, pre vas se javio kolega Jovanović, jer vi ste najpre uputili pitanje poslanicima većine da li će podržati amandman, ja sada moram da omogućim njima da daju odgovor na postavljeno pitanje. Izvolite, kolega Jovanoviću.
Zahvaljujem se predsedavajući. Kada smo već kod amandmana koji je u svakom slučaju afirmativan, onda smo dužni da prokomentarišemo i nešto što je proisteklo kao posledica veoma neprincipijelne diskusije koju su vodili pojedini poslanici, odnosno preciznije da kažem jedan poslanik u ovom sazivu, odnosno na današnjoj raspravi. Gospodine predsedavajući, uvredljivo je, krajnje je uvredljivo za građane Srbije, pre svega savremenike devedesetih godina, a takvih je najviše upravo ovde i najviše među građanima Srbije uvredljivo je da se Srbija optuži za raspad Jugoslavije. Uvredljivo je da se neko poziva na ratno huškašku politiku, politiku koja je vodila jednom jedinom cilju, da se sačuva jedna država i da se u okviru te države sačuva srpski narod i da srpski narod ostane jedinstven, ne pocepan i ne ugnjetavan. Ako je to bio cilj da se amandmanom zloupotrebe istorijske činjenice, onda mi to ne smemo da dozvolimo. Istorijske činjenice su takve i neumitne da jednostavno moramo da kažemo svima istinu, a istina je sledeća – sankcije koje su postojale 90-ih godina nisu produkt bilo čega, osim onoga što je predstavljalo kreiranje politike, i to svetske politike protiv Srbije i protiv Jugoslavije. Mi ne smemo da dozvolimo da oni koji su doveli do petooktobarskih promena sa obećanjima koja su bila grandiozna, koja su bila obećanja koja će da vode u svetlu budućnost, dovela su do totalne propasti, dovela su najveću pošast na teritorije bivših republika SFRJ i direktno ugrožavanje Srbije. Zašto? Zbog toga što nijedno od datih obećanja nije ispunjeno, ali bukvalno nijedno, ni poboljšanje standarda stanovništva, ni povećanje plata, ni dovođenje investicija. Šta smo doživeli? Doživeli smo suštu suprotnost. Doživeli smo tendenciju da se na desetine hiljada privrednih društva pojavi u stečajnim postupcima kao stečajni dužnici, da se kroz privatizacije bud zašto prodaju i najveći giganti, koje mi danas oživljavamo, koje ova Vlada danas pokušava da spasi, od FAP-a pa nadalje. Doživeli smo situaciju u kojoj se upravo zarad jedne takve besmislene i monstruozne politike, naročito ekonomske politike, obogate oni koji su predstavljali čelnike petooktobarske vlasti. Na čiju štetu? Na štetu građana Republike Srbije. Danas slušamo tirade o tome da li je neko vodio ratnohuškačku politiku ili ne. To najbolje znaju građani Republike Srpske koji kažu Dejtonski sporazum je garancija postojanja Republike Srpske. Vens-Ovenov plan nije ratnohuškačka politika nego mirovna politika koja je vodila jednom jedinom cilju, a to je cilj da se prestane sa zločinima, bilo ko da ih pravi, da se prestane sa ratnim strahotama i da se uspostavi mir. Plan Z-4 u Republici Krajini nije ratnohuškačka politika. O čemu onda govorimo kada slušamo nešto što nema nikakve veze sa istinom, a još manje sa istorijom? Na kraju želim samo da se osvrnem još jednom na amandman. Koleginica Vlahović je zaista pogodila suštinu. Mi imamo razloga ne samo da podržimo i da glasamo za taj amandman i ne postoji nijedan jedini razlog da se dovodi u dilemu da li će se glasati ili neće, da li je to politička demagogija ili ne, da li je to nekakav politički manir ili ne. Ovaj amandman je nešto što se smatra afirmativnim, progresivnim i zaista je za podršku i za uvažavanje. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem, kolega Jovanoviću. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić, po amandmanu. Izvolite.
Traje ova rasprava. Meni je jasno i verovatno dobrom delu javnosti da je potrebno napraviti istorijsku reviziju i pogled ka 5. oktobru, a da 90-te godine u potpunosti zaboravimo. Mislim da je važno upravo iz naše odgovornosti u kojoj ne smemo da ponavljamo greške koje smo tada ponavljali 90-ih godina. Govorim o greškama o nespremnosti da se napravi dijalog tada najvažnijih predsednika republika SFRJ koji su imali svoje turneje, mnogi stariji pamte, po glavnim gradovima republika i nisu uspeli da ih tih turneja izađu sa nekim dogovorom koji će značiti mir na ovom prostoru. Mi znamo koliko nas je koštao taj sukob na Balkanu 90-ih godina. Mi znamo koliko nas je koštao i sadašnji ekonomski status socijalni i svaki drugi je u osnovi posledica onoga što smo doživeli 90-ih godina. Tačno je, 2000. godine nisu bile sjajne, ali kolega je pozvao da govorimo o apsolutnim brojevima, pa ću govoriti o tim apsolutnim brojevima u kojima ćemo definisati, i ne izbegavam to, šta je bilo između 90-ih, 2000. i 2012. godine. Javni dug 2000. godine iznosio je 15 milijardi evra, evo apsolutnog broja, učešće u BDP-u preko 200%, pošto je nivo BDP-a 2000. godine bio nešto iznad sedam milijardi evra, a danas je oko 35 ili nešto više, pet puta više. Da li vam je potreban neki podatak koji može da ilustruje da li je danas bolje ili je bilo bolje 1990. godine ili 2000. pogotovo? Dakle, 2000. godine sedam milijardi evra BDP-a, 15 milijardi evra javnog duga, učešće javnog duga u BDP-u više od 200%. Godina 2012, opet u apsolutnim brojevima, u junu mesecu kada ste preuzeli odgovornost i formirali Vladu taj javni dug je iznosio takođe 15 milijardi evra i učešće u BDP-u u tom trenutku je bilo negde oko 45-46%, na granici onoga što je definisao Zakon o budžetu i nivou mogućeg zaduženja i učešća javnog duga u BDP-u od 45%. To su apsolutni brojevi o kojima ne moramo da raspravljamo, naravno, interpretirajući ih različiti ljudi na različite načine. Još jednom, ovo je poziv svima nama u politici, u javnom govoru da ne šaljemo te strelice mržnje jer smo imali, nažalost, pre dva dana poruku jednog od naših poslanika, kolega, koji je pretio svojoj dvojici kolega da će udvostručiti svoje aktivnosti zbog kojih je osuđen i da će ih preklati. Evo, sedi jedan od tih kolega. Nažalost, ja nisam čuo osudu takvih pretnji i takvih reči. Ovde je ministar policije i ja njega pozivam da državni organi preduzmu mere zaštite naših kolega koje su doživele tu vrstu pretnji koju ja ne smatram bezazlenim, a ponajmanje su bezazlene za sve nas u javnosti Srbije jer ne želim da ponavljamo takve vrste grešaka, jer takve pretnje smo slušali i 90-ih godina i videli smo kakve su posledice za sve ljude na ovom prostoru. Borim se zbog toga da govorimo o tome otvoreno. Pozivam sve vas da reagujemo sa dovoljnim nivoom solidarnosti, ljudskosti u odbrani integriteta i bezbednosti svakog od nas pojedinačno. To su razlozi zbog kojih želim da razgovaramo o povišenom nivou odgovornosti kada razgovaramo o svim ovim temama.
Kolega Rističeviću, da li želite povredu Poslovnika ili po amandmanu? Povreda Poslovnika, izvolite.
Dame i gospodo, ponovo reklamiram član 107, povreda dostojanstva. Ovde je navedena visina duga, time je povređeno dostojanstvo. Nije rečeno da su nam ostavljene kamate od 1,1 milijarde godišnje, što znači za pet godina 5,5 milijardi. Nije rečeno da je potrošena komplet srpska privreda, što je povreda dostojanstva za 6,7 milijardi evra. Nije rečeno da je potrošena donatorska podrška koja je bila vredna 4,5 milijarde. Nije rečeno da je potrošen oprost duga Londonskog i Pariskog kluba koji je vredeo preko 4,5 milijarde, što je ukupno dodatnih 15,5 milijardi. Dakle, nisu oni ostavili dug od 17 milijardi, nego sa ovih 15,5 to je bilo 32,5 milijarde koje su potrošili u vreme kada je izneta 51 milijarda iz zemlja, zahvaljujući privatizacijama koje su bile po niskim cenama. Ovde je rečeno o 90-im, što je takođe povreda dostojanstva. Nisam ja, moja stranka je bila miroljubiva, pisao pisma Ratku Mladiću i ohrabrivao sukobe u Bosni i Hercegovini, pod znacima navoda, sokolio ga da odbrani što je trebalo da brani. Nisam ja stavio Perišića i Grubača u Saveznu vladu. Nisam ja stavio Radulovića u Vladu Slobodana Miloševića takođe. To su uradili oni. Nisam ja specijalni savetnik u Pošti. Pošta je javno preduzeće države Srbije koju kontroliše Vlada Republike Srbije. Nisam ja specijalni savetnik za 156.000, već prethodni govornik. On je vlast, ne ja. Hvala.
Zahvaljujem. Kolega Rističeviću, da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne) Povreda Poslovnika, narodni poslanik Milorad Mirčić.
Član 104, kada se poslanik uvredljivo obraća prema drugom kolegi. Malo pre smo čuli uvredu iznesenu u neistini i nepotpunom informisanju javnosti, kada je kolega rekao da je poslanik pretio dvojici kolega poslanika. Javnost zna, Vojislav Šešelj je više puta ponovio posle nepravedne presude u drugostepenom postupku da će taj zločin za koji je osuđen na desetogodišnju robiju ponovo da uradi, i to višestruko jačeg intenziteta. Zašto? Za one koji ne shvataju baš dobro, koji su dobronamerni pod znacima navoda, ako nije bilo nikakvog zločina i nema nikakav dokaz za taj zločin, šta je logičnije nego da se na tako ironičan način Vojislav Šešelj obrati tom Haškom tribunalu i tima koji su pomagali svesrdno Haški tribunal, kako bi izmislili da je bilo proterivanje Hrvata sa teritorije Republike Srbije? Svi znamo da toga nije bilo. To što neko ne shvata tu ironiju koju izražava Vojislav Šešelj ponižavajući ponovo, po ko zna koji put, Haški tribunal, a i one slugerante koji su trčali u Hrtkovce, izmišljali i plaćali razne svedoke, i njima se jasno obratio, da bi i na njima lično izvršio višestruko veći zločin koji je izvršio tako što su razmenom imovine Srbi i Hrvati iz Hrtkovaca jednostavno obezbedili sebi krov nad glavom, kako i kakvog kvaliteta, to nije bitno. Ali, suština je sledeća: obojica poslanika kojima je Vojislav Šešelj pretio i dalje se finansiraju iz istih izvora. Neka kažu koliko primaju novaca da bi pljuvali po Vojislavu Šešelju, a ponekad, kad im se nađe i Srbija.
Zahvaljujem, kolega Mirčiću. Da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne) Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik dr LJubica Mrdaković Todorović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik LJubica Mrdaković Todorović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Poštovani gospodine ministre Đorđeviću, koleginice i kolege narodni poslanici, imajući u vidu značaj i potrebu da se u okvirima našeg društva i njegovog socijalnog konteksta postave jaki temelji u procesu sprovođenja inicijative za inkluzivno obrazovanje građanstva, i u svrhu istrajavanja države u nameri da se i ubuduće ulažu napori da jedna esecijalno bitna stavka dobije pozitivan epilog, nastaviću sa dosadašnjom praksom insistiranja na delovanju u tom pravcu, gde god da se u zakonskim okvirima ukaže prostor za podsticanje i afirmisanje te sekvence. Naime, predloženi amandman, kao i amandmani koje sam predložila na ovaj Predlog zakona, imaju za cilj komplementiranje i kompaktnost već ustanovljenih stavki kvalitetno i prilično studiozno napisanog Predloga zakona. Inkluzivno obrazovanje je neophodan korak u razvoju društva baziranog na ljudskim pravima svih građana. Osnovna funkcija obrazovanja je priprema za život u zajednici. Ako neko počne da se obrazuje u uslovima izolacije u oskudnom, jednoličnom, izdvojenom i ograničenom iskustvenom prostoru, onda će osoba biti uskraćena za mogućnost da se ikada ravnopravno uključi u život zajednice, ali i zajednica će biti uskraćena u tom slučaju da pruži podršku onima kojima je to potrebno. Inkluzivno obrazovanje je deo šire strategije jednog društva koje promoviše da se stvori jedan svet mira, tolerancije, održivog korišćenja resursa, socijalne pravde, u kome su zadovoljena sva i svačija osnovna prava i potrebe. A da bi se to desilo, potrebno je uočiti prepreke i tražiti rešenja za njihovo prevazilaženje, u lokalnoj kulturi, u politikama, u praksi i osigurati neophodnu pomoć i resurse. Kada govorimo o Predlogu zakona o planskom sistemu Republike Srbije, moram da kažem da se rad lokalne samouprave u gradu Nišu odvija na četiri koloseka, a to je – podrška ulaganjima, strateško planiranje, unapređenje poslovnog okruženja i projekti. Za kraj, moram da kažem, predsedavajući, gospodine Milićeviću, veoma je bitno, čak najbitnije, u kakvom smo stanju i statusu zatekli grad Niš 2012. godine. Mislim da je neshvatljivo i nepojmivo da se minimizira to činjenično stanje. To vam je to kao i vođenje kućnog budžeta – ukoliko ste prezaduženi i imate crnu rupu u budžetu, imate haos u finansijama, javnim finansijama. Biram reči kojima ću da opišem stanje u javno-komunalnim preduzećima. Pomenuću, recimo, niški Dom zdravlja koji je nasledio 158 miliona duga i zaostalu jednu i po platu zaposlenim radnicima. Znači, trebalo je sve to dovesti u neko stanje, normale, da biste mogli da idete napred i na zdravim osnovama da gradite kuću. Hvala.
Zahvaljujem. Koleginice Pavlović, želite po amandmanu? Izvolite.
Podržala bih koleginicin amandman i ovo inkluzivno obrazovanje, i uopšte svaku vrstu obrazovanja koja može na bilo kom zakonu, pa i ovom zakonu o planiranju da se izradi. Međutim, mi smo danima pričali o dva člana, pa ćemo verovatno i sada pričati o dva člana zakona. Pričali smo o dva člana ličnog i celoživotnog obrazovanja. Ja bih zaista volela da podržim ovo što je koleginica rekla, međutim, smatram da bi reprezentativni primer tog celoživotnog obrazovanja i ličnog usavršavanja trebalo da bude Skupština Republike Srbije. Međutim, ja sam ovde lično nešto više od godinu dana, prošao mi je i pripravnički staž, kako bi to rekli u nekom preduzeću, i nisam ovde stekla nikakva znanja koja mogu da koriste nekom pristojnom čoveku. Znači, znanja koja sam ovde stekla i koja su za mene apsolutno neupotrebljiva znanja su - kako se vređaju kolege, kako se govori neistina, kako je moguće čak i pretiti nekome, kako se za ratne zločine kaže da neko ne kapira ironiju. Ja ne mogu da shvatim da ratni zločin i ironija uopšte mogu jedni sa drugima da budu u vezi. Zato bih molila da sve ovo što je koleginica rekla i što smo na prošloj sednici pričali, o ličnom i celoživotnom obrazovanju, ja ovde vidim u kakvoj formi je to lično i celoživotno obrazovanje poslanika i da mi budemo, kažem, taj reprezentativni primer građanima Srbije kako je to znanje ovde na najvišem nivou iskazano. Hvala vam puno.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Jović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Radoslav Jović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, na član 1. ovog zakona podneo sam amandman koji ima za cilj da podvuče značaj planiranja za razvoj sistema javnog zdravlja. Poznato je da kada govorimo o planiranju nekoliko važnih elemenata. Prvo, kadrovi, zatim prostor, oprema, potrošna sredstva i naravno standard zaposlenih u sistemu javnog zdravlja. Ako analiziramo sve ove elemente za koje očekujemo da će biti predmet realizovanja ovog zakona koji je pred nama, jasno je da smo u prethodnom periodu morali da u mnogo segmenata gasimo požar. Setimo se samo podatka da je pre dve godine prosek životnog doba zaposlenih u sistemu zdravstvene zaštite bio oko 55 godina. Naravno, da kada govorimo o tom elementu perspektiva razvoja zdravstva je bila dovedena u pitanje. Setimo se u kakvom su nam stanju bile ustanove, klinički centri, bolnice, domovi zdravlja. Dakle, i taj drugi element je bio veoma zapušten. Ako govorimo o opremi, setimo se takođe šta je sve nedostajalo od toga u našim zdravstvenim ustanovama. Naravno, i kada govorimo o potrošnim sredstvima setimo se da smo prošli kroz jedan period kada u našim zdravstvenim ustanovama nije bilo, nažalost, ni penicilina. Dakle, donošenje ovakvog zakona je sa aspekta razvoja sistema zdravstvene zaštite u Srbiji veoma važno, jer ćemo moći da planiramo sve ove elemente koje sam malopre pobrojao. Ne sme se više dozvoliti da bilo koji element, što utiče na sistem zdravstvene zaštite bude zapostavljen. U krajnjoj liniji i ovaj zakon doživljavam kao želju države, kao napore Vlade i Narodne skupštine da konačno uvedu planski sistem, sistem u kome će se jasno znati šta mi kao društvo želimo i koji će uvesti, makar nekoliko principa kao što su racionalnost, pravičnost, ravnomernost itd, u razvoju svih segmenata našeg društva. Nadam se da će većina mojih koleginica i kolega u Narodnoj skupštini podržati ovaj zakon i da ćemo konačno, zahvaljujući njemu i njegovoj realizaciji, dobiti državu kao dobrog domaćina koji će na racionalan način raspolagati o resursima kojim raspolaže. Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolega Joviću. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milimir Vujadinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Majkić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Aleksandra Majkić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, podnela sam amandman na član 1. Predloga zakona o planskom sistemu Republike Srbije radi dodatnog definisanja predmeta ovog zakona. S obzirom, da ovaj zakon koji je pred nama reguliše planski sistem Republike Srbije, odnosno unapređenje sistemom javnih politika, srednjoročno planiranje, planska dokumenta, tj. vrstu sadržinu i međusobnu usklađenost planskih dokumenata, smatrala sam da predmet ovog zakona posebno treba povezati sa unapređenjem pravosuđa u Republici Srbiji. Zašto nam je ovo bitno? Ovo nam je bitno pre svega zbog toga što je Republika Srbija otvorila i u pregovorima je sa EU u vezi sa Poglavljima 23. i 24. gde se upravo Poglavlje 23. odnosi na pravosuđe i osnovna prava, a između ostalog na reformu pravosuđa i antikorupcijsku politiku. Ali, ono što je za Republiku Srbiju treba da bude mnogo bitnije od ovog prvog razloga koji sam navela, to je da planski sistem pravosuđa treba napokon dovede do toga da sudijska funkcija može dostojanstveno da se vrši. Znači, ukoliko bi napravili novi planski sistem unapređenja pravosuđa treba da se prvo vidi kakvo je stanje koje se tiče resursa u pravosuđu. Da li su sudije dovoljno obučene da donose nezavisne presude, da li sudije dovoljno obučene da u potpunosti primene Zakon o elektronskoj upravi, koji smo nedavno usvojili, u kakvom su stanju zgrade gde se odvijaju suđenja, kakve su kancelarije u kojima su sudije sude, da li je potrebno plansko-investiciono ulaganje u te zgrade, a sa druge strane ukoliko država tim planskim sistemom omogući da sudije dostojanstveno vrše svoju funkciju i sudija sa druge strane treba da rade ono što je njihova osnovna dužnost i obaveza, a to je da samostalno i nezavisno sude uvek i ponovo treba insistirati na potpuno nezavisnosti sudova i da se napokon reši nelegalne privatizacije koje su iza nas. Zahvaljujem.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Izvolite kolega Palaliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, dosta se ovih dana raspravljalo o tome da li nam je uopšte potreban zakon o planskom sistemu Republike Srbije, da li nam je uopšte potrebno planiranje u državi. Ja želim da kažem da se upravo ovakvim jednim zakonom pokazuje koliko se ozbiljno promišlja o državi i koliko se konačno posle jednog perioda kada je država potpuno urušena, kada su sve njene institucije bile obezvređene, potcenjene, ponižene, počinje ozbiljno razmišljati i planirati. Ne govorim ovo slučajno i ne bez konkretnih primera u prethodnom periodu kada se pokazivalo kako je država funkcionisala i kako su se donosila planska dokumenta i zakoni i odluke, mogu da kažem, potpuno razroko u toj Vladi. Uzmite primer Vlade iz 2008. do 2012. godine koja je kao jedan od svojih glavnih ciljeva proglasila decentralizaciju. Tada se mnogo govorilo o decentralizaciji i to je tipičan primer zašto nam je potreban jedan ovakav zakon o planskom sistemu. Tadašnji ministar Mlađan Dinkić je govorio kako nam je potrebna decentralizacija, a u isto vreme su donošene odluke kojima su se umanjivala sredstva lokalnim samoupravama. Kada se govorilo o regionalnom razvoju, u isto vreme se donosio zakon o ukidanju sudova u pojedinim opštinama i na taj način su i sami investitori bežali iz tih opština. Prosto bio je jedan potpuni haos u Vladi, nikakve koordinacije, planiranja i zato smo došli u situaciju da su institucije urušene, da se država zadužila, da se izvršila reforma pravosuđa koja je potpuna obezvredila pravosudni sistem, da je država postala plen i da su se zapošljavali isključivo po partijskom principu i da je na svaki mogući način država bila na kolenima. Ovaj zakon donosi koordinaciju planiranja. Ovaj zakon pokazuje da je država jedan jedinstveni sistem i da sve javne politike moraju biti usklađene i samo tako država može biti jaka i samo tako možemo krenuti u novi ekonomski razvoj i privlačenju novih investicija. Hvala.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik doc. dr Mihailo Jokić. Izvolite kolega Jokiću.
Poštovani predsedavajući, ministre, mi smo u svom ekonomskom razvoju došli do trenutka kada moramo planirati na duge staze, moramo praviti trogodišnje i petogodišnje planove, kao što smo to nekada radili 80-ih godina. Vreme koje je iza nas je bilo takvo kakvo je. Mi se moramo okrenuti novoj ulozi republičke administracije ili javne uprave koja mora biti kreator javne politike. Ta javna politika mora biti usaglašena sa planiranjem budžeta. Potrebno je usaglašavanje svih subjekata koji učestvuju u planiranju i u ekonomskom razvoju, mislim na javnu upravu republičku, na lokalnu upravu, mislim na mesne zajednice, sve do samog građanina, a sve to da bi bilo bolje građanima i da bi imali efikasniji i brži ekonomski razvoj. Posebno za efikasnost u toj ekonomiji, politici, vrlo je bita uloga Vlade. Vlada je to iskazala tako što je formirala Kancelariju za e-upravu i informacione tehnologije. Ja sam o tome govorio da je to urađeno tako dobro da su odabrani pravi ljudi, da su početni rezultati bili tako uspešni i vidljivi, da je naša Kancelarija za e-upravu i IT dobila svetsku nagradu UN, što je garant da će e-uprava doprineti da taj ekonomski razvoj bude još efikasniji, o čemu sam ja govorio u svom amandmanu. Zato je potrebno da otvorimo i tržište otvorenih podataka. Tržište otvorenih podataka je danas velika sirovina IT industrije i mi moramo o tome povesti računa i dalje nastaviti sa razvojem te e-uprave i to će biti garant da ćemo svakog dana imati sve bolje rezultate i da će građani živeti sve bolje i bolje.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Mitrović. Reč ima narodni poslanik Nenad Mitrović.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, na Predlog zakona o planskom sistemu Republike Srbije podneo sam amandman na član 1. Predloga zakona, gde se kaže da se dodaje stav 2, koji glasi: „Planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije s posebnim osvrtom na stabilnost kursa dinara“. Ovim zakonom u članu 1. uređuje se planski sistem Republike Srbije, tj. upravljanje sistemom javnih politika i srednjeročno planiranje, vrste i sadržina planskih dokumenata koje u skladu sa svojim nadležnostima predlažu, usvajaju i sprovode učesnici u planskom sistemu. Razlog za donošenje jednog ovakvog zakona je potreba da se uspostavi efikasan, transparentan, koordinisan i realističan sistem planiranja Republike Srbije, autonomnih pokrajina i jedinica lokalne samouprave koji pokriva sve ključne aspekte socijalne i ekonomske razvojne politike i regionalnog i prostornog razvoja, uz optimalno korišćenje budžetskih sredstava, obezbeđenje održivog rasta i razvoja Republike Srbije, uključujući autonomne pokrajine i lokalne samouprave. Ovim zakonom se postiže efikasan planski sistem, da se naročito zna šta je planirano u pogledu javnih politika. Ovim zakonom ostvarujemo zajedničko planiranje javnih politika, ali i realizaciju planiranog, pa da na taj način pomažemo razvoju slabo razvijenih i nerazvijenih opština u Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik primarijus dr Milovan Krivokapić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Milovan Krivokapić. Izvolite.
Hvala lepo. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, na član 1. ovog zakona podneo sam amandman kojim se dodaje stav 2. koji glasi: „Planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije s posebnim akcentom na nerazvijene opštine“. Članom 1. je definisano šta se uređuje planskim sistemom Republike Srbije, odnosno upravljanje sistemom javnih politika i srednjeročno planiranje. Znamo da se pod pojmom javne politike podrazumevaju pravci delovanja Republike Srbije i pravci delovanja autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave. Pripremajući amandmane, pažljivo sam analizirao ovaj predlog zakona i mišljenja sam da isti rešava mnoge nagomilane probleme i ide u susret potrebama sadašnjosti, tako da se ne ugrožava mogućnost budućih generacija da zadovolje sopstvene potrebe, čak naprotiv, postavlja im odličnu osnovu za budući napredak. Uspostavljanje planskog sistema, između ostalog, omogućava stalni ekonomski rast i dugoročno bolje korišćenje resursa, što za posledicu svakako ima smanjenje siromaštva. Zakon o planskom sistemu omogućava praćenje aktuelnih trendova i zahteva, i što je najbitnije, rešava probleme iz prošlosti, kao što je polarizacija razvijenih i nerazvijenih područja, gde populacija i druge regionalne neravnomernosti koje su svakim danom dolazile sve više do izražaja. Dakle, donošenjem i primenom Zakona o planskom sistemu utvrđuje se i sprovodi javna politika, a u cilju uspostavljanja efikasnog planskog sistema i stimulativnog regulatornog okvira na svim nivoima, što je jedini pravilan pristup ako želimo da ostvarimo suštinski i sistemski napredak, a samim tim se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije sa posebnim akcentom na nerazvijene opštine, što je dodatno definisano u podnetom amandmanu na član 1. Hvala lepo.
