Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 92 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 116 narodnih poslanika i da imamo uslove za rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Momo Čolaković, Vladimir Marinković, Olena Papuga i Sabina Dizdarević. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici, kao i Odbor za zaštitu životne sredine. Primili ste izveštaje nadležnih odbora i Mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, amandman koji smo mi, narodni poslanici Nove stranke, podneli na član 1. ovoga Predloga zakona, jedan je od osam amandmana koje smo ukupno podneli na zakonodavne projekte o kojima danas raspravljamo u našoj amandmanskoj raspravi. Dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 1. nije jedan od prihvaćenih amandmana, ali je od osam ukupno podnetih amandmana, Vlada prihvatila jedan amandman nas, narodnih poslanika Nove stranke. Poštovana gospođo Bogosavljević Bošković, ja ne znam koliko ste vi upućeni u našu praksu ovde, ali praksa koju smo ustanovili mi, narodni poslanici Nove stranke, je da povodom našeg prvog amandmana o kome se raspravlja, uvek saopštimo jedan širi okvir oko toga kakvo je stanje naših amandmana koje smo podneli u ovih godinu i devet meseci, koliko je amandmana od ukupnog broja podnetih prihvaćeno, to prenosimo u izvesne procente i onda organizujemo jednu ozbiljnu raspravu. Dakle, za ovih godinu i devet meseci, gospođo Bogosavljević Bošković i dame i gospodo narodni poslanici, mi, narodni poslanici Nove stranke, podneli smo ukupno 1.981 amandman. Po broju podnetih amandmana, mi smo šampioni srpskog parlamentarizma, ne samo u ovom sazivu, nego u istoriji našeg parlamentarizma, poštovana gospodo. Od ovog broja podnetih amandmana, 1.981, prihvaćeno je, gospođo Bogosavljević Bošković, 197 amandmana. Evo, da čuju i uvažene koleginice i kolege, narodne poslanice i narodni poslanici, kada se ovi brojevi pretoče u procente, to znači da je za ovih godinu i devet meseci, od ukupnog broja podnetih amandmana, prihvaćeno 9,94% amandmana nas, narodnih poslanika Nove stranke. Gospođo Bogosavljević Bošković, vi dolazite sa Poljoprivrednog fakulteta, vi tamo držite nastavu, predajete studentkinjama i studentima, ja dolazim sa Fakulteta političkih nauka. Neki od nas sa političkih nauka prave neke analogije povodom ovih procenata. Ja, na primer, pravim ovu analogiju – 9,94% prihvaćenih amandmana za mene znači da je Nova stranka za ovih godinu i devet meseci, da čuju gospoda, dobila podršku građana od 9,94%, poštovana gospodo. To je, naravno, za čestitku, za aplauz, za pohvalu, gospođo predsednice.
Čestitamo. Ali, molim vas, vratite se na amandman. Koristite pet minuta.
Odmah sada, ali moram jedan uvod, moram malo šire da priđem ovome amandmanu, poštovana gospodo, jer 9,94% podrške Novoj stranci je naša startna pozicija na vanrednim parlamentarnim izborima ako sami idemo na izbore, poštovana gospodo. To je za mene veliki rezultat, veliko ostvarenje za ovih godinu i devet meseci. Poštovana gospodo, žao mi je što amandman na član 1. nije prihvaćen, jer je trebalo da bude prihvaćen. Ja ću sada da argumentujem, gospođo Bogosavljević Bošković, zašto je ovaj amandman trebalo da bude prihvaćen i budući da mi se čini da vi nemate argumentaciju za neprihvatanje, ja zaključujem, po jednoj logici stvari, da ste vi ipak bili upućeni u ove moje analogije, u ove procente, i da ste odlučili da ne prihvatite ovaj amandman, samo da biste smanjili skor i uspešnost nas, poslanika Nove stranke. Evo o čemu se radi, poštovana predsednice i uvažena gospođo Bogosavljević Bošković. Mi smo predložili da se u članu 1, kojim se menja član 3. u novoj tački 33a) menja podtačka 3) i da u toj podtački, umesto sintagme: „javne politike“, stavimo kovanicu: „praktične politike“. Zašto, poštovana gospodo? Zato što se ovde radi o prevodu jedne reči sa engleskog jezika, koja na engleskom jeziku glasi – polisi. Mi u našem jeziku nemamo adekvatni prevod te reči. Najčešće se koristi termin – politika. Ali, termin „politika“ ima različite konotacije u našem narodu, kod naših građana, imamo različite pristupe oko toga kako ko vidi politiku. Neko može da se vrati čak i u ono antičko vreme, Aristotelovsko poimanje politike, pa da kaže da se politika tiče organizacije zajedničkog života ljudi na određenoj teritoriji. Ovi koji su malo skloniji ovim malo modernijim vremenima, oni će da se vežu za Makijavelija, pa će da kažu – politika je hladna tehnika upravljanja ljudima, itd, itd. Ali, ovaj termin – polisi, on nas usmerava, poštovana gospodo, ka nekom predlogu, konkretnom predlogu kako da se reši neki problem u nekoj oblasti. Gospođo Bogosavljević Bošković, mi smo smatrali, a ja sam tu malo čitao i tekstove gospodina Ivana Klajna, koji se bavi ovim stvarima, stvarima jezika, pitanjima reči i kako koristimo neke reči, i ja sam zaključio, zajedno sa gospodinom Zoranom Živkovićem, da je najbolje da ovaj termin – polisi, prevedemo kao – praktična politika. Dakle, reč je o jednom predlogu praktične politike. Nama je ministarka Bogosavljević Bošković, poštovana gospodo, odgovorila ovako – Amandman se ne prihvata iz razloga što je u dodatoj tački u potpunosti preneta definicija informacije o životnoj sredini iz direktive te i te, o dostupnosti javnosti informacija o životnoj sredini. Pa, saglasni smo, gospođo Bogosavljević Bošković, ali, ovde je reč o tome kako prevodimo neku stranu reč, koja sada dobija priznanje kroz našu zakonodavnu aktivnost. Gospođo Bogosavljević Bošković, ja apelujem sada i na vaš akademski integritet, na ovaj deo vaše profesije koji se tiče rada na univerzitetu da i kada prevodimo neke zakone, neke direktive, kada je neophodno da ih uvedemo u naše zakonodavstvo, da to radimo na primereni i najprecizniji mogući način. Mi smatramo da termin javne politike jeste bolji od termina koji bi samo glasio politika, ali da je napremirenije, najpreciznije, konsultovali smo se sa ljudima koji se time bave da stoji kovanica - praktične politike. Ja vas molim da argumentujete još jednom ako smatrate da moja argumentacija nije bila dobra. Hvala.
Hvala. Ministar, morate se prijaviti. Dve minute. Reč ima narodni poslanik Ljubiša Stojimirović. Izvolite.
Poštovane koleginice i kolege, posle izlaganja prethodnog govornika, šta mogu da zaključim? Što je babi milo to joj se i snilo. Mislim da je dobro što nije prihvaćen ovaj amandman, pogotovo što se radi o jednom čisto jezičkom terminu i mislim da je predlagač zakona izabrao bolju varijantu. Što se tiče ovih drugih stvari koje smo čuli, takođe mislim da je dobro što mnogi predlagači ovde nisu prihvatali sve amandmane uvaženog kolege, jer zamisliste šta bi se desilo po njegovoj analogiji da su prihvaćeni svi njihovi amandmani, pa na budućim izborima oni bi imali 100%. Tako bi obesmislili izbore. Nepotrebno da se ide na izbore, da bi neko dobio 100%. Ja se potpuno slažem sa kolegom i podržavam ga u tome da izađe sam na izbore, ali barem neka i svog kolegu primi na listu da ne bude baš sasvim sam. Nadam se da će oni imati puno uspeha i da će pokazati da su zbilja od reči. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, ja predlažem da se amandman odbije iz više razloga. U prvom redu dozvolite da kažem da je predlagač amandmana počeo da govori o amandmanu kada je prošlo pet minuta i tri sekunde, možete da proverite. Govorio je o bivšim amandmanima, o sadašnjim. Moram da napomenem da je predlagač amandmana od ukupno amandmana, kako reče 1.000 i nešto, bio prisutan u ovom veisokom domu kod glasanja samo kod 1%, 1,02%. To govori o ozbiljnosti predlagača i o posvećenosti amandmanima. Dozvolite da kažem o amandmanu. Treba ga odbiti iz razloga što je neprihvatljiv, što je nesvrsishodan, što je neutemeljen i nekoristan. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, čudi me, zaista me čudi, da predlagač amandmana, akademska čestitost, ne poznaje ili se pravi da ne poznaje značenje reči - politika, značenje reči - praktična politika ili praksa, jer zasigurno znam da to znaju njegovi studenti na Fakultetu političkih nauka. Znam da i on to zna, a reći ću zbog čega je onda predložio ovakav amandman. Ako je politika, on će se složiti samnom, aktivnost kojom se želi postići određeni cilj, odnosno, ako je ona ukupnost svih radnji koje se preduzimaju radi postizanja određenog cilja, a ovde se zna o kojem je cilju reč, onda je reč praktična suvišna. Dakle, zaista suvišna, jer kada bi usvojili tu reč - praktičan, nužno vodi u prakticizam, on zna šta znači pravac prakticizam, davanje prednosti praksi nad teorijom, a to onda ne bi odgovaralo ovom članu. Uostalom, neka akademska čestitost pogleda u rečnik koji stoji ispred njega na klupi šta znači reč - politika, šta znači - praktičan, šta znači reč - prakticizam, šta znači reč - praktična politika, pa će sam doći do zaključka da je istina ovo što ja sada kažem. To on vrlo dobro zna. Ali, postavlja se pitanje, i vi ćete postaviti zašto je onda postavio ovaj amandman. Znate zbog čega, samo da bi uzeo sedam minuta vremena da nešto kaže, a o amandmanu od sedam minuta govorio je samo minut i 30 sekundi. Prema tome predlažem da amandman odbije i da se prihvati obrazloženje Vlade. Hvala lepo.
Po amandmanu Marijan Rističević, Aleksandar Marković, Zoran Živković. (Zoran Živković, s mesta: Po amandmanu. Ja sam predlagač.) Ali, jedan. Pošto ste zajedno jedan predlagač govori. Znači vi ćete sada na kraju, a imate onih pet minuta, pa zbog toga.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, posebno ove bake i deke koje lepe snove sniju, Leonardo Da Vinči je rekao gde ima puno vike tu nema pravog znanja. Dakle, osim galame i vike koju je predlagač amandmana isporučio nama želeći da dokaže veličinu koja ne postoji, ja nisam video ni jedan drugi argument za prihvatanje ovog amandmana. Ono što mene hrabri građane Republike Srbije je obećanje o pokušaju izlaska, samostalnog izlaska na izbore predlagača amandmana. Kao neko ko se više puta, gotovo jedini koji se više puta ovde izlagao volji birača ja želim da predlagač amandmana održi svoje obećanje da izađe sam na izbore i da tako pred biračima dokaže svoju vrednost i procenat koji je ovde iskazao. Bojim se da mu u tom procentu fali i jedna nula. Ne verujem da možemo da prihvatimo ovaj amandman, kao što ne verujem ni da će birači bolje glasati nego što su oni sami glasali za svoj amandman. Dakle, neko ko nema poverenja sam u sebe, neko ko ne želi da glasa za predloge koje je sam predložio, a svedoci smo da su svega osam puta glasali za svoj amandman, verujem da ni građani neće pokloniti više glasova onima čiji su amandmani otprilike bili briše se i čiji su amandmani bili – zarez, zapeta jer dolaze izbori i verujem da ukoliko održi svoje obećanje da će građani umesto gumicama predlačage amandmana izbrisati hemijskim olovkama. Hvala.
Hvala. Aleksandar Marković.
Zahvaljujem predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, naravno da predlažem da se odbije predloženi amandman, ali pre toga želim, gospođo predsednice, vama nešto da kažem. Mislim da ste ubedljivo najtolerantniji predsednik Skupštine i mislim da ćete sigurno poneti takav epitet kao najtolerantniji predsednik Narodne skupštine do sada, jer ste malopre dozvolili da predlagač amandmana, kao što je kolega Atlagić, rekao u petom minutu započne obrazlaganje svog amandmana. Za tih prvih pet minuta je pričao o nekim matematičkim operacijama, samo njemu znanim matematičkim operacijama i o nekim procentima postojećim itd, a onda je u petom minutu pokušao da odbrani svoj amandman na vrlo nevešt, moram da kažem, način i pokušao je da odbrani nešto što je neodbranjivo. Pročitaću obrazloženje još jednom – amandman se ne prihvata iz razloga što je u dodatoj tački 33a. podtačka 3. u potpunosti prenete definicija i informacija o životnoj sredini i direktive EU, odnosno Evropske komisije. Moram da postavim pitanje gospođo predsedavajuća – kada su oni odustali od direktiva EU, kada su odustali od evropskog pravca Srbije, kada su odustali od usklađivanja domaćeg zakonodavstva sa evropskim propisima? Da li su prestali da budu proevropska stranka. Pre neki dan su dali neko saopštenje – mi stranke proevropske orijentacije … Evo vidimo da su sada odustali od direktiva EU i da je to tako sve kao što sam rekao, moram da kažem da me je jutros srela komšinica sa Vračara, jedna stara vračarska dama i pitala me na ulici – sine, dokle će onaj, predlagač amandmana u ovom slučaju, da priča jednu ste istu priču, jednu praznu priču u Narodnoj skupštini? Rekao sam joj – majko, do petog marta, marta, najkasnije, a posle toga više neće imati prilike da priča. Hvala vam.
Zoran Živković.
Samo da vas podsetim da je danas petak, 19. februar, i da je na dnevnom redu Zakon o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine i da je na dnevnom redu amandmanska rasprava i da se trenutno raspravlja o amandmanu kolege Pavićevića i moje malenkosti na član 1. kojim se menja član 3. u novoj tački 33a, pod tačka 3. Mi predlažemo da se umesto „javne politike“ iskoristi izraz „praktične politike“. Prošlo je skoro pola sata rasprave o našem amandmanu, niko relevantan nije rekao nijedan argument za ili protiv našeg amandmana. Dobili smo odgovor Vlade da je nešto svrsishodno ili da nije svrsishodno, da je isto ili da nije isto, a u međuvremenu smo čuli razna mišljenja raznih ljudi koji ne pokazuju sklonost razumevanja teme kojom se mi danas bavimo. Neki su pokazali da znaju da gledaju na sat, mada ne baš precizno, jedan je rekao da je u trećem minutu se nešto desilo, drugi je rekao u petom, što nije neka bitna razlika istorijski i civilizacijski, ali ipak govori o tome da i znanje gledanja na sat nije neka od jačih osobina i atributa ljudi koji su se javljali za reč. Zato bih voleo da nam ministarka kaže svoju argumentaciju zašto je odbijen ovaj predlog, zašto je to toliko zlo, to što mi predlažemo amandmane, zašto je zlo da neko predloži 1.981 amandman, ako se ne varam, u nešto više od dve godine, da je skoro 200 prihvaćeno, pa da iz toga izvlači neke analogije? Da li su one tačne ili nisu, to će, naravno, da pokaže vreme, živimo ne samo za trenutak koji se sada dešava, nego živimo i za nešto što je budućnost, pa ćemo videti ko je bio u pravu, da li je Srbiji bilo bolje za ove dve i po godine da je prihvaćeno 585 amandmana dvojice poslanika Nove stranke ili je bilo bolje da nije prihvaćen nijedan i delimični odgovor će dati izbori koji su ispred nas, a jedan pravi odgovor na to će dati budućnost, koja je isto ispred nas. Generalno, mislim da je pitanje diskusije o koalicijama, koju nisam ja započeo, koju nije započeo ni kolega Pavićević, nego su se tu uključili neki ljudi, kojima očigledno nije bliska oblast o kojoj se ovde govori, da je to jedno „pase“ pitanje. Koliko se ja sećam, u poslednjih nekoliko godina ili izbornih ciklusa sve stranke su u koalicijama ili skoro sve, pa čak i one koje o sebi govore da su najjače, najveće i to je pitanje zašto onda skupljaju pored sebe taj, kako bih rekao, te neke druge stranke, da ne koristim neka druga tumačenja? Mislim da su to pitanja koja nisu pitanja za Skupštinu na današnjoj raspravi. Naravno da to jesu pitanja par ekselans politička, zašto je to tako, zašto se neko krije iza koalicija, zašto neko želi koalicije, da li da se ojača, da li da utiša svoje političke protivnike, da li da stvara neki imidž sabornosti, ali to su sve stvari na koje ćemo, kao što sam rekao, dobiti uskoro odgovor. Tema zaštita životne sredine je jako važna za svaku državu i to nije samo pitanje direktiva EU. Bilo bi jako dobro da ova vlast sluša direktive EU, ne selektivno, nego potpuno, ali to se ne dešava i to je isto jedna činjenica koja ne može da se sakrije, bez obzira na vanredne konferencije za štampu, kontrolu medija ili bilo šta slično. Evropska unija kao budućnost ove države i zaštita životne sredine kao budućnost života na planeti koja se zove Zemlja su važne teme i one ne treba da budu profanisane raspravama o tome kako neko tumači nešto što ne razume. Želja i pozdravi, ne znam da li to još postoji po ovim privatizovanim radio stanicama, ali koliko se sećam, pre 20-ak godina su postojale te emisije „Pozdravi i želje slušalaca“, pa onda ako neko ima neku želju da uputi kolegi Pavićeviću ili meni neka nađe te neke radio stanice. Verovatno je uživao u kulturnim sadržajima koje su one emitovale nekada i ako postoje danas, pa neka nam to uputi tako, a za parlamentarnu proceduru je apsolutno normalno da predlagač zakona odgovara na amandmane poslanika, a ne da na to svoja mišljenja daju ljudi koji nemaju pojma sa temom.
Hvala. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite.
Zahvaljujem. Amandman je odbijen iz više razloga, pre svega što smatramo da je naše rešenje koje smo predložili u Predlogu zakona usaglašeno ne samo sa direktivama EU, već i sa praktičnim potrebama, ali i sa mišljenjima naših nadležnih institucija i nadležnih ministarstava. Na ovaj Predlog zakona mi smo, između ostalog, dobili saglasnost i od Poverenika za informacije od javnog značaja. Zakon je usaglašen sa Zakonom o dostupnosti informacijama od javnog značaja. Saglasnost je dobijena i od Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, od Sekretarijata za javne politike. Dakle, ova definicija je prošla jedan test, odnosno preispitivana je od više relevantnih i nadležnih institucija. Pri tom, moram da kažem i to, ovde se radi o jednoj izmeni koja je više tehničke prirode, da li javnog ili praktičnog. Ove institucije koje su u Srbiji za ova pitanja stručnije od nas, kažu da je ovo rešenje koje smo mi predložili bolje rešenje. Pri tom, mi ovim zakonima se ne bavimo pitanjima tehničke prirode, mi se ovim zakonima bavimo ozbiljnim pitanjima, na ozbiljan način, dakle pitanjima o zaštiti životne sredine, o zdravlju građana, o praktičnim problemima koje želimo da rešimo ili potpomognemo njihovo rešavanje, ne samo zbog naših građana danas, već pre svega zbog naše dece i zbog generacija koje će doći iza nas. Zahvaljujem se.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gosti, kada neko svom kolegi kaže – tamo neki ljudi koji nemaju pojma su se usudili da komentarišu amandmane, taj je previše siguran u svoje znanje stečeno višom vanrednom, višom uzaludnom ili kako se već te škole zovu. Veličina nekog čoveka je u tome što treba da ceni tuđu vrednost. Ko ne ceni tuđu vrednost, ne može da ima ni svoju. To pravilo važi od vajkada. Usudio sam se da komentarišem amandmane i nikada nisam sporio pravo drugim kolegama, ma iz kojih redova dolazili, da to isto pravo zadrže za sebe. Od predlagača amandmana je nekoliko puta u ovoj Skupštini, sem uvreda naravno, do mene dolazio i glas – eto, ja ne bih imao pravo da komentarišem amandmane, ono u stilu – pa, vama Marijan Rističević komentariše amandmane na taj i taj zakon. Ne znam zašto su moja prava manja nego njihova prava, odnosno zašto bi prava predlagača amandmana bila manja od mojih ili veća od mojih? Mislim da demokratija voli ravnopravnost i politički teoretičar koji sedi sa desne strane od ove velike moralne gromade svakako bi trebao da zna i da svom kolegi prenese svu svoju političku teoriju. Nismo mi ovde govorili o željama u obrazloženju amandmana, ovde je neko drugi poželeo neki određeni procenat kada sami, kako je rekao, izađu na izbore. Nisam ga ja terao da izađe sam na izbore, sam je rekao – ako izađemo sami, osvojićemo toliko i toliko, što im ja iz sveg srca želim da se oprobaju i da probaju da postignu taj procenat kod birača, ali bojim se da to neće moći iz prostog razloga zato što ako neko predloži 1.900 i nešto amandman, a pri tom neki budu prihvaćeni voljom Vlade, a ne glasovima, posebno ne svojim glasovima, dakle neko predloži amandman za koji ne dođe na glasanje, taj onda ne sumnja samo u svoj amandman, ako ga je on napisao, on samim tim sumnja u svoju vrednost. Onaj ko posumnja u svoju vrednost, teško da može kod birača da se dokaže da tu vrednost stvarno ima i da je zavredeo da ponovo sedi u ovom parlamentu, posebno ako izađe sam na izbore. Još nešto, dame i gospodo, vrednost jedne osobe se računa tako što se od njegovih dobrih navika oduzmu loše navike. Kada bi to uradili mom kolegi poljoprivredniku, tu matematiku, ja verujem da bi on bio negativan. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, replika.
Poštovane dame i gospodo, ja mislim da bih imao pravo na repliku svakom od narodnih poslanika koji su ovde govorili u ime SNS i ministarki Bogosavljević Bošković, ali, evo, ja se neću javljati po svakom govoru narodnih poslanika, nego ću, uvažavajući i naše gošće i goste, koristiti samo ovu jednu repliku. Ovde je npr. rečeno, gospođa Bogosavljević Bošković je rekla čija je sve saglasnost obezbeđena za sadržinu ovog predloga zakona. To je u redu, ali mi ovde imamo jedan konkretni predlog izmene. Gospođo Bogosavljević Bošković, taj konkretni predlog izmene tiče se konkretne kovanice kojom bismo najpreciznije mogli da prenesemo nešto što stoji u jednoj direktivi EU. Sada je pitanje za nas ovde – hoćemo li mi naše zakone da činimo najpreciznijim, što bi, ja mislim, bilo primereno, ili ćemo da imamo takav pristup da ostavimo neke mogućnosti za nepreciznosti? Ja sam ovih godinu i devet meseci uvek koristio da svi naši zakonodavni projekti budu najprecizniji mogući. I, evo, ja vam sugerišem da se oko ove kovanice konsultuje čovek npr. koji se najviše bavi ovim pitanjima. Ja sam pomenuo, gospodin Klajn. Gospodin Šabić se ne bavi ovim pitanjem sada. On je vama dao npr. mišljenje o zakonu u celosti, ali oko ove konkretne stvari postoje ljudi koji se konkretno bave tim pitanjem. Druga stvar, ovde je rečeno – zamislite da je sada situacija da su usvojeni svi amandmani gospodina Pavićevića, pa sto procenata da kaže da će imati na izborima. Pa, poštovana gospodo, ja sam realan čovek, realna snaga Nove stranke danas je 10% na vanrednim parlamentarnim izborima i nikada ne bih ni bio usmeren ka tome da ja budem deo ekipe koja hoće da ima sto procenata podrške. To bi onda bio nagoveštaj nekog strašnog totalitarizma, čemu ja nikada ne bih davao legitimitet, poštovana gospodo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Ovo je treći saziv u kojem sam narodni poslanik. Sećam se jedne poslaničke grupe u devetom sazivu između 2012. i 2014. godine, koja je u to vreme bila šampion parlamentarizma, poslanička grupa koja je predala u skupštinsku proceduru najviše amandmana, i čini mi se da je najviše tih amandmana i prihvaćeno, a to je poslanička grupa DSS. Onda su došli izbori i onda je došlo ono što je najveća svetinja, a to je mišljenje građana Republike Srbije, i takva politika je ostala ispod cenzusa. Tako da, ti koji se sada ovde hvale tim nekim silnim procentima, neka prvo izađu samostalno ili kako god na izbore, pa neka provere šta građana Srbije misle o tome. Sa druge strane, gospođo predsednice, postoje, čini mi se, u nekim elektronskim medijima još uvek emisije koje se zovu – pozdravi, želje i čestitke. Mislim da ćemo se mi pozdraviti već za nekoliko dana ovde kada ovaj parlament bude raspušten. Što se tiče želja, mislim da je te želje najbolje izrekao gospodin Đukanović, uvaženi kolega Vladimir Đukanović, pre nekoliko dana na društvenim mrežama. Čini mi se da je oko tih želja ukazao i pomenuo i Zabelu. Što se tiče čestitki, e u tom trenutku ćemo svi mi čestitati nadležnim državnim organima.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić, pa Zoran Antić. Izvolite.
Zahvaljujem. Koristim vreme ovlašćene predstavnice poslaničke grupe DS. Amandman je bio odličan povod da počne da se razgovara i u Skupštini zašto „policy“, „policy paper“ i „policy non-paper“ nemaju prevoda u Srbiji. Zato što ne postoje. Potpuno je svejedno da li ćete zvati praktičnim politikama ili javnim politikama, taj proces ne postoji. Ono što je razočaravajuće i pomalo tužno je što se ni u ovoj Skupštini ne razume šta je „policy“, tamo gde je reč nastala, pošto nema tog procesa koji bi za ove zakone npr. podrazumevao mnogo više od onoga što je Ministarstvo uradilo, a želim da komentarišem zato što je Ministarstvo ipak uradilo nešto od onoga što je sa „policy“, „policy paper“ definisano u EU. To je dobar korak napred i ja to hoću da pozdravim i da ohrabrim da se i druga ministarstva kada je ovaj proces u pitanju ugledaju na Ministarstvo za zaštitu životne sredine. „Policy“ podrazumeva dijalog, podrazumeva ceo horizontalni i vertikalni prostor u kome se zna ko predstavlja ideje o tome šta u nekoj politici treba da se menja, ko je dužan da bude saslušan, da bude pozvan, kakav je proceduralni, jer procedura jeste kultura, put kojim ide ta ideja, kako se to u vremenskom roku obavlja i na koji način i ko je obavezan da o svemu obaveštava javnost. To se kod nas ne dešava. Umesto toga imate hitne postupke, umesto toga imate zašto je ovaj zakon rekao, a ko je rekao nemamo pojma. Zato ovde možemo da nađemo malo ljudi koji će znati među sobom da razmene procene šta mora da se desi u Srbiji 2020. godine. Ako je igde bilo „policy paper“ i „policy non-paper“, moram da kažem, to je bilo u oblasti zaštite životne sredine. Volela bih da ovaj amandman, koji su s pravom podneli narodni poslanici Vladimir Pavićević i Zoran Živković, bude povod da o tome pričamo – zašto nemamo adekvatan prevod za reči „policy paper“ i „policy non-paper“? Poglavlje 35 je počelo od nečega što se zvalo „policy non-paper“. Normalizacija Prištine i Beograda je počela sa „policy non-paper“ koji se pretvorio u „policy paper“, ali mi o tome ovde jako malo znamo. Zašto je problem da 2016. godine sa ruganjem i nipodaštavanjem govorimo o tome kako prevodimo reč „policy“? Zato što nemamo više vremena da se rugamo tim rečima. Zato što će svi ljudi koji rade u Ministarstvu zaštite životne sredine, za koje se nadam da će biti formirano ili ako ostane poljoprivrede, što sam bila protiv i ostaću protiv zauvek, će imati 2017. i 2018. godinu u strašno velikim i važnim poslovima koji će ostaviti duboke posledice na životnu sredinu u Srbiji i decenijama unapred. Zato je važno da razumemo zašto nemamo prevoda za „policy“, „policy paper“ i „policy non-paper“. Zato što nemamo dijaloga. Samo je na nama da li ćemo da odlučimo da se rugamo različitim idejama o prevođenju tih reči, da prihvatimo da je svejedno, ili ćemo da razgovaramo kako bi izgledao proces koji bi dobio reč u našem jeziku, a značio ono što inače znači dijalog o politikama u oblasti zaštite životne sredine u EU. Samo to da je posledica amandmana koji su podnele kolege bilo bi doprinos i radu Skupštine i dijalogu, za koji se ja nadam da će ga biti kad tad, jer ga mora biti. Tu se, srećom ili nažalost, kako ko gleda, ne pitamo više da li hoćemo dijalog ili nećemo. Ta stvar je rešena. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Antić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nekako smo otišli i suviše, čini mi se, u širinu i tačno je da ovi prvi amandmani obično i odu tako malo i rasplinu se, što bi naš narod rekao, ali ja bih se vratio na sam amandman. Mislim da smo, s obzirom na sadržinu amandmana, suviše nekako vremena potrošili oko njega. Mislim da ovde ima znatno kvalitetnijih i suštinskijih amandmana i da jednostavno ovaj amandman ne zaslužuje toliko vremena, kao što rekoh, koliko smo potrošili, jer se radi o tome da informacije o životnoj sredini ovim predlogom zakona bivaju dostupne svim građanima, nevladinim sektoru, da se osniva i nacionalni registar i da se na svaki način pokušava da javnost ima uvid u sve ono što se dešava sa životnom sredinom. Pa, prema tome, u samoj ovoj tački 3. pominju se strategije, zakonodavstvo, planovi, programi, znači, ide se u suštinu i do najsitnijih detalja se omogućava javnosti da uđu, pa i naravno kada su u pitanju javne politike. Ono što je najveći problem sa ovim amandmanom je faktički, što on ukida javnu politiku. Jer, ako prihvatimo amandman, ukida se na neki način javna politika, a javne politike u svim oblastima života i u svim zakonskim projektima koje smo imali su dosta često jako dobro formulisane. Pa, prema tome, uvoditi u ovom trenutku neki termin koji u stvari znači kontrolu svega onoga što se dešava u oblasti životne sredine je nepotrebno, jer sam ovaj institut koji se sada uvozi i kroz organe javne vlasti koji se potpuno definišu i kroz ovu kontrolu, omogućava da se na bolji način kontrolišemo i upoređujemo ono što je proklamovano i ono što se primenjuje u praksi. Po meni je sasvim normalno ovaj termin koji smo imali do sada i u buduće koristimo, a ne da idemo sada u neke jezičke izlete koji eventualno mogu da stvore neku zabunu ili probleme u primeni ili u praksi. Hvala.
Hvala. Na član 4. amandman su zajedno podneli poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić – SDS – ZZS i Zeleni Srbije. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Uvažena ministarko, koleginice i kolege, podneli smo amandman na član 4. koji menja član 16. a član 16. govori o sanaciji i remedijaciji degradirane životne sredine. Vi ste odbili naše predloge izmene amandmana gde smo tražili da projekte sanacije i remedijacije, da Ministarstvo daje saglasnost i za te projekte koji se odnose na rudarske odnose i tražili smo da se jasno ograniči vremenski rok do kada moraju da se daju saglasnosti na projekat i bliže, ova akta koja treba da podnesete u roku od osam dana od dana stupanja na snagu, vi kao Ministarstvo. Vi ste to odbili sa obrazloženjem da vi imate bolja rešenja. Ostao sam vam dužan iz načelne rasprave, kada smo govorili baš o ovom problemu, znači, vraćanje u prvobitno stanje kako bi nas građani razumeli, životne sredine od strane onog ko je ugrozio životnu sredinu, da je jedno donošenje zakona i usklađivanje sa zakonima EU, i to je potrebno. Naše zamerke na ovaj zakon smo mi iskazali u načelnoj raspravi i kroz amandmane koje smo podneli, ali ono što je suština, to je ne činjenje ništa da bi se poboljšala životna sredina. To je stvarnost i o tome možemo mi ovde da se nadmudrujemo, ali to građani znaju u svojoj okolini da li je životna sredina čistija, uređenija, očuvanija nego što je bila recimo 2012. godine kada ste preuzeli odgovornost i za životnu sredinu vršeći vlast u Republici Srbiji, na svim nivoima, ili je gora. Ja sam vam pomenuo Kopaonik kao nacionalni park. Svuda, u svim gradovima ima problema sa otpadnim vodama, ali Kopaonik je nacionalni park i on to ne sme da ima. Ne da ga niste popravili, ne da niste očuvali u onom stanju u kojem je bio 2012. godine, sad je gore. A vi ste rekli ima fabrika otpadne vode. Poštovana gospođo Bogosavljević Bošković, fabrika otpadne vode je jedan od elemenata komunalnog opremanja. Komunalno opremanje podrazumeva vodu, kanalizacionu mrežu, vodovodnu mrežu, elektro mrežu, infrastrukturu putnu, to je komunalno opremanje, a vi kažete – imamo fabriku otpadne vode. Pa, kako ćete vi u tu fabriku otpadne vode da nosite otpad iz vikend naselja, rekao sam, koje ima preko 2.500 kuća i 1.000 apartmana. Kofama? Pa, nemate planove za kanalizacionu mrežu. O tome pričamo, da je to trebalo da se radi od 2012. godine. Obećali ste ljudima da će biti rešeno i nije rešeno.
Ministar, izvolite.
Zahvaljujem. Kratko, mi smo odbili ovaj amandman iz razloga što vi predlažete da se umesto veznika „i“ stavi veznik „osim“. Mi smo ovaj veznik „osim“ uključili iz razloga što projekte sanacije i remedijacije rudarskih objekata, saglasnost na iste da je nadležno ministarstvo, a to je Ministarstvo energetike i rudarstva. Dakle, ova pitanja se regulišu drugim zakonom i ona su u nadležnosti drugog ministarstva. U raspravi u načelu govorila sam o tome šta je uradilo Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine baš u oblasti zaštite životne sredine, i evo, ja ću još jednom da ponovim. Deset zakona samo iz ovog segmenta. bez zakona iz poljoprivrede, sa zakonima iz poljoprivrede, 22. I, ne samo zakona, niz projekata smo završili, niz projekata kojima ćemo rešiti probleme u zaštiti životne sredine smo započeli. To su oni projekti veliki, krupni, infrastrukturni projekti, pa između ostalog i ovaj projekat koji vi pominjete. Dakle, tamo u Raškoj, mi ćemo kroz ovo postrojenje za prečišćavanje otpadnih voda rešiti mnoge probleme građana i Raške i Kopaonika, nacionalnog parka i onih drugih građana koji dolaze tamo da se odmaraju. Ali, vi dobro znate, da bismo rešili taj problem, mi moramo da imamo neke pred radnje. Te predradnje podrazumevaju i tehničku dokumentaciju i određeno vreme, snimanje terena. Vi znate da je to jedna dosta komplikovana, složena procedura i da se obezbede sredstva. Mi smo sve to uradili i obezbedili sredstva i raspisali tender i za izvođenje radova i zainteresovali 40 kompanija da se prijave na taj tender. Molim vas, treba i to imati u vidu kada nam delite kritike.
Reč ima Blagoje Bradić. Izvolite.
Da, zahvaljujem. Opet se nismo razumeli, po ovom što vi kažete gospođo ministarko to je da Kopaonik ima rešeno, hajde kad već pričamo o tome, a vrlo je bitna tema jer je to nacionalni park i kakav je to nacionalni park gde se fekalije izlivaju direktno u planinsku reku, to je katastrofa. I, to nije nacionalni park. Ja sam vam rekao da ta rečica se zove Smrdljevak, možete da zamislite zašto se zove Smrdljevak. Vi ste ovo isto pričali 2012. godine i 2014. godine, o tome ja pričam i pričate sada. Da li su vam gotovi projekti za to? Nisu. Pa, nisu gotovi, jer bi se radilo nešto.
Poslaniče, znate da morate meni da se obraćate.
Nisu gotovo gospođo predsedavajuća, nisu, zato što ima tri, četiri verzije, ali nije suština da se mi ovde nadmudrujemo, taj problem treba da se reši. Četiri godine ova skupštinska većina i Vlada su imali, boga ste mogli da napravite, a vi ste ostavili, dali ovlašćenja Raškoj. Raška nema kapacitet finansijski da to reši. Ne može. Mesto koje ima 4.500 stanovnika ne može da reši komunalno opremanje planine. Nema šanse, to mora Vlada da radi. Četiri godine niste mrdnuli prstom sad idete u kampanju i obećavate. Hajde, obećajte opet ali ga uradite. To je suština.
Replika, izvolite ministre.
Ova Vlada je formirana pre 22 meseca i vi pričate o četiri godine i pričate o nekim projektima koji su mogli da se završe za dve, pa i četiri godine. Postavlja se pitanje šta su uradili oni pre ovih četiri godine. Šta su nam ostavili i šta smo mi realno mogli da uradimo. Mi danas nismo došli ovde da političarimo. Mi smo danas ovde došli sa konkretnim zakonima i spremni smo da branimo dokumentovano ono što smo uradili, ali naravno sa onima koji hoće da uvaže realnost i činjenično stanje, a oni koji hoće da ovde nas kritikuju, pri tom da ne vide deo svoje odgovornosti ili deo svoje krivice, mi zaista sa njima nema šta da razgovaramo. Ja vama uporno govorim, koliko smo projekata započeli, koliko smo završili što su ostali nerešeni. I, da li je bilo realno moguće više uraditi. Molim vas, mi smo kao Vlada počeli da radimo na izmeštanju opasnog industrijskog otpada. Nikome pre nas nije palo na pamet da to radi. Mi smo uspeli da završimo krupne projekte, tipa Veliki bački kanal u Vrbasu, pet godina stoji projekat ne završen. Velika opasnost po životnu sredinu, po građane tog područja i uz sve to velika primedba od strane Evropske komisije. Ne možemo da dobijemo nova sredstva da bi pokrenuli druge projekte. Završili smo projekat u Leskovcu za prečišćavanje otpadnih voda, obezbedili sredstva za deponiju u Subotici. Prosto jako puno toga smo uradili, praktično da ne nabrajam sada sve, pričali smo o tome u raspravi u načelu. Molim vas, neko je primedbovao, kaže – nema dijaloga. Pa, nema dijaloga kada neko drugi ne želi taj dijalog, a mi sve vreme nudimo priliku za dijalog.
Vreme. Hvala. Vratićemo se na amandmane. Znači, neću više biti onakva kako su me poslanici pohvalili, potpuno tolerantna, tolerantna u okviru amandmana. Inače, odosmo u izbornu kampanju. Ljiljana Malušić, o amandmanu je li tako? O amandmanu molim vas.
Zahvaljujem. Ja bih zaista o amandmanu, da se ne zadržavamo i da ne širimo. Ko je čitao zakon, mi smo zaista dobili ovde više od 500, hiljadu strana, ali zakon treba da se pročita. Ja sam prvi put u sazivu i pročitala sam zakon. Ako postoji nešto reč „osim“, zamenjuje se veznikom „i“, „i“ je veznik, a „osim“ znači ne odnosi se na to. Ko je čitao zakon zna da se sanacija i remedijacija ne odnose, ne potpadaju pod Zakon o zaštiti životne sredine. To je drugi zakon. Znači, treba čitati zakone. To je Zakon o energetici i Zakon o rudarstvu. Molim vas, pogrešili smo, pobrkali smo terminologiju pod jedan. Pod dva, da bi zakon bio kako treba, evo ovo je dopuna Zakona o zaštiti životne sredine, znači za podzakonska akta, pa molim vas treba najmanje godinu dana. Kako mislite za osam dana da donesemo podzakonska akta? U njima sve piše. Mi otvaramo Poglavlje 27, bavimo se tranzitnim pregovorima jer nam u startu treba 11 milijardi evra. Kako mislimo da podzakonska akta odredimo za osam dana? To je nemoguće. Ovo treba odbiti. Prosto, treba čitati zakon. Hvala.
Može po amandmanu. Hoćete?
Hajte, vrlo kratko ću. Dakle, normalno bi bilo da zakon dolazi u Skupštinu sa podzakonskim aktima. To bi bilo normalno. Pošto smo dobili zakon bez podzakonskog akta, kako čujem od skupštinske većine, treba godinu dana. Znači, godinu dana će trebati da se primenjuje i da počne primena ovog zakona. Super. Odlično. E, to pokazuje sposobnost rukovođenja, donošenja odluka i primena zakona. Jedno je doneti papir, ali drugo je primeniti ga u realnom životu. Hvala.
Ljiljana Malušić, pa Gordana Čomić.
Vrlo kratko. Mi ga vrlo lako primenjujemo. Pa bili ste na vlasti 12 godina, pošto niste doneli podzakonska akta, evo mi zakon, znači imamo dopunu zakona sa svim mogućim validnim elementima koji je odličan. Bila je rasprava u silnim gradovima i svi su se složili, a Vlada je donela realno i normalnu odluku. Podzakonska akta moraju se raditi. Ako se poglavlje otvara i najteže i najkompleksnije i radimo tranzitne pregovore, pa naravno da ćemo raditi taksativno, nabrojati kako se i na koji vremenski period određuju akta. To bi trebalo da se zna. Ja sam ipak ovde početnik i to znam. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Osim rutinske napomene da postoji rezolucija o zakonodavnoj aktivnosti Narodne skupštine Republike Srbije koju su glasali jednoglasno svi poslanici 2013. godine, koja obavezuje Vladu da zajedno sa predlogom zakona podnese i podzakonski akt ili da objasni zašto to nije u mogućnosti da učini. Mene zanima oko odbijanja ili prihvatanja ovog amandmana, tumačenje koje smo sad čuli u raspravi, a koje je zvučalo kao da zagađivač daje saglasnost na remedijaciju i ostalo. To ne bi moglo. Nažalost, tako izgleda i obrazloženje. Znači, u obrazloženju za dobijanje ovog amandmana, ne marim da ga odbijete ili da ga prihvatite, međutim, kaže se da se ne prihvata zbog toga što su sanacija i remedijacija rudarskih objekata uređene propisima u oblasti rudarstva i nisu predmet ovog zakona. To ja mogu da razumem da dajete kao obrazloženje da neko traži da budu predmet ovog zakona. Ali, ovde se traži samo preciziranje ko mora da učestvuje u obavezama kada su u pitanju sanacija i remedijacija. Nikada to neće zagađivač uraditi. Ako sam pogrešno razumela ton diskusije i ministarke i koleginice u redu, ali ako nisam, mi ćemo da imamo problem jer ćete vi da tražite od onoga ko zagađuje da bi mogli da radite sanaciju da vam da saglasnost za to. To ne piše ni u Zakonu o rudarstvu. Tamo piše o obavezama. Da li ćete to urediti veznikom ili ne i to je ostalo za tumačenje, ali ako bude jasno u podzakonskim aktima, onda ne morate ni da trošimo vreme na odgovaranje. Međutim, diskusija je rodila ovo pitanje, po meni vrlo očigledno.
Na član 6. amandman su zajedno podneli poslanici poslaničke grupe Boris Tadić – Socijaldemokratska stranka, ZZS i ZS. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Mi smo predložili da amandman na član 6. koji se odnosi na član 23. da se stav 3. briše. A stav 3. izvorno govori o tome da pravno lice ili preduzetnik koji ima postrojenje za prečišćavanje otpadnih voda ili treba da ih izgradi koji ispušta svoje otpadne vode u recipitijent ili javnu kanalizaciju, osim postrojenja koja podležu izdavanju integrisane dozvole, dužno je da donese akcioni plan za postepeno dostizanje graničnih vrednosti emisije zagađujućih materija u vodi, itd. Vi ste naš, mi smo tražili da se to briše. Odbili ste naš amandman sa obrazloženjem da se amandman ne prihvata iz razloga što su sva rešenja sadržana u članu 6. kako kažete, Predloga zakona, koji se odnosi na prečišćavanje otpadnih voda u skladu sa obavezama, usklađivanja sa graničnim vrednostima emisije zagađujućih materija u vodi, kao i sa obavezama sadržanim u podzakonskim aktima u ovoj oblasti i data su u cilju efikasnije implementacije propisa. Sa druge strane, odredbe koje se odnose na mulj, predstavljaju osnov za dalje unapređenje ove oblasti. Mi mislimo ipak da bi trebali da obrišete iz predloga ovaj stav, jer mislimo da je naše rešenje bolje.
Hvala. Reč ima Gordana Čomić.
Evo, ovo vam je primer za policy koje je neprevodivo. U procesu stvaranja politika protokola i procedura u oblasti zaštite životne sredine, mi imamo preuzetu obavezu za mulj za postrojenje za prečišćenje otpadne vode. Dakle, to je iz policy, ali o tome niko ništa nije znao u Srbiji. Znali su ljudi koji su učestvovali i unose taj deo u Ministarstvu. Sada imate da sasvim logično onda u izmena i dopunama predlagač kaže – Ako imamo po policy paper obavezu da imamo i mulj od postrojenja za prečišćavanje otpadnih voda, onda moramo da uvrstimo u zakon. Šta je problem i zašto imam logike i kolege koje traže brisanje? Zato što nemamo postrojenje za prečišćenje otpadnih voda. To je problem i to je policy, vidite, to da mi svi to znamo, da se o tome zajedno pričalo, to je policy koji ne umemo da prevedemo na naš jezik, da ćemo istovremeno i ja nisam protiv, rekla sam to i na odboru, da imamo uvršćeno kako se tretira postrojenje za prečišćavanje otpadnih voda koje radi jer treba to da imamo, ali mi je beskrajno žao što nema onog procesa koji bi nazvali policy, da mi znamo da koliko ima postrojenja uopšte za prečišćenje otpadnih voda u Srbiji, koliko to košta. Da ta postrojenja rade, ko će to da plati? Zašto ih nema? Šta to znači za gradove i opštine gde se planira da ih bude, kada jednom pokušamo da razgovaramo o najboljim mogućim odredbama u zakonima, onda bih ja volela da rasprava ima taj ton. Nema rasprave o zaštiti životne sredine u kojoj će neko da pobedi dok se ne oslobodimo te zablude i neuozbiljimo temu. Dotle ćemo da imamo problema sa činjenicama da premalo nas ovde zna koliko ima postrojenja za prečišćavanje otpadnih voda i gde su. Koliki je napor ministarstva da uvrsti izradu projekata da nađemo svi zajedno novac, zato sam rekla da nam treba onaj ministar finansija ovde, da nas pita koliko nam treba, da bi mogli da primenimo odredbu o mulju i o načinu na koji se propisima ophodimo prema kvalitetu vode koju prečišćavamo i gde se vode u koju se kao deo životne sredine izbacuje voda koja je prečišćena iz postrojenja za prečišćavanje vode.
Reč ima ministar.
Zahvaljujem. Ovaj amandman nismo prihvatili iz razloga što se ovim amandmanom traži brisanje nečega što smo mi želeli da uvrstimo u jedan krovni zakon kada se radi o zaštiti životne sredine. Pitanja koja se tiču mulja ovim zakonom se preciziraju i jasno se definišu. Dakle, definišemo mulj iz tehnoloških procesa i mulj iz komunalnog otpada, odnosno komunalnih delatnosti. Prema tome, mi na ovaj način stvaramo uslove da se pripreme i adekvatna podzakonska akta. Kada se radi o mulju iz tehnoloških procesa, podzakonska akta će se pripremati u okviru sektora za zaštitu životne sredine, a kada se radi o ovoj drugoj vrsti mulja, o mulju iz komunalnih otpadnih voda, taj mulj će biti tretiran Zakonom o vodama, koji je takođe pripremljen i koji će takođe vrlo brzo doći ovde u Skupštinu. Ono što je važno istaći, to je da mi na ovaj način implementiramo direktive, odnosno ugrađujemo direktive i pripremamo se za nova postrojenja i za unapređenje sektora zaštite životne sredine. I da je bilo mogućnosti i da je bilo prilike za dijalog, mogu naši poslanici iz opozicionih redova i sami, ukoliko hoće da budu iskreni, da potvrde, jer su učestvovali na brojnim okruglim stolovima i javnim raspravama, javnim slušanjima, na konferencijama stalnih gradova i opština. Dakle, bilo je u Privrednoj komori jako puno tih mogućnosti da se kaže, da se iznese mišljenje i da se čuju naši argumenti, odnosno naši razlozi zbog čega idemo u određene izmene. Prosto mi je neshvatljiva i neočekivana današnja diskusija.
Vreme. Reč ima narodni poslanik Milena Turk.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, smatram da ovaj amandman ne treba prihvatiti i zbog obrazloženja koje ga prati. Ja ću citirati samo jednu rečenicu iz obrazloženja, koja kaže – nejasno je da li se radi o pravliku i uredbe koja je doneta u skladu Zakona o vodama ili će se usvaji ista uredba i po ovom zakonu. Smatram da ovo obrazloženje nije u skladu sa pravopisom i gramatikom srpskog jezika i nama ovakav propust sigurno ne bi bio oprošten. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić, po amandmanu.
Samo bih zamolio kolege da još jedared pročitaju ovaj stav. Kaže da je lokalna samouprava, hajde da prepričam ovo, dužna da donese akcioni plan za postepeno dostizanje graničnih vrednosti emisije zagađujućih materija u vodi, utvrdi rokove za njihovo postepeno dostizanje, kao i da postupa saglasno Akcionom planu itd. Ne znam, ima li ovde nekog poslanika iz Blaca? Znate li vi kako se ispuštaju iz svih gradova, pa i iz Blaca, otpadne vode? Šta će da donese Blace na osnovu ovoga, kada ovaj zakon stupi na snagu i kada ga obaveže? Znate li gde ide ta rečica gde se ispuštaju otpadne vode? Ide u jezero Ćelije. Znate li šta je jezero Ćelije? Akumulacije za snabdevanje vodom okolnih gradova. Kako će oni da naprave, hajde, poštuj ovaj zakon i kako će da ga primene? Kakav akcioni plan kada nemaju fabriku za otpadne vode? Kako? Predvideće, pa će onda da kažu – kada se budu stekli uslovi, kada napravimo fabriku otpadnih voda, onda ćemo imati akcioni plan da usaglasimo nivo zagađenja postepeno, da dovedemo na nulu. U redu, ako vi mislite da to tako treba da bude, samo ću gledati kako ćete vi to da primenite u praksi, kako će gradovi koji nemaju fabriku otpadnih voda, a nemaju, da primene ovo i da naprave akcioni plan, u odnosu na šta?
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković.
Čudim se, mi smo u neka vremena, tamo pedesetih godina, prvo smo pravili fabriku automobila, pa smo posle 30 godina počeli da pravimo puteve. Dakle, vi ne dozvoljavate da zakon nešto pre uradi nego što se primenjuje taj zakon. Računajući da neka mesta imaju te kapacitete za preradu voda, ona koja nemaju, oni će verovatno kada dostignu taj nivo i da kupe fabrike za prečišćavanje voda primeniti ovaj zakon. Dakle, ne dozvoljavate da se pre nego što se nešto uradi, da je zakonom regulisano. Hvala.
Hvala. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe LSV. Reč ima narodni poslanik Nada Lazić.
Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege, ovaj amandman se odnosi na informacioni sistem. Naime, članom 74. postojećeg zakona definisano je da informacioni sistem zapravo obezbeđuje formiranje, klasifikovanje, obradu i održavanje, prezentaciju, distribuciju numeričkih, opisnih i prostornih baza podataka, odnosno drugim rečima, o stanju životne sredine podaci se prikupljaju na jednom mestu, odnosno u ovom informacionom sistemu. Mi smo predložili dopunu ovog člana, da sem Agencije za zaštitu životne sredine, Republičke agencije koja prikuplja podatke, da se doda stav u kome se kaže – autonomna pokrajina formira i održava svoj informacioni sistem kao sastavni deo informacionog sistema Republike Srbije, što je za nas sasvim logično, s obzirom da se radi o tome da Pokrajinski sekretarijat za urbanizam i graditeljstvo i zaštitu životne sredine je dobio kao donaciju pre nekoliko godina od EU kompletnu opremu, obučen je kadar zajedno sa kadrovima iz Republičke agencije. Inače, sakuplja podatke sa teritorije Vojvodine i iz automatskih stanica, ima mrežu automatskih stanica za merenje kvaliteta vazduha i svih drugih podataka o stanju životne sredine. Nama je bilo sasvim logično i prihvatljivo, pogotovo što ovo ne traži nikakva dodatna sredstva, jer vidim da su svi alergični na to ako se spomene nekakvo traženje sredstava, mi smatramo da je potrebno da se uspostavi taj sistem i da pokrajina razvija i održava, jer se radi zapravo o postojećem stanju. Sutra možda dođe neko drugi i kaže – nama ta oprema ne treba, rastera ljude, šta će nam informacioni sistem kada imamo Republičku agenciju. Ne vidim razlog da se toliko insistira i, ako mogu tako da kažem, da se ignoriše postojanje pokrajinskog nivoa i pokrajinskih obaveza, pogotovo uzimajući u obzir član 5. zakona, koji kaže da je pokrajina odgovorna za svaku delatnost, odnosno delovanje u zaštiti životne sredine i ima određene prenete nadležnosti. Zbog toga ne smatramo da se ovaj amandman odbija, a pogotovo što ste vi u obrazloženju napisali da postoji informacioni sistem republički i da po tome ispada da nam nije potreban pokrajinski. Cilj svega ovoga je da bude jedan funkcionalan sistem, da se prikupljaju podaci. Sem toga, mi smo potpisnici Arhuske konvencije, po kojoj građani imaju pravo na informacije o stanju životne sredine, imaju pravo da utiču na sve delatnosti u životnoj sredini i imaju pravo da ostvare svoja zakonska prava, odnosno da se štite ako je negde nekome u susedstvu se nešto dogodilo i ima nekakvog zagađenja, on ima pravo da dobije podatke i na bazi tih podataka da tuži. Ja ne znam da li se ovde nekada nekakav proces te vrste održavao, ali prosto, ako želimo, a namera celog zakona je da se usaglasimo sa propisima, ne vidim razlog da se formalno i pokrajina ne stara o svom informacionom sistemu, pogotovo što smo u članu rekli da je on deo sistema Republike Srbije.
Reč ima ministar.
Samo kratko da odgovorim. Agencija za zaštitu životne sredine je odgovorna za bazu podataka, odnosno za informacije o stanju životne sredine duži niz godina na teritoriji Republike Srbije. To ne znači da se ovim ignoriše pokrajina, da se ignorišu nadležne pokrajinske institucije, Pokrajinski sekretarijat itd, jer mi svi zajedno funkcionišemo, ne gledajući lokalno prisustvo, odnosno lokalnu poziciju. Dakle, svi podaci iz pokrajine se slivaju u jedinstvenu nacionalnu agenciju, Agenciju za zaštitu životne sredine, koja je u skladu sa zakonom odgovorna za pravovremene, tačne i dostupne informacije svim građanima, pri tom mislim i na građane Pokrajine Vojvodine i na građane centralne Srbije. Dakle, mi ovde ne pravimo nikakvu razliku. Jednostavno, jednog nacionalnog operatera, da ga tako nazovemo, smo definisali, ali i iz prethodnih godina, kao telo koje je odgovorno za tačnost, pravovremenost i dostupnost informacija o stanju životne sredine na teritoriji cele Republike Srbije. Još želim da istaknem da mi zaista imamo izvanrednu saradnju sa nadležnim pokrajinskim institucijama u ovom delu, vrlo često smo na zajedničkim konferencijama, zajedničkim sastancima. Mi ne pravimo u praktičnom smislu ove podele koje se žele na neki način u skupštinskoj proceduri, usvajanjem pojedinih zakona. istaći. Toliko.
Reč ima narodna poslanica Nada Lazić.
Ja samo želim da naglasim da niko ne spori da postoji centralni sistem. Ako se održavanje automatskih stanica za vazduh na teritoriji Pokrajine finansira iz sredstava Pokrajine, onda je valjda logično pitanje - zašto se onda i skupljaju podaci o svemu tome, zašto tu postoji razlika, zašto se onda iz jedinstvenog budžeta ne finansira sve? Sutra će nekome pasti na pamet u ovoj racionalizaciji zaposlenih… Ja sam govorila i u načelnoj raspravi da će biti jako velika šteta ako se pojedini kadrovi koji su obučeni, sistem koji je razvijen bude ukidao, zbog potreba racionalizacije, zato što nigde u zakonu nemate naglašeno da se takav sistem i razvija. On ničemu ovde na smeta, naprotiv, on ovde ima koristi. Još nešto. Da vam postavim pitanje - koliko automatskih stanica, za mene je kvalitetan vazduh na teritoriji Srbije, izuzev Vojvodine, ne radi u ovom trenutku, a zbog toga što se nije investiralo u njihovo funkcionisanje i održavanje? Ja imam podatak, recimo, da preko 50% stanica ne radi, a imate, recimo, u Budimpešti i nekim drugim gradovima panoe pored automatskih stanica gde građani mogu u svakom trenutku da pročitaju koliko je zagađenje, a ne da traži u sistemu, itd. Idemo ka tome da građani budu na vreme obavešteni. Naš amandman je upravo u tom cilju da se postigne efikasnost, nikakvo politiziranje, ali ovo prelazi nekakvu nepotrebnu meru. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jugović.