Zahvaljujem, dr Krivokapiću. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Orlić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala lepo. Dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom podvlači se značaj pitanja razvoja. Razvoj je u tesnoj vezi sa ukupnim privrednim prilikama u zemlji i naravno, u tesnoj vezi sa pitanjem zaposlenosti, odnosno pitanjima proizvodnje. Danas se tokom ove skupštinske rasprave nekoliko puta postavio znak pitanja šta je moguće u Srbiji proizvoditi danas, za šta mi imamo kapacitete, znanja i mogućnosti. Pa, zaista činjenica jeste, mnogo toga Srbija danas može, zaista, mnogo toga može, mnogo više od onoga što obično ljudi imaju u vidu kada govore o proizvodnji u našoj zemlji. Prisutni ministar inače ništa nije pogrešio. Srbija danas može da izvozi male avione, i to i čini. U reakciji na onu vest koju je neko komentarisao danas, eto, izvezlo je jedno preduzeće dva aviona, dva samo u SAD, ukupno, čini mi se, podatak je – više od 160 na različite krajeve sveta. Pedesetak zemalja je ukupno u pitanju. To je, zaista, u Srbiji moguće. To je realnost. Ali, obratite pažnju, dame i gospodo, reč je o privatnom sektoru i upravo tamo gde mi želimo da postignemo najbolje moguće efekte, to je da podstaknemo privatnu inicijativu, tu se takve stvari dešavaju. To nije nikakva fantazija, nikakva bajka. To je moguće. I, da, postoje i naučni instituti koji danas rade ozbiljne stvari, koji rade sa savremenim tehnologijama. Da, postoje i privatni instituti u tom smeru. I, da, tamo gde je potrebno, Srbija danas ima sredstva da te dobre procese podstakne, između ostalog, podstakne i subvencijama. Da je činjenica da mi te programe ne samo na osnovu onoga što kaže slovo zakona, već i u praksi realizujemo sa podjednakim uvažavanjem i domaćih i stranih investitora, neko je postavio pitanje – dajte odnose. Zvanični izveštaji od prošle godine kažu – ukupno oko 180 takvih programa za strani kapital, odnosno oko 150, ako ne grešim, za izvorno domaći. Dakle, kao što se vidi, i neka formalna, suvoparna statistika govori da tu nikakvih potcenjivanja jednih u odnosu na druge nema. Na taj način mi i povećavamo zaposlenost, mi i smanjujemo javni dug u onim relativnim odnosima, pa i u apsolutnim odnosima, malopre kada neki nisu hteli da daju informaciju do kraja, onih 17,7 milijardi javnog duga na kraju 2012. godine, što je bilo sve samo ne dobar rezultat, danas će moći da se savlada, pa i onaj relativni odnos pada već drugu godinu zaredom, mnogo ranije nego što je predviđeno i Srbija zaista postaje uspešno mesto, dobro mesto za život, sve suprotno od neuspešne DOS palanke kakva je bila nekada. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Tanja Tomašević Damnjanović. Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine ministre, kolege i koleginice narodni poslanici, u članu 1. Predloga zakona propisano je da se ovim zakonom uređuje planski sistem Republike Srbije, odnosno upravljanje sistemom javnih politika i srednjoročno planiranje, vrste i sadržina planskih dokumenata, koje u skladu sa svojim nadležnostima predlažu, usvajaju i sprovode učesnici u planskom sistemu, međusobna usklađenost planskih dokumenata, postupak utvrđivanja i sprovođenje javnih politika i obaveze izveštavanja o sprovođenju planskih dokumenata, kao i shodna primena obaveza sprovođenja analiza efekata na propise i na vrednovanje učinaka tih propisa. Ja sam podnela amandman kojim se u članu 1. dodaje stav 2. da se planskim sistemom Republike Srbije afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije, a sa posebnim osvrtom na unapređenje pravosudnih institucija. Svakako je za sveukupni razvoj Republike Srbije veoma važno funkcionisanje pravosudnog sistema i rad na unapređenju pravosudnih institucija. Srbija je u tom cilju donela racionalnu Strategiju reforme pravosuđa za period od 2013. do 2018. godine, kojom je usledila faza unapređenja, odnosno preciznog definisanja usvojenog pravnog okvira, institucionalno i profesionalno jačanje kapaciteta novoformiranih institucija Visokog saveta sudstva, Državnog veća tužilaca, Pravosudne akademije, kao i povezivanje procesa reforme pravosuđa sa procesom evropskih integracija. Strategija jeste odgovor na izazove za unapređenje sistema pravosuđa i pokazala je spremnost države da odgovori na zahteve građana za poštovanje vladavine prava i nezavisnim, nepristrasnim, odgovornim i efikasnim pravosudnim sistemom. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Jolović. Reč ima narodni poslanik Nikola Jolović.
Zahvaljujem. Uvaženi ministre, planskim sistemom Republike Srbije unapređuje se upravljanje sistemom javnih politika i srednjoročno planiranje, vrsta i sadržina planskih dokumenata koje u skladu sa svojim nadležnostima predlažu, usvajaju i sprovode učesnici u planskom sistemu, međusobna usklađenost planskih dokumenata, postupak utvrđivanja i sprovođenja javnih politika i obaveza izveštavanja o sprovođenju planskih dokumenata, kao i shodna primena obaveza sprovođenja analize efekata na propise i na vrednovanje učinaka tih propisa. Međutim, u članu ovog predloga zakona nije precizirano na koji način će se sprovoditi planiranje, tj. kako će planska dokumenta upotrebljavati u cilju razvoja Republike Srbije. Ovim amandmanom dopunjuje se član ovog predloga zakona, gde se precizno definiše da je jedan od zadataka planskog sistema afirmacija sveukupnog razvoja Republike Srbije, bolji pristup ekonomskim resursima. Pored ostalih načela koja bliže određuju način funkcionisanja planskih dokumenata, iskorišćenost ekonomskih resursa jeste jedan od polaznih osnova za formiranje planskog sistema koji postavlja ciljeve, utvrđuje prioritete javnih politika, odnosno planira mere i aktivnosti za njihovo dostizanje u okvirima svojih nadležnosti i u vezi sa svojim funkcionisanjem. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Zoran Dragišić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Stanislava Janošević. Reč ima narodni poslanik Stanislava Janošević.
Zahvaljujem, predsedavajući. Ispred nas je veoma bitan period, period izrade daljeg plana razvoja Republike Srbije. Neophodno je da utvrdimo prioritetne ciljeve u razvoju Republike Srbije, što se odnosi na korišćenje sredstava EU i razvojnih fondova koji će nam pomoći. Kao država koja strpljivo i dobro napreduje ka ulasku u EU, otvaraju nam se mnoga vrata i mi želimo da svoj poslovni ambijent učinimo što atraktivnijim za investitore i samim tim imamo mogućnost korišćenja evropskih fondova. Čelnici grada Zrenjanina prepoznali su pozitivne efekte prekogranične saradnje sa Rumunijom i korišćenjem IPA fondova grad Zrenjanin je donirao Policijskoj upravi u Zrenjaninu vatrogasna vozila i pomoćne čamce u iznosu od 500.000 evra. To je izvanredan primer projekta rada policije u zajednici o čemu ministar Stefanović govori i ovom prilikom apelujem da i druge lokalne samouprave prate ovaj primer. Odlično se borimo protiv kriminala. NJegova stopa prisutnosti u društvu je sve manja. Međutim, negde moramo voditi računa i o ovim vanrednim situacijama koje mogu biti izazvane nekim elementarnim nepogodama. Moram, između ostalog, napomenuti da Kancelarija za mlade u Zrenjaninu ima izuzetnu saradnju sa MUP, Policijskom upravom u Zrenjaninu, kao i žandarmerijom. Oni zajedno organizuju mnoge obuke, edukacije, simulacije događaja, što nas dodatno čini sigurnijim i negde, ono što je pohvalno u celoj ovoj priči, je da se održavaju mnoge humanitarne utakmice koje su uglavnom revijalnog karaktera. Za svaku pohvalu je kada imate tim koji paralelno vodi računa o obrazovanju, zdravstvu, o bezbednosti i privredi, stoga podnosim ovaj amandman koji će dopuniti sveobuhvatni razvoj Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Veljković. Reč ima narodni poslanik Dragan Veljković.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, odredbom člana 1. predloženog Zakona o planskom sistemu Republike Srbije utvrđen je predmet zakona kojim se uređuje planski sistem Republike Srbije kroz propisivanje formata i obavezne sadržine različitih planskih dokumenata, obezbeđivanje i povezivanje javnih politika, obavezu praćenja i vrednovanja usvojenih javnih politika i propisa, uspostavu jedinstvenog informacionog sistema, kao i obavezu sprovođenja konsultacija prilikom izrade dokumenata javnih politika i propisa. Ovako definisan predmet zakona ima za primaran cilj uspostavljanje efikasnog, transparentnog, koordinisanog sistema planiranja Republike Srbije, autonomnih pokrajina i jedinica lokalnih samouprava. Predloženim amandmanom kojim se dodaje stav 2. dodatno se definiše predmet zakona i odnosi se na sveobuhvatan razvoj Republike Srbije sa posebnim osvrtom na prava raseljenih lica. Poštovane kolege, konflikti u regionu su doveli Republiku Srbiju na prvo mesto u Evropi po broju izbeglica i raseljenih lica. Nakon NATO agresije 1999. godine i ulaska KFOR na prostor KiM više od 200.000 Srba i ostalih nealbanaca bilo je prisiljeno da napusti svoja prebivališta, dok je dodatnih 20.000 lica raseljeno u martovskom pogromu 2004. godine, pri čemu treba istaći činjenicu da uprkos prisustva međunarodne zajednice ne postoje adekvatni bezbednosni uslovi za povratak, niti je osiguran pristup pravima, tako da se u proteklom periodu vratio zanemarljiv broj raseljenih lica, od čega je manje od 5% ostvarilo održiv povratak. Ova migracija je dovela do novog opterećenja Srbije u kojoj se već nalazilo više od pola miliona izbeglica iz Hrvatske i Bosne i Hercegovine. Republika Srbija u saradnji sa različitim subjektima na međunarodnom i nacionalnom nivou obezbedila je izbeglicama trajna, održiva i primerena rešenja kroz pristup svim pravima, uslugama i resursima na jednakim osnovama kao državljanima Republike Srbije, a interno raseljenim licima efektivno poboljšanje uslova života u toku raseljenja i potpunu socijalnu uključenost. U tom kontekstu apostrofiram činjenicu da je za obezbeđivanje prihvata i zbrinjavanja izbeglica i raseljenih lica Republika Srbija obezbedila više od 260 miliona evra iz sopstvenog budžeta, i to 42 miliona za smeštaj u kolektivne centre i socijalna davanja, 72 miliona za zdravstvenu zaštitu i 150 miliona za obrazovanje. Osim prema hiljadama izbeglica i interno raseljenih lica, Republika Srbija je pokazala humanost i poštovanje međunarodnih standarda prema više od milion migranata iz Azije i Afrike koji su prešli preko teritorije Republike Srbije, kao i prema onima koji su trenutno smešteni u prihvatnim centrima za azil. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Stanija Kompirović. Reč ima narodni poslanik Stanija Kompirović.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se nalazi Predlog zakona o planskom sistemu Republike Srbije, kao i niz predloga o izmenama i dopunama zakona o finansijskom značaju koje Srbija kao zemlja treba da donese da bi postala ravnopravna članica zajednice evropskih naroda, a koji će omogućiti efikasniji rad, rezultate i značaj u primeni istih. Predlog zakona o planskom sistemu Republike Srbije izdvojen kao veoma bitan i razlog za donošenje ovog zakona je potreba da se uspostavi efikasan, transparentan i realističan sistem planiranja Republike Srbije, autonomnih pokrajina i jedinica lokalnih samouprava koji pokriva sve aspekte socijalne, ekonomske i razvojne politike i obezbediće određivanje rasta i razvoja i efikasnost sprovođenja pristupa EU. Podnosim amandman u članu 1. Predlog zakona i dodajem stav koji glasi – Planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije sa posebnim osvrtom na unapređenje pravosuđa. Veliki su napor uložili naš predsednik, naša Vlada da bi se podigli sa dna i u tome su uspeli. Srbija ima svoj cilj, prioritet i rezultate kojima može da se pohvali. Građani su tražili rad i pristali na teške mere štednje da bi se podigli na lestvicu više, kako bi naša država bila bolja i kako bi se u njoj bolje živelo. Srbija radi i gradi i ne želi više nazad. Idemo putem boljeg i napred. Uspeli smo da stvorimo stabilnost, očuvamo je, jer stabilnost, ekonomska, regionalna i politička su uslov za nove investicije. Bez stabilnosti ne bi bilo stranih ni domaćih investitora. Stabilnost je prva i neophodna mera ka budućnosti. Dovela je do otvaranja novih fabrika, novih radnih mesta. Samo u periodu od 2014. do 2016. godine otvoreno je 124 hiljade novih radnih mesta, što je omogućilo i bolji život, standard naših građana. Danas ima međunarodni ugled, poštovanje za našu zemlju, koja je nezavisna i koja je suverena, kojoj se veruje i koja je pouzdan partner svojim prijateljima. Da je tako potvrđuju investicije iz regiona, Evrope i celog sveta. Srbija postaje značajan regionalni činilac. Mi smo protekle tri godine privukli sedam milijardi evra stranih investicija, a sada se najavljuju i dve veoma značajne investicije u automobilskoj industriji, a to je u Čačku i u Vojvodini, i time otvaramo prostor za nova radna mesta. Zato je korist od strane investitora očigledan i izvestan, sa jedne strane radna mesta, a sa druge strane, sve to dovodi do ekonomskog rasta naše zemlje. Značaj svega toga je i stabilna valuta i niska inflacija, za koju je pored Vlade Srbije značajna i NBS i guvernerka, te građani Srbije imaju sigurnost i mogućnost da planiraju i misle na svoju budućnost. Narodna banka Srbije oduzela je dozvolu za rad „Jugobanci“ AD Kosovska Mitrovica, zbog likvidnosti, jer banka već duži vremenski period ne ispunjava uslove koje propisuje NBS, imovinu i obaveze, kao i preuzete i zaposlene radnike preuzela je Banka „Poštanska štedionica“, pa tako zaposleni i klijenti su dobili svoje olakšanje. To je dokaz koliko naš predsednik i Vlada misle o svakom pojedincu i opstanku i ostanku na KiM. Znamo da najveći teret nosi naš predsednik, pa smo mu zahvalni za mir i stabilnost, a radnici i zaposleni u „Jugobanci“ su zahvalni zato što su nastavili sa svojim radom i imaju mogućnost da i dalje obezbeđuju svoje porodice i njihov opstanak. Sa takvom stabilnošću idemo u budućnost, da gradimo i podignemo životni standard i unapredimo naše sistem. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Milena Turk. Reč ima narodni poslanik Milena Turk. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, podnela sam amandman na član 1. zakona o planskom sistemu, koji za cilj ima dodatno definisanje predmeta ovog zakona. Ukoliko govorimo o planskom, promišljenom, realnom i iznad svega održivom razvoju svih naših krajeva, svih naših okruga u Republici Srbiji moramo imati na umu sve segmente koji omogućavaju i obezbeđuju upravo ovakav proces, pre svega mislim na Vladu Republike Srbije, na lokalne samouprave, na državni sistem, koji je efikasan, na zakonsku regulativu, na ono što planiramo i pišemo kroz projekte. Celina je sastavljena od delova i oni moraju funkcionisati besprekorno. Pokazalo se u proteklim godinama koje su to kritične tačke i tokom reformskih procesa upravo se na tim tačkama stavljamo akcenat i upravo je tu vršena reforma državne uprave. Cilj je da državna uprava bude efikasna, da radi sa što manje troškova i da bude, zapravo, servis građana i da čini sve da omogući da se radi na industrijskim zonama, da se razvijamo i da stvorimo preduslove za razvoj i da nam dolaze strani investitori koji će otvoriti nova radna mesta. Za sve ove procese bila je potrebna iznad svega volja, volja da se sagledaju problemi, da se sa problemima uhvati u koštac i da se oni prepoznaju i da krenu da se rešavaju. Kroz jedan konkretan primer, a to je ono što su imale sve lokalne samouprave kao zadatak, to je zapravo prevođenje matičnih knjiga u elektronski oblik, moglo se zapravo videti kako su opštine godinama tavorile i stagnirale i nisu obavljale svoje zadatke. Konkretno, opština Trstenik je od 2009. godine do 2016. godine svega 5% ovakvih matičnih knjiga unelo u elektronski oblik, navođeni smo kao loš primer. Međutim, dolaskom SNS, nabavkom opreme i angažovanjem kadrova ovaj zadatak je ispunjen. Mi smo došli do 80% i to je jasan pokazatelj kako uz dobru organizaciju, dobru volju mogu stvari da se pokrenu i da se zapravo promene. Sve ove naše reforme, svi ovi naši napori su zapravo uvek prepoznati i pohvaljeni. Uz sve te reformske procese i zakone koje menjamo, uz maksimalno iskorišćenje našeg potencijala koji imamo i trošenje budžetskih sredstava, zaista možemo postići rezultate. Svedoci smo da su ranije režimi ulagali isključivo u politički podobne opštine, dok su ostali krajevi ostajali zapostavljeni i zanemareni. Ono što sada radi Vlada Republike Srbije i Aleksandar Vučić je upravo ono što nam je potrebno. Ulaže se u sve krajeve ravnomerno, ulaže se i u obrazovanje, ulaže se i u zdravstvo i u samu rekonstrukciju, ali i izgradnju novih objekata i, ono što je najvažnije, radi se na dovođenju investitora i otvaranju novih radnih mesta. Dakle, uvek naglašavam to, uz jednu koordinisano, plansko, iznad svega domaćinsko planiranje možemo se nadati razvoju i oporavku naše zemlje. Hvala.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15.15 časova. Zahvaljujem.
Nastavljamo sa današnjim radom. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, primili ste izveštaj Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, koji je utvrdio da je nastupanje smrti narodnog poslanika Zorana Krasića, nastupio slučaj iz člana 88. stava 1. tačka 8. Zakona o izboru narodnih poslanika, pa predlaže da Narodna skupština, u smislu člana 88. stava 3. i 4. istog zakona, konstatuje prestanak mandata ovom narodnom poslaniku. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 8. i stav 3. i 4. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština na predlog Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja konstatuje da je prestao mandat pre isteka vremena na koje je izbran, narodnom poslaniku Zoranu Krasiću, danom nastupanja smrti. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Petković. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vladimir Petković. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 1. Predloga zakona o planskom sistemu Republike Srbije za koji smatram da bi bio potpun i sveobuhvatan kada bi u stavu 2. __ predloženog amandmana. Naime, u okviru osnovnih odredbi zakona a koje se tiču predmeta uređivanja istog člana 1. glasi – predloženim zakonom se uređuje planski sistem Republike Srbije odnosno upravljanje sistemom javnih politika i srednjoročno planiranje, vrste i sadržina planskih dokumenata koje u skladu sa svojim nadležnostima predlažu, usvajaju i sprovode učesnici u planskom sistemu, međusobna usklađenost planskih dokumenata, postupak utvrđivanja i sprovođenja javnih politika i obaveza, izveštavanje na sprovođenju planskih dokumenata, kao i shodna primena obaveza sprovođenja analize efekata na propise i na vrednovanje učinka istih propisa. Lično smatram da bi celishodnost ovog člana bila sveobuhvatna kada bi u stavu 2. u okviru svoje pune sadržine bio obuhvaćen proces digitalizacije. Dame i gospodo, ovo je doba digitalizacije. Broj digitalnih uređaja, sistema i aplikacija koje trenutno utiču na naše živote je vrlo i veoma veliki i nema kraja listi novih. Digitalizacija je prioritet Vlade Republike Srbije kao prvorazredni društveni proces, a ne samo kao prost tehničko-tehnološki razvoj. Prednost za donošenje ovog zakona je potreba da se uspostavi efikasan transparentan, koordinisan i realističan sistem planiranja Republike Srbije, AP, jedinica lokalne samouprave, koji pokriva sve ključne aspekte socijalne i ekonomske razvojne politike i regionalnog i prostornog razvoja uz optimalno korišćenje budžetskih sredstava, obezbeđenje održivog rasta i razvoja Republike Srbije i digitalizaciju javne uprave i kompletnog državnog aparata, kako same Republike, tako i AP i jedinice lokalne samouprave, kao efikasno sprovođenje procesa pristupanja EU. Na kraju želim da istaknem da podržavam rad Vlade a posebno rad i požrtvovanje predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Darko Laketić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Žarko Mićin. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milija Miletić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milija Miletić.
Zahvaljujem se uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre, kolege poslanici, građani Srbije, ja sam u okviru svog angažovanja i kao poslanik koji je izabran sa liste SNS, ali kao poslanik koji predstavlja u Skupštini Republike Srbije Ujedinjenu seljačku stranku, podneo amandman na Zakon o planskom sistemu Republike Srbije na član 1. gde sam stavio akcenat na nedovoljno razvijena područja. Ja uvek u svom govoru govorim o nedovoljno razvijenim područjima, baš zbog toga što dolazim iz jedne opštine koja je nerazvijena a na jugoistoku Srbije je. Očekujem da u narednom periodu i Vlada Republike Srbije a i naš predsednik koji je kao premijer u prethodnom periodu radio na razvoju jugoistoka Srbije, na razvoju malih opština i na razvoju poljoprivrede. Ovog trenutka ću se osvrnuti baš na poljoprivredu jer sam siguran da najveća šansa našeg razvoja jugoistoka Srbije jeste u sistematskim aktivnostima razvoja poljoprivrede, angažovanju poljoprivrede, subvencije u poljoprivredi. Očekujem da ćemo u Svrljigu, u Beloj Palanci, u Gadžinom Hanu i u tim opštinama još više ulagati i obećavati, odnosno davati sredstva kojima možemo da obezbedimo bolji život svih građana u tim opštinama. Očekujem da ćemo u narednom periodu uspeti da promenimo pravilnik koji je bio donet u Ministarstvu za poljoprivredu, za mala gazdinstva i da obezbedimo bolje uslove za te naše poljoprivredne proizvođače. Očekujem da ćemo i sada vrlo brzo isplatiti premiju za mleko treći kvartal. Siguran sam i da Vlada Republike Srbije na čelu sa našom premijerkom Anom i naš predsednik i svi ministri imaju veliki akcenat i veliku obavezu i svi radimo na tome da radimo na prosperitetu i razvoju nerazvijenih područja iz kojeg ja dolazim. Pozivam sve poslanike da glasaju za moj amandman, jer sam siguran da ćemo svi raditi da obezbedimo bolji život svim ljudima, sa posebnim akcentom na nedovoljno razvijena područja.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Krsto Janjušević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Krsto Janjušević.