Poštovana predsednice, poštovana ministarko, kolege i koleginice, SPO će u danu za glasanje podržati ove izmene i dopune zakona. Govoriću o amandmanu na član 14. Usaglašavanje naših propisa sa propisima EU, pogotovo kada je u pitanju oblast zaštite životne sredine, je više nego potrebna. Dakle, poslanički klub SPO misli da je bitnija dostupnost informacijama koje imaju značaj u primeni ovog zakona, nego podela posla. Informacioni sistem je formiran u saglasju sa principima koji važe u EU. Za izradu Nacionalnog godišnjeg izveštaja o stanju životne sredine u Srbiji koriste se podaci Agencije za zaštitu životne sredine, a oni se razmenjuju na evropskom nivou preko Evropske agencije za životnu sredinu. Da podsetim, mi smo pridruženi član Evropske agencije za životnu sredinu. Zato bi izdvajanje podataka, koji bi se posebno odnosio na AP Vojvodinu, bilo pogrešno, pogotovo što su podaci sa pokrajinskog nivoa dostupni Agenciji za zaštitu životne sredine, a da ponovim još jednom podaci su dostupni svim građanima Srbije. Dakle, primena zakona adekvatno, na primer, kažnjavanje zagađivača, treba da bude zadatak. Naravno da bi administrativna poboljšanja mogla uticati na poboljšanje uslova za striktnu primenu zakona, ali mi u SPO ne vidimo da se to ovim amandmanom postiže. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovana ministarko sa saradnicima, poštovani poslanici, odmah da kažem da ovaj amandman ne treba prihvatiti, a mogu da kažem i jednu stvar. Jedna narodna kaže – ko o čemu, baba o uštipcima. Zašto sam to rekao? Kad god iz LSV predlažu neki amandman iskoriste svaku priliku da se neka nadležnost prenese na Vojvodinu kako bi na neki način uradili ono što im je na umu. Šta kaže zakonodavac? Organ javne vlasti dužan je da u skladu sa zakonom najmanje jednom godišnje ili po potrebi na zahtev ministarstva ažurira podatke u nacionalnom…
Molim vas, nemojte dobacivati. Vi ste gosti ovde na zasedanju.
…a predlagač kaže da se posle stava 5. dodaje novi stav koji glasi – Autonomna pokrajina formira i održava svoj informacioni sistem, kao sastavni deo informacionog sistema Republike Srbije. Dakle, sve se navodi da bi se bilo šta od neke nadležnosti prevelo na nadležnost AP Vojvodine. Zato ne treba prihvatiti ovaj amandman.
Na član 15. amandman je podneo Odbor za zaštitu životne sredine. Molim ministra da se izjasni.
Prihvata se.
Hvala. Prihvaćen je amandman od strane ministra. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, ja ću pokušati da ubedim našu gošću, ministarku Bogosavljević Bošković, da je neophodno da prihvati naš amandman koji smo podneli na član 19. Gospođo Bogosavljević Bošković, mi smo primetili da na jednom mestu u članu 19. fali jedna zapeta. Podneli smo amandman, poštovana gospodo, kojim predlažemo da se na odgovarajuće mesto stavi izostavljena zapeta i obrazložili – smatramo da je izmena predložena amandmanom u skladu sa pravopisom i gramatikom srpskog jezika. Ministarka Bogosavljević Bošković, dame i gospodo narodni poslanici, nama je odgovorila da ne može da prihvati amandman zato što je izmena predložena amandmanom suštinski ista kao i odredba u Predlogu zakona, a nije, poštovana gospodo. Gospođo Bogosavljević Bošković, da vam ja sada pokušam argumentovati da nije. Zamislite, dame i gospodo, da negde na nekoj hartiji piše - ne radimo čestito, a da na drugoj hartiji piše - ne, radimo čestito. Gospođo Bogosavljević Bošković, kada nema zapete, to onda znači da neko šalje poruku - ne radimo čestito. Kada se stavi zapeta posle ne, onda neko saopštava - ne, ne, ne, treba da radimo čestito. Gospođo Bogosavljević Bošković, to je suštinska izmena. Poštovana gospodo, preciznost u jeziku, korišćenju znakova interpunkcije je jedno od obeležja vladavine prava. Poštovana gospodo, ako ministarka Bogosavljević Bošković ne prihvati ovu argumentaciju i ne prihvati ovaj amandman, onda apelujem na savest svakog narodnog poslanika ovde iz svih parlamentarnih stranaka da glasa za ovaj naš amandman. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Molio bih vas samo malo tiše, mnogo vičete. (Vladimir Pavićević, s mesta: Gospodin Milisavljević mi je rekao da govorim primerenim tonom.) Nisam primetio da vam je gospodin Milisavljević bilo šta rekao. Zahvaljujem se. Reč ima ministar. Izvolite.
Zahvaljujem se. Amandman nije prihvaćen iz razloga što je tehničke prirode. To da li treba zarez ili ne treba, odrediće nadležni ljudi, nadležne institucije koje su inače predviđene za proveravanje pravno tehničke ispravnosti, ali ja želim da iskoristim ovu mogućnost, pošto su mi sada mogućnosti manje, da još jednom kažem da smo mi zaista odgovorno pristupili rešavanju pitanja i problema u životnoj sredini i da odgovorim na pitanja nekih prethodnih poslanika da li kontrolišemo kvalitet vazduha, naravno da ga kontrolišemo. Hoću da podsetim da smo zaključili ugovore o kontroli kvaliteta vazduha sa Institutom za rudarstvo i metalurgiju Bor i sa 17 zavoda za javno zdravlje iz Beograda, Čačka, Kruševca, Šapca, Zaječara itd. Dakle, mi sprovodimo monitoring i vazduha i sprovodimo monitoring voda. O tome imamo informacije koje se objavljuju na sajtu Agencije za zaštitu životne sredine i ovim zakonom sada uvodimo meta registar. Želi o dijalog sa našim građanima, ne želimo da od njih krijemo, jer mi nismo krivi za sve što smo nasledili, nisu krivi ni naši građani, ali svi zajedno moramo da znamo kakva nam je životna sredina i da svi zajedno radimo na njenom unapređivanju. Vi dobro znate da je bilo u ranijim godinama kada su se pitanjima zaštite životne sredine bavila ministarstva kojima je samo to bilo u nadležnosti. Bio je i taj čuveni fond o kome se govorilo, da je bilo dosta sredstava a problemi ne da nisu rešeni nego su samo nagomilani.
Zahvaljujem. Narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo, podneli su zajedno amandman kojim predlažu da se posle člana 20. doda član 20a. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo na osnovu člana 163. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine odbacio je ovaj amandman, a odbačeni amandmani ne mogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima dr Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, narodni poslanik Zoran Živković i ja smo podneli amandman na član 21. kojim predlažemo konkretnu izmenu u jednom stavu ovog člana. Mi smo dobili obrazloženje zašto nije moguće da se prihvati ovaj amandman. Meni je ovo obrazloženje dobro, ali se meni povodom ovog amandmana javio jedan građanin koji je na tviteru poznat kao „istina Batočine“, gospodin se zove Slaviša Stojanović. On me je zamolio da povodom ovog amandmana postavim vama gospođo Bogosavljević Bošković jedno pitanje. Evo pitanja, ovako me je zamolio gospodin. Kaže – zašto deca i odrasli prinuđeni na korišćenje bunara nemaju kontrolu ispravnosti vode? Gospodin kaže da postoje otpadne vode koje odlaze u te bunare, da nema mogućnosti da se kontroliše voda iz tih bunara, da postoje deca koja se u nekim školama takođe služe tom vodom, da koriste tu vodu i ja još jednom ponavljam. Zašto deca i odrasli prinuđeni na korišćenje bunara nemaju kontrolu ispravnosti vode? On me je zamolio da kažem i sledeće, pa ako možete da odgovorite, ovo je danas zgodna prilika. Kaže – veliki broj ljudi se bez kontrole napaja iz bunara, a sanitarna inspekcija ne kontroliše individualne vodne bunare. Ja sada postavljam pitanje, ako zamislimo da postoji veliki broj ljudi koji koristi ovu vodu, koju ne kontrolišemo, da li je nešto ovde pripremljeno da se promeni ta situacija? Da li mi možemo da dozvolimo da npr. na nekim selima deca koriste tu vodu, a da nema kontrole ispravnosti te vode? Smatrao sam primerenim gospođo Bogosavljević Bošković da dodam ovo pitanje na isti način kao što ste vi smatrali da imate pravo povodom prethodnog amandmana, malo dodatno da odgovorite na neka pitanja koja su postavili neki drugi narodni poslanici. Mislim da je ovo pitanje relevantno. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Najpre da odgovorim da sanitarna inspekcija nije u nadležnosti našeg ministarstva. Imamo u našoj nadležnosti veliki broj inspekcija i veliki dijapazon oblasti koje pokrivamo i na koje moramo da dajemo odgovore na pitanja, za probleme i za njihova rešavanja. Kažete da imate pitanje od nekog građanina da li neko od nas kontroliše ispravnost vode iz bunara koja se daje ukućanima da je piju. Pre svega, moramo da pozovemo naše građane da budu zajedno sa nama dobri saradnici i da sa nama komuniciraju. Građani moraju da komuniciraju sa svojim nadležnima u lokalnim samoupravama, sa zavodima za javno zdravlje. Ne mogu uvek oni koji su, mada zavodi za javno zdravlje nisu u našoj ingerenciji ali ne možemo mi znati uvek šta je kom građaninu potrebno, ali oni iako se obrate nama kao Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine mi ćemo znati da ih uputimo koje su to institucije koje mogu da im daju odgovore na konkretna pitanja. Ovim amandmanom predlažete da mi brišemo član koji se odnosi na finansiranje životne sredine. Prosto više ne znamo ko šta od nas želi i šta hoće. Mnogo puta ranije kada sam bila u ovoj Skupštini i kada sam branila zakone iz ovog dela, iz oblasti životne sredine, iz oblasti zaštite prirode itd, postavljano je pitanje finansiranja zelenog fonda. Mi smo to razumeli i to je normalno, mi želimo da imamo više sredstava i da više projekata pokrenemo, pogotovo ovih skupih projekata koji zaista traže i vreme i novac. Sada odjednom tražite da se to briše. To je otprilike ono naše – sada neću ni kako ja hoću. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mr dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Znači, član 21. se odnosi na izvorni član 89. zakona i govori o finansiranju zaštite životne sredine, da se ona vrši primenom načela korisnik plaća, zagađivač plaća. Mi smo dodali da ide i načelo plaćanja naknade za recikliranje otpada, obaveznog osiguranja pokrivanja odgovornosti prema trećim licima, subsidirajne odgovornosti, podsticajnih mera, zaštite prava pred sudovima i javnosti pristupnim informacijama. U sledećem stavu smo intervenisali, pročitaću stav – Sredstva za finansiranje zaštite životne sredine u Republici Srbiji obezbeđuju se iz sredstava, mi smo dodali – naknada po osnovu primene načela korisnik i zagađivač plaća i naknada po osnovu reciklaže otpada. Delovali smo još i u delu gde kažete da se sredstva iz budžeta Republike Srbije, budžeta AP i jedinica lokalnih samouprava ubiraju. To smo predložili da se obriše i da stoje reči – Fonda za zaštitu životne sredine. U stavu 4. smo dodali da finansiranje infrastrukturnih projekata se vrši na osnovu jedinstvene liste prioritetnih projekata u skladu sa metodologijom za selekciju i prioritizaciju infrastrukturnih projekata. Dodali smo reči – po kriterijumima koje utvrđuje Vlada. Vi ste ovaj naš predlog odbili. Ono što je bila osnovna ideja, naročito kod određivanja izvora finansiranja za sve ove projekte koji će se raditi, u jednom delu kažete da se sredstva formiraju tako što zagađivač i korisnik plaćaju, a sa druge strane govorite o tome da su to sredstva budžeta. Nije nam jasno da li se ova sredstva sada uplaćuju direktno u budžet, a onda vi finansijskim planom za tekuću godinu predviđate koliko će sredstava biti vraćeno i finansirani ovi projekti koji trebaju da se finansiraju iz ovih sredstava.
Reč ima narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je predlagač amandmana predvideo da naslov iznad člana 89. – sredstva za finansiranje životne sredine i da se u ovom članu radi o sredstvima za finansiranje, pa je sasvim i normalno što je predlagač zakona u prvi stav uvrstio načela koja se odnose na finansiranje. Predlagač amandmana je dao i neka opšta načela koja se odnose na oblast životne sredine i ona bi eventualno mogla da budu ugrađena u nekim drugim članovima zakona i na neki drugi način je moglo da se interveniše. Kada su u pitanju finansijska načela koja se odnose na finansiranje, mislim da je predlog jako dobar. Osim toga, postoji i jedan problem, to je u delu predloga gde imamo i finansijske instrumente. Pominju se naknade, pominju se osiguranja, mada su finansijski instrumenti mnogo brojniji. Jednostavno finansijski instrumenti se najčešće i skoro po pravilu se ne nalaze u tekstu zakona, oni idu kroz podzakonske akte. Prema tome, nije potrebno finansijske instrumente nabrajati u samom tekstu zakona, kada su u pitanju sredstva za finansiranje životne sredine, ona će biti naknadno razrađena, pa mislim da je ovo ključni argument zašto je Ministarstvo dobro postupilo i odbilo ovaj amandman. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar.
U kontekstu ovog amandmana da kažem da smo mi predložili rešenje koje je u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu Republike Srbije, da vaš amandman nije dovoljno precizan, da je neusklađen sa drugim zakonima i da je to razlog zbog koga je amandman za nas neprihvatljiv. Ono što još želim da kažem, to je da se iz Fonda koji će biti osnovan, u skladu sa zakonima Republike Srbije, će se finansirati projekti, a projekte predlaže Vlada, naravno, uz našu saglasnost i uz naše učešće, utvrđujemo listu prioritetnih projekata i ti prioritetni projekti će se i finansirati. Opet želim da istaknem i to da je za ove projekte potrebno i vreme, potrebna su i sredstva da se pripremi neophodna tehnička dokumentacija. Pre nekoliko dana, sveže mi je, i zato hoću da vam kažem, da sam prisustvovala predaji tehničke dokumentacije za jedan važan projekat u Kraljevu, za postrojenje za prečišćavanje otpadnih voda i proširenje sistema kanala za sakupljanje otpadnih voda, da je samo priprema te tehničke dokumentacije koštala preko milijardu, preko milion i 200 miliona evra i da je u pripremi ove dokumentacije učestvovalo više različitih institucija. Tu je delegacija EU, odnosno projekat EU, tu su naši stručnjaci iz Ministarstva, tu je Kancelarija za evropske integracije i za sve to je trebalo vreme i bio je potreban novac. Zašto ovo kažem? Zbog toga što tek tako pripremljena tehnička dokumentacija može da bude validna za evropske fondove koji će sada dodatno dati sredstva da se projekat praktično implementira.
Vreme.
Hoću da kažem da mi zaista radimo organizovano, sistemski i vrlo profesionalno i odgovorno.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Radojević. Izvolite, gospodine Radojeviću.
Poštovani predsedavajući, koleginice i kolege, naravno da sam protiv prihvatanja ovog amandmana, jer ovaj amandman mi liči na spisak lepih želja koje bi trebalo naplatiti od nekoga da bi se novci iskoristili u neke svrhe koje, moram priznati, mogu biti plemenite, ali da se postavimo malo u situaciju onih koji plaćaju te dažbine i naknade od privrednih subjekata do onih koji su, da kažem, fizička lica. Sada imate opterećenje koje privredni subjekti, naročito privatni, ne mogu da izdrže kada su u pitanju sve dažbine koje su iz bivših režima nasleđene, pa kad još vidite da imate dodatak na spisak lepih želja, šta još treba finansirati iz nekog fonda, moramo se ipak zapitati ko puni te fondove, da li može da puni te fondove i da li na taj način činimo nešto dobro ili ne? Ovde na jednom mestu kažete – naknada po osnovu primene načela, korisnik i zagađivač plaća, naknada po osnovu reciklaže otpada. Ovih naknada se može smisliti koliko god hoćete. Ako već neko reciklira otpad u ovoj državi, a imamo ogroman broj, da ne pričamo o svakodnevnom otpadu i divljim deponijama koje su godinama na mestima na kojima se nalaze, još tim ljudima koji se bave reciklažom treba napraviti neki namet, pa onda nećemo nigde stići. Zbog toga mislim da ovaj spisak lepih želja mora da ostane za neku drugu priliku jer ionako smo previše opterećeni, naročito privredni subjekti i građani, sa raznoraznim taksama i mislim da ih treba lagano početi skidati, a kada privredni subjekti ojačaju i naprave neki svoj kapital, i sami će brinuti o svojoj životnoj okolini. Hvala.
Na član 22. amandman su podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima dr Blagoje Bradić. Izvolite, gospodine Bradić.
Ovaj član je sličan članu 21. Ovde se govori o Zelenom fondu Republike Srbije i pošto nisam imao vremena, sada ću prokomentarisati Zeleni fond Republike Srbije. Dakle, Zeleni fond Republike Srbije se formira umesto Fonda za zaštitu životne sredine. Koja je suštinska razlika između ta dva fonda? Kolege me nisu razumele o čemu sam pričao. Trebale su malo pažljivije da me slušaju. Suština je u daljoj centralizaciji u Republici Srbiji. Ovde imate da Vlada određuje prioritete na osnovu sredstava koji se plaćaju po zakonu – korisnik plaća, zagađivač plaća i ostale takse. U prethodnom članu smo samo precizirali šta sve treba da bude obuhvaćeno. Ne znam šta je problem u tome da se preciznije uredi neki zakon? Zašto stavljati maglu i nedorečene reči i rečenice? Treba maksimalno u zakonu to da bude precizno, ako već težimo zakonu koji će biti konkretan i primenjiv. Suština je da Vlada želi da odlučuje o prioritetima. Mi smo za to da ostane nezavistan Fond za zaštitu životne sredine. Kažete – zloupotrebljavana su sredstva. Kaznite ljude koji su to radili. Nije rađeno kako treba, pa stavite stručne ljude, ali suština je da Fond bude taj koji odlučuje i ljudi koji su u Fondu. Ovako imate pare koje idu u budžet i postaju budžetske pare. Mi smo protiv toga. To je centralizacija. To su dve koncepcije i dve politike. Mislimo da je bolje da to bude nezavisno telo na koje će normalno Vlada davati saglasnost, a ne određivati prioritete i praviti listu prioriteta. To je suština onoga što smo hteli da uradimo izmenama Zakona.
Reč ima ministar. Izvolite gospođo ministar.
Koliko ja vidim vi ste tražili da se briše član 22. to znači brisati i Zeleni fond. Molim vas, tako piše ovde. Sad, šta ste vi drugo mislili ili drugo uradili, ja zaista ne znam, ali sam razumela suštinu. Vi biste da mi formiramo ponovo fond kao što je nekada bio. Mi smo rekli da smo mi formirali fond u skladu sa drugim zakonima RS, u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu i mislimo da je to dobar model. Lično ja mislim da je to odličan model. Zbog čega više nas ne bi učestvovalo u kreiranju politike implementacije važnih projekata u praksi? Zbog čega bismo mi sada, pod uslovom da nam drugi zakoni dozvoljavaju, formirali jedno novo nezavisno telo, telo koje će da ima direktora, nadzorni odbor, upravni odbor itd. koje je nekad funkcionisalo i znamo da to nije bio dobar model? Vi kažete – zašto to ponovo ne uradimo pa ne vidimo da li možemo ili ne možemo. Mi prosto više nemamo vremena da eksperimentišemo. Zakoni nam to više ne dozvoljavaju i mi sada se bavimo ozbiljnim pitanjima, ozbiljnim problemima i nije problem ako mi danas rešimo pitanje otpadnih voda, prečišćavanja otpadnih voda u Kraljevu, sutra rešimo pitanje deponije u Subotici, u Pančevu, u Raškoj i u drugim našim krajevima. Nama je poenta i cilj da napravimo listu prioritetnih projekata i imamo listu prioritetnih projekata. Zajedno više institucija, Vlada RS radi na tome i zašto bi mi tražili da budemo nezavisni kada mi svi zajedno idemo ka istom cilju…
Vreme.
I kada taj posao radimo maksimalno ozbiljno i odgovorno.
Zahvaljujem. Reč ima dr Marko Atlagić.
Poštovani potpredsedniče, gospođo ministarka, mislim da ste dobro obrazložili ovaj Zeleni fond, a predlagači amandmana žale za ranijim fondom, znate iz kojeg razloga pitaju – gde su sredstva? Ovo što ću sada tri podatka izneti su izveštaji DRI, 500 hiljada dali su za oglašavanje u jednom dnevnom listu. Upravo ministar sa liste prethodnog govornika, ranije su bili u istoj stranci, 500 hiljada evra, radi se o evrima, dali su za bilborde i dodatno za finansiranje lavića na Paliću, što je utvrdila dodatno DRI za 2011. godinu. Vidite gde su sredstva otišla. Mlađan Dinkić, koji je nekada bio ministar, a ovde i poslanik, izjavio je 2012. godine u ovom visokom domu da je bivša vlast bivšeg režima predlagača finansirala predizbornu kampanju uvoženjem akumulatora i davanjem na reciklažu. Dakle 2012. godine, 21. i 22. decembra, u ovom visokom domu. Dakle, žal jeste za bivšim fondom da se ne bi kontrolisala sredstva. Postavili su pitanje zašto se ne kazne. Koliko je meni poznato, mislim da je proces još u toku oko ovog slučaja. Hvala lepo. Mislim da ste odlično obrazložili fond i da treba kontrola nad svim finansijama. To je garancija da će se sredstva i utrošiti za ono za šta su planirana, a ne da idu u privatne džepove. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Radojević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospođo ministarka, koleginice i kolege, odlično se razumemo ja i kolega, bez obzira na to što se kaže taksa, porez ili naknada, onome ko plaća taksu, porez ili naknadu dođe na isto. Ovde se, u ovom što moj cenjeni kolega naziva preciziranjem, radi i o proširivanju baze, pa se samo još nije navelo da se treba naplatiti naknada i na zdrav vazduh ili čistu vodu. Tako da, zbog toga mislim da je neprihvatljivo preciziranje sa širenjem, jer i onako previše nameta imaju i privredni subjekti i građani, da to zaista ne bi bilo ni od kakve koristi, samo bi nanelo štetu građanima ove države. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nevenka Milošević. Izvolite, gospođo Milošević.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovana ministarko sa saradnicima, kolege narodni poslanici, predlažem da ovaj amandman na član 22. sadržine da se član 22 briše apsolutno odbijemo, jer jedan od osnovnih ciljeva upravo ovog Predloga zakona jeste stabilan sistem finansiranja. Svi znamo, čuli smo i u načelnoj raspravi, zbog čega je prestao da radi i prestao da postoji fond za zaštitu životne sredine. Neću ponovo sve te razloge obrazlagati. Podržavam novi model finansiranja zaštite životne sredine i formiranje zelenog fonda kao budžetskog fonda. Nadam se i sigurna sam da ćemo sada imati veću kontrolu trošenja sredstava u oblasti životne sredine. Dakle, još jednom predlažem da ovaj amandmana odbijemo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite, gospođo Čomić.
U raspravi o amandmanu kolega koji predlažu brisanje i novu formulaciju člana o zakonu kojim se definiše budžetski fond, najbolja metafora je poslovica, mudrost, kako hoćete, izreka „Ko stanuje u kući od stakla nikako ne bi trebalo da se gađa kamenjem.“ To je ovde očito, osim neznanja o tome da sredstva „zagađivač plaća“ nikada nisu prestajala da stižu u fond, ni jednog jedinog trenutka, a da mi nismo nikada dobili izveštaj na šta su potrošena sredstva po načelu „zagađivač plaća“, koji plaćaju svi zagađivači za 2013,2014. i 2012. godinu. Nikada, niko i nigde. Sledeći put kada bude neko ko stanuje u takvoj kući od stakla hteo da se baca kamenjem, bilo bi dobro da to ima u vidu. Mogu samo da se nadam da ni jedan dinar nije zloupotrebljen. Znajući ministarku i znajući ljude koji sarađuju imam razloga da mi ta nada bude opravdana, jer mislim da se radi o ljudima sa integritetom koji to sebi ne bi dozvolili. Isti integritet treba da bude razlog da se ne dopušta izmišljanje i laganje o tome šta je razlika, a šta sličnost u odnosu na fond za zaštitu životne sredine koji je ukinut. Ukidanje tog fonda je gubljenje vremena. Bilo bi dobro da to razumemo kada govorimo o tome da ćemo sada svi zajedno glasati za budžetski fond, koji ćemo zvati zeleni fond Republike Srbije i dobro je što više nećemo gubiti vreme i što ćemo imati programe, a programi i predlozi kako da se troše sredstva „zagađivač plaća“ su identični nadležnostima fonda za zaštitu životne sredine. Nema ni jedne jedine izmene o tome na šta će se trošiti ovako prikupljena sredstva u odnosu na definisanje na šta se trošilo dok je bilo fonda za zaštitu životne sredine. Dva obrazloženja smo čuli zašto smo izgubili vreme od ukidanja fonda za zaštitu životne sredine. Jedno obrazloženje je bilo da je to jeftinije. Znate kakvo je to obrazloženje? Kao kada slušamo populističko-demagoško i neznalačko objašnjenje o tome da ministri, saradnici, poslanici, bilo ko jako puno troši na službena putovanja, pa tu kao jako treba da se uštedi. Deset godina, od 1990. do 2000. godine, niko nije išao na službena putovanja. Uštedeli smo onoliko, može da se izračuna koliko smo uštedeli, takva je priča o tome da se fond ukida zato što ima upravni odbor, zato što ima tela, zato što ima koga god, makar šta. Drugo obrazloženje koje smo ovde čuli, da je EU tražila ukidanje tog fonda je čista laž i sramota je da se ovde tako laže kada ima ljudi koji znaju i lako se da proveriti da se ne radi o bilo kakvom zahtevu EU. Nije obrazloženje dato od strane ministarke, ponavljam, dostojno problema sa kojim se suočavaju. Pažljivo sam pratila izlaganja, tu je govoreno onako kako treba da se govori, o Skupštini govorim, o opštoj volji da bilo ko kaže bilo šta o fondu za zaštitu životne sredine i da se pritom pokuša u stvari reći da se diskvalifikacijom ljudi diskvalifikuje institucija. To je pogrešno bilo, greška je plaćena sa skoro četiri godine bez raspolaganja fondom na način kako to Zakon o zaštiti životne sredine inače propisuje i sa neistinitim tvrdnjama o tome koliko je novca bilo ili koliko novca nije bilo, jer je, kao i svake godine, između pet i šest milijardi bilo u tom fondu, pa tako 2012, 2013, 2014. i 2015. godine, to ćemo tek videti. Ono što je ideja amandmana koji traži da se ovo briše je da se utemelji fond za zaštitu životne sredine sa autonomijom koja bi garantovala da će sva sredstva koja su prikupljena u fond po načelu „zagađivač plaća“ biti potrošena na programe. Da li će te programe da donosi Vlada, ministarstvo, dogovor sa lokalnom upravom, civilni sektor, akademska zajednica, u to ne ulazim, to je apsolutno na ministarstvu da odredi i da proceni šta je od programa najbolje da bude utrošen dinar koji je zagađivač platio. To se budžetskim zelenim neće desiti. Bićemo mi ovde i za godinu dana, i za dve godine, bićemo na izveštaju o sredstvima „zagađivač plaća“, za 2014. i 2015. godinu. Nažalost, ovako postavljen fond će omogućavati da neko reši – nemoj sva sredstva ove godine, što je na ivici zakonitosti. Zašto ću ja ipak podržati zeleni fond? Zato što se time prekida grešno stanje bez obojenog dinara iz načela „zagađivač plaća“, pa ćemo ga graditi dalje, možemo u dva koraka, možemo u tri koraka. Ovaj amandman kaže – hajdemo odmah. Razumem da imamo različita stanovišta o tome da li možemo odmah ili ne možemo odmah, ali ne razumem potrebu da se poriče realnost. Sva moja nastojanja u raspravama, i o amandmanima i o ovim zakonima, će biti u molbi, apelu, da sve kolege poslanici koji sa lakoćom poriči realnost bilo koje vrste, da dobrovoljno odustanu od toga kada je ova oblast u pitanju zato što je to zajednička šteta. Ako imamo pripremljene govore o tome šta je fond radio i da li je u fondu bilo para ili nije i kako ili nije zloupotrebljen novac iz fonda, bilo bi dobro, sopstvenog integriteta radi, da sačuvamo od reči koje nas mogu stići posle nekog vremena. Te reči imaju takve osobine – dok mislite, vi ste gospodar, misli, kada ih izreknete onda te reči gospodare vama. Zato ponavljam da cenim odmerenost predstavnika Ministarstva kada govore o fondu, jer je to pametno. Ali, mislim da je oblast zaštite životne sredine poslednja u kojoj bi smeli da smetnemo suma da svi stanujemo u kući od stakla i da bi o tome trebali jako da vodimo računa, jer je vreme u kojem će realnost svima nama pred očima da pukne potpuno jasno, isto vreme u kojima će mnogima biti drago da nikada nisu izrekli razne stvari koje su izrečene. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima dr Branislav Blažić. Izvolite, gospodine Blažiću.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući i gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, vrlo je teško sada o ovom amandmanu govoriti kada je on posle javnih rasprava gde se opozicija izjasnila da je za postojanje fonda, gde se izjasnila da je za postojanje jednog stabilnog finansiranja u životnoj sredini, a onda smo dobili amandman u kojem oni traže da se briše postojanje Zelenog fonda u zakonu. Sad, da li ste za finansiranje ili ste protiv finansiranje? Malo ste pobrkali tu neke stvari, ili kada pišete tako neke amandmane morate ipak biti malo precizniji. Mi dobijamo tu brdo amandmana, štampate ih, pišete ih i to „briše se“ već vam je nekako ušlo u krv, ali ipak obratite malo pažnju. Nema smisla da raspravljamo o ovakvom predlogu amandmana. Kada smo kod ovog fonda, dajte malo jednom da postavimo stvari na svoje mesto. Država prolazi kroz jedan svoj period opštih reformi. Nasleđeno stanje je bilo katastrofalno, pred bankrotstvom. Ove reforme, pre svega ekonomske, privredne, sveopšte reforme i svest i odgovornost, su nešto što predstavljaju ozdravljenje i spas ovog društva. Ne možemo nijedan segment izdvojiti da je on poseban i da ćemo sve pare tamo negde dati, a onda ćemo uništite sve ostalo na osnovu čega treba jedna zemlja da funkcioniše. To je jedna porodica u kojoj ima više dece i svakom detetu moramo posvetiti jednako pažnje. Pa, voditi jednu državu nije tako jednostavna stvar. To je pre svega princip te odgovornosti. Pa, mi smo imali fond u kojem ste vi pokazali kako ste poslovali u tom fondu i tako ste vodili državu uopšte. Upropastili ste se. Nasledili smo 7,3 milijardi duga. Samo jednoj opštini iz tog fonda, Jagodini je dato 550 miliona, gde nema nikakvog završnog izveštaja, nikakve overene situacije, gde se uopšte ne zna gde su te pare otišle. Milioni evra su bacani i prolazilo sve, ne samo u tom fondu, nego u zemlji, u državi. Ta neodgovornost, to rasipništvo nas je dovelo dovde. Sada tražimo opet zagađivač da plaća i sve da ide u neki fond u kome će van države, van odgovornosti, van sistema neko potpisivati i trošiti neke pare koje se ne uklapaju u strategiju države. Ova država mora da ima svoju strategiju razvoja u svemu, pa i u životnoj sredini, pa i u zdravstvu, pa i u ekonomiji, pa i u privredi. Mi treba da smo načisto. Možemo mi da pričamo šta hoćemo, prazne priče, ali ako ne obnovimo privredu, ako ne uspemo da stvorimo nova radna mesta, džaba vam sve te priče oko bilo čega drugog, neće biti para za ništa. Ovo je složena i ozbiljna stvar i ovo traži jednu odgovornost, jedan ozbiljan pristup tom problemu. Politizacija svega, politizacija ovog fonda, pa politizacija svega, pa to možemo ići do beskonačnosti, samo ne znam čemu to sve vodi. Prema tome, ovo je jedan pokušaj da se stvori stabilno finansiranje u životnoj sredini, da probamo kroz sistem i otvaranja vrata za privatno javno partnerstvo, da uvozom kapitala sa strane zajedno sa državom rešavamo kapitalna probleme u zemlji. Ne postoji taj fond, ne postoji taj zagađivač koji može ovog momenta da skupi 10 milijardi evra i da mi preko noći rešimo problem životne sredine, da uđemo u sistem kako da imamo evropski standard kada je u pitanju životna sredina. Moramo biti dovoljno mudri i pametni, oprezni, odgovorni, sistematični, fleksibilni. Ovo traži jednu stvarno ozbiljnu analizu svega. Pa, niko nije ovde protiv toga. Ja bih najviše voleo da sada ovog momenta stižu tolike pare iz privrede da možemo da formiramo fondove, da sve rešavamo. Pa, ljudi, ovde je živeo narod i pre nas. Ovde su živele vlade i pre ove. Pa, imamo ovu situaciju koju imamo. Šta su uradile te silne vlade decenijama? Nisu to tako jednostavne stvari. Možemo mi naklapati ovde prazne priče koliko hoćemo, ali ovo je nešto što traži državnički stav. Ovo nije stav samo jedne društvene delatnosti, ovo je državnički stav prema svakom dinaru koji se u ovoj zemlji skupi. Ova zemlja štedi na svemu. Ova zemlja štedi. Da je bilo sreće da su prethodne vlade ovoliko štedele i bile ovoliko odgovorne, mi danas ne bi imali tih problema koliko ih imamo. Ovo je sada nešto što traži jedno vreme, jedne bolne reforme, jako bolne, ali narod je svestan i odgovoran i proći će se kroz to i stabilizovaće se ova zemlja. Rešićemo mi ove ekološke probleme koje imamo. Ovde se korak po korak ide napred, drugačije ne može. Prema tome, ljudi, shvatite, razumem ja i želje, razumem ja i politizaciju, razumem i te stranačke, ali nemojte nam pisati amandmane da brišemo Zeleni fond kada smo se toliko borili za njega i kroz javne rasprave, a i vi ste dali taj doprinos da ga dobijemo, a sada ćemo prema savesti, prema svesti i prema odgovornosti i ministarstava i Vlade i nas, gledati da što god možemo više učinimo da popravimo tu životnu sredinu. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Blažiću. Reč ima dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Da li imam pravo na repliku?
Nemate pravo.
Dobro. Poštovani građani Srbije, evo, slušali ste diskusiju, a ja bih rekao samo jednu narodnu poslovicu – nikada, nikada ne treba biti ponosan na neznanje. Dakle, suština našeg amandmana, kojim smo rekli, gospođo ministarko, tj. predsedavajući, da se briše predlog izmene koji je dala Vlada, a ostaje originalni član u zakonu, normalno. Znači, mi tražimo da se briše vaš predlog, a ne zakon. Suština je, poštovani građani, da ova Vlada i skupštinska većina želi da centralizuje maksimalno sve što može da se centralizuje u državni Srbiji, pa i finansijska sredstva koja se non-stop uplaćuju na ime – zagađivač plaća i korisnik plaća. Ta sredstva se permanentno uplaćuju. Suština je da Vlada hoće da to uđe u budžet, da ne bude poseban budžet. Suština je da se ideja fonda gasi. Šta je fond? To je nešto nezavisno od budžeta Republike Srbije, gde neko odlučuje o tim parama nezavisno od politike. Vi hoćete da i to politizujete. Vi hoćete da politika rešava te probleme, a mi kažemo – ne, ako nešto nije bilo u redu u sistemu, ako nisu bili dovoljno stručni ljudi, stavite stručne ljude i ostavite da se o ekologiji brinu ljudi kojima je to posao. Vi hoćete da kontrolišete pare. Videćemo na kraju godine koliko je sredstava uplaćeno, a koliko iskorišćeno za ekologiju. E, onda će vam biti jasno o čemu ste sada glasali. Ovo što ja pričam, ja znam da vi nećete prihvatiti naš predlog, ali građani treba da vide u čemu se razlikuju naše politike. Vi želite sve da centralizujete, a mi mislimo da je to loše i mi imamo pravo da branimo svoju politiku. Pa, molim vas još jedanputa, razmislite, niste u pravu i dajte da fond ostane onakav kakav treba da bude. Promenite, vi ste skupštinska većina, izaberite ljude koje hoćete stručne u taj fond, ali da fond bude nezavisan od budžeta Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Aleksandar Martinović, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja se slažem sa onim što je rekao gospodin Bradić da se ne treba hvaliti svojim neznanjem, ali ne znam što se onda on time hvali. Gospodine Bradiću, za vašu informaciju, a to pitajte vaše kolege iz DS, što su promenili status Fonda za kapitalna ulaganja Vojvodine u Upravu za kapitalna ulaganja? Evo iz kog razloga. Godine 2006, ako se ne varam, u Vojvodini je formiran Fond za kapitalna ulaganja AP Vojvodine, koji je trebalo da plasira sredstva u kapitalne projekte na teritoriji AP Vojvodine. Ono što su saznanja manje-više svih građana Vojvodine, ono što su saznanja i državnih organa i policije i tužilaštva, to je da je u Fondu za kapitalna ulaganja bilo i suviše mnogo kriminala, korupcije i malverzacija, a najmanje kapitalnih ulaganja. To je jedna stvar. Druga stvar, vi se izgleda hvalite svojim neznanjem. Razumem da vi niste pravnik i ne morate da poznajete sve delove pravnog sistema, ali nemojte da spočitavate poslanicima SNS da se oni hvale svojim neznanjem. Niti se hvalimo znanjem, niti se hvalimo neznanjem. Samo smo dužni da vas podsetimo da u Republici Srbiji, to je ono što vi očigledno ne znate, a to je ono što znaju kolege iz DS, ali nisu hteli da vam kažu, pa su pustili vas da budete njihov advokat. U pravnom sistemu Republike Srbije postoji zakon koji se zove Zakon o zadužbinama, fondovima i fondacijama i to je jedan od razloga kojih se setio Bojan Pajtić, kada je uhvaćen u kriminalu u Fondu za kapitalno ulaganje Vojvodine, da Fond preimenuje u Upravu za kapitalna ulaganja AP Vojvodine. Zašto? Zato što Fond, fondacija i zadužbina, budući da su tretirani istim zakonom, ne mogu da obavljaju delatnost koju inače obavljaju organi javne vlasti. Dakle, vi ne možete da obrazujete neki fond ili neku fondaciju ili neku zadužbinu i da sada kažete – e, sada iz tog fonda koji je samostalan od države ili je samostalan od AP pravimo puteve, štitimo životnu sredinu, pravimo mostove itd. To je suprotno zakonu, važećem Zakonu o fondovima, fondacijama i zadužbinama. To ste vi prevideli, gospodine Bradiću. vo što radi Vlada Republike Srbije to je, kada je nešto državni posao, kada je nešto od državnog interesa, kada je nešto od javnog značaja, kada nešto obavljaju organi javne vlasti, pa šta je logičnije nego da fond bude deo budžeta Republike Srbije. Ne može drugačije. To za šta se vi zalažete, ja sam vas slušao i u načelnoj raspravi, danas do iznemoglosti, morate malo da konsultujete ostale delove pravnog sistema. Ne može po Zakonu o fondovima, fondacijama i zadužbinama. Ne može. Zato su ovi iz Vojvodine koji će još mesec i po da se drže za fotelju u Novom Sadu, se dosetili da fond preimenuju u upravu. Pitajte ih malo što su promenili naziv. Rade isto što su i radili. Nemojte da mislite da im se promenila tehnologija. Pljačkaju i dalje, ali im je neko rekao – ljudi morate da promenite naziv zato što nije u skladu sa zakonom, važećim zakonom Republike Srbije. To što su radili u fondu to rade i danas u upravi. Ali, to sada nije bitno, odnosno to će biti bitno kada na dnevni red kod nadležnih državnih organa dođe rad Nebojše Malenkovića, Bojana Pajtića, Dušana Elezovića, Momčila Milovića itd. Onda ćemo da vidimo kako su trošene pare, kako su raspodeljivane pare po opštinama gde je na vlasti DS, kako su kapitalnim ulaganjima proglašavana krečenja domova kulture po selima, pa nabijane cene pet puta, deset puta više, pa po principu – pola pije, pola šarcu daje, malo meni, malo DS, malo se nešto okreči itd. Pa, se ne napravi iz tog famoznog Fonda za kapitalna ulaganja koji je bio finansijer, evo i dan danas nije napravljen taj dom za decu ometenu u razvoju u mesnoj zajednici, ako se ne varam, Bočar u Novom Bečeju. To je iz tog fonda. Date pare, pare potrošene, stanovi kupljeni za funkcionere fonda, a dom za decu ometenu u razvoju nema nigde. Kažem, time će da se bavi tužilaštvo i policija. Apelujem na njih da taj posao urade što brže, ne zbog mene, ne zbog SNS, nego da više nikome u Srbiji, pa uključujući i Vojvodinu ne pada napamet da krade na način kako se kralo od 2000. godine i nažalost do dan danas na teritoriji AP Vojvodina. Sada da to ostavimo na stranu, ne može fond da bude samostalan u odnosu na budžet Republike Srbije, u odnosu na Vladu Republike Srbije, zato što se iz tog fonda finansiraju projekti koji su od državnog značaja, zaštita životne sredine, kako da vam kažem, nije humanitarna aktivnost, pa da sada vi napravite fond. Znači, to je posao od državnog značaja. Zaštita životne sredine je u nadležnosti Republike Srbije, jednim delom u nadležnosti AP, jednim delom u nadležnosti jedinica lokalne samouprave. To bi bilo isto kao, gospodine Bradiću, kada biste vi napravili, policijski fond. Što onda da postoji MUP, napravićemo policijski fond, pa će policijski fond da čuva javni red i mir. Šta će nam Ministarstvo pravde, napravićemo fond za pravdu. To ne može. Ne može po zakonu, važećem zakonu, nevezano za ovaj zakon o kome danas raspravljamo u pojedinostima. Dakle, gospodine Bradiću, nemojte nama da spočitavate neznanje. Ovima što žive u tim stanovima od stakla, ukradenih iz Fonda za kapitalna ulaganja, njih morate da pitate što su preimenovali da se vlasti ne dosete fond u upravu. Opet kažem, to sada nije tema dnevnog reda. Po važećem zakonu, nevezano za ovaj zakon, to što vi pričate i to što ste vi podneli taj veliki broj amandmana i što stalno nas stalno obasipate tom artiljerijskom vatrom, kako mi ne znamo ništa, a vi znate sve, pa vi ne znate ništa. To šta ste vi znali, ne mislim vi lično, gospodine Bradiću, nemojte da se naljutite, ali ta logika bivšeg režima, mi sada znamo sve šta treba, a kada smo bili na vlasti nismo znali ništa. To je najsmešnija moguća argumentacija. Vi znate sada kako treba da se vodi spoljna politika i kako treba da se čuva Kosovo i Metohija i kakve odnose treba da imamo sa Rusijom, i kako da štitimo životnu sredinu, i kako se izdaju diplome na pojedinim fakultetima, sada sve znate, vi iz bivšeg režima, u svim agregatnim stanjima. Demokratska stranka, Socijaldemokratska stranka, pitaj Boga kako se sve zovete, sada znate sve, do 2012. godine niste znali ništa. Ono što se dešavalo u Fondu za kapitalna ulaganja, gospodine Bradiću, to morate da znate, to je isti obrazac koji je primenjen i u ovom Fondu za zaštitu životne sredine. Ono što je DS radila u Fondu za kapitalna ulaganja, to je radila i u Fondu za zaštitu životne sredine. E, sada to ova Vlada hoće da promeni i podržite tu promenu. Ako hoćemo da sačuvamo išta za buduće generacije, za našu decu i unuke koji će doći posle nas. Ako ne mislite da je logika, daj da pojedemo i da pokrademo sve što sada možemo, a šta me briga kako će da žive ljudi u Srbiji za narednih 50 ili 100 godina. Nemojte da me ubedite ili da pokušavate da me ubeđujete jer znam da taj posao može da se uradi za sto evra, ako ste sa nekim dobar prijatelj uradiće vam besplatno. Da sajt, odnosno internet stranica Fonda za zaštitu životne sredine, da njegova izrada košta 25.000 evra koliko je platio Oliver Dulić, pa nemojte, molim vas. Hoćete da vam navodim firme koje su bile registrovane na imenu Olivera Dulića, Modesta Dulića, mame, tate, pitaj boga kojih sve rođaka, preko kojih su išle sve moguće javne nabavke za Ministarstvo za zaštitu životne sredine i za taj fond. Bukvalno su državni organi terani silom da zaključuju, da nameštaju tendere za te njegove firme. I, sada vi kažete SNS se hvali svojim neznanjem. Upozoravamo da ono što se dešavalo do pre nekoliko godina, da to u Srbiji dok je SNS i dok mi vodimo Vladu Srbije neće moći da prođe. To treba da vam bude jasno. I, sa tom praksom kriminala, korupcije, pljačkanja gde god se stigne. (Miroslav Marinković, s mesta: Sram te bilo.) Ma, sram vas bilo, sram vas bilo što podržavate stranku i što ste bili u stranci koja je sajt plaćala 25.000 evra. Kažite mi u kojoj evropskoj zemlji se to radilo? Kažite mi u kojoj se evropskoj zemlji se krade od dece ometene u razvoju? U kojoj evropskoj zemlji? U Nemačkoj, u Italiji, u Velikoj Britaniji? Gde? Samo u Srbiji za vreme DS i onda kada ste izgubili vlast, kada više niste mogli da kradete, onda ste se razdvojili, pa su malo neki DS, neki su SDS, neki su pitaj Boga šta, neki samozvani pokreti, ali ako bude trebalo svi ćete vi ponovo na gomilu i ponovo ruku u džep narodu. Ali, to vam neće proći, to je vaš problem.
Zahvaljujem. Reč ima dr Blagoje Bradić, replika dva minuta. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Uvažene koleginice i kolege, poštovani građani, evo doživeo sam jedno predavanje u skraćenom obliku uvaženog kolege, edukaciju što se tiče Novog Sada, Vojvodine, fondova i sva ova priča je suprotna onome što smo mi do sada pričali. Kada govorimo o fondovima, ja kažem da vi idete na centralizaciju svega. Tako ste centralizovali fond zdravstva. Tako ste iz fonda zdravstva prebacili u fond penzioni 300 miliona evra na godišnjem nivou, da bi smanjili budžetski deficit, jer ste te pare davali iz budžeta, tj. davalo se, ne vi, svi mi, iz budžeta za isplatu penzija, jer nema dovoljno upošljenih ljudi u Srbiji koji plaćaju doprinose. (Aleksandar Martinović, s mesta: Hajde malo o amandmanu.) Ja repliciram vama, uvaženi kolega. I vrlo je edukativno i dobro je što…
Molim vas, gospodine Bradiću, uračunaću ovo vreme. Gospodine Martinoviću, vi ste izazvali repliku, gospodin Bradić je dobio pravo na repliku. (Aleksandar Martinović, s mesta: Da, ali nisam pričao o fondu PIO.) Gospodine Martinoviću, vrlo dobro znate da u replici nema ograničenja, da to koristite svi, ja tu ne mogu da sprečim gospodina Bradića da priča van teme. Izvolite, nastavite gospodine Bradiću.
Vrlo edukativno sam dobio informacije o Vojvodini, autonomnoj pokrajini, i fondu iz autonomne pokrajine. To je isto, to je pandan RFZO. No, da se vratim na temu. Suština je da pare koje se ubiru sa pozicije – zagađivač plaća, korisnik plaća, idu u budžet Republike Srbije. To je vaša politika, ja mislim da je to loše. A videćemo ko je u pravu kada bude završni račun, kada se vidi koliko je para ušlo u budžet, a koliko je investirano u zaštitu životne sredine. I tu nema mnogo nauke, i nema neka filozofija. Ja kažem da je to loše. Vi hoćete sve da kontroliše politika, ja kažem – u redu je. Vi imate većinu, vi donosite zakone, nije problem, ali mislim da to tako nije dobro. A građani, kao što vi kažete, izaći će na izbore pa će da kažu da li neko krade ili ne krade, da li recimo nekome je DRI rekla da je 1.6 milijardi nenamenski potrošio, da li je neko oštetio budžet za 120 miliona kod javnog prevoza. Sve će da kažu građani.
Zahvaljujem gospodine Bradiću. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić, replika. Izvolite gospođo Čomić.
Zahvaljujem. Ja lepo i čovečanski kažem, ko stanuje u kući od stakla, ne bi trebalo da se gađa kamenjem. Ko sebi u nastupima u Skupštini dozvoljava stav da smatra oštre reči, uvrede i omalovažavanja doprinose argumentaciji, greši. No, svako bira sebi kako će sebe da predstavi drugima, a čovek je stil. To je stara istina. U replici, odnosno u izlaganju narodnog poslanika izneseno je, osim niza neistina i onoga što narodni poslanik zove informacijama, reči koje pokušavaju da budu kamenje. Da bi vam demonstrirala da to ne radi, ja ću se uzdržati od takve vrste rečenica, a ima ih, koje bi se odnosile na mnoge ljude iz današnje vlasti, iz nekadašnje opozicije, na mnoge ljude u ovoj sali, na njihove reči, na njihova dela. Ali, to se ne radi. Ako smatramo da je kultura dijaloga u ovoj sali takva da ono što je izgovorio narodni poslanik čije reči repliciram, predstavlja učtivu, pristojnu Srbiju, onda mi imamo mnogo veći problem nego što nam se čini. Jer, to sa učtivom i pristojnom Srbijom nema nikakve veze. Želja da sam sebe prikažeš boljim tako što ćeš klevetati i lagati o nekome koga smatraš političkim protivnikom, jeste jedna od tehnologija u izbornim utakmicama i kampanjama …
Vreme.
… ali nije nešto što trebamo tolerisati u Narodnoj skupštini. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Čomić. Reč ima, po amandmanu, narodni poslanik dr Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja nikada nisam rekao da su Bojan Pajtić, Oliver Dulić, Momčilo Milović, neučtivi i nepristojni ljudi. Vrlo su pristojni i vrlo su učtivi. Samo sam rekao da su ti učtivi i pristojni ljudi plaćali izradu internet prezentacije Ministarstva za zaštitu životne sredine 25.000 evra. Pristojni čovek koga ste izmestili iz Fonda za kapitalna ulaganja za generalnog konzula u Trstu, gospodin Momčilo Milović, je od Igora Rebe, takođe jednog finog i učtivog gospodina iz Novog Sada, dobio stan zato što je firma Igora Rebe bila jedna od firmi koja je manje više izvodila sve radove za Fond za kapitalna ulaganja AP Vojvodine…
Gospodine Martinoviću, morate da se vratite na amandman.
Evo, vraćam se na amandman. Pa pričali smo o tim finim i učtivim ljudima, pa je taj fin i učtiv gospodin Igor Reba, poklonio stan gospodinu Momčilu Miloviću, ali zato nema objekta za smeštaj dece ometene u razvoju u Novom Bečeju. I sve su to uradili neki fini i učtivi ljudi, vrlo kulturni, vrlo obrazovani, koji se sa svojim političkim protivnicima nisu obračunavali teškim rečima, koji nisu dizali ton ni na koga, ali su zato imali običaj da bez mnogo griže savesti, uzimaju nešto što nije njihovo. Tako da, ako želite ja vam mogu ponuditi konkretne dokaze o tome i kako su firme Olivera Dulića bili ekskluzivni dobavljači dobara i usluga za potrebe državnih organa, da je tih firmi bilo negde preko 20, da je ogroman novac išao u krug. I na kraju, kada se podvuče crta, da li je sve to doprinelo da imamo bolju životnu sredinu u Republici Srbiji? Nije. I sve su to radili neki fini i pristojni ljudi.
Gospodine Martinoviću, morate da se vratite na amandman.
Ja se slažem gospodine Bečiću da su to fini i pristojni ljudi, samo ja ne bih voleo, pre svega zbog moje dece i zbog mnogo dece u Srbiji da ti fini i pristojni ljudi ikada više dođu na vlast jer svi znamo šta su radili.
Zahvaljujem. Po amandmanu Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući, po amandmanu, da. Dame i gospodo narodni poslanici, naravno da predlažem da se ne prihvati ovaj amandman. Dakle, apsolutno je neprihvatljivo brisanje člana 22. koji predviđa osnivanje fonda, koji predviđa uspostavljanje transparentnog sistema finansiranja životne sredine, kako je to i navedeno u obrazloženju i mislim da ovaj amandman nije zaslužio ovakvu, da kažem, dugu raspravu iz prostog razloga što je svakome jasno da je neprihvatljivo tako nešto, ali DS u oba agregatna stanja voli da priča o fondovima, voli da briše fondove, ali voli i da briše sredstva iz fondova. Podsetiću vas, predsedavajući, da je tema ovog amandmana osnivanje fonda. Ja u tom smislu želim u par napomena da kažem kako su se odnosili oni prema Fondu za zaštitu životne sredine kroz problematične projekte na teritoriji AP Vojvodine i gospodin Babić kao šef poslaničke grupe je u načelnoj raspravi isticao neke primere, ali evo možemo da pogledamo primer grada Subotice. Dakle, postavljanje podzemnih kontejnera za separaciju otpada, raskid i povraćaj u iznosu od pet miliona i 400 hiljada, oni su tražili pare da kupe podzemne kontejnere. Pare su dobili, dodeljena su im sredstva u iznosu od 18 miliona dinara, a onda su se javili da kažu da nemaju kamione kojima bi praznili podzemne kontejnere. To je jedan primer kako su se odnosili prema Fondu. Rekultivacija devastiranih i ozelenjavanje nekultivisanih površina na teritoriji grada, isplaćeno je 49 i po miliona. Komisija nije usvojila izveštaj zato što je primetila mnoge manjkavosti, sumnjivi su datumi prijave projekta i izrade ugovora, menjane aktivnosti, nije bilo javne nabavke, itd. Ja sada postavljam pitanje, da li su angažovane firme Ivana i Modesta Dulića „DG kompani“? Ima tu još primera, neki nisu tako veliki kao ovaj subotički primer, ali opština Irig, ugovor iz 2010. godine sa bivšim fondom, čiji je predmet hitna sanacija deponije, na osnovu koga im je isplaćen celokupan iznos od 12 miliona 348 hiljada. Više Javno tužilaštvo iz Sremske Mitrovice se u januaru 2015. godine, odnosno u januaru 2015. godine je tražilo da ih Ministarstvo izvesti da li je vršena kontrola izvođenja radova i da li je na osnovu ugovora nastupila imovinska šteta za Ministarstvo. Komisija ministarstva je utvrdila da se navedeni predmet u bivšem fondu vodio kao realizovan i da su sredstva namenski utrošena, a na osnovu zahteva policijske uprave iz Iriga, ministarstvo je odgovorilo da kontrola predmeta nije vršena na terenu i da je izveštaj usvojen na osnovu dokumentacije koja je dostavljena bivšem fondu. Komisija je ustanovila sledeće manjkavosti: nema ugovora sa izvođačem radova, nema dokumentacije, nema ničega, nema ni para. Opustošeni fondovi. Malopre jedan kolega kaže – hoćemo da obrišemo član 22, hoćemo isto stanje o fondovima. Nećemo isto stanje u fondovima. Hoćemo efikasan i transparentan sistem finansiranja zaštite životne sredine kroz osnivanje fonda, ali nećemo da rukovodimo tim fondom i da se ophodimo prema tom fondu na način na koji sam imao prilike malopre da istaknem, kako je DS upravljala tim fondovima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Markoviću. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 23. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima dr Miroslav Marinković. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovana gospođo ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 23. je predstavljao u stvari usklađivanje sa prethodnim amandmanima koji su podneti. Mi predviđamo da ovim, posle člana 90, dodaju se nazivi člana 90a, 90g, u nazivu člana 90a, u članu 90b stavu 1, 2, 6. i 7, kao i u članu 90v u stavu 1. i stavu 4.: „Zelenog fonda Republike Srbije“ zamenjuju se rečima: „Fonda za zaštitu životne sredine“. Ja bih se vrlo kratko nadovezao na ovu elaboraciju o tome šta je Fond za zaštitu životne sredine i šta je budžetski fond, Zeleni fond Republike Srbije. Nepotrebna rasprava je samo donela, ja mislim, kod građana veću nedoumicu ko više dobrog želi narodu, ko više dobrog želi i ko više želi da građani ove zemlje žive u zdravoj sredini kako bi sačuvali svoje zdravlje, a ne da budemo prvi ili drugi na listi obolelih od kancera, da ne pričam, kancera, raznih vrsta kancera. Ono što našem rešenju daje za pravo, da u svim zemljama to tako postoji, to mora da bude nezavisna organizacija, taj fond mora da raspolaže sredstvima samo za to. Kada to uđe u Zeleni fond koji je budžetski fond, kako se naziva Zeleni fond Republike Srbije, mi onda imamo situaciju koju smo već upoznali, a to je da, recimo, prihodi od taksi, odnosno određenih usluga koje pružaju, pa recimo, na primer, veterinarska usluga, koje su bile sopstveni prihodi određenog dela ministarstva, se prebacuju u budžet, tj. u trezor i onda se koriste kako ko hoće. Tako će biti i sa ovim. Znači, kao što ste regrese i premije predvideli, 23 milijarde, pa ste dali manje, jer vam je falilo devet milijardi, onda ste odlučili da ove godine date koliko vi mislite da treba da date, a ne koliko je potrebno. Bojim se da će se to desiti. To je razlog zašto insistiramo da fond bude nezavistan. Onda će sredstva koja dođu na račun tog fonda, uz saglasnost ministarstva, uz kontrolu države, ništa manje transparentnije biti korišćena samo za to, nizašta drugo. Ovako se daje diskreciono pravo Vladi da odlučuje o tome da ta sredstva utroši za šta hoće, pa recimo i za prebacivanje na druge pozicije, kojim se prikazuje realno ili nerealno činjenično stanje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reči ima gospođa ministar. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi narodni poslanici, mi smo imali u jednom periodu fond. Imali smo posebno ministarstvo zaštite životne sredine. Imali smo sredstva u tom fondu, mi kao država, kao Republika Srbija, ali mi kao Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine nismo imali nijedan papir koji bi se odnosio na projektno-tehničku dokumentaciju prečišćavanja otpadnih voda u velikim gradovima, Novom Sadu, Kragujevcu, Nišu, itd. Dakle, sredstva fonda su se koristila na promocije, kao što smo čuli i na neke druge akcije koje ćemo mi, koje smo mi u prethodne dve godine realizovali u saradnji sa nevladinim organizacijama, sa civilnim sektorom. Ovaj fond koji se formira ovim zakonom je adekvatan fond za rešavanje pitanja u životnoj sredini. Iz ovog fonda mi ćemo obezbediti sredstva za sufinansiranje velikih projekata u oblasti upravljanja otpadom, u oblasti upravljanja otpadnim vodama. Dakle, to su sredstva u iznosu otprilike 15% do 30% u odnosu na vrednost investicije. Ostala sredstva obezbeđujemo iz strukturnih fondova EU. I mi smo, kroz niz praktičnih primera u prethodne manje od dve godine pokazali kako to radimo. Prema tome, ova sredstva će biti korišćenja u tu namenu za velike infrastrukturne projekte, za reciklažnu industriju, za zelenu ekonomiju, za nova zapošljavanja, i mi nemamo problem da ta sredstva kontrolišu i drugi organi vlasti Republike Srbije. Pri tome, još jednom kažem, ovaj fond je formiran u skladu sa važećom zakonskom regulativom, sa Zakonom o budžetskom sistemu Republike Srbije. Što se tiče kontrole trošenja novca, ovog puta će biti sasvim izvesno mnogo veća, mnogo rigoroznija kontrola, sigurnije trošenje novca i mi od toga ne bežimo. Mi se sa tim saglašavamo, jer mi znamo šta nije urađeno, a šta moramo da uradimo. Evo, samo jedan kratak primer. Recimo, kada se radi o prečišćavanju otpadnih voda…
Vreme, gospođo ministar.