Hvala predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici, Zakon o planskom sistemu Republike Srbije svakako u funkciji ekonomskog razvoja i u javnoj raspravi koja je prethodila ovom Predlogu zakona svoje primedbe, sugestije i predloge je dalo preko 170 predstavnika organa državne uprave, lokalne samouprave, nevladinih organizacija, stručnjaka iz ove oblasti i drugih zainteresovanih i negde su imali zajednički stav da je ovaj zakon neophodan za uvođenje jednog višeg nivoa reda u planskom sistemu Republike Srbije, sa ciljem koordinacije i kontinuiteta u planiranju, u donošenju i realizaciji, a samim tim i praćenju realizacije dokumenata javnih politika Republike Srbije. Svi oni procesi Vlade Republike Srbije, lokalnih samouprava, pokrajinskih institucija, koji doprinose ekonomskom razvoju. Dakle, to je ona politika koja je stopu nezaposlenosti od 23,9% 2012. godine dovela do 12% 2017. godine, a od 2018. do 2020. godine se očekuje i ispod 8%. To je ona politika koja donosi napredak na svakom polju, a to nije ona politika koja se sastoji u onom amandmanu koji opisan kao najbolji – briše se, 400.000 radnih mesta od 2008. do 2012. godine – briše se, ideja za novi lokalni, magistralni autoput – briše se, ideja za ulaganje u zdravstvo, u obrazovanje – briše se. I mi smo se sa takvom politikom davno mimoišli na jednoj raskrsnici, mi u budućnost, a oni u prošlost. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Svetlana Nikolić Pavlović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom predlažem da se u članu 1. Predloga zakona doda stav 2. koji glasi – planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije sa posebnim osvrtom na unapređenje medicinskih ustanova. Ovim amandmanom se dodatno definiše predmet ovog Predloga zakona. Ubrzani proces tranzicije kroz koji prolazi naša zemlja na putu ka EU, pokazao se kao svojevrstni test za svaku instituciju, uključujući i zdravstvenu koja mora da dokaže da je dovoljno sposobna i profesionalna da odgovori na visoko postavljene standarde koji podrazumevaju svakodnevno potvrđivanje i kontrolu kvaliteta rada. Zavod za javno zdravlje Ćuprija, Pomoravlje u Ćupriji čiji je osnovni zadatak promocija i zaštita zdravlja svakog žitelja Pomoravskog okruga, mora u potpunosti istrajati na putu prilagođavanja i usvajanja evropskih principa i metoda rada, koji mu obezbeđuju da ostane ne zaobilazna institucija u sistemu zdravstvene zaštite i zaštite životne sredine. Zavod je preventivna zdravstvena ustanova koja je u svojoj istoriji u više navrata menjala i organizacionu strukturu. Istovremeno, od osnivanja 1954. godine, Zavod za javno zdravlje Ćuprija, Pomoravlje u Ćupriji beleži uzlazni trend razvoja koji je rezultirao usložnjavanjem i povećanjem obima rada, kadrovskim jačanjem, opremanjem, uvođenje novih laboratorijskih i drugih metoda i standarda kvaliteta, pri tome nisu zanemareni uslovi rada i standard radnika. Pri tome nisu zanemareni uslovi rada i standard radnika. Zahvaljujući velikom angažovanju zaposlenih i posvećenosti poslu i kući kojoj pripadaju, Zavod je prerastao u respektibilnu instituciju u većini oblasti kojima se bavi. Dalji razvoj Zavoda kao zdravstvene ustanove, sa ulogom unutar zdravstvenog sistema Pomoravskog okruga, pre svega koordinativnom i promotivno javnom zdravstvenom, je moguća u potpunosti samo kroz realizaciju opštih i posebnih ciljeva razvoja. Opšti ciljevi razvoja Zavoda u budućem periodu biće: održavanje uzlaznog trenda razvoja Zavoda, obezbeđivanje uslova za održivo finansiranje, unapređenje kvaliteta i efikasnosti i svih aktivnosti u domenu javnog zdravlja, razvoj promocije zdravlja, prevencije bolesti i zaštite životne sredine, očuvanje i unapređivanje zdravlja stanovnika Pomoravskog okruga, smanjenje incidence i prevalence, najznačajnijih oboljenja i stanja i redukovanje najvažnijih faktora rizika. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Jelena Mijatović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Mladen Lukić. Da li neko želi reč? Kolega Lukiću, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, koleginice i kolege, pravilnom koordinacijom između lokalne samouprave i republičkih organa u procesu delovanja u određenim oblastima radi postizanja željenih ciljeva moguće je da republički organi imaju uvid u potrebu sveukupnog razvoja Srbije, odnosno svakog njenog dela teritorije, tako da nijedna lokalna samouprava ne bude zapostavljena prilikom petogodišnjeg planiranja koje u skladu sa svojim nadležnostima predlažu, usvajaju i sprovode učesnici u planskom sistemu. Postiže se međusobna usklađenost planskih dokumenata, odnosno republički organi prepoznaju potrebe lokalne samouprave. Ovim načinom rada republički organi bi prepoznali potrebe Bajine Bašte, odakle ja dolazim, za proglašavanjem dela njene teritorije na području planine Tare i planine Povlena, vazdušnom banjom, kako bi na tim mestima mogli da koristimo izuzetno veliki potencijal za razvoj seoskog i ostalih vrsta turizma, a naročito sportskog, kongresnog, planinarskog i lovnog. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Bojanić. Da li neko želi reč? Kolega Bojanić, izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Kao i većina amandmana koje podnosim u poslednje vreme, i ovaj amandman na Zakon o planskom sistemu odnosi se na održivi razvoj, odnosno moje podrške Vladi Republike Srbije u ekonomskom i održivom razvoju Republike Srbije. Pre nego što bilo šta više kažem o samom amandmanu, podsetiću da smo danas slušali sa one strane svakojake diskusije. Jedan od kolega pomenuo je čak i vratio nas u vreme Rima i plebiscita i onoga da se održavaju skupštine na trgovima. Reče – treba da izađemo pred građane i da porazgovaramo o problemu, konkretno aerodroma. Svi građani imaju svoje predstavnike. Zato smo išli na izbore i mislim da se sve stvari rešavaju što u lokalnom, što u republičkom parlamentu, a većina i u Vladi. Čak je bilo i vrlo ružnih diskusija, pominjalo se neko poređenje između onoga što radi ova skupštinska većina i ova Vlada i u šta ulaže i kakve su to investicije. Poređenje je bilo između nas i Slovenaca. Nemojmo zaboraviti, a većina je izgleda zaboravila, šta smo doživeli od 1991. godine, šta smo preživeli i gde smo bili. Nije za poređenje. I za sve one koji kažu da strani investitori nisu pravi investitori – jesu. Sva strana preduzeća, svi strani investitori moraju da registruju preduzeće u Republici Srbiji koje će se zvati, na primer, pominjali smo danas više puta, „Gorenje“, „Gorenje doo Beograd“ ili „Gorenje doo Valjevo“. I ovde se ubiraju svi prihodi i ovde se plaćaju sve takse. Nažalost, profit ostaje osnivaču, što je sasvim normalno. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milosav Milojević. Da li neko želi reč? Kolega Milojević, izvolite.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, cenjeni ministre u Vladi Republike Srbije, dame i gospodo poslanici, na osnovu člana 161. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, podneo sam amandman na Predlog zakona o planskom sistemu Republike Srbije. U članu 1. Predloga zakona predlažem da se doda stav 2, koji glasi: „Planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije, sa posebnim osvrtom na unapređenje privatnog sektora“. U tom smislu, ovim amandmanom unapređenje privatnog sektora uvodimo kao jedan od predmeta ovog zakona. Ovo je od izuzetne važnosti jer cilj Zakona o planskom sistemu Republike Srbije je uspostavljanje efikasnog, transparentnog i kordinisanog sistema planiranja koji će pokrivati sve ključne aspekte socijalne i ekonomske razvojne politike, uz domaćinsko poslovanje i raspolaganje budžetom. Imajući u vidu ovakve ciljeve zakona, neophodno je unapređenje i razvoj privatnog sektora prepoznati kao jedan od osnovnih temelja budućih ekonomskih okvira i celokupnog razvoja privrede Republike Srbije. Kako bismo uspeli da uhvatimo priključak sa najrazvijenijim privredama zemalja Evropske unije i nastavili proces napretka zemlje, smatram da je ovaj zakon dobra polazna osnova i tačka koja će pokrenuti da se još više sistematski razvija privatni sektor. Opština Aranđelovac je primer kako su male porodične privatne kompanije za svega nekoliko godina povećale broj radnika za nekoliko puta, razvile se u ozbiljne kompanije, sa velikim brojem zaposlenih lica i koje tokom poslednjih nekoliko ostvaruju najbolje rezultate i obim plasmana robe na tržište zemlje i inostranstva. Smatram da je ovaj zakon samo jedan u nizu odličnih mera koje sprovodi Vlada Republike Srbije i pokazatelj odgovorne državne politike rasta životnog standarda. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Katarina Rakić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Goran Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Ana Karadžić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vera Jovanović. Da li neko želi reč? Izvolite, koleginice Jovanović.
Poštovani ministre sa saradnicima, kolege poslanici, građani Srbije, planski sistem predstavlja sistem javnih politika, odnosno pravca delovanja Republike Srbije, AP i jedinica lokalne samouprave u određenim oblastima radi postizanja željenih ciljeva na nivou društva. Koji su to ciljevi društva? Upravo uspostavljanje jednog efikasnog i transparentnog sistema na svim nivoima vlasti, koji će zahvaljujući realističnim planiranjem i međusobnom koordinacijom postići optimalno korišćenje budžetskih sredstava, ne bi li se obezbedio održivi rast i razvoj Republike Srbije. To se pre svega odnosi na privredni rast, koji možemo kontinuirano održati i time uhvatiti korak sa razvijenim društvima samo uvođenjem ovih principa, principa efikasnosti, transparentnosti, realističnosti i racionalnosti. Dugoročno planiranje, sagledavanje svih relevantnih činilaca, adekvatno planiranje socijalne i ekonomske razvojne politike i jedini način da postignemo ono što, nadam se svi želimo, a to je razvoj naše zemlje. Državna uprava ima zadatak da obezbedi visok kvalitet života građana, regulisanje svih onih tržišnih nesavršenosti koje proizvode nejednake ishode. Usluge državne uprave danas, u 21. veku, moraju biti lako dostupne uz niske troškove i građana, ali i države. Zato pozdravljam sveukupnu reformu državne uprave, koja po prvi put zahvaljujući ubrzanoj racionalizaciji i digitalizaciji, jeste servis građana, a ne nekakva kazna i opterećenje. Kao primer jedne dobre uprave na lokalnom nivou, mogu navesti moju opštinu Rakovica. Tako da, nije u pitanju samo subjektivnost, rekli su i birači na nedavno održanim gradskim izborima, gde su više nego ubedljivo ukazali još jednom poverenje listi SNS. Najvrednije što Rakovica ima jesu njeni građani, pa se i opštinska vlast tako i ponaša. Urađen je novi Dom zdravlja na Labudovom brdu, koji inače ima 40 hiljada kartona i na čiju izgradnju su građani čekali skoro 40 godina. Asfaltirano je preko sto ulica u poslednje četiri godine, kao i mnoge druge stvari koje su poboljšale kvalitet života svih nas u Rakovici. Urađeno je još mnogo više, ali ću u svojim sledećim amandmanima naravno navesti i te primere. Usvajanjem ovog Predloga zakona nastavićemo proces donošenja reformskih zakona, donećemo moderan, ali realističan planski sistem koji na prvo mesto stavlja građanina i državni razvoj. Sa tim u vezi, ovim amandmanom želela bih da se to u samom tekstu i naznači. Prihvatanjem ovog amandmana prepoznaćemo razvojni karakter ovog zakona za našu zemlju. Zato pozivam Vladu da usvoji navedeni amandman, a da ukoliko to bude potrebno to učine i kolege moji poslanici. Hvala vam puno.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Srbislav Filipović. Da li neko želi reč? Kolega Filipoviću, izvolite.
Hvala, predsedavajući. Gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, iz sednice u sednicu donosimo sistemske zakone, zakone koji u mnogome treba građanima da kažu šta ih čeka u budućnosti. Ja ću pokušati da u ova dva, tri minuta kažem ljudima šta smo imali u prošlosti i šta nas to čeka u budućnosti koja je ispred nas i zbog čega sam, na kraju krajeva, i podneo amandman na Predlog zakona o planskom sistemu Republike Srbije. U Srbiji je od 2000. do 2012. godine postojao kontinuitet planiranja, sistemskog planiranja pljačkanja zemlje, sistemskog planiranja otpuštanja ljudi, otimačine državne i narodne imovine. Tako da u Srbiji od 2012. godine pa do danas, a verujem i u budućnosti imamo takođe plan, ali plan kako da građani žive bolje, plan kako da uredimo naše društvu u skladu sa onim ciljevima i strateškim ciljevima koje imamo kao država. Verujem da je ovaj zakonski predlog upravo i zato danas na dnevnom redu kako bismo nastavili kontinuitet politike koju vodimo kao SNS i koju vodi Vlada Republike Srbije i predsednik Srbije Aleksandar Vučić od 2012. godine do danas, a taj kontinuitet se zasniva na tome da otvaramo fabrike, da modernizujemo društvo, ali da to ne radimo stihijski i ad hok, nego da postoji plan, jasan plan, jasna vizija kako, šta, kad i zbog čega radimo, ali da neko kontroliše kako se taj plan sprovodi u budućnosti, koji su njegovi rezultati, kakvi su efekti na naše građane i društvo u celini. Zato duboko verujem da mi kao poslanička grupa, svi poslanici SNS, treba da podržimo ovakav predlog zakona i druge predloge zakona koji su na dnevnom redu. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Savkić. Da li neko želi reč? Kolega Savkiću, izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, u članu 1. Predloga zakona o planskom sistemu Republike Srbije dodaje se stav 2. koji glasi: „Planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije s posebnim osvrtom na efikasnost pravosudnih institucija“. Predlog zakona o planskom sistemu ima za cilj rešavanje neefikasnosti i netransparentnosti na svim nivoima, republičkom nivou, nivou autonomne pokrajine i jedinicama lokalne samouprave. Princip efikasnosti pravosuđa je jedan od osnovnih principa na kojima se temelji celokupan pravosudni sistem Republike Srbije. Osnovni elementi efikasnosti pravosuđa su garantovani Ustavom, a svaka grana prava predviđa načelo efikasnosti kao krunsko načelo. Smanjenje u zaostalom rešavanju predmeta i ujednačavanje sudske prakse znatno utiču na efikasnost pravosuđa. Stoga se od početka 2017. godine primenjuje i Zakon o zaštiti prava na suđenje u razumnom roku kojim se dodatno garantuje efikasnost sudstva i ostvaruje značajan napredak ka ostvarenju cilja u ovoj oblasti. Sa druge strane, sam proces pristupanja Evropskoj uniji podrazumeva sprovođenje reformi koje Vlada Republike Srbije sa velikim uspehom sprovodi. Poglavlje 23 se odnosi na pravosuđe i osnovna prava i nosi sa sobom obavezu temeljnih reformi koje za cilj imaju upravo efikasnost pravosuđa. Koliko je ovo pitanje od suštinskog značaja za Srbiju i svaku drugu zemlju koja je pristupila ili je u procesu pristupanja Evropskoj uniji govori praksa da se Poglavlje 23 i 24 otvara na samom početku pregovora, a zatvara poslednje. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Šormaz? Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Radmilo Kostić. Da li neko želi reč? Kolega Kostiću, izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, svi ovi propisi treba da otklone sve uočene probleme postojećeg načina rada i dopune dobre elemente koje već imamo u državnoj upravi, povezavši ih u jedan sistem.Glavni postulati koje propisuju su dobro razumevanje problema, analitičnost, jasni i konkretni ciljevi, merljivost rezultata, usklađenost sa budžetom, participativnost i povezanost između planova i propisa. Ovaj zakon uvodi sistem odgovornosti za rezultate i stvara okvir za merenje efikasnosti rada u javnoj upravi. Uspostavlja se i efikasan i transparentan sistem planiranja koji pokriva sve ključne aspekte socijalne i ekonomske razvojne politike i regionalnog i prostornog razvoja, uz optimalno korišćenje budžetskih sredstava, obezbeđenje održivog rasta i razvoja Republike Srbije, kao i unapređenje poslovanja. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Drecun. Da li neko želi reč? Kolega Drecun, izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, kolege poslanici, podneo sam amandman koji glasi – U članu 1. Predloga zakona dodaje se stav 2: „Planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije s posebnim osvrtom na unapređenje odbrambenih kapaciteta“. Predmet uređivanja planskog sistema Republike Srbije svakako treba da bude razvoj Srbije putem unapređenja i odbrambenih kapaciteta, posebno u novonastalim međunarodnim okolnostima. Javne politike koje definišu pravce delovanja Republike Srbije neizostavno u svakom segmentu utiču na podizanje kapaciteta i unapređenje odbrambenih kapaciteta. Kada se planira ekonomski razvoj, finansijska politika, energetska održivost, prehrambena održivost, infrastruktura, informacioni napredak, uvek treba i mora se imati u vidu da se na taj način direktno utiče na planiranje i izgradnju odbrambenih kapaciteta Republike Srbije. Stvaranje predvidivog pravnog okruženja, odnosno naprednog, precizno određenog i uređenog planskog sistema Republike Srbije, obezbeđuje smanjivanje neizvesnosti za uspešno planiranje i izgradnju odbrambenih kapaciteta. Realno planiranje, priprema i podizanje odbrambenih resursa u skladu sa mogućnostima države definisanim i kroz planski sistem su neophodni elementi za strukturiranje, modernizaciju, razvoj i efikasnost ukupnog sistema odbrane. Zato smatram da član 1. Zakona o planskom sistemu Republike Srbije treba da bude dopunjen amandmanom koji sam podneo. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Borka Grubor. Da li neko želi reč? Koleginice Grubor, izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, podnela sam amandman na Predlog zakona o planskom sistemu Republike Srbije sa posebnim osvrtom na razvoj zdravstva. Da bi se zdravstvo normalno razvijalo i funkcionisalo, svi pojedinci, kao i svi subjekti društva moraju da ulažu u isto preko svojih obaveza koje su dužni da plaćaju državi. Prethodni režim je imao sasvim drugačiji cilj. U prilog tome govori i činjenica do koje sam došla kao član Odbora za zaštitu životne sredine, a tiče se grada Loznice. Naime, u neposrednoj blizini centra grada, na udaljenosti samo 300 metara, u krugu bivše fabrike „Faka“ nalazi se 75 tona cijanidnih soli još iz doba kada je fabrika radila. U vreme akcije „Očistimo Srbiju“ otpad je upakovan u metalnu burad čiji je rok istekao i soli su počele da cure. Preko Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine sam molila da se taj opasni otpad ukloni. Došla sam do saznanja da ja tražim nešto što je već uklonjeno, odrađeno i plaćeno, tj. papirološki sve završeno, a u stvarnosti i dalje stoji na istom mestu. Tu nije kraj manipulacijama bivšeg režima. Nakon privatizacije, država je ponovo platila trećinu sume potrebnu za izvoz istog opasnog otpada, koje do dana današnjeg nije mrdnulo sa mesta. O kojoj se sumi radi ja ne znam, niti ko je u potpisu, to je stvar Tužilaštva. Taj novac je mogao biti usmeren u nabavku neophodne opreme za lozničku bolnicu, kao što su rendgen aparati i skener. Na grudnom odeljenju naše bolnice koristi se rendgen aparat koji je nabavljen daleke 1975. godine, a u službi radiologije dva aparata koji su 1979. i 1981. godište. Nadležni ministar gospodin Trivan je obećao da će iznaći rešenje da se taj opasni otpad ukloni. Radujem se jer će uslovi za život u Loznici biti kvalitetniji a i građani zdraviji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić? Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Đukanović? Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Dubravka Filipovski? Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Milekić? Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Željko Sušec? Da li neko želi reč? (Da.) Kolega Sušec ima reč. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministri Vlade Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, grad Pančevo je nekada bio poznati industrijski grad. Grad Pančevo je od 2000. do 2012. godine ostao bez 12 fabrika koje su rasparčane i rasprodate kroz razne pljačkaške privatizacije. Blizu 6.000 radnika, građana Pančeva ostalo je na ulici. Ostali su na ulici zahvaljujući onima neodgovornima koji su preko decenije vladali Srbijom i danas ti isti nas kritikuju i oni nam govore o nekakvoj odgvornosti. Građani Srbije nemaju amneziju i dobro znaju koliko su ovi pre nas čestiti i pošteni, koji danas nisu u sali. O tome najbolje govore rezultati sa nedavno održanih izbora ne samo u Beogradu, nego i u drugim gradovima i opštinama na teritoriji Republike Srbije. Na sreću i radost svih građana Pančeva, danas se u Pančevu grade fabrike posle 40 godina. Posle 40 godina grade se fabrike, dolaze kako domaći, tako i strani investitori, otvaraju se nova radna mesta, kao i u drugim gradovima u Republici Srbiji, a sve zahvaljujući predsedniku Republike Srbije, Aleksandru Vučiću i Vladi Republike Srbije. Posle austrijske kompanije „Egston“, koja u Pančevu gradi svoju fabriku, za nekoliko meseci i nemački investitor „ZF Fridrishafn“ počinje izgradnju kompanije za izradu komponenti iz oblasti auto industrije. Ova dva investitora u prvoj fazi zaposliće preko 1.000 građana Pančeva. Preko 1.000 građana Pančeva! I to je jedan veliki ekonomski i privredni korak napretka za sam grad Pančevo koji je od 2000. do 2012. godine ekonomski i privredno bio zaista uništen. Do 2021. godine severna industrijska zona na teritoriji grada Pančeva zaposliće preko 4.000 naših građana. To je zaista za svaku pohvalu. Ovo je rezultat odgovornog rada, ovo je rezultat odgovorne politike, politike mira, stabilnosti, bezbednosti, povraćenog međunarodnog ugleda, koji zastupa predsednik Republike Srbije, Aleksandar Vučić, zajedno sa Vladom Republike Srbije, a sve u interesu naše države, u interesu i boljoj budućnosti naših građana.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Žarko Bogatinović? Da li neko želi reč? (Da.) Kolega Bogatinović ima reč. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, podneo sam amandman na član 1. Zakona o planskom sistemu Republike Srbije. Pravi primer dobrog planiranja jeste Grad Leskovac i lokalna samouprava Grada Leskovca. Ulaže stalni rad na poboljšanju kvaliteta zdravstvene zaštite. Grad Leskovac konstantno ulaže značajne napore kako bi se građanima obezbedilo bolje i kvalitetnije lečenje, moderne ambulante opremljene savremenim aparatima. U proteklih pet godina renovirane su sve ambulante na području grada. Značajno su poboljšani uslovi lečenja i u domu zdravlja. Stomatologija je potpuno renovirana, obnovljen vozni park, a baška i u bolnici nabavljen je i veliki broj savremenih aparata. Tim aparatima omogućena je bolja i brža dijagnostika i kvalitetnije lečenje. Poslednjih godina u domu zdravlja uloženo je preko 800 hiljada evra. Stalna ulaganja rezultirali su i priznanjima. Opšta bolnica Leskovac dobila je nagradu za najbolju bolnicu u regionu koji je stigao od odbora Internacionalnog komiteta Sokrat u Londonu. Veliki broj odeljenja Opšte bolnice Leskovac dobijaju potpuno nov izgled kao što je zgrada onkologije i dečije neuropsihijatrije, EG kabineta, odeljenja bolesti zavisnosti. Ne postoji služba u kojoj bar nešto nije urađeno, a renovirana su i odeljenja urologije, ortopedije, ginekologije, pedijatrije, službe za internu medicinu, kao i gastroenterologija. Uz pomoć donatora opremljeno je 15 apartmana. Prestižna priznanja svetskih poslovnih publikacija dobio je Zavod za javno zdravlje Leskovac, nagradu za poslovna dostignuća i evropsku korporativnu nagradu za izuzetna dostignuća u promociji zdravlja u Srbiji za 2016. godinu. Završena je rekonstrukcija zgrade službe za infektivnu medicinu leskovačke bolnice, u kojoj nije bilo većih ulaganja više od 70 godina. Vrednost radova je oko 45 miliona dinara, a očekuje se kompletna rekonstrukcija glavne zgrade Opšte bolnice Leskovac, naravno, sve to uz podršku Vlade Republike Srbije. Naravno, velika podrška sportistima ne izostaje. Sportisti su ambasadori grada koji Leskovac promovišu na najbolji način i predstavljaju uzore na koje mladi i deca treba da se ugledaju, zato se iz budžeta grada svake godine povećava suma koja se izdaje za finansiranje sportskih klubova i organizacija. Nakon preuzimanja odgovornosti godišnje je izdvojeno 26 miliona dinara, dok danas ta suma iznosi 55 miliona dinara. U proteklom periodu grad Leskovac je ugostio velike sportske asove. Među njima su Predrag Danilović, predsednik KSS, potom predsednik FSS, Slaviša Koheza, Zoran Gajić, predsednik OSS i naš proslavljeni fudbaler Savo Milošević. Leskovac je bio domaćin i balkanskog prvenstva za kadete u odbojci. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Da li neko želi reč? Izvolite, koleginice Žarić Kovačević.
Zahvaljujem poštovani predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, dme i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podnela na Predlog zakona o planskom sistemu Republike Srbije, apsolutno prati nameru zakonodavca koja se ogleda u razlozima za donošenje ovakvog zakona. Drago mi je da grad Niš mogu da istaknem kao dobar primer u oblasti koja je u tesnoj vezi sa ovim predlogom zakona. Grad Niš je u 2017. godini nastavio da beleži izvanredne rezultate u oblasti turizma, a izvorni prihodi grada u ovom periodu pokazuju da je po osnovu boravišnih taksi ostvareno blizu 25 miliona dinara. Procenjeni direktni i indirektni prihodi po osnovu prosečne turističke potrošnje u gradu za 2017. godinu iznose preko 1,6 milijardi dinara. U ovom periodu Niš je posetilo preko 100 hiljade turista, što je za 26% više od istog perioda u 2016. godini. Pri tome, broj inostranih gostiju povećan je za 35%, a broj domaćih turista za 16%. Broj noćenja u Nišu popeo se u 2017. godini na čak 190 hiljada, sa trendom daljeg rasta. Danas u Niš dolaze turisti iz Bugarske, Grčke, Nemačke, Kine, Ruske Federacije i tako dalje. Uspeh svakako pripada turističkoj organizaciji Niša i Nišlijama, čija je gostoljubivost ocenjena skoro peticom, kao najvišom ocenom, ali upravo u ovom primeru se sa druge strane vidi šta tačno znači dobro upravljanje javnim politikama, pravilno sprovođenje planskih dokumenata i međusobna usklađenost nadležnih organa na republičkom i lokalnom nivou. Usvajanjem ovog predloga zakona samo će se lakše ostvariti opšti cilj kao željeno stanje u društvu i u ovoj oblasti. Zahvaljujem.
Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik dr Dragana Barišić.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege poslanici, predložila sam amandman na član 1. Zakona o planskom sistemu Republike Srbije, jer smatram da dodavanjem stava 2. dodatno definišemo predmet ovog zakona i na taj način afirmišemo sveukupni razvoj Republike Srbije, a ja bih se posebno osvrnula na zdravstveni sistem. Inače, znamo da je srpsko zdravstvo urušavano dugi niz godina i posebno u periodu od 2000. do 2012. godine, te je naše zdravstvo nažalost 2012. godine smatramo najgorim u regionu. Oni koji su u prepodnevnim satima upravo kritikovali kako naše amandmane, tako i rad naše Vlade, sada nisu tu, uvek imaju neka preča posla i time pokazuju da ih naš narod i njihov život uopšte ne interesuje. Osvrnula bih se i na to da su upravo oni koji su bili odgovorni za stanje u našoj državi, upravo oni imaju obraza da kritikuju sve ono što naša Vlada radi za dobro naših građana, a što upravo naši građani pokazuju na izborima da smo na dobrom putu i da veruju ovoj Vladi i predsedniku Republike, gospodinu Vučiću. Moram da naglasim da smo dobrim reformskim zakonima uspeli da zaustavimo propadanje srpskog zdravstva i da smo napredovali u evropskom zdravstvenom potrošačkom indeksu u tri oblasti – prava pacijenata, dostupnost zdravstvene zaštite i ishodima lečenja. Ono što moram da naglasim je i to da je upravo ova Vlada uspela da u prethodnoj godini obezbedi zaposlenje preko 2000 zdravstvenih radnika, čime su se omogućili uslovi da se zaposli veliki broj lekara i upravo je to ono što naša Vlada radi, briga o građanima i ne samo plan i program, već i rezultati stoje iza našeg rada. Hvala.
Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Tijana Davidovac. Izvolite, koleginice Davidovac.
Zahvaljujem se predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom sam želela da se preciznije definiše predmet Zakona o planskom sistemu Republike Srbije, s posebnim osvrtom na razvoj regionalne saradnje. Razlog za donošenje ovog zakona jeste potreba da se uspostavi efikasan, transparentan i koordinisan, realističan sistem planiranja Republike Srbije, administrativnih pokrajina i jedinica lokalnih samouprava. Ovaj zakon treba da pokrije sve ključne aspekte, socijalne, ekonomske i razvojne politike i regionalnog i prostornog razvoja, uz optimalno korišćenje budžetskih sredstava, obezbeđenja održivog rasta i razvoja Republike Srbije, uključujući AP jedinica lokalnih samouprava, kao i efikasno sprovođenje procesa pristupanja EU, posebno u kontekstu zahteva koji proističu iz pregovaračkih poglavlja 17 – ekonomska i monetarna politika i 22 – regionalna politika i koordinacija strukturnih instrumenata. Predlogom zakona se detaljno određuju i uređuju dokumenta kao što je plan razvoja, investicioni plan, plan razvoja jedinica lokalnih samouprava, strategija, program i politike akcionih planova, projekti i godišnji plan rada Vlade. Pored toga, prepoznaju se vremenske odrednice dokumenata, kao što su srednjoročni i dugoročni planovi, EKST analiza, koja prethodi sprovođenju politika i EKST POST analiza koje dolaze nakon sprovođenja politika. Donošenjem ovog zakona, stvara se mogućnost za sve ono što donosi Vlada, što donose AP, što donosi lokalna samouprava, bude povezano i horizontalno i vertikalno, a ne da neka lokalna samouprava radi mimo onoga što je potpisala Vlada ili EP. Vlada je od 2014. godine na čelu sa tadašnjim premijerom, a danas predsednikom Republikom gospodinom Aleksandrom Vučićem pristupila ozbiljnim reformama i pokazala da sve ono što radi, radi na najbolji mogući način i da već možemo da ubiramo plodove tog rada. Za to su zaslužni naši građani koji su nam ukazali poverenje i dali nam podršku, a mi iz SNS nikada nećemo biti neodgovorni kao neke vlasti pre 2012. godine koje su dovele ekonomiju naše zemlje do te mere da nam preti bankrotstvo. Mi volimo našu zemlju i radimo u interesu naših građana, a u skladu sa tim imamo i njihovu podršku, što se može videti na održanim izborima u proteklim periodima. Shodno tome, poslanička grupa SNS će u danu za glasanje podržati predložene zakone. Hvala.
Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Olivera Ognjanović. Izvolite koleginice Ognjanović.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, predloženi amandman glasi – Planskim sistemom Srbije se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije s posebnim osvrtom na finansijsku stabilnost. Cilj Zakona o planskom sistemu Republike Srbije je uspostavljanje sistema planiranja koji obuhvata sve ključne aspekte, društvene i ekonomske i razvojne politike i regionalnog i prostornog razvoja, kako bi se obezbedio održiv rast i razvoj Republike Srbije. Privreda Srbije je u 2016. godini i 2017. godini ostvarila solidnu stopu rasta. Spoljne i unutrašnje neravnoteže su smanjene, a ostvaren je i napredak u realizaciji strukturnih reformi. Smanjenjem javnog duga i povećanje BDP su uz fiskalnu konsolidaciju imali snažno i pozitivno dejstvo na poverenje investitora. Rast poverenja investitora uz povoljne okolnosti na unutrašnjem i međunarodnom finansijskom tržištu, doprineo je povećanju investicija i njihovom rastu u 2016. i 2017. godini. Na rast investicija uticale su određene reforme, kao što je to slučaj sa reformama tržišta rada, ubrzanjem procedura odobravanja građevinskih dozvola i širenjem primene E uprave. Ubrzani privredni razvoj zahteva promenu poslovanja organizacija i prilagođavanje novim zahtevima tržišta i zato je neophodno imati efikasan planski sistem koji će se lako kontrolisati i pratiti, a time se direktno postiže brži napredak i povećava finansijska stabilnost u Srbiji. Kako se vidi napredak i povećanje finansijske stabilnosti? Mislim da su se građani Srbije već do sada potpuno navikli na velike promene koje su postale svakodnevica i upravo su oni ti koji su nam dali poverenje i pokazali koliko su lako prihvatili modernizaciju i napredak, od obnova i izgradnji škola, bolnica i stanova, novih modernih puteva, železničkih pruga do otvorenih novih modernih fabrika širom Srbije. Ima li boljih pokazatelja? Zahvaljujem.
Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Nataša St. Jovanović. Izvolite koleginice Jovanović.
Poštovani ministre, kolege narodni poslanici, Predlog zakona o planskom sistemu Republike Srbije je možda najsveobuhvatniji zakon koji obuhvata sve nivoe odlučivanja od republičkog do jedinica lokalnih samouprava, jer do sada je primećena neefikasnost, neefektivnost i netransparentnost. Naša Vlada je učinila u niz prethodnih godina pomak u ovoj oblasti, ali je potrebno i dalje sprovesti set aktivnosti da ovaj planski sistem postane efikasniji, delotvorniji i u krajnjoj liniji, jeftiniji. Podnela sam amandman na član 1. tako što se dodaje tačka 2. koja glasi – Planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije s posebnim osvrtom na rast ekonomskih indikatora. Sve što ova Vlada radi jeste napredak naše zemlje u svim sferama. Srpski dinar je druga valuta u svetu sa najboljim performansama u proteklih 12 meseci. Prošlog meseca je postignuta najveća vrednost prema evru. Kamatne stope su snižene treći put u proteklih sedam meseci, što uliva još dodatni optimizam investitorima. Inflacija je prošlog meseca pala na 1,5% što je upola manje nego u decembru 2017. godine. Srbija nudi pozitivne realne prinose na kratkoročne investicije i to su ekonomski indikatori koji pokazuju da polako, ali sigurno napredujemo i zato i imamo velike kritike od strane opozicije, jer ima ona narodna „uspeh se ne prašta“. Podnetim amandmanima sam želela dodatno da definišem predmet ovog zakona. Zahvaljujem se na pažnji.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Matić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Matić.
Zahvaljujem. Podneo sam amandman na član 1. Zakona o planskom sistemu sa posebnim težištem na razvoj opština i gradova. Jako je bitno što ovaj zakon ima potrebnu fleksibilnost i što se planski dokumenti mogu lako menjati i dopunjavati, npr. plan razvoja, investicioni plan, prostorni plan, urbanistički planovi itd. Možda sve zakone, pa i ovaj, treba reći kroz neku realnu praksu. Ja često volim da govorim kroz realnu praksu i uzeću primer ovog zakona, gde se on pokazuje kao jako dobar, a to je brana ili akumulacija na „Stubo-Rovni“. To je velika akumulacija vode sa fabrikom za preradu zdrave, ispravne pijaće vode. Planskim dokumentima do sada, prostornim planom predviđeno je da ta akumulacija sa fabrikom vode zadovolji određeni broj gradova i opština. Međutim, kapacitet brane „Stubo-Rovni“ sa fabrikom vode je mnogo veći nego što je planskim dokumentima predviđeno i normalno je da se korišćenje zdrave, ispravne pijaće vode proširi na okolne opštine i gradove, a to se može uraditi kroz promenu planskih dokumenata. S obzirom da ovaj zakon omogućava da lako dođemo do promene određenih planskih dokumenata i da korišćenje brane „Stubo-Rovni“ bude prošireno na okolinu, pored onih predviđenih, to je, pogotovo što se radi o ispravnoj pijaćoj vodi, i ko ima ispravnu pijaću vodu ima perspektivu i razvoja. S obzirom da je to tako da ovaj zakon omogućava da vrlo lako, recimo, opština Osečina, LJig, Koceljeva, Banja Vrujici, mogu se naknadno uključiti kroz promenu dokumenata koje ovaj zakon dozvoljava, oni mogu dobiti zdravu ispravnu pijaću vodu. S obzirom da je to tako, da građani imaju veliku dobit, da javni sektor ima veliku dobit, da privreda ima veliku dobit, a to je valjda cilj svih nas, i ove Vlade i predsednika Republike i svih normalnih u ovoj državi, tako da je zakon dobar, da ga treba podržati i ako on daje pun efekat prema građanima, mislim da je dobar. Ovo sam naveo kroz jedan živi primer, gde se on najbolje razume. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Marko Atlagić. Da li neko želi reč? (Da.) Kolega Atlagiću, izvolite.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, uvaženi ministre sa saradnicima, gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, ovaj Predlog zakona, koji je pred nama, o planskom sistemu Republike Srbije, ide u red ključnih zakona koji će pridoneti ubrzanoj modernizaciji Republike Srbije za koju se zdušno zalaže, i ne samo zalaže, nego i sprovodi, predsednik Republike Srbije, gospodin Aleksandar Vučić, Vlada Republike Srbije, na čelu sa Anom Brnabić, najveći broj poslanika u ovom visokom domu, SNS i najveći broj građana Republike Srbije. Poštovani građani Republike Srbije, ja sam šokiran današnjim prepodnevnim izjavama opozicije vezano za ovaj zakon, pogotovo od stranke bivšeg režima. Ili se radi zaista o tome da oni zakon nisu pročitali, ili namerno se prave da ne znaju ovaj zakon. Dakle, ovaj zakon o planskom razvoju podrazumeva i investicioni plan, za koji govore da ga nema. Molim vas, imam osećaj da nisu pročitali ovaj zakon, jer se upravo u njemu govori o investicionom planu na period od sedam godina. Plan razvoja AP Vojvodine, na sedam godina. Nema sad gospode iz opozicionih klupa, pogotovo onih koji su separatistički nastrojeni, npr. Žarka Koraća, nema ga dugo, da sad kaže ima li taj plan, ili nema. Plan razvoja lokalne samouprave na sedam godina. Vidite, uopšte to nisu spominjali. Strategija razvoja svake pojedine oblasti itd, dalje da ne navodim. Izvinite, ali pošto smo čitavo prepodnevno vreme na neki način čak i vređani od strane nekih poslanika iz opozicije, vezano da smo mi poveli ratove i maltene osnovali Haški tribunal. Kao čovek svedok pretposlednji u Haškom tribunalu u suđenju veka kod gospodina Miloševića, samo tri rečenice. Haški tribunal je nelegalna tvorevina, pa prema tome, sve presude koje su donesene i koje će doneti nisu validne. To znate, gospodo, svi vi pravnici, posebno dobro ovo poznaje moj kolega dr Aleksandar Martinović, koji je ekspert i za ovo područje. Druga rečenica koju želim reći, taj Haški tribunal trebao je pridoneti pomirenju naroda na Balkanu, a nije doneo. Treće, Haški tribunal, ponoviću još jednom, je najveća civilizacijska, politička i pravni izmet koji je mogla iznedriti tzv. međunarodna zajednica. Što se mene lično tiče, moj lični stav, profesoru dr Vojislavu Šešelju hvala što je u Haškom tribunalu bar malo sprao ljagu sa srpskog naroda, koja mu je neopravdano nametnuta. Gospodo narodni poslanici, ovim zakonom se osiguravaju i planski dokumenti iz područja sistema vaspitanja i obrazovanja na period od sedam do 10 godina. Nema znanja ni vaspitanja bez dobro osposobljenog nastavnika. Zato će Vlada Republike Srbije, što je i najavila, posvetiti ovoj delatnosti izuzetnu pažnju i važnost ne samo u procesu unapređivanja vaspitanja i obrazovanja, kako ste čuli i predsednicu Vlade, nego kada su i u pitanju plate. Na kraju, naučiti dete broj, složiti slovo u reč, čitati ih, pisati, brisati, razumeti, znati, samo je mali deo onoga što učitelj zaista jeste. Gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, namerno ne kažem – ono što učitelj radi, jer biti učitelj nije posao. Biti učitelj je voleti. Biti učitelj je osećati. Biti učitelj je umeti. Biti učitelj je jednostavno biti. Na kraju, dajemo punu podršku Vladi Republike Srbije i predsedniku Republike Srbije i SNS da i dalje rade na učvršćivanju bezbednosti i mira u regionu, jer nema ekonomskog i sveukupnog razvoja bez bezbednosti i mira. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, postoji izreka – ako mi date šest sati da srušim drvo, ja ću prva četiri sata provesti u planiranju i oštrenju sekire. Po pitanju poljoprivrede, ovi pre nas svakako nisu to dobro isplanirali. Mi moramo pažljivo isplanirati ne samo biljnu proizvodnju, to je ono što oni zovu paori. Mi biljnu proizvodnju moramo držati razvijenu, pre svega, zbog stočarstva, pa i zbog prerade mesa, mleka. Takođe, mi ne smemo žrtvovati mala poljoprivredna gazdinstva, a poljoprivredna politika koja se ranije vodila je išla u tom smeru da mala poljoprivredna gazdinstva nemaju nikakvu budućnost. Srbija je zbir Holandije i Austrije. Dakle, ona poljoprivrednom politikom mora voditi računa i o velikim poljoprivrednim proizvođačima, ali i o onim malim. Oni mali su perspektiva u zapošljavanju. Oni mali su veoma bitni zbog demografije, zbog opstanka stanovništva, pre svega u istočnoj i južnoj Srbiji, dakle, uzduž granica, jer 1200 naseljenih mesta ima manje od 100 stanovnika. Nije tačno da mala poljoprivredna gazdinstva nemaju perspektivu ukoliko se sve dobro isplanira, ukoliko, recimo, mala poljoprivredna gazdinstva specijalizujemo i na način da razvijamo povrtarstvo na jednom hektaru staklenika ili boljih plastenika možete da napravite proizvodnju koja vredi na jednom hektaru, koja vredi 50, 100, 200 ili 300 hektara u ratarskoj proizvodnji. Takođe, na malim poljoprivrednim gazdinstvima sa hektar, dva organizovanog voćnjaka modernog, možete svake godine da proizvedete voće u vrednosti od 30 do 60 hiljada evra. Nije tačno, dakle, ono što su tvrdili ovi pre nas, da oni nemaju perspektivu. Oni su čak, po meni, perspektiva za novo zapošljavanje, ukoliko pored voćarstva i povrtarstva napravimo što bliže mestu proizvodnje pogone za preradu. U takvim situacijama napravićemo posla i za radnike i seljake na selu. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Radovan Jančić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Radovan Jančić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Poštovani narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, podneo sam amandman na Predlog zakona o planskom sistemu Republike Srbije i predložio da se u članu 1. doda stav koji je, siguran sam, u tesnoj vezi sa suštinom i namerom predlagača da ovim zakonom precizno definiše i uspostavi mehanizme efikasnog, transparentnog, koordinisanog i realističkog sistema planiranja, sve sa ciljem održivog rasta i razvoja naše zemlje. Predloženi stav 2. glasi – planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije sa posebnim osvrtom na unapređenje rada lokalnih samouprava. Prethodni režim punih 12 godina, u Vojvodini 16, najblaže rečeno, sistematski je uništavao lokalne samouprave i doveo ih na sam rub propasti. Planskih dokumenata nije bilo, građanima su predstavljani spiskovi lepih želja, bez osnova da će biti i ostvareni, što je najgore bili su apsolutno ne usklađeni sa budžetskim procesima i programima finansijske podrške. Sveukupni razvoj Srbije bio je za njih poslednja briga, a budžeti od lokalnih samouprava prilika za pljačku i lična bogaćenja koja su maksimalno koristili. Tako je bilo i u Novom Kneževcu do lokalnih izbora 2016. godine, kada je SNS preuzela odgovornost i u toj opštini, preuzimajući, nažalost, praznu opštinsku kasu sa dugovima većim od ukupnog prihoda budžeta na godišnjem nivou. Opštinsko rukovodstvo na čelu sa predsednikom opštine dr Radovanom Uverić se suočilo već u septembru 2016. godine sa blokadom budžetskog računa, koja je trajala sve do polovine decembra. Samo zahvaljujući podršci Vlade Republike Srbije i predsedniku Aleksandru Vučiću prevaziđeni su finansijski problemi, čime je sprečen bankrot lokalne samouprave iz koje ja dolazim. Na predsedničkim izborima građani opštine Novi Kneževac pokazali su da znaju da cene brigu Aleksandra Vučića nad svakim delom Srbije, da cene politiku ravnomernog regionalnog razvoja na kojoj posebno insistira, ukazali su mu tada dvotrećinsko poverenje i jasno rekli ostalim protivkandidatima da su ništa drugo, nego obične statističke greške. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Linta. Da li neko želi reč? Izvolite.
U Republici Srbiji živi oko pola miliona proteranih Srba sa područja Hrvatske i Federacije BiH i preko 200.000 proteranih Srba i drugih nealbanaca sa područja KiM. Jedan od ključnih problema sa kojima se suočavaju izbegla i raseljena lica kao najveće žrtve ratova na prostoru bivše Jugoslavije u procesu integracije jeste pitanje stanovanja. Nažalost, imamo značajan broj proteranih Srba koji nisu rešili ovo ključno pitanje integracije, nego nažalost 20, 25, 28 godina već plaćaju kriju, žive kao podstanari, a nažalost država Srbija, posebno posle 1995. godine, nije učinila gotovo ništa da reši to pitanje. Umesto da je država Srbija 1995, 1996, 1998, 2001, 2005, obezbedila sredstva, pozajmila ta sredstva izbegličkim porodicama da reše svoje stambeno pitanje, ti bi ljudi sva ta sredstva vratili kroz 10, 15 godina. Nažalost, ovako su mnogi bacili desetine hiljada evra u bunare i dalje su podstanari. Na sreću, Vlada Republike Srbije već šest godina realizuje regionalni stambeni program, čiji cilj je upravo rešavanje ovog ključnog pitanja. Prema jednoj anketi, koju je radio Komesarijat za izbeglice i migracije Republike Srbije, još uvek ima 16.800 izbegličkih porodica sa područja Hrvatske, Federacije BiH koji žive u Srbiji, a koji još uvek nisu rešili ovo pitanja. Regionalnim stambenim programom predviđeno je da se sagradi 10.000 stanova, da se obezbedi 3.500 paketa građevinskog materijala za one porodice koje još uvek nisu završile svoje kuće, oko 2.000 seoskih imanja za one porodice koje bi htele da žive na selu i da se bave poljoprivredom i oko 1.200 montažnih kuća za one porodice koje imaju svoje placeve. Program teče i apelujem na Komesarijat za izbeglice, na jedinicu za upravljanje projektima Vlade Srbije da ovaj proces maksimalno ubrza, da na kraju realizacije regionalnom stambenog programa ne sme biti ni jedna izbeglička porodica koja nije rešila stambeno pitanje. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Duško Tarbuk. Da li neko želi reč? Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Poštovani ministre sa saradnicima, uvaženi građani Srbije, želeo bih da predložim amandman na član 1. Predloga zakona o planskom sistemu Republike Srbije i da dodam stav 2. koji glasi – planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije sa posebnim osvrtom na efikasnost lokalnih samouprava. Cilj predloženog zakona, kako je zakonodavac predvideo, je uspostavljanje efikasne transparentnosti i koordinisanog realističkog sistema planiranja koji pokriva sve ključne aspekte socijalne, ekonomske i razvojne politike i regionalnog i prostornog razvijanja, uz optimalno korišćenje budžetskih sredstava, obezbeđivanje rasta i razvoja Republike Srbije i sprovođenje procesa pristupanja EU. Zakonski predlog omogućava da se planira budžet Republike Srbije u najboljoj službi svih građana i privrede zajedno sa profesionalizacijom javne uprave, efikasni planski sistem daće najbolji rezultat, stoga je važno da uz ovaj Predlog zakona sprovedu zacrtane reforme državne uprave i lokalne samouprave. Lokalna samouprava kao organ državne uprave na koji su građani i privreda neposredno upućeno neophodno je da bude sposobna, efikasna i profesionalna. Ono što želimo je efikasna lokalna samouprava koja će biti servis građana. Dobro uspostavljenim planom i strategijom, u skladu sa realnim ciljevima, uz stalno konsultovanje privrednih subjekata i građana, može postaviti lokalnu samoupravu, a onda i celokupnu državu na jedan racionalan način koji će doprineti sveukupnom razvoju države. Moje kolege poslanike molim da u danu za glasanje podrže ovaj zakon i ako budu imali snage i volje i moj amandman. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Maja Mačužić. Da li neko želi reč? Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, u pitanju je tehnički amandman kojim se vrši preciziranje navedene zakonske odredbe na nešto drugačiji način, a čime sam želela da ukažem na značaj ovog zakona na unapređenje međunarodne saradnje. Podnošenjem ovog amandmana želela sam da naglasim značaj procesa planiranja za međunarodnu saradnju, za celokupnu reformu našeg društva i unapređenje međunarodnog položaja Srbije. Unapređenje međunarodnog položaja Srbije nije došlo samo po sebi. Nije međunarodni položaj i ugled Srbije popravljen zbog izvođenja „Marša na Drinu“ u UN, već ozbiljnim i odgovornim radom Vlade Republike Srbije i predsednika Aleksandra Vučića. Ne može, gospodo, jedan Jeremić, čiji je najveći domet za promociju Srbije sa pozicije predsedavanja Generalnom skupštinom UN, bilo organizovanje koncerta „Viva voks“ hora, da nam govori o unapređenju međunarodnog položaja. Ne može o tome da nam govori ni Saša Janković, jer jedina ideja koju je Janković mogao da ponudi, kako bi se popravio položaj Srbije u svetu, bilo je to da ne sprečavamo Kosovo u demokratskom razvoju i da ne sprečavamo Kosovo u članstvu u svim međunarodnim organizacijama. Oni o tome ne mogu da govore. O tome može da govori predsednik Aleksandar Vučić. Zahvaljujući ugledu koji kod stranih državnika uživa Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije, poslednjih godina ugled Srbije u svetu se značajno popravio. Zato, gospodo ministri, Vlada Republike Srbije ima našu podršku u svemu što činite da upodobite zakonsku regulativu i čitav ekonomski sistem, kako bi se omogućio nesmetan rast i razvoj Srbije i unapredio međunarodni položaj Srbije u svetu. U danu za glasanje pozivam kolege da glasaju za predlog mog amandmana. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Sonja Pavlović. Izvolite.
Hvala. Želela bih da obavestim građane Srbije da ovo što je koleginica iznela, odnosno ovaj Zakon o planskom sistemu Republike Srbije, zaista nema nikakve veze ni sa Aleksandrom Vučićem, ni sa gospodinom Jeremićem, a ni sa gospodinom Sašom Jankovićem. Znači, mi ovde pričamo o jednom globalnom planiranju, o najvišem nivou planiranja, a amandmani koje postavljate na taj zakon, na prvi član su toliko, moram da kažem, negde ispod i srednjoročnih planova, potpuno mimo ovoga što je tema ovoga zakona. Lično smatram da zakon može biti dobar i da može čak biti ispunjeno i ovo što je kolega prethodni rekao, da lokalne zajednice budu što više ispoštovane i smatram da treba, da ne bismo imali opet neku Požegu, Zrenjanin ili Niš. Odnosno, ja se radujem što ih imamo sad trenutno, jer to je pravo stanje na terenu lokalnih zajednica. Međutim, da bi se lokal uzdigao na nivo koji treba i kada bi uzeo aktivno učešće u donošenju planova svojih lokalnih zajednica, mora da se radi na transparentnosti i mora da se radi na aktivnom učešću javnosti. Znači, javnost postaje zainteresovana javnost, lokalne zajednice više ne žele centralizovani sistem koji vlada, da podnose, moram tako da kažem i, znači, sve će se to jednog dana lepo namestiti ako u ovom zakonu koji imamo ispoštujemo tu zainteresovanu javnost, uključimo ih u aktivan proces donošenja planova, ne gotovih nacrta nego već kad planovi počnu da se donose. Tek onda ćemo imati zaista kvalitetan sistem planiranja. Još jednom ponavljam, zakon nisu pitali ni gospodin Aleksandar Vučić, ni Jeremić, ni gospodin Saša Janković, pisalo ga je ministarstvo nadležno za to i tu su oni potpisnici i ne treba jedan zakon koji je zaista na najvišem nivou planiranja, mi znamo da razvojne planove, usvajaju se ovde na Skupštini, da spuštamo ispod nivoa čak i srednjoročnih planova. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Jel ovo pravo na repliku, gospodine predsedavajući? Čisto da znam kako da organizujemo vreme, pošto je pomenut predsednik stranke. Dakle, kada govorimo o poziciji Srbije o svetu, a o tome je upravo govorila koleginica koja je predložila ovaj amandman, govorimo, naravno, o strateškom nivou. Pozicija Srbije nije nešto što se uređuje danas za sutra, nije nešto što se uređuje na planu od jedne nedelje, mesec dana. To je nešto na čemu se radi sa pogledom u budućnost, i to ozbiljnim pogledom. Između ostalog, zbog toga se i ne kaže, bez razloga, da su pitanja integracija u evropskoj budućnosti i perspektivi Srbije, ali, sa druge strane, i najboljih mogućih odnosa sa Ruskom Federacijom, Narodnom Republikom Kinom i relevantnim faktorima na svetskoj političkoj sceni, ono što se smatra strateškim ciljevima i opredeljenjima. U vezi sa tim, apsolutno sve izrečeno u diskusiji naše koleginice jeste bilo na mestu. Ono što treba imati u vidu, s druge strane, je da ukoliko govorimo o reperkusijama na lokal, ja sam to razumeo u prethodnoj diskusiji, one naravno mogu da se utvrde i one svakako postoje. Adekvatna pozicija Srbije, između ostalog i na međunarodnom planu, podrazumeva određene posledice. U slučaju naše države, bez ikakve sumnje, dobre posledice. Mir i stabilnost, koji uz ekonomski razvoj, mi uvek potenciramo kao vitalne interese našeg društva, podrazumevaju da će upravo zahvaljujući tome što je Srbija prepoznata kao mirno, stabilno okruženje, neki investitori zaključiti da tu mogu da plasiraju svoj kapital, neko doći na ideju da uloži u ovu našu zemlju, što se zaista dešava, neko ovde pokrenuti novi proizvodni program, neko ovde otvoriti neku fabriku, što se upravo i dešava. Zahvaljujući svim tim međusobno jako povezanim procesima, mi danas možemo da se pohvalimo i sa 170 hiljada potpuno novih radnih mesta i sa, čini mi se, oko 90 tih novih fabrika i novih proizvodnih pogona. Koliko jedno veze sa drugim ima, mislim da je više nego jasno. Koliko to neko razume dok sluša, neka ostane pitanje za one koji slušaju. Hvala lepo.