Samo da završim ove podatke.
Završite rečenicu.
Do 2041. godine treba da izgradimo 320 postrojenja. Mi trenutno imamo oko pedesetak postrojenja, od čega 36 postrojenja radi. Pa, molim vas šta ste vi nama ostavili, sa čime mi da nastavimo ovaj posao da sustignemo evropske standarde, pri tome samo pet do šest postrojenja radi u skladu sa standardima EU?
Zahvaljujem. Reč ima dr Aleksandar Radojević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, ministarka, koleginice i kolege, moram da se nadovežem na bojazan mog uvaženog prethodnika, mislim na poslanika, koji izražava bojazan za to da ako fond bude nezavisan, da će Vlada svojevoljno trošiti novac bez kontrole ljudi iz fonda, kao da je to tuđa Vlada, kao da Vlada nije pod kontrolom ovog parlamenta. Da je to prethodni moj kolega gospodin Bradić tvrdio, ja bih ga razumeo, jer on je dugi niz godina bio direktor Republičkog fonda zdravstva u Nišu i vrlo dobro zna kako je Republički fond zdravstva u ovoj državi čitavih 12, 13 godina bio jači od države i da su oni trošili novce onako kako su hteli do nedavno. Podsetiću vas samo da je od 5. oktobra, pa negde do 2012. godine, taj fond provukao kroz svoje ruke oko 25 milijardi evra što su enormno veliki novci, a zdravstvo u Srbiji je propalo ili zdravstvena zaštita do pacijenata nije stizala. Tako isto, kada je fond u koji se sliva velika količina novca, vrlo velika opasnost postoji da postane jači od države i od Vlade. Zbog toga je dobro da fond bude pod kontrolom Vlade, države i parlamenta, a ne nezavisno telo kao što je to bio slučaj do skora sa Republičkim fondom zdravstva, koji je bio jači od države, a verovatno bi Ekofond, ili Zeleni, ili kako god ga krstili, koji je nezavisan od države i parlamenta vremenom postajao jači od same države i Vlade. Zbog toga sam protiv vašeg amandmana i mislim da je primereno da potrošnju i prikupljanje novca kontroliše Vlada i parlament kroz budžet, pored budžeta, uz budžet, kako god, ali nikako da to bude finansijski samostalna institucija koja vrlo brzo preraste u zloupotrebu same sebe zarad koristi pojedinaca koji njome rukovode. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Branislav Blažić.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, hajde još jednom da prođemo kroz ovu priču oko tog fonda i oko svega toga. Malo sam podstaknut stavom da će sada ovaj novi fond biti diskreciono pravo Vlade, da Vlada sad radi sa tim parama, koja se prikupe od zagađivača, i onda će ta Vlada te pare da troši. Nije to tačno. Nema Vlada diskreciono pravo za to, tj. ide u budžet, a vi znate da se budžet ovde usvaja, da on prolazi kroz Skupštinu i da je to potpuno transparentno i jasno i da će moći da se prati svaki taj dinar. Ono što je sigurno i da pređe neki dinar preko onoga što će zagađivač dati više, a neće otići u životnu sredinu, neće taj dinar biti ni opljačkan, ni potrošen bez veze, nego će ući u čitav sistem, jer životna sredina, i to da li će standard biti veći, da li će ljudi moći sa svojim standardom bolje da žive, da li će moći da rešavaju sve osnovne potrebe, ali neće otići nijedan dinar kako je odlazilo. Ponoviću vam radi istine, Komisija Ministarstva je radila analizu rada Fonda, da bi predsednik Upravnog odbora Fonda u isto vreme bio i ministar za zaštitu životne sredine. Sada ću vam pokazati, evo dokumentovano, gde su odlazile pare što su ljudi i zagađivači i građani odvajali da bi obezbedili zdraviju i bolju svoju životnu sredinu. Na akciju „Očistimo Srbiju“ potrošeno je 25 miliona evra. Na bilborde 500.000 evra, 535.000 evra na izradu znaka za tu akciju, za novine „Blic“ i „Alo“ koje su pratile kao tu akciju 47.000 evra je dato. Ostao je dug 7,3 miliona evra, 316 plaćenih, a nerealizovanih projekata. Zamislite to. U 316 projekata uopšte nema završnog izveštaja, nema overe, nema ništa. Ne zna se ni gde su te pare otišle. O čemu sada dalje mi tu da pričamo? Nemojte, ako ode pet dinara više, ako se slije u budžet, ova Skupština će to kontrolisati. Tih pet dinara možda će otići u penzije, možda će otići u zdravstvo, ali neće otići ovde gde su išle pare u ono vreme kada ste vi upravljali Fondom, to budite sigurni.
Zahvaljujem, dr Blažiću. Reč ima narodni poslanik dr Miroslav Marinković. Izvolite, gospodine Marinkoviću.
Prvo bih želeo uvaženom kolegi, koji je pre diskutovao po ovom amandmanu, evidento nije razumeo šta sam ja pričao. Znači, sve ste suprotno rekli od onoga što sam ja govorio. Želeo bih da ova moja diskusija bude doprinos jednom dobrom duhu i rešenju problema koji je ozbiljan i pred nama. Mislim od šume se ne vidi drveće. Mi pričamo o tome da li će neko da ukrade. Verujte, da ja sumnjam da ćete vi da ukradete ili neko, država da uzme nešto, ne bih ni diskutovao uopšte, ne želim da učestvujem u tome. Ja samo želim da kažem da naše rešenje, i to je naše mišljenje, naše pravo na mišljenje, daje mogućnost da se mnogo efikasnije sprovode ovi programi, jer i vi, gospođo ministarka, znate da su ti projekti, i to poglavlje je izuzetno važno i uslovljava i druga poglavlja i ono se mora efikasno rešiti. Niko ne sumnja u časnost bilo koga, nego u efikasnost svega toga. Ako znamo da živimo u zemlji koja ima život bremenit mnogim problemima koje mi ne možemo da prenebregnemo i da se pravimo kao da ne postoje, hoće li ta sredstva biti ili će se kao… Znate, penzije su stečeno pravo, pa je uzeto ljudima 10%, pa su dobili, pa će morati da im se vrati. Ako su plate umanjene državnim činovnicima, hoće li to da spase ovu zemlju? Nije dovoljno. Potrebno je da mi kroz ove zakone, kroz ova zakonska rešenja i kroz naš predlog, mi smo to smatrali sasvim ispravnim, povećamo efikasnost države da više uradimo za manje pare. Hteo sam da budem kolokvijalan da bismo se svi razumeli. Znači, nemojte da raspravljamo o tome da li je ovaj ukrao. Svako ko je ukrao treba da odgovara i da ide u zatvor. Ja sam prvi za to. Apsolutno se slažem sa vama, kolega. Treba da ide i da odgovara, ali nemojte da sad relativizujemo nešto što je pravo na naše mišljenje da imamo takvo rešenje. Nije tačno da ne bi bilo efikasno. Kontrolišite, ne dozvolite. Na drugoj strani, nemamo dokaze da se u svakoj situaciji u kojoj se troše budžetska sredstva, ona racionalno troše. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Branislav Blažić, po amandmanu. Izvolite, gosodine Blažiću.
Sad očigledno vi ovde jedno govorite, a drugo radite. Ako govorite o efikasnosti, pa imali ste četiri godine Fond, kada ste vladali, što niste bili efikasni, što niste kontrolisali ove koji su pokrali milione evra. Za četiri godine postojanja Fonda niste uradili ništa. Ja ovde imam kompletan izveštaj rada Fonda, kompletno gde su pare išle. Ništa za četiri godine, sem što su milijarde bačene, kapitalno u životnoj sredini nije urađeno, ama baš ništa. Čistili ste divlje deponije koje su se svake godine ponavljale i vi ste samo imali izbor da jedni isti izvođači očiste deponiju, oni naprave novu i tako smo se vrteli u krug. Sada nam kažete kontrolišite, pa trebali ste da kontrolišete. Biće efikasnije, pa što nije bilo efikasnije četiri godine vaše vlasti, sem što su potrošene milijarde. Ništa, evo ja ću vam dati ovde informacije, daću vam sve. Pokažite ijedan projekat koji je urađen od tih para iz Fonda, da je nešto vredelo u ovoj zemlji. Jedan pokažite, a milijarde su otišle. Subotica, deponija o kojoj čak i Evropska komisija daje izjavu kako je… Koštaće ovu zemlju, u stvari preko IPA fonda, 25 miliona evra i radiće se 12 godina. Ta deponija ne bi smela da bude skuplja od osam miliona evra. Ja vam to sada ovde odgovorno tvrdim, 25 miliona će koštati Subotica. Napravljeno je Javno preduzeće „Deponija Subotica“ pre deset godina. Tamo ima nekoliko zaposlenih koji ništa ne rade, ne znam zašto postoje. To sve ide od para za ekologiju. Prema tome, od 100 miliona evra od IPA fonda, 25 miliona će plaćati Subotica za 12 godina. Mogli smo napraviti bar, da ne preteram, 14 regionalnih deponija sa tim parama. To je bio način funkcionisanja. To je bila neodgovornost. To je bilo ono rasipanje, ma ima troši se, baca se. Ne može, došlo je vreme za naplatu. Nama su stigli dugovi koje moramo da vraćamo. To je taj problem. Prema tome, kada je efikasnije, zašto to u praksi nije pokazano da je efikasnije, nego ništa, ništa nije urađeno.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone iz dnevnog reda ove sednice. Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Dejan Nikolić, Goran Ćirić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Jovan Marković, Dragan Šutanovac, Jovana Jovanović, Aida Ćorović i prof. dr Dušan Milisavljević. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite, gospođo Čomić.
Zahvaljujem. Amandman sa ovom sadržinom podnet je sa dvostrukom namerom, dobrom i u prvoj i drugoj polovini. Prva je da bude jasno koliko nam je neophodno horizontalno i vertikalno zakonodavstvo i saradnja, a drugi zato što mislim da je na ivici primene Poslovnika, ali ipak sa ove dobre strane da govorimo o tome koliko će procenata od budućeg budžetskog fonda biti za pokrajinu, odnosno za lokalnu samoupravu. U ovom slučaju samo za AP Vojvodinu i za lokalne samouprave, te smo predložili u prvom stavu da se budžetski fond finansira iz prihoda ostvarenih sa teritorije AP u visini od 30% od naknade za zagađivanje životne sredine, koji su naplaćeni na teritoriji AP i iz drugih izvora, a jedinice lokalne samouprave po osnovama članova koji nisu predmet izmena i dopuna ovog zakona. U drugom stavu objašnjavamo za šta, na čega će se trošiti sredstva budžetskog fonda. Obrazloženje koje je Vlada dali glasi – amandman se ne prihvata iz razloga što je za prihvatanje tog predloga neophodno izvršiti detaljnu analizu dosadašnjih efekata na budžetski sistem Republike Srbije, kao i analizu očekivanih efekata sa aspekta fiskalnih odnosa i proporcija u sferi fiskalne politike Republike Srbije i AP. Ova rečenica ne može da se napiše, pošto AP nema fiskalnu politiku. Fiskalnu politiku vodi Vlada, monetarnu Narodna banka. Nema fiskalne politike Vojvodine. Ima nas koji o tome imamo udvojeno mišljenje možda bi valjalo, možda ne bi, možda bi trebalo dijaloga o tome, ali, nema fiskalne politike AP i Republike Srbije. Kaže, takođe, da je potrebno sagledati i analizirati organizaciju sistema zaštite životne sredine, administrativne kapacitete Republike Srbije, AP, kao i sve efekte po stab8ilnosti sistema finansiranja zaštite životne sredine. Šta je nestabilno u sistemu da unapred zna Vojvodina, lokalne samouprave, koliki procenat ukupnog fonda mogu? Nadležnost pokrajinama i lokalnim samoupravama da isto osnivaju budžetske fondove ne znači ništa bez sredstava finansiranja to je ono što ja kažem, hajde da dovedemo zajedno ovde ministra finansija, pa da kad god, ali da nam jasno pojasni plan o tome – a, kad će to da bude? I naravno dajete opravdanu dilemu koju sam ja iznela o tome sa koje strane granice primenjivosti Poslovnika jeste uopšte ovakav amandman. Zašto mislim da je važno da o tome otvorimo – dijalog? Zato što tu analizu o kojoj govorite, te analize nema bez toga da imate dogovor između predstavnika lokalnih samouprava, Vojvodine i ministarstva, ali, ne dogovor – idemo mi sad kod ministra da otmemo pare, a ministar kaže – ne dam pare, i niko ne uradi ništa. To nije dogovor. To je, kako da vam kažem, matrica za koju smo navikli da se ponašamo da je neko drugi kriv i da su naše pare kod nekog drugog i da je naša šnicla u nekom drugom tanjiru, pa, samo treba sve to da otmemo i sve će biti super. To nije dijalog. I moj amandman, odnosno, mi poslanici smo upravo zbog toga, bar da ostane izrečeno negde, jer ja mislim da ima ušiju za to kako može da se menja taj dijalog, kako se u stvari pravi analiza efekata. Da to ne može čak ovde, nego da mora u Ministarstvu između aktera koji će po ovom zakonu imati prava da osnivaju budžetske fondove, ali bez sredstava. U kakvu štetu nas sve može odvući taj nedostatak volje za dijalogom znanja, veština dijalogom o temi? Ja ću da vam dam procenu za koju se iskreno nadam da neće biti ostvarena, jer se ovde govorilo o IPA sredstvima za koje mogu biti konkurisani, govorilo se o tome za šta se već konkurisalo IPA sredstvima. Mi imamo rok do 31. marta. Inače, 150 miliona evra ide natrag EU. Nema projekata za to. Godišnje IPA II. IPA II se razlikuje od IPA I da ukoliko država kojoj je na nekoj stepenici pristupanja u odgovarajuće fiskalne godine nema projekat ili nema odgovarajući, ta sredstva ili idu natrag poreskim obveznicima iz EU ili zemlji u regionu koja je pripremljena. Kažem da se jako nadam da moja procena će biti pogrešna. Ja znam da ne možete ni vi ni bilo ko drugi da mi ovog trenutka kaže – imamo pripremljene projekte i 31. mart 2017. godine ne predstavlja nikakvu opasnost da Srbija stane ostane bez 150 miliona evra gde ima novca za životnu sredinu. Ali, ja gledam koja je godina pred nama. Znači, kako ćemo godini pred nama da radimo analize efekata ili sve ono što ste mi obrazložili. U godini pred nama, ako bude najavljenih vanrednih parlamentarnih izbora, mi ćemo prvi ozbiljan rad na ovome dočekati eventualno u avgustu, to su realne stvari, kako ide po proceduri za izbore. U oktobru, znači, pre nego što ćemo dobiti draft izveštaj o pripremljenosti neće stajati mnogo šta, a 31. mart je sledeće godine rok da oni imaju pred sobom informacije o tome da je Srbija taj novac bar u najavi nekim projektom prijavila da je sposobna. Zašto bih volela da ga rešim? Zato što znam da Srbija ima administrativne kapacitete koji to mogu da urade. ako iko ima, ima. I ako ova moja procena za koju se nadam da nije tačna, pomogne da bez obzira što nas čeka ova godina takva kakva je od strane ljudi iz vašeg Ministarstva pokrenete da to bude posao koji teče nezavisno od toga kada će biti izbori i šta će se posle desiti, to bi bila ispunjena svrha ovog amandmana koji nije prihvaćen. Razumem zašto nije prihvaćen, ali vas sadržaj ovog amandmana čeka i posle izbora. Ne može biti analize, raspodele fiskalnih prihoda bez horizontalnog zakonodavstva, i to je razlog zašto sam potpisala sa kolegama ovaj amandman. Ne smatram ni da ste odgovorni ni da ste jedini prozvani za moje procene o tome šta će biti sa 150 miliona evra do 31. marta uopšte se ne odnosi na vas, ali se nadam kao što nam je rečeno da je ovaj zeleni fond klica, a u ovom ministarstvu, ako igde onda ovde ima klice za pravi dijalog o pravim temama i za posao koji sve nas čeka, jer mislim da ima i kadrova i ljudi i volje i znanja. Da li će ili ne biti budžetskog fonda u Vojvodini ili u lokalnim samoupravama, ja ne znam da vam unapred kažem. Ali, ja živim u gradu gde to postoji pre nego što se setila EU. Dakle, gde ima volje treba nam zajedničkog dijaloga pogotovo sa lokalnim samoupravama, jer se tu odvija lavovski deo primene onoga što će biti trošenje sredstava iz zelenog fonda. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite, gospođo ministar.
Zahvaljujem narodnoj poslanici. Kada se radi o investiranju projekta u zaštiti životne sredine, vi znate da se značajan deo sredstava za ova finansiranja ubira po osnovu onog čuvenog zagađivača pluća. Sva sredstva koja se na ovaj način uberu raspoređuju se u odnosu 60% centralni nivo i 40% nivo lokala. Vi ste u pravu da se u ovoj raspodeli ne pominje centralizovano i pokrajina, odnosno da ne postoji deo koji se izdvaja za pokrajinu, ali postoji onaj deo koji se odnosi na lokalne samouprave koje su na teritoriji pokrajine. Ovo nije bio predmet izmena i dopuna ovog zakona. Prosto ovo je već uspostavljen sistem finansiranja. O tome svakako treba razmišljati u narednom periodu koji nam predstoji pred ono definitivno donošenje zakona u potpunoj usaglašenosti sa zakonom EU u ovoj oblasti, a to će biti kraj 2017. godine, odnosno 2018. godine. Mi zaista kao ministarstvo ne gledamo podelu teritorijalnu, regionalnu, mi gledamo nacionalni nivo, nacionalni interes i svejedno nam je da ćemo problem rešiti u Subotici, kao što sada rešavamo kroz ovu regionalnu deponiju, u Vrbasu ili u Nišu. Mi prosto pravimo tu listu prioritetnih projekata. S tim u vezi, vaša bojazan da li ćemo iskoristiti sredstva iz fondova EU koja su oročena u nekom vremenskom periodu, odmah da vam kažem, nemojte da imate dilemu, sredstva će sasvim sigurno biti iskorišćena. Imamo projekte koji su u potpunosti spremni, sveži su mi utisci od pre desetak dana iz Kraljeva, kada smo predali kompletnu tehničku dokumentaciju lokalnoj samoupravi, zato ih i pominjem, a imamo niz takvih projekata. Oni su na listi prioritetnih i o njihovoj realizaciji brine ne samo ministarstvo, nego i Kancelarija za evropske integracije i druga ministarstva u sastavu Vlade Republike Srbije.
Zahvaljujem. Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Reč ima narodna poslanica Nada Lazić.
Poštovani predsedavajući, poštovana gospodo iz ministarstva, naš amandman se odnosi na član 100. koji je potpuno nov u odnosu na prethodni, a govori se upravo o fondu pokrajine i lokalne samouprave. Naime, intervencija našeg amandmana je bila na stav 3. u kome se kaže da se sredstva budžetskog fonda koriste za finansiranje, zaštite i unapređenje životne sredine na osnovu utvrđenog programa korišćenja sredstva budžetskog fonda koji donosi nadležni organa autonomne pokrajine, odnosno jedinice lokalne samouprave, u skladu sa akcionim i sanacionim planovima iz člana 68. ovog zakona po prethodno pribavljenoj saglasnosti ministarstva o nameni korišćenja sredstava. Naša intervencija se upravo odnosila na ostatak rečenice, u kome se kaže – po pribavljenoj saglasnosti ministarstva. Mi smo u našem amandmanu praktično izbacili tu saglasnost kada je u pitanju AP Vojvodina zbog toga što AP Vojvodina nema procenat, kao što smo čuli iz prethodnog amandmana, sredstava iz naknada po principu zagađivač plaća i korisnik plaća, iako formalno ima fond zato što je taj odnos 60:40 između centralne vlasti i lokalnih samouprava i to je po nama nepotrebno da pokrajina nešto za šta nema uopšte sredstva po tom osnovu dobija saglasnost i time gubi praktično nekakvu svoju autonomnost i svoje obaveze koje ispunjava. Vi ste taj amandman odbacili i rekli ste da se odbacuje prema formulaciji datoj u amandmanu da AP ne bi bila u obavezi da program korišćenja budžetskog fonda donosi u skladu sa članom 68, a kaže – intencija odredbe sadržane u Predlogu zakona je da se programi korišćenja sredstava budžetskog fonda donose na osnovu programa zaštite životne sredine, odnosno akcionih i sanacionih planova koje AP i jedinice lokalne samouprave donose na svojoj teritoriji. Znači, AP ne dobija nikakav procenat, ali mora da ipak pribavlja, kao što sam to pre jedno možda mesec dana rekla, kao maloletno dete da traži saglasnost za nešto što joj niko ne daje, nikakav ni džeparac. Ima formalno račun koji nema čime da puni, nego iz onih sredstava sa kojima inače raspolaže po drugim osnovama eventualno realizuje nekakve programe i planove koji su stvarno vrlo siromašni zato što nema izvorne prihode za te namene. Zbog toga smo smatrali da nije potrebno i nije fer da pokrajina dobija saglasnost na svoje programe i sadržaje. Postoje drugi načini kontrole, ali ne da se kao prema maloletnom detetu odnosi u ovom smislu. Hvala lepo.
Reč ima ministar. Izvolite gospođo ministar.
Zahvaljujem. Uvažena narodna poslanice, ovaj amandman nismo prihvatili pre svega iz razloga što je pravno nemoguće ga prihvatiti. Ovaj amandman nije u skladu sa zakonima koji su usvajani u prethodnom periodu, odnosno u prethodnim godinama. Podsetiću vas da je 2004. godine usvojen Zakon o zaštiti životne sredine, a 2009. godine usvojene su izmene i dopune ovog zakona. Dakle, u članu 68. jasno se definišu, odnosno preciziraju pitanja koja vi sada želite da promenite. Članom 68. i članom 100. To u ovom momentu nije moguće, ali ja ću iskoristiti još jednom priliku da naglasim da zaista ne pravimo razliku između pojedinih lokalnih samouprava, pojedinih gradova. Želimo da probleme životne sredine u Republici Srbiji rešavamo sistematično, na jedan organizovan način, po listi prioriteta. Zna se gde su veći prioriteti i gde je urgentnije neki problem rešiti. Hoću da kažem da postoji i ovaj deo koji sam već malopre pomenula, koji pripada lokalnim samoupravama po osnovu taksi – zagađivač plaća, ali oni uz ova sredstva imaju i sopstvene prihode jer ove lokalne samouprave propisuju i sopstvene takse od subjekata, odnosno od svih onih na teritoriji njihovoj koji prave određenu vrstu zagađenja. Tako da one imaju dva izvora prihoda koje koriste za rešavanje problema na svojim teritorijama. Prosto hoću da kažem još jednom zbog građana Srbije i građana Vojvodine da ne pravimo razliku. Probleme rešavamo sistematski i prema listama prioriteta.
Vreme. Zahvaljujem. Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 28. amandman je podneo Odbor za zaštitu životne sredine. Ministar da se izjasni.
Prihvata se amandman koji je podneo Odbor za zaštitu životne sredine.
Zahvaljujem. Konstatujem da je ministar prihvatila amandman. Na član 30. amandman je podneo Odbor za zaštitu životne sredine. Izvolite ministre.
Prihvata se amandman.
Zahvaljujem. Konstatujem da je ministar prihvatila amandman. Na član 32. amandman je podneo Odbor za zaštitu životne sredine. Izvolite gospođo ministar.
Prihvata se amandman.
Zahvaljujem. Konstatujem da je ministar prihvatila amandman. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici DS. Da li neko želi reč? Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ZAŠTITI PRIRODE Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za zaštitu životne sredine, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Jovana Jovanović, Goran Ćirić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Jovan Marković, Vesna Marjanović, Aida Ćorović, Dragan Šutanovac i prof. dr Dušan Milisavljević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mr dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić.
Zahvaljujem se uvaženi predsedavajući. Poštovana ministarko, uvažene koleginice i kolege, u načelnoj diskusiji smo imali određene zamerke, iznosili neke svoje argumente. Malopre sam zakasnio da se javim na onaj amandman koji je prihvaćen pa sada ne bih voleo da ispadne da cepidlačim, ali zadovoljni smo načelnom raspravom kada je u pitanju Zakon o zaštiti prirode. Zadovoljni so raspravom na oba odbora, posebno na ovom jutrošnjem odboru na kojem smo prihvatili ili na kojem ste vi pre toga predložili da se prihvate određeni amandmani. Ostajemo pri onom izrečenom u načelnoj raspravi da ćemo podržati zakon ukoliko određeni broj amandmana bude prihvaćen. Prihvaćeno je i više nego što smo očekivali, moram da priznam i zaista ne želim da cepidlačim i da se nadgornjavam. Hoću samo da dam podršku ovome što ste prihvatili i hoću da nastavimo da razgovaramo da možda u nekim narednim danima, mesecima, možda i u nekim narednim vladama popravljamo ove zakone i da rešenja budu sve bolja i bolja, da ne odlažemo popravljanje. Izvinjavam se predsedavajući. Možda sam malo zloupotrebio.
Samo nastavite, izvolite.
Završavam. Biće prilike. Ima još desetak amandmana pa ćemo razgovarati. Hvala.
Kada je u pitanju zaštita životne sredine, sve je dozvoljeno. Na član 21. amandman su podneli zajedno narodni poslanici Marko Đurišić i grupa narodnih poslanika poslaničke grupe Boris Tadić. Da li neko želi reč? Izvolite gospodine Kariću.
U ovom amandmanu smo tražili da ovaj deo oko divljih vrsta ptica, tj da se reči nakon toga obrišu. Prihvatamo vaše obrazloženje. Činilo nam se da bi možda bilo bolje da se izuzeće odnosi na sve divlje vrste a ne samo za ptice, ali ako ministarstvo smatra, ne bi se previše trošili oko ovog amandmana. Zahvaljujem.
Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Naš amandman kojim se u članu 78. stav 1. posle reči: „divljih vrsta“ dodaju reči: „koje se obavlja metodama koje mogu ugroziti ove vrste, kao što su: hvatanje, sakupljanje, obeležavanje, uzorkovanje i slično“ i reči: „pribavljeno mišljenje“, zamenjuju se rečima: „pribavljene uslove“. Ovaj amandman je napravljen ne toliko sa ciljem da bude prihvaćen u ovim izmenama i dopunama Zakona o zaštiti prirode i vaše obrazloženje je otprilike objasnilo zašto taj cilj ne može biti ispunjen, a to je što naša ideja podrazumeva da se menjaju drugi članovi zakona i da se menjaju odredbe za izdavanje dozvola za naučno-istraživačke i obrazovne svrhe. Ali, mi mislimo da to treba da se radi. Znači, tome služi ovaj amandman. Nije bio prihvaćen na Odboru, nije bio prihvaćen ni kada se donosio Zakon o zaštiti prirode, na moju veliku žalost, jer je rečeno je da se time sprečava, u stvari, da se stvarno obavlja aktivnosti po ovom zakonu, ako ćemo staviti da ne može metodama koje ugrožavaju ove vrste da se obavlja. Mi tu imamo problem, mi koji pripadamo onima koji smatraju da je zajednička korist da se ideje i zaštite, kad su u pitanju divlje vrste, sprovode striktno i da tu nema opravdanja i izvinjenja, i ljudi koji kažu – čekaj, vidi realnost, ja ne mogu da obezbedim način na koji hvatam ovu vrstu, a da ne bude ono što je u zakonu. Ja to razumem, ali ne mogu ja da odustanem da podnosim ovakve amandmane, jer hoću, kad god, da bude da su metode koje se upotrebljavaju takve da se ne ugrožavaju ove vrste i da imamo mnogo veće učešće naučno-obrazovnih ustanova i stručnjaka u najširem smislu, uključujući i ljude koji se time bave i dobrovoljno, u okviru civilnog sektora, ili prosto kao ljudi su po prirodi životnog iskustva zaljubljenici u prirodu. Znate, ja sam jako mnogo naučila od svojih profesora na Fakultetu tehničkih nauka i na Prirodno-matematičkom fakultetu o zaštiti. U Novom Sadu je prosto bilo tako da je vrlo rano uočeno da je potrebno ulagati u obrazovanje kadrova, ali jednako tako dragoceno iskustvo mi je od ljudi koji oduvek brinu o zaštićenim vrstama, bez obzira da li su ribolovci, da li su lovci, da li prosto žive u nekom kraju gde ja dođem da pecam, pa me nauče stvari koje ne može da me nauči verovatno nijedna knjiga ili predavanje. U tom smislu je ovaj amandman. Ne tražim da mi obrazložite, sasvim je u skladu sa onim što treba da predstavlja obrazloženje, ali, možda sledeće godine, 2020, 2021. godine, jednom da počnemo da tretiramo divlje vrste na način kako bi to trebalo da se radi.
Zahvaljujem gospođo Čomić. Reč ima ministar. Izvolite.
Narodna poslanica nije tražila obrazloženje, više je prodiskutovala ono što su oni želeli postići ovim svojim predlogom amandmana. Ja želim da kažem da sam kao ministar izuzetno zadovoljna i prosto želim da vam se zahvalim na svoj podršci koju ste nam pružili u izradi ovih zakona, i vama i poslanicima Zelene stranke i da kažem da ovaj amandman nije prihvaćen iz razloga, pre svega, što nije usaglašen sa ostalim članovima Zakona i što bi bilo potrebno dodatno usaglašavanje. Samo da vam kažem da prosto i u narednom periodu treba da bude intenzivan dijalog i mi mislimo da smo uspostavili dobar dijalog. Ja mislim da vi niste dovoljno to prihvatili kao našu otvorenost da razgovaramo o predlozima zakona, o nekim rešenjima, pre nego što dođu u skupštinsku proceduru. Jer, kada dođu u skupštinsku proceduru, kao što je u ovom konkretnom slučaju slučaj, mi ne možemo da nešto prihvatimo, iako je dobro, zato što moramo da poštujemo druge prethodne odredbe, drugih članova zakona. Sve to smo mogli da rešimo onim javnim raspravama, okruglim stolovima, pa čak i da nije bilo tih rasprava i okruglih stolova i slušanja, mi smo zaista uvek spremni za dijalog, za razgovor, za argumentovan pristup. Ovo su zaista pitanja i problemi koji zahtevaju dobru argumentaciju, jer je prosto nemoguće rešiti ih bez struke, bez nauke, koja je dala takođe svoj ogroman doprinos dosadašnjim poslovima u oblasti zaštite prirode, i ne samo u praktičnom smislu, nego i u smislu pripreme dobrih zakonskih rešenja, zakonskih rešenja koja su u interesu zaštite prirode, a koja su u isto vreme rešenja koja su sadržana i u zakonima drugih, daleko, daleko razvijenijih zemalja u odnosu na nas.
Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić i narodni poslanik Ivan Karić.
Zahvaljujem se, uvaženi predsedavajući. Poštovana ministarko sa saradnicima, uvažene koleginice i kolege, u članu 27. smo želeli da ministar propisuje uslove držanja živih primeraka divljih životinja u zatočeništvu, način obeležavanja primeraka divljih vrsta, uslove koje moraju ispunjavati zoološki vrtovi, zabrane i ograničenja za držanje pojedinih vrsta divljih životinja u zatočeništvu. Naravno, u nekom od sledećih stavova smo želeli da, ukoliko lice nije u mogućnosti da drži žive primerke divljih životinja u zatočeništvu, dužno je da bez odlaganja obavesti ministarstvo, radi preuzimanja primeraka u dalju nadležnost, radi njihovog zbrinjavanja, u skladu sa zakonom. U načelnoj raspravi smo rekli da u ovom delu dobrobiti životinja, čini mi se da su bile korektne izmene. Želeli smo da na ovaj način jasnije i konciznije definišemo sav neophodan sadržaj podzakonskog akta. Možda je to bilo malo pretenciozno. Ovde vi kažete u obrazloženju da se amandman ne prihvata iz razloga prihvatanja amandmana pod rednim brojem tri, pa je i to razumljivo, ali smo želeli da apostrofiramo da lica koja su prijavila primerke određenih vrsta divljih životinja, a koja više nisu u mogućnosti da iste drže u zatočeništvu, treba na neki način istima omogućiti da prepuste nadležnom ministarstvu da bi se te divlje vrste zbrinule. U redu, shvatamo obrazloženje i činilo se da bi ovo možda bilo jasnije definisano, ali s obzirom da će i neka podzakonska akta tek doći, pretpostavljam da ćete imati u vidu ovakav amandman ili ovakvu želju. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem gospodine Karić. Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić i narodni poslanik Ivan Karić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić i narodni poslanik Ivan Karić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Ovo je jedan dug amandman, čini se da je bio veoma važan. Zahvaljujem se na tome što ste prihvatili ovaj amandman, da sada ne čitam obrazloženje zbog kojeg se prihvata. Radi se i o evidentiranju držanja primeraka strogo zaštićenih i zaštićenih divljih vrsta životinja. Želeli smo da primerci prijavljeni 2011. godine bez dokaza o poreklu budu uvedeni u proces izdavanja potvrda, odnosno da se uspostavi jedinstveni sistem za regulisanje daljeg postupanja sa istim. Želeli smo da se omogući i prihvati i sprovode određene analize, uključujući i DNK analize radi utvrđivanja porekla primeraka, što je sve češća praksa i nadležnih organa za zaštitu divljih vrsta u državama članicama EU i SAD. U ovom stavu i u ovom amandmanu potrebno je precizirati na osnovu kog propisa se izdaju predmetne potvrde i da još jednom ovo evidentiranje pomenem, preciznije se definiše, da se na osnovu potvrda kako za žive primerke, tako i za mrtve i njihove delove ili derivate, vodi evidencija držanja primeraka u skladu sa propisima EU. Takođe, formulacijom se jasnije definiše kada držaoci nisu dužni da pribave potvrde, a obaveza obeležavanja je propisana u članu 86. Zahvaljujem se još jednom na prihvatanju ovog amandmana i zaista ova rasprava izgleda mnogo bolje i na Odboru nego ranije. Nažalost, bliži se kraj ovoj Vladi, pa ćemo valjda imati svi zajedno prilike da možda u nekoj drugoj vladi radimo bolje i brže za dobrobit građana Srbije. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Kariću. Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić i narodni poslanik Ivan Karić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić. Izvolite.
Zahvaljujem se, uvaženi predsedavajući. Ovde smo imali želju da se obuhvate i napušteni primerci, da Ministarstvo kroz upravni organ, koji postoji u Republici Srbiji, odlučuje o daljem postupanju sa primercima, što je u skladu sa članom 8. CITES Konvencije. Takođe je neophodno obuhvatiti i napuštene primerke, uvesti red i u najbliže veterinarske organizacije kada su u pitanju ovi stavovi i ovaj amandman. Naravno, imamo problem, kako bi rekli, opšte tržišne liberalizacije i neoliberalnog koncepta tržišta, koji ima težnju da sve privatizuje, pa onda često država ostaje bez adekvatnog odgovora kada je sve privatizovano u različitim sferama društva. Ne govorim ovde sada samo o veterinarskim službama, ali nekad neko iz nekog razloga može okrenuti glavu, iako bi mu to bila obaveza, samo zbog toga što je vođen finansijskim porivima. Zeleni Srbije imaju malo drugačije viđenje i tržišta i ekonomije, pa zbog toga nam je važno da za segmente društva, kao što su vodoprivreda, zaštita od elementarnih nepogoda, veterina koja može biti u širem smislu izvor nekih zaraza, a ne samo veterina, da ne smeju da okreću glavu na stranu, nego da i oni koji se bave privatnim biznisom, kada je javno zdravlje i zdravlje građana i građanki države Srbije u pitanju, ne smeju da se ogluše o neke zahteve. Ovo je, da tako kažem, jedan širi koncept, ali nam je važno da to bude prihvaćeno i prepoznato kao važna karika u modernom društvu, a to je i jedna od temeljnih vrednosti Evropske unije. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić i narodni poslanik Ivan Karić. Zahvaljujem. Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Demokratska stranka. Zahvaljujem. Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić i narodni poslanik Ivan Karić. Zahvaljujem. Na član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić i narodni poslanik Ivan Karić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić. Izvolite, gospodine Kariću.
Zahvaljujem se, uvaženi predsedavajući. Poslanička grupa Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije je želela ovim zakonskim predlozima, naravno, uz manje ideološke razlike koje imamo u naše tri stranke, da naznačimo da je kontrola i da inspektor mora da ima jasno definisano ovlašćenje da vrši kontrolu prekograničnog prometa divljim vrstama, a ne samo da zabranjuje prekogranični promet. Imamo zaista i u prošlosti mnogo više nego možda u poslednje vreme, ali postojale su manipulacije i zloupotrebe divljih životinja i životinja u zatočeništvu. Vrlo često možda, sad da ne banalizujem, ali i u cirkusu postoje neke divlje životinje. Organizacije za zaštitu prava životinja su ne uvek tako blagonaklone i vrlo često su te životinje izložene torturi. Važno je da država obrati pažnju, iako su, naravno, građani i građanke najvažniji, ali ono što moramo da štitimo, moramo da obratimo pažnju i na dobrobit životinja. Želeli smo da se inspektoru omogući nesmetan pristup primerku radi vršenja fizičkog pregleda za potrebe očitavanja trajnog obeležja i slično. Neophodno je da se inspektorima omogući da nesmetano kontrolišu sve moguće vidove držanja primeraka divljih životinja, kako bi se efikasno sprovodio nadzor nad primenom odredaba ovog zakona. Opet, da kažem, tu imamo da li je svo privatno vlasništvo ili privatan posed neotuđiv? Naravno, ako može da ugrozi javno zdravlje ili ako može da ugrozi bezbednost zemlje, ne postoji ta privatnost koja mora da bude zaštićena kada je u pitanju viši i značajniji interes. Zahvaljujem se još jednom, jer zaista je ovo bilo možda i obostrano. Trudimo se da predlažemo konkretne stvari, nekad manje ili više imamo razumevanja jedni za druge, ali u svakom slučaju ovakvi zakoni i promene su dobre. Mi smo želeli, verovatno se polako svi zajedno osposobljavamo za to, da možda izmene budu drastičnije, vidljivije, da prihvatamo ili da ovde diskutujemo o potpuno novim zakonskim rešenjima. Nekada postoje potrebe za prelaznim rešenjima da bismo stigli do totalne i potpune izmene Zakona o zaštiti prirode. Onda ćemo verovatno vrlo brzo imati zakone koji odgovaraju EU. Ali, opet apelujem i na vas i na svoje koleginice i kolege, moramo da se bavimo primenom, moramo da sve naše zakone uredimo, koji će jednog dana verovatno sto posto biti po ugledu na direktive i zakone EU, da budu primenjivi, da naši građani žive sa tim zakonima, da naši građani osete dobrobit tih zakona i da ih po ovim zakonima štitimo, i njih i životnu sredinu, i vazduh i okruženje, i na kraju krajeva i njihova građanska prava. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Na član 41. amandman su podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić i narodni poslanik Ivan Karić – Zeleni Srbije. Zahvaljujem. Na član 43. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić i narodni poslanik Ivan Karić. Vlada je prihvatila amandman. Odbor za zaštitu životne sredine je prihvatio amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Recite na početku, izvinjavam se, da li je prihvaćen amandman? (Snežana Bogosavljević-Bošković, s mesta: Prihvata se amandman.) Ispada da se javljam samo kad su prihvaćeni amandmani da hvalim Ministarstvo, hteo sam malo i da…
Prihvaćen je amandman.
Pa, sad opet ne mogu da kritikujem. Hteo sam malo i da kritikujem. Šalim se. Znači, u obrazloženju Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije kažu – kaznena odredba se odnosi na uslove držanja divljih vrsta u zatočeništvu, uključujući i zoološke vrtove, kaznena odredba bi se odnosila samo na primerke za koje Ministarstvo odbije zahtev za izdavanje potvrde. Ova norma nam se činila kao neophodna kako bi se izbeglo automatsko sankcionisanje lica koja u trenutku kontrole od strane nadležne inspekcije ne poseduju potvrde od Ministarstva za određene primerke, odnosno lica koja nisu podnela zahtev za izdavanje potvrde, ali koja bi mogla predmetnu potvrdu da pribave ukoliko dokažu zakonito sticanje, odnosno poreklo primeraka. Ovo je ujedno i naš poslednji amandman na ove zakonske predloge. Kao što smo rekli u načelnoj raspravi, podržaćemo ovaj zakonski predlog, glasaćemo za Zakon o zaštiti prirode. Zahvaljujem se uglavnom ministarki, ali imam obavezu i da se zahvalim predsedniku Odbora za zaštitu životne sredine. Verujem da je i on delimično uticao da deo ovih amandmana bude prihvaćen i da današnja rasprava možda, mada i u ovom trećem zakonskom predlogu ćemo još malo oko nekih stvari razgovarati, ali je rasprava na Odboru, predsedniče, bila vrlo konstruktivna. Verovatno će kolega Jovanović doći na ovaj treći predlog zakona, pa da možda vidimo da li ima mesta za prihvatanje nekih amandmana oko upravljanja otpadom, ali još jednom zahvalnost na saradnji i nadam se da ćemo ovako dobre zakone, ili da kažem da ćete poneke dobre primedbe nastaviti da prihvatate. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem, gospodine Kariću. Reč ima gospođa ministar. Izvolite.
Zahvaljujem se i ja svim poslanicima koji su učestvovali u raspravi, naravno, predsedniku Odbora za zaštitu životne sredine koji je takođe dao svoj doprinos da se postigne ovakav visok stepen saglasnosti, kakav verovatno ni za jedan drugi zakon nije postignuto. Meni je zaista to drago i izuzetno sam zadovoljna što smo uspeli da kroz dijalog, znači, kroz razgovor, kroz argumentovanu diskusiju u prethodnom periodu i danas na Odboru dođemo do rešenja kojima možemo da se pohvalimo i mi kao Vlada i pozicija, ali i opozicija. Ovo je amandman sa ispravkom se prihvata i, evo, prosto, hvala svima.
Zahvaljujem, gospođo ministar. Konstatujem da pošto je Vlada prihvatila amandman u istovetnom tekstu da i predstavnik Vlade na sednici je prihvatio ispravku amandmana, tako da je amandman prihvaćen u celini i postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres o amandmanima zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima,Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona o načelu, u pojedinostima i u celini. Prelazimo na treću tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O UPRAVLjANjU OTPADOM Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaj Odbora za životne sredine i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo Odbor za životne sredine, gospođo ministar. Izvolite, izjasnite se o podnetom amandmanu.
Prihvatamo amandman.
Zahvaljujem se. Konstatujem da je predstavnik Vlade prihvatio amandman Odbora. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Jovanović. Da li neko želi reč? (Da) O kom amandmanu gospodine? Amandman narodnog poslanika Dragana Jovanovića? Izvolite. Reč ima dr Branislav Blažić.
Poštovani predsedavajući, gospođo ministarke, dame i gospodo narodni poslanici, samo da vam pojasnim oko ovog amandmana na član 2, s obzirom da je prethodno rečeno da je Vlada prihvatila naš amandman Odbora. Gospodin Jovanović je podneo vrlo smislen amandman, suštinski je identičan ovom amandmanu koji je Odbor predložio, ali smo mi samo izvršili jednu tehničku redakciju, kako bih rekao, njegovog amandmana i u stvari ovo je njegov predlog, jer ideja cenjenog poslanika bila da se obezbedi mogućnost da se otpad može tretirati ne samo na mestu njegovog nastavka, nego preko mobilnog postrojenja i na nekoj drugoj lokaciji, jer možda se desi da ne mestu nastanka tog otpada ne postoje tehnički uslovi da bi mogla da se montira mobilno postrojenje, onda bi ušli u problem. Tako da je on to lepo primetio i izneo je to, ali tehnički nije dobro napravio priču, tako da smo im samo malo izvršili redakciju i došli do tog rešenja. Normalno, za onaj opasan otpad će se primenjivati princip blizine da se spreči mogućnost njegovog transporta i stvore neki uslovi da dođu do nekog oštećenja životne sredine. Samo toliko da, radi, da ljudi znaju.
Zahvaljujem se, gospodine Blažiću. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Naravno, u vezi ovog amandmana, slažem se sa uvaženim kolegom Blažićem, da je potpuno smislen i u tom pravcu, zaista stoji podrška motivu, motivu za podnošenje amandmana, iako je on tehnički redigovan i redaktovan samim tekstom amandmana koji je podneo Odbor, što je u suštini jako dobro. Međutim, treba radi građana i jedne vrlo jasne poruke građanima ukazati još nešto, što očigledno gospodin Blažić nije kako bi skratio i vreme i omogućio da se rasprava dalje nastavi, a to je upravo jedna velika opasnost za državu Srbiju, kada je u pitanju infektivni otpad, odnosno takozvani otpad, opasan otpad, koji je inače posledica pružanja zdravstvenih usluga. Na žalost, građani Srbije nisu ni dovoljno edukovani, ni dovoljno svesni posledica koje može izazvati bilo šta što se vezuje za upravljanje ovom vrstom otpada, takozvanog opasnog otpada. Zbog čega ovo govorim? Zbog toga što se uglavnom radi o otpadu iz bolnica, ukoliko se uzme za pretpostavku uvažena ministarko, da Srbija raspolaže sa nekih, otprilike 50.000 bolničkih mesta, a sigurno ih ima mnogo više. Dolazi se do jednog podatka koji je aproksatimativan, a to je da 0,7 kilograma ili 700 grama, upravo po jednom bolesničkom mestu ide na ovu vrstu otpada. Kada se to sabere, odnosno matematičkom operacijom dovede u neku konačnu cifru, onda mi imamo cifru od 10.500 tona godišnje koje podrazumeva isključivo opasan otpad. Zaista to je ogromna količina opasnog otpada. Ovde je naročito opasna zbog toga što se radi o infektivnom otpadu koji je s jedne strane klasifikovan kao farmaceutski i toksikološki ili neke druge vrste. Zašto se na ovo ukazuje? Ukazuje se zbog toga što Srbija nema tehničkih i tehnoloških mogućnosti da shodno Nacionalnoj strategiji za upravljanje otpadom ovaj otpad ili eliminiše kroz reciklažu, odnosno uništenje ili spaljivanje ili da na adekvatan način lageruje. Zbog čega? Zbog toga što je negde otprilike od deset do 25% farmaceutskog otpada izuzetno opasan otpad, rizičan po zdravlje ljudi i životnu sredinu. Takvog otpada godišnje ima, poštovani građani Srbije, čak 70.000 tona u toku zadnjih pet godina, na nivou godina. Zaista se radi o jednoj izuzetnoj velikoj količini, izuzetno opasnog otpada koji je u principu potpuno neadekvatno, sa njim se neadekvatno upravlja. Moram da skrenem pažnju da čak 62% privremenih skladišta opasnog materijala u zemlji Srbiji ne zadovoljava uslove za bezbedno…
Gospodine Jovanoviću, molim vas da se vratite na amandman.
Naravno, isključivo o amandmanu i govorim, ne zadovoljava uslove za bezbedno skladište. Zašto sam rekao da se podržava amandman, odnosno podržava motiv samog amandmana od strane uvaženog poslanika Jovanovića? On je govorio isključivo o tome kako bi se racionalizovali troškovi transporta otpada. Na transport otpada se u Srbiji troši otprilike od 1,5 do 6 eura po kilogramu, zbog toga što se taj otpad izvozi iz Srbije kako bi se spaljivao van Srbije uz ogromne troškove. Mi uvažena gospodo, a i vi predsedavajući, da razumete da je isključivo u pitanju amandman, mi ne možemo da podnesemo, a siguran sam da to mišljenje deli i ministarka ovako velike troškove transporta. Ako se uzme u obzir da nijedan nijedna spalionica u Srbiji nije izgrađena, da imamo trend ili potrebu da se takve spalionice grade, onda je upravo ovaj razlog spaljivanja opasnog otpada u spalionicama kojih u Srbiji nažalost nema i te kako nužan. Beč kao zeleni grad ima 5 spalionica, reciklažni centri, sve su u samom centru grada. Od tih spalionica se ceo grad greje, snabdeva toplotnom energijom i toplom vodom. Mi u Srbiji i uvažena ministarko mislim da bi to trebalo da bude apel uz ovaj amandman moramo imati u ovoj Nacionalnoj strategiji za upravljanje otpadom upravo i jedan ovakav koncept, a to je koncept da se što pre na nivou lokalnih samouprava definiše pitanje koncepta izgradnje spalionica kojih nažalost nemamo, a lokalne samouprave su imale i te kako širok prostor za izgradnju takvih spalionica. Počev od…
Molim vas, gospodine Jovanoviću, poslanici sa pravom pozivaju da se vratimo na temu. Pogotovo što nismo diskutovali po prethodnom amandmanu koji je prihvaćen, koji je isti amandman, a sada diskutujemo po amandmanu posle toga koji nije prihvaćen. Mislim, malo mi je ovo nejasno.
Ali ne postoji razlog da se ne vodi rasprava i o tome i da se ne ukaže ono što je bitno zbog građana Srbije.
Ali zašto nismo vodili raspravu po prethodnom amandmanu koji je potpuno isti i koji je prihvaćen?
Nema razloga predsedavajući da mi ne vodimo raspravu. Završiću vrlo brzo svoje izlaganje sa sledeće dve rečenice. Samo bih zamolio da kada se ubuduće bude definisalo bilo šta što podrazumeva zakonski akt kojim će se naravno poboljšati kvalitet i ovakvog zakona koji usvajamo da se ima u vidu upravo ono što podrazumeva racionalizaciju, odnosno smanjenje troškova kada govorimo o opasnom otpadu. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Na član 18. amandman je podneo Odbor za zaštitu životne sredine. Gospođo ministar, izvolite.
Prihvata se amandman.
Konstatujem da je predstavnik Vlade prihvatio amandman. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Jovanović. Reč ima narodni poslanik dr Branislav Blažić. Izvolite, gospodine Blažić.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Ovde imamo još jedan amandman, gospodin Jovanović nije tu, obrazložiću zato što je bilo dosta reči na Odboru za zaštitu životne sredine, oko ovog amandmana. Odbor je glasao - za prihvatanje ovog amandmana, odmah da kažem. Radi se o jednom amandmanu koji pokušava da koliko-toliko popravi sistem kada je u pitanju odnos lokalnih samouprava prema deponijama. Mi u Srbiji imamo jako velik problem što lokalne samouprave, pogotovu manje, iako imaju mogućnost da određenim uslovnim, sanitarnim deponijama koje su po svim propisima u njihovoj neposrednoj blizini, ne žele da odnose taj svoj otpad na te deponije nego prave divlje deponije u svom nekom ataru i na taj način prilično raobuju životnu sredinu. Ne postoji mehanizam kako da na to nateramo. Sve se svodi na njihovu svest i savest, koja često puta u određenim lokalnim sredinama ne postoji i pre su spremni da odvajaju sredstva iz budžeta za mnoge druge stvari, koje nisu u interesu građana te opštine, nego da odvaja sredstva za rešavanje prvobitnih komunalnih problema, pre svega deponija, komunalnog otpada. Zbog toga ovaj amandman, koji je podneo gospodin Jovanović, ide u tom smislu da se te opštine na neki način obavezu da su u obavezi, ako su im već obezbeđeni uslovi da mogu da se priključe nekoj sanitarnoj deponiji to i urade, u protivnom da se one doživljavaju kao zagađivači, da nađemo mehanizam kako da ih nateramo da uđu u jedan sistem, jel sve ostalo što smo do sada pokušavali deklarativno. Ministarstvo više ima neku mogućnost kontrole savetodavne itd. ali nema mogućnost da ih direktno uslovi, jer sve do sada i strategije i sve ostalo je bilo na principu neke savesti i svesti. Tako da ovi amandmani ovako kako su razrađeni, prilično su za nas koji o tome razmišljamo i vodimo računa, prihvatljivi i smisleni, jer to bi trebao da bude prvi korak prema nekom u budućem sistemu stvaranja svih ostalih deponija. Pojedine opštine potpisuju čak neke memorandume da će ući u sistem regionalnih deponija, međutim, kada se regionalne deponije završe oni jednostavno nemaju, ne možete ih pravno nikako naterati na to. Ovo bi bio jedan prvi mehanizam, ajde da kažemo i prevaspitavanja i ukazivanja i podizanje svesti kulture, da ih nateramo, jer drugačije, očigledno, praksa je do sada pokazala i ne može. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Blažiću. Samo da ne bude nejasno, vi ste rekli da je amandman prihvaćen od strane Odbora, a mi ovde nemamo da je prihvaćen. Mi ovde nemamo da je prihvaćen amandman od strane odbora. Reč ima ministar. Izvolite, gospođo ministar.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče, mi zaista uvažavamo vaše mišljenje i stav Odbora i uvažavamo i vaša razmišljanja i razloge koje ste vi sada izneli, obrazlažući amandman koji ste podneli. Mi ne možemo prihvatiti ovaj amandman, prosto iz razloga što predlog ovog amandmana nije u kontekstu Predloga zakona koji smo mi danas prezentovali i prethodnih dana. Dakle, nije prihvatljiv, nije primenljiv, predmet izmena i dopuna ovog zakona. Znači, praktično bi bio neprimenljiv i zbog toga mi ne možemo da ga prihvatimo, ali na temu ovih problema koje vi iznosite i za koje kažete da bi trebalo adekvatno da se reaguje, mi odgovaramo time što smo u kaznenim odredbama predvideli kazne za neodgovorne lokalne samouprave. Pritom, ovaj deo koji se odnosi na uspostavljanje komunalnog reda takođe je uređen i regulisan Zakonom o komunalnim delatnostima. Dakle, još jednom, vi ste u potpunosti u pravu, argumentacija je sasvim u redu, ali nije predmet izmena i dopuna ovog zakona i samim tim, stvorili bi se problemi u praksi, a sa druge strane, pravno ne može da bude ugrađeno u tekst ovog predloga.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite, gospođo Čomić.