Po amandmanu, narodni poslanik Sonja Pavlović. Izvolite.
Ala ste uzdahnuli. Koliko neko razume kad sluša je jedno pitanje, koliko neko razume kad čita je drugo pitanje i veoma razumem kad čitam ono što je napisano. Potpuno mi je jasno da ovaj zakon o kome danas pričamo, kao i mnogi zakoni, nisu u potpunosti sa nacionalnim planom za usvajanje pravnih tekovina EU. Znači, onaj bitan deo koji se izbegava, to je prisustvo javnosti, to je taj visok stepen transparentnosti i zaista se ne možemo nikad usaglasiti sa tim tekovinama, sa tim pozitivnim pravom Evropske unije, dok ne uključimo javnost u donošenje važnih planova. Znači, stari način uključivanja javnosti koji je bio formalan je prevaziđen, apsolutno je nedovoljan. Stari način obaveštavanja javnosti kada je u pitanju donošenje planova je prevaziđen. Sada imamo elektronsku upravu, sva ministarstva ne oglašavaju preko elektronske uprave, mislim da čak devet ministarstava ne oglašava uvid u planove, već se to oglašava najčešće preko tabloidnih dnevnih listova. Mi oglašavamo veoma važne planove preko tabloidnih dnevnih listova. To više neće moći tako da se radi, ako hoćemo kvalitetno da razvijamo lokalnu zajednicu i ako hoćemo da istaknemo javni interes i ako imamo željene ciljeve koje treba da ispoštujemo na nivou republike. Javnost mora da se uključi u proces donošenja ovih planova, znači, aktivno lokalna zajednica može da nađe zadovoljenje za svoj način planiranja jedino ako javnost bude uključena od prvog trenutka uopšte rasprave o ovim planovima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Po amandmanu. Verovatno je došlo do izvesne greške u ovom zakonu, a ni u pratećem obrazloženju nema nikakvog pomena tabloidnih dnevnih listova. No, ako je želja da se poveća transparentnost, nešto što pozdravljamo zajednički, to je upravo razlog za podršku ovom zakonu, jel tako? Hvala.
Po amandmanu, narodni poslanik Sonja Pavlović. Izvolite.
Gospodine, ne piše u zakonu, ali to je iskustvo moje koje skupljam na terenu i u donošenju raznih planova, da li su to urbanistički planovi ili neki drugi, i oni se oglašavaju u tabloidnim listovima, najčešće u „Dnevnom telegrafu“, za koji u trenutku kada su počeli da se oglašavaju nismo imali čak ni informaciju, jer je vrlo kratko trajao list od osnivanja, kolika je njegova čitanost. Ako hoćemo da javnost obavestimo, moramo to kvalitetno da uradimo. Ako nećemo da je obavestimo, onda znači nećemo. DŽaba nam i elektronska uprava, džaba nam i Zakon o elektronskom poslovanju ako njega ne implementiramo u procesu donošenja ovih planova ili bilo čega drugog. Formalno, mi možemo sve da ispoštujemo, ali zaista da bi nešto ispoštovali, to treba i primeniti. Pa, primenjivo je jedino tako ako pozovemo, u ovom slučaju kod ovog zakona, građane da se aktivno uključe u proces donošenja planova, a ne da im se serviraju gotovi planovi gde njihov interes apsolutno nije u fokusu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Hvala. Mislim da sam pronašao razlog nerazumevanja. Greška je u shvatanju određenih sadržaja. Nije se, naravno, u dnevnoj štampi nalazilo nikada ništa poput planova, programa, strategija ili akcionih planova kojima bi trebalo da se bavimo na ovoj sednici u vezi sa ovim zakonom. Greška je očigledno u razumevanju, kada, na primer, Saša Janković neki apel objavi u određenim novinama, makar ranga tabloida, to nije ono na šta se odnosi ovaj zakon. Mislim da je sada sve jasno.
Na član 1. amandman je podnela narodna poslanica Aleksandra Tomić. Da li želi reč? Neko drugi? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Marko Zeljug. Da li želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zvonimir Đokić. Da li želi reč? (Da) Reč ima Zvonimir Đokić.
Zahvaljujem poštovana predsedavajuća. Poštovani ministre, poštovani narodni poslanici, važećim propisima nije omogućeno svim učesnicima planskog sistema, a to su Narodna skupština, Vlada i organi lokalne vlasti, da sa sigurnošću odrede kada donose strategiju, a kada program, niti šta sve ti dokumenti javne politike i akcioni planovi treba da sadrže. Važećim propisima nije utvrđeno ni do kog nivoa, u zavisnosti od vrste dokumenata javnih politika treba da se razrađuju mere javnih politika i njihova implementacija, niti na koji način se utvrđuje efekti njihovog sprovođenja. Zato je za SNS stranku potreba da se uspostavi efikasan, transparentan, koordinisan i realističan sistem planiranja Republike Srbije, AP i jedinica lokalne samouprave, dovoljan razlog za donošenje ovog zakona. Pored toga, obavezuje nas i proces pristupanja EU, posebno u kontekstu zahteva i obaveza koje smo prihvatili, a koje proističu iz pregovaračkog Poglavlja 17. ekonomska i monetarna politika, kao i iz Poglavlja 22. regionalna politika i koordinacija strukturnih instrumenata. Ne donošenjem ovog zakona i nepovezivanjem procesa planiranja javnih politika, izrade propisa u jedinstveni proces, rezultiralo bi neefikasnošću planskog sistema i regulatornog okvira za poslovanje i za život građana. To bi se nesumnjivo odrazilo i na sveukupni razvoj Republike Srbije, pa i na njen sistem odbrane. Iz navedeno, zbog tog razloga, predložio sam nekoliko amandmana kojima sam želeo dodatno da definišemo predmet, osnovne pojmove i načela i svrhu planskih dokumenata. Prvim amandmanom u nizu predložio sam da se član 1. Predloga zakona proširi dodavanjem stava 2. čime bismo dodatno definisali predmet uređivanja ovog zakona i čime bismo naglasili da će on pozitivno afirmisati sveukupni razvoj Republike Srbije, a samim tim i pozitivno delovati na unapređenje sistema odbrane. Hvala na pažnji.
Hvala. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Cokić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, kolege poslanici, amandman koji sam predložio u članu 1. Predloga zakona dodaje se stav 2. koji glasi – planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije sa posebnim osvrtom na budžetsku stabilizaciju. Svakome je jasno da je planiranje veoma važno za svaki posao, a posebno na državnom nivou i na nivoima pokrajine i opština. Povezivanje i koordinacija između ovih planiranja može da obezbedi ravnomerni razvoj Republike Srbije i sagledavanje vlasti gde šta funkcioniše, gde šta ne funkcioniše. Da je značajno planiranje znalo se i 2006. godine u opštini Smederevska Palanka i urađen je u jednom pilot projektu Strateški plan održivog razvoja opštine Smederevska Palanka do 2016. godine. Pet opština je bilo. Jedna od opština je, mislim i Koceljeva, kolega Matić je tu da to posvedoči, i da su samo oni koji su došli posle 2008. godine čitali taj plan i po njemu radili, ne bi izazvali ovakvu pustoš u Smederevskoj Palanci kako su prouzrokovali svojom vladavinom do 2016. godine. I posle kada je pobedila SNS njihov glavni zadatak bio je opstrukcija, pa je tako došlo do uvođenja privremenog organa. Znate, da je SNS ubedljivo pobedila, ali hoću da vam kažem sledeće, za vreme funkcionisanja privremenog organa, više je urađeno nego u dva mandata vlasti DS i njihovih saučesnika koji su bili u Smederevskoj Palanci. Još samo da se osvrnem na jutrašnju diskusiju i značaj dolaska „Simensa“ u Kragujevac. Neko je rekao – nije to doprinos Vučićev. Jeste Milanović glavni što je „Simens“ došao, ali svakako jedna opšta situacija u Srbiji dovodi investitore i ono što očekujem i što znam da će još nemačkih firmi doći u Srbiju baš zbog nedostatka radnika. Evo kažemo, idu nam deca u inostranstvo, ali budimo sigurni, baš zbog Vučićevih diplomatskih aktivnosti u svakom momentu, da će dolaziti firme ovde, pa ćemo decu zapošljavati u Srbiji. (Nataša Sp. Jovanović: Replika, rekao mi je …)
Ništa ružno vam nije rekao. Sve je najlepše o vama rekao. Hvala. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Igor Bečić. Da li neko želi reč? Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Vrlo kratko predsedavajuća. Ministre, dame i gospodo narodni poslanici, moj amandman ima za cilj, kako je i formulisano u samom amandmanu, da naglasi potrebu za modernizacijom u kontekstu sveukupnog razvoja Srbije. On po mom mišljenju apsolutno podupire intenciju ovog Predloga zakona, a to je kako je jedan od kolega rekao, ali nije zgoreg zbog građana ponoviti, potreba da se uspostavi efikasan, transparentan, koordinisan i realističan sistem planiranja Republike Srbije, autonomnih pokrajina i jedinica lokalne samouprave. U tom smislu, ja bih istakao jedan pozitivan primer jedne lokalne samouprave gradske opštine Vračar, a u vezi sa planiranjem budžeta za tekuću godinu, upravo uvažavajući interese ostalih učesnika planskog sistema, ali i uvažavajući inicijative, potrebe i prioritete lokalne samouprave i građana. Naime, budžet za tekuću godinu je projektovan i planiran u direktnoj saradnji sa građanima Vračara. Na inicijativu građana, sprovedena je anketa u kojoj je uzelo učešća preko 500 građana Vračara. Dakle, u pitanju je jasna namera da ono što građani sugerišu, da ono što građani predlože, da uvrstimo u budžet. Rezultat ovakve politike je da danas kada primenjujemo budžet koji smo na takav način isplanirali, imamo daleko veći broj kulturnih sadržaja, daleko veći broj sportskih sadržaja, manifestacija, događaja, daleko veći broj obrazovnih sadržaja, daleko veći broj edukativnih sadržaja. U krajnjem slučaju, daleko bolju povezanost građana sa samom lokalnom samoupravom. Mislim da je to dobar primer i da takvih primera treba da bude više, upravo kada je reč o opštini Vračar, koja je dve decenije bezmalo bila pod štetočinskom upravom DS, ali na sreću 2016. godine je došlo do promena i SNS je preuzela odgovornost za vršenje vlasti i od tada stvari idu nabolje.
Na član 1. amandman je podneo poslanik Dalibor Radičević. Izvolite.
Hvala. Poštovani ministre sa saradnicima, uvažene koleginice i kolege, na Predlog zakona o planskom sistemu Republike Srbije podneo sam amandman na član 1. Predloga zakona, gde predlažem da se doda stav 2. koji glasi – planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije sa posebnim osvrtom na industrijalizaciju. Pred nama je dobar predlog zakona, a amandman koji sam podneo na član 1. ima za cilj da se poboljša sam predlog zakona i da se stavi poseban akcenat na industrijalizaciju. Članom 1. je propisan predmet uređenja zakona i zato smatram da je potrebno dodati stav 2. i dodatno ga definisati. Razvoj industrije je direktno povezan sa planskim sistemom. Dosta nam je da su planovi javnih politika spisak lepih želja koje lepo zvuče, ali ne daju nikakve rezultate. Vlada Republike Srbije ovim zakonom nam pokazuje svoju rešenost da se stvari menjaju na bolje. Samo dobrim planskim sistemom i analizama efekata upravljanja javnim politikama možemo uticati na razvoj industrije, a samim tim uticati i na smanjenje nezaposlenosti u Republici Srbiji. Hvala.
Na član 1. amandman je podnela Ana Čarapić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, podnela sam amandman na član 1, gde se dodaje stav 2. i glasi: „Planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije sa posebnim osvrtom na unapređenje ekonomske razmene.“ Dakle, danas smo u situaciji da pričamo o privrednom razvoju, a nekad nismo mogli privredni rast ni da zamislimo. Pa kako da zamislimo privredni rast, kad su nam zatvarali fabrike, otpuštali ljude, čak preko 400.000 radnika je otpušteno. Zamislite da nam ceo Novi Sad ne radi, pola Niša i cela moja Kuršumlija da nam ne radi. Uništavali su sve što je moglo da se uništi. Danas je drugačije. Danas, ne samo da govorimo o privrednom razvoju, danas govorimo o održivom privrednom razvoju. To znači da generacije koje dolaze imaće od čega da žive, živeće od svog rada. Danas ulažemo i u infrastrukturu i kroz digitalizaciju, kroz sprovođenja reformi pomažemo našim privrednim subjektima, kako proizvođačima, tako i pružaocima usluga da smanje troškove proizvodnje, a samim tim to će se pozitivno odraziti na smanjenje cena proizvoda i na smanjenje cena usluga i imaćemo konkurentnu privredu, a kad imamo konkurentnu privredu stvara se mogućnost za širenje i proizvodnih i uslužnih kapaciteta, otvara se mogućnost za zapošljavanje novih radnika. Dolazim iz opštine Kuršumlije, to je jedna mala opština na jugu Srbije, koja danas na čelu sa SNS čak 41% svog opštinskog budžeta izdvaja za ulaganja u infrastrukturne projekte. Nekada su ta sredstva korišćena za putne troškove, za raznorazna putovanja, za isplate zarada raznoraznih sekretaricama, za isplate zarade zamenika, zameniku pomoćnika, pomoćniku, ne znam ni sama koja su sve radna mesta postojala. Danas sredstva koristimo za izgradnju infrastrukture. Danas sve što radimo, radimo u cilju da se nastavi pozitivan trend rasta i razvoja i radimo u najboljim interesima građana Srbije. Zahvaljujem.
Na član 1. amandman je podnela poslanica Dragana Kostić.
Zahvaljujem predsednice. Uvaženi ministre, drage kolege poslanici, podnela sam amandman na član 1, jer smo danas u mogućnosti da govorimo o uvećanim ulaganjima i to u svim sferama privrede. Do 2012. godine ulaganja su bila samo misaona imenica. Posebno bih se osvrnula na turizam kao na jednu od najunosnijih privrednih grana, koja je u 2017. godini ostvarila prihod od preko 1,2 milijarde evra, što je skoro 20% više nego u 2016. godini, a za 12% više turista je posetilo našu zemlju u 2017. u odnosu na 2016. godinu i sve to zahvaljujući uvećanim ulaganjima u ovoj grani privrede. Mi danas stimulišemo naše građane da posećuju naše srpske turističke destinacije, a hvala Bogu, Srbija ih ima na pretek. PIT subvencije izdavanje 80.000 vaučera u 2018. godini za posete domaćeg turizma, za šta je naša Vlada opredelila 400 miliona dinara jeste osnov svega i jedan od pokretača turizma U 2017. godini Sokobanja je, iako peta po broju ostvarenih noćenja, zabeležila najveći rast čak od 20% u odnosu na 2016. godinu, naravno, zahvaljujući ovim vaučerima. Od 90.000 vaučera, izdatih u 2017. godini, preko 31.000 vaučera je realizovano u Sokobanji čime je produžena turistička sezona za dva i po meseca i Sokobanja je ostvarila rekordnih 1.050.000 noćenja. Pozitivan trend rasta broja noćenja i broja turista beleži se i u 2018. godini. Ovim je naša Vlada pokazala da je društveno odgovorna Vlada i da vodi računa o kvalitetu življenja svih građana naše Srbije. Zahvaljujem.
Na član 1. amandman je podneo Goran Kovačević.
Dame i gospodo, gospodine ministre, planiranje i organizacija, vođenje i kontrola su školska definicija menadžmenta. Vizija, misija, ciljevi i strategija, kao i aktivnosti koje dovode do ostvarivanja tih aktivnosti su u stvari planiranje. Budućnost, to se u stvari planira. Izbor između velikog broja puteva u kojima jedna nacija može da ide, to je ono što je predmet Zakona o planiranju Republike Srbije. Percepcija događaja i vreme pred nama je sastavni deo planiranja. Ovo nije prvi zakon koji se bavi ovom problematikom. U Srbiji, ako krenete u daleku ili bližu prošlost, svakako imate zakone koji su bili slični, u ekonomskoj oblasti pogotovo. Imate prvi petogodišnji plan Federativne Republike Jugoslavije, imate Svot analize, imate Strategiju održivog razvoja, strategije stabilnosti i sve te strategije u stvari funkcionišu do nivoa rezultata. Sve su one izvučene iz ekonomije, imaju uporište u strateškom planiranju i bez rezultata planovi ostaju prazno slovo na papiru. Mi u Srbiji imamo taj slučaj da možemo da kažemo da je Svot analiza 2008. godine o ekonomskom dešavanju bila možda i pozitivna i dobra, ali su rezultati ono što je izostajalo. Ako pogledate 2015. godinu, kada smo imali plan fiskalne konsolidacije, a fiskalna konsolidacija, fiskalna strategija, fiskalni principi su sve javne politike, onda su rezultati koje smo tada zacrtali, a koji su trebali da budu ostvareni krajem 2017. godine potpuno različiti u odnosu na javne politike koje su bile zastupljene u ekonomiji Srbije u prethodnom vremenskom periodu. Kada pogledate javne politike u oblasti ekonomije, u oblasti makro-ekonomije, a koji su potpuno merljivi, to nije rast, to je i rast i razvoj. Onda je jasno zašto ovakav sistemski plan, koji doprinosi sveobuhvatnoj analizi i planiranju u Republici Srbiji ima moju podršku.
Na član 1. amandman je podnela poslanica Ivana Stojiljković.
Zahvaljujem, predsednice. Uvaženi ministre sa saradnicima, moj amandman predlaže dodavanje stava 2. u članu 1, sa preciziranjem potrebe smanjenja siromaštva u Republici Srbiji. Kao što smo više puta danas čuli, cilj zakona definitivno je efikasan sistem planiranja sa ciljem da se ojača socijalni, ekonomski i ravnomerni regionalni razvoj. Naravno, uz optimalno korišćenje budžetskih sredstava i uz obezbeđivanje održivog rasta i razvoja Republike Srbije. Takođe, čuli smo i da je jedan od ključnih elemenata ovog zakona upravo povezivanje planiranja politika sa planiranjem budžeta, što znači racionalno planiranje i racionalna upotreba resursa. Sve ovo dovodi do stvaranja dobrih uslova za dovođenje investitora, za obezbeđivanje kvalitetnije radne snage, za razvoj napredne tehnologije i, veoma važno, veću orijentaciju ka rezultatima i veću odgovornost, jer ako svega ovoga nema, naravno nema ni investitora, nema ni novih radnih mesta. Samo bih još jedno napomenula, do 2014. godine započet je jedan sveobuhvatan proces reforme javne uprave. Pored organizacije nove i upravljanja ljudskim resursima, naravno tu je i digitalizacija i uvođenje e-uprave, ali naravno sve to zbog bolje usluge i građanima i privredi, i kao što sam već rekla, sa ciljem ekonomskog jačanja i smanjenja siromaštva u Republici Srbiji. Zahvaljujem.
Na član 1. amandman je podnela Dušica Stojković.
Zahvaljujem, predsednice Gojković. Uvaženi ministre Đorđeviću sa saradnicima, drage kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, podnela sam amandman na član 1. Predloga zakona o planskom sistemu Srbije, koji definiše sam predmet ovog zakona. Namera nam je bila da sadržajem ovog amandmana afirmišemo dalje uvođenje elektronskih usluga u Srbiji kako bi se obezbedio celokupni razvoj naše zemlje. Podsetiću vas, elektronska uprava je postavljena kao vrhunski prioritet Vlade Republike Srbije, premijerke gospođe Brnabić i predsednika gospodina Aleksandra Vučića. To su pionirski poduhvati koji se nisu desili, rezultati se nisu desili tokom noći. Postojao je konsenzus građana, privrede, šire zajednice, neophodnosti uspostavljanja elektronske uprave u njenom punom kapacitetu. Danas imamo više od 200 institucija koje su umrežene od strane državne uprave i lokalnih samouprava, koje pružaju više od 800 usluga na portalu e-uprave. Efikasnost državne uprave, borba protiv birokratije, borba protiv korupcije, racionalizacija resursa su jako važne teme za Srbiju koliko Srbija želi da ide napred. Srbija želi da ide napred i to je pokazala kroz reformu elektronske uprave. Srbija želi da stane rame uz rame sa razvijenim zemljama sveta, vodećim zemljama kada je reč o IT tehnologiji i elektronskim upravama i kada je reč o zemljama koje dolaze iz EU. Sećamo se situacije koja je bila da kao građani trčimo od šaltera do šaltera. U Beogradu je bila dobro poznata urbana legenda koja je opisana u jednoj priči da građani trče od šaltera do šaltera, da ih na nekim od šaltera očekuje tzv. Mica šalterska ubica i da kaže dobro poznatu rečenicu, da im fali još jedan papir i da moraju da trče i obigravaju šaltere ponovo. Sada je 2018. godina i to se više ne dešava u Srbiji. Sada papiri i pečati odlaze u istoriju i zamenjeni su elektronskim podacima. Uštede su ogromne. Kada bi sve papire poređali jedan na drugi, imali bi za dva Ajfelova tornja. To je više od 600 metara. Znači, imali bi papire za dva Ajfelova tornja. Reformom elektronske uprave benefiti u korist privrede i građana su zaista višestruki. Kada je reč o novcu uštede na godišnjem nivou su više od 600 miliona evra. Mi zapravo smanjujemo dupliranje nagomilanog posla, smanjujemo dalju birokratizaciju Srbije i omogućavamo da novi servisi, novi resursi, nove investicije dolaze u našu zemlju. Sa ponosom želim da vas sve podsetim da je marta ove godine Srbija dobila jednu prestižnu svetsku nagradu. Naime, Kancelarija za IT je proglašena za najbolju od 685 učesnika iz celog sveta, po oceni Svetskog samita o informacionom društvu. Svetski samit o informacionom društvu prepoznao je osnivanje Kancelarije za IT i elektronsku upravu i ostvarene rezultate u oblasti elektronske uprave kao jedan od ključnih momenata za razvoj informacionog društva i digitalizaciju u Srbiji. Nagrada je stigla iz Ženeve i nagrada predstavlja svojevrsno priznanje za trud, rad, zalaganje premijerke gospođe Brnabić, predsednika gospodina Aleksandra Vučića, ali i svih nas koji smo u ovom domu Narodne skupštine usvajali sve one zakone i stvarali taj zakonodavni okvir kako bi omogućili da se jedna ovakva reforma ostvari. Moramo nastaviti da planiramo bolje u ovoj oblasti jer imamo zaista sada prvi put jasnu viziju kakvu to Srbiju želimo. Rezultati su zaista vidljivi i možemo ih videti na svakom ćošku, od formiranja prvog državnog DATA centra, uspostavljanje Nacionalnog portala otvorenih podataka, automatskom overom zdravstvenih knjižica, elektronska prijava preduzetnika, plaćanje platnim karticama, E-novcem, integrisanim ekonomskim bankarstvom na portalu E-uprava, zatim realizacija zaista fenomenalnog projekta „Bebo, dobro došla na svet“, gde je omogućeno u svim porodilištima u Srbiji da se prijavi novorođenče. To i mnogo drugo. Ne bih zaista dužila. Samo u gradu Beogradu imamo više od 800 usluga, umrežene su i uvezane apsolutno sve državne institucije i na gradskom i na republičkom i na lokalnom nivou. Imamo zadovoljne građane koji su samo tokom 2016. godine imali na ovom portalu ostvarenih više od dva miliona usluga. Ako ovako nastavi, Srbija će postati lider u Evropi za elektronske usluge i digitalizaciju, rame uz rame ćemo stajati sa jednom Estonijom koja je u okviru EU zaista poznata kao zemlja koja je reformisala svoj sistem E-uprave i čiji građani danas na osnovu samo lične karte ili mobilnog telefona mogu da veliki broj usluga ostvare. Na samom kraju, želela bih da najoštrije osudim huliganski čin napada na prostorije opštinskog odbora SNS u Rakovici. Ovaj napad predstavlja jedan u nizu napada na SNS, na našeg predsednika gospodina Aleksandra Vučića, ali i na imovinu naše stranke. Vandalizam, mržnja, agresija, pozivanje na ukrajinski ili makedonski scenario je jedino što naši politički neistomišljenici nude građanima Republike Srbije. Iskoristila bih ovu priliku da pozovem nadležne institucije u Republici Srbiji da reaguju, da počinioce privedu pravdi. Srbija je jedna stabilna zemlja i ovakvi vidovi nasilja su zaista nedopustivi. Mi želimo da kaznimo počinioce i da kaznimo sve ovakve vidove nasilja koji ugrožavaju našu bezbednost. Zahvaljujem.
Reč ima Vjerica Radeta. Izvolite.
Nisam znala da je Aleksandar Vučić bio u prostorijama u Rakovici kada su napadnute, ali nisam se zbog toga javila. Javila sam se zbog činjenice da je koleginica koja je govorila malopre o ovom amandmanu izrekla niz podataka, niz dezinformacija koje zaista nisu tačne. Na kraju je sama rekla da je ona izgleda govorila o Beogradu. Srbija nije Beograd. Jesu umrežene beogradske opštine, ali nisu umrežene, koleginice draga, opštine iz cele Srbije i to je problem. Vi imate problem sa biračkim spiskom, a kamoli nekim drugim umrežavanjem. Vi birački spisak ne možete proveriti na svakom mestu u Srbiji i danas se pojavljuju i mrtvi na biračkom spisku i nema jedinstvenog biračkog spiska i pojavljuje se mnogo više ljudi na biračkom spisku nego što zaista ima punoletnih građana Srbije. Vi ovde pričate o digitalizaciji, o umrežavanju, kao da niko od nas ne živi i u Beogradu i u ostalim delovima Srbije i da ne znamo kako to izgleda. Koji je to šalter, draga koleginice, gde se dođe i da se završe svi papiri i da vam ne treba još papira? Ne postoji. Jel možete građevinsku dozvolu dobiti na osnovu što kaže Zorana Mihajlović, da dođete na jedno mesto sa gomilom papira i onda to predate sve na jedan šalter? Dakle, nemojte da zbunjujete građane Srbije, nije tačno, mi nemamo ništa protiv digitalizacije, radi se na tome, to nije sporno, ali nije još uvek ni blizu onoga što vi želite da predstavite javnosti. Hvala.
Replika, izvolite.
Zahvaljujem. Zarad istine, zarad istine koja mi je jako važna zbog građana Republike Srbije, želim da kažem sledeće zvanične podatke koje mi je dostavilo Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave. Samo tokom 2014. i 2016. godine umreženo je više od 145 državnih institucija na republičkim, gradskim i lokalnim nivoima. Pruženo je tokom 2016. godine više od dva miliona usluga na centralnom sajtu portala E-uprave. To je javno proverljiv dokaz, možete i u ovom trenutku da proverite, mediji su o tome pisali, očigledno niste dobro čitali ili ne želite da čitate o uspesima i rezultatima Vlade Republike Srbije. Kada sam govorila, govorila sam o tome da je 800 usluga ponuđeno na centralnom sajtu portala E-uprava. Znači, svi građani ovog trenutka, sada dok sedimo u Narodnoj skupštini mogu ili putem kompjutera, laptopa, mobilnog telefona da pristupe elektronskom šalteru. Oni su tada prvi put korisnici tog šaltera, oni su prvi na redu, nema apsolutno više redova i nema čekanja. To možete da proverite, svi oni koji su elektronski naručivali i dokumenta i vozačke dozvole i zdravstvene knjižice i podnosili zahteve za alimentaciju, veliki, veliki broj, 800 usluga sam rekla, zaista nemam toliko vremena da pobrojim sve one pozitivne rezultate koji su ocenjeni, hteli vi to da priznate ili ne, od strane OUN koja je marta ove godine našu kancelariju, srpsku kancelariju, Kancelariju za informacione tehnologije proglasila za najbolju u svetu. Zahvaljujem.
Reč ima Vjerica Radeta.
Dobro, i MMF nas je proglasio najgorima u Evropi, pa se ne hvalite. Ne znam odakle vam svi ti podaci koje ste malopre ovde iznosili. U kojoj to zemlji ima? Baš bi bilo lepo da bude uskoro ili jednog dana i u Srbiji. Govorite o zdravstvenim knjižicama, onima što ih građani nisu dobijali po sedam, osam, dvanaest meseci, što su kao trebale da dođu na adresu, pa nisu nekima do pre dva meseca, poslednje zdravstvene knjižice su ljudima tada uručene. Nemojte, ponavljam vam, pustite vi, dobili ste podatke 2.000 onoga, 5.000 onoga, 3.000 onoga, zamislite u celoj Srbiji 2.000 nekih dozvola izdato. Dakle, pomažite Vladi Republike Srbije da ispune ono što su obećali. Lepo će biti kada to bude kao u toj državi o kojoj ste vi malopre pričali, kada tako bude i u Srbiji, ali sada to nije ni približno tako.
Na član 1. amandman je podnela poslanica LJiljana Malušić. Izvolite.
Hvala predsednice. Podnela sam amandman na član 1. Predloga zakona o planskom sistemu Republike Srbije kojim se dodaje stav 2. koji treba da pojasni, ili čiji je cilj smanjenje socijalnih razlika. Naime, zakon o planskom sistemu u Republici Srbiji predstavlja nastavak procesa regulatorne reforme i čija je poslednja faza započela usvajanjem strategije regulatorne reforme i unapređenja sistema upravljanja javnim politikama u periodu od 2016. do 2020. godine. Za razvoj privrede je neophodan dobar pravni sistem, on mora biti transparentan, mora biti efikasan, mora biti predvidiv, mora poštovati ljudska prava i mora razvijati socijalni prosperitete. Naime, ko god da investira prvo gleda kakav je pravni sistem, da li je kvalitetan i da li je predvidiv. Niko ne želi neizvesno okruženje. Mi imamo tu sreću da dolaskom SNS Vlada Republike Srbije napravila je izuzetno povoljan poslovni ambijent od sveukupnog ulaganja, svih investicija na zapadnom Balkanu 40% ide direktno Republici Srbiji. Zato je Srbija dobra za ulaganje, faktor stabilnosti je i zato je 60 kompanija otvorilo svoje pogone i fabrike u Republici Srbiji, zaposleno je 170 hiljada ljudi. Dve hiljade osme godine otpušteno je 400 hiljada ljudi, a mi zaposlili 170 hiljada ljudi. Procenat nezaposlenosti 2008. godine je bio 27% danas je 12%, sa tendencijom smanjenja. Od 2012. godine do 2018. godine je ušlo u Republiku Srbiju 8,6 milijardi evra. Svaka čast na taj način upošljavanjem i investicijama se smanjuje siromaštvo i smanjuju se socijalne razlike. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Olivera Pešić. Da li neko želi reč? (Da.) Koleginice Pešić, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, moj amandman ide u pravcu da se poveže afirmacija sveukupnog razvoja Republike Srbije sa posebnim osvrtom na socijalnu ravnopravnost. Ovim zakonom se definiše obaveza postojanja nekoliko vrsta planskih dokumenata, pre svega mislim na obavezu donošenja dokumenata razvojnog planiranja kojima bi se doprinelo ostvarivanju socijalne ravnopravnosti. Jedan od dokumenata koji postaje zakonska obaveza jeste plan razvoja jedinica lokalne samouprave koji će se usvajati na period od sedam godina, koji mora da sadrži jasnu viziju. koji mora da sadrži strateške ciljeve, prioritetne ciljeve i način na koji će se ti ciljevi ostvarivati. Na taj način smanjuje mogućnost da neko ko rukovodi određenim gradom ili opštinom, novac svih građana tog grada poreskih obaveznika uloži u neke projekte koji nemaju planski osnov, dakle koji nisu planirani razvojnim dokumentima, kao što je to bio slučaj u Leskovcu za vreme vladavine DS, kada je rukovodstvo grada bez ikakvog osnova bez postojanja bilo kakvog planskog dokumenta novac svih građana Leskovca, svih poreskih obaveznika uložilo u realizaciju tzv. projekta „bušotine“, gde su tražili toplu vodu i u bunar bacili milione građana Leskovca. Činjenica je da samo unapred definisanim strateškim razvojnim planovima je moguće ostvariti pravilan razvoj grada, a na taj način ostvariti i socijalnu ravnopravnost i moj amandman ide u tom pravcu. Želim samo još da istaknem svoj grad, grad Leskovac, kao primer dobre prakse, od kada je SNS na vlasti, što se tiče usvajanja razvojnih planova, praćenja realizacije planova, izveštavanja o realizaciji razvojnih planova, ali i o izmenama, odnosno revidiranju razvojnih planova. Ovo nije moj zaključak, ovo je zaključak Nacionalne alijanse za ekonomski razvoj koja je grad Leskovac identifikovala kao grad sa povoljnim poslovnim okruženjem, gde procenat ispunjenosti kriterijuma 92% od mogući 100%. Pozivam moje kolege da u danu za glasanje podrže ovaj amandman. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Jovica Jevtić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima kolega Jevtić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, uvaženi ministri, drage kolege narodni poslanici, na Predlog zakona o planskom sistemu Republike Srbije na član 1. predloženog rešenja podneo sam amandman u smislu dodavanja stava 2. kojim se precizira afirmacija ravnomernog razvoja Republike Srbije. Želim pre svega da se zahvalim Vladi Republike Srbije i resornim ministarstvima na trudu koji su uložili da se uhvate u koštac sa problemima efikasnog upravljanja i na sprovođenju niza aktivnosti koje su pomogle da planski sistem kao temelj efikasnog upravljanja postane efikasniji, efektniji, nadasve transparentan i jeftiniji. Predlogom zakona o planskom sistemu propisano je postojanje nekoliko vrsta planskih dokumenata koji u svojoj osnovi sadrže temelje razvojnog planiranja sa ciljem izgradnje sistema koji će omogućiti ravnomerni razvoj čitave zemlje. Predlog zakona definiše aktivnosti koje treba sprovesti po prioritetima, da planovi razvoja od najvišeg do najnižeg nivoa budu usklađeni na način koji omogućava brži i efikasniji napredak u svim sferama društvenog života, od nivoa lokalne zajednice, do republičkog nivoa. U dvosmernoj komunikaciji baziranoj na dugoročnim planovima razvoja i definisanjem instrumenata koji će omogućiti da se ti planovi sprovedu u realnom životu. To u suštini znači da svaki deo zemlje podjednako oseti blagodeti pomenutih dugoročnih planiranja i da svaka lokalna zajednica bude temelja koji će na sebe preuzeti deo tereta razvoja proporcionalno svojim mogućnostima, a sve u cilju istovremenog ravnomernog razvoja čitave zemlje. Svesni smo da je definicija ravnomernog razvoja čitave zemlje zaista teško sprovodljiva, ali kao jedan vid podrške toj ideji treba u svim zakonskim predlozima, naravno gde je to moguće, insistirati da se ideja sveukupnog ravnomernog razvoja dodatno definiše, što je iz svega ovog napred rečeno i svrha ovog amandmana. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Snežana Petrović. Da li neko želi reč? (Da.) Koleginice Petrović, izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre, poštovane kolege narodni poslanici, na član 1. Predloga zakona o planskom sistemu Republike Srbije podnela sam amandman kojim se dodaje stav 2. i koji glasi – Planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije s posebnim osvrtom na poresku odgovornost. Podnetim amandmanom dodatno se definiše predmet ovog zakona. Planiranje u javnoj upravi je neophodno kako bi javne politike i propisi mogli da budu dobro osmišljeni i formulisani. Stoga osnovni cilj zakona o planskom sistemu je uspostavljanje sistema za transparentno, efektivno i efikasno upravljanje javnim politikama. NJima se u praksi uspostavlja efikasan i realističan sistem planiranja koji pokriva sve ključne aspekte socijalne i ekonomske i razvojne politike i regionalnog i prostornog razvoja uz optimalno korišćenje budžetskih sredstava, obezbeđenju zaštite životne sredine i održivog rasta i razvoja Republike Srbije. Uređenjem sistema planiranja na nivou Republike Srbije kroz usvajanje zakona o planskom sistemu obezbediće se ujednačeno planiranje u organima državne uprave, što podrazumeva analizu stanje pre donošenja odluka, izradu planova razvoja kao i uspostavljanje mehanizama za odgovornost u sprovođenju planiranog. Zatim uspostavljanju jasne veze između planiranja i budžetiranja, uzimajući u obzir i određena ograničenja prilikom planiranja. Uređivanje srednjoročnog planiranja u organima državne uprave, uspostavljanje jedinstvenog informacionog sistema za planiranje, praćenje i izveštavanje. Uspostavljanjem ovako efikasnog planskog sistema postižu se najbolji efekti u sveukupnom razvoju Republike Srbije.
Zahvaljujem se. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Desanka Repac. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Goran Pekarski. Da li neko želi reč? (Da.)
Hvala predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, podneo sam amandman na član 1. Zakona o planskom Republike Srbije i predložio sam da se doda stav 2. koji kaže – Planskim sistemom se afirmiše sveukupan razvoj Republike Srbije sa posebnim osvrtom na upošljavanje kapaciteta. Podneo sam ovaj amandman sa željom da se dodatno definiše predmet ovog zakona, da se na taj način pojasni kako bi svi građani mogli da shvate njegov značaj, da možemo da ga približimo građanima i da ga na ovakav način kroz diskusije o amandmanima dodatno promovišemo. Slušali smo danas oprečne stavove za i protiv. Većina je za, jedan deo je protiv, a ja lično ne vidim razlog da iko ima nešto protiv da može da se usvoji ovakav zakon u planskom sistemu Republike Srbije, zakon kojim se regulišu i javne politike unutar Republike Srbije, osim ako to nije marketinški čin, marketinški politički čin, a ne verujem da je to politika, jel sama politika apriori protiv svega i nije neka politika nego je to negacija politike. Politika je kada imate ideju, kada sa tom idejom želite da nešto ostvarite da unapredite svoju zemlju na svakom polju, da je učinite boljom, da verujete u svoje građane, da verujete u svoj narod. Zato želim da podsetim na reči predsednika Vučića, izrečenih ne tako davno, pre koju godinu, koji kaže – počeli smo da verujemo da možemo da stvorimo. Verujemo u sebe i u Srbiju, počeli smo da menjamo i da na tim promenama gradimo temelj sopstvene budućnosti i budućnosti ove zemlje. Tako i ovaj zakon koji je došao ovde, u stvari kada ga budemo usvojili, naša želja da naša zemlja Srbija, što brže postane jača i bolja. To je politika kojom ćemo se mi voditi i zato u danu za glasanje pozivam da podržimo ovaj zakon i podržimo ovaj amandman. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Marković. Da li neko želi reč? (Da) Koleginica Marković, izvolite.
Hvala. Amandman koji sam predložila na član 1. Zakona o planskom sistemu Republike Srbije, predviđeno je dodavanje termina - evropskih integracija. Pošto je članom 1. propisan predmet uređenja ovog zakona, potpuno je logično dodavanje ovog termina, jer se ovim zakonom uređuje, između ostalog, i upravljanje sistemom javnih politika i srednjoročno planiranje kao i postupak utvrđivanja i sprovođenja javnih politika. Jedan od razloga za donošenje ovog zakona je i efikasno sprovođenje procesa pristupanja EU, posebno u kontekstu zahteva koji proističu iz pregovaračkih poglavlja broj 17, ekonomska i monetarna politika i poglavlja 22, regionalne politika i koordinacija strukturnih instrumenata. Efikasan planski sistem podrazumeva i usklađenost planskih dokumenata na svim nivoima sa preuzetim obavezama u procesu pristupanja EU. Naravno, ne možemo da zanemarimo ni činjenicu da EU najveći donator, odnosno da smo najviše bespovratnih sredstava, tj. razvojnih sredstava dobili upravo od EU. Znači, to nisu krediti, već sredstva koja smo koristili kako bi izvršili reforme u mnogim oblastima našeg društva i u Srbiji je od 2012. godine na raspolaganju dodatnih jedna i po milijarda evra iz IPA fondova. Do sada smo, naravno, koristili tri milijarde evra. Iskorišćenost IPA fondova je veoma visoka, iznosi 94% što Srbiju ubraja u jednu od najuspešnijih zemalja koje su u procesu evrointegracija. Ovim sredstvima finansiraju se konkretni projekti, poput infrastrukturnih, škola, bolnica, saniranja poplava, ali i podrška osnivanju malih i srednjih preduzeća, što je potpuno važno za mlade, koji žele da pokrenu svoj sopstveni biznis. Na primer 2017. godine Srbija je imala na raspolaganju 187 miliona evra, od čega je 20 miliona evra namenjeno poljoprivrednim proizvođačima. Sva ova sredstva o kojima sam govorila dostupna su našim građanima, mogu da se informišu preko Ministarstva za evrointegracije, preko lokalnih samouprava, na koji način mogu da apliciraju odnosno da ih koriste. Ovo su samo neki od primera zašto smatram da termin evropskih integracija treba uvrstiti u član 1. ovog zakona.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Ognjen Pantović. Da li neko želi reč? (Da) Kolega Pantović, izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, kada je u pitanju član 1. Predloga zakona o planskom sistemu Republike Srbije, gde se definiše predmet uređivanja ovog zakona, predlažem da se doda stav koji se posebno osvrće na povećanje infrastrukturnih kapaciteta naše zemlje. Zašto je ovo bitno? Zato što se svakim novim kilometrom autoputa probijenim tunelom, izrađenim mostom, industrijskim parkom, olakšava život naših građana, dolaze novi investitori i otvaraju se nova radna mesta. Ono što posebno želim da naglasim, a što će najverovatnije zanimati mlađu populaciju jeste inovaciona infrastruktura. Mladim inženjerima, studentima, naučnicima su potrebni najbolji mogući uslovi da rade i iskažu sve svoje potencijale. Zbog toga me veoma raduju ovi veliki projekti Vlade Republike Srbije, a tu bih naveo primer izgradnje naučno-tehnološkog parka u Nišu, gde se gradi na 10.000 kvadratnih metara i vrednost investicije je 10 miliona evra. Takođe, gradi se i naučno-tehnološki park u Novom Sadu, gde će posao dobiti 3.000 mladih inženjera, a vrednost investicija je 13 miliona evra. Svi ovi naučno-tehnološki parkovi biće opremljeniji najsavremenijom opremom i biće omogućeni najbolji mogući uslovi za rad i usavršavanje naših mladih naučnika. Želimo da zadržimo mlade ljude u Srbiji da ovde zasnivaju porodicu i ostvaruju radni odnos. Kroz ovih nekoliko primera, a ima ih još mnogo, možemo da vidimo zbog čega je bitno da se uvek posebno osvrnemo na povećanje infrastrukture u Republici Srbiji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Maletić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik LJibuška Lakatoš. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, koleginice i kolege poslanici, ministre sa saradnicima, donošenje zakona o planskom sistemu Republike Srbije jeste potreba kako bi se uspostavio efikasan i transparentan i realan sistem planiranja Republike Srbije, AP i jedinice lokalne samouprave koji obuhvata sve aspekte socijalne i ekonomske razvojne politike, zatim regionalnog razvoja uz optimalno i racionalno korišćenje budžetskih sredstava. Obrazovanje kao proces usvajanja znanja, sticanje veština, razvoja sposobnosti je bitan segment svih društvenih aktivnosti. To je proces koji traje tokom celog života, to je suštinski osnov i egzistencionalna potreba svakog čoveka. Upravo iz tih razloga, podnela sam amandman na član 1. Predloga zakona gde se dodaje stav 2. koji glasi – planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije s posebnim osvrtom na razvoj školskog sistema. Školski sistem je sistem vaspitno-obrazovnih ustanova i predstavlja okosnicu svakog sistema. Sistemskim planiranjem i prilagođavanjem ishoda učenja potrebama tržištu rada, smanjujemo nezaposlenost, stvaramo preduslove za brži razvoj naše države, unapređujemo životne uslove i podižemo standard naših građana. Kao primer dobre prakse, želim da navedem opštinu Staru Pazovu, koja ima dugu tradiciju razvoja preduzetništva malih i srednjih preduzeća i vodeća je po broju investitora i otvaranju novih radnih mesta, gde se planski školuju profili koji su traženi na tržištu rada, što je ujedno doprinelo smanjenju nezaposlenosti i podizanju životnog standarda građana, ka čemu svi i težimo, a to je ujedno i put u bolju i lepšu budućnost za generacije koje dolaze. U danu za glasanje pozivam sve moje kolege da podrže predložene zakona.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vlado Babić. Da li neko želi reč? (Da)
Poštovani predsedavajući, cenjeni gospodine ministre sa saradnicima, koleginice i kolege, u članu 1. Predloga zakona dodaje se stav 2. koji glasi – planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije s posebnim osvrtom na razvoj medicinskih centara. Ovim amandmanom se želi dodatno definisati predmet ovog zakona. Zdravi građani su temelj razvoja svake zemlje, pa tako i naše, jer samo zdravi mogu da doprinesu socijalnom i ekonomskom razvoju Srbije. U tom smislu, sistem zdravstvene zaštite se ne može posmatrati kao potrošnja, već kao investicija u ostvarivanju sveukupnog razvoja društva, s obzirom da zdravlje ima važan uticaj na sposobnost ljudi, da žive i doprinose društvenom i ekonomskom razvoju. Zato zdravlje treba posmatrati kao bitan i nacionalni resurs koji zaslužuje kontinuirani strateški razvoj. Osim toga, pravo na zdravlje i zdravstvenu zaštitu je jedno od osnovnih ljudskih prava. Plan razvoja zdravstvene zaštite Republike Srbije je pre svega stručni i politički dokument kojim se obezbeđuje jednakost i solidarnost i rodna ravnopravnost sa akcentom na vularbirne grupacije stanovništva, na osnovu kojeg se usmerava razvoj zdravstvenog sistema u skladu sa sveukupnim razvojem društva. On definiše osnovne ciljeve i pravce razvoja zdravstvene zaštite. Donošenjem ovog dokumenta zasnovano je na opštem društvenom značaju koje ima zdravlje. Shodno tome, zdravstveni sistem ima vertikalnu povezanost primarnog, sekundarnog i tercijalnog nivoa, kao i horizontalnu povezanost u odnosu na lokalnu zajednicu. Mnogi ciljevi zdravstvene politike u smislu očuvanja i unapređenja zdravlja i održivosti sistema zdravstvene zaštite u značajnom stepenu su dostignuti, a tu se, pre svega, misli na razvijenost mreže zdravstvenih ustanova i broja zdravstvenih radnika u njima u odnosu na broj stanovništva, i to posebno u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Osnivači zdravstvenih ustanova u državnoj svojini su republika, pokrajina i lokalna samouprava. Najveći stepen decentralizacije sproveden je na nivou primarne zdravstvene zaštite, s obzirom na osnivačka prava, nad domom zdravlja, apotekama, odnosno nad ustanovama na primarnom nivou preuzetim od strane lokalne samouprave. Prema planu mreža, ukupan broj zdravstvenih ustanova u državnoj svojini je 375, sa ukupnim brojem postelja u njima od 38.590, odnosno 525 na 100 hiljada stanovnika. U zdravstvenim ustanovama trenutno ima 115 hiljada zaposlenih. Od toga je 21 hiljada doktori medicine, od čega je 75% lekara specijalista raznih grana medicine. Medicinskih sestara ima 40 hiljada, a ostatak čine zdravstveni radnici i administrativno i tehničko osoblje. Obezbeđenost lekara na 100 hiljada stanovnika u Srbiji je 271, dok je u EU 321. Znači, skoro smo dostigli nivo EU. U primarnoj zdravstvenoj zaštiti u Srbiji postignuta je obezbeđenost jednog lekara na 1.228 stanovnika. Prioritetne oblasti očuvanja i unapređenja zdravlja stanovništva jesu oblasti koje se odnose na prevenciju i kontrolu hroničnih nezaraznih bolesti, kojima je današnje društvo najviše opterećeno, zatim, prevenciju i kontrolu zaraznih bolesti i specifično prioritetne zdravstvene potrebe pojedinih kategorija stanovništva sa posebnim osvrtom na očuvanje i unapređenje zdravlja radno aktivnog stanovništva, kao i na ostvarivanje punog zdravstvenog potencijala osoba sa invaliditetom. U danu za glasanje SNS će podržati ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Jasmina Obradović. Koleginice Obradović, izvolite.
Hvala. Poštovani ministre, predsedavajući, kolege poslanici, pred nama se na ovoj sednici nalazi set od devet zakona iz oblasti finansija, dva zakona o davanju bankarskih garancija, kao i pet potvrđivanja međunarodnih konvencija. Ovim zakonskim predlozima prevashodno unapređujemo poslovnu klimu u Republici Srbiji i poboljšavamo uslove za nove investicije u našoj zemlji. Moje kolege poslanici juče i danas, svako iz svog ugla, obrazlagali su sva poboljšanja i unapređenja dosadašnje zakonske regulative, kojom našu Srbiju temeljno pretvaramo u dobro mesto za ulaganje, kojom nezadrživo grabimo ka poziciji Srbije kao cenjene ekonomske destinacije i lidera u ovom delu Evrope. Za svakog ko hoće pošteno da prizna i ko poznaje finansijsku azbuku, ovo može da se pročita iz skoro svakog od ovih predloga zakona koji su danas na dnevnom redu. U svakom od ovih predloga vidi se poboljšanje, ubrzanje, napredak. Prvi predlog, Predlog zakona o planskom sistemu Republike Srbije, noseći je zakon ove sednice. Ovim zakonom, kako to kaže njegov uvodni član, se uređuje planski sistem Republike Srbije, odnosno upravljanje sistemom javnih politika i srednjoročno planiranje, vrste i sadržina planskih dokumenata koje u skladu sa svojim nadležnostima predlažu, usvajaju i sprovode učesnici u planskom sistemu, itd, itd. Ali, pre svega, ovim zakonom, gospodo, pokazujemo odgovornost prema državi. Imamo viziju. Jednom rečju, mi planiramo. Nakon 12 godina nedomaćinskog poslovanja, nakon 12 godina ekonomskog i svakog drugog propadanja, nakon spornih privatizacija, preokrenuli smo ekonomski točak istorije i nezadrživo idemo samo napred. U prilog ovog što sam rekla kao komentaru na zakon i na svoj amandman, želim da na praktičnom primeru potvrdim nešto što se zove – šta je rezultat planskog vođenja i rukovođenja. Gradonačelnik grada Novog Sada Miloš Vučević planira i planski vodi grad Novi Sad, a kao rezultat toga je od 2012. godine, kada je došao na čelo tog grada i preuzeo upravljanje finansijama, grad Novi Sad nije zadužen niti za jedan dinar. A, o onome što je zatekao i koliko toga je morao da vrati, ne bih govorila. To znaju građani Novog Sada. Građani Novog Sada moraju da znaju i sledeće. Budžet grada Novog Sada nije ničim ugrožen, pa ni tužbama po osnovu nesprovedene eksproprijacije, koje datiraju, pazite, iz 1980. godine. Svaka vlast, i pre ove, kojom upravlja gospodin Miloš Vučević, suočavala se sa ovim problemom, suočava se i on. Svako ga rešava na svoj način, ali gospodin Miloš Vučević ničim nije doprineo da do toga dođe. Dakle, grad Novi Sad, sigurne finansije, siguran budžet i ni dinar nije zadužen. Tako se planira. Tako se rukovodi. Zato ću, kao i sve moje kolege, nadam se, podržati ovaj paket predloga zakona, jer napredak nema alternativu. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Sandra Božić. Koleginice Božić, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani ministre sa saradnicima, kolege poslanici, uvaženi građani Srbije, podnela sam amandman na član 1. Predloga zakona o planskom sistemu Republike Srbije, koji glasi: „Planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije, s posebnim osvrtom na jačanje državnog sistema“. Zakon o planskom sistemu Republike Srbije dovešće, sasvim sigurno, do napretka u postupku donošenja odluka i rešenja u Republici Srbiji na republičkom i na nivou jedinica lokalne samouprave. Ono što je važno jeste da je ovaj zakon u tesnoj vezi sa uvođenjem upravljanja sistemom javnih politika, jer po prvi put uređuje činioce istog, poput dokumenata učesnika i mera javnih politika. Pored toga, prepoznaju se i vremenske odrednice dokumenata, kao što su srednjoročni i dugoročni planovi, analize koje prethode provođenju politika i analize koje dolaze nakon sprovođenja politika. Ovaj zakon će doprineti efikasnom planiranju u Republici Srbiji i upravljanju javnim politikama, tipologiji, hijerarhiji planskih dokumenata, kao i transparentnosti izrade dokumenata javnih politika. Neupitna je konstatacija da je ispred nas jedan neophodan, svrsishodan i celishodan predlog zakona, preko potreban kako bi se unapredio rad celokupnog sistema. Ako smem da se usudim da pohvalim rad Vlade, kao i sam Predlog zakona, a da to ne povredi tanana osećanja opozicije, a usudiću se svaki put, verujte, jer ispred nas je još jedan predlog zakona koji potvrđuje racionalno, uspešno i odgovorno vođenje politike i moja apsolutna podrška svakako u danu za glasanje ide ovom zakonu. Pitam se šta je ono što opoziciji smeta kada se hvali rad Vlade i predsednika Srbije Aleksandra Vučića? To što Vlada radi svoj posao i brine o interesima građana ili im smeta predsednik koji svim snagama brani suverenitet i nezavisnost Srbije, što su svakako vrednosti koje su pojedincima iz opozicije lako naplativa valuta? Da barem svojom prisutnošću opravdavate svoje promile u padu, koji su vam mandat obezbedili, međutim, u sali vas uglavnom nema, osim za potrebe lične promocije. Pitam se ujutru pojedinci znaju li kojoj danas političkoj opciji pripadaju? Čujem da pljušte ostavke u predsedništvu Nove stranke. Podnosite ostavke, jer, kako kažete, osećate odgovornost za loše rezultate na beogradskim izborima. Potcenjujete političku svest građana Srbije. Ako zaista toliko savesti imate, koliko znamo da ipak nemate, uradite ono što je najispravnije, vratite mandate poslanika. Samo, verujem da će vam biti jako teško da se setite na čijoj listi ste isti mandat i dobili. Dakle, da zaključim. Hvalićemo rad Vlade i predsednika Srbije Aleksandra Vučića, jer imamo rezultate kojima možemo da se pohvalimo. A, kolegama preko puta bih preporučila da zbroje svoje promile i ako imaju imalo političke odgovornosti, ali i ljudskog srama, ne vraćaju neplaćene stranačke funkcije, nego da vrate platu koju im ovaj mandat omogućava u ovom domu. E, to se, drage kolege, zove politička odgovornost. Sve drugo je samo obmana javnosti građana Republike Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Krlić. Izvolite, kolega Krliću.