Zahvaljujem. Glasala sam zajedno sa kolegama za amandman narodnog poslanika Dragana Jovanovića, o kome je reč, s punom svešću o tome šta bi to značilo za prihvatanje amandmana od strane predlagača, ali molim predlagača da sasvim nedvosmisleno i jasno čuje poruku, da je jednoglasno Odbor, usvojio ovaj amandman. To bi trebalo da bude snažna poruka za problem koji smo mi potpuno nedvosmisleno uočili na Odboru, a narodni poslanik hteo da reši ovim amandmanom, jer postoje lokalne samouprave koje procene da im se ne isplati prevoz komunalnog otpada do deponija. To vam je stvaranje divljih deponija. Uklanjanje divljih deponija je jedno tako lako dokazivo bacanje para da mislim da ne treba ni da govorimo. Zašto smo svi glasali za ovaj amandman? Da pokažemo, da namera predlagača, da onda takvu lokalnu samoupravu označi kao zagađivača, podrazumeva i jasnu poruku svim lokalnim samoupravama. U nedostatku našeg zajedničkog dijaloga, zašto opštine, mada su obavezane zakonima i propisima o kojima je ministarka govorila, sve je to tačno. Tamo piše da će biti kažnjene, tamo piše šta mora da se radi u komunalnoj, ali to ne radi. To se ne dešava u realnosti. U realnosti se dešava da izdvajate godišnje u budžetima sredstva za uklanjanje divljih deponija. Moja strahovanja su da je ovim izmenama i dopunama urađeno svojevrsno ozakonjenje nesanitarnih deponija. Ja znam da to nije namera predlagača, ali znam kako se zakoni čitaju i da ima uvek spremnih onih koji nešto što je na ivici dato kao rešenje, da čitaju tako da bude na štetu onoga o čemu bi, u stvari, trebalo da bude primer. Ukupan broj divljih deponija, ukupan broj koliko je divljih deponija kad sklonjeno već, daje u zbiru ogroman novac, ogroman novac. Onda je na nama sa sadržajem amandmana, koji je narodni poslanik Dragan Jovanović dao, da se zaista upitamo ko Čeriševski u 18. veku, što delat, šta da se radi, kako da prekinete to zlosretno, vrzino kolo, u kojem vi napišete propise koje bi trebalo da eliminišu divlje deponije, nesanitarne svakako, šta god, nemamo sredstva u rukama da se to primenjuje u praksi. Onda dajemo poruku – čekaj ti, opštino, ti u stvari zagađuješ životnu sredinu, što je tačno. Svaka divlja deponija je svojevrsno zagađenje različitom vrstom otpada, najčešće je to komunalni otpad, ali može da bude bilo šta. Toga smo i svedoci i cisterne koje čiste septičke jame i građevinski otpadi, šut, šta god kome padne napamet, uključujući ponekad, nažalost, i medicinski otpad ili ono što ne urade kafilerije ili već oni koji su nadležni. Dakle, ovo je jedna dobra situacija koja vam ilustracija poisija, ona reč o kojoj smo govorili, koja je neprevodiva, a to je da su akteri koji imaju nadležnost da se brine u nekakvom dijalogu, i to takvom da je dijalog u sporu i da svako ima svoje argumente i da je potrebno nastaviti ga, da bismo našli rešenje kojima će lokalne samouprave zaista za zauvek da reše problem divljih deponija. Da li to može bez regionalnih deponija? Ne može. Da li može bez palionice? Ne može. Ali, da li može da ovim, mi iz Skupštine, svi zajedno pokušamo da uradimo i našu nadzornu i kontrolnu ulogu, pa ne pritiskom na Vladu, da inspekcijama, da organima natera lokalne samouprave da zaista primenjuju zakone koji ih obavezuju, nego da probamo da ustanovimo dijalog između nas koji Vladu kontrolišemo, između onih koji propise treba da primenjuju i nas koji te propise donosimo i menjamo. Ja sam pristalica ponavljanja narodnih umotvorina i poslovica, jer ih smatram dragocenim i pre retko ih čujem. Jedna postoji, koja se za mene potpuno vezuje za izgradnju vladavine prava, to je ono što ja radim 25 godina, a to je – kad tučeš po džaku brašna, sve što valja, izbaciš iz džaka. U džaku ti ništa ne ostane. Znači, kada se zakonodavstvo fokusira samo na to da kažnjavaš, često izostaju prave promene kojima smo skloni i mi, vi u Vladi, sve jedno je meni to uvek, koji predlažete i mi koji to raspravljamo. Tako da šteta ispadne zajednička. Da li to može da se nastavi kroz dijalog u Skupštini, da li to može da uradi Vlada, ja to ne znam u ovom trenutku da procenim, ali moram da kažem da, em mi je drago da je predlagač prihvatio amandman Odbora o tome da se Zeleni fond vidi i u Zakonu o upravljanju otpadom, to je isto polisi, to je, tako se prave dobri rezultati, ili će biti još jedne izmene i dopune ili drugačijih izmena, drugih zakona, koji obavezuju lokalne samouprave, ne znam. Ali, kao što sam nekoliko puta kazala, za oblast životne sredine, nama nedostaje institucionalni dijalog. Nama nedostaje da onaj ko je u opštini biran, ne biran, postavljen, imenovan, stručan, ne stručan, nema veze. Ali, ko je u opštini nadležan da vodi računa o tome da ima novca za prevoz komunalnog i drugog otpada, da ima mehanizme da se ne formiraju nove divlje deponije i da izračuna koliko košta stalno uklanjati deponije, da taj ne odmahne rukom i kaže – može mi se i drugačije. Hvala vam.
Zahvaljujem gospođo Čomić, i vi nemate više vremena poslaničke grupe, nemate vremena ovlašćenog predstavnika. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić. Izvolite gospodine Kariću.
Zahvaljujem se uvaženi predsedavajući. Kao ovlašćeni predstavnik. Vrlo kratko. Jasni su mi formalno-pravni razlozi za odbijanje ovog amandmana, ali treba naglasiti da je kolega Jovanović ovaj amandman podneo iz najbolje namere, a pre svega, izmožda, ponajboljeg poznavanja stanja na terenu, kada je u pitanju Republika Srbija i vođenje jedne male, bez namere da ga uvredim, ali vođenje jedne male, relativno male opštine, koja se susreće sa problemima koje možda ne može uvek sama da reši. Kada smo pričali u načelnoj raspravi, ja sam u ime našeg poslaničkog kluba SDS – Zajedno za Srbiju – Zeleni Srbije, tražio objašnjenje termina „nesanitarna deponija“u nekim kasnijim stavovima, ali jasno mi je da ovo nije tema, ali je ovo problem koji moramo da rešavamo na terenu što pre, da pronađemo način da počnemo sa tim nesanitarnim deponijama da se nosimo i da, u stvari, ono što je u svom obrazloženju i u tekstu amandmana, uvaženi kolega Jovanović i rekao, puna, nažalost, puna je Srbija, to nije zamerka nikom ni u Vladi, ni poslanicima, ni predsednicima opština, a opet, svima nama je to zamerka. Puna je Srbija divljih deponija. Moramo da počnemo da ih rešavamo i kad nisu teme zakona, moraju da postanu što pre teme zakona da bi rešavali probleme. Zahvaljujem se.
Da, izvolite. Sada konačno predlagač amandmana, pošto dugo raspravljamo o vašim amandmanima, izvolite.
Gospodine predsedavajući, uvažena gospođo ministre, drage koleginice i kolege, evo drago mi je da su moji amandmani, ajde da kažem, probudili veliku pažnju i bilo mi je stvarno veliko zadovoljstvo jutros na Odboru za zaštitu životne sredine da je moj amandman jednoglasno prihvaćen iako ga je Vlada odbila. I to moram da kažem da je, evo prvi put za ovih godinu i devet meseci, da se sa jednim takvim amandmanom nešto desi, i zato mi je zadovoljstvo veće. Šta je bila moja ideja. Ja sam i pokušao i kada samprekjuče govorio u načelnoj raspravi, pre svega da ukažem na nelogičnosti kada mi sada govorimo o Zakonu o otpadu, a da na jedan adekvatan način ne rešimo pitanje, ne samo divljih deponija na teritoriji lokalnih samouprava širom Srbije, nego uopšte odlaganje i naravno, deponovanje smeća. Mi imamo nacionalnu strategiju. Nacionalna strategija je obuhvatila tzv. regionalne centre za sakupljanje, odnosno regionalne deponije. Nažalost, mi u Srbiji imamo primere, moram da kažem i dobrim delom, opstrukcije lokalnih samouprava. Gospodin Blažić, koji je predsednik Odbora za zaštitu životne sredine, upotrebio je jednu lepu definiciju jutros na Odboru, a to zbog javnosti koji gledaju ovaj TV prenos moram da ponovim, a to je, pre svega, da lokalne samouprave, na žalost nemaju praksu, da im je nekada u interesu da imate što veći broj divljih deponija, onda imate svoj mali fond u komunalnom preduzeću, pa onda određujete firme koje će da čiste te divlje deponije, onda se naravno talite satim firmama i nije vam uopšte interes da na sistemski način rešite pitanje i odvoženja i deponovanja smeća. Pošto sam predsednik opštine bio nekih 10 i po godina, a sada sam predsednik SO Topola, ja sam pribegao jednu metodu koju smatram da je poučna za druge lokalne samouprave a to je da se uradi jedan projekat privatnog javnog partnerstva i da se globalno, na teritoriji čitave lokalne samouprave, ovaj problem reši i zbog toga sam ponudio amandman i ovome zakonu, da se nateraju lokalne samouprave. Ako sam ja mogao to u Topoli da rešim na adekvatan način, da bukvalno svako domaćinstvo, bez obzira da li je u gradu ili na selu, ima svoju kantu za smeće, organizovano odvoženje smeća, zatim da imate primarnu reciklažu tog smeća, a ono što ne može da se reciklira da ide ugovorom na regionalnu deponiju, na tzv. trajno skladištenje, ako smo mi to mogli da uradimo i da to na trajan i adekvatan način rešimo, onda to mogu i svi ostali u Srbiji. Nelogično je opravdanje koje sam jutros čuo od saradnika Ministarstva, odnosno ministra poljoprivrede, u čijem je okviru i zaštita životne sredine, da, ne znam, ako se moj amandman usvoji, da će tu da nastane problem sa sredstvima, gde će se ta sredstva uplaćivati, na koji način. Šta ja konkretno tražim? Tražim da se opštine koje nisu rešile na adekvatan način odvoženje smeća, da se proglase za zagađivače. Ja još jednom zbog građana da ponovim, ako lokalna samouprava nije sposobna da reši primarnu stvar zbog koje postoji, a to je da reši pitanje smeća sa svoje teritorije, onda ona to treba da plati, a da plati u budžet Republike Srbije, odnosno u taj tzv. zeleni fond koji će se osnovati, a da onda tim sredstvima Vlada Srbije ima mehanizme da interveniše i da jednostavno u tim lokalnim samoupravama ona na određeni način, bar na tim mehanizmima, mi smo Srbi poznati jedino kada nas udarite po džepu da onda se pokrenemo i da neke stvari rešavamo, i da na takav način lokalne samouprave se pokrenu da mehanizam privatnog javnog partnerstva prosto urade i na svojim teritorijama i da mi ovakvu situaciju kao što danas imamo širom Srbije, kada krenete bilo gde, ja sam pomenuo nacionalne parkove i turističke centre, da vidite ogromne količine smeća kraj puta. Ne stoji ni argument koji sam jutros čuo na Odboru, da lokalne samouprave Zakonom o organizovanju lokalnih samouprava, odnosno Zakonom o lokalnoj samoupravi su jedine nadležne da te stvari organizuju na svojoj teritoriji. Rekao sam jedan primer iz 2008. godine, kada sam kao predsednik opštine na svoju inicijativu na sednici skupštine opštine doneo odluku o uvođenju tzv. ekološke takse na teritoriji svoje opštine. Šta je to konkretno značilo? Mi smo uveli tzv. „ ekološke sos telefone“ i imali smo dežurnu službu koja je intervenisala na dojave građana da bilo ko ko prolazi kroz Topolu tranzitno izbacuje smeće kraj puta i ako ga neko od građana fotografiše i tu fotografiju ili prosledi dojavu registarske oznake auta iz koga je smeće bačeno, komunalna inspekcija izlazila na lice mesta, to fotografisala i odmah smo davali sudijama za prekršaje, a doneli smo bili na lokalnoj sednici drakonske kazne. Za izbacivanje kese sa smećem iz auta 2008. godine smo doneli da se plaća kazna 50.000 dinara i sve preko toga, imali smo 200.000 za veće prekršaje i to je funkcionisalo par meseci, dok nažalost nismo kaznili jednog advokata iz Užica, koji se žalio Ustavnom sudu.
Gospodine Jovanoviću, molim vas, samo se na amandman se vratite.
Izvinjavam se, ali, pazite, koristim vreme ovlašćenog predstavnika.
Bez obzira, ali morate da govorite o amandmanu.
Dobro. Samo sam hteo da kažem na argument koji sam čuo od saradnika ministarstva, zašto su lokalne samouprave sa jedne strane nadležne, a sa druge strane nije ministarstvo? I samo da kažem da je odluka Ustavnog suda, koju ja imam u pisanoj formi, da ne mogu lokalne samouprave određivati kazne koje će biti značajno veće u odnosu na kazne koje propisuje Republika, ali da se vratim na amandman. Ja bih zamolio kolege narodne poslanike, kasnije kada budemo glasali, pre svega, da podrže i stav Odbora za zaštitu životne sredine i svih kolega i koleginica da se podrži jednostavan stav koji ja zagovaram u amandmanu, a on kaže – opština koja nije sposobna da reguliše odnošenje smeća sa svoje teritorije da se proglasi za zagađivača i da uplaćuje sredstva u fond koji će se zvati Zeleni fond i da se na takav način onda da mehanizam ministarstvu kako će se ono zvati u narednoj vladi, ja se nadam da će postojati ministarstvo za zaštitu životne sredine, ali da to ministarstvo ima sredstava, ima novca, da onda ono uređuje adekvatan način, da kažem, spremanja tog smeća. Ono što je važno, da lokalne samouprave koje imaju na teritoriji okruga regionalnu deponiju ne mogu da izbegavaju da sklapaju ugovore sa regionalnim deponijama koje imajusve uslove, imaju sanitarne deponije, da se ne izbegava, ne izvrgavaju ruglu propisi, već da se zna odgovornost svakoga na nivou lokalne samouprave koji ovaj problem ne zna da reši. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 38. amandman je podneo Odbor za zaštitu životne sredine. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, gospođo ministar.
Zahvaljujem. Prihvata se amandman Odbora za zaštitu životne sredine. Koristim ovu priliku da prokomentarišem diskusiju narodnog poslanika Jovanovića. Dakle, ja vas potpuno razumem. Mi i naše stručne službe razumemo ideju i zaista ideja je odlična. Potpuno je podržavamo, ali šta je problem? Problem je u tome što nije dovoljno razrađena i kao nerazrađena, pravno ne može da bude utemeljena u ovom zakonu, ne može da bude primenjiva u praksi. Ovde se postavlja pitanje odgovornosti nosioca lokalnih samouprava, znači, onih najodgovornijih za funkcionisanje lokalnih samouprava, ali i narodnih poslanika. U kom smislu to kažem i zašto tako mislim? To kažem iz razloga što mi jako dugo pripremamo ove zakone, skoro godinu dana je intenzivnog rada iza nas. Više puta sam pozivala narodne poslanike da uzmu učešća, da razgovaraju, da daju svoje predloge. Sada, u ovom momentu, čak i kada bismo prihvatili ovaj amandman, ne bi bio sprovodljiv. Stručne službe kažu da mi prihvatanjem ovog amandmana praktično ništa ne dobijamo, jer nismo utvrdili kriterijume za plaćanje naknade, kome se plaća, u kom procentu, ko propisuje visinu naknade, znači, plaćanja. A uz to, ovaj zakon, Zakon o upravljanju otpadom, ne uređuje ova pitanja nego uređuje ovaj prethodni zakon čije smo amandmane razmatrali u prvom delu današnjeg zasedanja, dakle Zakon o zaštiti životne sredine. Sve ovo smo mogli ugraditi u Zakon o zaštiti životne sredine. Napravili smo, prosto, ne mi, nego vi, grešku.
Zahvaljujem se. Ali, mi smo na amandmanu odbora koji ste prihvatili gospođo ministarka. Konstatujem da je amandman prihvaćen od strane predstavnika Vlade. Ne možete da govorite o prethodnom amandmanu, zbunjujete. Javio se gospodin Jovanović koji nema prava da govori po ovom amandmanu. (Dragan Jovanović, s mesta: Replika..) Nemate pravo na repliku. (Dragan Jovanović, s mesta: Pogrešno sam protumačen.) Gospodine Jovanoviću, to što se gospođa ministarka vratila na prethodni amandman, to ne omogućava vama da sada vi govorite, to je greška ministarke i vi ne možete sada da dobijete pravo na repliku. Na član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, ako je ministarka Bogosavljević Bošković pronašla ipak neku prepreku za prihvatanje amandmana gospodina Jovanovića, za prihvatanje…
Gospodine Pavićeviću, ja vas molim da govorite o amandmanu koji je predmet rasprave. Dovoljno nas zbunjujete da više niko u ovoj sali ne zna na kom smo amandmanu.
Evo, za prihvatanje ovog amandmana koji smo mi podneli na član 41. nema nikakve prepreke, gospođo Bogosavljević Bošković. Tražim vašu stoprocentnu pažnju za argumentaciju koju ću sada da vam ponudim. Naime, u tekstu ovog člana koristi se jedan termin „nazor“. Mi smo, čitajući sve stavove, primetili da bi termin trebalo da bude „nadzor“. Gospođo Bogosavljević Bošković, ovo nije stvar pravno-tehničke redakcije, jer i reč „nazor“ i reč „nadzor“ postoje kao reči. Vi možete neke ljude u pravno-tehničkoj redakciji da zbunite, gospođo Bogosavljević Bošković. Znači, mi samo hoćemo da kažemo da nije sada stvar neke slovne greške ovako, nego je moguće da se desi da u pravno-tehničkoj redakciji neko otvori rečnik srpskog jezika, pročita značenje reči nazor, a značenje je pogled, shvatanje itd, a zapravo je vaša ideja bila da kažete – nadzor, što znači npr. kontrolisanje neke delatnosti, odnosno posla. Ja vas molim da upotrebimo u punoj meri zdrav razum i da se prihvati ovaj amandman, jer nema nijednog razloga za neprihvatanje, osim ako niste rešili da sprečite nas da prihvatanjem ovog amandmana dođemo do podrške od 10% u biračkom telu. Ako je to prepreka za prihvatanje amandmana, onda ne vredi naš dijalog ovde, onda ne vredi rasprava. Zato vas ja molim, gospođo Bogosavljević Bošković, da razmislite dobro i da prihvatite i argumentaciju i naš amandman.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Već sam vas zamolio da govorite sam malo tiše. Mnogo vičete. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić.
Zahvaljujem. Kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SDS, ZZS i ZS. Gospođo ministarko, imamo u Predlogu zakona na sličan način ovo što se reguliše, ali problem koji su uvažene kolege Pavićević i Živković uočili će verovatno tek doći na red. Počećemo da zatvaramo te nesanitarne deponije. Mnogo je takvih deponija u Srbiji. Moramo da vodimo računa o održavanju. Samo želim da podržim nameru i, da kažem, problem koji su oni uočili, iako im nije životna sredina fokus. A, na pozive ministarke vrlo rado bismo odgovorili, ali svake sedmice imamo neke zakonske predloge i kao odgovorni narodni poslanici hoćemo da se trudimo da učestvujemo i u raspravama koje nam nisu u fokusu interesovanja. Tako da, neki put možemo da se odazovemo na poziv, ali pratimo i druge zakonske predloge kada uđu u Skupštinu, pa onda tu najviše vremena trošimo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa ministar.
Zahvaljujem. Imam li dva minuta?
Imate dva minuta.
I malopre sam imala dva minuta, pa sam iskoristila mogućnost da odgovorim i prethodnom poslaniku, gospodinu Jovanoviću, jer nisam imala vremena u onom…
Gospođo ministar, možete možda unapred da neki amandman, ako smatrate da nećete imati dovoljno vremena, ali ne možete se vraćati na amandmane koji su već raspravljani. Tako da bih vas molio, zbunjujete nas i onda se poslanici javljaju. Morate govoriti o amandmanu koji je predmet rasprave. Možda nešto što smatrate da trebate reći i u neke amandmane koji tek dolaze, i tu možemo da na neki način progledamo kroz prste, ali ne možete da se vraćate na amandmane koji su već raspravljani. Izvolite.
Razumela sam vas. Smatrala sam da je važno da odgovorim na više diskusija po pitanju prethodnog amandmana. Ako sam pogrešila, izvinjavam se i vama.
To samo možete u načelnoj raspravi, ne možete po amandmanima.
Što se tiče amandmana gospodina Pavićevića, ne prihvata se. Ova slovna greška će se ispraviti u pravno-tehničkoj redakciji. I oni koji treba da rade posle nas, treba da imaju svoj deo posla i da ga savesno obave. Što se tiče gospodina Karića, on nije tražio nikakva pojašnjenja. Dakle, koristim još jednom priliku, pošto je ovo zadnji amandman, da se zahvalim svima i da i za ovaj zakon kažem da smo postigli visok nivo saglasnosti, zaista je bila kvalitetna diskusija. Što se tiče lokalnih samouprava, sa njima ćemo se boriti u narednom periodu. Propisali smo kazne, propisali smo rokove šta moraju uraditi u roku od godinu dana, šta moraju uraditi za dve godine, a za ubuduće, naravno, kada budemo radili nove izmene i dopune, a vrlo brzo ćemo ih raditi, s obzirom na dinamičnost propisa koji se menjaju u Evropi, koje je potrebno transponovati u naše zakonodavstvo, imaćemo u vidu ovo što ste vi danas rekli, pa ćemo i na taj način odreagovati kroz novi zakonski projekat.
Zahvaljujem. Da ne bi opet zbunili poslanike, ovo nije poslednji amandman. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.) Nemate pravo, gospodine Pavićeviću, samo ste dobili objašnjenje od gospođe ministar. Na član 43. amandman je podneo Odbor za zaštitu životne sredine. Gospođo ministar, izjasnite se. Izvolite.
Prihvata se.
Konstatujem da je ministar prihvatio amandman. Gospodine Kariću, vi ste u jednom trenutku hteli… (Ivan Karić, s mesta: Po amandmanu.) Po amandmanu Odbora koji je prihvaćen? Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Koliko imam vremena kao ovlašćeni predstavnik.
Imate vremena, izvolite.
Ovde se radi o jednom veoma važnom amandmanu. Izvinjavam se ako sam pre gospodina Blažića, možda je on želeo kao predsednik Odbora, ali koji je veoma važan…
Niko se nije javio. Amandman je prihvaćen. Izvolite.
Amandman je veoma važan i da se pohvali Ministarstvo koje je prihvatilo ovakav amandman. Dodaju se reči: „i koriste se preko Zelenog fonda Republike Srbije“. Mi smo ovde razgovarali i najveće zamerke Zelenih Srbije se upravo odnose na nepostojanje posebnog fonda za zaštitu životne sredine i mi se opet u tom konceptu ne slažemo. Ovaj amandman smo podržali i na Odboru i podržaćemo ga danas kada budemo glasali o zakonu ili kada postane deo Predloga zakona. Moramo da razmišljamo u nekom narednom koraku o posebno o Fondu, jer je to od posebnog značaja za upravljanje i zaštitu životne sredine. Molim vas da budete i hrabriji i inovativniji, da razmišljate o jednom zelenom investicionom revolving fondu, koji može da ulaže u životnu sredinu, da sve ono što je privredi, što je elektroprivredi, što je raznim livnicama, železarama, fabrikama, postrojenjima otpad, opterećenje i trošak postane osnivački kapital jednog zelenog investicionog fonda i da pokažemo Srbiji kako se upravlja sa otpadom, sa industrijskim otpadom, kako se od toga zarađuje novac i kako od toga Srbija može samo da pravi profit, da izgrađuje puteve, da dodaje pepeo kao punilac u cementu, da dodaje pepeo kao punilac u asfaltu, a ne da u Obrenovcu i deci Obrenovca stvara problem sa plućima i da na hiljadu hektara u Obrenovcu najplodnije zemlje stoji preko 350 miliona tona pepela koji je sirovina, a danas je elektroprivredi trošak, problem, životnoj sredini Obrenovca opterećenje i enormno povećavanja konačnu cenu struje, koja je, nažalost, u Srbiji socijalna kategorija. Verujemo vam na reč da je ovaj Zeleni fond samo klica i dobro je što će recikleri i ostali zainteresovani kod upravljanja otpada moći dobijaju novac iz Zelenog fonda, pa da koliko, toliko možemo da pratimo tokove novca, ali mi govorimo o novcu koji je bio namenska naknada. Ti ljudi plaćaju porez. Ti ljudi plaćaju doprinose. Ti ljudi plaćaju sve dažbine za svoje zaposlene i mi im uzimamo još ekološku taksu, pod znacima navoda, i trošimo je nenamenski. Mi tu ekološku taksu jedino možemo da trošimo, kroz budući nezavisni Zeleni fond ili Fond za zaštitu životne sredine, samo u svrhu zaštite životne sredine. Zato vam verujem na reč da je ovo klica nekog budućeg fonda, ali moramo što pre da donesemo poseban fond, moramo što pre da imamo i posebno Ministarstvo za zaštitu životne sredine. Bliži se kampanja, možda može neko da nam obeća da će da napravi posebno Ministarstvo za zaštitu životne sredine. Mi smo spremni da takvog nekog možda i podržimo jednog dana, ali da razgovaramo o onome što je potrebno Srbiji, o onome što donosi novac Srbiji i da uverimo građane da ekologija nije trošak, nego u prvo redu zaštita zdravlja, u drugom redu ekonomija budućnosti. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite.
Prosto moram da prokomentarišem i da kažem da smo mi odgovorna Vlada i odgovorni ljudi i vi što sada kažete da očekujete posebno i novo ministarstvo koje će biti samo nadležno za pitanja zaštite životne sredine, nije u skladu sa onim što ste rekli o našem dosadašnjem radu. Mi smo prepoznali svoje dobre rezultate koje su pohvalili narodni poslanici i pozicije i opozicije. Prosto ne vidim razlog zbog čega onda posebno ministarstvo, ako je ovo ministarstvo, ovakvo kakvo je, dalo deset zakona, ako je dalo dosta praktičnih rešenja, ako je dalo rešenja koja su važna za zdravstvenu bezbednost građana, za kontrolu vazduha, za kontrolu vode, ako je usvojilo veliku većinu zakonskih propisa i regulativa Evropske unije. Ne znam sada zbog čega se propagira neka nova organizacija, ako je ovaj tim bio dobar. Naravno, ja mogu da razumem i vaša razmišljanja, ali prosto nije mi jasno, sada niste u saglasnosti sa onim što ste prethodno rekli. Isto tako niste u saglasnosti sa onim što kažete da imamo mnogo agencija, mnogo posebnih tela, nezavisnih tela, da se troše novci, a kada mi kažemo – ne, mi ćemo da radimo u okviru sistema kojim raspolažemo, kada govorimo o Fondu, vi onda imate primedbu i zamerku, tako da mi to nešto ne ide jedno sa drugim, ali dobro. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Na član 55. amandman je podneo Odbor za zaštitu životne sredine. Gospođo ministar, izvolite.
Prihvata se.
Konstatujem da je prihvaćen amandman Odbora od strane predstavnika Vlade. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O STOČARSTVU Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Demokratska stranka. Zahvaljujem. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Demokratska stranka. Zahvaljujem. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jasmina Obradović i Žarko Mićin. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 2. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Marijan Rističević. Zahvaljujem. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Demokratska stranka. Zahvaljujem. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić – SDS, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije. Reč ima narodni poslanik dr Miroslav Marinković.
Uvaženi predsedavajući, gospođo ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, radi se o amandmanu kojim tražimo da se naziv „glavne odgajivačke organizacije“ zameni „centralnom republičkom organizacijom“. U obrazloženju je rečeno da to nije suštinska promena. Međutim, ako mi imamo osnovnu regionalnu organizaciju, normalan sled stvari je centralna republička organizacija, koja je oličenje u regulativi i gradaciji ove zemlje. Smatram da je celishodnije rešenje ovo koje smo mi predložili u predlogu amandmana, nego glavna. Glavna je, da kažem, više kolokvijalni naziv za udruženja, a ne za asocijacije čiji je osnivač država. Mislim da naš predlog da se centralna, odnosno glavna odgajivačka organizacija zove centralna republička organizacija. Mislim da o tome treba voditi računa, jer kao takve su i druge organizacije prepoznate u svetu. To što se kod nas zvalo šest godina, evo, vreme je da se promeni. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite, gospođo ministar.
Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Marijan Rističević. Zahvaljujem. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Zahvaljujem. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima dr Miroslav Marinković. Izvolite, gospodine Marinkoviću.
Amandmanom na član 7. Predloga zakona koji smo podneli glasi u članu 7. dodaje se novi stav koji glasi - u članu 9. stav 1. reči koji „rešenje prihvata ministarstvo“ zamenjuje se rečima „na koji saglasnost daje ministarstvo“. U obrazloženju se kaže da je to pravno celishodnije, tj. da ovakva vrsta akta ne postoji, to nije tačno. S obzirom, da se radi o programu koji se pravi na određeni period vremenski rešenjem kojim bi se dalo kako ste vi ovde predvideli to je tako i nepromenljivo pa i u slučaju da ima i nema Vlade. Programi moraju da se menjaju i prilagođavaju i Ministarstvo nije to koje pravi taj program nego daje saglasnost na program i on se može svake godine menjati. To bi iziskivalo nova rešenja i u pravnom sistemu bi to svako novo rešenje dezavuisalo rešenje iz prethodnog, tako da smatramo da je mnogo celishodnije da saglasnost, a to daje Ministarstvo i time se vrši ta kontrolna uloga, a ne znači da se rešenjem prihvata takav program, jer rešenjem, kažem, prihvatanjem takvog programa stvara situaciju da je ono nepromenljivo do promene rešenja. Ako se daje saglasnost, saglasnost je u nekim manjim merama može menjati i dobijati nova saglasnost. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite.