Hvala. U svakom planskom sistemu Srbije i u ovim zakonima, ja ću uvek pokušati da skrenem pažnju na sveukupni razvoj regiona. Mi smo jedan duhovni i politički prostor i ne smemo se nikada odreći onoga što čini region i što čine Srbi u našem okruženju. Srbi danas u regionu žive veoma različito u različitim političim sistemima, neki su u EU, i upravo, zahvaljujući razvoju Republike Srbije, razvoj Zakona prema nacionalnim manjinama, uređenom politikom, mi danas možemo reći da Srbi u Mađarskoj žive sasvim solidno ili mnogo bolje što su ikada ranije. Čuli smo i po fondovima i velikim i značajnim ulaganjima sa Republikom Rumunijom da se to odražava na sve bolji odnos i sve bolji život naših sunarodnika u Rumuniji. Nažalost, u Hrvatskoj nije takav slučaj i očekujemo da će jedna planska politika Srbije i tu napraviti određene pomake. Naravno, ne mogu da ne govorim o regionu, a da ne spomenem onaj najteži i najbolniji deo, najbolnije mesto, to je svakako KiM gde danas Srbi najteže žive. Pod uslovom da se i ponovim, ali reći ću vam. Pre 1.700 godina Konstantin Veliki i Licinijus Avgust, dva velika rimska imperatora, doneli su Milanski edikt. Time je završeno proterivanje hrišćana, njihovo ubijanje, otimanje njihove imovine, paljenje njihovih kuća i uništavanje njihove vere. Samo na jednom mestu u Evropi danas se i dalje hapse hrišćani, ruše njihova groblja, ruše njihove crkve, uništava njihova imovina. To je na KiM. Nema više Rima i rimskih imperatora da to spreče. To može da spreči samo jaka Srbija, jaka ekonomski, jaka politički i, zašto ne reći, jaka vojno. To je naša budućnost. Živeli.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Branko Popović. Da li neko želi reč? Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, dopunom ovog člana stavom 2. koji sam predložio Zakon o planskom sistemu Republike Srbije će dodatno afirmisati sveukupni razvoj naše države, a posebno razvoj regionalnih medicinskih centara. Javna politika Vlade Republike Srbije ogleda se u obezbeđivanju i realizaciji strateških projekata i novim investicijama čime se stvaraju najpovoljniji uslovi za razvoj države. Potvrđivanjem Finansijskog ugovora sa Evropskom investicionom bankom realizovaće se projekat rekonstrukcije četiri klinička centra u Srbiji koji podrazumeva modernizaciju, unapređenje, proširenje i dogradnju ovih ustanova u Beogradu, Novom Sadu, Nišu i Kragujevcu. Klinički centar Niš, u čiju obnovu i izgradnju je uloženo 50 miliona evra, opremljen najsavremenijom tehnikom i aparatima, danas je najmodernija zdravstvena ustanova u ovom delu Evrope. Rekonstrukcija Kliničkog centra Srbije u Beogradu podrazumeva izgradnju novog dela zgrade, kao i sanaciju postojeće zgrade sa 10 spratova od kojih su trenutno samo prva dva u funkciji. Vrednost ove investicije biće preko 120 miliona evra. Za izgradnju Kliničkog centra u Novom Sadu biće izdvojeno 47 miliona evra, a za izgradnju Kliničkog centra u Kragujevcu 29 miliona evra. Takođe, prethodnih dana je potpisan Sporazum sa Svetskom bankom vredan 25 miliona evra za drugi projekat razvoja zdravstva Srbije. Biće nabavljena nova dijagnostička oprema, nove magnetne rezonance, novi skeneri i aparati za ultrazvučnu dijagnostiku, kao i dva linearna akceleratora i CT simulator za Institut za onkologiju Vojvodine. Ove činjenicu su dokaz strateške i vizionarske politike Vlade Republike Srbije koja planski i temeljno realizuje projekte od vitalnog značaja za razvoj naše države. Efikasnim i realističnim sistemom planiranja Republike Srbije stvoriće se bolji preduslovi za nastavak započetih reformi koje za krajnji cilj imaju povećanje životnog standarda građana. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Branimir Rančić. Da li neko želi reč? Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovana gospodo iz ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, članom 1. definiše se predmet Predloga zakona o planskom sistemu Republike Srbije. Podneo sam amandman na član 1. tako da se iza stava 1. dodaje stav 2. koji glasi – planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije sa posebnim osvrtom na unapređenje zdravstvenih uslova. Građani Srbije opravdano očekuju promene u zdravstvenom sistemu i zdravstvenoj politici koja će im doneti bolje uslove i poboljšanje položaja u ostvarivanju zdravstvene zaštite. Ova zdravstvena politika je bazirana na ustavnom i zakonskom poretku Srbije, ciljevima koje su zacrtale neke od zemalja Evrope koje nam mogu poslužiti kao primer. Briga za zdravlje, bolji kvalitet života svih građana ugradiće se u sve državne politike Republike Srbije kao obaveza svih institucija i pojedinaca pod motom „Svi za zdravlje, zdravlje za sve, zdravlje važnije od svega“. Zdravi građani su osnov razvoja i prosperiteta svake zemlje, jer samo zdravi doprinose socijalnom i ekonomskom razvoju. U tom kontekstu sistem zdravstvene zaštite nije oblik potrošnje. Podvlačim – sistem zdravstvene zaštite nije oblik potrošnje, već vrsta investicije u ostvarivanju sveukupnog razvoja društva. Ovaj Predlog zakona o planskom sistemu Republike Srbije, a tiče se politike unapređenja zdravstvenih uslova, dolazi nakon kraha i kolapsa koji je doživela politika zdravstvene zaštite utvrđena od strane Vlade Republike Srbije od 2002. do 2012. godine. Krah je rezultat neispunjenih obećanja, neplanskog improvizatorskog razvoja, namernih obmana i stranačkih, kadrovskih kombinatorika, kao i korupcije koja je usađena u sistem zdravstvene zaštite i, nažalost, postala vodeći pogubni faktor uređivanja odnosa u njemu od koga skoro da nema odbrane. Ta politika stvorila je dubok jaz između zdravstvenih radnika i građana, a lekare izvela bezrazložno na stub srama, kao korumpirane službenike, iako ogromna većina živi skromno i od svoje zarade. Stoga je vraćanje dostojanstva medicinskoj struci započeto 2014. godine sa dolaskom na vlast SNS i rezultiralo je uspostavljanjem novog poverenja i međusobnog uvažavanja zdravstvenih radnika i građana, kao važan cilj ove politike. Plan razvoja zdravstvene zaštite je stručni i politički dokument na osnovu koga se usmerava razvoj zdravstvenog sistema u skladu sa ukupnim razvojem društva. Plan predstavlja instrument za dalji razvoj zdravstvene zaštite i promene koje treba da obeleže naredni period u smislu unapređenja i uspostavljanja ravnoteže između efikasnosti i kvaliteta i bezbednosti zdravstvene zaštite na svim nivoima sistema, uvažavajući okolnosti vezane za društvena kretanja, demografske promene, nivo obrazovnih i kulturoloških dostignuća stanovništva, zdravstveno stanje stanovništva, kao i niz drugih faktora koji mogu uticati na održivi razvoj zdravstvenih uslova. Što se tiče zdravstvenih knjižica, zdravstvene knjižice iz redovnog radnog odnosa možete zameniti kao penzionersku knjižicu za nekoliko minuta i kada tražite neku beneficiju na osnovu penzionerskog statusa dovoljno je da date na uvid zdravstvenu knjižicu i odmah se vidi da li ste u elektronskom sistemu ili ne. Znači, ovim amandmanom se dodatno definiše predmet ovog Zakona o planskom sistemu Republike Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Da li neko želi reč? Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, podnela sam amandman na član 1. Zakona o planskom sistemu, a koji se odnosi na zaštitu posebno ranjivih grupa. Najpre, želim da istaknem da je planiranje u svakoj zemlji jednako ekonomskom i socijalnom razvoju zemlje, da je planiranje u jednoj zemlji skup aktivnosti i mera koje jedna država na republičkom nivou, nivou autonomne pokrajine ili lokalne samouprave sprovodi da bi došlo do željene promene i željenog cilja u pojedinoj oblasti društvenog života. Zatim, želim da istaknem da planiranje podrazumeva i odgovornost svih aktera koji učestvuju u procesu planiranja. Takođe želim da istaknem da je načelo socijalne pravde jedno od načela koji su garantovani Ustavom Republike Srbije. Dobro osmišljene socijalne politike i te kako doprinose društvenom razvoju, i te kako doprinose smanjenju siromaštva i predstavljaju značajan ekonomski stabilizator jedne države. Takođe želim da istaknem da je Srbija među prvima usvojila plan reforme politike zapošljavanja i socijalne politike na putu priključenja evropskim integracijama, ali ne zato što to od nas traži Evropa, nego da bi obezbedili prosperitet i bolji život za sve građane Srbije. Kada se tiče socijalne zaštitne funkcije, želim da istaknem da Vlada, odnosno nadležno Ministarstvo za rad preduzima sve mere kako bi se uspostavio integrisani sistem kroz povezivanje svih institucija centara za socijalni rad, Ministarstva unutrašnjih poslova, Katastra nepokretnosti, da bi se formirale socijalne karte. Zašto su one važne? One su važne da bi novčana davanja bila usmerena upravo prema onim najugroženijim i najsiromašnijim i da bi davanja iz socijalne zaštite bila pravedno raspoređena. Takođe moram da istaknem da je Vlada Aleksandra Vučića prvi put iz budžeta Republike Srbije obezbedila namenske transfere za nerazvijene lokalne samouprave, kako bi jačale usluge socijalne zaštite na lokalnom nivou. Opština Priboj je jedna od jedinica lokalnih samouprava koja je ova sredstva dobila. Takođe želim da istaknem da ova Vlada sprovodi odgovornu ekonomski-socijalnu politiku i iz tog razloga u Danu za glasanje podržaćemo navedeni zakon. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milan Knežević. Kolega Knežević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, koleginice i kolege poslanici, podneo sam amandman na član 1. Predloga zakona o planskom sistemu Republike Srbije, gde predlažem da se u članu 1. doda stav 2. koji glasi: „Planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije sa posebnim osvrtom na razvoj prosvetnog sistema“. Radi javnosti da samo kratko kažem da član 1. Predloga zakona u stvari određuje i definiše predmet uređenja zakona o planskom sistemu i u članu 1. je detaljno i sveobuhvatno data definicija planskog sistema sa ciljevima i korisnostima kojim treba da ostvari odgovarajući cilj ovaj zakon. Treba podsetiti da u našoj istoriji je postojalo krajem pedesetih godina 20. veka petogodišnje centralno planiranje, koje je zbog tromosti, neodgovornosti birokratskog aparata, nestručnosti i kvantitativno i kvalitativno loših rezultata već šezdesetih godina apsolutno izgubilo smisao, a osamdesetih godina je otišlo u istoriju. Međutim u ove zadnje četiri decenije, dve decenije 20. veka i prve dve decenije 21. veka, došlo je do intenzivne globalizacije u svetu na nivou trgovine, na nivou investicija, finansija, na nivou intenzivnog rasta komunikacija i sve je to dovelo do toga da u svim administracijama sveta treba da se transformiše krut birokratski aparat u jedan aparat sa mnogo boljim i fleksibilnijim načinom rada, kakav je primenjen i pravi se poređenje sa radom aparata u velikim korporacijama, gde je krajnji cilj u stvari postizanje zadovoljstva krajnjeg korisnika, a svuda je to običan građanin, kako ga označavaju – klijent. Tako da, i razvoj prosvetnog sistema, kada gledamo sveukupni razvoj privrede, ekonomije, društva, zasnovan je krucijalno na razvoju obrazovanja i prosvetnog sistema. Zašto? Zato što svaki naš građanin ili bilo koji građanin bilo koje države prolazi kroz obrazovanje i prosvetni sistem. Kroz ta dva sistema on stiče znanje, stiče veštine i na taj način se osposobljava za svoj egzistencijalni rad i življenje, a sa druge strane svoje znanje i veštine uključuje u sve društvene, privredne i ekonomske kapacitete svoje države. Tako da, razvoj obrazovanja i razvoj prosvetnog sistema će kroz ova planska dokumenta povratno uzročno-posledično da poboljša i sveukupni razvoj naše države. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Torbica. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Bojan Torbica. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, kolege narodni poslanici, podneo sam amandman kojim se u članu 1. Predloga zakona o planskom sistemu Republike Srbije dodaje stav 2. koji glasi: „Planskim sistemom se afirmiše sveukupni razvoj Republike Srbije sa posebnim osvrtom na efikasnost pravosuđa“. Cilj ovog amandmana je da se na ovaj način dodatno definiše predmet ovog zakona. Kao što je već rečeno tokom rasprave, razlog za donošenje ovog zakona jeste potreba da se uspostavi efikasan, transparentan, koordinisan i realističan sistem planiranja Republike Srbije, autonomnih pokrajina i jedinica lokalne samouprave koji pokriva sve ključne aspekte socijalne i ekonomske razvojne politike regionalnog i prostornog razvoja uz optimalno korišćenje budžetskih sredstva, obezbeđenje održivog rasta i razvoja Republike Srbije uključujući autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave. Govoreći o sveukupnom razvoju Republike Srbije ne možemo i ne smemo zaobići temu povećanja efikasnosti srpskog pravosuđa, pošto se Srbija još i danas, nepunu deceniju posle katastrofalne reforme pravosuđa iz 2009. godine, nalazi u fazi ispravljanja posledica te reforme koja je ostavila jedan ogroman teret svima onima koji danas rade u pravosuđu i imala je izuzetno negativne posledice na efikasnost srpskog pravosuđa. Upravo ta reforma koju je 2009. godine sproveo bivši režim predstavlja najveću nesreću koja je ikada mogla da zadesi srpsko pravosuđe, upravo ta reforma koja je sprovedena 2009. godine predstavlja najgori udar na efikasnost pravosuđa, pre svega zato što je pod direktnim uticajem politike bivši režim razrešio preko 1.000 sudija i tužilaca koji su predstavljali trećinu pravosudnog kadra. Moramo priznati da je tokom prethodnih par godina bilo značajnih rezultata u povećanju efikasnosti rada našeg pravosuđa, ali negativne posledice dosovske reforme su toliko velike da nam predstoji još puno rada. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Komlenski. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite.
Dame i gospodo, drugarice i drugovi, uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, na član 1. sam podneo amandman iz razloga što smatram da zakonom koji treba da dugoročno opredeli budućnost Srbije, njen razvoj treba da bude jasno definisana i obaveza u tim planiranjima, u sprovođenju ovog zakona da se izuzetno vodi računa o socijalnoj ravnopravnosti. Naime, mi kao država konstantno imamo situaciju da stalno podižemo privredu i državu iz pepela. Danas je tačno 74 godine od kada je učinjeno jedno od najvećih razaranja prilikom savezničkog bombardovanja Beograda u Drugom svetskom ratu. U ovom periodu pre 19 godina u zločinačkom bombardovanju NATO pakta uništavana je infrastruktura i privreda Republike Srbije, ubijani su građani, trovani smo hemijskim akcidentima, zaprašivani osiromašenim uranijumom, praktično uništavana je budućnost ove države. Ali, nekako čini mi se da najveću štetu je pričinilo 12 godina petooktobarke pučističke lopovijadi u prethodnom periodu od 2000. do 2012. godine, a u AP Vojvodini do 2016. godine. Nekako, bombardovanje pre 74 godine nismo mi niti tražili niti prizvali, bombardovanje pre 19 godina nismo tražili nismo ga prizvali, morali smo se braniti, ali građani Srbije su 2000. godine dozvolili da budu prevareni i da ove štetočine puste da nas unazade, rekao bih i vrate u periodu preko Prvog svetskog rata. Posle šest godina, sada kada su se stekli uslovi moramo voditi računa o tome na koji način će Srbija razvijati svoje kapacitete u budućnosti. Otprilike, zaokružuje se sistem infrastrukture. To je jedan od onih bitnih segmenata koje zanima strane investitore, ali strani investitori neće voditi računa o socijalnoj ravnopravnosti. Došlo je vreme da se prihodi koji pristižu od toga što su došli strani investitori koji rade ovde, koji otvaraju fabrike, koji otvaraju pogone, planski i sistematično usmere na ona područja za koja znamo da neće biti njima interesantna, a time ćemo posebno voditi računa o socijalnoj ravnopravnosti svih građana Republike Srbije, pogotovo u onim područjima koja danas smatramo nerazvijenim. Hvala.
Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Ivana Nikolić.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, kako je predmet ovog zakona između ostalog uspostavljanje dobrog sistema planiranja Republike Srbije koji podrazumeva socijalne razvojne politike, regionalni prostorni razvoj, uz racionalno korišćenje budžetskih sredstava, ovim amandmanom želim da ukažem na važnost sagledavanja značaja saobraćajnog povezivanja i dobre saobraćajne infrastrukture. Za realizaciju investicionih planova, planova razvoja u cilju postizanja boljeg kvaliteta života građana, stvaranja ambijenta za nove investicije, za nova radna mesta, svakako je važna i dobra saobraćajna povezanost kroz sve vidove koje podrazumeva ova oblast. Za postizanje navedenih ciljeva navešću primer odgovornog vođenja politike, odgovornog i domaćinskog delovanja rukovodstva opštine Ub. Samo u pogledu stvaranja uslova za bolji život građana i za nove investicije govore činjenice da je kroz mnoge planove upravo kao prioritet ostavljena i dobra saobraćajna povezanost. Na teritoriji opštine Ub u proteklih skoro šest godina rešavaju se infrastrukturni problemi na koje se čekalo decenijama. Da je tako, o tome govore vidljivi rezultati rada na terenu i činjenica da se građanima takav rad dopada, a to potvrđuju iz izbora u izbore na svim nivoima počev od mesnih zajednica, preko lokalnih itd. i daju podršku SNS. Dobro rukovodstvo u opštini Ub odgovara na podršku građana dobro isplaniranim i realizacijom projekata koji su realni u interesu svih građana i uz sve to, budžet je stabilan, finansije nikada nisu bile bolje. Dakle, dobar plan, rešavanje problema po prioritetima, dobri primenjivi zakoni, pošten i marljiv rad apsolutno obezbeđuju građanima Srbije bolju budućnost. Hvala.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Marko Parezanović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, drage kolege, Zakon o planskom sistemu Republike Srbije direktno je povezan sa sistemom obrazovanja i možda najbolje na primeru obrazovanja možemo videti koliko je planiranje važno i koliko nema lakih i brzih rešenja i lakih i brzih efekata. Sve ozbiljne zemlje koje imaju visok rast ekonomije, visok spoljnotrgovinski suficit ili su do novca došli kroz privatizaciju ili eksploataciju nekih energenata ili nečega petog, ulažu novac u obrazovanje sa čvrstim uverenjem da će im se dugoročno ta investicija isplatiti. Na žalost, u prošlosti Republika Srbija je veoma malo ulagala u obrazovanje, a nije da nije bilo novca. Danas se dosta govorilo o privatizacijama u Srbiji između 2003. i 2008. godine i prema nekim podacima u to vreme u zemlju je ušlo između sedam i osam milijardi evra. Kao što rekoh, na žalost malo se od tog novca ulagalo u obrazovanje, u infrastrukturu, u razvoj, a nije se ulagalo zato što tadašnji političari nisu želeli da ulažu u nešto što će efekte doneti u nekoj budućnosti, jer su znali da tada neće biti na vlasti. Zato su ulagali u trenutne efekte, u javnu potrošnju, u širenje javnog sektora, u povećanje plata u javnom sektoru koje nije bilo ekonomski opravdano, a možda najviše su ulagali u svoj lični interes do te mere da danas kada se pomene reč privatizacija, građani Srbije imaju jedan veliki osećaj gorčine. Sama reč privatizacija postala je sinonim za krađu, lopovluk i uništavanje javnih dobara. Kao što je neko već danas rekao, prodali smo Mobtel za skoro dve milijarde evra, a krečili smo škole i domove zdravlja. Onda smo samo nekoliko godina kasnije uzimali veoma skupe kredite ne da bi gradili auto puteve i škole, već da bi popunili rupe u budžetu. To je primer kako ne treba da se radi, kako ne treba da se planira i kako ne treba da se troši novac građana. Srbija danas ne želi ništa da prodaje, već isključivo iz svog ekonomskog rasta ulaže u obrazovanje, ulaže u razvoj. Mislim da je dobro što je Vlada Republike Srbije odlučila da ne prihvati status kvo u ovoj oblasti ili da pokušava da koriguje neke postojeće zakone, već da imamo jedan nov zakon koji treba da reši problem neefikasnosti i neefektivnosti u kreiranju javnih politika, a kada je u pitanju obrazovanje, mislim da je ono povezano sa svim porama društva, možda i ponajviše sa kreiranjem javnih politika. Zato želim da to posebno naglasim ovim amandmanom i da podržim ovaj zakon. Hvala.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Boban Birmančević.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovane kolege poslanici, poštovani građani, Zakon o planskom sistemu Srbije je jedan potpuno nov zakon. Nazvao bih ga zakon o planiranju budućnosti Republike Srbije i stvaranju uslova da javno, transparentno, planski i sa ciljem, predviđenim načinima planiramo budućnost na najvišem mogućem nivou. Pričamo o planiranju budućnosti kroz koju ćemo upravo povezati sve one regione i sve one lokalne samouprave koje su u periodu 2012. godine već krenule jednim ubrzanim razvojem i kako stvari stoje, već do 2020. godine imaćemo, koliko god to u periodu preuzimanja vlasti 2012. godine i odgovornosti za Republiku Srbiju izgledalo nemoguće, sa nezaposlenosti od skoro 24%, do 2020. godine planira se i taj plan će sigurno biti ispunjen, jednocifrena nezaposlenost u Republici Srbiji. Regionalno povezivanje kao uslov razvoja Republike Srbije naravno je i uslov razvoja svih lokalnih samouprava, ali ono što je bitno, to je da je Srbija posvećena budućnosti, posvećena je i sadašnjosti, ali upravo ne možemo zaboraviti na prošlost, a prošlost je na žalost kada je planiranje u pitanju samo loš primer, odnosno katastrofalan primer kako su neke vlade od 2000. do 2012. godine sistemski i planirano uništavale Srbiju, uništavale infrastrukturu, uništavale svoju privredu, uništavale svoje zdravstvo, ekonomiju i sve ono što je bilo na dobrobit tih građana, i same Republike Srbije. Naravno, dobrim planiranjem je sprečena katastrofa i propast. Ono što je jako bitno jeste da sve ono što je vezano za regionalno povezivanje unutar Republike Srbije je ravnomerno povezivanje, odnosno ravnomerno razvijanje svih lokalnih samouprava i uvezivanje regiona, pre svega zahvaljujući ravnomernom planiranju i dobrim projektima. Planiranje i planovi vezani su i za Balkan kao region kome mi pripadamo i upravo bez jake Republike Srbije nema jakog regiona Balkana. Bez jake i stabilne Republike Srbije, nema stabilnosti na Balkanu. Ono što je dobro za naše građane i za građane koji žive u državama oko Republike Srbije, odnosno na Balkanu, Srbija ide sigurnim putem, Srbija ima budućnost, Srbija ima dobre planove i Srbija će sigurno biti garant dobroj budućnosti, ne samo za Srbiju, nego za sve zemlje u regionu. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Blaža Knežević. Da li neko želi reč? (Da.) Kolega Kneževiću, izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, Vlada je pripremila predlog zakona koji uređuje planski sistem u Republici Srbiji, cilj je uspostavljanje efikasnog i transparentnog sistema za planiranje koji pokriva sve ključne aspekte socijalne i ekonomski razvojne politike, ali i uvodi sistem odgovornosti za rezultate. Naravno, da je i do sada bilo planiranja, ali ovi propisi treba da dopune dobre elemente koji već postoje. Dobar primer planiranja je infrastruktura koja predstavlja ključ razvoja za Republiku Srbiju. Vlada Republike Srbije je to odlično razumela i postavila je infrastrukturu kao jedan od prioriteta. Srbija je sada država, odnosno teritorija Republike Srbije je mreža koridora, što drumskih, što železničkih. Na teritoriji Republike Srbije imamo preko 12 milijardi aktuelnih planiranih investicija. Slušali smo danas primedbe da ne postoji plan, ili da su nam planovi kratkoročni. Od kada je SNS došla na vlast već imamo realizovane projekte, imamo aktuelne i planirane. Mnogo puta smo već ponavljali, jasno je o čemu se ovde radi, ali da bi se još jednom, oni koji nisu shvatili šta je u pitanju, upoznali sa ovim samo ću delimično navesti Koridor 10, zatim Niš-Merdare-Priština, Preljina-Požega-Obrenovac-Ub, Lajkovac-LJig, moravski koridor Pojate-Preljina, Beograd–Južni Jadran, Požega-Sarajevo, obilaznica oko Beogada, Bubanj Potok–Pančevo, Novi Sad-Ruma, Ruma-Šabac, kao i brza saobraćajnica Šabac-Loznica-Republika Srpska. Mostove imamo „Žeželjev most“ i most LJubovija-Bratunac. Beograd-Budimpešta kada su u pitanju pruge, odnosno železnički koridor, Niš-Dimitrovgrad, rekonstrukcija barske pruge. U Srbiji je rekonstruisano preko 170 kilometara pruga. Aerodromi „Nikola Tesla“ i Niški aerodrom, kao i obnova kuća u Kraljevu kao veoma važan projekat, a od skora i izgradnja kuća za bezbednosne strukture. Dakle, ne znam šta ovde nije jasno opoziciji preko puta, koje danas nema. Tako to radi SNS i naravno gospoda iz SRS… (Miljan Damjanović dobacuje sa mesta.) … koji nikad ništa kvalitetno nisu radili osim što su opozicija. Hvala.
Prvo, izričem opomenu kolegi Miljanu Damjanoviću zbog dobacivanja. (Nemanja Šarović: Replika.) Nemate pravo na repliku gospodine Šaroviću. (Nemanja Šarović: Po Poslovniku.) Po Poslovniku, izvolite.
Gospodine Arsiću, vi nastavljate sa svojom starom praksom da kršite Poslovnik. Prekršili ste član 27, prekršili ste član 104. i to… (Aleksandar Marković: Koji stav?) Miran. Ja vam preporučujem gospodine Arsiću, da sad pokažete da držite isti aršin, pa da lepo ovom gospodinu koji dobacuje, gospodinu to sam ga naravno častio, ali da sada njemu izreknete opomenu. Vi sedite na svom mestu i očigledno ne pratite raspravu i nije vam smetala činjenica da niko od prethodnih govornika nije govorio o zakonu, nije govorio čak ni o amandmanima koji su podneti, nego je to bilo kao da je opšta tema. Druga stvar, vi ste jedan od tih gospodine Arsiću, koji bi trebali da budete i lično pogođeni kada neko kaže da SRS ništa dobro nije uradila. Mi smo pravi rasadnik talenata. Vidite, ne bi bilo države da nije nas. Koliko hvalite tog Aleksandra Vučića, a gde je on napravio svoje prve političke korake, nego u SRS. Sad, što je u jednom trenutku došlo do te čuvene proevropske transformacije, to je drugi problem. Ali, maltene, pola ovde sale ne bi sedelo da im nije bilo SRS. Bili su svi članovi SRS, branili njenu ideologiju i sada kada su se oni proevropski transformisali, sada bi nama da drže lekcije. Ne, gospodo, vi ste ti koji ništa nisu uradili. Da jeste, govorili biste o sebi, ne bi vam Aleksandar Vučić… [[Isključen mikrofon]]
Kolega Šaroviću, pa ne mogu oni da prekrše Poslovnik, nego ja. Znači, meni se obraćajte, je li tako? Prvo, dobacivanje je bilo toliko glasno da je kolega koji je govorio prestao da govori. Sad, koliko je meni poznato po Poslovniku, za vreme govora narodnih poslanika ili drugih učesnika u pretresu, nije dozvoljeno dobacivanje, odnosno ometanje govornika na drugi način, kao i svaki drugi postupak koji ugrožava slobodu govora, član 106. stav 3. Znači, budite malo kolegijalni prema mlađim kolegama. Mi koji imamo malo više iskustva možemo da istrpimo dobacivanje neko ne može. (Nemanja Šarović: Povreda Poslovnika.) Kolega Šaroviću, još nisam završio odgovor. Zato što je kolega Knežević bio isprovociran dobacivanjem kolege Damjanovića, on je spomenuo SRS i zato niste dobili pravo na repliku, jer sam već trebao da reagujem i da opomenem kolegu Damjanovića. (Nemanja Šarović: Poslovnik.) Po Poslovniku, narodni poslanik Nemanja Šarović.
Gospodine Arsiću, prekršili ste dostojanstvo Narodne skupštine, jer vi ne možete da delite poslanike ovde po bilo kom osnovu. Treba da znate i morate da znate da su narodni poslanici jednaki, barem oni koji su izabrani glasovima građana, a ne po nalogu američkog ambasadora Skota. Mlađi poslanik, stariji poslanik, krupniji, sitniji, sa plavom kosom, zelenim očima, to ne znači ništa, to je diskriminacija i to je uvredljivo. Svi ovde imaju ista prava, iste obaveze, moraju znati Poslovnik, a vi gospodine Arsiću morate znati, a ne znate, i nigde to ne piše u Poslovniku, da neko ko je isprovociran, kako kažete, ima pravo da krši Poslovnik i da vređa druge poslaničke grupe. To nigde ne piše. Vi ste rekli da je bio isprovociran gospodin Knežević, pa mu je onda dozvoljeno da govori o drugim poslaničkim grupama i da vređa. Ako za vas nije uvreda kada neko kažete da nikada ništa dobro niste uradili, za mene jeste i za poslaničku grupu SRS jeste. Mislim da je to očigledno. Problem je to što ne poštujete Poslovnik, nego čist voluntarizam, kako vam kada odgovara, šta vam odgovara. Nekada može i replika na repliku, kada se vama to svidi, kada vi procenite. To je kršenje Poslovnika. Danas je ministar govorio duže od tri minuta, nema pravo, dozvolili ste mu. To sa poslanicima ne radite. Dakle, gospodine Arsiću, vratite se Poslovniku i nemojte da procenjujete nas iz opozicije, nego budite rigorozni pre svega prema ovima iz vlasti. Vi ste utonuli bili potpuno da kažem u letargiju i možda je i dobro što je neko dobacio. Drugo, nije prvi put da se dobacuje. Najviše dobacuju iz vaše poslaničke grupe, ali nikada ne dobijaju, čak i u slučaju teških uvreda, nikada ne dobijaju opomenu. Vežbajte vi tu strogoću malo prema njima prvo, ako imate hrabrosti i doslednosti.
Kolega Šaroviću, ne znam čime sam uvredio i povredio dostojanstvo ili uvredio kolege poslanike, ako sam rekao da meni kada govorim dole možete slobodno da dobacujete, neću tražiti od predsedavajućeg da vam izrekne opomenu. Čime sam ja to vas uvredio? Nećete da mi odgovorite. Znači, cela vaša diskusija se svodi na neke povrede Poslovnika. Prihvatam, evo i vi ste govorili nešto više od dva minuta, nisam vas prekidao. Nije bio sekund, nego 14 ili 15 sekundi. Uopšte to ne uzimam u obzir. Ako diskusija ide u onom pravcu u kome se priča i o zakonu i političkim stavovima i o programskim stavovima političkih stranaka i poslaničkih grupa, nemam ništa protiv, dok ne počnete da vređate jedni druge. (Miljan Damjanović: Kako vas nije sramota?) Gospodine Damjanoviću imate drugu opomenu. Za sve što sam rekao nije me sramota, kao što ste mi sada vi dobacili i pitali me da li me je sramota? Ako vam je žao što ste dobili opomenu, vodite o tome sledeći put računa. (Miljan Damjanović dobacuje sa mesta.) Niste toliki igrač da možete da dobijete oduzimanje reči. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga i Nada Lazić. Da li neko želi reč? Niko nije tu. Sada da pitam kolegu Šarovića, da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni o vašoj drugoj povredi Poslovnika?
Da, želim.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Studenka Kovačević. Da li neko želi reč? Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, sudeći po parametrima koje prati Ministarstvo finansija, ubrzani rast domaće tražnje koji je vođen rastom lične potrošnje i privatnih investicija to potvrđuje i realni rast zarada i zaposlenosti u privatnom sektoru. Pozitivan doprinos daju i javne investicije, kojih je na svu sreću sve više, a da će ovi parametri biti još bolji svakako govori i dolazak nemačkih investicija na srpsko tržište. Nemačka je najvažniji partner Srbije, a odnos koji je predsednik Vučić stvorio sa Nemačkom daje izuzetne rezultate za razvoj Srbije. Dolazak „Simensa“ u Šumadiju je definitivno najjači indikator da je naše tržište postalo atraktivno za važne kompanije. Dodala bih i da investicija u Kragujevcu nije subvencionisana od strane države. Nemačka firma CTF dolazi u Pančevo sa investicijom od 160 miliona evra, a u ovoj kompaniji biće zaposleno više od hiljadu radnika. Nemačka svoja ulaganja planira dugoročno, što znači da Nemci Srbiju vide kao zemlju koja se ekonomski razvija. Znamo da su Nemci vrlo sposobni i ozbiljni u poslu, a ako se već na nekoga treba ugledati, onda se treba ugledati na nemački sistem poslovanja. Zakon o planskom sistemu Republike Srbije će, između ostalog, biti sistemska podrška izvoznicima. Izvoznici više neće morati unapred da plaćaju PDV pa da traže refundaciju, već ga neće plaćati samim tim što su izvoznici. Ozbiljan podstrek za izvoznike i jasno je da će izvoz rasti, iako već ima stabilan trend rasta, ovim će taj rast biti znatno brži. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? Kolega Martinoviću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću se nadovezati na amandman mog uvaženog kolege gospodina Komlenskog. Dakle, 2000. godine Vojska Jugoslavije je bila impozantna vojna sila na ovim prostorima i posle NATO bombardovanja 1999. godine, Vojska Jugoslavije je 2000. godine raspolagala sa, pokušaću da budem precizan u podacima, sa 1.100 tenkova, preko 850 oklopnih borbenih vozila, više od 3.750 artiljerijskih oruđa velikog kalibra, 155 aviona, 53 helikoptera. Posle 5. oktobra 2000. godine, za vreme mandata različitih ministara odbrane iz redova DOS-a, od Borisa Tadića preko Prvoslava Davinića do Dragana Šutanovca, naša vojna sila je bila potpuno devastirana i o razmerama te devastacije govori činjenica da smo uništili preko 800 komada tenkova T-55 i da smo došli u situaciju da praktično vojsku nemamo. Mi danas vojsku imamo ponovo. Naša vojska se oprema i ako je igde potrebno dobro planiranje, onda je to u sistemu odbrane. Želim da kažem zbog građana Republike Srbije da je Ministarstvo odbrane u 2017. godini izradilo Nacrt strategije nacionalne bezbednosti Republike Srbije, Strategiju odbrane Republike Srbije, Belu knjigu odbrane Republike Srbije, izradili smo dugoročni plan razvoja sistema odbrane Republike Srbije i srednjoročni plan i program razvoja sistema odbrane. Cilj obnavljanja Vojske Srbije, cilj svih ovih strategija, planova i programa je da ponovo imamo snažnu vojsku, koja neće dozvoliti da se nad Srbima nigde više na prostorima bivše Jugoslavije dese akcije kao što su bile „Bljesak“ i „Oluja“, a pogotovo da se to ne desi Srbima koji žive na Kosovu i Metohiji, kako Srbima koji žive na severu Kosova i Metohije, tako i Srbima koji žive u tzv. enklavama južno od Ibra. Zahvaljujem se, gospodine Arsiću.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? Kolega Mirčiću, izvolite.
Naime, u ovom članu 2, shodno amandmanu za član 1, mi i dalje tvrdimo da nema te podele kada je u pitanju javna ili neka druga politika, imaju samo javne funkcije. Naravno, čuli smo obrazloženja koja su sve podrazumevala, samo nisu podrazumevala razjašnjenje ove, može se slobodno reći, nepotrebne definicije, jer po javnim funkcijama se raspodeljuje na lokalni, pokrajinski i republički nivo. Ono što je veoma bitno i ne treba zaboraviti kada je u pitanju set ovih zakona koje ste predložili to je da su svi oni, manje-više, bez obzira što ovaj stupa na snagu 2021. godine, u sklopu te borbe protiv kriminala. E sad, šta je ovde veoma bitno da se naglasi? Vi se obavezujete ovim zakonom i izmenama drugih zakona da ćete krenuti konačno u obračun protiv te vrste kriminala pranja novca, ali mi već dugi niz godina, a SRS u ovom mandatu bezbroj puta je naglasila da je potrebno da predočite ovoj Skupštini završni račun, plan trošenja sredstava u proteklom periodu. Evo o čemu se radi, gospodine ministre, vi to dobro znate. Nije suština kriminala u tome da on deluje ili da bivstvuje kao neorganizovan, nepovezan sa vlašću. On tad može lako da se spreči, lako da se sputa, da se svede na podnošljiv nivo. Kada je povezan sa strukturama vlasti, onda je opasan kriminal, a mi ovde imamo trošenje budžetskih sredstava za koje ne znamo kako i na koji način su potrošena. Kako da se mi borimo protiv tog pranja novca, kad ne znamo kako se troše budžetska sredstva? Faktički, vi nam potvrđujete našu neku pretpostavku da država ne želi, u ovom slučaju Vlada, uopšte da predoči kako i na koji način se troše ta sredstva da bi prikrila pozadinu svih tih radnji koje su vezane za finansijske transakcije.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Sonja Pavlović, Marinika Tepić, Jovan Jovanović i Zoran Živković. Da li neko želi reč? Niko od podnosilaca nije tu. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Da li neko želi reč? Koleginice Jovanović, izvolite.
Kod definisanja pojmova, gospodine ministre, i pravaca delovanja Vlade Republike Srbije u oblasti, kako vi kažete ovde i prihvatili ste u ovom zakonu, javnih politika, izostavili ste AP Kosovo i Metohiju, jer u članu 1. u stavu 1. se navodi samo autonomne pokrajine. To je bila naša intervencija. Ja moram da vas podsetim, i vas i gospodina Arsića, ali i sve druge kolege i građane Srbije, pre svega, da je toliko katastrofalno bilo delovanje vaše u pravcu i oblasti kada je u pitanju Kosovo i Metohija, da ste dolaskom na vlast prihvatili briselske sporazume, pogazili ste Rezoluciju 1244, pitanje statusa i života i svega onoga što se tiče naše južne pokrajine ste izmestili iz Ujedinjenih nacija kod zlikovaca iz EU i počeli pregovore u Briselu. Radi podsećanja, a to su činjenice koje ne možete da osporite, a danas čitavog dana slušamo hvalospeve o raznim investicijama i projektima, od Kuršumlije do Horgoša, Malog Zvornika, Šapca, itd, nema nijednog poslanika, bez obzira da li ste sa Kosova i Metohije ili niste, koji je spomenuo da 35 hiljada ljudi nema više svoje domove u južnoj srpskoj pokrajini, a prihvatili ste taj Briselski sporazum i time doveli Srbiju u ovakvu situaciju, da je sve teže, omča oko vrata, sve više ucena do konačne ucene da priznate nezavisnost te šiptarske kvazi tvorevine. O čemu mi onda da pričamo? DŽaba vama što se vi upinjete da nam objašnjavate kako u Kuršumliji, u Vranju, u ne znam kom gradu su svi ti projekti, a zaboravljate na ljude koji su morali da izbegnu iz svojih domova i zaboravljate na blago Srbije i na to da smo ostali bez kombinata „Trepča“, do 2016. godine, od kada su Šiptari izglasali zakon o trepčinom kombinatu, još uvek se ne rešava to pitanje na način da Srbija dobije ono što joj pripada. Niti će to moći da se reši. Jer, sve stvari gurate pod tepih, sve zbog toga da bi vas primili tamo gde su osvedočeni neprijatelji srpskog naroda, a to je Evropska unija.
Kolega Orlić po amandmanu. Izvolite.
Vidim da tu ima mnogo nerazumevanja, na mnogo tema, u isto vreme. Neću to da komentarišem, besmisleno je. Suština je da predlagač nije razumeo jednostavnu stvar – osnovna metodološka pravila. Hvala. (Nataša Sp. Jovanović: Replika.)
Nemate pravo na repliku [[Nataša Sp. Jovanović: Imam pravo na repliku.]] Nije se složio sa diskusijom. Nemate pravo na repliku. Niti je uvredio nekoga, niti je pogrešno protumačio. Rekao je svoj stav o amandmanu. (Nataša Sp. Jovanović: Po Poslovniku.) Ne, ne, neće moći tako. Po Poslovniku, reč ima Nataša Jovanović.
Vi ste povredili član 27. i član 107, jer ste, za razliku od kolege koji se javio da govori o amandmanu koji sam podnela, vi ipak poznavalac i Ustava i zakona i teritorijalnog uređenja Republike Srbije. Valjda ste svi dobili ovu knjigu – Zbirku propisa, Ustav i to da Srbija ima dve autonomne pokrajine. I nije stvar ni u kakvom metodološkom uređenju. Jer, do trenutka do kada je prestala da se vodi briga o Kosovu i Metohiji, a to su radili žuti pre vas, iz zakona je prestalo navođenje autonomnih pokrajina. Podsetite, gospodine Arsiću, to ste trebali sada da uradite i to je vaše kršenje Poslovnika, kolegu da Srbija ima AP Vojvodinu i AP Kosovo i Metohiju i objasnite, kada ste onomad bili radikal, da je to stajalo u zakonima koji su važili do 2000. godine.
Zaista nisam razumeo gde sam ja to pogrešio. Po Poslovniku, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Jovanović, kad već pokazujete ovu zbirku propisa, poslednji akt u ovoj Zbirci propisa zove se „Jedinstvena metodološka pravila za izradu propisa“. U „Jedinstvenim metodološkim pravilima“ na koja se pozvao gospodin Orlić lepo piše da se jedinice lokalne samouprave, opštine i gradovi i autonomne pokrajine pominju u jednini. Dakle, kad se kaže: „opština“, kad se kaže: „grad“, ne znači da u Republici Srbiji postoji samo jedna opština i samo jedan grad. I kad se kaže u nekom članu – autonomna pokrajina, ne znači da Srbija nema dve autonomne pokrajine. Dakle, gospodin Orlić vam je samo dobronamerno ukazao na jedinstvena metodološka pravila za izradu propisa. A što se tiče odbrane Kosova i Metohije, koliko se sećam, na Kosovu i Metohiji je u januaru, sa narodom koji živi na Kosovu i Metohiji, razgovarao lično Aleksandar Vučić. Kosovo i Metohija se ne brane iz Beograda i iz Kragujevca. Brani se tako što se ode na Kosovo i Metohiju i tako što se rešavaju životni problemi građana koji žive na Kosovu i Metohiji. Kao što se ni velika Srbija ne stvara iz Beograda i kao što se ne brani srpski narod u Hrvatskoj samo iz Beograda, nego se ode i u Zagreb, ode se i u Vojnić, ode se i u Dvor na Uni, pa se tamo razgovara sa Srbima, pa se tamo na licu mesta pruža podrška srpskom narodu koji je ostao da živi u Hrvatskom. Ja ne znam, vi ste izgleda nešto pomešali. Kakve veze ima Srpska napredna stranka sa izmeštanjem pregovora iz Ujedinjenih nacija u Evropsku uniju? To je uradila Demokratska stranka. Kakve veze sad ima DS sa postavljanjem onog besmislenog pitanja Međunarodnom sudu pravde vezano za to da li je Kosovo i Metohija mogla da proglasi nezavisnost ili ne, odnosno da li je to bilo u skladu sa međunarodnim pravom. Pa, to je uradio Vuk Jeremić. Kakve veze sa tim ima Aleksandar Vučić? Kakve veze sa tim ima SNS?
Molim vas, polako. Koleginice Jovanović nemate pravo na repliku [[Nataša Sp. Jovanović: Imam pravo na repliku.]] Molim vas, zato što je bila povreda Poslovnika. Ako zatražite povredu Poslovnika, daću vam reč. Hoćete povredu Poslovnika ili ne? Nemate pravo na repliku na reklamiranje povrede Poslovnika. Po Poslovniku, narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Gospodine Arsiću, ponovo kršite Poslovnik. Član 103. kaže – da narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine. Gospodin Martinović, opet častim sa tim gospodin … (Aleksandar Martinović: Koliko to košta? Koliko sam dužan?) …nijednom svojom rečju nije govorio o tome kako ste vi povredili Poslovnik. (Aleksandar Martinović: Koliko sam dužan?) Vi ste predsedavajući, e sad možete da mu koknete opomenu da iskoristite te vaše aršine kad neko dobacuje, onda izričete opomenu. Malo čas ste izrekli gospodinu Miljanu Damnjanoviću dve opomene, potpuno nezasluženo i to ne govori o vašoj veličini, o vašoj političkoj hrabrosti gospodine Arsiću nego upravo suprotno. Sada što se tiče teme odbrane Kosova i Metohije, reći žuti su započeli izdaju jednostavno nije dovoljno. Reći žuti su započeli Briselski sporazum to nije dovoljno. I to gde se brani Kosovo i Metohija izgleda da se sada brani u Briselu. Kako se brani i kakav će rezultat biti, nažalost vi vrlo dobro znate i nemojte da budete iznenađeni kad vam neko kaže, moraćete da priznate. Pa, prvi potpredsednik Vlade Ivica Dačić, mrtav hladan izjavi u Dnevniku, na nacionalnoj televiziji kako možda neće ni postojati EU do 2025. godine, kako mi tamo ne možemo da uđemo jer nismo spremni da priznamo a očigledno je da oni to traže.
Kakve to ima veze sa povredom Poslovnika?
To ima jer ste gospodine Arsiću bili dužni, evo, još jedanput sam vas izazvao da pokažete svoje pravo lice, da prekinete Aleksandra Martinovića koji je govorio dva i po minuta, a ne da prekidate mene, ali ja sam deo opozicije, a vi ste to što ste, bolje da ne kažem šta, jer ćete onda imati pravog osnova da i meni izreknete opomenu.
Kolega Šaroviću, ne možete vi mene da uvredite. Samo sam vas prekinuo, samo zbog tog razloga da vam dokažem da ste mnogo manje bili u reklamiranju povrede Poslovnika nego kolega Martinović i to pravo ste koristili kao repliku i odgovor na njegovo reklamiranje Poslovnika. Znači, standardi su potpuno isti. Povreda Poslovnika narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Član 27, gospodine Arsiću. Nemam ništa protiv, izrecite mi opomenu ako smatrate da sam prekršio Poslovnik ili da sam uvredio bilo kog kolegu narodnog poslanika. Što se tiče odbrane Kosova i Metohije, što se tiče pitanja koliko je dalekovida čija politika, ja moram da kažem da su neki narodni poslanici nosili majice sa likom jednog predsedničkog kandidata iz SAD i hvalili se time da ako on pobedi, nastupiće potpuno drugačija politika prema Republici Srbiji, promeniće se odnos snaga u svetu, nastupiće mir, bezbednost, povratićemo Kosovo i Metohiju. I, šta se onda desilo sa onim velikim braniocima Kosova i Metohije koji su nosili majice sa likom tok predsedničkog američkog kandidata? Desilo se bombardovanje Sirije. Sad je neka druga politika. Sad je onaj koji je trebalo da bude nosilac mira i bezbednosti u svetu ratni zločinac. Sad je on zlikovac, sad je on isti kao Bil Klinton. Sad iz istih razloga bombarduje Siriju iz kojih razloga je Bil Klinton bombardovao SRJ 1999. godine. Ali, ono što me čudi još više, to je da neki narodni poslanici koji su u opoziciji i koji ne snose nikakvu odgovornost za vođenje Republike Srbije, niti će snositi u nekoj doglednoj budućnosti, po svemu sudeći, prosto seire nad činjenicom da se Republika Srbija nalazi u teškoj situaciji i da se nama zaista svakoga dana ispostavljaju različite ucene i različiti zahtevi povodom Kosova i Metohije i sad se prosto uživa u tome – evo, sad vam se postavlja ucena, evo, sad vam se postavlja zahtev. Pa, naravno da nam se postavljaju ucene. Pa Vučić o tome govori čovek svaki dan. Ali, nije stvar u tome da li se nama postavljaju ili ne postavljaju ucene. Postavljaju se, ali mi na te ucene ne pristajemo. Mi branimo Kosovo i Metohiju i nećemo dozvoliti, onoliko koliko od nas zavisi, da se desi novi „Bljesak“ i nova „Oluja“ nad Srbima koji žive na Kosovu i Metohiji, ali se Srbi na Kosovu i Metohiji ne brane tako što se vređaju poslanici SNS, nego tako što se vodi jedna mudra, racionalna, obazriva i realistična spoljna politika gde se u fokus pažnje stavlja država Srbija i njeni građani, ne ni države zapada, ne ni države istoka, nego jedna jedina država Srbija.
Sa ovim bismo završili sa današnjim radom. Nastavljamo sutra u 10.00 časova.