Zahvaljujem. Ovaj amandman nema mnogo veze sa suštinom Zakona o stočarstvu više pravna pitanja, pravna služba i pravnici kažu da se daje kao akt rešenja, a ne saglasnosti. Čisto, dakle, da se zna da je ovo pitanje čisto pravne prirode.
Zahvaljujem. Na član 7. amandman sa ispravkom je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 8. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Marijan Rističević. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Na član 8. amandman su zajedno podneli Jasmina Obradović i Žarko Mićin. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Na član 14. amandman su zajedno podneli Jasmina Obradović i Žarko Mićin. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Zahvaljujem. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Zahvaljujem. Na član 15. amandman su zajedno podneli poslanička grupa Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik Miroslav Marinković.
Uvaženi predsedavajući, gospođo ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, ono što smo mi želeli ovim amandmanom jeste da termine poput odgajivač, odnosno izvođač veštačkog osemenjavanja zamenimo jednim zajedničkim terminom izvođač veštačkog osemenjavanja. Nama za pravo daje prihvaćeni amandman gospodina Žarka Mićina i Jasmine Obradović, gde je u članu 2. stav 20a. novi stav koji je dodat, gde kaže – izvođač veštačkog osemenjavanja je svako pravno lice ili preduzetnik koji ima zaposlenog najmanje jednog veterinara, sa važećom licencom ili rešenjem u produženju licence, te tako iz toga proizilazi da izvođač veštačkog osemenjavanja mora da zajednički bude imenilac za svakoga ko ispunjava određene uslove koji su već zakonom propisani. Ovde se naš amandman odbija sa obrazloženjem da je Predlogom zakona propisano da veštačko osemenjavanje pored izvođača veštačkog osemenjavanja pravnog lica ili preduzetnika može da obavlja i odgajivač na osnovu ugovora o saradnji sa izvođačem veštačkog osemenjavanja, ako je za to stručno osposobljen, za izvođenje veštačkog osemenjavanja i ako poseduje srednju stručnu spremu itd. Znači, jednim dokumentom, odnosno amandmanom i članom koji smo već usvojili praktično ovu situaciju svodimo na nivo da ukoliko postoji dobra volja izvođača veštačkog osemenjavanja koji ispunjava uslove da on kroz ugovor može da angažuje i nekog drugog za čije poslove odgovora. Ovim što ste vi odbili naš amandman praktično proizilazi da može da radi bilo ko ko sklopi ugovor između ovog drugog izvođača, a da pri tome nema odgovornosti za taj posao. Mislimo da je to necelishodno i da je suprotno zakonu o izvođenju poslova koji se tiču očuvanja zdravstvenog stanja životinja. Hvala.
Reč ima ministar.
Mi smo pružili mogućnost kroz ovaj zakonski predlog da odgajivač može da sprovodi sam veštačko osemenjavanje u svom stadu, pod uslovom da ima odgovarajuću kvalifikaciju. Kvalifikacija je propisana kao srednja poljoprivredna ili srednja veterinarska škola, znači diploma o završenom srednjem školovanju u ove dve škole i naravno, dodatna obuka odnosno dodatna edukacija i s tim u vezi odgovarajući sertifikat. Dakle, odgajivač u svom stadu pod nadzorom izvođača veštačkog osemenjavanja može da sprovodi i sam ovu meru. Zbog čega smo predložili ovo rešenje. Pre svega zbog toga što imamo u vidu probleme u praksi. Dakle, u pojedinim selima Srbije, tu se pre svega misli na sela na jugu, na istoku, centralne Srbije koja su prosto udaljena, koja su na visokim nadmorskim visinama, udaljena od ovih centara gde nam se nalaze veterinari. Tamo imamo problem. Odgajivači nam se javljaju i kažu da dok stignu veterinari do njih, prođu svi oni optimalni rokovi za osemenjavanje. Imajući sve to u vidu, mi nismo želeli da se slepo držimo pravila u Evropi, mi se držimo kada se radi o svim onim merama koje se odnose na higijensku ispravnost, na transparentnost itd. ali hteli smo da pomognemo našim stočarima koji praktično ne mogu lako da dođu do veterinara i lako da prevaziđu problem koji imaju u praksi. Iz tog razloga smo im pružili ovu mogućnost, ali naravno pod ovim uslovima, dakle, srednja stručna sprema, obuka, odnosno edukacija, nadzor izvođača veštačkog osemenjavanja. Dakle, to je ono što mi sada praktično odgovaramo na zahteve naših stočara.
Zahvaljujem. Doktore Marinkoviću, želite ponovo po amandmanu? Izvolite.
Kratko obrazloženje. Gospođo ministarko, znači, ovde se u opšte ne dovodi u pitanje ko izvrši veštačko osemenjavanje. Ovde se radi o nadzoru. Ako je zakonom predviđeno da u krajnjoj liniji izvođač veštačkog osemenjavanja, a to je onaj iz člana 2. tačka 20a. on svakako angažujući bilo koga od ovih koje ste vi naveli preuzima odgovornost za njihov rad.Zato smo smatrali da nije potrebno da definišemo precizno. Taj proizvođač može da bude i zanatlija ako je obučen, ali ako za to želi neko da prihvati odgovornost za njegov rad, time se čuva dobra praksa, očuvanje zdravstvenog stanja života i kontrola mogućnosti prenošenja pojedinih bolesti. Bez toga je nemoguće da se to izvrši.
Zahvaljujem. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Zahvaljujem. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Zahvaljujem. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Zahvaljujem. Na član 17 amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Zahvaljujem. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Zahvaljujem. Na član 18. amandman su zajedno podneli Jasmina Obradović i Žarko Mićin. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 18. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Marijan Rističević. Zahvaljujem. Na član 19. amandman su zajedno podneli poslanici poslaničke grupe DS. Zahvaljujem. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jasmina Obradović i Žarko Mićin. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Zahvaljujem. Na član 19. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik Miroslav Marinković.
Uvaženi predsedavajući, gospođo ministarka sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, podneli smo amandman na član 19. i nama je u obrazloženju dato da se amandman ne prihvata iz razloga što je na isti član već prihvaćen amandman poslanika Jasmine Obradović i Žarka Mićina. Međutim, ovde se suštinski ne radi o tome. To nije prihvaćeno ovim amandmanom. Naša želja je, niko ne spori pravo u izuzetnim slučajevima da se neko bavi proizvodnjom semena za veštačko osemenjavanje i koristi ga u okviru svog zahvata. Ono što smo mi želeli ovim amandmanom jeste da taj isti mora biti registrovan za bavljenje tim poslom. Razlog za to, registracija proizvođača podrazumeva permanentnu kontrolu zdravstvene ispravnosti tog zahvata koji se dva puta godišnje kontroliše, permanentnu kontrolu proizvedenog semena koji se po šaržama kontroliše. Time se sprečava mogućnost da jedna bolest, to je zaraza koju oni ne moraju da znaju jer ne kontrolišu, mogu da prenesu i na svoj zahvat, a time i da ugroze druge. Ovim se suštinski ne menja, oni ne gube pravo da se time bave, ali za to moraju biti registrovani kako bi mogli da budu kontrolisani u vršenju ove delatnosti. To je obaveza svih centara koji se bave pa tako treba i tih ličnih, odnosno internih centara. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Zahvaljujem. U potpunosti smo razumeli vaše obrazloženje amandmana koje ste dostavili i u pisanoj formi, ali ovo sada vaše obrazloženje nismo prihvatili iz razloga što smo prihvatili obrazloženje poslanika Rističevića koje je po proceni naših stručnih službi sveobuhvatniji i celishodniji. Dakle, u potpunosti obuhvata ovo što ste rekli, ali je još celishodnije rešenje koje je on ponudio.
Zahvaljujem. Reč ima dr Miroslav Marinković. Izvolite.
Zahvaljujem vam se na razumevanju gospođo ministarko. Međutim, suštinski niste shvatili, određena prava da neko radi neki posao, proizvode i obaveze koje proističu iz tog posla. Time što ste dali nekome pravo da on posluje i iz člana 1. i iz člana 4, ispunjava zdravstvenu ispravnost, niste mu dali pravo da tako nešto proizvodi i stavlja u promet jer ne vrši kontrolu semena. Samo vrši kontrolu životinja. Ovim biste napravili registar onih koji to proizvode i time bi se onemogućile razne koruptivne mere koje se rade davanjem i prodavanjem lokalnom stanovništvu i izbegla mogućnost pojave zaraze. Verujte da sam u pravu. To niste regulisali i nije celishodnije prethodno rešenje i videćete i kasnije, ali bih voleo da pomognem da na ovaj način imate vi potpuno kontrolu nad onim što se radi. Zahvaljujem.
Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Zahvaljujem. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Zbog Raške oblasti sam dužan da obrazložim ovaj amandman. Gospođa ministarka i članovi odbora su bili onog dana nesretnog kada je došlo do pada helikoptera i imali su zahteve stočara da na područjima sa otežanim uslovima rada osemenitelji koji su prošli obuku i koji imaju kvalifikacije da izvrše osemenjavanje, da dobiju pravo da sem svoje stoke to mogu da učine i kod komšije s obzirom da ima sto i nešto sela koja su u devastiranom području i amandmanom je precizirano da to mogu samo ukoliko ovlašćeni izvođač to dozvoli što je bio slučaj u Novom Pazaru. Zbog ljudi i stočara koji žive u tom području koje je veoma osetljivo iz raznih razloga, ja sam u obavezi, bio u obavezi da ovo objasnim. Hvala.
Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jasmina Obradović i Žarko Mićin. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. (Miroslav Marinković, s mesta: Želim po amandmanu gospodina Rističevića.) Ovo je bio amandman gospodina Rističevića. Da li ste želeli da govorite o amandmanu gospodina Rističevića? Izvolite onda. Izvinjavam se. Reč ima dr Miroslav Marinković.
Zahvaljujem se gospodine predsedavajući. Potpuno podržavam obrazloženje i mislim da je celishodno ovakvo rešenje za određene krajeva, delove Srbije koji praktično zbog vremenskih uslova ili loše infrastrukture ne mogu da dobiju adekvatnu zdravstvenu uslugu u pogledu očuvanja zdravstvenog stanja životinja tj. ne dolaze veterinari, pa i korišćenje ovih usluga veštačkog osemenjavanja i to je potpuno u redu. Međutim, ono što smo našim amandmanom na član 20. takođe želeli da pomognemo jeste da s obzirom da se govori o registru u koji se upisuju izvođači osemenjavanja, mi imamo …
Zahvaljujem gospodine Marinkoviću, nemate više vremena. Potrošili ste. Imali ste 45 sekundi. Možete da završite rečenicu, ali vas molim.
Samo da završim rečenicu. Suština je da oni koji već imaju po osnovu Zakona o veterinarstvu pravo na osemenjavanje da uđu u registar. Mislim da je to potpuno opravdano.
Nemate više vreme poslaničke grupe. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jasmina Obradović i Žarko Mićin. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 21. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Marijan Rističević. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jasmina Obradović i Žarko Mićin. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 29. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Marijan Rističević. Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jasmina Obradović i Žarko Mićin. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima dr Miroslav Marinković.
Poštovani predsedavajući, gospođo ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, da ne zaboravim, vi ste najvažniji jer treba da prenesete ovo i svojim sugrađanima koji su vas poslali ovamo. Naša želja je bila da u članu 33. Predloga zakona dodamo jedan stav kojim se pored registra odgajivača autohtonih rasa ustanovi i registar čuvara gena autohtonih rasa. Banka je jedna priča, a ono što je očuvanje genetskih resursa je sasvim druga priča. To znači da za sve vrste životinja se formira banka gena. Za pojedine vrste životinja se čuvaju genetski resursi. Tako recimo rasa Buša koja je autohtona rasa Republike Srbije i nekih okolnih zemalja bivše Republike Jugoslavije je jedna od rasa koje su služile kao osnov za melioraciju i dobijanje najproduktivnijih rasa u Evropi i očuvanje te rase je bitno za našu zemlju, pogotovo zato što je naša. Na sreću Stočarsko-veterinarski centar ima 5.000 doza semena koje čuva i to u vašem obrazloženju kaže da je već regulisano čuvanje banke gena. Međutim, na ovaj način bismo mi i ove druge koji su uspeli da sačuvaju, a da vi o tome ne znate, uključimo u registar i time na pravi način raspolažemo tj. očuvamo genetske resurse bitne i reprezentativne za našu zemlju. Naš cilj nije bio da onemogućimo druge nego da priberemo sve ono što postoji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite, gospođo ministar.
Zahvaljujem. Kada se radi o amandmanu koji ste vi podneli, a koji se odnosi na autohtone rase domaćih životinja, želim da kažem da smo mi, kao što ste i rekli, obrazložili da smo već Zakonom o stočarstvu, prethodnim zakonom, obuhvatili autohtone rase, i ne samo da smo ih kroz zakonske akte dosta dobro koncipirali i dobro tretirali, već i u praktičnom delanju to činimo. Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine izdvaja značajna sredstva koja su opredeljena prema odgajivačima ovih autohtonih rasa. Jer, autohtone rase su u stvari najbolji čuvari gena, mi to dobro znamo, ali da ne pričamo mnogo stručno ovde, pošto verovatno naši poslanici ne bi voleli da slušaju naše stručne rasprave. Znači, očuvanje autohtonih rasa, registar autohtonih rasa je uređen, postoji, vodi se, precizno se vodi evidencija. Ovim zakonom uvodimo i registar odgajivača autohtonih rasa, izdvajamo sredstva i za mnoge autohtone rase smo uspeli da sprečimo njihovo potpuno nestajanje. Znate da su na putu potpunog nestanka bili ne samo buša, nego i podolsko goveče, nego i mangulica i razni sojevi, pramenke, uspevamo prosto da stimulišemo naše odgajivače da ih gaje, da ih očuvaju, jer bez takvog načina i takvog pristupa mi danas ne bismo mogli ni da govorimo o savremenim rasama, mi to dobro znamo kao stručnjaci za ovu oblast. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Gospodine Marinkoviću, nemate više vremena. (Miroslav Marinković: Samo jednu rečenicu, molim vas.) Nemam osnova da vam dam reč. Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Demokratske stranke. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Demokratske stranke. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Demokratske stranke. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 37. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Demokratske stranke. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 41. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 42. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jasmina Obradović i Žarko Mićin. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Milija Miletić. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milija Miletić.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvažena ministarko sa kolegama, kolege poslanici, građani Srbije, zahvalio bih se i Vladi i Ministarstvu poljoprivrede što je prihvatilo moj amandman. Mislim da je ovo prava stvar da na ovaj način pomognemo, usvajanjem ovog amandmana imamo mogućnost da pomognemo i našim ljudima, kao što ste malo pre govorili, u brdsko-planinskom području, gde ima dosta ljudi, ali ne može da ode veterinar, tako da postoji mogućnost da se usvajanjem ovog amandmana obezbedi priplodnjak koji će moći da završava posao za potrebe dalje reprodukcije, a normalno uz to mora taj što ima tog priplodnjaka, uz saglasnost nadležnog ministarstva, odnosno ministra, mora voditi svoj delovodnik, da se zna kako se radi i na koji način se radi. S druge strane, prihvaćeno je i da naziv: „sperme“ bude sada naziv: „seme“, što takođe mislim da je dobro i siguran sam da ćemo i usvajanjem ovog amandmana, a i ostalih amandmana kojima želimo da se poboljša ovaj zakon o stočarstvu, jer smo svedoci da je potreba da se mnogo više ulaže u stočarstvo, da je potreba da to rade lokalne samouprave, da to radi i nadležno ministarstvo, a i Vlada Republike Srbije. Još jednom se zahvaljujem vama na usvajanju ovog amandmana i siguran sam da ćemo imati mogućnosti da svi zajedno damo uvek prednost struci, ovde će veterinari raditi svoj posao. Voleo bih i u narednom periodu da se mnogo više stavlja akcenat na selo, na poljoprivredu, a posebno akcenat na veterinarsku službu, na veterinare, na veterinarske radnike, jer mislim da su oni jedan od stubova nosivosti naše poljoprivrede zbog zdravlja životinja, a gde je zdravlje životinja, tu je i zdravlje ljudi. Hvala vam još jednom na usvajanju ovog amandmana.
Zahvaljujem gospodine Miletiću. Na član 52. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da smo na kraju, u obavezi sam da kažem da Vlada treba da čini sve što je od koristi za stočare. Period koji je za nama je bio jako nepovoljan za stočarstvo. Izgubili smo 800 hiljada goveda od 2000. do 2012. godine, izgubili smo milion i 100 hiljada svinja, izgubili smo 500 hiljada ovaca, izgubili smo vrednost milijardu evra godišnje, kada to uzmemo u vrednost žive vage, prerađeno, izgubili smo dve milijarde. Da plastično opišem samo ono što nisam računao – na sedam miliona kokošaka, koliko imamo manje nego što smo imali 2000. godine, mi dnevno gubimo 500 hiljada evra u proizvodima od jaja, neprerađeno, sedam miliona kokošaka je pet miliona jaja dnevno, što vredi 500 hiljada evra, puta 365 dana, pa vi pogledajte koliki je gubitak, 180 miliona evra, i to neprerađeno. Ukoliko se preradi, to je daleko veća suma. Time sam na plastičan način pokazao kakav je zločin učinjen u prethodnom periodu prema poljoprivredi, posebno prema stočarstvu. SSP i sankcije Rusije i Evrope takođe nam ne idu u korist, ali mislim da, s obzirom na podsticaje koje dajemo, da ćemo pre svega očuvati postojeći stočni fond, a u nekom narednom periodu svi zajedno, govorim svi zajedno, doprineti da se on uveća i da se vrati na ono što je bio do 2000. godine. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Rističeviću. Na član 53. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mr dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima dr Miroslav Marinković. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospođo ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je poslednji amandman koji smo mi podneli i on se odnosi na vreme provođenja, odnosno realizacije ovog zakona. Ono što bih ja želeo da kažem, jeste da posebno priznanje za razvoj stočarstva treba odati veterinarskoj službi koja je, u opasnosti od zaraza i povreda, uspela da očuva stočni fond, koji nije u onom broju koji mi želimo, ali je za to potrebna ozbiljna agrarna politika radi očuvanja toga. Da toga nije bilo, ne bi bilo ni ovolikog broja, jer znamo da smo okruženi i raznim bolestima u zemljama koje se graniče sa nama. Ono što je vrlo važno, što želim da naglasim, jeste da očuvanje gena nije samo čuvanje živih životinja, očuvanje gena je čuvanje njihovih polnih ćelija koje omogućavaju njihovu aplikaciju neograničenu u vremenu i prostoru. Mislim da se to u velikoj meri nije koristilo i nije shvatilo. Smatram da bi u nekoj bližoj budućnosti programi Vlade trebali da idu u pravcu stimulacije korišćenja kvalitetnijih gena, korišćenja onih institucija koje se time bave više decenija, više od pola veka i koje za to imaju ozbiljna priznanja i priznanja pre svega okolnih zemalja. Treba da znamo, takođe, da je Srbija treća evropska simentalska zemlja i ne trebamo da tražimo, kako to ljudi često vole da kažu – da pronađemo toplu vodu, jer znamo mi gde se nalazi rešenje i gde je trasa puta kojim treba da se ide. Želim da zahvalim ministarki na razumevanju za određene amandmane, a pre svega članovima Odbora za poljoprivredu, koji su u istom tekstu podnosili amandmane i omogućili da se one nedoslednosti koje su figurirale isprave. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Reč ima ministar. Izvolite, gospođo ministar.
Zahvaljujem. Prosto želim svima da vam se zahvalim. Posebno želim da se zahvalim predsedniku Odbora za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu i predsedniku Odbora za zaštitu životne sredine, kao i svim narodnim poslanicima koji su uzeli učešća u raspravi o ovim izuzetno važnim zakonima iz oblasti i zaštite životne sredine i poljoprivrede. Svi vi ste svojim diskusijama, svojim predlozima, svojim sugestijama dali doprinos da na najbolji mogući način ove zakone predstavimo i našoj javnosti. Ovo je prilika i da vam se zahvalim i za svu onu podršku koju smo kao Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine imali od vas i u mesecima koji su iza nas, pa, evo, sada još malo se približavamo i drugoj godišnjici. Da nije bilo tako dobre saradnje i vašeg razumevanja, sigurno mi ne bi mogli danas da se pohvalimo sa 22 zakona za 22 meseca. Zbog toga vam se svima zahvaljujem. Zahvaljujem se na konstruktivnim predlozima i verujem da ćemo se svi nakon nekog vremena hvaliti sa onim što smo uradili, sa onim što smo završili i sa onim temeljima koje smo postavili za buduće poslove, projekte, buduće aktivnosti i u poljoprivredi i u zaštiti životne sredine. Tačno je, u pravu je narodni poslanik Marinković, svi smo dali doprinos, i naši stručnjaci u oblasti poljoprivrede, i u oblasti veterine, i u oblasti zaštite životne sredine, svi narodni poslanici i, naravno, Vlada Republike Srbije. Svima vam se još jednom zahvaljujem i nadam se da se vidimo još koji put u ovom sazivu. Hvala puno.
Zahvaljujem, gospođo ministar Snežana Bogosavljević Bošković. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Zahvaljujem se svim narodnim poslanicima. Zahvaljujem se, gospođo ministarka, vama i vašim članovima kabineta. Poštovani narodni poslanici, s obzirom na to da je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem petak, 19. februar 2016. godine, sa početkom u 15 časova i 30 minuta, kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini.
Poštovani narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje, potrebno je da utvrdimo kvorum. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 133 narodna poslanika i da imamo uslove za nastavak rada. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ZAŠTITI ŽIVOTNE SREDINE Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 134, protiv – pet, uzdržanih nema, od ukupno prisutnih 139 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – dvoje, uzdržanih – nema, nije glasalo 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić - Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podnela poslanička grupa Liga socijaldemokrata Vojvodine. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 145 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić - Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 142 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić - Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 142 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman, sa ispravkom, podnela je poslanička grupa Boris Tadić - Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 142 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podnela poslanička grupa Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podnela poslanička grupa Liga socijaldemokrata Vojvodine. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 143 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslaniciZoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 34. amandman je podnela poslanička grupa Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine, u celini. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 143, protiv – tri, uzdržanih – nema, nisu glasala dva narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine. Prelazimo na 2. tačku. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti prirode, u načelu. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 141, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo sedam poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 2. amandman je podnela poslanička grupa Demokratska stranka. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 10. amandman je podnela poslanička grupa Demokratska stranka. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 20. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS, ZZS i ZS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 142 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 21. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS, ZZS i ZS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 142 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 23. amandman je podnela poslanička grupa Demokratska stranka. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 146 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 27. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS, ZZS i ZS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 142 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 28. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS, ZZS i ZS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 146 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 32. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS, ZZS i ZS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 142 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 34. amandman je podnela poslanička grupa Demokratska stranka. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 37. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS, ZZS i ZS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 142 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 41. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS, ZZS i ZS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 142 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 146, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao jedan poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti prirode. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o upravljanju otpadom, u načelu. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 141, protiv – pet, uzdržanih – nema, nije glasao jedan poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Jovanović. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 139 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 145 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Jovanović. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 138 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 148 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o upravljanju otpadom, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 143, protiv – pet, uzdržanih – nema, nije glasao jedan poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o upravljanju otpadom. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o stočarstvu, u načelu. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 142, protiv – pet, uzdržanih – nema, nije glasalo četiri poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podnela poslanička grupa Demokratska stranka. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 151 poslanik. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 2. amandman je podnela poslanička grupa Demokratska stranka. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 150 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 2. amandman sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Marijan Rističević. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 149 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 4. amandman je podnela poslanička grupa Demokratska stranka. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 151 poslanik. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 4. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS, ZZS i ZS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 145 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 5. amandman sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Marijan Rističević. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 5. amandman je podnela poslanička grupa Demokratska stranka. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 150 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 7. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS, ZZS i ZS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 145 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 8. amandman sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Marijan Rističević. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 8. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS, ZZS i ZS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 145 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 14. amandman je podnela poslanička grupa Demokratska stranka. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 150 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 15. amandman je podnela Poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 150 poslanika. Nije prihvaćen amandman. Na član 15. amandman je podneo Marijan Rističević. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – jedan, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 149 poslanika. Nije prihvaćen amandman. Na član 15. amandman je podnela Poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS - ZS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – pet, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 146 poslanika. Nije prihvaćen amandman. Na član 16. amandman je podnela Poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasao 151 poslanik. Nije prihvaćen amandman. Na član 16. amandman je podnela Poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS - ZS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – pet, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 146 poslanika. Nije prihvaćen amandman. Na član 17. amandman je podnela Poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasao 151 poslanik. Nije prihvaćen amandman. Na član 17. amandman je podneo Marijan Rističević. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – jedan, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 150 poslanika. Nije prihvaćen amandman. Na član 18. amandman je podnela Poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 152 poslanika. Nije prihvaćen amandman. Na član 18. amandman, sa ispravkom, podneo je Marijan Rističević. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – jedan, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasao 151 poslanik. Nije prihvaćen amandman. Na član 19. amandman je podnela Poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasao 151 poslanik. Nije prihvaćen amandman. Na član 19. amandman je podneo Marijan Rističević. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – jedan, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 150 poslanika. Nije prihvaćen amandman. Na član 19. amandman, sa ispravkom, je podnela Poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS - ZS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – pet, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 147 poslanika. Nije prihvaćen amandman. Na član 20. amandman je podnela Poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS - ZS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – četiri, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 148 poslanika. Nije prihvaćen amandman. Na član 21. amandman, sa ispravkom, podneo je Marijan Rističević. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – jedan, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasao 151 poslanik. Nije prihvaćen amandman. Na član 23. amandman je podnela Poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasao 151 poslanik. Nije prihvaćen amandman. Na član 26. amandman je podneo Marijan Rističević. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – dva, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 150 poslanika. Nije prihvaćen amandman. Na član 29. amandman, sa ispravkom, podneo je Marijan Rističević. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – jedan, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasao 151 poslanik. Nije prihvaćen amandman. Na član 33. amandman je podnela Poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 152 poslanika. Nije prihvaćen amandman. Na član 33. amandman je podnela Poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS - ZS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – četiri, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 148 poslanika. Nije prihvaćen amandman. Na član 34. amandman je podnela Poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 152 poslanika. Nije prihvaćen amandman. Na član 35. amandman je podnela Poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 152 poslanika. Nije prihvaćen amandman. Na član 36. amandman je podnela Poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 152 poslanika. Nije prihvaćen amandman. Na član 37. amandman je podneo Marijan Rističević. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasao 151 poslanik. Nije prihvaćen amandman. Na član 37. amandman je podnela Poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasao 151 poslanik. Nije prihvaćen amandman. Na član 38. amandman je podneo Marijan Rističević. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasao 151 poslanik. Nije prihvaćen amandman. Na član 41. amandman, sa ispravkom, podneo je Marijan Rističević. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – jedan, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 150 poslanika. Nije prihvaćen amandman. Na član 52. amandman je podneo Marijan Rističević. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – jedan, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 150 poslanika. Nije prihvaćen amandman. Na član 53. amandman je podnela Poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS - ZS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – tri, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 148 poslanika. Nije prihvaćen amandman. Poštovani narodni poslanici, dobila sam obaveštenje Narodne skupštine da je usvajanjem više amandmana na tekst Predloga zakona nastupila situacija iz člana 165. Poslovnika Narodne skupštine, odnosno da je usled usvajanja tih amandmana, nastala potreba da nadležni odbor podnese novi amandman kojim se vrši usaglašavanje usvojenih amandmana međusobno, kao i sa tekstom Predloga zakona. Radi toga, određujem pauzu u trajanju od osam minuta i molim da se odmah sastanu Odbor za poljoprivredu, šumarstvoi vodoprivredu i Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo i podnesu potreban amandman, odnosno izveštaj. Molim predstavnika Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo da krene sa radom. Hvala. [[Posle pauze]] Nastavljamo sa radom. Pre nego što nastavimo sa odlučivanjem potrebno je da utvrdimo kvorum. Molim da ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutan 131 narodni poslanik, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Dostavljen vam je amandman Odbora za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu i izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Na osnovu člana 165. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 49. doda novi član 49a. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 139, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo dvoje narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 138, protiv – tri, uzdržanih – nema, nema poslanika koji nisu glasali. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o stočarstvu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 137, protiv – tri, uzdržanih – nema, nije glasao jedan narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o stočarstvu. Prelazimo na odlučivanje o tački 5. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju amandmana na Konvenciju o proceni uticaja na životnu sredinu u prekograničnom kontekstu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 140, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Izmena i dopuna Konvencije o fizičkoj zaštiti nuklearnog materijala, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 140, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Imamo jednu povredu Poslovnika. Narodni poslanik Zoran Živković, na sednici 17. februara 2016. godine, u 16.19 časova ukazao je na povredu člana 103. Poslovnika. Molim vas da se izjasnite da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – pet, uzdržanih – nema, nije glasalo 130 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje i odlučivanje o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem sednicu Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini.