Zahvaljujem se dr Orliću. Uvažene kolege, poštovani građani Srbije, postaviću nekoliko pitanja, pošto je sada veoma aktuelna priča vezana za zaštitu životne sredine, sredina koja sutra daje budućnost svim našim mladim ljudima da ostanu, Ministarstvu za životnu sredinu i ekologiju. Konkretno pitanje, pošto sam o tome više puta govorio u prethodnim zasedanjima i u prethodnom mandatu, govorio sam i tražio da se reše problemi u Elektronskoj industriji u Nišu, koja se svojevremeno, u prošlom veku, imala blizu 30 hiljada radnika. Preko 70 hektara površine zauzima taj kompleks EI u Nišu. Moje pitanje jeste konkretno vezano, pošto ima dosta velikog broja radioaktivnih gromobrana u samom kompleksu EI Niš, a i u samom Nišu, a ima ih i u Svrljigu, ima ih i u Aleksincu i u još nekim mestima, pošto je to veliki problem, još jednom pitam - kada će se obezbediti sredstva da se demontiraju ti radioaktivni gromobrani, da se to stavi van funkcije i normalno da to uradimo zbog zdravlja svih građana na teritoriji Nišavskog okruga, a i šire, ukoliko ih ima još negde? Jedna od bitnih stvari, koje se tiču ljudi koji žive na teritoriji grada Niša, na teritoriji Niškog okruga, jeste, pominjem ponovo, i govorim o EI, pošto je tamo bilo veliko broja ljudi, preko 20 hiljada ljudi je radilo u toj fabrici, a bilo je ukupno 28 hiljada radnika, imali smo dosta zapaljivih materija. Konkretno, boca sa opasnim gasovima, najopasniji su ksilan i fosfin, koji su samozapaljivi i eksplozivni, a ima dve boce koje se nalaze baš u delu elektronske industrije, a svi znamo da te boce moraju da se servisiraju najmanje jednom u šest meseci, da se to proverava, da ne dođe do eksplozije. Inače, od 1999. godine prošlog veka se to ne radi. Moje pitanje – kada će se te boce sa tim zapaljivim sredstvima odatle pomeriti, da se evakuišu i da sutra ne dođemo u situaciju da ne dođe do nekih neželjenih posledica, koje bi bile pogubne za ljude koji tu rade, odnosno za sve ljude na teritoriji grada Niša? Još nešto. Za vreme kada je Elektronska industrija u Nišu radila rađena je galvanizacija. Ta otpadna voda i sada postoji u tim bazenima koji su podzemni, koji se nalaze na višim delovima, a ispod su reni bunari, ispod je Nišava. Zbog toga, moje pitanje – kada će se i to eliminisati, evakuisati, da ne dođemo u situaciju da dođe do zagađenja vode i dođe do nekog trovanja? Ovo nije da nekog želim da plašim. Samo želim da se to što pre uradi, da nadležno ministarstvo, da agencija koja to treba da uradi, da se obezbede sredstva da se iz Elektronske industrije to evakuiše, da se pomeri, da se što pre uradi, kako ne bi došli u neželjenu situaciju. Inače, trenutno u tom delu Elektronske industrije radi preko 3.000 radnika. Mislim da je to veoma bitno. Potrebno je što pre to da uradimo, a da se ne ponavljam, sve to treba uraditi zbog zaštite ljudi, zato što u tom delu u vodotoku reke Nišave ljudi sade bašte i rade puno drugih stvari koje su bitne za život svih građana Niša. Moje pitanje jeste usmereno nadležnom Ministarstvu za zaštitu životne sredine i agenciji i očekujem da će to biti rešeno u saradnji sa ljudima koji vode Niš. Znam da su nekada bila izdvojena sredstva, da je nešto trebalo da se uradi, ali to nije urađeno. Mislim da je potrebno da se uđe u postupak promene zakona, konkretno vezano za ove radioaktivne gromobrane, jer ti radioaktivni gromobrani se nalaze na delovima stambenih objekata, stambenih zgrada, nalaze se i u delovima Elektronske industrije i nekim drugim objektima koji su u stečajnom postupku, koji nisu privatizovani, koji nemaju svog vlasnika, a u zakonu piše gde se nalazi radioaktivni gromobran taj je dužan da taj gromobran skloni, odnosno da ga ukloni. To iziskuje dosta velika sredstva. Bilo bi bitno da to uradimo što pre, da se uđe u posao promene tog zakona. Sa ovog mesta još jednom apelujem i pozivam sve nadležne da to rešimo za dobrobit građana koji žive na teritoriji Nišavskog okruga, a normalno i šire. Hvala još jednom.
Hvala gospodine Miletiću. Reč ima potpredsednik Skupštine, Stefan Krkobabić.
Zahvaljujem potpredsedniče Orliću. Uvaženi potpredsednici, kolege narodni poslanici, postavio bih pitanje Ministarstvu za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, Ministarstvu privrede i Ministarstvu finansija. Pitanja su vezana za oblast socijalnog preduzetništva i kada možemo da očekujemo usvajanje Zakona o socijalnom preduzetništvu i na koji način će država podstaći pokretanje socijalnih preduzeća i zapošljavanje najugroženijih kategorija stanovništva? Koliko je značajno usvajanje Zakona o socijalnom preduzetništvu za našu državu mi iz PUPS-a govorimo evo već deceniju, tačnije od 2011. godine kada je PUPS insistirao da dobijemo takav zakon koji će pomoći da ugrožene i najranjivije kategorije stanovništva brže i jednostavnije dobiju posao kako bi se trajno rešilo pitanje njihove egzistencije. Socijalno preduzetništvo pripada oblasti koja je od javnog interesa i njegova uloga je da stvori i nove mogućnosti za rešavanje socijalnih, ekonomskih i drugih problema teže zapošljivih lica i njihovih zajednica. Teže zapošljiva lica su ona kojima je potrebna naša pomoć i podrška za samostalan i produktivan život radi savladavanja socijalnih, materijalnih i životnih teškoća, a koja su radno sposobna. O kolikom broju ljudi se radi najbolje govore podaci samo za grad Beograd u kome živi oko 100 hiljada osoba sa invaliditetom i isto toliko primalaca socijalne pomoći. Socijalno preduzetništvo je deo socijalne ekonomije i to je onaj vid preduzetništva u kome se socijalni problemi rešavaju upotrebom preduzetničkih principa. Mi iz Poslaničke grupe PUPS „Tri P“ smatramo da je to i najefikasniji kanal za rešavanje najvažnijih egzistencionalnih problema svih ranjivih manjinskih grupa našeg društva. Takođe, socijalno preduzetništvo je inovativan način da ljudi kroz svoj rad udruživanjem i korišćenjem održivog biznis modela reše različite ekonomske, obrazovne, zdravstvene i ekološke probleme u zajednici u kojoj žive. Socijalno preduzeće je biznis koje posluje sa idejom da kroz zaradu koju ostvari putem prodaje proizvoda ili usluga ispuni jasnu socijalnu misiju. Nekoliko je pravaca u kojima se može razvijati socijalno preduzetništvo – u vidu socijalno solidarnih preduzeća, socijalno inovativnih preduzeća i zaštitnih radionica, ali i u oblasti zelene ekonomije i energetike. Socijalna preduzeća pored značaja koje imaju za razvoj privrede Srbije imaju izuzetno važno društvenu ulogu u rešavanju socijalnih pitanja. Osim zakonske regulative neophodna je uloga države u razvoju socijalnog preduzetništva i ustupanje nekih državnih resursa, kao što su napuštene fabrike, napuštene kancelarije, napušteno poljoprivredno zemljište koje niko ne koristi i da se to prepusti sektoru socijalnog preduzetništva. Bitne su i mere kao što je obezbeđivanje početnih finansijskih sredstava i podsticajnih kredita. Stav naše poslaničke grupe je da postojeći Zakon o socijalnoj karti ne može da reši brojne probleme siromašnih građana. Budžetska sredstva za socijalnu zaštitu jesu velika, ali su ipak ograničena jer je broj korisnika veliki. Zato mislimo da je rešenje upravo u razvoju socijalnog preduzetništva i da iskoristimo pozitivna iskustva iz EU. Naime, na teritoriji 27 članica zemalja EU u oblasti socijalnog preduzetništva i socijalne ekonomije radi 14,5 miliona ljudi što čini čak 6,5% radno sposobnog stanovništva. Njihov doprinos u bruto društvenom proizvodu je 11%, svako četvrto novoosnovano preduzeće u EU potpada pod kategoriju socijalno. Država mora da stimuliše ova preduzeća, bez obzira da li je njihov osnivač Republika Srbija, lokalna samouprava, privredno društvo ili udruženje građana da zapošljavaju ova teže zapošljiva lica tako što bi im smanjila PDV, poreze i doprinose za zaposlene, čime bi takva preduzeća bila konkurentnija na tržištu. Osim zakonske regulative koja bi regulisala rad socijalnih preduzeća, potrebna su i podsticajna finansijska sredstva kako bi takva preduzeća mogla da opstanu pored onih čiji je glavni cilj isključivo profit. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine Krkobabiću. Reč ima Nina Pavićević.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvažene kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, svoje današnje pitanje uputila bih Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture. „Železnice Srbije“ imaju dugu tradiciju, prva moderna pruga izgrađena je 1884. godine na relaciji Beograd – Niš. Grad Niš je pored Beograda i danas najveći železnički čvor sa pet železničkih linija i tu prolaze dva panevropska koridora i to Koridor 10 sa svojim krakovima. Srbija i Moravska dolina su idealna spona između istoka i zapada tj. između Grčke i Male Azije sa ostatkom Evrope kao najlakši prohodni put. Srbija nažalost je više decenija zapuštala železnički saobraćaj, a razlozi su bili različiti. Jedan od njih je svakako dotrajalost železničke infrastrukture. Ali, ne treba zaboraviti da je železnica uz autoputeve važan saobraćajni resurs Srbije, koja je tranzitna zemlja i može značajno da prihoduje od svojih saobraćajnih koridora, kako direktno, tako i indirektno. Da bi železnica ponovo našla svoje mesto mora se modernizovati. Pruga do Niša, preko Pirota, do Bugarske granice je jednokolosečna, u jednom delu prolazi kroz Niš i deli grad na dva dela, tako što dve opštine ostaju sa jedne strane, a ostale tri na drugoj strani. Postoji oko pedesetak pružnih prelaza, što usporava saobraćaj, kako železnički tako i drumski, a naročito je ugrožena bezbednost do sada je zabeleženo više desetina žrtava. U zadnjih dvadesetak godina radi se na izmeštanju pruge, posebno na poslovima eksproprijacije zemljišta, koje koliko mi je poznato je pri kraju, ali pruga je i dalje tu gde je bila i još uvek se ne zna kada će biti izmeštena, zbog stalnih pomeranja rokova završetka obilaznica. Ovaj problem pokušavaju da reše sve dosadašnje vlasti u gradu Nišu, iako je u pitanju projekat od nacionalnog značaja. Da podsetim da je i predsednik Srbije najavio početak radova na rekonstrukciji i modernizacije železničke deonice Niš – Preševo, što potvrđuje da je Niški železnički čvor najaktuelniji projekat na toj magistrali. Završetak obilaznice, odnosno izmeštanje pruge iz samog centra grada Niša poboljšalo bi uslove života građana, a naročito bezbednost u saobraćaju, dok bi kvalitet i brzina transporta bili povećani, a bilo bi i skraćeno vreme puta. Obilaznica je planirana u dužini od 22 kilometra i trebalo bi da bude elektrificirana. Istina, izmeštanje pruge zahteva dosta rušenja kako stambenih, tako i poslovnih objekata, kao i druge postojeće infrastrukture i zbog dugogodišnjeg odlaganja i pomeranja rokova za završetak obilaznice oko Niša, koja je neophodna ovom velikom gradskom i saobraćajnom centru, želim da uputim pitanje Ministarstvu saobraćaja - kada se planira početak radova na izmeštanju postojeće pruge i izgradnja železničke obilaznice oko Niša, za šta su predviđena i određena sredstva u budžetu Republike Srbije i za ovu godinu? U vezi s tim drugo pitanje bi bilo - kada se planira potpuni završetak ovog projekta? Zahvaljujem.
Hvala gospođo Pavićević. Reč ima Aleksandar Pavićević.
Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, ja danas u svom pitanju imam dva dela i nadam se poštovani predsedavajući, da neću prekoračiti vreme, uzimajući u obzir da je potrebno dosta vremena kako bi ove teme adekvatno sa građanima podelio i obradio. Prva tema tiče se bezbednosti predsednika Aleksandra Vučića i zaštite njegovih ljudskih prava. Naime, danas je četvrtak, ukupno sedam dana traje brutalna kampanja protiv Aleksandra Vučića i njegove porodice u kojoj određeni mediji, pod direktnom kontrolom Dragana Đilasa, kao aksiom i kao glavno oružje u tom obračunu koriste lažni iskaz ljudi koji su osumnjičeni za najmonstruoznije zločine. Naime, lažni iskazi Veljka Belivuka i Miljkovića iz zatvora u kojima se predsednik Aleksandar Vučić zajedno sa Aleksandrom Vulinom i Darkom Glišićem dovodi u nekakav kontekst tog njihovog mafijaškog klana, koristi se samo kako bi se destabilizovala naša zemlja i kako bi pokušali da se izazovu neki nemiri u kojima bi Dragan Đilas video svoju šansu i za sebe ugrabio novu priliku da se dočepa vlasti i da nastavi sa svojim besomučnim bogaćenjem. Ja postavljam pitanje – da li strukture bezbednosti, ali i svi nadležni organi uzimaju sve ovo u obzir i da li vode računa o zaštiti pre svega bezbednosti Aleksandra Vučića i njegove porodice, ali isto tako i Danila Vučića koji je na najgrublji način povezan ovim lažnim iskazom? Postavljam to pitanje i ovo nije prvi put kada u plenumu diskutujemo o tome, ali sada moramo zaista da posvetimo računa posebno o tim temama, jer je ovo satanizacija i kriminalizacija predsednika Aleksandra Vučića, a sve sa ciljem da ne daj Bože, ako se nešto desi njemu ili njegovoj porodici građani dođu u situaciju da kažu – pa dobro, tako nešto se i očekivalo. Takođe postavljam pitanje poštovanja njihovih ljudskih prava, jer već sedam dana imamo koje kakve emisije, natpise u medijima, pod direktnom kontrolom Dragana Đilasa gde se lažni iskazi ovih mafijaša i monstruma koji su počinili najgora moguća krivična dela, gde sekli, tranžirali ljudi, mleli ih u mašinama, uzimaju kao istina. Naglašavam posebno da govorim o ljudskim pravima iz prostog razloga što smo prethodnih nekoliko dana svedoci da u tim istim medijima pod kontrolom Dragana Đilasa se govori o tome da li se poštuju ljudska prava tih osumnjičenih. Naime, u javnosti se pojavio deo razgovora, transkript u kome se jasno može videti kako njihov advokat Lazarević njih nagovara i diktira im šta da rade i kako sve lažno da optužuju predsednika Aleksandra Vučića i dolazite u paradoksalnu situaciju. Prvo, Lazarević kaže da to nije istina i da se ništa od toga nije desilo, a onda u istom tom danu oni govore kako su im ugrožena ljudska prava, jer je taj razgovor prisluškivan ili kako je već došlo do iznošenja tih informacija. Sada me zanima da li će neko konačno u našoj zemlji zaštiti ljudska prava i predsednika Aleksandra Vučića i njegove porodice, kao što se oni zalažu za zaštitu ljudskih prava ovih monstruma. Moje druge pitanje, poštovani predsedavajući može se odnositi na vas, gospodina Odalovića ili predstavnike stručne službe Skupštine Srbije. Naime, danas, ali i poslednjih dana je aktuelna tema genocida u Srebrenici tzv. genocida, nečega što se nije desilo i svesni smo kakav pritisak usvajanja razno raznih rezolucija u okolnim zemljama izaziva pritisak na našu zemlju baš u trenutku kada smo konačno dostigli neki ekonomski vrhunac kada je naša zemlja konačno nezavisna i jaka, stabilna i kada napredujemo u svakom pogledu i smislu. Usvajanjem takvih rezolucija vrši se jedna posebna kampanja i pritisak na Aleksandra Vučića, ali i na našu zemlju. Kada to rade zemlje iz našeg okruženja nije ništa neočekivano ili čudno, jer znate, nikome ne odgovara jaka, moćna i napredna Srbija. Međutim, kada to rade ljudi iz naše zemlje, autošovinisti koji na taj način žele da bace ljagu na našu zemlju, a pretenduju da dođu na vlast ili se vrate na vlast, onda to izaziva neki drugi oblik i jedan drugi osvrt. Konkretno moj zahtev i molba je, poštovani predsedavajući, pokušavao sam na sajtu Skupštine Srbije da nađem dokument koji je podnela između ostalog i Marinika Tepić, predlog rezolucije o genocidu u Srebrenici. Ovaj predlog je podnet 2016. godine i bilo mi je potrebno više vremena da nađem u arhivi na sajtu. Zašto je ovo jako bitno? Poštovani narodni poslanici, pre svega građani Srbije, poslednjih nedelja i meseci smo svedoci da Marinika Tepić pokušava sve nas da obmane, slaže i da nešto što je uradila, malo zakamuflira. Naime, ona sada izjavljuje da u ovom predlogu rezolucije o genocidu se traži odgovornost pojedinaca, a nikako naroda. Toliko je drska u svom izlaganju da čak govori i novinarima, ali i zainteresovanim građanima da smo bili u prilici samo da vidimo prvu stranu. Dakle, da nismo bili u prilici da vidimo sve ono što sto u obrazloženju. Radi javnosti, radi svih građana, ono što se nalazi iza ovoga je još gore. Dakle, tu je nabrojano 11 tačaka. U prvoj tački se kaže - najoštrije se osuđuje genocid u Srebrenici, dakle, i on ima aksiom, kao što to rade u Đilasovim medijima, osuđuje se svako poricanje ovog genocida. Poštovani narodni poslanici i građani Srbije, ovo je identično onim rezolucijama koje se usvajaju u ovom periodu u okolnim zemljama. Ovo je identično onome o čemu smo juče diskutovali što se traži u Republici Srpskoj i BiH, da se uhapsi svako ko kaže da u Srebrenici nije bio genocid, a nije bio. Ono što posebno zabrinjava, jeste da se u više navrata koristi termin „narod“, odgovornost pojedinaca se ovde nigde ne nalazi. Posebno, sa čime i završavam, izvinjavam se predsedavajući, u tački 11, molim vas da obratite pažnju na ovo, zauzima se stav da kršenje ljudskih i manjinskih prava mogu biti rani pokazatelji mogućnosti novih genocida. Dakle, na ovaj način Marinika Tepić sada stavlja akcenat da ćemo u nekom narednom periodu, kršeći ne znam kakva prava manjina, a složićete se sa mnom da su prava manjina u našoj zemlji nikada veća, Srbija opet počiniti neki genocid. Za sam kraj, sa time ću zaključiti, ja vas molim poštovani predsedavajući, gospodine Odaloviću, da ukoliko nismo u prilici da ovo negde na vidnije mesto na sajtu istaknemo, molim vas da narodnim poslanicima ovo umnožite, da podelite svakom od nas, kako bi svako od nas imao ovo u svojim rukama i mogao da pokaže građanima kakve su vrednosti, kako danas vidi Srbiju i Marinika Tepić i Dragan Đilas i Boris Tadić. Za sam kraj, imam da poručim i njima, ali i pojedinima u regionu, u Evropi, svetu, da obrate pažnju na tri činjenice i da sa te tri činjenice moraju da se pomire koliko god im to bilo teško. Kosovo je Srbija, u Srebrenici nije bio genocid, Srbija ide napred. Hvala vam, i živela Srbija.
Hvala, gospodine Mirkoviću. Što se tiče vašeg poslednjeg pitanja, s obzirom da je bilo upućeno meni, na veb sajtu Narodne skupštine, u odeljku gde se nalazi arhiva akata koja su bila predata Narodnoj skupštini u bilo kom trenutku, dakle akti u proceduri, mislim da su ostala akta u pitanju. Kada pogledate arhivu saziva, i ovo govorim da bih dao obrazloženje na koji način građani Srbije mogu da dođu do tog dokumenta o kom ste govorili vi, ali i bilo kog drugog. Kada pogledate prethodni saziv, onaj iz 2016. do 2020. godine, na spisku može da se uradi čak i pretraga po imenu i prezimenu podnosioca, pronaći će se svi akti koji su u bilo kom trenutku predati. Dakle, uključujući i taj Predlog rezolucije o kom ste vi sada govorili u kompletnom tekstu uključujući i sam sadržaj o kom ste govorili upravo i gde se zaista nalaze sve ove stvari koje ste vi naveli. Svaki građanin ove zemlje može da na taj način dođe do samog dokumenta, a naravno svaki narodni poslanik, ukoliko to želi, može se obratiti generalnom sekretarijatu i biće mu dostavljena kopija u papirnoj formi. Dakle, ako je vaše pitanje bilo, da li su trajno zapisani i evidentirani svi tragovi samih postupaka, svakako postupaka koji nisu na ponos onima koji su ih preduzimali, budite bez brige, sve je trajno evidentirano i izloženo na uvid našem narodnu. Nalazi se na sajtu Narodne skupštine. Pošto sve više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, mi nastavljamo sa radom. Saglasno članu 27, 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika, obaveštavam vas da ćemo danas raditi i nakon 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština usvoji zakone iz današnje procedure. Prelazimo na jedinstveni pretres o 3. tački dnevnog reda. Saglasno članu 90. stav 1. obaveštavam vas da su pozvani da prisustvuju: Siniša Mali, ministar finansija, Tatjana Matić, ministar trgovine, turizma i telekomunikacija, Danijela Vazura, državni sekretar i Tatjana Stanić, viši savetnik u Ministarstvu finansija. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 170. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Odluke Zajedničkog komiteta Sporazuma o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi broj 1/2021 o izmeni Aneksa 4 Sporazuma o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi (CEFTA 2006), kojim se utvrđuje Protokol o definiciji pojma "proizvodi sa poreklom" i metode administrativne saradnje iz člana 14. stavovi 1. i 3. i ukidanju i zameni Odluka Zajedničkog komiteta Sporazuma o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi br. 3/2013 i 3/2015. Da li predstavnici predlagača žele reč? (Da) Reč ima ministarka Tatjana Matić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovani predsedavajući, poštovani narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, pred vama se danas nalazi Predlog zakona o potvrđivanju Odluke Zajedničkog komiteta Sporazuma o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi br. 1/2001, o izmeni Aneksa 4 Sporazuma o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi, skraćenica CEFTA 2006, kojim se utvrđuje Protokol o definiciji pojma "proizvodi sa poreklom" i metode administrativne saradnje iz člana 14. stava 1. i 3. i ukidanju i zameni Odluka Zajedničkog komiteta Sporazuma o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi br. 3/2013 i 3/2015. Ovim zakonom se zapravo potvrđuje odluka Zajedničkog komiteta Sporazuma o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi br. 1/2001, o izmeni Aneksa 4 Sporazuma, kojim se utvrđuje Protokol o definiciji pojma "proizvodi sa poreklom" i metode administrativne saradnje iz člana 14. stav 1. i 3. i ukidanju i zameni odluka Zajedničkog komiteta u daljem tekstu Odluka CEFTA 3K. Tekst Odluke CEFTA 3K je prihvaćeni i na sednici Vlade Republike Srbije, koja je održana 16. juna 2021. godine. Ovom odlukom koja je usvojena 21. juna 2021. godine u Skoplju u prisustvu svih predstavnika CEFTA strana. Razlozi za usvajanje ove odluke se ogledaju pre svega u implementaciji novog seta pravila o poreklu robe sadržanog u aneksu koji ide uz ovu odluku, u prilogu pod a, označeno pod slovom - a, gde je u članu 1. predviđeno da se u svrhu sprovođenja sporazuma primenjuju odredbe Regionalne konvencije o pan-evro-mediteranskim preferencijalnim pravilima o poreklu, tzv. PEM konvencije, i obezbeđuje se dinamična veza sa PEM konvencijom tako da se uvek poziva na poslednju verziju koja je na snazi, dok član 2. predviđa pravila o poreklu robe koja se alternativno primenjuje i na bilateralnoj i prelaznoj osnovi pored važećih pravila sadržanih u PEM konvenciji do završetka i stupanja na snagu revidirane PEM konvencije. U pogledu preferencijalne trgovine, pravila koja će se alternativno primenjivati ovim sporazumom u najvećoj meri obuhvataju interese naše zemlje, kao i interese svih naših trgovinskih partnera u zoni slobodne trgovine. Stoga je ovo od višestrukog ekonomskog značaja za našu privredu, pre svega u pogledu njene konkurentnosti i izjednačavanja uslova za poslovanje na međunarodnom tržištu. Poštovani poslanici, sigurna sam da ćemo danas kao i uvek imati konstruktivnu raspravu i nadam se da ćete u danu za glasanje podržati predloženo zakonsko rešenje. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem ministarki. Dame i gospodo narodni poslanici, samo kratko obaveštenje. Danas tokom 13.30 časova očekujemo polaganje zakletve Republičkog javnog tužioca, pauzu od 14.00 do 16.00 časova nakon čega nastupa deo sednice kada postavljamo pitanja Vladi, nakon 19.00 časova očekujemo glasanje, kako biste mogli da planirate svoje današnje obaveze. Da li reč žele predstavnici nadležnih odbora? (Da) Reč ima, ispred Odbora za finansije, Aleksandra Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi predsedavajući, poštovana ministarko, kolege poslanici, na 39. sednici 22. jula ove godine imali smo prilike da čujemo od predstavnika Ministarstva finansija, koji se bave ovim sporazumima, da je u stvari uvođenje novog seta pravila ovde danas na dnevnom redu, ali će privredni subjekti imati mogućnost da se izjasne za sada o kojim će pravilima da se, o poreklu robe, izjasne kada vrše prelaz preko granica i kada imaju određenu dokumentaciju. Ono što je važno jeste da se očekuje još promena SSP-a za usklađivanje sa ovim sporazumom CEFTA. Treba reći da je CEFTA trgovinski sporazum koji je osnovan još 1992. godine između sedam zemalja. Ono što je najvažnije, to je da ove zemlje koje su danas sastavni deo ovog sporazuma praktično su zemlje koje su najvažnije, a Srbija je jedna, naravno, od najvažnijih, koje kreiraju tu regionalnu trgovinsku politiku. I, ono što je najvažnije, to je da je taj novi predlog pravila o poreklu proizvoda u stvari deo kojim je Srbija učestvovala u pravljenju ovog protokola i promeni, što je jako važno, jer smo mi svoje državne interese, koji nam daju veću konkurentnost naših proizvoda, implementirali u ove protokole, ali to važi, naravno, i za one druge potpisnice ovog sporazuma. Tako da, ono što danas govorimo imali smo prilike isto i kada je u pitanju bio sporazum EFTA prethodne nedelje da čujemo, takođe usklađivanje tih protokola i mislimo da je to velika mogućnost za nas da na adekvatan način zaista dobro sarađujemo i sa istokom i sa zapadom, sa svim ekonomskim delovima sveta za koje naša roba nalazi svoju krajnju destinaciju i profit. Hvala.
Zahvaljujem se predsednici Odbora za finansije. Pošto nemamo više prijavljenih predstavnika odbora, prelazimo na predsednike poslaničkih grupa. Reč ima potpredsednik Narodne skupštine, akademik Muamer Zukorlić.
Poštovana potpredsednice Narodne skupštine, predsedavajuća, uvažena ministrice sa saradnicom, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, temu porekla proizvoda kroz ovaj sporazum sa jedne druge tačke gledišta smo već tretirali pre nekih desetak dana. Tada sam zapravo imao diskusiju u kojoj sam naglasio važnost originalnosti porekla proizvoda, ukazujući na to da se ne radi o običnom tehničkom pitanju, već da je zapravo insistiranje na poreklu proizvoda nešto više od samog proceduralnog pitanja koje se tiče trgovine. Dakle, radi se o intenciji da se one zemlje koje žele sebe profilirati ozbiljnim posvete sopstvenim proizvodima, odnosno posvete originalnosti proizvoda, jer sve što u svetu vidimo ili je original ili je plagijat, ili je nešto što je autentično ili je prepis, bilo da su u pitanju proizvodi, bilo da su u pitanju nematerijalne stvari. Danas imamo i vrlo aktuelnu temu raznih oblika inflacije u vrednosnim aspektima, uključujući znanje i obrazovanje, pa danas i kada je u pitanju diploma i kada su u pitanju razni sertifikati, priznanja akademska, stručna, ključna je razlika da li je nešto autentično ili je falsifikat, da li je nešto originalno ili je ono prepis. Dakle, u tom pogledu ova tema je i dalje važna i ono što ona zaslužuje jeste potenciranje na tome da naša zemlja, koja se hvala Bogu nalazi na geografskoj poziciji koja se po kategorizaciji kvaliteta prostora za življenje tretira prvom kategorijom. Svet je na neki način po toj kategorizaciji podeljen na pet kategorija i imate kategoriju A ili prvu kategoriju koja je ocenjena odličnom u pogledu uslova za življenje. Kada uzmete u obzir i klimatske i sve druge uslove, kvalitet zemlje, razne okolnosti koje utiču na život, zapravo naša zemlja i ovaj širi prostor se nalaze u prvoj kategoriji, a to znači prostor idealan za život. Između ostalog, kvalitet zemlje je takav da na tom prostoru samo je pitanje da li želite da radite i da li želite da elementarno znanje iskoristite kako bi taj vaš rad dobio svoje efekte. Drugim rečima, na našem prostoru, na prostoru našeg življenja je moguće proizvoditi jako mnogo originalnih, autentičnih proizvoda, odnosno proizvodi koji mogu imati poreklo na prostoru na kome zapravo živimo. Naravno, pojam „poreklo“ se u kontekstu naše teme tiče proizvoda. Međutim, pojam „poreklo“ je značajniji od samih proizvoda. Vi znate koliko puno možete da čujete po pitanju porekla kada su u pitanju razni oblici identiteta, uključujući i nacionalni identitet, koliko je važno poreklo, koliko su bitne etnogeneze. Nisu one jedine, nisu one presude, ali u pogledu ophođenja našeg ličnog prema poreklu. Zapravo, i tu ćete naći dva pristupa. Kada imate čime da se ponosite, onda potencirate poreklo. Kada imate dedu, pradedu ili bilo koga u genezi svoje prošlosti, odnosno svoga porekla čime se ponosite, a ponosite se originalnošću, kvalitetom, onda vi tada potencirate da je vaš taj u genezi bio to, bio takav, postigao to, imao te kvalitete, vršio takvu i takvu ulogu u prošlosti, u istoriji za svoj narod, za određene vrednosti itd, onda se ponosite time. Ukoliko to nemate ili ukoliko nemate čime da se ponosite, onda ne potencirate poreklo, nego pokušavate da to nadoknadite sa nečim drugim. Dakle, ukoliko imate u rukama original, vi se ne bojite da ga pokažete. Ukoliko nemate u rukama original, nego imate falsifikat, vi želite da to protekne bez pokazivanja, bilo da je u pitanju falsifikovani novac, bilo da je u pitanju falsifikovani dokument ili pasoš za prelazak granice. Kada neko prelazi granicu sa falsifikovanim pasošem, njemu se žuri preko granice, što pre da prođe kontrolu, jer ako onaj službenik koji proverava autentičnost pasoša zagleda više postoji rizik da otkrije falsifikat. Dakle, onaj ko nema original on mulja, on nešto muti, on želi da to ne bude vidljivo, želi da se to uradi u mraku. Ono što je razlika između ambijenta svetla i ambijenta mraka jeste zapravo što lopovima uvek odgovara mrak, jer tada njihovi prsti najbolje operišu. Kada upalite svetlo, oni su fini i drže prste tamo gde treba. Tako da, simbol svetla je zapravo simbol transparentnosti, simbol vidljivosti. Ideja transparentnosti je ideja vidljivosti, da se vidi kako ne bismo imali prostora za lopove, za muljatore, za one koji zapravo hoće da rade nečasne radnje. Dakle, kome je u interesu vidljivost? Vidljivost je u interesu originalu. Kome je u interesu mrak ili manja vidljivost? Pa, falsifikatu. Svakom falsifikatu je u interesu manja vidljivost. Zašto imamo razliku u kvalitetu, recimo, raznih tela, uključujući i narodne skupštine ili parlamente? Zašto je, između ostalog, kvalitet ovog parlamenta u njegovoj vidljivosti kroz direktan prenos npr. na nacionalnoj televiziji? Upravo zato što je sve vidljivo, nema šta da se sakrije. Ne možete da intervenišete na diskusijama narodnih poslanika, pa da kažete – ovo ćemo pustiti, ovo nećemo pustiti, jer je zakonom regulisano i to je jedna od tekovina kulturnocivilizacijskih, političkih tekovina ove zemlje, da imamo vidljivost Narodne skupštine, rada Narodne skupštine, diskusija narodnih poslanika kroz direktan televizijski prenos. Prema tome, to su zapravo sve pokazatelji koliko je bitna originalnost, koliko je bitna autentičnost i koliko je bitno raditi na ambijentu da falsifikati ne dobiju svoju podršku. Razlika između originala i falsifikata je kao razlika između voćne ili povrtne kulture i korova u prirodi, odnosno u poljoprivredi. Na primer, da biste imali uređenu određenu poljoprivrednu kulturu, ne možete očekivati da ona bude samonikla. Vi se morate potruditi da je zasadite, pa se onda morate potruditi da je zalivate, pa da je održavate, pa da je štitite od korova, itd. Znači, original zahteva trud, original ne raste sam od sebe, on zahteva posvećenost, on je kultura. Evo, vidite, juče smo tretirali i Zakon o kulturi i zanimljivo je da imamo pojam kulture i u poljoprivredi, iako na prvi pogled kultura ne bi trebalo da ima veze sa poljoprivredom, ali ima veze u onom latinskom značenju kultivare – urediti, zato što poljoprivredno dobro zaslužuje taj status ukoliko je kultivisano. Ukoliko nije kultivisano, nego je prepušteno samoniklim biljkama, tj. korovu, ono je nekultivisano. Slično vam je i sa ljudima, dakle, sa ljudskim životima. Znači, da bi se čovek održao kulturnim, on mora biti posvećen sebi, on mora imati kulturu higijene, kulturu življenja, kulturu ishrane, kulturu odnosa prema sebi, prema porodici. Zapravo, vertikala kulture, stub oko koga se održava kultura je odgovornost, bilo da je u pitanju ljudska kultura ili poljoprivredna kultura. Dakle, bez odgovornosti nema kulture, a nema odgovornosti bez truda. Znači, odgovornost ili kultivisanje u stvari je kao hodanje uz brdo. Da biste ste popeli na brdo potreban vam je trud, potrebno je da uložite snagu, energiju, da trošite kalorije mišića, a da biste sišli samo se prepustite i samo se kotrljate, ne treba vam snaga, trud, energija da biste se kotrljali, da biste se spustili. Zato kada šetate mnogo vam je lakše da idete niz nego uz, ali samo kad se setite da što viši idete niz brdo ili niz, pravite veći dug za vraćanje uz. Ili u trošenju novca, znači, mnogo je lakše trošiti nego zarađivati. Ako se predozirate trošenjem, vi onda zapravo samo uvećavate dug, idete u veći minus i naravno da će vam kasnije biti teže. Kao što vam je bilo lako da se spuštate, a onda teško da nadoknadite to spuštanje, tj. da se penjete, jednako ako ste se predozirali u trošenju, trošili više nego što zarađujete, onda će vam gomilanje tog duga i uvećanje tog minusa zapravo biti teret. Isto vam je kao i sa nizvodnim ili uzvodnim plivanjem. Nizvodno znaju svi da plivaju. Nizvodno pustite plastične flaše, one idu same, super je i sve znaju da plivaju, a bogami uzvodno samo pravi plivači, samo stručni plivači, samo zdravi plivači, samo snažni plivači, simbolički i metafizički kazano – samo idealisti. Samo idealisti plivaju uzvodno, ostali se prepuste inerciji. Zato imate u čoveku samom taj sukob duše i tela, sukob božanskog i sukob životinjskog. Dakle, stalni sukob imate unutar čoveka, zato što prepustiti se životinjskom znači prepustiti se hedonizmu, prepustiti se užitku, prepustiti se onome što vam traže strasti, porivi, potrebe, fiziologija, biologija itd. A ostati čovek, biti uspravan, biti plemenit, imati karakter, očuvati karakter ljudskosti, to neće samo, to ne može samo da se prepustite. Morate imati trud, duhovni trud, umni trud, obredoslovni, morate imati trud promišljanja, trud kristalizacije, trud diferencijacije ljudskog i neljudskog unutar sebe. U stvari, čovek ima i jednu i drugu energiju u sebi i ona je realna i ne može se eliminisati ni to zemaljsko, odnosno telesno, niti čovek može ostati samo duša, niti može biti samo telo. Ako bude samo telo, odnosno ako mu podižemo samo dimenziju tela, on postaje životinja i to je danas ono što nam proizvodi ideologija materijalizma, proizvodi nam životinje u liku čoveka, koje zapravo imaju za cilj, koje se ponašaju po zakonima šume, po zakonima životinje, jača jede slabiju, velika jede manju. To je zapravo kada se razulari životinjski aspekt čoveka, tu je zapravo duša, etika, ontološka suština, ljudskost, ona dubina ljudska, ono iz čega klija savest, koju ima svaki čovek, u meri u kojoj to ne zatruje svojim, da kažemo, neljudskim ponašanjem i samo je bitno ko će da prevagne nadpolovično. Ako duša i duh čoveka prevagnu nadpolovično, tada je čovek čovekom, tada iz njega klija plemenitost. On ima zemaljsko, životinjsko, telesno, ali je ono pod kontrolom i tako treba da bude. Ali ako dozvolimo da nadjača to biološko, onda čovek postaje više životinja nego čovek, onda je to ljudsko, to plemenito, to iskonsko, to ontološko u njemu poraženo i to je zapravo ono što danas možete da vidite kod ljudi. Niko nije niti anđeo niti đavo, niti može stoprocentno da pobedi ovo životinjsko, niti može stoprocentno da pobedi ovo božansko. Ali, bitno je šta je presudno i u meri u kojoj je jedno od ovoga presudno i nadjačano, to je ono što vidimo kod čoveka, kod određenih ljudi, kod nas ili ljudi oko nas. Dakle, eto, upravo to je ta borba između originala i falsifikata i onako kako se ona odvija u čoveku, ona se jednako tako odvija i u proizvodima čoveka, odnosno u delima čoveka. Bez obzira što nemamo implicitnu ili eksplicitnu vezu sa temom, ali mi smo narodni poslanici ovde i da aktualizujemo određene teme koje pogode narod, koje pogode naše građane. Ja ne mogu danas a da se ne osvrnem na temu koja ovih dana opterećuje Novi Pazar. Naime, u pitanju su tri profesora, tri nastavnika, tri predavača koja su ekspresno isključena iz radnog odnosa sa Državnog univerziteta u Novom Pazaru. Dakle, to je još jedan događaj koji, nažalost, opterećuje ovu visokoškolsku ustanovu. Znate da nije prvi put da govorimo na ovu temu, ali ovih dana ovo je eskaliralo jer su u pitanju zapravo tri člana nastavno-naučnog veća, odnosno kolektiva Državnog univerziteta u Novom Pazaru, a što se može i proveriti kroz zapisnike za sve ono što se dešavalo u proteklih šest meseci kroz procedure za izbor rektora. Dakle, to su tri profesora, tri nastavnika koja su se suprotstavila aktuelnom rukovodstvu u Novom Pazaru, pre svega bivšem rektoru koji je pokušao da dobije još svoj treći mandat. Oni su se odvažili da budu slobodni građani, nastavnici, profesori, onako kako im to garantuju Ustav i zakon i oni su se suprotstavili da se kršenjem zakona dodeli još jedan mandat dotadašnjem ili dosadašnjem rektoru Kostiću. Oni su bili u tome jako uporni, evo, to možete da proverite i u Odboru za obrazovanje i u ministarstvu nadležnom resornom, dakle Ministarstvu prosvete, da su oni upućivali više pisama ukazujući na taj problem i na brojne zloupotrebe koje se dešavaju na Državnom univerzitetu u Novom Pazaru, uključujući i taj pokušaj da se izbegne zakon i da aktuelna oligarhija koja već tim univerzitetom vlada od njegovog osnivanja skoro, punih 15-16 godina, i dalje ostane na čelu u toj postavci. Zahvaljujući njihovoj argumentaciji, Ministarstvo je uvažilo njihove primedbe i zapravo zabranilo ili onemogućilo dotadašnjem rektoru Kostiću da ponovo bude izabran. Međutim, oni su, naravno, imali svog pajtaša koga su izabrali za novog rektora, ali koji pripada istoj oligarhiji i koji je dobio zadatak da te ljude kazni. Ti su ljudi, dakle, znam da vam je teško da poverujete da može u visokom obrazovanju, na državnom univerzitetu čiji je osnivač Vlada, ustanova koja funkcioniše ili bi trebalo da funkcioniše po svim odredbama Zakona o visokom obrazovanju, gde postoji određeni nadzor i mogućnost kontrole itd, da se na taj način otvoreno, surovo, brutalno, bezobrazno, drsko i bezobzirno kazne ljudi zato što su poremetili idilu jednoumlja koja vlada na tom univerzitetu punih 15 godina. Dakle, prosto da ne verujete da je moguće da ti ljudi koji su ja verujem od samog osnivanja univerziteta na tom univerzitetu radnici, uposlenici, da zato što su se suprotstavili toj vladajućoj strukturi na univerzitetu zapravo budu isključeni. Znači, neke sam stvari govorio, govorićemo i ubuduće, ali se zaista radi o univerzitetu koji funkcioniše poput sekte, strogo zatvoren, ljudi se drže pod zvonom ćutanja, pod strahom od isključenja i zapravo ova tri profesora su isključena kako bi se održala lekcija svima drugima da im više nikada ne padne na pamet da se suprotstave. Dakle, radi se o državnom Univerzitetu koji se samo tako zove i koji je najprivatniji univerzitet u ovoj zemlji, to možete da proverite. Tamo ćete da nađete, zapravo, jedinu brzu traku za napredovanje kod članova porodice prvog i dugoročnog rektora Ćemala Dolićanina, koji je za svu svoju decu obezbedio brzu traku zvanja, brzu traku školovanja, brzu traku pozicioniranja, dakle, to za njih samo postoji ta brza traka i on je i dalje vladar tog Univerziteta. Dok to zakonski nije bilo moguće, on nakon što više nije mogao biti rektor, on je izmislio funkciju direktor univerziteta, znate, pa samo je na rektor dodao ovo „di“ i postao direktor Univerziteta i sa tom pozicijom on i dan danas vlada tim univerzitetom i raspoređuje te svoje sluge. Zanimljiv je, recimo, još jedan podatak, znači Univerzitet koji već ima 15, 16 godina od nastanka, znate, sada kada je bio izbor za rektora, vi ste iz celog kolektiva, slušajte ovaj podatak, molim vas, imali samo jednog kandidata koji je ispunjavao formalne uslove za rektora. Kakav je to Univerzitet koji ima samo jednog kandidata koji može da ispuni uslove za ovaj rektorat? Znate šta je razlog što samo jedan kandidat nije imao te uslove? Prvi je razlog što se ne dozvoljava članovima tog kolektiva da napreduju, ne dozvoljava im se da oni postanu redovni profesori, da ispunjavaju uslove da mogu konkurisati sutra za upravu, a drugi razlog je stezanje uslova, dodatnih uslova. Na primer jedan od uslova je da je kandidat za rektora dobio sva zvanja na tom Univerzitetu. Zamislite besmislice, ako ste dobili zvanje na drugom univerzitetu, vi ne možete biti kandidat ili neko od zvanja itd. Dakle, ovo pitanje otvaram, naravno da ga sada ne možemo apsolvirati, ali javnost zaslužuje da zna, insistiraćemo na ovom da se ta grupacija oligarhija mora raskrinkati, ti ljudi se moraju zaštiti u 21. veku, u ovoj državi to ne može biti normalno da ljudi dobiju otkaze i budu isterani s posla zato što imaju drugačije mišljenje. Hvala.
Zahvaljujem se potpredsedniku Zukorliću. Reč ima ovlašćena predstavnica poslaničke grupe Jedinstvena Srbija, potpredsednica Narodne skupštine, narodna poslanica Marija Jevđić. Izvolite.
Zahvaljujem, potpredsednice. Poštovana ministarka sa saradnicima, na današnjem dnevnom redu imamo odluku kojom se dopunjuje CEFTA sporazum. Za Srbiju CEFTA je značajna i zbog pristupanja Evropskoj uniji ali i Svetskoj trgovinskoj organizaciji. Jedinstvena Srbija prepoznaje značaj koji CEFTA ima i kojim se dodatno unapređuje trgovinska saradnja u regionu. U prilog nam govore i istraživanja da je zahvaljujući CEFTA Sporazumu trgovinska saradnja veća za 100% nego što je bila pre ovog sporazuma. Budući da sve barijere nisu u potpunosti uklonjene CEFTA konstantno radi na njihovom eliminisanju i unapređenju što bolje saradnje, a dodatni impuls trgovinskoj saradnji daje i politička vizija lidera Zapadnog Balkana. Juče i danas je predsednik Srbije, Aleksandar Vučić u poseti Severnoj Makedoniji, gde učestvuje na Ekonomskom forumu za regionalnu saradnju u okviru inicijative za saradnju još uvek poznate pod nazivom Mini Šengen, pošto danas očekujemo da ova inicijativa dobije novi naziv. Predsednik je juče najavio da će se danas potpisati tri jako važna sporazuma, a od toga se jedan tiče daljeg ukidanja barijere i daljeg ubrzanog protoka robe između Srbije, Severne Makedonije i Albanije koji je svakako važan upravo i za dalje funkcionisanje CEFTA. Inače, plan da se u naredne dve godine dođemo do toga da nema granica između ove tri zemlje i da kamioni mogu slobodno da prolaze, kao i automobili, da će rasti trgovinska razmena između ove tri zemlje, da će se smanjiti operativni troškovi, da ćemo tako uštedeti milione evra. Inače, na ovom ekonomskom forumu učestvuje čak 217 kompanija koje dolaze iz Srbije i to govori da su naši privrednici zainteresovani da posluju u jednom ovakvom regionalnom trgovinskom uređenju, odnosno u jednom ovako velikom tržištu. Na tom samitu pored predsednika Aleksandra Vučića učestvuju i premijeri iz Severne Makedonije i Albanije. Inače, Mini Šengen kao zajednički projekat vodi ka dubljoj povezanosti Balkana i takvom saradnjom ovaj region približava se EU, jer svaka od ovih zemalja čeka prijem u EU, jača regionalnu saradnju, poboljšava poslovnu klimu, privlače se strane investicije i naravno ono što je bitno, neguju se dobrosusedski odnosi. Naročito se u ovom kriznom periodu pokazalo da je regionalna saradnja izuzetno važna u zajedničkoj borbi za spasavanje ljudskih života i u tim teškim trenucima najsnažnija je podrška suseda i to vam je kao i u realnom životu, uvek vam je prvi komšija bliži od nekog roda, nekog najrođenijeg, jer on vam je tu, prvi će izaći u susret kada je neki problem u pitanju, pa se tako i Srbija pokazala kao, mogu slobodno reći, jedan bratski sused, jer je u trenucima kada se ceo svet borio za vakcine Srbija i srpski narod je pokazao solidarnost izdvajajući vakcine za zemlje regiona i ta podrška je bila i značajnija ali, Boga mi, i brža od podrške pružane preko Kovaks sistema. Da se ja vratim na današnju temu, a to je CEFTA. Ono što treba u budućnosti razmišljati, ministarka, je kako da iskoristimo i digitalnu transformaciju koja je naša neminovnost i koja je budućnost i ono što nam podaci govore, odnosno pokazatelji, da je na CEFTA tržištima tri puta manji procenat malih i srednjih preduzeća koja svoju robu prodaju preko interneta u odnosu na evropsku firmu i zato firmama ovakvo regionalno tržište kakvo je CEFTA može biti odskočna daska. To u praksi znači da mala i srednja preduzeća koja se bave internet prodajom u Srbiji ona će imati veće tržište umesto sedam miliona imaće nekih dvadeset miliona potrošača. Inače, elektronska trgovina regiona zajedno danas generiše oko jednu milijardu dolara od kojih je srpsko učešće najveće, ali i dalje tri puta manje, pa eto jedan predlog za vaše Ministarstvo, pošto ste vi Ministarstvo za trgovinu i turizam da nekim istraživanjima CEFTA tržišta vidite i uputite ta mala i srednja preduzeća koja se bave internet prodajom, da im date neke smernice i da im pomognete da ovi podaci u narednom periodu budu mnogo bolji i mnogo veći. Mi ne smemo da zaboravimo da u jednom trenutku CEFTA Sporazum je doveden u pitanju kada je Kosovo uvelo takse na srpsku robu, a to je bilo 2018. godine, i kada je nepostojeća republika Kosovo povećala porez na robu koja dolazi iz Srbije na čak 100%. To je bilo jasno kršenje Sporazuma CEFTA i duha Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju i moram reći da je to bio jedan presedan gde su jedna pravila važila za sve partnere u CEFTA, a druga pravila su važila za tzv. institucije na Kosovu i oni su čak i pored jasnih opomena iz međunarodne zajednice i dalje nastavili svoju politiku. Takvu politiku nisu primenjivale čak ni zemlje koje su bile u ratu i nisu pribegavale ovako drastične mere kao što su tada privremene institucije na Kosovu i Metohiji primenile prema robi koja dolazi iz Srbije i Bosne i Hercegovine. Prošlog meseca je održan Samit lidera Zapadnog Balkana, gde je premijer takozvane republike Kosovo, Aljbin Kurti predložio potpisivanje novog Srednjoevropskog sporazuma o slobodnoj trgovini koji bi se umesto CEFTA zvao SEFTA, jer smatra da sadašnji pristup regionalnoj saradnji nije dobar i da odbijanje Srbije da prizna nezavisnost Kosova je ozbiljna prepreka regionalnoj saradnji. Mislim da ovo što sam rekla nije smešno bilo bi tužno, jer pored toga što predstavnici kosovskih Albanaca prekrajaju istoriju naše svetinje na Kosovu prisvajaju oni, izmišljaju genocide iz ne znam kojeg veka, oni sad misle da su oni ti koji treba da kreiraju i vode međunarodnu politiku u ime svih zemalja Balkana, pa tako predlažu da se promeni ime CEFTA u SEFTA. Ali, mislim to su oni, ili se prave blesavi ili non-stop guraju prst u oko Srbiji sa raznim provokacijama, ali moraće da shvate da Srbija jeste za regionalnu saradnju, da jeste za pomirenje u regionu, ali da nikada nećemo priznati nezavisno Kosovo, jer Kosovo je zasebni deo Republike Srbije i bez obzira koliki pritisak naša zemlja danas trpi i u ovim trenucima ti pritisci dolaze iz međunarodne zajednice, ali nažalost i sa domaćeg terena mi znamo i ponavljamo da je Kosovo neotuđivi deo naše zemlje. Takođe smo svedoci da pojedini političari u nedostatku svojih političkih programa ne biraju sredstvo da napadaju držane institucije i sve one koji ne misle kao oni, pa se na meti našao i predsednik Srbije Aleksandar Vučić, ali i predsednik Jedinstvene Srbije Dragan Marković Palma, a i jedan i drugi su političari, ali pre svega ljudi koji se zalažu i rade na poboljšanju ne samo životnih uslova već i dobrosusedskih odnosa u regionu. Ja ću vas podsetiti da je gospodin Dragan Marković Palma pre tri godine bio u poseti tadašnjem gradonačelniku Zagreba gospodinu Bandiću, ali i gradonačelniku Ljubljane gospodinu Jankoviću i upravo te međudržavne posete, ne samo predsednika država, već i gradonačelnika i predsednika lokalnih skupština, treba da budu češće jer se tako povezuje narod, uspostavlja se saradnja, a u krajnjem slučaju tako možemo i da primenimo sve ono što nam CEFTA sporazum omogućava. Ne trebamo da živimo u prošlosti. Treba da gledamo u budućnost i da, ono što je bitno za svakog čoveka, živeo on u Hrvatskoj, Srbiji, Albaniji ili Severnoj Makedoniji, je da radi, da ima mogućnost da zaradi i da svoju robu plasira na što većem tržištu. Ja bih se samo dotakla i zelenih koridora koji su uspostavljeni kako bi se olakšao promet trgovine robom u regionu, takođe u okvirima CEFTA, u uslovima znatno usporenog transporta zbog dodatnih mera zaštite granica i stanovništva od pandemije. Oni su bili primenjeni na nekoliko graničnih prelaza, ali su sada prošireni na sve, čak i na pružne. Ovo je dobro jer se tako preduzećima i preduzetnicima štedi vreme i troškovi. Znamo koliko se dugo čeka na graničnim prelazima sa EU i bilo bi dobro kada bi se ovakvi zeleni koridori mogli sprovesti na graničnim prelazima sa Evropom. To bi dodatno ubrzalo saobraćaj, a pogotovo teretni. Svedoci smo da kada prođemo one kolone kamiona koje izgledaju nepregledno, ne znam koliko se čeka, po nekoliko sati, to bi svakako bilo dobro i želim da pohvalim izradu Akcionog plana CEFTA, koji treba da bude sproveden do kraja 2024. godine, a odnosi na zajedničko regionalno tržište. Tu su planirane aktivnosti oko slobodnog protoka robe, usluga, kapitala, ljudi, usklađivanje sa investicionom politikom EU, standardima i praćenje najbolje međunarodne prakse. Takođe je dobro za promociju našeg regiona investitorima, kao i integracija zapadnog Balkana u panevropsko digitalno tržište. Vi ste to spomenuli na početku vašeg izlaganja, gospođo ministarka i ja se nadam da ćemo u naredne tri godine videti konkretne rezultate za dobrobit naših preduzeća i građana, kako bi pomogli našem regionu da uhvati korak sa usvajanjem evropskih standarda i približavanje našeg tržišta evropskom tržištu. Svakako će formiranje tog zajedničkog tržišta, regionalnog tržišta, doprineti stavljanju našeg regiona na mapu aktivnih destinacija za globalne investitore i dobar primer gde bez pomoći, a ja stalno navodim jednu lokalnu samoupravu, a to je Jagodina, ne zato što predsednik JS dolazi iz Jagodine, već je to stvarno jedan dobar primer kako jedna lokalna samouprava može da postane atraktivna za strane investitore, ali i kao turistička destinacija, ne čekajući pomoć Vlade, već jednim dobrim menadžmentom, jednim dobrim vođenjem lokalne politike otvara put. Evo sada već u Jagodini ima 12 stranih investitora i to je dobra poruka i drugim lokalnim samoupravama da se tako organizuje, ali i primenom Akcionog plana CEFTA u budućnosti će mnoge lokalne samouprave, naravno uz pomoć države, dobiti nove investitore. Na bih više dužila, sem da Jedinstvena Srbija podržava jačanje i širenje srpskog tržišta, jačanje srpskog i proizvođača i poljoprivrednika i privrednika, jačanje međunarodne saradnje, jer znamo da je to garant uspeha i stabilnosti naše zemlje, a to znači sigurna budućnost za sve naše građane. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se potpredsednici Skupštine. Reč ima ministarka Tatjana Matić.
Poštovane narodne poslanice, poštovani poslanici, s obzirom da ste spomenuli ovde, pre svega, digitalizaciju elektronske trgovine i neophodnost da se ona dodatno unapredi, kao i sve njene potencijale, ja bih samo da podsetim da je u prethodnom periodu, a kada kažem u prethodnom periodu, znači, mislim na period od 2019. i 2020. godine, resorno Ministarstvo za trgovinu, turizam i telekomunikacije značajno unapredilo propise u ovoj oblasti, pre svega donošenjem novog Zakona o trgovini i izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini. Takođe, u saradnji sa USAID-om smo izradili jedan akcioni plan za jačanje elektronske trgovine u Republici Srbiji, kao i vodič za potrošače u elektronskoj trgovini i takođe vodič i za elektronske trgovce koji je dostupan i može se naći na veb stranici našeg ministarstva . Ono što bih želela takođe da napomenem jeste da resorno ministarstvo sprovodi i jednu medijsku kampanju koja ukazuje na prednosti elektronske trgovine. Potpuno sam saglasna, kao što ste i vi rekli, prelazak na elektronsku trgovinu je pokazao neverovatno povoljan uticaj na rast prihoda kod malih i srednjih preduzeća. Ovaj vodič za trgovce je upravo namenjen onima koji tek nameravaju da se bave elektronskom trgovinom, ali isto tako i postojećim privrednim subjektima koji planiraju da se preorijentišu na elektronsko poslovanje ili jednostavno da uvedu jedan novi vid digitalnog poslovanja. Ono što je važno jeste da je, praktično, pandemija pokazala kolika je moć i značaj elektronske trgovine i mnoga preduzeća, mala i srednja preduzeća, su upravo uspela u pandemijskim uslovima da opstanu zahvaljujući razvijenoj elektronskoj trgovini. U tom smislu, kompanije koje prodaju putem interneta su naravno u daleko većoj prednosti u odnosu na klasične trgovce i očekivani rast E-komerca prethodnih nekoliko godina i svi napori i izazovi sa kojima smo se mi kao ministarstvo suočavali kada smo govorili o unapređenju elektronske trgovine praktično su u vremenu pandemije jednostavno doživeli jednu revoluciju i elektronska trgovina je dostigla zapravo jednu vrstu procvata u toj pandemiji. I ta nesrećna okolnost je, eto, imala nešto dobro kao svoj rezultat. Ja bih rekla da je, kada govorimo o teritoriji Republike Srbije i kada govorimo o razvoju naše elektronske trgovine, najveći izazov bio nepoverenje kupaca. To je zapravo bio najveći problem, a nakon toga nedovoljna, da kažemo, informisanost samih trgovaca i to je ono na čemu smo mi radili. Dakle, pokušali smo i verujemo da smo uspeli uspešno da prevaziđemo predrasude koje postoje u vezi sa elektronskom trgovinom, da ona nije dovoljno protektivna u odnosu na kupce, da ona ne obezbeđuje pravu i adekvatnu kupovinu. To smo prevazišli i kroz jednu konstantnu edukaciju i rad sa, pre svega, trgovcima, malim i srednjim preduzećima i edukacijom takođe doprinosimo da se elektronska trgovina razvija sve više u Republici Srbiji, ali moram da kažem da je, zapravo, pandemija Kovida-19 najviše doprinela tome da ljudi shvate koje su prednosti i da se uvere da su, pre svega mislim tu na kupce, njihova prava čak i veća i bolje zaštićena kada kupuju elektronski. Samo bih još na kraju rekla da su interesantni statistički podaci koji kažu da je u Srbiji, recimo, broj realizovanih elektronskih transakcija sa sedam miliona u 2019. godini skočio na 14,3 miliona u 2020. godini, dok je vrednost elektronskih transakcija sa 17,8 milijardi dinara porasla na 32,38 milijardi dinara u 2020. godini, a broj virtuelnih prodajnih mesta, koji je na kraju 2019. godine iznosio 1.139, na kraju 2020. godine je bio 2013. ukupno prodajnih virtuelnih mesta. Dakle, sve su ovo podaci koji idu u prilog tome da su pre svega i iznad svega, naravno, nova zakonska rešenja, ali i različite promotivne kampanje i vidovi edukacije dali doprinos da se elektronska trgovina razvija u Republici Srbiji. Još jednom moram da napomenem, pored resornog ministarstva, partneri su USAID, takođe i Udruženje, odnosno Asocijacija E-komerc Republike Srbije, koja isto radi jedan sjajan posao. Saglasni smo da će zajedničko regionalno tržište pružiti svima još veću šansu kako u elektronskoj trgovini, ali tako i u svim drugim oblastima privredne saradnje. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem se ministarki trgovine, turizma i telekomunikacija. Reč ima ovlašćena predstavnica poslaničke grupe Socijaldemokratske partije Srbije, narodna poslanica Jasmina Karanac.
Hvala, potpredsednice Kovač. Poštovana ministarko Matić, koleginice i kolege narodni poslanici, mi danas ovde, kao što smo na početku sednice i čuli od ministarke, menjamo jedan deo CEFTA sporazuma koji se odnosi na definiciju "Proizvoda sa poreklom", odnosno prilagođavamo ga standardima panevropske konvencije. Stvaranjem slobodne zone trgovine, još 2006. godine, kroz CEFTA sporazum, zemlje potpisnice tada su se opredelile za zajedničku ekonomsku politiku regiona. Sporazumom su tada definisane obaveze i pravila koja se odnose na trgovinu svim robama, a opšte pravilo je bilo ukidanje carine i drugih dažbina na izvoz i uvoz roba među zemljama u regionu. Tim sporazumom definisana je i saradnja carinske administracije, uspostavljena su pravila konkurencije i državne pomoći, kao i pravilo o zaštiti, a Aneksom 4 definisana su i operativna pravila o poreklu robe. Budući da je zajednički komitet CEFTA nedavno doneo odluku o izmeni Aneksa 4 i Srbija kao članica CEFTA dužna je da poštuje odluke Zajedničkog komiteta i zato je ovaj zakon danas pred nama. Izmene se ogledaju u implementaciji novog seta pravila o poreklu robe, koji se uvek usklađuje sa poslednjom verzijom panevropsko Mediteranske konvencije. Izmene o kojima mi danas govorimo tiču se porekla robe, a predviđaju mogućnost za primenu pune kulminacije porekla, odnosno sabiranja porekla sa zemljama i teritorijama sa kojima je to moguće. To je dobro, jer se navike potrošača menjaju. Oni traže specifične proizvode sa neobičnim karakteristikama i vi vrlo često morate da uvezete jednu ili više sirovina da bi podigli nivo krajnjeg proizvoda. Ovim izmenama zakona za jedan proizvod vi možete koristiti, odnosno združiti sirovine različitog porekla, da biste postigli željeni cilj i zadovoljili potrebe kupaca. Nova pravila, odnosno izmene, odnose se i na ukidanje zabrane, povraćaja i oslobođenja od plaćanja carine, a daje se i mogućnost za elektronsko izdavanje i prihvatanje dokaza o poreklu. Sve ovo su nove i olakšavajuće okolnosti, kako za naše proizvođače tako i za izvoznike. Nameru da primene pravila Panevropske Konvencije o poreklu roba iskazale su sve zemlje EFTA, EU i Turska, kao jedna od najjačih ekonomija u Evropi. Iste ove odredbe Panevropske konvencije mi smo kao članica EFTA usvajali pre dve nedelje ovde u parlamentu, a odnosile su se na Sporazum o slobodnoj trgovini između Republike Srbije i ostale četiri članice Evropskog udruženja slobodne trgovine. Ja sam tada govorila o značaju oznake geografskog porekla proizvoda, jer su oni kao takvi i konkurentniji, a neki primeri govore da su proizvodi nakon zaštite njegovog porekla čak i do tri puta skuplji na tržištu. Potrošači sve više postaju zainteresovani za kvalitet, traže neke drugačije, specifične proizvode i zato su spremni da plate i višu cenu. U članice CEFTA Srbija izvozi 30% prehrambenih proizvoda i to je najveće tržište za proizvođače hrane posle EU, gde izvozimo čak 60% svojih proizvoda. CEFTA sporazum koji definiše jedinstvenu zonu slobodne trgovine u jugoistočnoj Evropi omogućava njenim članicama trgovinu bez carine na tržištu od preko 30 miliona stanovnika i sve članice dužne su da poštuju i da se pridržavaju pravila. Ali, u praksi, to uvek nije tako. Kada dođe do kršenja tih pravila, najčešće ni Mešoviti komitet, kao centralni organ CEFTA nije u mogućnosti da reši te sporove. Problem je i što pojedina pravila nisu propisana na pravi način, odnosno što ne postoje sankcije za kršenje ovog sporazuma. Setimo se samo kosovski taksi od 100% na uvoz proizvoda iz Srbije i drugih vancarinskih barijera, koje su bile na snazi više od godinu dana, kada je Srbija gubila više od milion evra dnevno. I tada su došle do izražaja sve slabosti CEFTE. Mešoviti komitet najčešće ne može da nađe rešenje za sporne slučajeve u vezi sa ovim barijerama i do sada ni jedan vancarinski problem nije rešen na nivou CEFTE, već isključivo bilateralno, između članica strana u sporu. Još dok je bio ministar trgovine, Rasim Ljajić je ukazivao na to da je, i pored opšteg stava u regionu, CEFTA od svog formiranja 2006. godine mnogo postigla u jačanju trgovinskih odnosa među zemljama članicama, ipak dostigla svoj maksimum i da je potrebno napraviti korak dalje u njenom funkcionisanju i nadogradnji. Sve ovo vreme, od uspostavljanja CEFTA sporazuma, bilo je mnogo različitih inicijativa o regionalnom povezivanju. Jedna od takvih je i mini Šengen, kao zajednička inicijativa Srbije, Albanije i Severne Makedonije iz 2019. godine, koja se za razliku od CEFTA sporazuma odnosi na četiri evropske slobode, a to su - slobodan protok ljudi, robe, usluga i kapitala. Kako god da se ova inicijativa u budućnosti bude zvala, a najverovatnije će, bar prema najavama, danas u Skoplju dobiti novo ime, to je manje bitno od njenog sadržaja. Navešću samo neke primere koji govore o prednostima takvih inicijativa. Izračunato je da se zbog čekanja kamiona sa robom na granicama u regionu godišnje gubi 26 miliona sati, a izraženo u novcu, region gubi 800 miliona evra zbog raznih prepreka u trgovini. Uklanjanjem tih prepreka i olakšavanjem trgovine povećava se robna razmena sa svakom pojedinačnom zemljom regiona. Treba imati u vidu da je region drugi spoljnotrgovinski partner s kojim Srbija ostvaruje najveću robnu razmenu posle EU, kao što sam već navela. Inicijativa mini Šengen osmišljena je u cilju jačanja ekonomskih veza u ovom regionu, a potvrdu toga videćemo još u toku današnjeg dana, kada će u Skoplju biti potpisana tri važna sporazuma za Srbiju, a jedan od njih tiče se upravo daljeg ukidanja trgovinskih barijera, odnosno ubrzanja protoka robe između Srbije, Severne Makedonije i Albanije. Čak je ideja da se na graničnim prelazima naprave brze trake za prolaz vozila, naročito kamiona sa robom. Drugi sporazum je zajednička prevencija delovanje i pomoć u slučaju prirodnih katastrofa i treći da se pokuša da se dođe do ukidanja radnih dozvola, odnosno uspostavljanja slobodnog tržišta rada u ove tri zemlje - Srbiji, Severnoj Makedoniji i Albaniji. Ovakvim načinom povezivanja povećava se i prostor za veće ulaganje srpske privrede u druge zemlje regiona. Lakše ćemo privući strane investitore, pogotovo što je investitorima uvek profitabilnije da posluju na tržištu od 18 miliona ljudi, nego na malim i sitnijim tržištima. Takođe, ova inicijativa daje osnov za poboljšanje infrastrukture, jer će EU lakše finansirati zajedničke nego pojedinačne projekte. Ono što je, takođe, važno je da ovakvi vidovi saradnje ne samo ekonomski, već i politički, značajno doprinose stabilnosti celog regiona, što šalje poruku i stranim investitorima kada se opredeljuju gde da ulažu svoja sredstva. Inicijativa mini Šengen, kako god da se u budućnosti bude zvala, takođe može da ima veliki značaj u vreme saniranja posledica korone, jer pandemija još uvek, nažalost, nije završena. Naročito se u vreme ove zdravstvene krize pokazalo da su regionalna povezanost i solidarnost izuzetno važni u zajedničkoj borbi za spasavanje ljudskih života. To se videlo i na primeru solidarnosti koju je Srbija pokazala izdvajajući vakcine za zemlje regiona. Budući da, nažalost, borba protiv pandemije još nije gotova, ovaj primer trebalo bi da bude povod za jačanje saradnje na polju imunizacije stanovništva čitavog regiona. Mislim da su ovo dovoljni razlozi zbog kojih bi i ostale države regiona trebalo da primenjuju slične sporazume koji imaju viziju zajedničkog političkog i ekonomskog prostora širom Zapadnog Balkana kroz jedinstveno tržište. Ja se nadam da će se vrlo brzo i Crna Gora i BiH pridružiti ovoj inicijativi. Povezivanje regiona i jačanje regionalne saradnje kroz ovakve inicijative kao što je mini Šengen ne treba gledati kao zamenu za proces evropskih integracija ili alternativu EU, jer ona to i nije. Sve zemlje potpisnice ove inicijative već imaju sporazume o slobodnoj trgovini u okviru CEFTA, koju podržava EU. Potrebno je učiniti napor i unaprediti funkcionisanje i proširenje CEFTA mandata. Regionalnu saradnju treba shvatiti kao značajan proces za napredak Zapadnog Balkana i evropskog puta u celini. U političkom smislu, punopravno članstvo u EU je spoljnopolitički prioritet za svaku zemlju Zapadnog Balkana, bez obzira na sve trenutne slabosti EU. Verujući da će sporazum koji je pred nama doprineti nadogradnji i unapređenju funkcionisanja CEFTA, poslanička grupa SDPS će podržati Predlog o izmeni Aneksa 4 Sporazuma o slobodnoj trgovini u centralnoj Evropi, koji se odnosi na utvrđivanje Protokola o definiciji pojma "proizvodi sa poreklom". Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednica Narodne skupštine narodna poslanica Elvira Kovač. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana potpredsednice, predsedništvo, gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SVM je stava da značaj Predloga zakona o potvrđivanju Odluke o izmeni Aneksa 4 Sporazuma o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi, tzv. CEFTA 2006, kojom se, kao što smo čuli, utvrđuje protokol o definiciji pojma „proizvodi sa poreklom“ i metode administrativne saradnje možemo razumeti različito. S jedne strane, kao stalno prilagođavanje CEFTA sporazuma ekonomski promenjenom okruženju zemalja članica, a sa druge strane, prilagođavanje CEFTA sporazuma širim regionalnim, evropskim, pa i globalnim ekonomskim i političkih okolnostima. Naravno, između ostalog, i kroz razvijanje zajedničkog regionalnog tržišta. Sporazum CEFTA 2006 je zamišljen kao priprema zemalja članica za nastup na zajedničkom tržištu, kako EU, tako i na globalnom tržištu, a hronološki gledano o tome smo čuli malo, pa bih naglasila da je CEFTA prethodio niz regionalnih asocijacija kroz koje su prethodne tri decenije… U prethodnih 30 godina formirale su se razne platforme slobodne trgovine, koje su praktično bile priprema za CEFTA. Podsećanja radi, još davne 1991. godine potpisana je Višegradska deklaracija, a 1992. godine je dogovorena Platforma saradnje upravo po pitanju slobodne trgovine između Poljske, Mađarske, Slovačke i Češke. Vođene ovim iskustvima, u junu 2001. godine, pod pokroviteljstvom Pakta za stabilnost jugoistočne Evrope, zemlje zapadnog Balkana su potpisale Memorandum o razumevanju, o liberalizaciji i olakšanju trgovine. Međusobnu uslovljenost i povezanost različitih, kako političkih, tako i ekonomskih inicijativa, zaista potvrđuje i odluka kojom su lideri zapadnog Balkana krajem prošle godine, 10. novembra 2020. godine, na sastanku koji se desio u okviru, ovde više puta spomenutog i značajnog, Berlinskog procesa, usvojili jedinstveni Akcioni plan za zajedničko regionalno tržište. Kao što je poznato, ovaj plan obuhvata regionalnu trgovinsku oblast koja se zasniva na četiri slobode iz oblasti digitalizacije, vrlo značajne danas, inovacija, investicija i razvoja industrije. Sastanak krajem prošle godine, u novembru 2020. godine, je zapravo bio nastavak aktivnosti koje su se dešavale ranije. Konkretno, na Trećem samitu Berlinskog procesa koji je bio održan 2016. godine u Parizu, konkretno 4. jula. Na tom sastanku je naglašena važnost privredne saradnje, jasno navedeno da budućnost zapadnog Balkana da leži u evropskim integracijama, u izuzetno značajnoj privrednoj saradnji u okviru regiona. Regionalna saradnja je naglašena tada kao ključni element privrednog rasta zapadnog Balkana, jer jača veze između stanovništva, podstiče prekogranične i međudržavne inicijative, kao i zajednička ulaganja i obuhvata vrlo veliko tržište, ovde danas više puta spominjano, skoro 20 miliona ljudi. Desetogodišnji bilans spoljnotrgovinske razmene Srbije sa zemljama koje su obuhvaćene CEFTA sporazumom, ako gledamo period od 2007. do 2017. godine, potvrđuje da je ukupna razmena između ovih zemalja povećana za 28%, da je izvoz povećan za 52%, a da je godišnji rast izvoza Srbije na tržište CEFTA, takođe, 5,7% u proseku. Srbija godišnje izveze robu u vrednosti oko 2,5 milijarde dolara u okviru CEFTA i ostvaruje godišnji suficit od oko dve milijarde dolara. Kao što je poznato, glavna tržišta su Bosna i Hercegovina, Crna Gora i Severna Makedonija. Pošto spominjem da je CEFTA 2006, dakle, konkretno 19. novembra 2006. godine je potpisan Ugovor o formiranju ove tzv. nove transformisane centralno-evropske zone slobodne trgovine - CEFTA 2006. kojim je stvoren okvir za unapređenu trgovinsku razmenu između zemalja regiona i CEFTA 2006. zamenjuje mrežu prethodna 32 sporazuma o slobodnoj trgovini jednim jedinim multilateralnim sporazumom. Vrlo je jasno da se CEFTA 2006. primenjuje do momenta pristupanja naše zemlje EU, a pored nje se ne sme smetnuti sa uma ni značaj još nekoliko regionalnih sa CEFTA komplementarnih inicijativa, mehanizama, kao što su na primer Savet za regionalnu saradnju, Sporazum o Energetskoj zajednici, Sporazum o Regionalnoj transportnoj zajednici i brojni drugi međunarodni sporazumi, odnosno regionalni sporazumi i inicijative koje pokrivaju različite aspekte saradnje. Već u samoj preambuli CEFTA je naglašeno, ističe se da CEFTA doprinosi procesima evropskih integracija za svaku članicu. Istovremeno, u pojedinim odredbama postoji konkretno upućivanje na odgovarajuća pravila EU. Na primer, kod pitanja konkurencije, usaglašavanja tehničke regulative sa standardima EU itd. Ovaj Sporazum, takođe, u mnogim odredbama upućuje na odgovarajuće definicije, pravila i procedure, malopre spomenute, Svetske trgovinske organizacije. Kao što znamo, naša zemlja Srbija još uvek nije članica STO. Ovakvo rešenje u CEFTA ubrzava procese integrisanja Srbije u međunarodne ekonomske tokove, što mi svakako podržavamo. Za Srbiju je članstvo u CEFTA 2006 važno, jer u ekonomskoj razmeni sa zemljama članicama CEFTA ostvaruje kontinuirani suficit, ali pored toga što postoji značajan potencijal unapređenja saradnje između ovih zemalja, u poslednjih 15 godina zemlje članice su bile suočene, kao što smo to malopre čuli, što je činjenica, sa otežavajućim okolnostima koje su najčešće spadale u grupu tzv. ne carinskih barijera. O tome smo čuli u prethodnoj diskusiji. U proteklih nekoliko godina zbog problema u komunikaciji članica CEFTA 2006 otvorilo pitanje da li je potrebno potpuno izmeniti ili u značajnoj meri revidirati CEFTA 2006. U praksi se pokazalo, naime, da Sporazum ne sadrži jasne mehanizme rešavanja ekonomskih sukoba članica i ne postoje sankcije za kršenje ovog sporazuma. Posebno se ističe kao problem, na primer, da je vreme fitosanitarnih službi na graničnim prelazima različito zbog čega se gubi dosta vremena, dolazi u situaciju da roba ne može da se ocarini isti dan itd. Istraživanja do kojih smo došli pokazuju da se, na primer, u 2019. godini na graničnim prelazima zbog fitosanitarnih potvrda čekalo u proseku po 11 sati i da se, kao što smo to čuli, gube milioni radnih sati. U okviru CEFTA 2006 javljaju se i neke ne carinske barijere, kao što sam pomenula, koje strane ugovornice uvode da bi onemogućile izvoz pojedinih proizvoda iz zemalja partnera. Na primer, preduzeća iz Srbije često iznose brojne primedbe na mere koje Severna Makedonija uvodi svake godine kako bi se umanjio uvoz brašna iz Srbije ili mere koje Bosna i Hercegovina uvodi da se poveća nivo akciza za velike proizvođače piva iz Srbije itd. Da su, na primer, danas sve zemlje članice CEFTA članice i STO, kao što nažalost nije, jednostavno se ne bi postavljalo pitanje rešavanja ovih sporova. Naime, u samoj STO postoji veoma efikasan mehanizam upravo za rešavanje ovih sporova. Kao što je poznato, kada spominjem STO, pošto se SVM zalaže za članstvo u STO, a i članstvo u EU, članstvo u STO je preduslov za članstvo u EU i bez određenog vremena provedenog upravo u STO zemlja kandidat za članstvo u EU ne može zatvoriti pregovaračko Poglavlje 30 – ekonomski odnosi sa inostranstvom ili, ako pričamo danas o novoj revidiranoj metodologiji, ne može se jednostavno zatvoriti klaster šest, koji uz Poglavlje 30 čini još i Poglavlje 31 sa kojim, takođe, ne stojimo divno, spoljna bezbednosna i odbrambena politika. Pored određenih problema, značaj CEFTA 2006 je potvrđen u teškim okolnostima pandemije Kovid-19 i o tome smo čuli malo u prethodnim izlaganjima. Naime, na samom početku izbijanja pandemije negde početkom prošle godine uspostavljeni su tzv. zeleni koridori ili ti trake za kretanje kamiona kako bi se sprečila nestašica osnovnih roba i medicinskog materijala i ublažili poremećaji u transportu i trgovini, a svi se vrlo dobro sećamo mera restrikcije ograničenja kretanja u celom svetu, a posebno i kod nas. Dakle, u 2020. godini, prošle godine u martu, ako računamo vreme od tada kada je uvedeno, pola miliona, 500 hiljada kamiona je koristilo mogućnost korišćenja zelenih koridora. Trenutno na mesečnom nivou u proseku oko 61 hiljada kamiona koristi zelene prelaze, a oko 13 hiljada prioritetnih prelazak. Imajući u vidu uspeh ove inicijative, članice su se usaglasile oko neophodnosti proširenja zelenih koridora na sve granične prelaze koji vode u region, uključujući tri železnička granična prelaza kako bi se zaista smanjilo vreme čekanja na prelazima, smanjili generalno ukupni troškovi i jednostavno ubrzala i kontrola. U prethodnih 15 godina postupno se radilo na otklanjanju problema koji su uočeni u procesu implementacije CEFTA sporazuma i u tom smislu je upravo i današnji Predlog zakona o potvrđivanju Odluke o izmeni Aneksa 4 kojim se utvrđuje Protokol o definiciji pojma „proizvoda sa poreklom“ i metodom administrativne saradnje. Dakle, i ovo upravo predstavlja deo tog procesa otklanjanja prepreka u implementaciji sporazuma. Tokom 2011, 2013. i 2015. godine inicirane su promene dodatnih protokola, menjani su aneksi uz dodatni protokol, a ni današnja rasprava ne predstavlja prvu promenu Aneksa 4 pošto se ona desila već 2013. i 2015. godine. Ovaj visoki dom, Narodna skupština je 2018. godine ratifikovala dodatni Protokol 5 uz Sporazum olakšavanju trgovine izmeni Odluke Zajedničkog komiteta CEFTA sporazuma u vezi sa Protokolom A o definiciji pojma „proizvodi sa poreklom“ i metode administrativne saradnje. Podsetila bih i da je nakon stupanja na snagu CEFTA 2006. otvorila mogućnost da ove zemlje, zemlje Zapadnog Balkana da se one uključe u sistem dijagonalne kumunikacije porekla sa kako sa EFTA tako i mediteranskim zemljama. PEM konvencija koju je spomenula uvažena ministarka u njenom uvodnom izlaganju je stupila na snagu 1. januara 2012. godine, obezbeđujući jedinstvena pravila o poreklu i mogućnost regionalne komunikacije porekla proizvoda u Evropi. Potom se polako, postepeno ova konvencija proširuje i na mediteranske države najpre Severne Afrike koji učestvuju u Barselonskom procesu. Sve ovo vodi ka evro-mediteranskoj uniji, ali i na za nas značajne zemlje Jugoistočne Evrope, sve nas koji učestvujemo u procesu stabilizacije pridruživanja EU. Kasnije su ovome pristupile zemlje iz tzv. Istočnog partnerstva, Ukrajina i Gruzija. Cilj PEM konvencije je da zameni postojeće protokole o poreklu svim sporazumima o slobodnoj trgovini između strana ugovornica jedinstvenim pravnim instrumentom kojim su utvrđena pravila o poreklu i pristupanja PEM konvenciji su stvoreni dodatni uslovi za liberalizaciju trgovine između zemalja potpisnica, širi pristup tržištima i ekonomska i politička integracija. Liberalizacija režima međunarodne trgovine, ali liberalizacija režima pravila o poreklu proizvoda utiče značajno na stvaranje regionalnih proizvodnih lanaca. Liberalizacija režima, pravila o poreklu proizvoda više doprinosi rastu međunarodne trgovine u Evropi, posebno posle 2012. godine, nego odobreni trgovinski preferencijali. Budući da se ovim predloženim izmenama, konkretno ovim Predlogom zakona za Srbiju, za Republiku Srbiju otvaraju nove mogućnosti, nove ekonomske mogućnosti, povećava se broj proizvoda koji može izvoziti kako na tržište EU, tako i na tržište zemalja EFTA i samih partnera u CEFTA 2006. naša Poslanička grupa Savez Vojvođanskih Mađara svakako podržava ove predloge i u danu za glasanje će glasati za njega. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe SPS Uglješa Marković. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajuća. Uvažena ministarka, kolege i koleginice narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, ja ću na samom početku iskoristiti priliku i istaći da će Poslanička grupa SPS podržati danas Predlog zakona o potvrđivanju Odluke Zajedničkog komiteta Sporazuma o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi Aneksa 4 ovog Sporazuma kojim se utvrđuje Protokol o definiciji pojma „proizvod sa poreklom“ i metode administrativne saradnje i u narednim minutima ću se potruditi da prvo tu odluku naše poslaničke grupe i obrazložim. Za temu o kojoj danas govorimo veoma je značajan koncept regionalnih ekonomskih integracija koje predstavljaju udruživanje više zemalja čiji je glavni cilj i osnovni motiv liberalizacija međusobne trgovine i regulisanje trgovine sa trećim zemljama. Na ovaj način ostvaruje se veći obim razmene dobara između tržišta koja su povezana ovakvim ugovorima. Stvaranje regionalne ekonomske zone pomaže svima u regionu da ostvare i osnaže svoj ekonomski potencijal. Republika Srbija ima više zaključenih i potvrđenih međunarodnih bilateralnih i multilateralnih sporazuma o slobodnoj trgovini. Centralno-evropski ugovor o slobodnoj trgovini poznatiji kao CEFTA osnovale su Poljska, Mađarska i Čehoslovačka u Krakovu 1992. godine. Ove tri države, kao i većina kasnijih njenih članica su pristupom u EU napustile samu CEFTU i nju danas u principu čine uglavnom zemlje Jugoistočne Evrope. Danas CEFTU čine upravo Albanija, BiH, Severna Makedonija, Srbija, Crna Gora, Moldavija i UNMIK u ime KiM. Stvaranjem zone slobodne trgovine zemlje Zapadnog Balkana opredeljuju se za ekonomski i privredni razvoj pokazujući time da su sposobne da vode zajedničku ekonomsku politiku i preuzmu obavezu i odgovornost za budućnost čitavog regiona, što još više naglašava evropsku perspektivu evropskog regiona i želju za pridruživanje EU. CEFTA sporazum veoma je značajan iz razloga što omogućava trgovinu pod istim uslovima za sve proizvođače, otvara se veće tržište za trgovinu i investicije, a povećava se i mogućnost za izlazak na evropsko tržište po povlašćenom tretmanu. Neke od najznačajnijih prednosti CEFTE su upravo u prvom redu ekonomska saradnja, takođe liberalizacija trgovine uslugama, dijagonalna kumulacija porekla robe, otklanjanje tehničkih barijera i transparentnost. Razlozi za potvrđivanje ove odluke odnose se pre svega na potrebu implementacije novog seta pravila o poreklu robe koje je predmet trgovinske razmene unutar CEFTA sporazuma. Reč je o alternativnim pravilima o poreklu robe koja su bazirana, revidirana u Regionalnoj konvenciji o pan-evro-mediteranskim pravilima o poreklu robe koja je poznatija i kao PEM konvencija. Cilj ove konvencije je da se obezbede identična pravila o poreklu proizvoda, a sve sa ciljem da se obezbede isti standardi u trgovinskim odnosima između samih zemalja potpisnica. Pojam „proizvodi sa poreklom“ odnose se na proizvode koji su u potpunosti proizvedeni u jednoj državi koji mogu da se odnose i na određene materijale koji su dobijeni u toj zemlji, ali pod uslovom da su ti materijali prošli dovoljnu obradu u datoj zemlji. Tržište na koje se odnosi CEFTA sporazum obuhvata populaciju od oko 30 miliona stanovnika. Zajedničko svim tim državama je da se radi upravo o malim privredama, čiji proizvodi nisu u dovoljnoj meri konkurentni. Članice uglavnom izvoze poljoprivredno-prehrambene proizvode, a uvoze proizvode visokog stepena prerade i mašine. Spoljnotrgovinska razmena naše države ukupno posmatrajući u poslednjih deset godina najveće je bilo upravo sa zemljama koje čine EU i ona je činila 61,4% ukupne razmene. Drugi po važnosti partner jesu upravo zemlje CEFTE i u njih smo uglavnom izvozili poljoprivredne proizvode, električne mašine, aparate, drumska vozila i pića. Posmatrajući pojedinačno po zemljama najveći suficit u spoljnoj trgovini Srbija je ostvarila upravo sa BiH, Crnom Gorom i Severnom Makedonijom. Zapadni Balkan je prostor koji je izuzetno zanimljiv, atraktivna i pogodan za strana ulaganja i investicije. Pored toga što je važno da se uspostavi zajednički pravni okvir, koji donekle i postoji, potrebno je da se radi upravo i na političkoj stabilnosti celokupnog regiona. Nažalost, često su u praksi suočavamo sa brojnim primerima koji to upravo i negiraju. Jedan od takvih jeste, upravo i primer Prištine, koja je svojim jednostrano uvedenim taksama, od 100% na uvoz srpske robe, zatvorila put za privrednu komunikaciju, čime je učinjena ogromna materijalna šteta celom regionu, ali je narušeno i poverenje, kao i sami politički odnosi unutar regiona. Uprkos apelima stranih zvaničnika, predstavnika mnogih država i međunarodnih organizacija, da se ukinu takse, Priština je držala iste, punih godinu i po dana, sve do 1. aprila 2020. godine. Uvođenje takse od 10%, a ubrzo potom i od 100% na robu koja se izvozi na prostor KiM, pogodilo je najviše, upravo proizvođače, izvoznike robe široke potrošnje, prehrambene, poljoprivredne i drvne industrije. Posebno one sa juga Srbije, a svakako je uticalo, upravo i na dijalog između Beograda i Prištine. Uvođenje takse najviše je pogodilo i građane zbog nestašice određenih proizvoda, njihovog poskupljenja, ali i same proizvođače. Mislim da je pitanje koje se upravo postavlja - kako je moguće da mi u 21. veku možemo da po etničkoj pripadnosti klasifikujemo ili brašno ili ulje ili neki drugi proizvod? U procesu regionalnih ekonomskih inicijativa, kakva je CEFTA, ekonomija treba da se odvija bez carine, bez taksi, bez ograničenja, bez granica, ili bar u što većoj povoljnosti, a sa što manje ograničenja, što je svakako višestruko i za sve strane korisno. Takođe, bih iskoristio priliku da podsetim da je Srbija jedna od osnivača UN i mnogih drugih međunarodnih organizacija. Srbija je potpisnica mnogih bilateralnih i multilateralnih ugovora, kojima je prihvatila upravo standarde tih organizacija. Naš put ka EU je spoljnopolitički cilj naše zemlje. Istina je da smo više puta bili iznevereni, kada je reč o međunarodnom pravu i pravdi i doživeli dvostruke aršine, ali ostaje nam pravo da verujemo u pravdu, kao vrhovnu vrednost koja će biti podjednaka i za velike, ali i za nas male nacije i narode. Još jedan značajan korak u pravcu zajedničke saradnje, predstavlja i mini Šengen, zajednička inicijativa Srbije, Albanije i Severne Makedonije, iz 2019. godine, koja se odnosi na slobodan protok robe, kapitala, ljudi i usluga, što su upravo četiri osnovna principa jedinstvenog tržišta EU. Ideja je da ovaj zajednički projekat tri države vodi ka većoj i čvršćoj povezanosti na Balkanu, što čini ovaj region bližim EU. Akcenat je na ekonomskoj saradnji, jačanju naših ekonomija, međusobnom saradnjom, ali i zajedničkim nastupanjem na trećim tržištima. Zahvaljujući mini Šengenu, unapređena je trgovinska saradnja zemalja potpisnica, postajemo otvoreniji jedni prema drugima, a ekonomski rast vodi dalje rastu upravo ličnog standarda naših građana. Za nepune dve godine i prvih inicijativa učinjeno je dosta konkretnih koraka. Potpisan je Memorandum o slobodnom kretanju ljudi samo uz ličnu kartu, objedinjavanje procedure za izdavanje radnih dozvola za sve građane zemalja Zapadnog Balkana, uspostavljeno je dvadesetčetvoro časovno funkcionisanje graničnih kontrola za fitosanitarne i veterinarske kontrole, uspostavljen je i zajednički granični prelaz između Srbije i Severne Makedonije. Danas se u Skoplju održava veoma važan ekonomski skup, jedan od najznačajnijih u poslednjih nekoliko godina. Skupu prisustvuju premijeri Albanije, Severne Makedonije, predsednik Republike Srbije, predstavnici Vlada i drugih finansijskih institucija. Na Skopskom forumu o regionalnoj saradnji, okupilo se oko 400 kompanija i privrednika, kako iz Srbije, Albanije, Severne Makedonije, BiH, ali i drugih regionalnih, ali i evropskih ekonomija iz oblasti građevinskog sektora, turizma, prehrambene industrije, energetike, telekomunikacija. Neke od naših kompanija koje učestvuju tamo su „Nektar“, NIS, „ER Srbija“, „Koridori Srbije“, „Putevi Srbije“, kao i „Simpo“. Na ekonomskom forumu za regionalnu saradnju u organizaciji privrednih komora Republike Srbije, Republike Severne Makedonije i Republike Albanije trebalo bi da budu potpisana tri dokumenta koja se odnose na trgovinu, radne dozvole i međusobnu podršku u slučaju požara, poplava i drugih katastrofa. Predviđeno je da se u narednom periodu na graničnim prelazima naprave i brze trake za brži prolaz ljudi iz regiona. Takođe je važno reći i to da se region zajedno borio i bori se i dalje protiv pandemije, koja je globalni fenomen i ne zna za granice. Srbija se i ovom prilikom istakla kao nesebičan i solidaran sused, pružila prvu pomoći i ruku prijateljstva zemljama u okruženju, po pogledu nabavke i vakcina i medicinske opreme. Ono što bi svima nama trebao da bude zadatak i prioritet jeste da radimo na jačanju dobrosusedske saradnje, političkih, ekonomskih, privrednih veza, a sve to se može postići upravo kroz dijalog i kompromis. Naš zajednički cilj jeste jak i stabilan region, bez tenzija i sukova, kao i povoljna ekonomska klima za privlačenje investicija i bolji životni standard za građane naših zemalja. Regionalna saradnja, dobrosusedski odnosi, međusobna pomoć i podrška su principi na kojima svi u regionu treba da težimo. Moramo shvatiti da bližih od svojih komšija nemamo, da će od naše saradnje i napretka zavisiti životni standard naših građana, ali i kvalitet budućnosti naših pokolenja. Ovde je osnovno pitanje ne samo za Srbiju, već i za sve ostale zemlje na Balkanu - da li želimo da za 300 godina ove prostore naseljavaju ljudi koji će imati DNK naših naroda ili ćemo zarada dnevno političkih ciljeva dozvoliti da za tuđe interese žrtvujemo svoju budućnost. Verujem i nadam se da dolazi i vreme i generacije neopterećene primarno prošlošću koje će na prvom mestu biti spremna da traže zajedničke imenitelje, da upoznaju tradiciju i kulturu drugih koji će uz unapređenje kvaliteta života rešavati senke prošlosti koje će tada možda izgledati bleđe. Svako od nas ima svoj stav po ovim temama, ali ovde je pitanje da li smo spremni da izronimo iz svoje brzopletosti i da pokažemo da smo kao narod i mudri i vredni i bolji od onih koji pokušavaju sve zajedno da nas i zavade i predstave drugačijima. Zato mi u SPS ćemo podržati sve ono što ima za cilj upravo rađanje mostova i integracije. Kao što sam rekao na samom početku, punu podršku ćemo u danu za glasanje dati ovim tačkama koje se nalaze na dnevnom redu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Aleksandar Vučić - Za našu decu, dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajuća. Uvažena predsedavajuća, poštovana ministarka, kolege poslanici, imali smo prilike dosta danas da čujemo o CEFTI, kao jednom od trgovinskih sporazuma koji je očito kroz godine, kako se formirala EU i kako su rasli trgovinski odnosi i privredne aktivnosti unutar država EU, ona je menjala svoje članstvo. To je ono što smo videli pre dve nedelje, kada smo pričali o EFTI, koja je osnovana još 1960. godine, na inicijativu Ujedinjenog kraljevstva, Danske, Švedske, Austrije i Portugalije. Sada smo pričali o CEFTI koja je još u decembru mesecu 1992. godine, osnovana takođe od članica koje su sada članice EU, Češka, Slovačka, Mađarska. Naravno, posle su ušle i one zemlje koje su praktično bile u predpristupnom članstvu u odnosu na EU i sada više nisu članice CEFTE i sada se mi nalazimo u tom trgovinskom sporazumu od 2013. godine, gde se nalazi i Crna Gora, i Albanija, i Bih, ali i Severna Makedonija, i Makedonija i UMNIK u ime tzv. Kosova. Zašto UMNIK? Zato što oni jedino imaju međunarodni status, jer Kosovo nema međunarodni status, iako je prihvaćeno kao tzv. država od nekih članica UN, ali nedovoljno da bi imala međunarodni status i zato to radi UMNIK u njihovo ime. Ja ću vas podsetiti, svi smo ovde govorili praktično o uvođenju taksi koje su bile protiv sporazuma koji se odnosi na CEFTU, ali Srbija je izgubila preko 100 miliona evra u direktnom trgovinskom odnosu kada je u pitanju podrška srpskim opštinama, kada je u pitanju roba porekla iz Srbije. Ono što je najinteresantnije, UMNIK se data nije oglašavao po tom pitanju dok god su traje sankcije. Uslov nastavka bilo kakvog razgovora Beograda i Prištine je bilo upravo da se vratimo na sporazume koje nam daju međunarodne organizacije, čiji smo i mi članovi, jer Srbija poštuje svoje bilateralne i multilateralne sporazume i kao takva ozbiljna država štiti svoje interese. Ono što vidimo, tendencije Prištine postoje da ovakve sporazume ruši, kao što je i rušila nepoštovanjem Briselskog sporazuma, a potpisala još davne 2013. godine i nije uimplementirala sve one tačke koje je potpisala, ali to je neki manir očito da se na silu neke stvari sprovode u međunarodnoj politici, što mislim da nema podršku većine država Ujedinjenih nacija i negde postoji očito i slabost Evropske unije kada pričamo uopšte po pitanju Prištine i odnosa poimanja međunarodnih sporazuma. Interesantno je da sadašnje naše članstvo u CEFTA-i imamo, tako da je generalni sekretar ove međunarodne organizacije iz Slovenije, što pokazuje podršku Evropske unije da zaista ovakav trgovinski sporazum koji je u stvari negde članstvo većine država zapadnog Balkana, u stvari negde je i kontakt sa Evropskom unijom, čime se mi spremamo da budemo punopravni članovi Evropske unije i da je to jedinstvena zona slobodne trgovine u jugoistočnoj Evropi. Tako da, implementacija ovog seta pravila za nas ima veliki značaj, ali i očekujemo promenu kada sve nacionalne, znači svoje politike primene, implementiraju ova pravila, očekujemo da će i sastavni deo ovih pravila postati ono što nama omogućava, ali i državama koje su potpisnice CEFTA-e, bolju konkurentnost proizvoda, bolju našu saradnju i kao što smo videli, cilj je povećanje veće trgovinske razmene. Samim povećanjem trgovinske razmene povećavate privredne aktivnosti, imate veće prihode za budžet, povećavate zaposlenost, priliv stranih direktnih investicija, i kao što vidite šta donosi ta trgovinska razmena. Znači, mi danas pričamo o tome, a u stvari koliki su efekti ovakvih sporazuma koje Srbija potpisuje i implementira u sladu sa donesenim protokolima. Treba reći da je razlog zbog koga mi danas to radimo je Vlada naše Republike Srbije usvojila 16. juna ovaj protokol i tekst, a potvrđen Protokol u Skoplju je 21. juna ove godine, tako da mi sada vršimo ratifikaciju ovakvog jednog Sporazuma i otvaramo vrata za implementaciju ovog seta pravila gde tražimo da odredbe te regionalne PEM konferencije se implementiraju u naše zakonodavstvo i ta pravila o poreklu da budu obuhvaćena interesima Srbije, ali i interesima država koje su članice CEFTA-e, pogotovo u regionu. Ciljevi naši su, pored početka primene, i privremena primena dok ne dobijemo punu ratifikaciju ovih pravila i onaj ko želi može da se izjasni po kojim će pravilima da izvozi tu robu, ali ono što je nama važno da mi sada imamo otvorenu mogućnost za tržišta zemalja i koje su članice CEFTA-e i EFTA-e i Evropske unije i Turske. To je za nas od velikog značaja da naši proizvodi praktično nemaju bilo kakve barijere i da je naša nacionalna procedura usaglašena ovim usvajanjem i ratifikacijom Sporazuma. Najvažnija rešenja, čuli smo u Aneksu 4 kako su definisana kada je u pitanju kumulativno poreklo robe i kada je u pitanju načelo zabrane povraćaja PDV-a kada je u pitanju oslobađanje plaćanja poreza, povećanja praga tolerancije kada su u pitanju poljoprivredni proizvodi i industrijski proizvodi, kao i fleksibilno načelo kada je u pitanju sam transport robe do krajnjih destinacija, i imamo inovativne odredbe kao i deo koji se odnosi na alternativne specijalizovana pravila za određene proizvode. E, sada, mi danas praktično govorimo o ovom vrlo važnom sporazumu, ali ono što je za nas još značajnije mislim da je negde dobro, što danas pričamo o ovim sporazumima, što u isto vreme juče i danas vidimo da inicijativa koja je od 2019. godine, kada govorimo o „mini Šengenu“ potekla praktično od predsednika Aleksandra Vučića, koji je jednostavno video budućnost regiona u saradnji Srbije, Makedonije i Albanije, je dobila negde svoje rezultate te inicijative. Iako smo imali tu pauzu u 2020. godini zbog pandemije, ipak se mnogo toga radilo i za vreme 2020. godine, jer sporazumi o slobodnoj trgovini, odnosno protoku roba i usluga koji treba predsednik Vučić da potpiše, kao i oni koji se odnose na zajedničko delovanje u vezi elementarnih nepogoda i onaj deo koji mislim da je najvažniji, a to je stvaranje jedinstvenog tržišta rada, znači, ukidanje radnih dozvola, kada je u pitanju Srbija, Severna Makedonija, Albanija mislim da predstavlja u stvari za nas kreiranje budućnosti regiona. Zašto ovo govorim? Zato što očito neki događaji vas pretiču kada su u pitanju uopšte određene inicijative i danas pričamo o tome da je gospodin Vučić govorio da postoje zajedničke inicijative i zajedničko gledište kada je upitanju zelena agenda, a to je u skladu sa onim zelenim Sporazumom koje je EU potpisala i kada govorimo o industriji naše tri zemlje koje jednostavno tu industrijsku proizvodnju i kompletnu trgovinsku razmenu treba da podigne. Gospodin Zaev je na današnjem ekonomskom forumu rekao da ćemo mi ovu godinu, ove tri zemlje, završiti sa protokom roba i usluga ukupnom od 76 milijardi evra. To izgleda za nas jako mnogo, međutim kada pogledate Poljsku i države koje su sarađivale u okviru CEFTA-e, kada govorimo o Češkoj, o Slovačkoj, o Mađarskoj, znači kada govorimo o članicama EU, vi vidite da je to u stvari za sada dosta slabije. Ali, to je dobra polazna osnova u stvari, da će ova regionalna inicijativa i sporazum između ove tri zemlje zaista zaživeti. Kada govorimo o činjenici da ćemo 1. januara 2023. godine ići sa ličnom kartom preko Makedonije do Albanije i da ćemo do Grčke praktično ići takođe sa ličnom kartom, onda govorimo o mobilnosti naših građana mnogo većoj, a da ne govorimo o privredi da ćemo imati posebnu saobraćajnu traku kojim će ići građani koji su u okviru ove inicijative „mini Šengena“ i sporazuma, pogotovo kada govorimo o privrednicima i o kamionima koji će voziti robu. Da li govorimo o CEFTA-i, o EFTA-i, kada govorimo o „mini Šengenu“ i kada govorimo o tom brzom prometu roba i usluga, i kada govorimo o uštedi od gotovo preko 800 miliona evra kada se ukinu te granice, pa ukinu te carine, onda vidite koliko se u stvari povećava mobilnost i ekonomska mogućnost priliva stranih direktnih investicija pre svega u Srbiji, koja je inače sada vodeća ekonomija po svim ekonomskim parametrima, koja pokazuje u stvari jedan veliki iskorak u budućnost. To je juče direktno nedvosmisleno gospodin Vučić govorio o tome. Mislim da to danas građani Srbije negde dobijaju kao informaciju, ali kada se suoče sa tom svojom papirologijom, sa putovanjem preko Makedonije do Albanije, onda će videti u suštini koliko je mnogo uradio i predsednik države, i Vlada Republike Srbije da jednostavno pripremi ambijent u kome ovi sporazumi treba da zažive. Znači, mi ukidamo barijere. Doći će do izrade tzv. identifikacionih personalizovanih kartica koje će koristiti određene aplikacije, a te aplikacije treba da daju mogućnost i popusta kada je u pitanju korišćenje hotela, restorana, prevoza ove tri države, ali govori se čak i o tome da će se uvesti i mogućnost popusta za ove tri države za određene usluge kada je u pitanju Srbija, Makedonija i Albanija. Govorimo danas o tome da smo učesnici, kao država, na ekonomskom forumu inicijative „mini Šengena“. Treba reći da 4.1044 firme u Srbiji rade sa firmama iz Severne Makedonije, a 1.004. sa firmama iz Albanije. Što u stvari pokazuje da postoji preko 53.000 zaposlenih koji rade u tim firmama koje sarađuju sa Severnom Makedonijom i Albanijom. To zaista pokazuje zavidan stepen, odnosno potencijal sa kojim mi ulazimo praktično u ovaj sporazum. Naravno, uspostaviće se i zajednički portal za ove tri države koje će biti na tri jezika. Mislim da je to od velikog značaja i sigurna sam da će vaše ministarstvo, gospođo Matić, voditi računa, pogotovo kada je u pitanju trgovinska razmena. Balkan u stvari bez granica, ideja Balkan balkanskim narodima u stvari negde počinje ovde da živi i mi postavljamo te temelje inicijative. Mislim da je jako važno reći zaista, da nije bilo vođenja te odgovorne politike, i spoljne i unutrašnje politike kada je u pitanju gospodin Vučić, i kada je bio na poziciji premijera, a i sada kada je na poziciji predsednika države, mi ne bi mogli da razgovaramo uopšte ni o ovakvim inicijativama, ni o mogućnosti mobilnosti građana, ni o privredi koja daje jednostavno jedan novi zamajac, pogotovo kad je privredni rast Srbije u pitanju. Jednostavno, građani žele da žive bolje i sada mogu uz ono što jednostavno i predsednik države i ova Vlada Republike Srbije radi. Neki želi očito da svojim političkim delovanjem na svetlu Srbije pokušaju da jednostavno zaustave ovaj razvoj Srbije, da promene tok istorije kojoj očito Srbija teži, a to je napredak, i žele da šalju određene poruke da nasiljem mogu da se menjaju politički odnosi u Srbiji i Srbije sa drugim državama. To je ono što mi imamo prilike da čujemo od određenih političkih aktera, kao što je Đilas, kao što je Marinika Tepić, kao što je Vuk Jeremić ovde u Srbiji. Ali, mislim da građani Srbije dobro prepoznaju uopšte ko ih vodi u budućnost i ko brine o njima i njihovim interesima i ko brine o njihovom standardu u budućnosti, a ko želi da se bavi isključivo sitnim svojim sopstveničkim interesima. Dakle, oni ne govore o izborima, jer znaju upravo da nemaju uporište kod građana Srbije i znaju da nemaju građane sa kojima mogu da razgovaraju o razvoju regiona, o miru, o stabilnosti, o budućnosti, već jednostavno oni žele da budu kreatori nasilja, nestabilnosti u regionu, pre svega time što bi napadom na Aleksandra Vučića i njegovu porodicu pokušali da stave kompletnu borbu protiv mafije i kriminala u funkciju svog političkog programa kojim žele da dobiju određene glasove. To se neće desiti. Očito ovi sporazumi pokazuju kojim putem Srbija želi da ide i koji su to rezultati. Kad pogledate zaista ove rezultate i godinu 2020. koja je za ceo svet bila najgora, a priliv stranih direktnih investicija u Srbiji iznosio je od tri milijarde evra u bruto iznosu, odnosno 2,9 milijardi evra u neto iznosu, to pokazuje u stvari da međunarodne institucije i međunarodni privredni subjekti Srbiju vide kao sigurnu, bezbednu destinaciju. To jeste zahvaljujući odgovornoj politici Aleksandra Vučića i Vladi Republike Srbije koju vodi gospođa Ana Brnabić. To će sigurno biti prepoznato na sledećim izborima, sledeće godine, kada građani budu mogli da se izjasne i daju svoj sud o tim rezultatima. Zbog toga, smatram da će u danu za glasanje Srpska napredna stranka i lista Aleksandar Vučić – Za našu decu podržati ovaj predlog koji je danas na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto više nemamo prijavljenih predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, prelazimo na listu narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik profesor doktor Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Narodni poslanici Stranke pravde i pomirenja podržaće ovaj predlog, kao i sve ostale predloge iz dnevnog reda ove sednice, jer smatramo da su oni u interesu građana Republike Srbije i da oslikavaju nešto što jeste napredak našeg društva, posebno u ovom segmentu sređivanja finansijskih prilika i, naravno, otvaranja u pogledu onoga što smatramo vrlo važnim, tj. da su ovo pokazatelji izlaska iz onog tranzicionog perioda u period stabilizacije naše države, u smislu da ovakvi sporazumi doprinose nama kao društvu i kao ljudima da budemo deo tog potrošačkog svega. U tom kontekstu, vrlo važnu stavku, kao potrošači uvek gledamo poreklo proizvoda. Za mene, kao nekog ko je član ovog društva, to poreklo podrazumeva kvalitet i sigurnost. Nije jednako, kada govorimo o poznavanju i važnost tog porekla, da neki proizvod bude u pogledu kvaliteta i sigurnosti sa naših prostora, sa prostora zemalja trećeg sveta, EU itd. Uvek ćemo se opredeljivati za ono što podrazumeva kvalitet prema našoj percepciji, prema onome što smatramo važnim, kao i sigurnost. To ću ilustrirati time, recimo, da nije jednako nositi garderobu ili džins sa poreklom iz Novog Pazara, Kine, Turske, Indije ili iz zemalja EU, prekookeanskih zemalja itd. Dakle, sa tog apsekta nam je vrlo važno zato što se tu mora prepoznati kvalitet, kvalitet koji određuje na koncu i naše opredeljenje da li ćemo se prema određenom proizvodu ophoditi na ovaj ili onaj način, tj. da li ćemo uložiti vlastita sredstva da sebi obezbedimo tu vrstu kvaliteta. To smatramo velikom šansom i za sve naše privrednike koji će na taj način moći mnogo bolje da brendiraju svoje proizvode koji po kvalitetu nadilaze mnoge proizvode koji dolaze iz drugih zemalja, a koji prosto zbog te zakonske ili neke druge regulative su imali bolju prođu na širem tržištu, zato što je zemlja porekla, recimo, neka iz EU, pa su određeni proizvođači bili prinuđeni da na neke svoje proizvode, zbog bržeg, lakšeg, jednostavnijeg i bezbednijeg plasiranja tih proizvoda u zemljama EU, stavljaju etiketu da je ono proizvedeno u Evropi umesto u Republici Srbiji ili umesto, recimo, kada je u pitanju džins, u Novom Pazaru itd, a znajući da će verovatno bolju prođu, s obzirom da je to postao jedan poseban brend, imati ukoliko baš stoji to da je poreklo iz naše države, da je poreklo iz Novog Pazara ako je u pitanju džins, ako je u pitanju garderoba ili ako je u pitanju neki drugi proizvod, ako su u pitanju, recimo, proizvodi koji su organskog porekla, vezani za poljoprivredu, ako imaju taj pešterski znak ili neki drugi znak koji garantuje ili koji samim tim predstavlja neku sigurnost za potrošača da taj proizvod u sebi ima i kvalitet, ali ima i ono prefinjeno što je važno svakom potrošaču. Zato smatramo da ovakvi proizvodi predstavljaju novu šansu ili dodatnu šansu za sve naše ljude koji se ozbiljno bave ovom problematikom i otvara im mogućnost novih tržišta koja su zbog ovih i sličnih prepreka bili u nekom pozadinskom redu njihovih interesa. Takođe, smatramo važnim ovo otvaranje o kojem je danas mnogo puta govoreno, povezivanje velikog dela balkanskih država i nadamo se da će se ta tendencija nastaviti, iz razloga što samo u takvom jednom zajedništvu koje povezuje, pored ostalog, kapital, tržište, ekonomija, možemo napraviti konkretan i kvalitetan odgovor svim izazovima sa kojima se kao društvo susrećemo i prevazići sve one opterećujuće stvari iz dalje i bliže prošlosti koje su na različite načine dovodile do nesporazuma i do određenih vrsta zastoja u tim našim relacijama. Zato smatramo da su ovakvi projekti vrlo važni za celi region, da oni doprinose zbližavanju pre svega kapitala, a onda i ljudi i svih naših dobara. Jer, hteli mi ili ne hteli, prožima se naša kultura, prožimaju se naši interesi u prošlosti i moraju se prožimati i u budućnosti. Celi svet nas vidi kao jedan celovit balkanski kulturni prostor, balkanski kulturni identitet, pa zašto da nas ne vidi kao jedan zajednički balkanski privredni interesni prostor koji će imati svoju posebnu poziciju unutar evropskog kontinenta i ostatka sveta. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Branimir Jovanović.
Hvala, potpredsednice. Poštovana ministarko, koleginice i kolege, činjenica je da su najvažniji partneri Srbije u spoljnotrgovinskoj razmeni države članice Evropske unije, a na drugom mestu države potpisnice Sporazuma o slobodnoj trgovini u centralnoj Evropi. Srbija tu ima dominantan položaj, zahvaljujući najrazvijenijoj i najvećoj privredi u regionu. Podaci iz 2020. godine potkrepljuju ove tvrdnje. Naime, Srbija je procentualno najviše trgovala sa državama članicama Evropske unije 61,4%, a na drugom mestu su države članice CEFTA. Ono što je važno u toj trgovini sa zemljama iz regiona jeste što smo ostvarili suficit i suficit je nešto veći od dve milijarde dolara. Najviše je suficit rezultat toga što smo izvozili poljoprivredne proizvode, elektronske mašine i aparate, naftne derivate, automobile i pića. Mi danas raspravljamo o izmenama Aneksa 4, koji se odnosi na pravila o poreklu proizvoda, o poreklu robe. Sama činjenica da govorimo o ovako jednoj temi i da usvajamo ovakav jedan sporazum jeste da na taj način povećavamo konkurentnost naših roba, konkurentnost naših usluga na stranim tržištima, bolje se pozicioniraju naše kompanije u tom slučaju i bolje pozicioniraju svoje brendove. U uslovima sve izraženije globalizacije, kada govorimo o toj regionalnoj i subregionalnoj saradnji, upravo je takav vid saradnje neophodan i dolazi sve više do izražaja u ovakvim tržišnim uslovima, odnosno u ovakvoj tržišnoj utakmici. Logično je i da će države koje su na sličnom nivou razvoja i koje imaju slične ekonomske probleme da se udružuju, da udružuju svoja sredstva, da pre svega odgovore na neke svoje reformske procese ali, naravno, i da odgovore na izazove koje nameće globalizacija na nivou svetske ekonomije. Jedan od osnovnih ekonomskih, ali i političkih ciljeva ove regionalne saradnje jeste i to da države koje su članice CEFTA se na ovaj način najbolje pripremaju da pristupe tržištu i da postanu punopravne članice Evropske unije. Pokazalo se u prošlosti da je CEFTA ispunila svoju ulogu i da je dobro pripremila članice koje su nekada bile deo ovog sporazuma i koje su sada deo jedinstvenog evropskog tržišta. Naravno, i zemlje Zapadnog Balkana su kao svoj prioritet i strateški interes postavile da postanu punopravne članice Evropske unije. Srbija je jedna od tih zemalja i Socijaldemokratska partija Srbije uvek će podržavati takav put. Ovakav oblik ekonomske saradnje doprinosi razvoju regionalne ekonomije u celini. Na taj način države potpisnice postižu bolje rezultate i koriste pritom prednosti zajedničkih projekata i prednosti zajedničkog nastupa na trećim tržištima. CEFTA, kao Sporazum o slobodnoj trgovini, omogućio je bolju saradnju posebno među tradicionalnim partnerima, ali u svakom slučaju potrebno je i dalje da se radi na unapređivanju te saradnje, na pronalaženju novih načina da se unapredi trgovina, posebno kada govorimo u odnosu sa državama članicama Evropske unije. I to će se, naravno, postići tako što koristimo sinergetski efekat država članica koje su potpisnice CEFTA. Logično je da se države povezuju po geografskim principima, jer na taj način su niži troškovi transporta, na taj način oni iskazuju slične karakteristike tržišta, kao i potrebe potrošača. Nama je važno da naše kompanije razviju svoje kapacitete u pravom smislu, da kvalitet roba i usluga bude na zavidnom nivou i na kraju će potrošači imati najveću korist od toga jer će dobijati po najpovoljnijim cenama najbolji kvalitet proizvoda. Važno je da i dalje razvijamo ovakvu vrstu saradnje sa državama iz regiona i to je jedan put kojim treba da nastavi Srbija i to je put od koga ekonomsku korist imamo ne samo mi, nego i sve ostale članice potpisnice CEFTA. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vojislav Vujić. Izvolite.
Hvala vam, uvažena predsedavajuća. Uvažena ministarka i predstavnici Ministarstva finansija, mi smo pre par dana ovde razgovarali o sporazumima EFTA, danas pričamo o CEFTA. Ja lično kada uporedim te dve stvari, vrlo su slične i mogli smo lako danas i jednu i drugu stvar zajedno da radimo, tj. slične su i priče. Kolege pre mene su ispričale manje-više sve o detaljima i vi ste u uvodnoj reči rekli dosta, tako da i onim građanima koji danas posmatraju ovaj direktan prenos sednice, iako nisu znali šta je to CEFTA, siguran sam da danas već imaju neka nova saznanja o tome. Kada je u pitanju EFTA, iskustvo je bilo da je bilo onih koji su odlazili u Evropsku uniju, ali imamo i iskustvo da su se neki ponovo vratili da budu članice EFTA, konkretno Velika Britanija. Kada pričamo danas o CEFTA, za sada se još niko nije vratio, ali nije isključeno. Mi smo na tom evropskom putu, kao pretpostavljam i sve ostale članice EFTA, ali vrlo je moguće da nam se opet vrati neka zemlja iz Evropske unije. Svakako svi sporazumi koje potpisujemo kao država, ne pričam samo o EFTA i o CEFTA, nego uopšte o svim sporazumima, svaki od tih sporazuma donosi određenu korist Republici Srbiji. Ono što bi trebalo da bude suma sumarum ovog sporazuma, kada je u pitanju CEFTA, je rezultat, mislim da je i kolega Branislav malopre to rekao, ozbiljnog suficita koji kao država ostvarujemo. Mi četiri puta više izvozimo u članice CEFTA nego što od njih uvozimo. To znači da smo mi dominantni na ovom tržištu, to znači da je paleta proizvoda koju Srbija ima daleko superiornija u odnosu na naše kolege ili na ostale članice CEFTA. Tu smo, naravno, da zajedno sa njima sarađujemo, kako sada, tako i u budućnosti, bez obzira na to ko pre ili kasnije uđe u Evropsku uniju. Ono što je dobro i molim vas da sad jedno iskustvo danas prenesete i na sednicama Vlade, to je predlog Dragana Markovića Palme, ja sam to pričao i prošli put, zato što je strateški proizvod u svim ovim trgovinama poljoprivreda. O čemu god da pričamo, o privredi, o ekonomiji, mi se uvek nekako vratimo na tu poljoprivredu i siguran sam da Srbija tu ima šta da ponudi. Ono što treba našem poljoprivrednom proizvođaču, to je jedna adekvatna i pravovremena informacija. Mi imamo e-Upravu koja je zaživela. Ima određenih nedostataka, u smislu ovih dana vidim da su velike gužve kada su u pitanju pasoši i lične karte i to je jedna tema, pričam krajnje dobronamerno, gde bi trebalo malo da se izađe i na teren, da se vidi šta je to što treba da se pospeši da bi e-Uprava još bolje funkcionisala, ali isto tako je predlog da nađete način da napravimo nešto slično e-Upravi što bi bilo na korist poljoprivrednim proizvođačima. To bi bio najbrži način da do njih plasiramo pravu informaciju šta je to što je trend i šta je to što treba da proizvode, na šta treba da se fokusiraju. Mi smo imali skoro situaciju sa paradajzom u Leskovcu, svi smo to propratili, kada su poljoprivredni proizvođači bili ljuti zato što je jednostavno tržište odredilo da je u tom trenutku cena paradajza bila takva kakva jeste. Isto tako imamo i situaciju, ja sam to i prošli put kada je na dnevnom redu bila EFTA pričao da imamo i cenu maline koja je 400 dinara. Sve je to život. Ne postoji mogućnost da nekome zagarantujemo, najmanje mi kao država, bilo kakvu cenu koja će od početka do kraja, recimo, u narednih pet godina, da bude ista. To diktira tržište. Ali šta je dobra stvar? Dobra stvar je da iskoristimo sve ono što država daje. To su razna podsticajna sredstva, razne subvencije da poljoprivredne proizvođače fokusiramo na proizvodnju, da se ne bave samo tom osnovnom sirovinom koju proizvedu, nego da nađu neki način prerade i da imamo poluproizvod ili gotov proizvod koji nije uslovljen vremenom trgovine, da u trenutku i kada se desi situacija na tržištu, da su cene određenih proizvoda niske, da oni mogu svoju robu da sačuvaju i svoju zaradu da uzmu u nekom drugom trenutku. Država je tu uradila dosta. Otvoreni su razni IPARD fondovi, različite subvencije, subvencije Svetske banke. Ministarstvo poljoprivrede to odlično radi. Preneću vam šta je problem sa terena. Ljudi nisu dovoljno upoznati sa tim. Poljoprivredni proizvođači ne znaju šta sve imaju na raspolaganju. Znači, što je do države, ja to mogu da kažem, ove godine su možda sredstva manja u odnosu na prethodne godine, ali ta sredstva se nedovoljno koriste kada su u pitanju poljoprivredni proizvođači. Znači, vama jedan predlog da prenesete na sednicama Vlade, vašim kolegama, mogućnost da se napravi sistem koji će poljoprivredne proizvođače lakše da informiše o svim pogodnostima koje je država za njih i da ih usmerava šta je to što trebaju da rade. Mi kada pričamo o zaštiti sopstvene proizvodnje, jer je prethodnih dana upravo to bila tema, kada su u pitanju članice CEFTA, ušao sam u analizu kako to rade druge zemlje. Ono što deluje vrlo popularno je, da kažete stvar koja u praksi nije primenljiva. Od 400 predloga koji su bile kao određene mere zaštite domaćih tržišta, kada su u pitanju sve zemlje članice i EFTA i CEFTA, a vezano za međunarodne sporazume, polovina nije mogla da se implementira, znači, polovina je bila samo dobra priča. Mi moramo da budemo realni i ponovo da se vratimo na činjenicu da Srbija četiri puta više izvozi članicama CEFTA nego što od njih izvozi. Ne možemo po svaku cenu da kritikujemo ako se u određenom trenutku desi da je cena nekog poljoprivrednog proizvoda u okruženju niža, a ulazi na naše tržište, iako imamo mehanizme i mere kako i od toga da se branimo. Ono isto, ministarka, što želim da iskoristim vaše prisustvo i da vas pitam, nema toliko veze sa CEFTA, ali ima veze sa trgovinom, ima veze sa inspekcijskim službama koje su u vašem nadzoru je da objasnimo građanima šta se desilo u trenutku pandemije kada imamo jednu ovu masku koja je pre pandemije koštala pet dinara, danas košta pet dinara, a u trenutku pandemije se ta cena kretala od 100, 150 i 200 dinara? U tom trenutku je neko zloupotrebio svoju poziciju na tržištu i vrlo nekorektno, slobodno smem da uporedim sa ratnim profiterstvom, došao do određenih prihoda i enormnih zarada zato što je iskoristio situaciju koja u tom trenutku po građane Srbije bila nepovoljna. Mi državu možemo da pohvalimo za sve mere koje je uradila. To su i finansijske pomoći, različiti podsticaji, borili smo se sa finansijskim sredstvima više i bolje nego svi u okruženju, država je obezbedila vakcine, ne jednu, dve, tri, četiri, pet. Znači, sve što je bilo do strane države kada je trebalo da se utiče na borbu sa pandemijom, država je uradila. To je za svaku pohvalu, ali je za osudu ona grupica koja je uspela da dođe do enormnih zarada samo zato što je zloupotrebila stanje u tom trenutku na tržištu, da li su imali zalihe ili su uspeli da uvezu te maske, ja ne znam, ali ono što košta pet dinara, da prodajete po 200, pa to nije sto posto marža ili ne znam šta, nego sigurno dve hiljade puta kako to izgleda. To je bila tema jednog odbora, gde sam kao član tog Odbora za privredu razgovarao sa vašim kolegama iz ministarstva i oni su mi rekli – da, te nepravilnosti su uočene, ti ljudi možda nisu na najadekvatniji način kažnjeni. Moje pitanje za vas je - ajde da se pripremimo za ovu jesen koju dolazi, zato što neke informacije kažu da se broj zaraženih povećava. Dajte da uradimo sve što je do vas, do nas, da zajednički zaštitimo tržište i potrošače, da ne dođemo u istu situaciju. Da se vratim na temu. Kada su u pitanju svi ovi sporazumi, kolege su malopre rekle, predsednik Aleksandar Vučić je i danas i juče bio u Makedoniji na sastanku sa predsednikom Albanije, sa predsednikom Makedonije i radi se i dalje na novim sporazumima koji će, svakako da olakšaju i trgovinu i te dobrosusedske odnose. Lično mislim da su ti dobrosusedski odnosi ono što je uvek na Balkanu nekako falilo. Mi smo upućeni jedni na druge. U nekim stvarima se razlikujemo, ali evo dolazi vreme da smo svi shvatili da od tih razlika samo možemo da imamo štetu, a nikako koristi. Ono što je veliki motor i velika pokretačka snaga svih tih sporazuma je upravo to što se danas u državi Regionalni balkanski forum, gde se nalazi preko 400 kompanija sa ovih prostora koje imaju zajednički cilj, a to je upravo, ono što sam malopre rekao, to su sporazumi koje će predsednik da potpiše. Privreda i ekonomija su definitivno tačke spajanja svih nas ovde na Balkanu. Vaše ministarstvo tu igra veliku ulogu. Mi svakako, ali kao i ostale kolege podržavamo ove sporazume koji su danas na dnevnom redu i računamo da ćemo i dalje da nastavimo istim tempom i da budemo lideri u regionu, a i da imamo ponude da potpisujemo slične sporazume. Hvala vam.
Reč ima ministarka Tatjana Matić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslaniče, u vezi sa pitanjem koje se odnosi na cenu zaštitnih maski rekla bih da je u toku pandemije izazvane Kovid-19 Vlada Republike Srbije donela dve uredbe. Prva uredba se odnosila na ograničenje cena, odnosno marže zaštitnih sredstava maske i to je uredba o ograničavanju maloprodaji cena zaštitnih sredstava, odnosno maski. Druga je odluka o ograničenju visine cena i marži osnovnih životnih namernica i zaštitne opreme, što predstavljaju maske. Uredbom je bilo regulisano da epidemiološke maske i rukavice apoteka može da prodaje po ograničenim cenama i to do 120 dinara za maske i do 200 dinara za epidemiološke maske, i do 40 dinara za rukavice. Sve se odnosi na cenu po komadu. Od početka primene Uredbe, tj. od 22. marta 2020. godine do 06. maja 2020 godine kada je prestala da važi ova Uredba tržišni inspektori su izvršili 866 vanrednih inspekcijskih nadzora kod trgovaca, tj. kod apoteka i nije bilo puno slučajeva u kojima je utvrđena nepravilnost. Međutim, ovde moram da kažem da ovaj inspekcijski nadzor se odnosio na kontrolu apoteka kod kojih je bila propisana maksimalna maloprodajna cena, ali mi nismo imali, niti možemo imati uvid u uvozne cene maski. Samim tim, u vezi sa tim i sa maržama koje su možda bile visoke, ovo pitanje nije u nadležnosti Ministarstva nego Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje. Ali, mi ukazujemo na sledeću jako bitnu činjenicu, da je snabdevanje apoteka maskama i rukavicama od strane Republičkog zdravstvenog fonda u značajno meri stabilizovali situaciju na tržištu i da maske i distribucija zaštitne opreme koja je išla preko RFZO je doprinela tome da se cene zaštitne opreme koje su bile neophodne u vreme Kovida u stvari snize. Sa druge strane, postojao je čitav niz apoteka koji ne pripada mreži RFZO i koje su imali određene cene, drugačije i na njih se odnosila druga odluka koja je Vlada morala da donese, a to je zapravo odluka o ograničenju visine cene i marži osnovnih životnih namirnica i zaštitne opreme i to je bilo propisano da marža trgovaca u veleprodaji i maloprodaji ne sme da prelazi nivo koji je obračunavan na na dan 05. marta 2020. godine, znači na dan izbijanja pandemije. Naravno, i tu su vršene određene kontrole, međutim, još jednom napominjemo da su i bile izrečene određene sankcije, ali da sama tržišna inspekcija i naš nadzor, nažalost ne obuhvata nadzor nad dobiti koju ostvaruju privredni subjekti kada govorimo o prodaji maske i o cenama maske. Dakle, to je ono što je Vlada u tom trenutku mogla da učini kako stabilizovala tržište. Činjenica je da smo mi ipak deo jednog liberalnog tržišta i da ne možemo, imamo jednu ekonomiju koja se, pre svega bazira na slobodnom tržištu i na potražnji i samim tim na definisanju određenih cena. Ono što je Vlada mogla da uradi ona je to odmah i učinila, dakle ograničila je cene i obezbedila je distribuciju zaštitne opreme preko RFZO-a, a kod privatnih apoteka je samo definisala da cena marže ne sme biti veća. Ovde nije pitanje samo o našem tržištu, nažalost, pogotovo u tom prvom trenutku mi nismo ni imali puno proizvođača maski, dakle sve se to uvozilo, tu se i postavlja pitanje kakva je situacija bila na drugim tržištima, odakle su se zapravo uvozile maske i druge zaštitna oprema. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Uglješa Mrdić.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvažena predsedavajuća, uvažena ministarka, gospođo Matić sa svojom saradnicom, uvažene drage kolege narodni poslanici i građani Republike Srbije, sve što treba da se kaže u vezi ovoga sporazuma rekla je moja draga koleginica Aleksandra Tomić iz naše poslaničke grupe "Aleksandar Vučić - Za našu decu", ali ono što bih ja želeo danas posebno da izdvojim je sve ono što je predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić poručio u Skoplju na jako značajnom ekonomskom forumu, a tiče se odlične i trgovinske i ekonomske i svake druge saradnje između Republike Srbije, Severne Makedonije i Albanije. S tim u vezi, želim da kažem da u ovom vremenu, a naročito u proteklih nekoliko meseci, pa možemo reći i godina, pojedini strani centri moći, pomognuti sa delom opozicije u Srbiji i mafijaškim klanovima, imali su plan kako da sruše i uruše Srbiju. Imali su plan kako da sruše predsednika Aleksandra Vučića sa vlasti i da vrate lopove na vlast, one lopove koji su to i bili do 2012. godine i da ponovo u Srbiji imamo ne ni jedno mafijaško ubistvo godišnje, nego po 35 mafijaških ubistava u proseku, kao što smo imali i 2000-ih godina. O svemu tome detaljno je govorio i sinoć prilikom obraćanja predsednik Aleksandar Vučić, koji je i najzaslužniji što smo i mafiji rekli - dosta i što imamo ove odlične rezultate i u borbi protiv mafije i što se tiče ekonomije, a prvenstveno i što se tiče odličnih odnosa koje imamo i u regionu i u Evropi, kao i sa svim svetskim silama. U Skoplju je predsednik Vučić jasno poručio da je glavna politika Republike Srbije politika mira i stabilnosti. Mi ćemo sve da učinimo da Srbija sprovodi tu politiku, da imamo što bolje odnose i sa Severnom Makedonijom i sa Albanijom i sa Crnom Gorom i sa Hrvatskom i sa Bosnom i Hercegovinom, naravno, i našom Republikom Srpskom, kao i svim onim drugim državama sa kojima se Republika Srbija graniči. Ali, isto tako, nećemo nikada dozvoliti da Srbiju neko urušava, da Srbiju, srpski narod i sve građane Srbije neko ponižava i da priznajemo ono što se nije dogodilo i da kada god je nekome interes da omalovažava srpski narod, da to sprovodi. Srbija predvođena Aleksandrom Vučićem je ponosita država, koja je predvodnik politike mira i stabilnosti, koja ima, kao što je rekla koleginica Aleksandra Tomić, najbolju ekonomsku politiku u Evropi i tokom prošle i tokom dosadašnjeg dela ove godine, da ne govorim o odličnoj borbi protiv korona virusa, ulaganju u zdravstvo i sve one druge oblasti koje su vitalne oblasti za državu Srbiju i sve njene građane. Da bi to mogli i dalje da sprovodimo, mi moramo davati punu podršku, pored onih institucija koje predvode borbu protiv mafije u Republici Srbiji, tako i Vladi Srbije i predsedniku Aleksandru Vučiću, ali da uvek upozorimo na sve ono na šta je upozorio i naš predsednik sinoć prilikom obraćanja iz Skoplja, da deo opozicije potpomognut mafijaškim klanovima u Srbiji i pojedinim stranim službama zapadnih zemalja, neću sada da navodim koje su to zemlje, imaju interes iz njima znanih razloga da Srbija bude što slabija, kako bi mogli svi oni lopovi da se vrate na vlast a da mafijaški klanovi u Srbiji sprovode sve želje tih lopova na političkoj sceni. Na sreću, građani Srbije to najbolje znaju, građani Srbije tačno prepoznaju ko je za Srbiju, ko je protiv Srbije. Oni koji su protiv Srbije uglavnom nisu prešli cenzus a oni koji su za Srbiju, to smo videli prošle godine na izborima, apsolutno većinska Srbija je za ovu politiku koju sprovodi naš predsednik Aleksandar Vučuć, a mi danas vidimo te ozbiljne rezultate i ozbiljno ćemo i da vidimo te rezultate, jer stvarno treba da budemo ponositi na ovu politiku. Treba da budemo ponosni, svi građani, bez obzira kojoj političkoj stranci pripadali, na sve ono što je uradio ne samo juče i danas u Skoplju naš predsednik i što će da uradi, nego što je uradio svih prethodnih meseci i godina samo zbog jednog interesa, a taj jedan interes je interes naše države i svih njenih građana. Prema tome, želim da kao i moje kolege narodni poslanici iz poslaničke grupe "Aleksandar Vučić - Za našu decu" da uvek budemo puna podrška svemu onome što naš predsednik, uprkos brojnim pritiscima, radi za našu državu i sve njene građane. A našem predsedniku nije lako. Kolega Mirković je juče detaljno govorio o tome, o nedelji dana ostrašćenih napada na predsednika Vučića i njegovu porodicu. Pogledajte samo novi serijal laži koji se plasira ne samo na račun predsednika Vučića nego i na račun njegovog brata Andreja i njegovog najstarijeg sina Danila, i to gde - u delu medija u Srbiji, uz podršku koga - mafijaških klanova i koga još - i dela opozicije. To je ono što je nedopustivo, to je ono što je odvratno i to je ono što sam ubeđen da će građani Srbije kazniti na svakim narednim izborima. Jer, građanima je dosta onoga što se dešavalo do 2012. godine, vladavine bivšeg režima, lopovske politike, gde smo imali ne po nekoliko ubistava godišnje, nego na desetine mafijaških ubistava u Srbiji, gde su pojedini tajkuni postajali multimilioneri, gde su mafijaški klanovi imali svoje ljude u državnim strukturama, a danas više to nije slučaj. Zahvaljujući kome? Zahvaljujući Vladi Republike Srbije i zahvaljujući predsedniku Aleksandru Vučiću. Prema tome, na kraju želim samo da podržim sve ovo i što radi Vlada Srbije i što radi naš predsednik i samo se Bogu molim da našeg predsednika i sve njegove saradnike posluži zdravlje i da imaju još više snage, a znam da to imaju u ovoj borbi protiv mafije kako bi svim građanima u Republici Srbiji bilo bolje, a to će i biti. Hvala. Živela Srbija!
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Sanja Jefić Branković.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, uvažena ministarka sa saradnicom, mi danas razmatramo, kao što smo mogli da čujemo od kolega koje su malopre govorile o izmenama aneksa četiri CEFTA sporazuma, koji se odnosi na proizvode sa poreklom i metode administrativne saradnje. Mislim da je velikim delom ova tematika obrađena u prethodnom izlaganju, ali ću se ukratko osvrnuti na sam sporazum o slobodnoj trgovini na Balkanu, odnosno na CEFTA sporazum i na to zašto je on u stvari nama izuzetno važan. Zato što se stvaranjem zone slobodne trgovine zemlje Zapadnog Balkana zapravo opredeljuju za jednu ekonomsku i privrednu saradnju i razvoj i, pokazujući na taj način, da su potpuno slobodne i otvorene ka tome da vode jednu zajedničku ekonomsku politiku i preuzmu na sebe i obaveze, ali i odgovornosti koje su vezane za razvoj čitavog ovog regiona. Nesumnjivo je da to još više naglašava evropsku perspektivu ovog regiona, ali i želju naše zemlje za pridruživanjem EU. Još u 19. veku engleska kao najrazvijenija zemlja tog vremena počela je da širi ideju o slobodnoj trgovini, što nedovoljno razvijene zemlje u tom trenutku nisu prepoznale kao sopstveni interes, pa je u to vreme snižavanje carina najčešće bio čin u stvari posledica nekih dobrosusedskih odnosa i predstavljao je nameru nekih prijateljskih odnosa između dve susedne zemlje koji je na kraju rezultirao zaključenjem brojnih bilateralnih sporazuma o liberalizaciji, što na kraju predstavlja uvod za ekonomske integracije koje mi danas poznajemo i na Balkanu, ali i svuda u svetu. Danas je sistem slobodne trgovine naročito značajan za male zemlje iz više razloga. S jedne strane, ograničenost resursa, ali i nedovoljna domaća proizvodnja određenih proizvoda nameću potrebu za većim uvozom. Što je uvoz veći, on nužno pokreće, odnosno stvara potrebu za povećanim izvozom kako bi se mogao isfinansirati taj povećani uvoz i na kraju sve ovo rezultira jednom povećanom otvorenošću jedne zemlje i privrede ka čitavom svetu. Ministarka je malopre pomenula da je Vlada juna ove godine donela zaključak o prihvatanju teksta ovog Aneksa 4 i razlog za ovakav zaključak jeste potreba za implementacijom novog seta pravila koja se odnose na poreklo robe, pre svega one koje su predviđene odredbama PEM Konvencije, odnosno kako je u obrazloženju navedeno, obezbeđuje se time dinamična veza sa PEM Konvencijom. To bi u praksi značilo da određeni industrijski proizvodi mogu biti izrađivani u više od jedne zemlje u regionu, a koje pripadaju EFTA, CEFTA i zemljama Mediterana. Drugim rečima, indirektno se podstiču i investicije, ali i industrijska saradnja u ovim oblastima. Upravo je PEM Konvencija ta koja ima za cilj da doprinese i intenzivnijoj saradnji zemalja potpisnica, zatim, pojednostavljenju uslova za dobijanje porekla robe, ali i bliže povezivanje samih predstavnika poslovnih zajednica. Načelno posmatrano, ovaj zakon jeste važan i on će svakako omogućiti efikasniju proizvodnju, jasnije će definisati i uvoz i izvoz, ali pod uslovima da svi učesnici u ovom lancu moraju da se pridržavaju određenih pravila. Tu mislim na činjenicu da moraju da poznaju pravnu regulativu, ali i da je poštuju, zatim, da prilagođavaju svoje poslovanje onim uslovima koji su CEFTA sporazumom predviđeni, da međusobno sarađuju i da se blagovremeno obučavaju, ali i informišu. Tu, pre svega, mislim na stručnu obuku carinskih službenika. Na samom kraju, samo bih pomenula da je CEFTA sporazum jedan moderan i liberalan sporazum o slobodnoj trgovini i on pokriva više od 90% međusobne robne razmene u regionu. Ovo je posebno značajno za Srbiju, imajući u vidu da razmena sa potpisnicama CEFTA obuhvata blizu 53% srpskog izvoza i oko 15% izvoza iz čitavog sveta. Ne zaboravimo ni to da je region obuhvaćen CEFTA-om ima dobar trgovinski suficit i to svakako treba iskoristiti u korist naše privrede. Zbog svih napred navedenih argumenata, naša poslanička grupa Socijaldemokratske partije Srbije u danu za glasanje podržaće predložene izmene. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Luka Kebara ima reč. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsedavajuća Narodne skupštine Republike Srbije, gospođo Jevđić, uvaženo rukovodstvo Narodne skupštine, uvažena ministarko Matić, sa saradnicom, dame i gospodo narodni poslanici, drage građanke i građani Srbije, na današnjoj sednici Skupštine Republike Srbije govorimo o jednom jako bitnom sporazumu, odnosno o izmenama tog sporazuma. Naime, govorimo o zakonu o potvrđivanju Odluke zZajedničkog komiteta Sporazuma o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi, CEFTA br.1/2021, o izmeni Aneksa 4. Sporazuma o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi CEFTA 2006, kojim se utvrđuje Protokol o definiciji pojma „proizvodi sa poreklom“ i metode administrativne saradnje iz člana 14, stav 1. i 3. i ukidanju i zameni odluka Zajedničkog komiteta Sporazuma o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi br.3/2013. i 3/2015. Naime, u prethodnom govoru sam naglasio značaj ovih promena, ali one su se ticale izmena u EFTA Sporazumu, a ovo su izmene u CEFTA sporazumu, odnosno Centralnoj organizaciji slobodne evropske trgovine, odnosno Centralno-evropskog sporazuma o slobodnoj trgovini koga čine Srbija, Crna Gora, Moldavija, Severna Makedonija, Albanija i Bih. Takođe, čini i predsedništvo UNIMIK za Prištinu, ali ipak za nas to je samo šest članica, šest država, zato što je Kosovo i Metohija sastavni deo Republike Srbije i o tome nema govora. Na zajedničkoj sednici tog Komiteta CEFTA, koji je nadležan za sprovođenje ovog sporazuma, došlo je do određenih izmena koje se tiču tog Protokola B o poreklu proizvoda i poreklu roba, ali i određenih izmena koje se tiču metoda nove administrativne saradnje, novih propisa i procesa koji su uokvireni u tom procesu digitalizacije. One podrazumevaju sledeće bitne stvari, odnosno ciljeve, a to su svakako mogućnost primene pune kumulacije roba i usluga, ukidanje načela zabrane povraćaja i oslobođenje od plaćanja carina, povećanja praga tolerancije za poljoprivredne proizvode na 15% od neto-mase proizvoda, a za industrijske proizvode 15% gotove vrednosti proizvoda, fleksibilnije načelo teritorijalnosti i direktnog transporta, kao i nove odredbe o dokazima i o poreklu i o mogućnostima za elektronsko izdavanje i prihvatanje dokaza o poreklu, kao i alternativno specifična pravila za poljoprivrednike, za poljoprivredno-industrijske proizvode, ali i da bi se omogućio lakši način sticanja tih roba. Ove izmene se provode u skladu sa PEM Konvencijom, Pan-Evrpsko-Mediteranskom Konvencijom o preferncijalnom poreklu roba, kojoj smo pristupili još 2013. godine. Tu se podrazumevaju određena pravila, određene procedure, određeni propisi koji će našoj zemlji omogućiti bolju spoljno-trgovinsku razmenu, bolje rezultate, bolji protok roba i usluga i sve će to doprineti jačanju naše privrede, naše ekonomije i našeg BDP-a. Naravno, za ove izmene i dopune Protokola B i metoda administrativne saradnje, pored zemalja CEFTA, zainteresovane su i EU i zemlje EFTA, ali i Turska, što je dodatni indikator da se radi o jako dobrom sporazumu, odnosno o jako kvalitetnim izmenama ovog CEFTA sporazuma, koje će doprineti stvaranju još bolje atmosfere u međunarodnoj trgovini. Kada govorimo o spoljnoj politici Srbije, moramo imati na umu da je za sve ove uspehe zadužen naš predsednik Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije. Bitno je napomenuti da je ugled Srbije u svetu sada na jako zavidnom nivou, da je sve veći broj stranih direktnih investicija i da se sve više bilateralnih sporazuma potpisuje, ali i multilateralnih sporazuma sa brojnim međunarodnim organizacijama. Zahvaljujući Aleksandru Vučiću, mi imamo saradnju i sa zemljama EU i sa zemljama regiona i sa Bliskim istokom i sa Dalekim istokom i sa Rusijom i sa svim drugim zemljama. Bitno je naglasiti tu saradnju na tom multilateralnom nivou, koju takođe imamo sa brojnim međunarodnim organizacijama i sa EU i sa UN i sa svim drugim organizacijama sa kojima svakako već baštinimo dobre odnose od ranije. Naravno, naš predsednik Vučić, još jedan zanimljiv podatak, ima u poslednjih šest godina više od 100 susreta sa premijerima, više od 100 susreta sa šefovima država širom sveta, uključujući susrete sa Trampom, sa Bajdenom, Merkelovom, Makronom, Putinom, Siđipingom i Erdoganom. Zanimljiv je još jedan podatak, naravno, ako izuzmemo ovu pandemiju koronavirusa, da se trenutno na Henlejevoj listi, odnosno na Henlejevom indeksu svetskih pasoša, srpski pasoš nalazi na jednom jako dobrom 36. mestu, što znači da naši građani mogu bezvizno putovati, odnosno putovati u bezviznom režimu u 135 zemalja sveta. Za razliku od predsednika Aleksandra Vučića, bivša žuta vlast je na sve načine pokušavala samo da ostvari neke partikularne političke interese. To u prevodu znači da ostvare koji glas više na izborima i da napune svoje džepove. Spoljna politika Srbije se svodila samo na puko protokolarne odnose sa zemljama sa kojima već imamo ustanovljene međunarodne, odnosno diplomatske odnose, bez velikih rezultata i potpisanih bilateralnih sporazuma. Mi u Narodnoj skupštini Republike Srbije gotovo svake nedelje ratifikujemo jedan bilateralni sporazum, što je dodatni pokazatelj koliko naša diplomatija radi na tom polju. Vuk Jeremić, njegova klika bestidnika, secikesa, autošovinista, ona je samo brinula o sopstvenim partikularnim političkim interesima i svojom lenjošću, neaktivnošću, nesposobnošću na polju diplomatije, ona je samo unizila Srbiju, unizila je ugled Srbije u svetu, devastirala je kompletno našu privredu, kompletno našu ekonomiju. Ali, Vuk Jeremić, kada je u pitanju njegov džep, on je itekako bio uspešan nazovi diplomata. On je sklapao sumnjive dilove širom sveta, sa raznim belosvetskim hohštaplerima. On se i dan danas pravi naivan kada ga pitamo za onu aferu u kojoj je do guše upleten, a gde su glavni akteri uhapšeni i osuđeni, pravosnažno. To su Šeik Gadi, Patrik Ho i Emlio Lozoja. Zahvaljujući tim sumnjivim poslovima, Patrik Ho i Emilio Lozoja uplatili su više od, verovali ili ne, sedam miliona dolara na račun Jeremićeve privatne firme i njegove nevladine organizacije koju je osnovao u Beogradu, a da ne pričamo o sumnjivim poslovima koje ima sa stranim ambasadama i o prihodima koje iz tih ambasada on redovno dobija. Ali, nije Jeremić jedini taj koji je devastirao Srbiju i koji nije mario za potpisane trgovinske sporazume. Naime, tu imamo i Đilasa npr. Đilas se itekako i pored Beograda bavio i nekim pitanjima na republičkom nivou. Setimo se da je bio i ministar i direktor one kancelarije za javna ulaganja. Njegovi mediji i mediji Šolaka i te kako podržavaju klan Belivuk – Miljković, podržavaju razne pripadnike kriminalnih organizacija i organizovanih kriminalnih grupa, oslanjajući se na njihove izjave kao da su verodostojne, kao da su to nekakve apsolutne istine. Sad ću vam reći, dame i gospodo, malo da definišemo te metode. U knjizi sa Pravnog fakulteta organizovani kriminalitet, koju su napisali profesor Đorđe Ignjatović i profesor Milan Škulić, a koji su i rukovodioci katedre za krivično pravo na Pravnom fakultetu Univerziteta u Beogradu, u ovoj sjajnoj knjizi „Organizovani kriminalitet“, u uvodnom delu, znači u uvodnom delu koji se tiče kriminološke analize organizovanog kriminaliteta u svetu, imate ovako: „Članovi kriminalnih organizacija, na primer, po pravilu poriču svoju pripadnost ovakvim grupama, što je i prirodno, s obzirom da se za njihove aktivnosti krivično odgovara. Oni mogu negirati pripadanje tom svetu organizovanog kriminaliteta ubeđeni da je njihova banda nešto sasvim različito od u javnosti stvorene slike mafije“. Šta to dalje znači, dame i gospodo? To dalje znači da je na tom teorijskom, naučnom, stručnom nivou već jasno definisano koje su to metode tih pripadnika organizovanih kriminalnih grupa, pripadnika kriminalnih organizacija i normalno je da će takvi likovi, takvi koljači, takve ubice da izmišljaju i da lažu ne bi li izbegli ruku zakona, ali imamo još. Konstantni napadi na Srbiju, na Aleksandra Vučića što od propalih Đilasovih i Šolakovih tajkunskih medija, ali i od strane jednog sarajevskog medija, ali i od strane zemlje iz koje su originalno upravo ta dva klana koja su se sukobljavala, nažalost, prethodnih godina na ulicama Beograda… Od tih zemalja i od njihovih političara isključivo slede napadi koji su usmereni prema Srbiji, prema Aleksandru Vučiću. Zašto? Zato što Srbija ekonomski napreduje. Srbija je ekonomski lider u regionu i po broju stranih direktnih investicija i po GDP i po GDP per kapita i po brojnim drugim ekonomskim, odnosno makroekonomskim pokazateljima. Umesto da se njihovi mediji, njihovi zvaničnici pozabave jadom u kom su se oni našli, jer grcaju u siromaštvu, da pomognu sopstvenom narodu… Evo primer, zašto oni iz tih sarajevskih medija ili ovih Đilasovih i Šolakovih ne bi pomogli tim ljudima da se oni priključe sjajnoj inicijativi, kao što je mini Šengen inicijativa? Da pomognu svom narodu i da zaborave malo na sopstvene partikularne političke interese, da pomognu svom siromašnom narodu, ali ne. Ne. Njihov džep je najvažniji, džep tih tajkuna, tih tajkunskih političara. Takođe, brojni ti pojedinci iz puke ljubomore ad homine napadaju predsednika Aleksandra Vučića, jer su svesni koliko su mali i bedni u odnosu na našeg predsednika. To su i Đilas, i Šolak, i Jeremić, i Marinika, i Tadić, i Aleksić, i pojedini političari iz regiona koji nisu ni sposobni kao on, ni obrazovani kao on, ni razboriti kao on, ni inteligentni kao on, ni uspešni kao on. Aleksandar Vučić je car Dušan 21. veka, čovek koji je za kratko vreme uspeo da od jedne siromašne devastirane Srbije napravi respektabilnu evropsku državu. Građani Srbije su prepoznali rezultate SNS, Vlade Republike Srbije i predsednika Aleksandra Vučića, ali i rezultate, odnosno nedela i sramotu Vuka Jeremića, njegove tajkunske klike, Dragana Đilasa, Šolaka i ostalih tajkuna i na narednim izborima pobediće ona politika, politika napretka na svim poljima, politika rada, politika zalaganja, politika truda, politika konstantnog zalaganja da Srbija bude još bolje mesto za život. Živela Srbija! Živeo predsednik Aleksandar Vučić!
Zahvaljujem, kolega Kebara. Reč ima narodna poslanica Dušica Stojković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovana ministarko Matić sa saradnicom, drage kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, Srbija je danas kredibilan i pouzdan partner na međunarodnoj sceni, zaista razvijamo istinska partnerstva i sa zemljama zapada i istoka. Srbiji se danas sve više veruje i ona ravnopravno sedi sa stolom sa velikim silama. Njen glas se danas i te kako čuje, ona se poštuje i uvažava u svetu. O tome najbolje svedoči i nedavno održani forum u Skoplju na kojem je Srbija potpisala, zajedno sa Severnom Makedonijom i Albanijom, tri jako važna sporazuma koja će i te kako unaprediti kvalitet života građana ovog regiona, regiona zapadnog Balkana. Reč je o regionalnoj inicijativi mini Šengen koju je inicirao naš predsednik Aleksandar Vučić. Tri sporazuma koje je Aleksandar Vučić potpisao u Skoplju odnose se na ukidanje barijera, na ubrzanje protoka robe i usluga između Republike Srbije, Severne Makedonije i Albanije. Takođe, drugi sporazum se odnosi na zajedničku prevenciju i pomoć i podršku u slučaju prirodnih katastrofa i nepogoda. Naši građani Srbije mogu da posvedoče onim razornim posledicama majskih poplava koje su pogodile čitav naš region tokom maja 2014. godine. Srbija nije neko izolovano ostrvo i zaista i majske poplave 2014. godine, ali i ova pandemija korona virusa pokazale su da su zemlje u susedstvu, zemlje u regionu zapadnog Balkana zaista usmerene na saradnju. Zaista je neophodno da sarađujemo, da razmenjujemo iskustva, ne samo kada su nedaće i nepogode, prirodne katastrofe u pitanju, već kada je reč i prilikom vakcinacije, a u čemu je Srbija zaista dobar primer. Mi danas raspravljamo o ratifikaciji jednog važnog međunarodnog sporazuma, kakav je CEFTA sporazum, koji se odnosi na potvrđivanje Odluke Zajedničkog komiteta Sporazuma o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi i izmena Aneksa 4 CEFTA 2006, kojim se utvrđuje definicija pojma „proizvodi sa poreklom“ i metode administrativne saradnje iz člana 14. Takođe, reč je o dva protokola – protokol A i B, gde protokol A predviđa da se u svrhu primene pravila o poreklu robe primenjuju odredbe Regionalne konvencije o pan-evro-mediteranskim preferencijalnim pravilima o poreklu, a protokol B sadrži odredbe u punoj kumulaciji porekla robe, o ukidanju zabrana povraćaja ili oslobođenje od plaćanja carine u okviru CEFTA sa mogućnošću proširenja i na ostale zone i ostale partnere CEFTA. Tu mislimo na samu EU, ali i na države EFTA i na Tursku. U odnosu na ova PEM pravila alternativna pravila mogu biti mnogo fleksibilnija, liberalnija u pogledu materija bez porekla, a moguće je lakše status porekla određenog porekla materijala. Takođe, ratifikacijom ovog međunarodnog sporazuma građani Srbije će zaista imati ogromne olakšice, a pre svega mislim na naše poljoprivredne proizvođače, zaista će se u mnogome unaprediti naš privredni ambijent, podići će se naša ekonomija, izvoz naših poljoprivrednih proizvoda, ali i svih onih ostalih proizvoda – industrijskih proizvoda, tekstilnih proizvoda. Neophodno je da imaju dokaz o poreklu robe kod usvajanja ovog sporazuma i jedan od benefita ovog sporazuma, koji ćemo danom ratifikacije u Narodnoj skupštini, jeste da će omogućiti da će doći do jednog lakšeg i jednostavnijeg načina. Na primer, to možete videti na jednom klasičnom primeru, sada će proizvođaču izvozniku biti data mogućnost da bira lakši uslov sticanja porekla, bar kada je reč o industrijskim proizvodima. Što se tiče poljoprivrednih proizvoda, tu mislim na biljna ulja, na orašaste plodove, na duvan, oni će sada imati znatno lakša i fleksibilnija pravila, nego što su imali do sada. Takođe, isto se odnosi i na proizvode iz pletarstva, masnoće i ulja, bilo da su životinjskog, bilo da su biljnog porekla, takođe i proizvodi od voća, ostaci ili otpaci prehrambene industrije, pripremljena hrana za životinje, duvan i duvanski proizvodi. Prema podacima koje sam našla u medijima, u Srbiji ima ukupno 53 proizvoda sa zaštićenim geografskim poreklom, 47 su poljoprivredni, prehrambeni proizvodi, poput leskovačkog ajvara, đerdapskog i kačerskog meda, ariljskih malina, zlatarskog sira. Imamo i one ne tako jestive proizvode, kao što su šabački peškir, pirotski ćilim ili sirogojno pletnine. Kada pogledamo zvanične podatke Republičkog zavoda za statistiku mi možemo da zaista vidimo koji su to ključni partneri kada je reč o spoljnotrgovinskoj razmeni u Srbiji. U izveštajnom periodu, koji je sačinio Republički zavod za statistiku, od januara do marta 2021. godine, vidimo da su na prvom mestu svakako zemlje EU sa 63,4% ukupne spoljnotrgovinske razmene. Takođe, naš najvažniji drugi partner prema ovim podacima su svakako zemlje CEFTE sa kojima imamo suficit i razmenu od 566 miliona dolara i to je uglavnom rezultat izvoza poljoprivrednih proizvoda. Pre svega mislim na žitarice i proizvode od žitarica, ali i nafte, naftne derivate, električne mašine i aparate, drumska vozila, gvožđe i čelik. Izvoz prema ovim podacima Srbija iznosi u ove zemlje, CEFTE zemlje 838,7 miliona dolara, a uvoz 272,7 miliona dolara. Tako da je pokriveno sa uvozom i izvozom 307,6%. To nam govori zašto je važno da nastavimo da usvajamo one međunarodne ugovore, zašto je važno da ratifikujemo međunarodne ugovore i zašto je važno da olakšamo proces razmene i liberalizaciju trgovine i protoka robe, jedne od četiri osnovne slobode na kojima počiva samo jedinstveno tržište EU. Kada govorimo o ovom CEFTA sporazumu reč je o sporazumu koji predviđa kumulaciju porekla i izvan CEFTA zone sa zemljama članicama EU, sa EFTA, pre svega mislim na Island, Norvešku, Švajcarsku i Linhenštajn, ali i na Tursku. Takođe zaista moram da kažem da je Srbija u mnogome ratifikovala veliki broj međunarodnih sporazuma, veliki broj međunarodnih konvencija koje i te kako olakšavaju proces, kako našim privrednim subjektima, tako i svim našim građanima. Srbija snažno podržava sve regionalne i evropske inicijative, Berlinski proces je samo jedna od tih inicijativa, ali i sve one inicijative koje imaju u fokusu izgradnju zajedničkog regionalnog tržišta i regionalne inicijative, kakva je mini Šengen, čiji je jedan od inicijatora naš predsednik Aleksandar Vučić. Mini Šengen se zasniva na četiri slobode, na slobodi kretanja robe, usluga ljudi i kapitala i i te kako će u narednom periodu se raditi na ovoj inicijativi. Ova tri sporazuma koja su potpisana nedavno u Skoplju će omogućiti da naši ljudi bez radnih dozvola zaista mogu da se kreću. Vi danas možete da živite u Skoplju, Tirani ili Beogradu, da radite i poslujete bez ikakvih barijera i na ukidanju ovakvih barijera nastavićemo i u mesecima i danima koji su pred nama. Takođe, pored CEFTA sporazuma Republika Srbija je ratifikovala i na snazi su i jedan od najznačajnijih sporazuma je Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, koji je potpisan i koji je stupio na snagu 1. septembra 2013. godine. Reč je o sporazumu koji itekako dovodi do toga do jačanja partnerstva između EU i Srbije, i koji ima zaista za cilj da doprinese napretku Srbije ka pristupanju EU. Pored sporazuma sa EU, Srbija takođe ima i sporazume koji su na snazi koji se odnose na slobodnu trgovinu sa Rusijom, Belorusijom, Kazahstanom, Turskom, ali i sa EFTA zemljama. Nije samo ugovorno stanje i ratifikacija određenih međunarodnih konvencija i međunarodnih sporazuma važno za razvoj i unapređenje kako bilateralnih, tako i međunarodnih odnosa jedne zemlje. Svakako je važna i saobraćajna i energetska infrastruktura i povezanost. Srbija je primer i lider u regionu Zapadnog Balkana kada je reč o unapređenju saobraćajne i energetske infrastrukture tokom prethodnih godina. Zaista smo dobro povezani sa saobraćajnicama i autoputevima kako zemalja članica EU, tako i ostalim komšijama koji nisu članice EU. Nedavno je počela i implementacija Sporazuma o ukidanju naknada za roming za Zapadni Balkan koji nam je umnogome unapredila poslovanje i život svih građana ovog regiona. Korona kriza je pokazala da značaj saradnje i neophodnosti povezanosti svih partnera na međunarodnoj sceni. Takođe, pokazala je i koliko je jedna zemlja otporna, koliko je jedna zemlja spremna da izađe u susret sa svim izazovima koji su pred njom. Srbija je dosta toga učinila i na reformi javne uprave, na procesu digitalizacije i naši građani su zaista brojne od tih usluga koristili više nego ikad tokom pandemije virusa Kovid – 19. Takođe želim da kažem da mi nismo do sada još iskoristi te pune kapacitete regionalne saradnje. U danima i godinama pred nama i te kako možemo da radimo na daljoj realizaciji te regionalne povezanosti i regionalne saradnje, da realizujemo sve one planove koji se odnose na bolju povezanost naših industrijskih proizvoda na našoj industrijalizaciji naših zemalja, a i da nastavimo da radimo na tome po čemu je zaista Srbija lider u regionu Jugoistočne Evrope, a pre svega mislim na direktne strane investitore. Iako je bila pandemija mi smo nastavili da privlačimo strane investitore i da u onim malih gradovima, opštinama i selima otvaramo proizvodne pogone, da upošljavamo ljude i da dovodimo nove investitore, zato što je Srbija danas stabilna zemlja u koju ljudi hoće da dođu i da ulažu svoj kapital i svoj novac. Srbije je danas, kao što sam rekla, jedna kredibilan i pouzdan partner na međunarodnoj sceni, zemlja kojoj se i te kako veruje. Takođe bih iskoristila ovu priliku da današnji dan, reč je o ratifikaciji jednog važnog sporazuma, da zaista ne trebaju da postoje nikakve političke podele, da treba da budemo u istom pravcu, na istom cilju i ja bih iskoristila ovu priliku da pozovem sve svoje kolege, narodne poslanike, bez obzira iz koje političke partije dolaze, da podrže ratifikaciju jednog ovako važnog međunarodnog sporazuma kako bi naši poljoprivredni proizvođači, naši tekstilni proizvođači, naši industrijski proizvođači, naša privreda mogla lakše da plasira svoju robu van granica naše zemlje jer Srbija je danas jedna stabilna, sigurna i prosperitetna zemlja. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, sada ćemo prekinuti na trenutak sednicu u ovom delu zbog polaganja zakletve Republičkog javnog tužioca Zagorke Dolovac. Sačekaćemo samo da gospođa Dolovac uđe i da predsednik Skupštine dođe.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto sada prelazimo na polaganje Zakletve Republičkog javnog tužioca, čast mi je da u ime narodnih poslanika i u svoje ime pozdravim gospođu Maju Popović, ministra pravde u Vladi Republike Srbije, gospođu Jasminu Vasović predsednika Vrhovnog kasacionog suda, zamenike Republičkog javnog tužioca, nosioca najviših javno tužilačkih funkcija u Republici Srbiji, člana Državnog veća tužilaca i sve ostale prisutne goste. Podsećam vas da je Narodna skupština na sednici Devetog vanrednog zasedanja u Dvanaestom sazivu održanoj 22. jula 2021. godine izabrala Zagorku Dolovac za Republičkog javnog tužioca. Članom 83. stav 1. Zakonom o javnom tužilaštvu predviđeno je da Republički javni tužilac polaže zakletvu pred Narodnom skupštinom. U skladu sa tim, pozivam gospođu Zagorku Dolovac, Republičkog javnog tužioca da pristupi radi polaganja zakletve. (Predsedavajuća čita tekst zakletve, a narodni poslanik ponavlja.) „ZAKLINjEM SE SVOJOM ČAŠĆU DA ĆU JAVNO TUŽILAČKU FUNKCIJU VRŠITI PREDANO, SAVESNO I NEPRISTRASNO I ŠTITITI USTAVNOST I ZAKONITOST, LjUDSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE“. Molim vas da potpišete i predate tekst Zakletve. Sada pozivam Republičkog javnog tužioca da se obrati Narodnoj skupštini.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, uvažena ministarka pravde, poštovani narodni poslanici, drage kolege i gosti, imam posebnu čast i zadovoljstvo da vam se danas obratim, kako u svoje lično ime, tako i u ime Republičkog javnog tužilaštva i svih javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca Srbije. Biti pred vama i položiti Zakletvu povodom odluke kojom ste mi poverili mandat za obavljanje funkcije Republičkog javnog tužioca, predstavlja poseban događaj u profesionalnoj karijeri svakog tužioca. Danas tu odgovornost preuzimam ja, svesna svih na prvom mestu obaveza i dužnosti koje me očekuju, ali i očekivanja koje imam prema svojim kolegama, prema javnom tužilaštvu kao sistemu, pravosuđu, zakonodavnoj izvršnoj vlasti, kao i samom društvu, čiji krivično pravni poredak ste me izabrali da štitim. Svedoci smo da je u poslednje vreme postalo uobičajeno da se javno tužilaštvo smatra bitnom, ako ne i presudnom tačkom u rešavanju i usmeravanju skoro svih društvenih događaja i tenzija, iako to nije uloga javnih tužilaca u bilo kom društvu i državi. S tim u vezi, Javno tužilaštvo i ja, kao Republički javni tužilac, izloženi smo do sada nezabeleženom pritisku i pretnjama, a vrlo često i uvredama u očekivanju da se u skladu sa viđenjem ili potrebama određenih interesnih grupa ili pojedinaca postupanja javnih tužilaštava usmeri i time postigne određeni efekat koji po pravilu ima i svoje odjeke u političkoj sferi. Imajući to na umu podsetiću na odredbe Ustava Republike Srbije koje jasno određuju da je javno tužilaštvo samostalni državni organ, koji goni učinioce krivičnih dela i drugih kažnjivih dela i koje preduzima mere za zaštitu ustavnosti i zakonitosti. Naša dužnost je zaštita čoveka i drugih osnovnih društvenih vrednosti koje predstavljaju osnov i granice za određivanje krivičnih dela, propisivanje krivičnih sankcija i njihovu primenu, u meri u kojoj je to nužno za suzbijanje tih dela, ne zaboravljajući da se kazna može izreći samo učiniocu koji je kriv za učinjeno krivično delo. Svesna ovih obaveza, danas obećavam da ću u periodu mandata na koji ste me izabrali nastaviti da radim na unapređenju javnih tužilaštava u svim oblastima svojih nadležnosti, posebno imajući u vidu specijalizaciju i primenu novih metodologija rada, efikasnu saradnju sa drugim državnim organima, jačanje međunarodne saradnje, kao i osnaživanje kapaciteta javnog tužilaštva, kroz uvođenje novih i unapređenje postojećih informacionih tehnologija. Nastaviću sa zalaganjem za dosledno sprovođenje osnovnih principa u radu javnog tužilaštva u vidu primene načela samostalnosti, nepristranosti, profesionalnosti i odgovornosti. Posebnu pažnju ću posvetiti podršci i podsticanju javnih tužilaštava u postupanju u predmetima u kojima se kao društvo i država suprotstavljamo korupciji, organizovanom kriminalu i kriminalnim grupama, kao i drugim teškim krivičnim delima uključujući privredni kriminal, pranje novca, oduzimanje imovine proistekle iz krivičnog dela, trgovinu narkoticima, oružjem, ljudima i krijumčarenje ljudi, zaštitu ljudskih prava, a posebno zaštitu žena, maloletnih lica i manjinskih zajednica, kao i suzbijanje sve prisutnijeg visoko-tehnološkog kriminala. Imajući u vidu direktne nadležnosti Republičkog javnog tužioca i Republičkog javnog tužilaštva još više ću se posvetiti unapređenju i osnaženju međunarodne saradnje kako putem jačanja bilateralnih odnosa, tako i kroz jačanje uloge Republičkog javnog tužilaštva u pravosudnim mrežama i međunarodnim organizacijama i nastaviću da ostvarujem izuzetnu saradnju sa međunarodnim partnerima, da obezbeđujem stručnu pomoć, kvalitet i efikasnost postupanja domaćih javnih tužilaštava u tom procesu, kao i dostavljanje podataka i dokaza koje mi potražujemo od stranih država. Iako se u određenim društvenim političkim krugovima moje dugotrajno profesionalno iskustvo predstavlja kao negativna okolnost, ja ću danas ovde pred vama reći da je upravo moje prethodno iskustvo i ostvareni rezultati u sprovođenju i zaštiti Ustavom poverenih nadležnosti i zakonom propisanih ovlašćenja Republičkom javnom tužilaštvu demonstrirali kapacitet i sposobnost da uspešno rukovodim javnim i to najvišim javnim tužilaštvom u našoj zemlji, kao i da usmeravam javna tužilaštva Republike Srbije doprinoseći time vladavini prava i efikasnom radu pravosuđa, odnosno stvaranju bezbednijeg društva za naše građane. Poštovani narodni poslanici dozvolite mi da vam se na kraju ovog svog obraćanja još jednom zahvalim na ukazanom poverenju, znajte pri tome da to poverenje niste ukazali samo meni, već i svim javnim tužiocima i zamenicima javnih tužilaca Srbije, stručnim saradnicima i tužilačkom osoblju koji zajedno svakodnevnog radimo i borimo se protiv kriminala i više stotina hiljada izvršilaca krivičnih dela na godišnjem nivou. Nažalost, to se ponekad, a čini mi se sve češće zaboravlja. Mi smo zajedno sa policijom i sudovima poslednja odbrana našeg društva od kriminala. Nekada, ne toliko savršena kao što bi mi to sami želeli, ali ipak dovoljno efikasna da značajna većina naših građana može reći da se osećaju sigurno i zaštićeno u Srbiji. Budite sigurni da ćemo tako nastaviti i dalje. Zahvaljujem vam se na pažnji i poverenju.
Zahvaljujem vam. Dozvolite mi da vam u ime svih narodnih poslanika i u svoje ime još jednom čestitam na izboru i poželim puno uspeha u radu. Ovim smo završili ovaj deo današnje sednice polaganju zakletve Republičkog javnog tužioca pred Narodnom skupštinom. Zahvaljujem.
Dame i gospodo, sledeći na listi govornika je narodni poslanik Srbislav Filipović.
Hvala vam gospodine predsedavajući, doktore Orliću. Dame i gospodo narodni poslanici, danas je ne samo u Srbiji veliki dan, nego je veliki dan u ovom našem regionu, u regionu zapadnog Balkana, a posebno bih rekao da je veliki trenutak između tri države, između Republike Srbije, Republike Severne Makedonije i Republike Albanije. Tom događaju su prisustvovali Aleksandar Vučić, Zoran Zaev i Edi Rama. To je nešto što, rekao bih, kao trenutak obeležilo, ne samo današnji dan, već će obeležiti decenije koje su pred nama. Jer, ova naša balkanska kuća je previše prethodnih decenija izgledala tužno, posvađano i neretko je bila opterećena mržnjom, sukobima i suludim, usuđujem se da kažem suludim ratovima, jer nema tog rata koji je dobar i koji može bilo čime da se opravda. Upravo zato je inicijativa, taj „mini Šengen“ kako je nazvan, a zatim danas dobila svoj novi naziv – otvoreni Balkan, dobra za sve one koji žive u ovom regionu, za konačnu stabilizaciju našeg regiona, za konačnu izvesnu budućnost svih ljudi koji ovde žive i sve naše dece. Neretko govorimo o tome da deca imaju ili nemaju budućnost na Balkanu. Danas, dogovorima koji su postignuti, kojima je prisustvovao i predsednik Srbije Aleksandar Vučić, sam siguran kad kažem da deca na Balkanu imaju budućnost, da deca u Srbiji, u Severnoj Makedoniji i Albaniji zahvaljujući razumevanju, saradnji, dogovorima koji su postignuti imaju sigurnu budućnost i izvesnu perspektivu za mnogo bolji život nego što su to imali naši očevi, dedovi ili pradedovi u veku koji je iza nas. Taj vek iza nas nas je dugo opterećivao različitim svađama, kao što sam rekao, različitim nesrećama i sukobima, ali je vek ispred nas vreme razvoja, napretka i modernizacije i mislim da smo prvi put kao Srbija, kao i region zapadnog Balkana prepoznali tu šansu da iskoristimo priliku koja je pred svima nama, da gradimo sigurnu kuću na Balkanu jedni među drugima, da ne čekamo da li će nas neko i kad primiti negde, već da sami gradimo zonu slobodne trgovine, kretanja ljudi, kapitala, jer to je ono što deci, naglašavam deci, koja nam toliko nedostaju, gradi budućnost u veku koji je ispred nas. Stalno govorimo da treba da zaustavimo odliv mladih i pametnih ljudi iz Srbije, ali i drugih zemalja u našem regionu. Ovo je ta šansa. Ovo je ta prilika da mladi vide i danas mladi vide, pogotovo oni koji se bave inovacijama, koji se bave trgovinom, koji se bave ozbiljnim poslom vide šansu da ostanu u ovom regionu i da izgrađuju svoju budućnost. Zato što mogu slobodno da se kreću, da mogu da komuniciraju, slobodno jedni sa drugima da razmenjuju ideje, da grade svoja preduzeća, svoje živote, svoje porodice i da ostanu na onim ognjištima koja su vekovima naša. Ali, kome to sve ne odgovara i ko se danas neće oglasiti tim povodom? Ovo što je danas postignuto nije samo delo koje se vezuje za jednu, drugu ili treću ličnost, ovo je nešto što pripada svima nama, što pripada svim narodima koji su se danas dogovorili oko toga. To u našoj zemlji ne odgovara onima koji sebe predstavljaju kao alternativu Aleksandru Vučiću i SNS. Neće danas niko od njih pomenuti to. Neće danas ni jedan njihov tabloid, ni jeda njihov medij, neće danas ni jeda portal njihov da kaže – svaka čast, uspeli smo nešto konačno da pomerimo sa mrtve tačke na Balkanu. Ne, zato što treba tu dobru vest, tu najbolju vest za sve nas i za svu našu decu da zatrpaju nekim lažnim optužbama, nekim bestidnim bljuvotinama, nekim izmišljotinama, lažima pokušavajući da kriminalizuju, da uruše Srbiju upravo oni koji su je bacili u ralje kriminala i korupcije od 2000. godine do 2012. godine. To oličenje korupcije i kriminala u liku Dragana Đilasa se ne smiruje i svakog dana plaća neke nove tabloide, neke nove portale, neke nove medije, ulažu milione evra ne bi li srušili ne samo Aleksandra Vučića, jer znaju oni da kad sruše Aleksandra Vučića srušili su Srbiju, to je poenta. To je poenta i onih službi van Srbije koje im u tome pomažu. To je poenta svih njihovih finansijera, tajkuna i mafije, svi se oni nekako udružuju zajedno. Pa, od pre neki dan imaju i svog akademika. Zamislite vi tu situaciju da jedan akademik, a to bi trebalo da bude vrh u intelektualnom smislu te reči, da stane na stranu ljudi koji su tranžirali nekog, sekli, mleli u mašinama za mlevenje mesa, da takva osoba citira njih i da stane na njihovu stranu. Takvi ljudi ne govore o tome koliko će perspektive ovaj sporazum o otvorenom Balkanu doneti benefita svima koji žive ovde. Ne, to nije tema, zato što je to dobro, zato što ono što radi Aleksandar Vučić jesu pozitivne stvari. Nijednog dana, nijednog sekunda, nijednu ružnu reč nije nikada ni o kome iz opozicije izgovorio, ali zato svakog dana trpi bestidne optužbe od strane koljača, mesara i ostalih vucibatina koje bi htele da uruše Srbiju ponovo. Mi smo tu da branimo Srbiju, da branimo interese naše dece, da branimo interese ljudi koji žive u Srbiji, jer mi je kao čoveku dosta da slušam i da čitam po raznim portalima kako je neki gospodin mesar nevin, kako mu je neko negde rekao da ide u Ritopek i ne znam šta da radi. Bednici jedni! Kažite koliko će novih preduzeća biti otvoreno zahvaljujući sporazumima koje postižemo. Kažite koliko je fabrika otvoreno u Srbiji u prethodnih 10 godina, koliko je ljudi zaposleno. Kažite to da u Srbiji ove godine nemate nijednu mafijaško ubistvo. Kažite koliko je tona droge zaplenjeno. To nije tema, ali za nas jeste tema povećanje standarda, povećanje plata, povećanje penzija i to jeste poenta svih sporazuma koje ovde izglasavamo, zakona koje donosimo i svega onoga što diskutujemo u svojim raspravama u Narodnoj skupštini. Da učinimo boljim život građana ove zemlje, da u medijima gledaju i čitaju pozitivne vesti, da ne budu ubice na naslovnim stranama, već da fabrike, inovatori, ljudi koji se bave biznisom budu ti koji motivišu i inspirišu mlade u Srbiji, da onaj ko napravi kompaniju i proda je za nekoliko stotina miliona evra i plati porez u svojoj zemlji, da on bude taj koji je glavna tema i da taj ne služi za sprdnju i podsmeh ostalima u društvu, da mu se neko smeje. Da onaj ko govori strane jezike bude prvi u društvu, a ne onaj ko se potukao negde, ko je nekome razbio glavu. Da ne bude prvi tajkun koji bi ponovo da pljačka Beograd i Srbiju, zajedno sa svojim prijateljima, nekim novim sutra mesarima i ostalima. Perspektiva Srbije jeste u razvoju, jeste u saradnji sa svima u regionu i to i hoćemo i na tome radimo zajedno svakog dana predvođeni predsednikom Srbije Aleksandrom Vučićem i od toga nema nameru da odustane ni Vlada Republike Srbije, ni predsednik, ni narodni poslanici SNS u Skupštini Republike Srbije. Borićemo se do poslednjeg daha za interese Srbije, za interes svakog našeg deteta. Svako dete u Srbiji mora da ima sigurnu budućnost, sigurnu perspektivu. Hoću za kraj svog izlaganja da kažem još jednu stvar, ljudi, sve ovo što radimo je džabe ukoliko ne budemo imali više dece. Sve puteve koje napravimo, sve fabrike, sve mostove, ko će to da čuva? Ko će da prelazi preko tih puteva, ko će da putuje njima, ko će da posećuje naše banje, naša razna kulturno istorijska mesta, naše muzeje o kojima smo toliko govorili juče, ko će da odlazi u njih, ko će čuvati to i sačuvati za neke naredne vekove, ako ne budemo imali dece? Mi kao narod bez dece izumiremo. Ne možemo ni teritoriju ni ono što gradimo i ono što stvaramo danas da čuvamo ako ne budemo povećali stopu nataliteta. Zato su i predlozi koje je rekao predsednik Srbije Aleksandar Vučić za značajna povećanja za prvo, drugo i treće dete, da će Srbija davati maksimum, ono što može finansijski i ekonomski, da bismo podigli tu stopu nataliteta u Srbiji. To neće biti lako, ali je potrebna i promena svesti kod svih nas, da budemo svesni odgovornosti koju imamo, svako pojedinačno, i mi kao poslanici i ljudi van ove Skupštine, građani, da nije karijera prvo što se gradi, gradi se prvo porodica. To je stub bez koga nema ni države, ni karijere, ni bilo čega. Ako to nemamo, nema ničega. Verujem i uveren sam da ćemo uspeti da preokrenemo stvari i u tom smislu, kao što smo uspeli i u ekonomiji, da već sledeće godine i one naredne i naredne imamo sve više i više dece i konačno krenemo da rastemo i u tom smislu. Hvala vam. Živela Srbija!
Zahvaljujem. Reč ima Ivana Nikolić.
Hvala, predsedavajući. Primena sporazuma o kome danas govorimo će biti od višestrukog ekonomskog značaja za našu privredu, naročito u pogledu konkurentnosti i izjednačavanja uslova za poslovanje na međunarodnom tržištu, što će u najvećoj mogućoj meri obuhvatati interese naše zemlje, ali i interese naših trgovinskih partnera u zoni slobodne trgovine. Važno je istaći da svaki sporazum ovakve vrste omogućava širenje tržišta za sve proizvode, ali i trgovinu pod istim uslovima za sve proizvođače, proširuje i modernizuje domen slobodne trgovine i, ono što je jako važno pored širenja tržišta za trgovinu, ostvaruju se uslovi za nove investicije. Takođe, važno je da istaknem ono na čemu insistira predsednik Aleksandar Vučić, a to je stvaranje zone slobodne trgovine, naročito kada je u pitanju zapadni Balkan. Zemlje zapadnog Balkana se opredeljuju za ekonomski i privredni razvoj, pokazujući da su sposobne da vode zajedničku ekonomsku politiku i da preuzmu obaveze i odgovornost kada je u pitanju budućnost našeg regiona. Upravo o tome govori poseta predsednika Aleksandra Vučića Skoplju. Juče se govorilo o tome i danas govorimo o tri važna ključna sporazuma. Prvi je svakako Sporazum za dalje ukidanje barijera i ubrzanje kretanja dobara i usluga. Zatim, Sporazum za zajedničku prevenciju, delovanje i pomoć i podršku prirodnim katastrofama. Treći je Sporazum o ukidanju radnih dozvola kako bi se napravilo slobodno tržište rada na teritoriji tri zemlje, na teritoriji Srbije, Severne Makedonije i Albanije. Ovo će nas svakako približavati i snažiti dodatno naše ekonomije, što je svima u interesu, da imamo bolji privredni rast i da imamo što bolji kvalitet života i bolji standard naših građana. Ovo što radi predsednik Aleksandar Vučić je zaista veliki iskorak u budućnost. Generalno, politikom predsednika Aleksandra Vučića možemo da budemo ponosni, jer smo uspeli da očuvamo našu ekonomiju, uspeli smo da spasimo našu ekonomiju i da beležimo sjajne rezultate u vreme Kovid krize u ovim teškim vremenima sa kojima se suočava ceo svet. Ono što zaista ohrabruje jeste činjenica da upravo ovih šest meseci u ovoj godini imamo rast od 8%, što je odličan rezultat, a projekcija je da ćemo 2021. godinu završiti sa rastom od plus 7%, što će dodatno doprineti poboljšanju kvaliteta života naših građana i što direktno za građane znači i povećanje plata i penzija i dalji privredni razvoj. U vreme pandemije mi smo uspeli zbog odgovorne ekonomije da imamo i dva paketa pomoći prošle godine za naše građane i za privredu. Ove godine u ovom trenutku realizujemo i treći paket podrške zbog Kovid krize. Ovo ne bismo mogli da nemamo odgovornu politiku koju sprovodi predsednik Aleksandar Vučić i da nije bilo teških reformi koje je morao da sprovodi 2014. godine. Mi smo na takav način postavili dobre i zdrave temelje na kojima se danas zasniva naša ekonomija. Da nije tako bilo, pitanje bi bilo šta bi bilo sa nama. Srbija bi sasvim sigurno otišla u propast, i to bespovratno, da su nastavili njom da upravljaju Đilas, Jeremić i Tadić i da oni odlučuju o životnom standardu naših građana. Oni su, zapravo, Srbiju opustošili. Bavili su se samo sopstvenim biznisima, bavili su se skladištenjem novca na svoje račune u inostranstvu, bavili su preprodajom TV sekundi i razvijali sopstvene biznise. Evo, recimo, primer. Mi smo 2008. godine BDP u Srbiji imali 36 milijardi evra i za samo četiri godine, dok su oni pustošili i pljačkali budžet građana Srbije, BDP u Srbiji je bio za dve milijarde manji. I tako, dok je BDP u Srbiji padao, javni dug je rastao, a samo se imovina pripadnika žutog kartela uvećavala. Danas je u Srbiji zastupljena politika ravnomernog razvoja. Mi ulažemo u infrastrukturu u čitavoj Srbiji i za predsednika Aleksandra Vučića nije u fokusu samo Beograd, već ravnomerni razvoj od severa do juga, od istoka ka zapadu, ulaže se u infrastrukturu, stvaraju se uslovi i ambijent za nove investicije, za nova radna mesta. Kada govorimo o novim radnim mestima i o zapošljavanju, setimo se da smo 2012. godine imali nivo nezaposlenosti, odnosno stopu nezaposlenosti i preko 26%. Iz godine u godinu se smanjuje i uspeli smo da spustimo, ponavljam, i uprkos pandemiji, ispod 10%. Povećavamo minimalnu zaradu, povećavamo plate i penzije i svakako dolazimo do poboljšanja kvaliteta života naših građana i do povećanja BDP-a i očekujemo da ćemo 2021. godinu završiti sa BDP-om u Srbiji sa 52 milijarde evra. Takođe, želim da istaknem, kada govorimo o životnom standardu građana, važno je da kažemo da mi imamo jasan plan. To je plan „Srbija 2025“. Ovo govorim zato što za vreme velikih stručnjaka i velikih mozgova koji su upravljali Srbijom, prosečna plata u Srbiji je bila 330 evra. Mi smo u martu mesecu ove godine imali 556 evra, a plan je da u januaru 2022. godine imamo 612 evra. Svakako, kao što rekoh malopre, ono čime se vodimo jeste plan „Srbija 2025“, da do kraja 2025. godine prosečna plata u Srbiji bude 900 evra. Ista je situacija i sa penzijama. One ne samo da su sigurne, da su stabilne i da su redovne, one i kontinuirano rastu, tako da je plan da za četiri godine imamo prosečnu penziju u Srbiji 440 evra. Ovo su sve projekcije na zdravim i realnim osnovama, za razliku od mašinskog mozga Dragana Đilasa i njegovih finansijskih eksperata, kao što su Dušan Nikezić, koji su uzimali skupe kredite, zaduživali građane Srbije pred izbore, kako bi uopšte isplatili plate i penzije. Kao što rekoh, mi planiramo povećanje plata i penzija na zdravim osnovama. Uspeli smo da pomognemo privredi, jer nam je ekonomija stabilna. Prošle godine, kao što rekoh, imali smo nekoliko paketa pomoći. Dakle, mi to možemo. Važno je da kažem da mi ni od jednog jedinog projekta u Srbiji nismo odustali. Grade se auto-putevi, grade se bolnice, grade se škole, dosta se ulaže u IT sektor, u obrazovanje, u zdravstvo. Građani Srbije vide u svim delovima naše zemlje ko brine o njima, ko vodi odgovornu politiku i zato daju sve veću podršku predsedniku Aleksandru Vučiću iz izbora u izbore, a šta misle u tajkunima, kriminalcima, lopovima takođe jasno govore. Zato onima iz žutog kartela ne da neće dati podršku i šansu da ponovo pljačkaju Srbiju, već po svim istraživanjima oni nisu u prilici ni da pređu cenzus, zato što nemaju program, zato što su jedino okupljeni oko programa, da kažem pod znacima navoda – programa, koji se odnosi na širenje mržnje prema predsedniku Aleksandru Vučiću. Sada se udružuju i sa kriminalcima. Narod u Srbiji jasno kaže da to neće i podržava predsednika Aleksandra Vučića. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, imamo priliku danas da unapređujemo CEFTA sporazum, koji je nastao iz razloga što su zemlje centralne Evrope koje su bile kandidati za članstvo u Evropskoj uniji, dok traju ti pristupni pregovori, želele da svoje privrede i svoje ekonomije ojačaju i pripreme za ulazak u punopravno članstvo Evropske unije. Jedan od načina za to jeste da zemlje koje su kandidati, koliko je god to bilo moguće, uklone administrativne barijere radi privrednog rasta i razvoja. Neke od zemalja koje su osnivači CEFTA već su punopravni članovi Evropske unije, ostao je jedan deo zemalja Zapadnog Balkana čije jeste strateško opredeljenje punopravno članstvo u Evropskoj uniji, ali moramo da budemo i svesni da ne možemo samo da čekamo da postanemo punopravan član Evropske unije, već moramo i da živimo i da radimo i da se pripremamo i naše privrede za konkurenciju koja će da nastane prilikom ulaska zemalja Zapadnog Balkana u Evropsku uniju. Ovaj potez mogu samo da kažem da unapređuje taj prvobitni sporazum, ali ne znam da li je to neka simbolika ili ne, danas je predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić potpisao tri sporazuma i smatram da svi odgovorni političari koji predstavljaju ili vode svoje zemlje na Zapadnom Balkanu treba da su danas u Skoplju. Zašto to kažem? Moram da istaknem činjenicu da Srbija jeste od zemalja Zapadnog Balkana, privredno gledano, jedna od dominantnijih zemalja. Imamo najveću teritoriju, najveći broj stanovnika i sasvim je prirodno da imamo određenu privrednu dominaciju nad ostalima. Ali, sama po sebi, Srbija ne može u tako mirnom okruženju i da opstane, već moramo uz razvoj svoje privrede da pomažemo našim komšijama da i oni naprave jedan takav proces, zato što pre svega ekonomija i privreda ne poznaju granice, koliko god da mislimo da smo samodovoljni, nije to tako, moramo da sarađujemo. Mene iznenađuje politika nekih naših komšija koji umesto privredne saradnje, ekonomske saradnje, odgovornosti pre svega prema svojim građanima, započinju razne sukobe i svađe sa Srbijom, nanoseći pritom najveću štetu baš svojim građanima kojima najviše i odgovaraju. Grdno se varaju da će u istoriji biti zapamćeni po tome što su se posvađali sa Srbijom, i ako budu zapamćeni, neće biti zapamćeni po dobrom. Srbija će za ovih deset godina, koliko je SNS na vlasti, biti upamćena ne samo po razvoju ekonomije, već i po tome da Srbija želi da pruži ruku svima radi pomirenja, radi saradnje, radi razvoja naših država u okruženju i da na taj način konačno, posle nekoliko decenija, regionu Zapadnog Balkana damo taj mir koji je potreban, političku i bezbednosnu sigurnost. Proces „mini Šengena“, koji jeste započela Srbija, predvođena Aleksandrom Vučićem, svakako je doprinos CEFTA sporazumu. Jer šta imate važnije i lepše, da sarađujete sa svojim komšijama, da sve zemlje koje učestvuju u tom postupku imaju međusobnu korist, da građani svih tih zemalja imaju kvalitetniji život, po tome će biti zapamćena Srbija. Između ostalog, samo jednim delom, jer ima i po drugim stvarima po kojima će Aleksandar Vučić biti zapamćen, jeste i taj njegov potez da tamo gde možemo da razgovaramo, da tamo gde možemo da imamo rezultata, da ćemo ta pitanja i da otvaramo. Ima tema oko kojih nikada nećemo sa nekim našim komšijama da se složimo, ali smo to stavili po strani, zato što Srbija danas vodi odgovornu politiku, i prema svojim građanima i prema zemljama i u okruženju, i po tome će biti zapamćena. Ovi koji nisu toga svesni i žele da žive u događajima koji su se desili pre dve, tri ili četiri decenije, ostaće u prošlosti, ostaće u istoriji i, nažalost, najveću štetu naneće svojim građanima. Kao što će u istoriji ostati i bivši režim i Dragan Đilas, koji će biti zapamćen samo po tome koliko je koštao Most na Adi, a dva auto-puta smo mogli da napravimo, po tome da je zaradio 600 miliona evra, po tome da mu se nekih 70-ak, 69 miliona evra nalazi na raznim belosvetskim destinacijama, to je ono po čemu će Dragan Đilas da bude zapamćen. Predsednik Srbije Aleksandar Vučić biće zapamćen da je izgradio zemlju, da je izvršio reindustrijalizaciju, da je podigao životni standard građana, da je radio na tome da se na teritoriji zapadnog Balkana konačno uspostavi mir, bezbednost i da svi ovde možemo da živimo, radimo i izgrađujemo svoje države i napredujemo kao društvo, kao i da poboljšamo životni standard članovima naših porodica. Svako je izabrao svoj put. Srpska napredna stranka sa Aleksandrom Vučićem izabrala je ovaj put, a oni koji su odlučili da se bogate, izabrali su sasvim drugi. Ja bih voleo, imali smo danas priliku i da zakletvu položi državni tužilac, gospođa Zagorka Dolovac, da se pobrine da lopovi predvođeni Draganom Đilasom konačno postanu moji sugrađani, ne baš potpuno, to je jedno mesto koje je dva ili tri kilometara od Požarevca, jedna ustanova tamo ima, rasprostrećemo im crveni tepih kada ulaze i 20-ak godina da sačekamo da izađu.
Zahvaljujem. Poslednji na listi prijavljenih za reč je Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo da pozdravim "Open Balkan", a ovde je već bilo reči da će Srbija dominirati na tržištu. Ja verujem u to. Ali, to može da bude promenjiva veličina. Ukoliko ne budemo radili, ukoliko to bude radila Albanija bolje nego mi, ukoliko to bude radila Makedonija, ako bude vrednija nego mi, ako budu bolje proizvodili, bolje trgovali, imaju šansu da i oni dominiraju, posebno u nekim oblastima u proizvodnji, pa, recimo, zbog klime, to može da bude u vinogradarstvu, može da bude u proizvodnji povrća, itd. Uglavnom, ja verujem da su svi dobitnici. Ali, verujem i da će to Srbija brže uraditi, zato što smo naučili da proizvodimo. Žuta politika, ekonomska politika pre nas se svodila na to da se država izdržavala od zaduženog a ne od zarađenog. Mi smo stvar obrnuli. Njihova politika je bila – posadiš čvarak i čekaš da nikne prase. Ujutru kad ustaneš, za vreme žutih, malo protrljaju oči, izađu napolje i naberu šunke. To je otprilike ono kako su oni zamišljali ekonomsku politiku i zato smo nasledili zemlju koju smo nasledili. I sada poneki od žutih, umesto zasluženu kosku, dobiju neki butić, iako ga nisu zaslužili. Mi uporedimo sa proizvodnjom dižemo infrastrukturu, da to što proizvedemo, da sirovina i gotovi proizvodi brže mogu da se transportuju teretnim vozilima, obnavljamo pruge da sirovine i gotovi proizvodi mogu brže da ulaze i izlaze iz naše zemlje. Naša zemlja, kao i sve druge male zemlje, mora da bude posvećena izvozu, da jednostavno novcem koji dobijemo napolju servisiramo dugove koji su dospeli za vraćanje, uključujući i one Titove koji su bili pre 50 godina a ističu za jedno 10 godina. Moramo da držimo standard stanovništva na što boljem nivou. Za to nam je potreban novac, a novac je roba. Proizvodnjom robe i infrastrukturom kojom se ona proizvodi mi stičemo primat u ovom delu Balkana. Ono što je mene razočaralo je ponašanje Crne Gore, koja nije prepoznala šansu, posebno zato što je to jedinstveno tržište, veća je šansa za razvoj turizma, raznih usluga, itd. Žao mi je. Dugo smo mi mislili da se Crna Gora razdružila od Srbije. Crna Gora se jeste razdružila od Srbije, ali u poslednje vreme ovaj Milo Krivokapić, koji vodi drugu Milovu politiku, nije lapsus, namerno sam rekao Milo Krivokapić, je učinio to da se, po meni, Crna Gora razdružila od sebe, ne samo od Srbije. U poslednje vreme se Crna Gora razdružila od sebe, svojih građana, a posebno građana srpske nacionalnosti, u želji da se razdruži od građana srpske nacionalnosti, oni su se razdružili od kompletnog stanovništva i građana Crne Gore i ne rade u korist svog stanovništva, da steknu neku ekonomsku korist, iz čega proizilazi bolji socijalni standard stanovništva. Oni jednostavno u tom svom slepilu protiv Srbije vide neku šansu da dobiju neku donaciju, da im neko baci neku kosku ili eventualno neki manji batak i na takav način reše neke socijalne probleme u kojima su duboko. Javni dug Crne Gore je davno prevazišao, čini mi se, BDP. Njihov godišnji trgovinski deficit je, čini mi se, preko 600 miliona evra, što je 15% BDP. Dakle, Crna Gora ide nizbrdo i prava je šteta što nije prepoznala šansu da udružena zajedno sa Makedonijom, Albanijom i Srbijom napravi neki ekonomski rezultat, posebno u onim oblastima gde je ona to mogla učiniti. Da ne bih previše dužio, moram da kažem da bez proizvodnje roba nema ni usluga. Ukoliko vršite uslugu, recimo, ako trgujete samo stranom robom, što je bilo za vreme ovih žutih žohara, onda vi činite uslugu stranim ekonomija jer oživljavate proizvodnju u nekim drugim državama, jer trgujete jednostavno robom koju niste vi proizveli, a pri tome vam izvoz gotovo ne postoji. Nedavno je u Švajcarskoj bio referendum. Bilo je predloženo građanima da dobiju dve hiljade evra, nezarađeno, od države, svima da se podeli jednako. Građani Švajcarske su, recimo, ono što u Srbiji ne bi moglo da se desi, a posebno ne u Crnoj Gori, odbili da dobiju pare koje nisu zaradili, da ih dobiju od države, jer su shvatili, bili su dovoljno svesni da novac mora da bude zarađen. Zamislite sad kada bi neko Srbiji ono što je Đilas propovedao, da smo navodno dobili pare da podelimo građanima, zamislite kada bi u Srbiji neko sada, po meni, želeo da pokloni, recimo 10 milijardi, ili imamo izbor da 10 milijardi uđe u investicije u privredu. Ja verujem da bi ovi žuti, nesavesni, odabrali da dobiju pare na poklon. Šta bi se desilo? Onda bi kupili stranu robu i oživeli stranu proizvodnju i Srbija bi potonula sve dublje. Predsednik Republike, nosilac izborne liste na kojoj sam ja bio, Vlada Republike Srbije, se već u dužem roku opredelila da novac zaradimo, a ne da dobijemo neku milostinju, a Crna Gora očigledno nije prepoznala stil Srbije i ne želi to da prati. Razočaran sam i u Bosnu i Hercegovinu, koja više pažnje posvećuje starim ranama, koje dovoljno peku sva tri naroda u BiH, previše pažnje posvećuju sebi tvrdeći da je, eto, bože moj, izvršen neki genocid nad njihovim narodom, a ja tvrdim da genocid ne može da se desi nad 0,1 do 0,4% bilo čije populacije i žao mi je zločina, ali Bosna i Hercegovina je trebala biti dovoljno pametna, kao i Republika Srpska koja bi verovatno ušla u ovaj Sporazum „Open Balkan“, trebala je iskoristiti Republiku Srpsku, približiti se Srbiji, jer smo narod koji govori istim jezikom, srpskim jezikom, ja tvrdim koji su oni pozajmili. Volim što su oni pozajmili srpski jezik, tako da što više građana na Balkanu govori našim jezikom. Trebali su bili dovoljno svesni da i oni uđu u ovakav sporazum, jer što veće tržište to je veća šansa za razvoj. Posebno je bitno za poljoprivredu koja je grana gde se kapital sporo okreće, sve poljoprivrede, zajednička evropska poljoprivredna politika je bazirana na jednom većem tržištu nego što su bili nacionalna i nešto su morali u Bosni i Hercegovini i u Crnoj Gori naučiti od EU, da se pre svega ona stvorila, ekonomija radi, poljoprivreda radi u ekonomiji najviše i zato su trebali pristupiti. Prava je šteta što to nisu učinili. Verujem da će ih vreme i njihovi građani, i socijalne nejednakosti koje se pojave u tim zemljama i posledice koje će svakako snositi zato što se nisu ujedinili da će ih to naterati da pristupe i da na takav način to tržište sve više raste i da Evropskoj uniji na takav način dokažu da jesu vredni Evropske unije zato što se manje-više „Open Balkan“ pravi po nekim principima na kojima je pravljena Evropska zajednica, kasnije Evropska unija. Da završim sa poslovicom – nema u svakoj školjci biser, ali svaku moramo otvoriti i zato moramo biti vredni, mudri, posvećeni. To je jedini izlaz za napredak Srbije koji niko ne može zaustaviti. Hvala.
Hvala, gospodine Rističeviću. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa, neko ko eventualno nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) Da li možda žele reč predstavnici predlagača? (Da.) Reč ima ministarka Matić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane poslanice i poslanici, samo želim da se zahvalim na konstruktivnoj raspravi danas i da kažem da mi je izuzetno zadovoljstvo što smo danas bili ovde u Narodnoj skupštini prisutni istovremeno kada se ovaj veliki događaj u Skoplju dešavao i da podržimo. Drago mi je što su svi narodni poslanici i poslanice podržali ovu sjajnu inicijativu, vezano za „Mini Šengen“ i za jedinstveno regionalno tržište. To je u sklopu, između ostalog, i ovog današnjeg zakona i svih naših inicijativa koje su usmerene na poboljšanje ekonomske situacije i na ubrzani razvoj srpske ekonomije. Zahvaljujem vam se još jednom na raspravi konstruktivnoj.
Zahvaljujem predstavnici Vlade na učešću u današnjoj raspravi. Saglasno članovima 27. i 205. Poslovnika, određujem pauzu do 16,00 časova, kada nastavljamo sa radom u delu sednice koji se odnosi na postavljanje poslaničkih pitanja Vladi poslednjeg četvrtka u mesecu.
Poštovani narodni poslanici, pristupamo postavljanju poslaničkih pitanja u vremenu od 16.00 do 19.00 časova, saglasno članu 205. Poslovnika Narodne skupštine. Pre nego što pređemo na postavljanje poslaničkih pitanja, dozvolite mi da vas još jednom podsetim na odredbe Poslovnika, iako ih vi pretpostavljam već znate, koje se odnose na način postavljanja poslaničkih pitanja: izlaganje narodnih poslanika koji postavlja pitanje ne može da traje duže od tri minuta, posle datog odgovora na poslaničko pitanje narodni poslanik koji je postavio pitanje ima pravo da u trajanju od najviše tri minuta komentariše odgovor na svoje pitanje ili da postavi dopunsko pitanje; po dobijanju odgovora na dopunsko pitanje, narodni poslanik ima pravo da se izjasni o odgovoru u trajanju od najviše dva minuta i onda posle toga nema više javljanja članova Vlade; u toku trajanja postavljanja pitanja i davanja odgovora shodno se primenjuju odredbe Poslovnika, s tim što nisu dozvoljene replike i ukazivanja na povredu Poslovnika. Kao što znate, redosled je utvrđen na način kako se to radi ovde u Skupštini, polazeći od poslanika koji ne pripadaju nijednoj grupi, pa do poslanika od najmanje do najveće poslaničke grupe. Prelazimo na postavljanje poslaničkih pitanja. Narodni poslanik Vladan Glišić ima reč. Izvolite.
Poštovani predsedniče Vlade, gospođo Brnabić, moje pitanje se tiče italijanske firme „Geoks“ u Vranju, koja je ovih dana najavila zatvaranje svoje firme. Mi smo 2016. godine dali subvencije od 11 miliona 250 hiljada evra toj firmi, znači, devet hiljada evra po svakom radnom mestu, uložili smo još 100 miliona dinara u sređivanje zemljišta koje je bilo neophodno za rad te firme i oni će sada otići i ostaviti 1.200 radnika bez posla. Ovo je pitanje koje podseća na ono o čemu stalno govorim ja i još neki poslanici koji se zalažu za suverenistički odnos prema našoj privredi i našem opstanku, to je problem političke cene koju plaćamo zato što smo ekonomski vezani za EU i pre svega za Italiju i Nemačku, gde je dve trećine našeg ekonomskog života vezano za njih. U vreme ekonomske krize koja je podsticana pandemijom korone, ali u isto vreme moguće je da najavljuju jedan veliki ekonomski kolaps koji će se desiti na zapadu, postavlja se pitanje da li smo spremni i zašto ne radimo na tome da vršimo supstituciju našeg ekonomskog razvoja iz života u smislu vezivanja za Kinu i neke druge ekonomske sile koje nisu vezane za politički zapad i njihov kapital, njihova ulaganja, njihove investicije, nemaju političku cenu koju mi možemo platiti u vidu ucena koje ćemo dobiti iz Brisela, Vašingtona i sličnih metropola? Tako da u tom smislu, to je to pitanje. Hteo bih da skrenem pažnju na to da ta supstitucija ekonomskog života koja nam je potrebna, naravno SNS kao stranka koja se zalaže za politiku da EU nema alternativu to možda tako ne misli, ali kada pogledamo poteze i vaše Vlade i nekih prethodnih vlada pod uticajem SNS, mora se primetiti da ste i krenuli u neku vrstu supstitucije povezivanja i sa nekim drugim ekonomskim silama. Međutim, dokle god nam je dve trećine našeg ekonomskog života vezano za EU, mi smo vrlo ucenjivi i po pitanju svih naših nacionalnih interesa. U tom smislu bih podsetio na nešto što sam govorio u Skupštini na slične teme kada se radilo o kreditima koje dobijamo iz EU, da je 1903. godine Kraljevina Srbija u roku od tri godine izvršila supstituciju svog ekonomskog života u odnosu na Austrougarsku i dočekala je Carinski rat 1906. godine i uspela da nađe saveznike koji su pomogli da naš izvoz, koji je bio u potpunoj zavisnosti od Austrougarske, bude omogućen na druga tržišta. Tako smo pobedili u tom Carinskom ratu. To je bilo tri godine, od 1903. do 1906. godine, kada smo promenili politiku vezanosti za Austrougarsku imperiju koja je bila protiv naših nacionalnih interesa, a SNS je na vlasti već devet godina i još uvek imamo tu zavisnost od EU. Nezavisno od toga da li se sa tim slažete ili ne, interesuje me konkretno po pitanju „Geoksa“ šta može da se uradi, ali možda ako ste spremni da odgovorite i po pitanju supstitucije ekonomske zavisnosti Srbije od EU? Hvala.
Hvala. Reč ima premijerka Brnabić. Ujedno da se zahvalim i premijerki i članovima Vlade što smo sve vreme od početka svakog predviđenog dana u mesecu imali prisustvo i njeno i većine članove Vlade. Da se zahvalim na takvom odnosu prema Narodnoj skupštini. Izvolite.
Hvala. Ovako, moj odgovor će imati dva dela. Jedan je generalno o investicijama i vašoj teoriji. Drugi je, naravno, o samom „Geoksu“. Što se investicija tiče, mislim da ste potpuno u krivu. Ne slažem se sa vama ali bukvalno ni jedan jedini procenat. Nemačke kompanije, kada kažete pre svega od Nemačke i Italije, nemačke kompanije u ovom trenutku u Republici Srbiji zapošljavaju nešto malo više od 71.000 ljudi. Vi upravo govorite o nemačkim investitorima koji ovo sve mogu da čuju kao o nekim od najgorih investitora u Srbiji, otvaraju neka od najboljih i najkvalitetnijih radnih mesta, takođe, najbolje plaćenih radnih mesta. Nemački investitori su, po svemu što mi vidimo u ovom trenutku, i iskustvu koje imamo sa nemačkim investitorima, jedni od najboljih investitora, globalno, a tako i u Srbiji. Dakle, samo u toku pandemije korona virusa, mi smo imali nove nemačke investicije. Nemački investitori ne samo da nisu odustali od Srbije, već su nastavili da ulažu, da šire svoje poslovanje u Srbiji, kao i nove nemačke investicije da dolaze u Srbiju, što je jedan od najboljih signala kada govorimo o privlačnosti jedne zemlje za strane direktne investicije, zato što se zna da tamo gde idu, recimo, nemačke investicije, japanske investicije, koje su po prirodi najkonzervativnije i najobazrivije, traže najtransparentnije i najbolje poslovno okruženje, da ih svi ostali investitori prate. Tako da, mislim da je zaista neozbiljno od jednog narodnog poslanika da tako paušalno govori o investitorima iz EU, a posebno, rekla bih, nemačkim investitorima. Mi imamo „Kontinental“ koji je, recimo, krenuo da investira u Srbiju, krenuo je polako. Onda smo otvorili Istraživački razvojni centar „Kontinentala“ u Novom Sadu. Tu su stotine mladih inženjera iz Srbije dobili visoko plaćena radna mesta, nastavili da se šire, proširili dodatno svoj razvojni centar i krenuli sada da grade još jedan pogon, gde će sve te inovacije koje osmisli naša pamet da se proizvode, takođe, u Srbiji. Jedan MTU je zaista primer za odgovornog, transparentnog, jakog investitora, i to je neverovatna referenca za Srbiju, „Fišer automotiv“ koji je došao u Jagodinu. Dakle, vidimo, uprkos teškoj ekonomskoj situaciji, pa i u samoj Nemačkoj, u celoj Evropi, na celom svetu, da ti investitori nastavljaju da dolaze i investiraju u Srbiju. To su izuzetno kvalitetne investicije, investicije u inovaciji, u nove tehnologije, u proizvode dodatne vrednosti, gde su plate prilično iznad republičkog proseka, koji je opet sada prilično iznad onoga što je bilo 2012. godine i prilično iznad proseka plata u svim ostalim zemljama zapadnog Balkana. Kako se Srbija razvija, kako minimalna cena rada, odnosno minimalna plata raste i kako rastu prosečne plate, tako će polako investitori koji su dolazili u Srbiju zbog jeftine radne snage napuštati Srbiju. Mi smo se na to spremali od 2016. godine. Kada smo videli 2015. godine da teške reforme daju rezultate i zbog toga koliko su odgovorno implementirane i na kakav način su implementirane, da daju rezultate i brže nego što smo očekivali, mi smo tada znali da ćemo se mi već 2018, 2019. godine spustiti na nezaposlenost koja je jednocifrena, dakle, prvi put, od kada se meri nezaposlenost u Srbiji, da je jednocifrena, da ćemo onda polako krenuti da imamo problem sa radnom snagom i dostupnosti radne snage, da će onda kao konsekvenca toga krenuti da rastu plate zato što će investitori krenuti da se bore za ljude, što je sve ono što smo želeli da se desi u Republici Srbiji. Ulagali smo značajno više u obrazovanje, inovacije, istraživanje i razvoj, u uvođenje dualnog obrazovanja da bi podigli nivo i naših veština i znanja naših ljudi, i da bi počeli da dovodimo investicije sa tom većom dodatnom vrednošću, investicije koje mogu da prate trend plata, ne samo da ga u stvari prate, nego da nameću standard u tom rastu plata i to je ono gde se danas nalazimo. Tako da nije to do italijanskih investitora, nije do ovih ili onih investitora. Jednostavno, imate investitore koji, po svojoj prirodi posla, jesu radno-intenzivne investicije sa niskom dodatom vrednošću i koji idu tamo gde su najmanje plate. Srbija više nije, kao što smo pričali, zemlja jeftine radne snage i ovo će biti problem, ako mogu da dodam, ja mislim, ne loš problem, koji ćemo imati sve više u budućnosti i ono što će se dešavati je to što će umesto tih investitora dolaziti bolji investitori, investitori koji će proizvoditi dodatnu vrednost za našu ekonomiju, koji će više plaćati naše radnike, koji će više ceniti i njihovo radno vreme, njihove veštine i sposobnosti i njihovo znanje. To je ono što će se desiti i u Vranju. Dakle, nikakve to veze nema sa EU ili sa evropskim investitorima. To je nešto što se prirodno dešava u svakoj zemlji koja uspe da se podigne na jedan sledeći ekonomski nivo. Sada za sve one koji su kritikovali sve to što sam pričala kada sam bila za vikend u poseti Pčinjskom okrugu, da vam kažem nekoliko stvari. Naše prosečne plate u 2012. godini su bile 366 evra. Naša prosečna plata kraj 2020. godine je dostigla 511 evra. To je razlika od 145 evra. Dakle, 145 evra je veća prosečna plata 2020. godine u odnosu na to gde je Srbija bila 2012. godine. Tim „Geoksom“ se hvalio Boris Tadić i tadašnja vlast i tu je bilo sve ok, to je 1.200 radnih mesta, ali su oni tada tražili zemlju u ovom delu Evrope koja je imala najniže plate i najviše radnika mogla je da dovede. Nama je tada nezaposlenost bila preko 25%, a plate su nam bile na nivou Albanije, Severne Makedonije. Vi danas imate Srbiju gde je nezaposlenost, pa i uprkos koroni, oko 9,3%, gde imate prosečnu platu 511 evra, gde svake godine značajno skače minimalac, odnosno minimalna cena rada i gde znaju da će prosečna plata da skače i 2022. godine i da će minimalac da se poveća od 1. januara 2022. godine. Naravno, te radno-intenzivne investicije idu u druge zemlje gde za isti novac ili istu investiciju mogu da kupe mnogo više radnih sati nečijih. To Srbija više nije, i to je ono što smo se trudili da postignemo, da Srbija ne bude zemlja jeftine radne snage. Da vam kažem još jednu stvar. Dakle, svi ti ljudi sada imaju značajno radno iskustvo i značajne reference. Srbija je danas zemlja koja je kredibilna za investitore, zemlja koja je u prethodnih nekoliko godina tri puta bila svetski lider u privlačenju stranih direktnih investicija, gde investitori sami dolaze. Zaposlićemo mi te ljude, nećemo ih ostaviti na cedilu i neće ostati bez posla. Kada završimo to, ti ljudi će imati veće plate, ti ljudi će imati bolju perspektivu. To Vranje će imati bolju perspektivu. Taj budžet grada Vranja će biti puniji. Dakle, to je jedna normalna tranzicija. Sad se setite i vratite se na moj ekspoze 2017. godine. Tada sam pričala da su naš zadatak i osnovni cilj da krenemo u transformaciju iz ekonomije koja je bazirana na radno-intenzivnim investicijama koja je po difoltu ekonomija jeftine radne snage ka ekonomiji koja je bazirana na znanju i inovacijama. To je naš cilj i mi polako idemo ka tom cilju i ovo je deo te tranzicije. Na kraju krajeva, znate kako, nije ni to moglo da se desi preko noći. Takođe, kada vidim te dežurne kritičare koji kažu – pa, dobro, ko je dovodio te investicije. Znate, „Geoks“ je doveo neko drugi, ali nema veze. Ja da sam bila na njihovom mestu i ja bih tada dovela „Geoks“ zato što kada imate nezaposlenost preko 25% i nemate nikakav kredibilan status kod stranih investitora, vi morate za njih da se borite i morate da dovodite radno-intenzivne investicije da bi zaposlili svoje ljude. Pri tome, kada niste poznati kao zemlja koja je dobra za investiranje, vi ne možete da dovedete istraživačko-razvojni centar „Kontinentala“, vi ne možete da dovedete jedan MTU, vi ne možete da dovedete ni kineski „Hajsens“. Ne možete, zato što vam ne veruju. Pri tome, da su pogledali tada Srbiju 2012. godine, recimo, Duing biznis listu Svetske banke, koja pokazuje koliko ste dobra zemlja za investiranje, mogli su da vide da smo mi 92. na svetu. Mi smo na poslednjoj listi bili 44. Dakle, gradite kredibilitet, dovodite sve bolje i bolje investitore, ulažete u znanje, sposobnosti, u veštine vaših ljudi i vodite tu tranziciju. To je sve ono što smo radili u poslednjih pet godina kada smo videli da smo izvukli zemlju iz bankrota, od sigurne ekonomske propasti. Dakle, i te investicije odlaze. To je ono što se tiče i „Geoksa“ i investicija. Ljude iz Vranja nećemo ostaviti na cedilu. Nisam želela da otkazujem svoj put. Želela sam da budem tamo. Želela sam da budem u Pčinjskom okrugu i želela sam da budem u Vranju i želela sam da pričam i sa lokalnom samoupravom, sa rukovodiocima, sa čelnicima grada Vranja o tome šta trenutno radimo, iako radimo zajedno, i šta će se dalje dešavati. Da vam kažem, na kraju krajeva, što se tiče diverzifikacije investicija, da, vi ste dobro primetili da smo krenuli da diverzifikujemo investicije, ali ne da bi imali manje evropskih ili zapadnih, a više kineskih ili ruskih, nego da bi imali više i zapadnih i kineskih, i to je ono što se dešava i to je ono zbog čega je Srbija danas mnogo, mnogo jača, ekonomski snažnija zemlja u kojoj prosečne plate i minimalac polako rastu. Da li se odlično živi u Srbiji? Opet da budem potpuno jasna – ne, ali se vidi jasna perspektiva zato što je trend rasta plata, da vam kažem, od 2015. godine kada smo mi praktično za samo nekih 18 meseci završili našu fiskalnu i makroekonomsku konsolidaciju - plata 2015. godine 368 evra, 2016. godine 374 evra, 2017. godine 395 evra, 2018. godine 420 evra, 2019. godine 466 evra, 2020. godine 511 evra. Verujem da ćemo mi uspeti da dođemo sada do karaj 2021. godine da pređemo prosečnu platu od 600 evra. Ne, ne živi se odlično, ali se vidi jasan trend. Vidi se mnogo jača država, vidi se mnogo bolji kvalitet života naših građana i naših radnika u svim oblastima i u svim sverama. Na kraju krajeva to vide i radno intenzivni investitori, odnosno investitori koji investiraju u radno-intenzivne proizvodne procese i kažu – ljudi mi ne možemo ovo da izdržimo. Srbija više nije zemlja jeftine radne snage i nije više zemlja za nas. Idemo tamo gde je radna snaga jeftinija, a to sada jeste, ako hoćete i u regionu, i Severna Makedonija i Albanija i Crna Gora i Bosna i Hercegovina. Uskoro će biti i Bugarska. Tako da to je ono što se dešava i ponavljam, mi smo znali da će se to dešavati i spremali smo se na takve promene. Dakle, radimo dalje i najvažnija moja poruka – nećemo radnike „Geoksa“ ostaviti na cedilu. Bićemo tamo i naći ćemo im bolja radna mesta. Hvala.
Zahvaljujem. Poslanik Glišić ima reč.
Kažu naši satiričari – statistika naša dika, što poželi, što naslika. Ali, naravno neću da budem ciničan, verujem i na reč što ste rekli vezano za ekonomske parametre, verujem u sve to, verujem i da ćete rešiti problem radnika u Vranju, ali ostaje problem suštine mog pitanja. Razumem da su Nemci najozbiljniji investitori. Nemci su uvek bili poznati po tome da su disciplinovani i poštuju pravila i kada nas okupiraju i kada donose investicije. Znači, to je naše istorijsko iskustvo sa njima, bez obzira kako vama to izgleda smešno, nije smešno, nije smešno bilo nikada, tako da sa Nemcima mi imamo hiljadu razloga da budemo oprezni. Isto tako moramo da budemo svesni da oni ovde ne rade kao humanitarni radnici. Ako investiraju valjda imaju neki interes, ako nemaju interes oni će otići. Prema tome, sigurno se ta njihova zainteresovanost za investiranje ovde pretvara u profit koji iznose i koji zarađuju. I to je sve u redu. Međutim, ostaje pitanje – da li bi oni kao zemlja koja najviše sponzoriše nezavisnost Kosova od Srbije, kao zemlja koja je stvarala UČK-a, kao zemlja koja u kontinuitetu se ponaša neprijateljski prema nama, da li je tačno to što vi očekujete da oni svoju ekonomsku uključenost u naš život, taj upliv koji imaju nikada neće koristiti kao oblik političke ucene? Znači, ako je to tako, a možemo na osnovu iskustva sa Nemcima znati da je to tako, onda mi stvarno imamo problem, bez obzira koliko je nama u redu to što oni investiraju i razvijaju i sve ostalo.Jednog dana će, kao što je Austrougarska uradila. Ona je bila nemačka carevina, između ostalog reći je – pa znate šta Srbijo, baš da se toliko borite oko opstanka Kosova i Metohije u sastavu Srbije malo je nerealno, baš da se toliko borite da sačuvate Republiku Srpsku od njenog utapanja u BiH Federaciju pa i to je malo nerealno i sve je to nerealno zato što ako budete nastavili tako da se ponašate možda bi mogli da se setimo da naše investicije možemo da iskoristimo kao vrstu političkog pritiska i ucene. Znači, ja razumem da je vama kao premijeru tj. predsedniku Vlade Srbije najveći interes da u ovom trenutku taktički povećate standard života građana, da nađete sve načine da se ekonomski razvijamo. Međutim, život nije samo ekonomija, država nije samo ekonomija, država nije samo privreda. Država je i bezbednost, pogotovo u vremenima koja dolaze. Država kao Srbija koja je okružena vrlo neprijateljskim zemljama, što se zadnjih dana vrlo pokazuje, je takođe zemlja koja mora da vodi računa o bezbednosti i zbog toga je pitanje političke cene tolikih nemačkih upliva u našu privredu, jer iskreno da vam kažem vi im možda verujete, ja im ne verujem.
Hvala. Premijerka Brnabić.
Zaista sam u prošlom sazivu ove Skupštine slušala različite teorije zavere i neverovatne tvrdnje. Ovo spada u tu kategoriju. Da li privreda ili investitori imaju interes? Pa naravno da imaju interes da ulažu negde. Kako mislite da nemaju interes a neće da ulažu ovde? Takvi su svi privrednici. Takvi su nemački, italijanski, američki, ruski, francuski i nemački i kineski i svi. Ne, nego ćete da investirate negde bez interesa. Samo je pitanje da li vaša zemlja ima tu interes. Odgovorna Vlada kaže – dobro, to je vaš interes, ovo je moj interes. Kada nam se interesi poklapaju, a to je da su moji ljudi uposleni, da imaju dobre plate, da imaju stabilne poslove, da mogu sebi da priušte bolji kvalitet života, da vi plaćate sve poreze kako bi iz budžeta mogli da se grade putevi, pruge, bolnice, domovi zdravlja, škole, vrtići itd. onda imamo zajednički interes i onda se razvijaju i te investicije u vašoj zemlji i vaša zemlja. Ne pričamo o njihovom interesu. Podrazumeva se da kada dođu imaju interes da dođu. Moram da razmišljam o našem interesu i mi ga tu imamo. Samo da vas pitam – ako vi mislite da ta privreda baš toliko je povezana sa tom politikom, posebno u zemljama kakva je Nemačka, što onda nisu dolazili od 2000. do 2012. godine? Mogli su tada da dođu sa investicijama, da zaposle sve naše ljude, da ovde razviju svoje pogone, fabrike i da utiču na to ko će ovu zemlju voditi i u kom smeru i kako će se ona odnositi prema Kosovu ili se neće odnositi prema Kosovu. Nikakve veze nema sa politikom. Znate zašto nisu dolazili? Zato što smo bili pri dnu liste Svetske banke po uslovima poslovanja u Srbiji, zato što se znalo da nemamo nikakvu javnu upravu, da je neefikasna, da je korumpirana, da netransparentna, da ne ulažemo u obrazovanje, da nema perspektive, samim tim, da oni nemaju tu svog interesa. Nismo mogli do 2017. godine kada smo tek uspeli da podignemo i da izgradimo taj kredibilitet kao dobre investicione destinacije da dovedemo tri milijarde evra stranih direktnih investicija nikada. Kažem tri milijarde zato što se tada stalno procenjivalo da je tri milijarde evra, dobro se sećam, bilo potrebno za održiv rast i razvoj srpske privrede i naše zemlje. Odskočili smo 2006. godine kada smo imali 3,3, ali zašto ne računam tu godinu? Pa zato što smo 2006. godine imali smo 1,5 milijardi evra od prodaje „Mobtela“ „Telenoru“. Klasična prodaja. Nije došao investitor pa je onda ovde nešto dalje razvijao u Srbiji ili zaposlio neke dodatne ljude. Godine 2011. 3,3 takođe, ali tada je „Delta“ prodata „Delezeu“ za praktično milijardu evra. Tako da vam je i to poguralo prosek te godine. Dakle, nema nikakvog smisla to što pričate, kad pogledate investicije i politiku imalo bi mnogo više smisla da su dolazili tada posle 2000. godine, nego što dolaze danas. Ne, oni traže efikasnu upravu, dobre uslove poslovanja, predvidivost, kredibilitet, obučenu radnu snagu, ljude koji znaju šta rade, ulaganje u obrazovanje, gde smo se mi u potpunosti izdvojili od 2016. godine i povezivanjem škola na internet i u 2017. godini uvođenjem programiranja i kodiranja kao obaveznog predmeta u osnovne škole i ulaganjem u istraživanje i razvoj, pa smo sada prvi put na UNESKO-voj listi zemalja koja ulažu u istraživanje i razvoj među prvih 15 zemalja na svetu i naravno izuzetno važno, jednu od najvažnijih stvari ulaganje u dualno obrazovanje, koje je od ove akademske godine širimo i na fakultete. Dakle, to politički možemo da pričamo ako vi mislite da to vama donosi neke političke poene, u redu, naravno to je sve dozvoljeno u politici, ali ja mislim pravo da vam kažem što vi pričate jeste prazna priča i da vi znate da je prazna priča, ali dobro zvuči. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Glišić.
Ako koncentrišemo, samo je ono što se dešava u zadnjih desetak godina to može da izgleda kao da je neki ludak pao u Skupštinu da priča o tome da postoje neki Nemci koji ovde nisu u dva rata napravili strašne stvari, koji nisu učestvovali u bombardovanjima Srbije 1999. godine, koji nisu formirali OVK, koji nisu sponzor njihove pod znacima navoda kosovske nezavisnosti, znači samo kad ne bi bilo takvih Nemaca i kad ne bi bilo takvog istorijskog iskustva onda bi sve ovo što ja pričam bilo teorija zavere. S druge strane, tačno je da oni dolaze tamo gde je sređeno društvo jer jednostavno ekonomija hoće da izvuče profit, ali je isto tako tačno da nemačka privreda ima ogromne štete sankcija koje nemačka država je uvela Ruskoj Federaciji, ali ipak kada je državna elita odlučila da to uradi pod nagovorom Brisela i Vašingtona nemačka privreda je morala da trpi te sankcije i morala da trpi te štete koje ima i da sluša svoju državu. Ja uporno ponavljam, a šta ako nemačka država bude svim tim divnim investitorima rekla da treba da iskoriste svoje investicije kao vid pritiska na našu vlast onog trenutka kada se naše ponašanje ne bude svidelo onima u Briselu i Vašingtonu i Berlinu. Znači, prosto je neverovatno da ne vidite tu mogućnost i to u svetu u kome se sankcije neprekidno dešavaju, u kome su sankcije neprekidno politička odluka koja nanosi štetu privredama raznih država i onda to nazivati teorijom zavere i u najmanju ruku neozbiljno. Što se tiče razloga zašto oni više moraju da investiraju danas i da budu predusetljiviji nego recimo od 2000. do 2012. godine, pa možda iz jednog razloga što danas postoji i kineski investitori koji pre 10 godina nisu postojali na ovom prostoru, postoji ono što oni zovu ruski maligni uticaj, što je besmisleno, jer jedini maligni uticaj koji imamo u Srbiji od osiromašenog uranijuma koji su oni bacili 1999. godine. Znači, pošto sad imamo i Rusiju i Kinu, oni moraju da budu predusetljiviji od 2000. do 2012. godine mogli su Srbiju da puste da nestane i da ostvare sve svoje interese preko ambasadora i političke klase. Danas već to nije tako.
Hvala. Idemo dalje. Narodni poslanik Samir Tandir.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, poštovani potpredsednici, koleginice i kolege narodni poslanici, predsednice Vlade, poštovani ministri, pre nego što postavim pitanje želim da se zahvalim predsednici Vlade i ministrici Ireni Vujović što su 6. jula posetili opštinu Prijepolje, što je otvoren rekonstruisani Šarampovski most u Prijepolju. Za rekonstrukciju tog mosta Vlada Republike Srbije je izdvojila 216 miliona dinara što smo imali implementaciju zatvaranja nesanitarne deponije Stanjevine i hvala vam na tome i nadam se da ćemo u narednom periodu nastaviti sa investicijama na prostoru sandžačkih opština. Moje pitanje je upućeno predsednici Vlade i ministru policije. Da li ste zadovoljni rezultatima borbe protiv organizovanog kriminala i korupcije? Da li sada možemo reći da prelazimo u drugu fazu te borbe gde se sa policije težište prebacuje na tužilaštvo i na sudove i da li u ovoj fazi borbe možemo da kažemo da imamo svojevrstan kontra udar mafije? Da pojasnim. Dve stvari me danas brinu. Jedna na državnoj razini, a druga na lokalnoj. Jedina smo evropska zemlja u kojoj je u 21. veku ubijen predsednik Vlade i tada smo pre tog nesrećnog slučaja, te tragedije, imali situaciju da ubice gostuju u medija i izdaju saopštenja. Imali smo satanizaciju tadašnjeg predsednika Vlade, da je šef duvanske mafije. Ono što me brine jeste, ako porodice najvećih državnih organa, bez obzira ko je predsednik premijer, ministri su izloženi napadima, nisu sigurni kakvu poruku šaljemo građanima koji nas sada gledaju. Druga stvar koja me brine ima lokalnu razinu –kada ćemo imati intenzivniju borbu protiv kriminala i korupcije, posebno mislim na Novi Pazar. Sprega lokalnih političkih moćnika, kriminalaca i stranih obaveštajnih službi je očigledna i ne sme se tolerisati. Scene nasilja koje s vremena na vreme imamo prilike da vidimo, nisu scene građana koji su sada iz nekog razloga podivljali veće cene obračuna kriminalaca koji imaju lokalnu zaštitu, ali Boga mi i zaštitu pojedinih stranih službi. Drugo pitanje upućujem ministru zdravlja, ali i predsednici Vlade – kakva je situacija u vezi pandemije? možemo li očekivati neke mere? Pitanje za ministra zdravlja jeste –kakva je situacija u vezi zdravstvenog centra Prijepolje i kada ćemo imati implementaciju organa zdravstvenog centra?
Dobro. Hteo sam da vas prekinem zbog tri minuta. Ministar Vulin ima reč.
Poštovani predsedniče Vlade Republike Srbije, poštovani predsedavajući, poštovane kolege ministri, dame i gospodo narodni poslanici, drugarice i drugovi, ja se zahvaljujem na ovom pitanju. Činjenica da je policija uradila ono što je do nje, kada je u pitanju borba protiv organizovanog kriminala. Jedna od najorganizovanijih, a sigurno najsurovija organizovana kriminalna grupa, ne samo na ovim prostorima, slobodno mogu da kažem i u Evropi, lišena je slobode. Više od 30 pripadnika ove grupe je uhapšeno i u skladu sa rezultatima istrage, još nekih pripadnika ove organizovane kriminalne grupe biće takođe uhapšeno. Kako se istraga odvija, tako dobijate nove dokaze, nove informacije, postupate po njima, naravno sa tim je upoznato nadležno tužilaštvo. Oni nam izdaju odgovarajuće naloge i ti ljudi završavaju iza rešetaka. Nikada nećemo prestati sa borbom protiv organizovanog kriminala, nje će uvek biti, ali je suština državne organizacije da svaka sledeća organizovana kriminalna grupa bude slabije organizovana, bude malobrojnija i bude manje opasna. Ne stigne u vremenu da traje tako dugo da bi postala ovako opasna i ovako surova. Dakle, to je naš posao. očekujem u zakonskom roku da će Tužilašstvo za organizovani kriminal izaći sa optužnicom protiv ove banke, da će na jedan siguran sam izuzetan način dokazati sve ono o čemu smo slušali i u javnosti i da će na najbolji mogući način dati poruku kako se obračunava i šta je logičan kraj svakog onog ko se bavi kriminalom, a posebno ljudi koji su se drznuli da uzmu ljudske živote. Međutim, činjenica je da postoji talas organizovanog pripremljenog napora da se zločini ove bande relativizuju i da se oni iskoriste kao sredstvo političke borbe i kao sredstvo političke ucene. Pomenuli ste vreme kada je tragično nastradao i ubijen predsednik Vlade Zoran Đinđić, u to vreme, Aleksandar Vučić, ja, mnogi ovde u ovom parlamentu smo bili u opoziciji i nismo tada čitali izjave okrivljenih u kome kažu, podsetiću na izjavu Milorada Ulemeka, gde kaže da je sa Zoranom Đinđićem švercovao oko 600 kg heroina preko Drine. Niko od nas iz opozicije tada nije uzeo govornicu, organizovao konferenciju za štampu, našao tri analitičara i dva advokata i rekao da se sasluša porodica Zorana Đinđića, da se odmah obori Vlada, da se odmah svi članovi Vlade pohapse ili smene, jer evo, čovek je rekao da je sa Zoranom Đinđićem švercovao stotine kilograma heroina. Na pamet nam nije palo da tako nešto uradimo, jer smo znali prvo da to nije istina, a drugo, znali smo da okrivljeni ima pravo da laže da bi sebe zaštitio i da se takve stvari ne koriste, jer to ruši državu. Bili smo u opoziciji i najlakše bi nam bilo da tada steknemo politički poen na tome. Na pamet nam nije palo da niko od nas tako nešto uradi, jer smo znali da se to ne radi. Sa druge strane, ovde vidite da imate Belivuka i Miljkovića, ostali su se dogovorili da se brane ćutanjem, čija se svaka reč prenosi kao suva istina. Sada se već sudi na osnovu toga. U početku je bilo da je to nešto što treba proveriti, sada je to gotova presuda, sada je sve što oni kažu apsolutno tačno, Tužilaštvo, sud nemaju šta da se brinu oko toga, nemaju šta da se bave time, to je sve sušta istina. I sve se radi po potpuno unapred poznatom receptu. Najpre se sa kriminalcima dogovori šta će da govore, obratite pažnju, govore samo dva čoveka – Belivuk, Miljković, ostali pripadnici organizovanih kriminalnih grupa brane se ćutanjem, ćute i čekaju šta će biti i šta će im reći advokati. Kada dobiju informaciju šta treba da kažu, koga treba da napadnu, onda oni prenesu to što su rekli, neko sa više, neko sa manje umešnosti, prenesu to što su rekli i to što je rečeno nekim čudom dospe u tačno određene medije. Tu mislim na KRIK, mislim na „Njuz Adriu“, evo sad se angažovao i „NIN“ oko toga, da ne zaostane, mislim, kako da oni nemaju te informacije, i kada to dobiju počinju da ih prenose sa sve manje navođenja - možda, navodno, ako je tačno, već to se prenosi kao nešto što je apsolutna istina. Kada to izađe u javnost, uvek tačno određeni unapred poznati analitičari i političari preuzimaju tu informaciju, komentarišu je i sada se njihov komentar i njihov zaključak prenosi bez pozivanja na izbor, nego se prenosi kao vest, kao njihova izjava. Zatim se njihove izjave ponovo prenose da bi još jednom izašle u medijima u regionu koje potpuno zanemaruju izvor. Nema objašnjenja ko je rekao, šta je rekao, nego samo se polazi od toga - organizovani kriminal, Vlada vodi organizovani kriminal, Aleksandar Vučić, Aleksandar Vulin, dva čoveka koja vode organizovani kriminal u Srbiji i onda se te informacije, čitali ste, jutarnji, još neki jutarnji list u Hrvatskoj, još neki portali u Bosni i Hercegovini, i to se onda još jednom vrati u naše medije kao vest koja je došla iz inostranstva, i ponovo. Tako iskaz Marka Miljkovića se prenosi u tri različita medija, u tri različita dana. Nikako odjednom, jer on je dat odjednom, znate, nego da bi svaki dan imali novu informaciju koju ponovo komentarišete i ponovo prođete kroz sve ovo. Dakle, potpuno organizovano i pripremljeno i vi sad čujete, imali ste onog, ne znam, neki advokat, ne znam ni kako se zove, koji izađe i kaže – odbrana Marka Miljkovića je mnogo tačnija, koherentnija, verodostojnija nego ovi koji se brane. Interesantno da zaborave da napišu da je taj advokat član rukovodstva stranke Vuka Jeremića. Ali, to nije važno, on je advokat, on je ekspert, znate, to što je u stranci Vuka Jeremića nema nikakve veze sa njegovim stavom. Imate onog akademika ili kako god da se zove Tiodorović, Teodorović, koji izađe i kaže – bojkot svega, pa onda počne da nabraja, sve što ima veze sa državom treba bojkotovati, na kraju će bojkotovati decu u školi, pa pravednička deca neće hteti da se druže sa drugom decom, jer zaboga, ovi su deca od nekog drugog. Onda izađe i kaže – više verujem Belivuku i Miljkoviću, nego Vučiću i Vulinu. Tačno je, u pravu si, ti i treba više da veruješ Belivuku i Miljkoviću. Tako je. Sličan se sličnom raduje. Naravno da treba da im veruješ. Nama ne treba da veruješ. Veruj ti njima dvojici i drži se ti njihovog verovanja. Onda dođete do toga, znajući sve ovo i naše nadležne službe su nas i te kako pripremile i upozorile da će se ovaj scenario odvijati. Nisu oni tako neprepoznatljivi, ostavljaju oni dovoljno tragova da možemo to da ispratimo i kada znajući to, kada znamo da će se krenuti u akciju relativizacije zločina i kada će se krenuti u akciju da zločin, zapravo je na strani onih koji su uhapsili, koji su razbili mafiju i kada se puste odgovarajuće informacije, ja sam konkretno pokazao nekoliko fotografija na televiziji da bi Srbija videla sa kakvim zlikovcima imamo posla, onda više nije pitanje da li su oni ubijali, mučili, dilovali drogu, ucenjivali, reketirali, nego ko je pustio informaciju o tome da su oni ubijali i reketirali. Otkud državi pravo da kaže da je neko ubijao i reketirao. U istom novinskom tekstu ja pročitam gde se kaže, u pasusu gde se govori o Belivuku i Miljkoviću, neko iz „Vremena“ nisam siguran ko je, kaže – svako je nevin dok se ne dokaže suprotno, a onda pri kraju tog teksta gde se pominje ime Aleksandra Vučića kaže – on bi morao da odgovara za ono što je radio. Čekajte, jel ima ta prezumpcija nevinosti za sve ili samo za krvoloke i ubice, ili samo oni koji su učestvovali u ovoj bandi, ubijali, mučili ljude, za njih važi prezumpcija nevinosti? Oni su nevini dok se ne dokaže suprotno, a svi mi koji smo ih pohapsili, koji smo razbili tu bandu mi smo krivi. Ako je krivica što smo ih razbili i pohapsili, onda prihvatam tu krivicu. Prihvatam da budem napadan od mafije, ja sam to zaslužio. Kao što su zaštitu od mafije zaslužili neki drugi, svako svojim činjenjem ili nečinjenjem, svakom po zasluzi. U ovom trenutku u Srbiji, pogotovo u medijskoj strukturi, podržano je od političkih struktura, pokušava se izvršiti relativizacija zločina ove bande i pokušavaju se pretvoriti u politički faktor, u faktor kojim treba uticati na buduće izbore, uticati na birače. Niko više ne govori šta su radili, nego se govori o tome da li sam ja vlasnik kuće u Ritopeku i Marko Miljković vrlo elokventno, mudro, onako kako ga je Bog dao, kaže – ja sam izabrao tu kuću, a onda sam rekao – nemoj da ulaziš u tu garažu, samo ću ja ulaziti u tu garažu, a u toj garaži je klanica gde je on i njegovi drugovi ubijali svoje žrtve. Znači, nije on, ja sam. To se prenese kao potpuno relevantna informacija, kao potpuno ispravan stav. Izvinite, dame i gospodo narodni poslanici, u ovoj Skupštini koliko puta u žaru borbe se kaže nešto, pa se traži objašnjenje za to što je rečeno, traži se argument. Ovde nema argumenta, dovoljno je reći tako nešto i to postaje vest. Sad vi morate da se branite od te vesti. Odmah da vam kažem, biću najsrećniji ukoliko budem mogao na svako od tih pitanja da odgovorim pred kamerama na poligrafu, ali da cela Srbija to vidi, da me pitaju – da li sam ikada u životu video Marka Miljkovića ili Belivuka? Da li sam ikada komunicirao sa njima na bilo koji način? Da li sam ikada u životu bilo šta zatražio od njih? Da li sam ikada bio, čuo, video kuću u kojoj su oni ubijali i klali? Da li bilo kakve verbalne, ne erbalne komunikacije bilo sa tim zlikovcima i ubicama? Voleo bih da vidim i njih na tom poligrafu. Ali, ništa to nije važno, važno je što mi gubimo vreme koje treba da potrošimo i u razbijanju ove bande i objašnjavanju da se ovo ne sme ponoviti, na to da mi moramo da objašnjavamo da to što ubice i krvoloci govore nije istina. Pokušali su i pokušavaju već godinama da od Aleksandra Vučića i njegove porodice naprave kriminalce, svakog člana porodice, pa do onog da će malog Vukana, da ni on ne sme da pobegne, da će ga hapsiti na aerodromu, dete od nepune četiri godine, i to će hapsiti na aerodromu. To se radi planski i to se radi namerno. Kada nekog čoveka potpuno dehumanizujete, kada on više nije čovek, kada je on samo nekakva moralna nakaza, vi tražite nekog ko će sa takvim čovekom, tom nakazom, raskrstiti, ko će biti heroj nacije. Vi stvarate utisak da velika većina Srba je zapravo spremna da likvidira tog čoveka i da je dobro samo ko će biti prvi. Nedavno, pre par dana, čitam u novinama gde se izađe i kaže se, kako beše, ustanak ili opstanak. Pa, pročitate gde se kaže – ne budu li izborni uslovi odgovarajući, mi idemo na ulice, borićemo se do nasilnog pada ovog režima, jer kako kaže, mislim da predsednik onoga što je ostalo od DS, koji je navikao da ulazi u Skupštinu paleći je, kaže – ako nema slobodnih izbora, narod ima pravo da se pobuni, a on odlučuje šta su slobodni izbori i šta će biti. Onda, dođete do toga da advokati uzimaju na sebe da su sudije i tužioci i oni odlučuju ko je kriv i to ne pitajući ni struku, ni pravdu, ne znajući ništa o predmetu, nego samo dolaze i kažu ovaj ili onaj je kriv. Kada tako nešto uradite i kada tako nešto radite, vi imate jasnu nameru i želju da se zlo desi, vi ga priželjkujete i vi ga tražite, vi pozivate da se zlo desi. Zato već godinama od Aleksandra Vučića i njegove porodice pravite kriminalce i mafijaše. I nakon svih ovih godina nijednog jedinog dokaza, ni jedne jedine kredibilne rečenice koja bi vodila u tom pravcu. Kao što slušamo, evo devet godina, znamo se, tu smo, devet godina slušamo da je Aleksandar Vučić priznao Kosovo juče, evo devet godina nije priznato Kosovo, i devet godina se borimo za Kosovo i Metohiju, i evo devet godina slušam kako je Republika Srpska prodata juče, i evo devet godina Republika Srpska i Republika Srbija sve tešnje, sve jače i sve složnije. Tako je i sa kriminalom. Devet godina slušam da je Danilo Vučić kriminalac, da je Andrej Vučić kriminalac, da mali Vukan treba da odgovara, da je Aleksandar Vučić, naravno, kriminalac, njegov otac, majka, sve, svaki član njegove porodice, svaki član njegove porodice je posebno obrađen kao neko ko nema ljudsko lice. Naravno da je to namerno i naravno da to nije slučajno, i naravno da je to urađeno sa namerom i da povredi tog čoveka, da utiče na njegovo rasuđivanje, da utiče na njegovo odlučivanje, da utiče na njegovu volju i sposobnost da radi to što radi, ali isto tako da se u Srbiji stvori atmosfera u kojoj je sve to dozvoljeno i sve normalno. Ovakva dehumanizacija nije viđena ni u jednoj evropskoj zemlji. Probajte da mi nađete neku zemlju u našem okruženju, idite dalje, gde god, gde ćete da mi pokažete da se ovo dešava prvom čoveku te zemlje i njegovoj porodici. Probajte da mi nađete neku zemlju u kojoj će biti potpuno relevantno i normalno da jedan od osumnjičenih, uskoro i okrivljenih, za najteža krivična dela, najmonstruoznija krivična dela, da njegova reč ima istu težinu kao reč predsednika države, predsednika Vlade, ministra unutrašnjih poslova, i da se to u potpunosti izjednačava. Probajte to negde da nađete. Da li možete da zamislite El Čapa kako objašnjava da on nema ništa sa drogom, ali da je predsednik Vlade sa njim dilovao kokain? Ne možete da zamislite. Da li možete da zamislite vođe meksičkih narko-kartela koji su isporučeni SAD u kojima oni kažu – da, da, mi smo to sa Obamom uradili, a i Tramp je nešto prebacivao? I to je potpuno relevantno. Samo u Srbiji imate dovoljno medija i dovoljno političara, imate, mislim onaj Aleksić, do juče je bio vaš kolega, koji kaže – režimska propaganda protiv Belivuka i Miljkovića, propaganda. Da li je potrebno reći bilo šta, osim pokazati ono što su ti zlotvori uradili? Da li je potrebna propaganda za tako nešto? Još se bune zbog toga što država ima hrabrosti to da pokaže i što ima hrabrosti da stane iza onoga što je radila i da ne dozvoli da se ikada ovo više desi. Iskreno sam ponosan što sam uz Aleksandra Vučića i što pokušavaju da nas povrede i uvrede na isti način i na istoj strani. Čovek u životu sam bira svoje prijatelje, a što ga neprijatelji izaberu, izaberu ga nepogrešivo, i tačno znaju zašto su ga izabrali. Kao što o vama, o meni govore vaši prijatelji, e tako govore i vaši neprijatelji. Nepogrešivo govore i vaši neprijatelji. Što se tiče vašeg drugog pitanja, Novi Pazar je prostor čijom bezbednošću ja, kao ministar unutrašnjih poslova, nisam zadovoljan. Intenzivno radimo i sa policijskom upravom i imenovali smo više ljudi na lokalu, pokušavamo da popunimo sve, da popunimo sva ona mesta koja nisu bila popunjena. Znate da smo 58 dana držali žandarmeriju, što nije nikakvo rešenje, to je sredstvo koje je rešilo u tom trenutku nešto, ali nije rešilo sistemski zaista ništa. Što se tiče konkretne situacije u Novom Pazaru, ostajem vam dužan za odgovor i ostajem vam dužan i da se vidimo i u Novom Pazaru i da razgovaramo, ali i sa svim političkim faktorima, kao i sa bezbednosnim faktorima. Verujem da je Novom Pazaru potrebna pomoć. Znamo koliko je izložen, od blizine granice, do različitih političkih uticaja koji se tamo evidentno ostvaruju. Imate jednu potpuno objektivnu stvar. Nakon zatvaranja zapadne Evrope za koronu mnogi pripadnici kriminalnih grupa su bili proterani iz tih zemalja ili nisu mogli da se vrate, vratili su se u Novi Pazar. Došlo je odmah do prepoznavanja međusobno. Naravno da je došlo do sukoba. Svi zajedno moramo da pokažemo da kao država jesmo u stanju da nađemo sistemski odgovor, ako su u pitanju kadrovske promene – i kadrovske promene, uopšte ne bežim od toga. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Samir Tandir. Izvolite.
Hvala. Očekujem odgovore od ministra zdravlja, znači, postavio sam jasno pitanje što se tiče novih mera i kada je u pitanju formiranje zdravstvenog centra Prijepolje dokle se stiglo sa organima. Sledeći set pitanja. Prvo, hvala ministru policije na odgovoru. Slika koju mi, nažalost, često imamo priliku da vidimo nije slika Novog Pazara, to su neodgovorni pojedinci, ali ono što posebno treba da ispitamo jeste na desetina, a možda i stotine ljudi koji su na platnom spisku nekih drugih država. Mene to jako zanima zašto te ljude plaćaju. U razgovorima otvorićemo i tu temu. Ono što je moje pitanje jeste, danas u Skoplju održan je sastanak lidera zemalja inicijative „mini Šengen“. Mislim da većina javnosti to doživljava kao jedan formalni sastanak, to je jako važna inicijativa i očekujem, pitanje za predsednicu Vlade – koje su projekcije uticaja na naš izvoz, BDP i otvaranje novih radnih mesta, kada je u pitanju inicijativa „mini Šengena“? Mi kao najjača bošnjačka stranka to podržavamo i ja pozivam druge zemlje, a posebno Bosnu i Hercegovinu, da se pridruži ovoj inicijativi. Pitanje za ministra prosvete Ružića – da li je Ministarstvo prosvete upoznato sa problemima koji ovih dana kulminiraju na Državnom univerzitetu u Novom Pazaru? Profesori Škrijelj, Mulić i profesorica Vukanić su otpušteni samo zato što su obavestili Ministarstvo da bivši rektor ne ispunjava uslove da se kandiduje na tu poziciju. Ljudi su brutalno kažnjeni otpuštanjem sa radnog mesta samo zato što su sebi dali za pravo da misle. Zanima me da li ste upoznati šta se dešava sa studentskim domom u Novom Pazaru. Znači, to je nešto što apsolutno ne možemo da tolerišemo i ja očekujem vaš odgovor. Jako poštujem vaš rad, ali ovo je situacija koja zaista preti da kulminira. Ljudi više godina rade svoj posao jako odgovorno i sada neko sebi daje za pravo da ih isključi. Pitanje studentskog doma je jako važno pitanje i očekujem konkretan odgovor, kao i od ministra zdravlja koji je ostao dužan za odgovor u proteklom bloku pitanja. Hvala.
Hvala. Reč ima premijerka Brnabić.
Izvinjavam se, ja sam trebala da odgovorim na deo ovog prvog pitanja, pa ću sada. Samo da kažem dve reči ili dve rečenice o slučaju Belivuk i svemu onome što se dešavalo u poslednjih nedelju dana ili nešto više od toga i da kažem da smo ponovo videli vid političke borbe kakav mislim da nikada, nikada u istoriji Srbije nije viđen. Mislim da je deo opozicije dotakao novo dno. Kada se radi o ubicama i kriminalcima kakvi su Miljković i Belivuk, a svi smo mogli da se uverimo u to šta su i kako ti ljudi radili, onda je jedino normalno da bez obzira na političko mišljenje ili političku pripadnost, bez obzira na to koga politički volite ili ne volite, da kažete – hajde da se zarad ove zemlje i svih njenih građana ujedinimo i podržimo borbu protiv takvih ubica i kriminalaca, podržaćemo vas i to ćemo uraditi zajedno, jer to nema nikakve veze sa politikom. Normalan čovek, iole pristojan, mislim da nikada sebi ne bi dozvolio da kaže ili pomisli – jao, vidi, možda ovo mogu da iskoristim u svrhu političke borbe, da sebi podignem rejting, a nekog drugog srušim sa vlasti. Nažalost, to se u Srbiji dešava danas, i to je ono što vidimo, da ne pričam o tom svedočenju zato što psihopate i ubice ali i generalno najobičniji kriminalci mogu da govore šta god žele u svoju odbranu, i najčešće to čine, najčešće izvrću činjenice, informacije najogavnije, najbrutalnije lažu, što im naravno nije strano. Kome može biti strano da laže ako može da isecka ljude u komadiće i pravi ćevape od njih. Dakle, laž im je zaista, čini mi se, ne dođe naročito teško. Dakle, ne radi se o tome šta oni govore, nego se radi o tome ko i kako koristi njihov iskaz, njihove reči, njihove laži. Da li vi možete da kažete da takvim psihopatama i ubicama verujete više nego bilo kome drugom na ovom svetu, ko nikoga nije ubio, da počnemo od toga? Kakav ste čovek ako možete da kažete više verujem Belivuku i Miljkoviću, pošto ste videli šta su sve radili, nego da ne pominjem legitimno izabranog predsednika vaše zemlje? Kakav ste to čovek? Kakvu politiku vi propagirate i kakvu bi zemlju voleli da vidite? Bilo kakvu, čak i zemlju u kojoj su Belivuk i Miljković na slobodi, dok god Aleksandar Vučić nije predsednik. To je njihova politika. Da li je to njihova politika? Da li je to novo dno koje smo dotakli u političkoj borbi u Republici Srbiji? Znači, umesto da kažete kao ozbiljni ljudi - ujedinjeni smo protiv ubica i kriminalaca. Ne, njihova politika je - ujedinjeni smo sa ubicama i kriminalcima, protiv Aleksandra Vučića i Vlade Republike Srbije. Samo da čujemo to jasno i glasno. Jer, to je tako. Sve što smo videli u poslednjih desetak dana govori to i ne govori ništa drugo. Opet kažem, potpuno mi je irelevantno šta je on govorio. Irelevantno mi je šta govore takvi ljudi. Zaista, ljudski mi je irelevantno. To je sve dalje stvar institucija u koje ja verujem. Ali, kako je to neko iskoristio, u kom cilju, mi je skandalozno, i više od toga. Izuzetno tužno. Da ste vi toliko politički nemoćni i bezidejni, koliko je deo naše političke opozicije da su vam ne samo relevantne reči Miljkovića i Belivuka, nego se na njih pozivate i takve ljude citirate. Pa, dokle ste ljudi došli? Zar ne mislite da vam nije više mesto u politici? Zar vam samo ovo ne govori da vam više nije mesto u politici. Ako nemate šta da kažete protiv Aleksandra Vučića i Vlade Srbije, nego se pozivate na Belivuka, ja mislim da ste vi sa politikom završili. Mislim da su završili već pre nekog vremena, ali ovo je zaista tačka na tu priču. Lično, želim da dam zaista svu podršku i hrabrost i Aleksandru Vučiću i Aleksandru Vulinu, koji je brutalno napadnut, samo zato što radi svoj posao odgovorno, i kako treba i uz Aleksandra Vučića je prvi stavio svoju glavu u torbu i svoju porodicu na liniju. Jer, kada se obračunavate sa takvim ljudima, kada vodite borbu protiv takvih ljudi i tako otvoreno, vi zaista svaki dan kada ustanete možete da se pitate da li ćete doživeti noć, ili nećete. I, to je istina, posebno zato što nisu svi oni danas u zatvoru, nego ima i veliki broj njih koji su na slobodi, koje još uvek jurimo uz podršku i pomoć stranih partnera i koji su opasniji nego ikada, ali, kada još dobiju odavde tu političku i medijsku podršku koju dobijaju, ih, koliko su onda tek jači i koliko ih to tek dodatno osnaži. Samo toliko sam želela da kažem o tom slučaju da bi ljudima nekako još jednom bilo potpuno jasno u stvari o čemu se ovde radi i šta se ovde događa. Što se tiče zaista neverovatno pozitivne inicijative koju je predsednik Aleksandar Vučić pokrenuo pre nekog vremena Mini Šengen inicijative koja se od danas, praktično zvanično zove „Open Balkan“ ili otvoreni Balkan, to je jedna od najlepših stvari koje su nam se i politički i ekonomski desile u poslednjih ne znam koliko decenija, pa mislim od sukoba na ovim prostorima devedesetih godina i jedna od stvari koja u ovom trenutku jeste za našu ekonomiju i kvalitet života možda i najvažnija inicijativa, da krenemo samo od toga, da ne nabrajam zaista konkretne benefite koje ćemo doći, ali da krenem samo od toga kakav se signal šalje saradnje, razumevanja, boljih odnosa, drugačije budućnosti na ovim prostorima, naravno u ovom trenutku između Srbije, Severne Makedonije i Albanije, ja se nadam uskoro i još nekih drugih partnera sa Zapadnog Balkana. Ne mogu da razumem politiku gde se neki još razmišljaju da li da se priključe ili ne, posebno ne mogu da razumem politiku onih kojih kritikuju inicijativu Otvoreni Balkan, zaista vi dajete potpuno drugačiji signal, pre svega mladim ljudima na ovim prostorima. Danas su potpisani sporazumi za tri važne stvari. Jedna je lakša trgovina, lakši transport robe, druga je praktično, slobodno kretanje i otvaranje tržišta za radnu snagu, dakle slobodno kretanje ljudi koji traže posao ili žele da se prijave za posao u ove tri zemlje i treća je saradnja u slučaju prirodnih katastrofa. Tako da smo generalno mnogo jači, ako želite i u prirodnim katastrofama, koje, nažalost danas vidimo skoro svakog meseca neka prirodna katastrofa, pa i u zemljama Evrope, u zemljama širom sveta, biće ih nažalost i ovde, ali od danas smo mnogo jači i zajedno smo. Mislim po nekim našim prognozama da ovo sada zavisi u kom stepenu implementacije ove inicijative, ali u punoj saradnji predviđenoj inicijativom „Otvoreni Balkan“, dakle potpuna sloboda kretanja roba, kapitala ljudi, usluga, to našem BDP-u može da doprinese sa dodatnih 3%, što je zaista neverovatno i što govori o svemu onome što bi mi mogli još dodatno da uradimo kada bi se ceo Balkan pridružio. Ali, o tom potom, ovo je više nego odličan početak i znam kakav entuzijazam i predsednika Aleksandra Vučića, ali i premijera Zajeva i premijera Rame. Iskreno sam pratila detaljno sa velikim nestrpljenjem sve ono što se dešavalo juče i danas u Skoplju i sve dodatne razgovore oko stvari koje će se raditi u budućnosti. Konačno, što se tiče epidemiološke situacije, dakle, ona se svakako komplikuje i pogoršava iz dana u dan, taj rast ne može da se poredi sa onim što smo videli u prethodnim talasima zahvaljujući ponovo tome što mi sada već imamo, rekla bih 50% punoletnog stanovništva koje je vakcinisano. Bilo bi mnogo bolje da smo mi bliži 60% ili 70% i zato još jednom molim ljude da se vakcinišu, posebno mlade ljude i zaštite stariju populaciju kojima je već prošlo neko vreme od revakcine i da zaštite naš zdravstveni sistem od dodatnog udara, dakle od ljudi koji će biti hospitalizovani. Zbog kovida u ovom trenutku naš zdravstveni sistem u tom smislu ne trpi opet zahvaljujući tome što smo mi izgradili kovid bolnicu u Beogradu, kovid bolnicu u Kruševcu. Uskoro ćemo završiti kovid bolnicu u Novom Sadu, tako da se svi novi slučajevi primaju isključivo samo u kovid bolnice, što nam omogućava da čitav ostatak zdravstvenog sistema radi nesmetano i pruža pomoć i podršku svom ostalom stanovništvu. Konačno ću vam samo pročitati današnje brojeve vakcinisanih. Dakle, mi u ovom trenutku imamo 2.687.143 punoletnih stanovnika Republike Srbije koji su se vakcinisali, što je 49,8% tako da smo praktično na 50% vakcinisanih. Čak 53 lokalne samouprave ima preko 50% vakcinisanih. Tu su se u poslednje vreme, dakle, u poslednjih nedelju dana, mislim da je i Darija pričala o tome juče, priključili Odžaci, Golubac, Gadžin Han, Pančevo, Svilajnac, a od danas i Sokobanja. Imamo deset lokalnih samouprava koje su blizu 50%, ali nažalost imamo još osam lokalnih samouprava koje su ispod 30% vakcinisanih i Tutin koji još uvek nije ni na 15% vakcinisanih, pa vas ja molim nekako da zajedno vidimo šta da uradimo dodatno za Tutin i Novi Pazar da zaštitimo te ljude, da razgovaramo sa njima, da im objasnimo koliko je vakcina sigurna, bezbedna i sve one dileme koje oni imaju da ne stoje. Prijepolje je na iznad 50% vakcinisanih, tako da vam čestitam na tome, ali hajmo dalje. Što se tiče vakcinacije mladih, to je do 30 godina starosti, mi smo u ovom trenutku na 18,4% na nivou Srbije, ali imamo 21 lokalnu samoupravu koji su ispod 10%. Prijepolje je na 14,11%, tako da je ispod republičkog proseka. Hajde da tu zajedno radimo sa mladima u Prijepolju da se vakcinišu da bi napravili onaj uspeh koji ste generalno napravili u vakcinaciji punoletnog stanovništva. Sve čestitke za gradsku opštinu u Beogradu Stari Grad koja je prava opština koja je dostigla 50% vakcinisanog stanovništva do 30 godina starosti. Mi ćemo nastaviti da radimo na tome i to je jedan od mojih osnovnih zadataka, da putujem po Srbiji, razgovaram sa ljudima. Razgovarala sam kako da dodatno, i sa nekim festivalima, pojačamo kampanju za vakcinaciju mladih. Od toga nam sve zavisi, tako da moramo da nastavimo svi zajedno da pričamo, apelujemo i da molimo ljude i da im objašnjavamo zašto je ovo važno i koliko je vakcina bezbedna. Hvala vam i izvinite na dužem odgovoru.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Branko Ružić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedniče. Poštovani poslaniče, što se tiče ova dva pitanja koja ste spomenuli, inspekcija će svakako izvršiti nadzor u pogledu ovih tvrdnji vezano za otpuštanje tri profesora. Inače su oni pokrenuli radno-pravne sporove, ali to nas ne abolira od potrebe da izvršimo inspekcijski nadzor. Inače, da li je to bio motiv ili ne, ja zaista ne znam, ali znate i sami da ste upravo u ovom Domu usvojili to mišljenje, da nastavnik u zvanje redovnog profesora koji je ispunio uslove za penziju može da obavlja svoju dužnost samo do isteka mandatnog perioda, bez obzira što je zakon o visokom, koji ste ovde izglasali ukazao na ovo ograničenje, tako da od 1. oktobra na državnom univerzitetu će na dužnost stupiti novi rektor. Što se tiče Studentskog doma i nepravilnosti na koje je ukazano ministarstvu, takođe će biti poslata inspekcija ako je pitanje koje ste uputili i na koje aludirate navodna zloupotreba prostora Studentskog doma, tako da, u svakom slučaju, to je ono što će biti utvrđeno inspekcijskim nadzorom. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Samir Tandir.
Hvala predsednici Vlade i prvom potpredsedniku na odgovorima. Ja zaista imam poverenje, ministre Ružiću, u vaš rad i, naravno, zajedno ćemo kroz razgovore pratiti, jer dosta pažnje javnosti je okrenuto prema državnom univerzitetu i mislim da rad celokupnog univerziteta mora da bude mnogo više transparentan, da on sada nije i očekujem da ćemo, posle izveštaja inspekcije, diskutovati ovde o njihovom radu. Preduvjet za sve investicije jeste politička stabilnost. Mi sada u našoj zemlji imamo političku stabilnost i treba odati priznanje i predsedniku i predsednici Vlade, ali svakako i nama narodnim poslanicima. Ono što hoću da kažem jeste da, uprkos svim izazovima, uprkos ratovima, bošnjački i srpski narod dele životni prostor i u Republici Srbiji i u BiH i u Crnoj Gori. Dužni smo da učinimo sve što je u našoj moći da se odnosi između ta dva naroda relaksiraju i da se oni podignu na najveći mogući nivo. Jedan od najglasnijih predstavnika politike pomirenja, kreator politike jeste lider naše stranke akademik Muamer Zukorlić. Mi kao najjača bošnjačka stranka i ovde u parlamentu i kroz svoje delovanje promovišemo politiku pomirenja i smatramo da ta politika zaista nema alternativu. Hoću da iskoristim ovu priliku da predstavnike Vlade, predstavnike parlamenta i sve građane pozovem da od 6. do 8. avgusta posete opštinu Svrljig gde će se održati tradicionalna manifestacija Belmužijada. Naša zemlja je jako lepa zemlja i toliko ima lepih opština u Srbiji, a jedna od najlepših je opština Svrljig. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima dr Muamer Bačevac. Izvolite.
Uvaženi, veliki greh prema gradu Novom Pazaru načinjen je 2011. godine, kada je onaj čuveni ministar, svi ga se dobro sećaju u Srbiji, Mlađan Dinkić, po samo njemu znanim kriterijumima odredio da grad Novi Pazar ima nenamenski transfer budžeta ubedljivo najmanji u ovoj državi. Nažalost, to se nastavilo do današnjeg dana. Istini za volju, od kako smo mi sa SNS na vlasti imaju u Ministarstvu posebnog sluha za ovu nelogičnost, za ovu nepravdu i često se iz budžetskih rezervi određena sredstva prebacuju gradu Novom Pazaru, ali to nije dovoljno i to nije ono što bi zadovoljavalo jednake kriterijume za sve gradove. Reći ću vam da grad Novi Pazar ima ukupno godišnji transfer od oko 559 miliona dinara, a grad Kraljevo sa istim brojem stanovnika i iste treće kategorije razvijenosti ima 200 miliona veći transfer. Gospodo, 200 miliona je ogroman novac. Dalje, grad Sombor 85.000 stanovnika pripada razvijenim opštinama, drugi stepen. Ima približno isti transfer kao grad Novi Pazar. Evo, da ne kažete, spominjem i opštinu Tutin, koja ima 36.000 stanovnika i spada u grupu nerazvijenih područja i ima 467 miliona dinara. Znači, u odnosu na broj stanovnika, Novi Pazar ima najmanji transfer nenamenskog budžeta iz Republike Srbije. Tome treba pridodati i činjenicu da smo na zadnjem popisu iz 2011. godine, obzirom da je jedna neodgovorna stranka vodila bojkot popisa, što je nečuveno i necivilizacijski, imamo nerealan i umanjen broj stanovnika. Kažem, 100.410 stanovnika, a po podacima iz PU Novi Pazar, imamo prijavljenih preko 127.000 stanovnika. Zato bih pozvao, obzirom da Ministar finansija nije tu, ali vi ste glava ove kuće i vi koordinišete radom i učestvujete u budžetiranju, da jednim pravim rešenjem dođemo do pravih kriterijuma i Novom Pazaru zaista odredimo nenamenski transfer novca koliko zaslužuju svi građani Novog Pazara, i Srbi i Bošnjaci Mi u Novom Pazaru imamo škole u kojima se ide u tri smene u školu ili vrtiće u koje se ide u dve smene. Znači, preko je potrebno. Novi Pazar je grad koji ima konstantan porast stanovnika, najveći natalitet itd. Gospodo, u ovoj državi moramo svi biti jednaki i po davanjima državi i obavezama prema državi, ali i prema dotacijama koje država daje nama. Stoga, znam da delite ovaj stav i vi, premijerko, pozivam vas da ovu nepravdu sanirate.
Hvala. Reč ima premijerka Brnabić.
Ja samo želim da vam kažem da ću pogledati ovo sa ministrom Sinišom Malim, ali takođe i sa ministarkom Marijom Obradović, da ćemo sesti zajedno. Znam za taj problem. Znam za problem u još nekim lokalnim samoupravama. Taj čitav sistem je prilično nakaradno napravljen i postavljen sa četiri nivoa lokalnih samouprava, a posebno i dugo nije revidiran, što treba da uradimo, to je istina, ali posebno zato što je sistem podsticanja lokalnih samouprava u jednoj, drugoj, trećoj ili četvrtoj kategoriji, tek potpuno pogrešan, zato što je, u stvari, sistem koji je napravljen, a koji mi nismo stigli da promenimo, od svih onih drugih stvari koje smo uradili, ali zaista je vreme da to, Marija, pogledamo, kako treba, u stvari, daje motivaciju lokalnim samoupravama da se takmiče u tome ko je gori, a ne u tome ko je bolji. U stvari, svako želi da bude u što goroj kategoriji, a ne da dokazuje da je u što boljoj kategoriji, što dovodi do toga da su svi samo sve lošiji. Čitav taj sistem mora da se promeni, da apsolutno treba više da se pomažu oni koji su najsiromašniji, gde se najteže živi. Ali, opet, sa druge strane, mora da se nađe način da se motivišu svi da idu ka trećoj, odnosno drugoj, odnosno prvoj kategoriji po razvijenosti. Tako da vam obećavam da ćemo sesti i pogledati taj sistem i zaista jeste krajnje vreme da ga promenimo i da revidiramo lokalne samouprave pod te četiri kategorije, po nivou razvijenosti. Konačno, mi se, kao što znate, trudimo da kada nam ekonomija ide dobro, kada imamo predviđen dobar rast BDP-a, što jeste slučaj ove godine, mnogo bolje nego što smo očekivali. Mi smo prognozirali rast od 6%, na pad od prošle godine od svega 0,9%. Mislim da će u ponedeljak izaći i procena za drugi kvartal, koji verujem da će biti iznad 12%, a prognoza je bila 10,2% – 10,5%, tako da je opet drugi kvartal bolji od prognoziranog. Odgovorno trošimo novac, pri tom kasnimo, nažalost, u nekim projektima, što moramo da popravimo. Mi ćemo imati bolju situaciju u budžetu nego što smo očekivali krajem godine, tako da ćemo ponovo izdvojiti određena sredstva iz tekuće budžetske rezerve za lokalne samouprave na kraju godine. Tako da ćemo i tu pokušati da ublažimo sve te negativne efekte o kojima ste vi pričali, ali pokušavamo da sve ono što možemo, naravno, da finansiramo iz republičkog budžeta i finansiramo i time malo ublažimo tu razliku, koja je zaista nefer i nastala je, nisam sigurna, na kojim kriterijumima, ali moramo da se bavimo time više. Hvala vam što ste nam skrenuli pažnju.
Hvala. Da li želite, poslaniče, dalje? Izvolite.
Uvažene moje kolege, čovek treba da bude mnogo dobre sreće da u Novom Pazaru šetajući naiđe na saobraćajca ili policajca. Mislim na policajca pozornika. To nije posledica njihovog nerada, oni ljudi izginuše od posla, već je markantan dokaz nedostatka policajaca u gradu Novom Pazaru. To vam kažem ja, koji je iz Novog Pazara. Pošto se ovde često priča o Novom Pazaru, i uglavnom pričaju oni koji nemaju veze sa Novim Pazarom. Još da vam kažem nešto, uvaženi ministre Vuline, prema kriterijumima, koje ima ova država i koje je usvojila ova država, na hiljadu stanovnika neophodno je da postoje tri policajca. Prema toj brojci, u Novom Pazaru fali od 70 do 90 policajaca. Ako grad Novi Pazar, eto, rekosmo ima 130 hiljada stanovnika, raste grad, povećava se broj, grad je sa najvećim natalitetom, potom ima oko sedam hiljada studenata, potom leti ima oko 20 do 30 hiljada naših dijasporaca, pa vidite koliko je u jednom gradu ljudi. Dalje, grad će uskoro imati dva konzularna predstavništva. Grad Novi Pazar, odnosno PU Novi Pazar, to je i Sjenica i Tutin, je pogranična regija, dobro ste rekli i ima tri pogranična prelaza. Takođe, ima pet superligaša. Pa, evo da damo svim policajcima njihove zadatke, da imamo dve značajne utakmice, ja vam garantujem, nijednog policajca ni u užem ni u širem centru grada nećemo naći. Samo je jedan problem – manjak policajaca. Samo je jedan problem u gradu Novom Pazaru, a policijska uprava radi apsolutno odgovorno i onoliko koliko može. Stoga vas pozivam da što pre i Novom Pazaru uposlimo što više policajaca, pozornika, naravno, poštujući Ustav i zakone ove zemlje, da se preslika nacionalna struktura u samom gradu, da se uposle i Bošnjaci u Srbiji u procentu koliko žive u Novom Pazaru. To je jedini lek. To je jedini lek za problem koji mi imamo u Novom Pazaru. Moram još da kažem, ministre Vulin, da će vaš rad biti uspešan onoliko koliko se mi pošteni građani u ovoj državi osećamo bezbednim i sigurnim, a bezbednosti nema bez dobro obučene profesionalne policije, ali bogami, ni brojne policije.
Hvala. Reč ima ministar Vulin.
Znate, sistematizacija u MUP-u je doneta godinama ranije i tada je određeno gde, kako, koja policijska uprava ima koji broj pripadnika. Ukoliko bismo se dosledno držali ovog procenta od tri policajca na hiljadu stanovnika, bojim se da kada bi to pomnožili i podelili sa ovim milionima kojima mi živimo, da bi policija bila brojnija od zdravstva, od prosvete i brojnih drugih institucija, tako da to teško da možemo da uradimo u svakoj opštini. Svaka policijska uprava koju biste sad anketirali, bi vam rekla da ima mali broj ljudi, treba mi više ljudi. To je sasvim razumljivo i to je sasvim u redu. Nije stvar u pukom prebrojavanju, već je stvar i o obukama i tehnici i svemu što je potrebno. To je ono što se radi. Pominjali ste pozornike. Mi smo sada pokrenuli jednu veliku akciju uvođenja, danas se to moderno zove policajac u zajednici, a to je pozornik. To je onaj policajac koji ima svoj reon, tu je maltene do penzije. On poznaje svakoga, radi tu. Ja očekujem da ćemo do kraja ove godine već obučiti i zaposliti preko 400 takvih policajaca. Da bi prošao osnovu policijsku obuku, mora da prođe devet meseci, pa prođe sve one bezbednosne provere. Dakle, potrebno je bar godinu dana da bi se to efektivno radilo i prošlo. Ja ljude ne delim po veri i naciji i ne verujem u ključ. Mislim da je SFRJ uništio ključ, da sama činjenica što je neko Bošnjak ili činjenica što je neko Srbin o njemu meni ne govori baš ništa. Meni govori njegova stručnost, govori mi njegovo znanje, njegov patriotizam, njegov odnos prema zemlji, njegov odnos prema poslu. To su stvari koje ja računam kao nešto što je bitno. Koje je vere i koje nacije, ne znači mi baš ništa. Kada je žandarmerija u Novom Pazaru bila 58 dana, radeći da se one užasne scene onog pucanja po kafićima i međusobnog ubijanja ljudi, da koliko-toliko smiri situaciju, mislim da smo u tome jednim delom uspeli, nisam zadovoljan do kraja, ali jednim delom jesmo uspeli, nije bilo nijedne jedine pritužbe na rad žandarmerije, a odmah da vam kažem da je ogromna većina pripadnika žandarmerije nije bila ni iz Novog Pazara, ne znam, pravo da vam kažem, koje su vere i nacije, ne bih mogao da se izjasnim, morao bih da proverim to, ali sad ne mogu to da vam kažem. Znam da nije bilo ni jedne jedine pritužbe, iako ti ljudi nisu bili iz Novog Pazara, niti sa prostora Raške oblasti, ni jedne jedine, što govori da sama vera i nacija neće doneti ništa. Naravno da uvek treba voditi računa i o tome, što je prirodno, što je logično. Ako imate većinsko stanovništvo ove ili one nacije, to je logično zbog poznavanja običaja, zbog poznavanja prostora, ali jedan od problema koje imamo u Novom Pazaru jeste što je vrlo teško biti uspešan policajac u Novom Pazaru kada je toliko rodbinski povezan, što je prirodno i razgranato, dosta je teško zaustaviti nekoga ko vam je brat od ovog ili onoga, s kim ste bliski ceo život, mala sredina, radilo se. Vrlo često onda, čak i iz Policijske uprave za Novi Pazar, traže intervenciju spolja, a upravo da ne bi bili opterećeni međusobnim rodbinskim odnosima. Znate, ja imam poverenje u svakog svog policajca, ali meni malo, malo pa stigne neka prijava koja kaže ovo je moj brat od strica, a ja pogledam brat od strica na poternici, brat od ovoga na poternici, brat od onoga na poternici. Dakle, ja neću da sudim o policajcima na osnovu toga, nego sudim samo i jedino isključivo na osnovu njihovog rada. Treba voditi računa o nacionalnoj zastupljenosti, ali to meni, dok sam ja ministar unutrašnjih poslova, neće biti preovlađujući faktor, jer to bi onda značilo da u svim opštinama gde su npr. Mađari u većini treba da bude Mađar načelnik policijske uprave, da u Bačkom Petrovcu mora da bude Slovak, da u Preševu mora da bude Šiptar. Zašto? Izvinite, zašto? Ja hoću dobrog policajca i uopšte mi nije nikakav problem, kao što znate, u direkciji imam više Bošnjaka. I što da ih nemam? Dabogda ih bilo, svi da budu, zato što su dobri policajci, i to je jedino što me zanima. Tako da sve ostalo ide u drugi plan i sve ostalo nije argument. Kada se desilo da je jedan Srbin u Novom Pazaru, policajac, učinio jednu ružnu i neoprostivu stvar, kada je u pitanju njegovo ponašanje pred džamijom, taj policajac je odmah bio suspendovan, protiv njega se vodi disciplinski postupak. On je Srbin, ali on je Srbin iz Novog Pazara. Morao je da zna da to ne sme da uradi, morao je da zna da to nikada ne sme da se desi. Nisam siguran da ga je činjenica što je Srbin naterala da to uradi. Nije. On je rođen tu. Ko zna šta mu je bilo u glavi i zbog toga je kažnjen, i to nikada neće biti deo Ministarstva unutrašnjih poslova i nikada neće biti deo naše politike, ali ne verujem da je vera i nacija određujuća i da ključ koji je uništio države u kojima smo živeli, mnogi od nas smo generacija, da treba da bude osnovni kriterijum. Osnovni kriterijum je obrazovanje, osnovni kriterijum je poštenje, osnovni kriterijum je sposobnost. Sve ostalo dolazi posle toga. Ja u takvoj Vladi radim i takvo Ministarstvo vodim i uvek gde god sam bio takvo ministarstvo sam vodio i uvek ću se držati tog kriterijuma. Hvala.
Reč ima premijerka Brnabić. Izvolite.
Hvala. Dodaću samo još jednu stvar koju ste vi u vašem obraćanju pomenuli, ali samo da je naglasim. Nama se uskoro približava cenzus, odnosno popis stanovništva. Popis se dešava jednom u deset godina. Sada smo pomerili zbog pandemije prouzrokovane korona virusom za 31. oktobar 2022. godine. Prethodni popis su neki političari, neki politički lideri, neke političke stranke, grupacije bojkotovali. To je jedna od najneodgovornijih stvari koje neko može da uradi i da savetuje građanima koji u te opcije njihove veruju. Dakle, popis stanovništva i broj stanovnika na jednoj teritoriji u jednoj lokalnoj samoupravi jedini relevantni podatak za institucije u čitavom nizu oblasti i za čitav niz odluka, kao što je, recimo, broj policije i broj policajaca koji su zaposleni u toj lokalnoj samouprave, kao što je, recimo, broj zaposlenih u toj lokalnoj samoupravi, broj zaposlenih, maksimalan broj zaposlenih se određuje uostalom i po broju stanovnika u tim lokalnim samoupravama, a koji se izvlači iz cenzusa, budžet, budžetska sredstva i transferi, budžet za nacionalne saveta nacionalnih manjina i razne neke druge stvari. Vi bojkotujete ili savetujete vašim građanima ili ljudima koji vam veruju da bojkotuju nešto što će onda imati užasne reperkusije za kvalitet života tih istih ljudi u narednih 10 godina, a vama taj bojkot neće doneti ali apsolutno ništa, apsolutno ništa. Ljudi će za šest meseci ili godinu dana zaboraviti da ste bojkotovali popis. Dakle, samo želim još jednom da apelujem sada da nemamo više takve neozbiljne i neodgovorne odluke od političara zato što, još jednom ponavljam, bojkot popisa stanovništva politički ne donosi apsolutno ništa, ali kao posledicu ima da ste tim istim ljudima u tim lokalnim samouprava uskratili mnogo u narednih 10 godina. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima poslanik Bačevac.
Hvala vam na ovim konstatacijama i to je istina i to je ono što je SDP zastupao. Nažalost, stranka vašeg koalicionog partnera i našeg, gospodina Zukorlića, je bila u bojkotu i ona je napravila ogromnu štetu građanima Novog Pazara i Sandžaka. Eto, 30 hiljada manje stanovnika se prikazuje i toliko manje policajaca i toliko manje zaposlenih i toliko u javnim institucijama i toliko manje lekara i toliko manje svih. Da vam još nešto kažem, jedinu kampanju pozitivnu za vakcinaciju u Sandžaku vodi samo jedna partija – SDP Rasima Ljajića. Jedna partija je antivakserska, a druga se pravi blesava. Ti rezultati koje ste pomenuli su rezultat naše pozitivne kampanje, jedino naše. Svi drugi su u manjoj ili većoj meri protiv vakcinacije. U svakom slučaju, vama hvala premijerka. Želim da se zahvalim i gospođi ministarki za zaštitu životne sredine Vujović. Znate, ovo stanje, ova epidemija i čovečanstvo nije samo pogođeno njome, nego i njen vinovnik i meni je drago što je u fokusu ove Vlade, centralna tema ove Vlade zaštita životne sredine. Imam obavezu ispred gradonačelnika i njegovog kabineta u Novom Pazaru da se zahvalim gospođi Vujović, jer ste zaista učinili mnogo da se reše osnovni problemi koje imamo sa životnom sredinom u Novom Pazaru, ogromne svote novca, rešili ste i problem u Prijepolju – Stanjevine, u Novom Pazaru ste inicirali asfaltiranje do našeg Golog brda, 20 miliona ste opredelili za projekat regionalne deponije Novi Pazar, Tutin i Raška, 20 miliona za uređenje dve zelene površine, 6,2 miliona ste dali za privatna ložišta itd. To je patriotizam. To je borba za bolju Srbiju, a sve drugo su prazne priče.
Hvala. Reč ima Dragan Marković.
Poštovana predsednice Vlade, poštovani ministri, dame i gospodo narodni poslanici, izgleda da su ovi iz opozicije uspeli da nam nametnu temu i da se mi bavimo temom koja ništa dobro ne donosi građanima Srbije, ali pre nego što budem govorio o njima, želim samo da pitam ministra Aleksandra Vulina da li on zna ili ne zna da sada možda svaki 15-ti automobil može da prođe tehnički pregled. Znači, kolaps jer se primenjuju neki standardi koji nisu primereni u Srbiji, imamo vozila koja su stara dve, tri godine a da im se traži nešto i ta vozila ne mogu da imaju dogradnju, jer građani u Srbiji voze vozila gde je prosek starosti, mislim, između 10 i 15 godina, pa da vidimo kako taj problem da rešimo, a posebno autoprevoznici. Oni koji imaju kamione, oni nemaju šanse da registruju nijedno vozilo. To da znate. Znači, kolaps je. Šestomesečni tehnički pregled za prevoznike, kako za putničke, tako i za teretni saobraćaj ne može niko da prođe. To je pitanje za vas. Pitanje za Dmitrovića - zašto niste reagovali ili možda se reagovali, a organi i tužilaštvo ili sudstvo nije preduzelo ništa da se na osnovu krivične prijave Ive Đilas da je pretukao njen bivši suprug Dragan Đilas i tasta, evo, juče, prekjuče vidimo i dadilju i moramo da se borimo, tu je i ministarka pravde, da se uvede neki zakon, nešto što nikada ne zastareva. Ovo nije lustracija, ovo je krivično delo koje je izvršeno i potpisano od strane lica koje je doživelo fizički napad od strane svog bivšeg supruga i sve institucije u Srbiji treba time da se bave, a ne samo kad je u pitanju ovaj lažov, prevarant i siledžija i upravo ti lažovi, prevaranti, siledžije zloupotrebljavaju nešto što se zove laž svedoka. Svedoci mogu da lažu, ministre i ministarka pravde. Oni mogu da lažu, mogu da lažu i advokati, ali ta laž ne može da se prenosi preko političkih konferencija za štampu, a da se kasnije ispostavi, a ne kasnije, već sada, niko u Srbiji ne veruje u tu priču. Ali, oni zloupotrebljavaju tu temu, pa je šalju u one zemlje koje ne vole Srbiju, mogu slobodno da kažem tako, i mi tome moramo da stanemo na put, jer ćemo sve vreme. Evo, danas, poštovana premijerko, već dva sata i 15 minuta vi ste svi skupa pričali o nečemu što je laž, o nečemu što niko ni lud u Srbiji ne može da prihvati da je to istina to što su pričali ti kriminalci i ubice u zatvoru. Sada, njima je najlakše uzmu dve kamere stave stativ na asfalt i drže konferenciju i objavljuju ih mediji, pa onda preuzimaju neki strani mediji te njihove priče i Srbija se kriminalizuje na način, a da ne postoji ni jedna istina u toj priči.
Hvala gospodine Markoviću. Isteklo je tri minuta. Reč ima ministarka Popović.
Ja bih vam odgovorila da svaki okrivljeni ima pravo da iznosi odbranu na način kako smatra da njemu najviše ide u prilog u smislu oslobođenja njegovog od krivičnog gonjenja. Međutim, u ovoj situaciji vezano za „Krik“ koji je objavio iskaz Belivuka i kasnije iskaz Miljkovića je neverovatno da se to, kao što je ministar Vulin malopre i rekao, uzima kao nešto utvrđena istina. To su samo njihovi inicijalni iskazi. Postavlja se pitanje na koji način, ja sam to postavila pitanje već u ranijim izjavama, na koji način su njihovi iskazi dospeli u javnost imajući u vidu da je u toku predkrivični postupak, odnosno u toku istražni postupak koji je sam po sebi javan? Evidentno je da je u tom nekom postupku neko izvršio krivično delo i bez ovlašćenja postupajućeg tužioca izneo odbranu okrivljenog u javnost. Ko je to - to će se sigurno utvrditi u narednom periodu. Moram da vas ispravim jeste vi u prethodnom delu vašeg izlaganja rekli da mogu da lažu. Zakonska terminologija nije da oni mogu da lažu, nego da iznose svoju odbranu na način kako smatraju da im najviše odgovora, što znači da oni mogu da lažu, ali svedoci ne mogu da lažu. Svedoci ne smeju da lažu, jer se oni zaklinju da će pred sudom govoriti istinu. Ukoliko svedoci lažu prilikom davanja svojih iskaza oni takođe vrše krivično delo davanja lažnog iskaza. Vezali ste i predmet Đilasa koji je izvršio nasilje u porodici itd. I dalje čekamo reakciju nadležnog tužilaštva. Nažalost, ta dela zastarevaju u određenom roku. Mi u eventualnim izmenama zakonskog teksta možemo da predvidimo da određeni dela nasilja ne zastarevaju. Za sada je to rezervisano za ratne zločine i teža dela da ih sada ne nabrajam. To je interesantan predlog imajući u vidu da uopšte nasilje, kao takvo je u ekspanziji, a posebno nasilje nad ženama. Tako da možete da stavite u predlog u tom smislu ka Ministarstvu pravde da uputite imajući u vidu da ćemo mi u narednom periodu menjati i Krivični zakonik i Zakonik o krivičnom postupku. Hvala.
Hvala. Ministar Vulin.
Zahvaljujem. Vidite, zakon za koji ste vi glasali, gospodine poslaniče, Zakon o bezbednosti saobraćaja, koji je regulisao ove tehničke preglede i na osnovu koga je donet Pravilnik o tehničkom pregledu vozila koji donosi Ministarstvo saobraćaja je donet 5. juna 2018. godine. Od tada do danas je ostavljen prostor od tri godine da se prilagode tehnički pregledi da se prilagode ovom zakonu. Tri godine. Nakon tri godine od nekih 853 privredna društva koja su imala ovlašćenja da se bave tehničkim pregledima sada po tom zakonu funkcioniše oko 500 privrednih društava i 121 privredno društvo je prestalo sa radom, ali je podneto još 546 zahteva za otvaranje novih tehničkih pregleda. Razumem da ima nekada i gužve, nekada je i malo sporije, nekada se uigravaju. Svaku primedbu koju imate, kao što smo imali za onaj primer gde jedno vozilo nije prošlo tehnički pregled jer nije imalo neku prskalicu na faru, mi smo podneli prijavu protiv tog tehničkog pregleda koje se tako ponašalo. Molim vas, kada god imate tako nešto, obratite se saobraćajnoj policiji. To je u našoj nadležnosti i mi ćemo uraditi i proveriti, ali tri godine se odlaže primena ovog Pravilnika. Jednom je moralo da počne. Kao što se u ovom parlamentu glasali, sećate se, za putne, za novi zakon o tome da morate da prijavite svoje prebivalište, da ako promenite adresu morate to da promenite i u svim drugim dokumentima koji su validni. Jednom mora da počne. Sada je počelo, 2018. godine je donet zakon. Dobar deo vas je glasao za taj zakon, danas se taj zakon primenjuje. Bićemo naravno maksimalno tolerantni u okviru zakona i u okviru Pravilnika koji donosi Ministarstvo za saobraćaj i na osnovu toga naravno učinićemo sve da svako vozilo bude ispravno. Znate kako, daleko bilo, kada se desi nešto, onda neko dođe i kaže – kako ste mogli da imate neispravno vozilo u saobraćaju i kako je vozilo prošlo tehnički pregled i onda imate napade sa svih strana otkud to da je nešto sa neispravnim kočnicama moglo da bude u saobraćaju, pa što se to desilo, pa ko je kriv, pa onda počnemo da odmotavamo, pa dođemo do tehničkog pregleda, pa do policajca koji je to dopustio itd. Naravno da nijedno vozilo neće ispasti iz saobraćaja za manja oštećenja, za ogrebotine, za nedostatak prskalice ili tako nekih gluposti, ali ono što je bitno to je bitno i vodiće se računa o tome. Sve primedbe građana molim vas obratite se saobraćajnoj policiji. Mi smo tu da pomognemo, da proverimo kao što smo podneli prijavu protiv ovog tehničkog pregleda koji je za ta to isključio vozilo, što stvarno nema nikakvog smisla. Za sve obratite nam se. Mi smo tu da pomognemo, ali mora da se poštuje zakon koji smo sami doneli i Pravilnik koji je iz tog zakona proizašao. Hvala.
Hvala. Još neko od članova Vlade? (Ne.) Reč ima Dragan D. Marković.
Nametnuta nam je tema o „Geoksu“ koji će biti zatvoren i spočitava se da je zbog toga kriva Vlada. Naravno da nije kriva Vlada jer tehnologija proizvodnje je veoma važna, modele koje proizvodi ova fabrika, tržište itd. Država bi mogla da se okrivi da je danas kurs evra 150 dinara, da nam je nekoliko država uvele sankcije itd. Prema tome, država Srbija nikada nije bila ekonomski stabilnija, sigurnija, zdravstveno bezbednija, međunarodno popularnija i to ne sme da se dozvoli da neko ko na ulici se bavi politikom, a ne tamo gde treba da se bavi politikom i da ako kaže da nešto ne valja, a šta si ti uradio? Znači, razlika između ove države i bivše one koji su bili na vlasti kao Dragana Đilas ova država dovodi investitore i dovodila je, a Dragan Đilas dovodio je Tanju Fajon i one druge evropske parlamentarce da pokažu oni kako je ugroženo ljudsko pravo u Srbiji, kako ovo ili ono. Što više treba Tanja Fajon da dolazi, evo, ja prihvatam da je ugostim jedno 10 dana i da joj kažem šta je Srbija. Siguran sam da je ta žena i ti parlamentarci su videli kako taj siledžija i ti njegovi plaćenici oko njega rade i vole Srbiju. Ja ako nešto kritikujem ja moram da predložim šta je to bolje. Ako je ova fabrika loša, ako je država loše radila, šta je to što ćeš ti da uradiš i da dovedeš 70.000 radnika iz SRbije da radi u nemačkim fabrikama. To je bila misaona imenica nekada. Ja ovo govorim ne kao političar, kao privrednik 40 godina i nisam ni kabinetski, ni paušalni političar već znam danas koliko je teško zaraditi novac i koliko je teško motivisati da dođe neko iz najjače ekonomske države u EU koja se zove Nemačka. Sada mi, evo, predsednik otišao u Makedoniju, pa više je proveo vremena objašnjavajući ko su ovi hohštapleri, jer ga napadaju i novinari i svi redom, itd. nego ono što će biti od sutra, odnosno za dva-tri meseca i za šest meseci bolje za građane Srbije, da možemo da izvozimo, da ne čekamo red na granicama itd. I ne samo iz Skoplja, gde god da ode i oni jedva čekaju da Vučić uđe u avion da ga napadnu kako ne znam ovo ili ono i on tu posetu devalvira na način kao što je… Tako da, kad je Dačić putovao i obilazio svet i kako su, odnosno povlačili su priznanja o nezavisnosti Kosova i Metohije, veliki broj država, naravno, uz pomoć i zajedno sa predsednikom Vučićem. Onda mu oni izmislili kako, ne znam, uzimaju se pare od privrednika i daju se tim državnicima i zbog toga, ne znam, te države su povukle priznanje o nezavisnosti Kosova i Metohije. Mi moramo da donesemo zakon, ministarko pravde i predsednice Vlade. Ove laži će biti iz dana u dan sve više i ako se mi bavimo, to se kod mene kaže - „upec'o si se“ u priču koju su oni nametnuli i mi smo se danas svi upecali. I ne samo danas, nego svakog dana. Mi smo u pravu, oni lažu. Mediji znaju da lažu, ali to je, kažu – sloboda govora. Pazi, Boga ti, jel imaš odgovornost za slobodu govora?
gospodine Markoviću, moram da vas prekinem, jer je četiri minuta, a predviđeno je tri, ali ja sam, eto, demokratski opredeljen. Zato, hoćete li imati treće obraćanje ili nećete? DRAGAN D. MARKOVIĆ: Nema nikog? U stvari, premijerka se javila. Izvolite.
Hvala. Pošto sam prilično ekstenzivno odgovarala o „Geoksu“ tokom ove sednice, neću to ponavljati, ali ću reći samo još jednu stvar, dakle, tokom 2020. godine najveći broj zemalja na svetu i ja, ako se ne varam, mislim, sve zemlje članice Evropske unije doživele su ogroman rast nezaposlenosti. Ljudi su usled pandemije masovno ostajali bez posla, firme su se zatvarale na kraju krajeva i zbog toga što vlade nisu na vreme reagovale ili nisu reagovale sa pravim mehanizmima podrške kako bi sačuvali radna mesta. Srbija je i po ovome bila prilično jedinstvena. Tokom 2020. godine, i pored pandemije korone virusa, registrovana zaposlenost u Srbiji se povećala. Dakle, mi smo zahvaljujući svemu onome što smo uradili i tu još jednom posebna zahvalnost predsedniku Aleksandru Vučiću zato što je on vodio krizni štab zadužen za privredu, i vodio nekako naše pravce toga kako ćemo da odgovorimo, kojim merama, u kom trenutku, sa koliko novca za direktnu finansijsku podršku privredi i građanima. Mi smo uspeli zahvaljujući tome, za razliku od nekih drugih zemalja da povećamo neto zaposlenost, dakle da se nezaposlenost dodatno smanji. To je u Srbiji prošlo, pravo da vam kažem, prilično nezapaženo. Dok vi imate nezaposlenost u zemljama članicama EU koja je otišla i na preko 20%, Srbija je održala svoju zaposlenost, odnosno nije povećavala stopu nezaposlenost. Sada se dešava da jedna kompanija odlazi iz Srbije, da je ta kompanija imala ogromne gubitke, trpela tokom korona virusa, ali takođe i da je na njenu odluku u stvari presudno mislim, uticalo to što se kod nas dešava kontinuiran rast plata i prosečnih plata i minimalca i što se njima ne isplati više da posluju na taj način u Srbiji, već će nalaziti zemlje gde je radna snaga jeftinija. Mi sada razgovaramo danima o tome, danima nas koje kakvi kritikuju za odlazak jedne kompanije. Ljudi koji su dozvolili da tokom mnogo manje krize, svetske ekonomske krize 2008, 2009. godine, preko 400.000 ljudi, između 400 i 600 hiljada ljudi ostane bez posla, se sada pretvaraju da su baš jako mnogo zainteresovani za 1.000 ljudi. Još jednom kažem, ljudi u Vranju, koji su bili zaposleni u „Geoksu“ neće ostati na cedilu. Koliko vidim, i predsednik Aleksandar Vučić je najavio već za septembar posetu Vranju i vodićemo računa o svakom pojedinačno zaposlenom u tom „Geoksu“, o svakoj porodici, kako bi prošli kroz tu tranziciju za koju smo još jednom znali da dolazi. Zato što nismo želeli da gradimo Srbiju kao zemlju jeftine radne snage. Znali smo da će takve investicije polako odlaziti iz Srbije. Spremali smo se na takav scenarijo i spremamo se na takav scenarijo, ali to će značiti potpuno u jednom trenutku potpuno raskrstiti sa takvom prošlošću gde smo dovodili investitore, dajući im subvencije da bi naše ljude držali na minimalcu. To više nije slučaj u Srbiji. Tako da, još jednom, ponosna sam i na kraju krajeva što je i u vreme pandemije kod nas velika stvar što jedna kompanija odlazi i zatvara se, a ne kao što je to slučaj u većini zemalja Evrope, što ne zaposlenost raste i ide na dvocifreno, nego da bude i preko 20%. Takođe i ovaj slučaj govori o tome kakva je Srbija zemlja danas i koliko je ona različita od te 2011. i 2012. godine. Hvala.
Hvala. Reč ima Dragan Marković Palma.
Fabrike se zatvaraju svugde u svetu i zašto se dislociraju velike kompanije iz nekada najrazvijenijih evropskih država i izabrali baš Srbiju? Zato što Srbija ima najbolje uslove. Zato što Srbija ima dobre i stručne radnike. Šta je poenta? Poenta je da Srbi koji se zovu gastarbajterima rade u celom svetu, da ih vratimo da dođu u Srbiju i da rade, ako su tamo radili u nemačkom fabrikama i ovde, ako su radili u švajcarskoj fabrici i ovde da rade u švajcarskoj fabrici. Tako da nije to nešto što bi moglo da se kaže – e, vidi, ova jedna od ne znam koliko hiljada subjekata malih i velikih kompanija radili ili ne radi. Jedna fabrika ništa ne može da umanji, niti BDP, kada je u pitanju punjenje budžeta, ali država je prihvatila da zaposli pola radnika, odnosno pola od 1.500 i siguran sam da će država da dovede još nekog drugog, novog investitora i da zaposli one ostale koji su radili u toj fabrici. Ono što je za vas važno ministri, da znate, da nema nedelja da prođe, a da neko ne bude zainteresovan iz najrazvijenijih država Evrope i sveta da otvori svoju fabriku u Srbiji. Vi imate svoje resore, pa se ne bavite tim poslom, a ja moram da se bavim i određeni resorni ministri, moram da se bavim dovođenjem investitora jer je to danas najvažnije. Ono što ste ispustili da kažete – nije više subvencija iz budžeta za penzije kao što je nekada bilo, nije. Šta to znači? To znači stabilnost budžeta države, sigurnost, sve ono što se zove i zlato u Narodnoj banci Republike Srbije, itd. To su pokazatelji i činjenice. Mogu ovi koji su u opoziciji navikli da kradu, da lažu i mažu, kako se kaže kod mene, da pričaju šta god žele. Ali uvrede kao što su doživeli i Vulin i predsednik Vučić, neću da govorim šta su meni radili, jer nisu me ni tužili, zato što nema dela, a nemate zakon koji se zove zakon o kleveti, nego možete da pričate šta god hoćete, šta god vam padne napamet, itd. Ti ljudi isto moraju da odgovaraju. Moraju da odgovaraju. Da napravimo zaključak. Najbolja država, predsednice Vlade, vama govorim i vama ministrima, najbolja država za investitore je Srbija. To nisam rekao ja. Srbija je kuća na putu. Koliko je povećan broj vozila u tranzitu? To pričajte. Pustite lopova Đilasa. Koliko danas više putničkih vozila i teretnih prolazi kroz Srbiju. Zahvaljujem.
Reč ima Akoš Ujhelji.
Hvala lepo. Poštovani predsedniče, predsedništvo, članovi Vlade, narodni poslanici. Želeo bih da u pravom krugu postavim poslaničko pitanje premijerki Vlade Republike Srbije. Kao što znate poslanička grupa SVM je podržala rebalans budžeta za 2020. godinu, kao i budžet za 2021. godinu, pošto su bili sastavljeni tako da su stvorili dobar osnov za suzbijanje pandemije izazvane virusom Korona i pomoć privredi, a svakako glavni cilj nam je bio da očuvamo svako radno mesto i da ne ostavimo ni jednog radnika bez posla. Sada već možemo reći da u najvećoj meri je to ostvareno. Svi znamo da je uticaj pandemije Kovid 19 na globalnu ekonomiju ogroman, a posledice su teške. Zbog toga je jako važno da se fiskalna politika i dalje fokusira na privatni sektor i da nastavi da se smanjuju ukupno poresko opterećenje rada, čime se dodatno rasterećuje privreda, odnosno povećava konkurentnost privatnog sektora, zadržavaju postojeća radna mesta. Bitno je reći i to, da su na rashodnoj strani prioritet imali infrastrukturni i kapitalni projekti, te politika penzija i plata, a Vlada Republike Srbije je vodila računa o tome da sa povećanjem ove dve najveće kategorije rashoda ne izađe iz planiranog održivog okvira. Zahvaljujući makroekonomskoj i fiskalnoj stabilnosti postignutoj u prethodnoj godini Republika Srbija je imala dovoljno prostora da monetarnim i fiskalnim merama pomogne privredi, ublažavanju negativnih efekata pandemije. Bio je predviđen sveobuhvatni paket mera kojim je pružena pomoć privredi čiji su se pozitivni efekti odrazili na makroekonomske pokazatelje. Ukupna vrednost paketa mera, pomoć privredi i stanovništvu iznosila je oko 12,5% BDP. Odgovorno vođenje ekonomske politike i konstantno dobro stanje u budžetu ponovo je stvorilo dovoljno prostora da Vlada Republike Srbije pomogne privredi u ublažavanju negativnih efekata pandemije virusa Korona, te je stoga usvojen novi treći ekonomski paket mera za podršku privredi i građanima, vredan 294,4 milijardi dinara, čime je između ostalog obezbeđeno dodatnih 500 miliona evra za privrednike kroz prvu garantnu šemu i 500 miliona evra kroz druge garantne šeme kako bi se obezbedila dodatna likvidnost privredi. Moramo ponovo naglasiti da je sve urađeno u cilju očuvanja postojećih radnih mesta. Moje pitanje glasi. Koje mere planira Vlada Republike Srbije, odnosno kakve programe predviđa za ubrzavanje privrednog oporavka, a u cilju ne samo očuvanja, već i otvaranja novih radnih mesta. Hvala lepo.
Hvala. Reč ima premijerka Brnabić.
U ovom trenutku ono što je planirano su dodatne poreske olakšice, pre svega za zapošljavanje mladih, zato što mi i dalje imamo prilično visoku stopu nezaposlenosti mladih, ona je nešto oko 21, 22%, što je opet kada pogledate odakle smo krenuli 2012. godine kada je bilo preko 51% nezaposlenosti mladih, odlično. Ali, daleko da smo mi zadovoljni ovim gde smo danas. Tako da, od 1. januara 2022. godine planirao dodatne poreske olakšice za zapošljavanje mladih, posebno za mlade koji treba da dobiju prvo radno mesto. Program „Moja prva plata“, Darija je o tome pričala, je imala prezentaciju rezultata za sada ide zaista jako dobro. Tako da, gledamo sa ministrom finansija da li možemo da izdvojimo dodatna sredstva da nastavimo sa programom i da proširimo obim programa „Moja prva plata“. Mislim da oko 80% učesnika ostaje verovatno na poslovima koje su dobili u okviru tog programa. Takođe, daćemo dodatne poreske podsticaje, odnosno smanjiti poreze za ulaganje u inovacije, u istraživanje i razvoj i kreiranje intelektualne svojine u Srbiji ponovo da bi dodatno stavili fokus na investicije koje stvaraju dodatnu vrednost, koje plaćaju ljude više nego dva ili tri puta prosečne plate, a onda praktično i pune budžet pa mi iz tog budžeta onda dajemo podršku za sve one ljude koji su nisko kvalifikovani kako bi unapredili njihove veštine i čitavu privredu vukli ka gore. Mi ćemo nastaviti sa ogromnim investicijama u infrastrukturu, putnu i železničku infrastrukturu. Biće, mislim, dodatni budžet, još veći budžet za investicije u zaštitu životne sredine zato što su na kraju krajeva i to sada investicije i infrastrukturu, vodovodne, kanalizacione mreže, postrojenja za prečišćavanje otpadnih voda, regionalne sanitarne deponije, transfer stanice itd. Nadamo se da nećemo imati potrebe više da toliko novca ulažemo u direktnu finansijsku podršku privedi zbog posledica pandemije zato što se nadamo, ne znam i ne garantujem, i ne znamo, da je najgore što smo videli od korona virusa iza nas. Postoje različita mišljenja u svetu i da je tek najgore ispred nas i da će biti još varijanti i da će biti različitih sojeva, da će privreda još trpeti. Ja se nadam da tako neće biti, ali opet moramo biti spremni zbog čega se i trudimo ponovo da smanjujemo deficit koji je planiran da imamo na kraju krajeva rezerve i za dodatne mere podrške ukoliko bude bilo potrebno, ali to je na kraju krajeva i do svih nas. Zbog toga nam je toliko važna vakcinacija. Još jednom molba da oni koji se nisu vakcinisali odu da se vakcinišu, posebno mlađi ljudi, ljudi do 30 godina starosti. Tu imamo ogroman prostor za napredak. Ako tako bude bilo onda čuvamo jedni druge i čuvamo našu ekonomiju, samim tim čuvamo naše plate i penzije i naš rast i napredak. Tako da, u zavisnosti od toga ćemo videti kakve dodatne podsticaje da planiramo. Hvala vam.
Hvala. Reč ima poslanik Akoš Ujhelji.
Hvala lepo. Moje drugo pitanje želeo bih da postavim ministarki za evropske integracije, a odnosi se na IPA III. Prioriteti oba programa su pružanje pomoći zemljama korisnicima u ispunjavanju političkih, ekonomskih i drugih kriterijuma koji se odnose na usvajanje pravnih tekovina Evropske unije, izgradnju administrativnih kapaciteta i jačanje pravosuđa, kao i pomoć zemljama u procesu priprema za korišćenje strukturnih i kohezionih fondova, nakon pristupanja Evropskoj uniji. Pomoć treba, između ostalog, da pruži podršku zemljama u njihovim naporima jačanja demokratskih institucija i vladavine prava, reforme državne uprave, reformi privrede, poštovanju ljudskih i manjinskih prava, unapređenju regionalne saradnje, dostizanju održivog razvoja i smanjenju siromaštva. Pomoću kriterijuma za izdvajanje sredstava vodi se računa o kapacitetima svake zemlje da koristi fondove i da upravlja njima, kao i o poštovanju uslova za pristupanje. IPA pomaže da te zemlje ostvare standarde i vrednosti na kojima je izgrađena unija. Na taj način IPA je prava investicija u budućnost. Zahvaljujući IPA programima u proteklim godinama, uspešno smo ostvarili izuzetno važne projekte u Vojvodini, kao što je npr. izrada tehničke dokumentacije za prugu Subotica-Baja, revitalizacija navigacione infrastrukture kanala Begej, izgradnja Mađarskog doma kulture na Paliću, izgradnja više kilometara biciklističkih staza u Subotici, izgradnja graničnog prelaza Rabe-Kubekhaza. Ako prevedemo gorenavedena ulaganja na dinare, onda možemo reći da Evropska unija na svaki naš dinar doda još oko sedam dinara. To nijedna druga zemlja do sada nije uradila, osim Evropske unije. Moramo podvući i reći da je Ministarstvo za evropske integracije, na čelu sa ministarkom Joksimović, u proteklom periodu uradilo ogroman posao i zahvaljujući tom radu država je uspela da bez gubitka ijednog dinara završi kapitalne projekte i investicije koje je delom finansirala Evropska unija. Prema predlogu Evropske komisije, Evropska unija bi do 2027. godine trebalo da obezbedi bespovratna sredstva u iznosu od 14,5 milijardi evra za IPA III jugoistočnoj Evropi i Turskoj koji će se koristiti za finansiranje projekata koji doprinose sprovođenju političkih, ekonomskih i institucionalnih reformi i napredak u procesu evropskih integracija. Moje pitanje glasi – u kojoj fazi se nalazi realizacija programa IPA III?
Hvala. Reč ima ministarka Joksimović.
Zahvaljujem, poslaniče. Hvala i na pohvalama, dobro je da neko prati IPA. Mnogo pričamo o tome i zaista je važno da pomenemo ovo pitanje, zato što pretpristupni fondovi koji stoje Srbiji na raspolaganju, kao zemlji koja pristupa, su zaista doprineli, ne samo u Vojvodini, ono što ste vi pomenuli, već zaista širom Srbije, pre svega regionalnom razvoju, a i naravno u skladu sa našim nacionalnim prioritetima i pre svega našim Nacionalnim planom investicija „Srbija 2025“, gde zaista kombinujemo gde god možemo grantove Evropske unije sa budžetskim sredstvima. Mi smo nedavno, evo, pre jedno dve nedelje, organizovali jednu veliku konferenciju koju je otvorio predsednik Vučić, a učestvovao je i komesar Varhelji, gde smo zaista, ja sam organizovala tu konferenciju, prošli šta je sve to urađeno u IPA II perspektivi, za naše građane da bude jasnije, to je period 2014-2020. godina, dakle, sedmogodišnji period, koje smo sve projekte iz tih fondova, naravno, kombinujući i sa budžetskim sredstvima i sa svim onim što smo na jedan dobar način programirali i sprovodili, šta smo sve uradili. Dakle, podstakli regionalni razvoj, podstakli brojne projekte iz infrastrukture, iz zaštite životne sredine takođe, saobraćajne, putne infrastrukture, socijalne infrastrukture, digitalne infrastrukture, čak i zdravstvene infrastrukture i, naravno, onih programa koji su usmereni na demokratiju, vladavinu prava, institucionalne reforme u raznim oblastima itd. Na toj konferenciji zaista smo, ja sad ne bih ponavljala šta smo sve identifikovali kao najvažnije projekte, ali je jako važno ono što čini mi se da je tada i predsednik Vučić rekao, a čini mi se potvrdio i komesar Varhelji, to je da smo odgovorno zaista dobro do sada, spremno i efikasno koristili ova sredstava i u procesu programiranja, dakle, prioritizacije šta je to što je važno, a što se uklapa sa onim što je obaveza države kandidata koja koristi, a to je da bude u skladu sa reformama u oblasti evropskih integracija, sa ukupnim napretkom države i da pokriva one oblasti koje i Evropska unija hoće da podrži u samoj zemlji koja pregovara članstvo. Isto tako, rečeno je tada i ja ću ponoviti da smo zaista time pokazali da cenimo svaki evro koji je ušao u Srbiju, dakle od poreskih obveznika Evropske unije, i da smo na zaista krajnje odgovoran način, a na korist i dobrobit građanima Srbije, bilo gde da žive u Srbiji, dakle, na bilo kojem mestu u Srbiji da žive, jer ovi programi posebno podstiču razvoj manje razvijenih opština i naravno lokalni ekonomski razvoj. Kada je u pitanju IPA III perspektiva koju ste pomenuli, to je zapravo sada nova sedmogodišnja perspektiva 2021-2027, koju je, kako ste rekli, opredelila Evropska unija – 14,1 milijardu evra za zemlje kandidate i potencijalne kandidate ukupno, dakle, u ovom sedmogodišnjem periodu, i za koju smo mi već prošle godine, evo da i to spomenem, uradili sve međuresorne konsultacije u Vladi Republike Srbije, pripremili neki načelni okvir i strateški odgovor koji svaka država mora da napiše kao strateški dokument svojih planova, da bismo uspešno programirali i ta sredstva. Ono što je važno, to je da će u ovoj perspektivi najveći deo sredstava iz te IPA III sedmogodišnje perspektive ići na zelenu agendu i održivo povezivanje. Čak 42,4% sredstava ukupnih će ići na projekte iz životne sredine. Mislim da je ovo jako važno da čuju i lokalne samouprave i svi zainteresovani, dakle, i poslovna zajednica i akademska zajednica, i da na vreme razmišljaju u tom pravcu, jer će se zaista otvarati značajna sredstva. Istovremeno, to nekako dopunjuje ono što je i „Srbija 2025“, naš investicioni plan, i uopšte što su naši prioriteti, tako da mislim da je zaista važno da se na vreme interesuju i prate posebno lokalne samouprave. Takođe, značajan deo novca će ići na konkurentnost, podsticanje konkurentnosti i inkluzivnog rasta, što je oko 22% ukupnih sredstava, prekogranična saradnja, između ostalog, sa Mađarskom imamo jednu od najboljih prekograničnih saradnji unazad desetak godina, tu će takođe ići sredstva, i naravno na vladavinu prava, dobro upravljanje, usklađivanje sa pravnim tekovinama Evropske unije itd. Sve u svemu, želim da vam kažem da je Srbija sigurno prednjačeća zemlja u regionu i kao zemlja koja pregovara, koja je uspostavila mehanizme i za programiranje i za sprovođenje međuresorne konsultacije redovno imamo, sve moje kolege ministri, naravno, u dogovoru i sa lokalnim samoupravama, sa akademskom zajednicom, nevladinim sektorom, pratimo ovo i pratimo ono što su prioriteti Evropske unije, jer su to, između ostalog, i naši prioriteti. Novi izvor rasta bi trebalo da bude upravo to ulaganje u zaštitu životne sredine, a koje dolazi ne samo iz finansiranja i budžeta i budžetskih sredstava i evropskih fondova, već i kroz investicije. Upravo su direktne strane investicije najbolji način da na neki način pojeftinite ovaj veoma zahtevan finansijski model zaštite projekata i zaštite životne sredine, jer sve one kompanije koje dođu iz zemalja koje imaju visoke standarde u oblasti zaštite životne sredine, one su svoju tehnologiju, svoj know-how već donose i time, naravno, i nama olakšavaju i pojeftinjuju, a sa druge strane i podižemo udeo onoga što je zelena ekonomija. Mislim da smo postigli i neki konsenzus u pogledu toga i predsednik i premijerka su vrlo aktivni i prate u skladu sa novom metodologijom i korišćenje IPA fondova, svi smo uključeni u to i zaista mislim da će to biti jedan dodatan podstrek za sve naše građane u narednom sedmogodišnjem periodu, a svakako će doprineti, naravno, i nekom bržem putu evropskih integracija. Vama hvala zaista na interesovanju. Vrlo često pričamo o drugim aspektima evropskih integracija koji su visokopolitički, ne uvek tako prijatni u nekim segmentima, ali dobro, proces je kompleksan, ali ovo je važna komponenta od koje svaki građanin u Srbiji je do sada, u svakoj od opština u Srbiji, video makar neku korist. Da li je to bila lokalna infrastruktura ili je to postrojenje za prečišćavanje otpadnih voda ili programi lokalnog ekonomskog razvoja ili IPARD programi za poljoprivredu, za ruralni razvoj, nabavljanje i zanavljanje opreme i mehanizacije, što je takođe deo našeg prava na korišćenje IPA fondova, mislim da je zaista značajno da o tome govorimo, a time podignemo i svest svih da se više zainteresuju. Nije to kvantna fizika, znate, nije lako napisati projekat, ali postoje procedure može se to naučiti, mi već radimo sa lokalnim samoupravama širom Srbije, sa zainteresovanim korisnicima da nauče pravila pisanja zrelih projekata, jer zrelost projekta je ključno za dobijanje sredstava iz evropskih fondova, ali kažem to nije nešto što ne može da se nauči ponekad mi to mistifikujemo, mnogi već u Srbiji to dobro rade, dobro koriste i cilj je da to podignemo na još viši nivo sve u interesu održivog rasta i razvoja naše zemlje, što je prioritet Vlade Republike Srbije. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Akoš Ujhelji.
Hvala lepo. Prvo bih želeo da se zahvalim na odgovorima. Verujem da ste sve nas ubedili da Vlada Republike Srbije čini sve u cilju otvaranja novih radnih mesta, pokretanja privrede, povećanja standarda i uređenja svih društvenih oblasti od ekonomije do kulture. Ubedili ste nas da ne samo da imate jasan dugoročni plan mera finansijske i ekonomske politike, već preduzimate i konkretne mere. Poslanička grupa SVM smatra da je jako važno da negujemo dobre odnose sa susednim zemljama, jer na takav način možemo postići izuzetno dobre rezultate, a ovo što govorim potvrđuje i to da su odnosi Srbije i Mađarske najbolji u istoriji. Posebno pozdravljamo izuzetno dobru saradnju ministarke Joksimović sa ministrom Sijartom, jer to pokazuje da ako imamo zajednički cilj sa komšijama, a to je pre svega ulazak Srbije u EU možemo uvek naći partnere koji će nam pomoći bez obzira na nacionalnu pripadnost. Hvala na pažnji.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Hadži Milorad Stošić.
Zahvaljujem, predsedavajući i poštovani predsedniče Skupštine. Uvažena predsednice Vlade i ministri, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, imam poslaničko pitanje za ministra za brigu o selu gospodina Milana Krkobabića. Poštovani gospodine ministre, u ovoj Narodnoj skupštini pitali smo vas pre mesec dana oko programa dodele besplatnih sredstava za kupovinu seoskih kuća sa okućnicom. Tada smo podržali vas i Vladu Srbije u realizaciji koncepta podrške selu i seoskom stanovništvu smatrajući da celoj Republici znači ova promena, da se o problematici sela govori i deluje na pozitivan način i sticanje problema s kojim se susreću žitelji sela, ali i prednosti života na selu. Svedoci smo pozitivnog odjeka kako ovaj program ima u svim krajevima zemlje. Koristim ovu priliku da vas pitam o praktičnom iskustvima i problemima koje naši građani imaju, oni koji su zainteresovani za kupovinu seoske kuće sa okućnicom. U medijima je propraćeno da ste u Palati Srbije pre dvadesetak dana organizovali sastanak sa svim predstavnicima opština i gradova Srbije i da je sastanak bio u izuzetno radan i uspešan. S toga vas pitam kako operativno deluju predstavnici lokalnih samouprava, jer smatramo da je u potpunosti opravdano vaše opredeljenje da se sve aktivnosti koje su u interesu sela Srbije odvijaju uz paralelu i sinhronizovanu aktivnost vašeg ministarstva i lokalnih samouprava? Samo suštinsko uključivanje lokalnih samouprava doneće dobre rezultate, poboljšanju uslova za život na selu. Imajući u vidu da PUPS već tri meseca sprovodi svoje aktivnosti širom Srbije pod nazivom „Karavan PUPS-a“ sagledavajući kadrovsku i operativnu osposobljenost lokalnih rukovodstava PUPS-a na sprovođenju programskih zadataka i ciljeva PUPS-a pod sloganom „Srbijo, i ovo je Srbija“ kako bi iskazali brigu o svakom mestu u Srbiji bio to grad, opština ili selo. U komunikaciji sa građanima širom Srbije, građani su se posebno interesovali za konkretne aktivnosti Ministarstva za brigu o selu, pre svega po pitanju obnove i oživljavanje sela Srbije. Tokom obilaska uočili smo da je dobar deo lokalnih samouprava veoma zainteresovan za projekte koje pokreće Ministarstvo za brigu o selu, s toga bih vas zamolio da nama i građanima pojasnite detalje tih aktivnosti vašeg ministarstva kako bi građani imali mnogo više informacija i mogli da iskoriste priliku da iskoriste te benefite i ministarstva i Vlade Srbije. To je prvo pitanje. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Milan Krkobabić.
Gospodine predsedniče Narodne skupštine, uvaženi potpredsednici Narodne skupštine, gospođo Brnabić, cenjeni narodni poslanici, ovo je jedinstvena prilika da odgovaramo građanima Srbije na pitanja koja oni prosleđuju preko narodnih poslanika. Meni je, poslaniče Stošiću, izuzetno zadovoljstvo danas da ukratko skiciram ove naše aktivnosti. Veliko je interesovanje građana Srbije danas za dodelu praznih kuća. Ako uzmemo, recimo da u jednoj Sremskoj Mitrovici trenutno postoji nekih 60 zahteva, da u Beloj Crkvi, pa da ne idem dalje dole do juga, ali moram da istaknem i jedan interesantan podatak ovde u Narodnoj skupštini Srbije. Rekli ste da sam imao susret sa predstavnicima lokalnih samouprava. Tačno imao sam, ali bio je interesantan i po nečem, jer su i predstavnici lokalne samouprave opštine Preševo uzeli učešće. To znači da smo uspeli da postignemo puno poverenje, punu saglasnost u ozbiljnost i neophodnost jednog ovakvog programa. Ali, hajde da budemo konkretni, sad nas gledaju i slušaju neki ljudi u Srbiji, nije njima do opštih fraza, oni hoće neke konkretne stvari. Vidite koliko ih interesuje zatvaranje fabrike, vidite koliko ih interesuju druge konkretne životne stvari. Recimo, danas ti mladi ljudi u Srbiji koji imaju manje od 45 godina nisu vlasnici nikakve imovine, a državljani su Republike Srbije, imaju mogućnost da odaberu kuću u ruralnom delu i da dođu u njeno vlasništvo. Republika Srbija, ovo Ministarstvo je spremno da izdvoji do 1.200.000 dinara. To je nešto što je konkretno, nešto što je vidljivo, pre svega, želeo bi da se obratim mladim ljudima koji žive na selu. Danas je poznato da u selima Srbije žive tri generacije i da ona najmlađa generacija često nije ni vlasnik imanja, niti je neko ko može da odlučuje o nekim bitnim stvarima. Ovo je njihova šansa, šansa da se osamostale, da dođu nad krova nad glavom i da nastave da rade svoju osnovnu delatnost u sklopu tog svog domaćinstva. Najveći broj zainteresovanih je upravo iz te treće generacije. Istovremeno, ovo nemojmo da potcenimo, imamo puno mladih ljudi danas koji žive u velikim gradovima, žive sa roditeljima, evo sad nas gledaju iz stanova sa 60, 70 kvadrata, misle da zasnuju porodicu ili su zasnovali, a recimo rade od kuće nešto što je imanentno 21. veku i što će biti imanentno danima koji su pred nama. Znači, to je neka ciljna grupa kojoj se takođe obraćamo. Ono što mogu da vas obavestim, ako uzmem neke proste računice da ovaj prvi korak Vlade Srbije koji je podržala i premijerka Brnabić i predsednik Republike Vučić, od 500 miliona dinara, to je kap vode u moru, to je toliko interesovanje. Ja se nadam da će ovo biti samo prvi korak i da ćemo mi nastaviti tu akciju. Cilj nam je, poslaniče Jovanoviću, tamo gde si otišao daleko od Beograda da nijedna prazna kuća u Srbiji ne ostane, tu je naš cilj, to je naš zadatak, to je naša patriotska misija. Nisam ministar Vulin, ali uzeću malo tog njegovog temperamenta u pomoć. Iskoristiću priliku da vam kažem jedan zanimljiv podatak. Nedavno je naša poslanička grupa imala posetu Francuskom parlamentu i senatu. Interesantno će biti da čujete ovo. Neposredno pre korone, zvaničan podatak njihovog sekretarijata za ruralni razvoj je sledeći, proces odlaska ljudi iz gradova u sela je zaustavljen. Više je u Francuskoj pre godinu i po dana otišlo ljudi iz gradova u selo nego obrnuto blizu jedan procenat. Izgleda da je to jedan globalni proces koji se preliva i na nas. Naravno, ovde imamo probleme koje su populacioni, koji su ekonomski i koji su, ne smemo da zaboravimo, bezbednosni. Pre svega, ne smemo da ostavimo prazne krajeve. Usud puste zemlje se nadvio na Srbijom, gospodo. Ovo nije patetika, ovo nije lament, nego realna činjenica koja preti Republici Srbiji. Znači, akcija je u toku. Interesovanje je ogromno. Tu je i premijerka. Očekujemo da će nastavak akcije biti već od 1. novembra. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Hadži Milorad Stošić.
Zahvaljujem. Gospodine ministre, zahvaljujem se na ovim iscrpnim informacijama koje su veoma bitne pre svega za sve one mlade ljude koji svoju budućnost vide u stvaranju svog sopstvenog poljoprivrednog gazdinstva ili se opredeljuju da žive i rade na selu kao stručni kadrovi koji su neophodni selu, odnosno koji imaju mogućnost rada od kuće, a uz pomoć ministarstva i države Srbije. Pozivam sve zainteresovane građane da iskoriste priliku i konkurišu po javnim pozivima Ministarstva za brigu o selu. Gospodine ministre, na prošloj sednici, kada je bio institut poslanička pitanja Vladi, najavili ste pokretanje drugih programa koje će Ministarstvo za brigu o selu realizovati. Problematika života u selu je veoma složena i svesni smo da je po mnogim pitanjima potrebno da se poboljšaju elementi svakodnevnih životnih potreba koje opterećuje stanovnike sela. Selo nije samo poljoprivreda, nije samo pitanje privređivanja, selo ima kompletne potrebe, kao i sva veća mesta i gradovi u Srbiji, čak i više zbog slabijeg razvoja prethodnih decenija i zbog razuđenosti i udaljenosti sela, pre svega u pograničnim i brdsko planinskim područjima. Zbog toga podržavamo praktične aktivnosti Ministarstva za brigu o selu koje daje doprinos u sprečavanju nekih stvarnih problema stanovnika sela. Problem pristupa uslugama javnih službi značajno opterećuje sva sela koja su udaljenija od opštinskih centara, pristup lekaru, pristup zubaru, opštinskim uslužnim centrima, pošti, bankama, republičkim i opštinskim ustanovama predstavlja stvarni problem stanovništva u daljim selima. Opredeljenje Ministarstva za brigu o selu za pokretanje programa za nabavku minibuseva za prevoz seoskog stanovništva na relaciji selo – selo, odnosno selo – opštinsko sedište, omogućuje stanovnicima sela da svoja pravna, finansijska, zdravstvena i druga pitanja lakše realizuju. Ovaj program zaista poboljšava uslove života stanovnicima pre svega udaljenih sela i brdsko-planinskim područjima. Kao što rekoh, selo i stanovnici sela imaju sve potrebe, kao i stanovnici opštinskih centara i gradova Srbije. To se odnosi na pitanje društveno-kulturnog života, na stvarni događaj koji se odigrava u realnom vremenu. Ne može televizija da zameni stvarni život. Nekada su tradicije druženja stanovnika sela i susednih sela bili sastavni deo života u Srbiji. Program podrške seoskom stanovništvu da ono lično uzme aktivno učešće u kulturno-umetničkim aktivnostima, bilo da je reč o ličnim kulturnim afinitetima i veštinama, bilo da je reč o negovanju kulturne baštine i negovanje tradicija, pružiće priliku i izvođačima i publici da oplemene svoje svakodnevne živote. Gospodine ministre, zamolio bih vas da nam date detaljne informacije o programima koji su danas pokrenuti na Vladi Srbije i nadam se da su i usvojeni.
Hvala. Reč ima ministar Krkobabić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Gospodine Stošiću, najavili ste danas dve lepe stvari, dve dobre vesti za žitelje sela Srbije. Vlada Srbije je danas sa dve uredbe definisala dva konkretna programa. Jedan se odnosi na organizovanje manifestacije pod nazivom „Miholjski susreti sela“. To je nešto što je odgovor i na pitanje narodnog poslanika Tandira, upućeno za Svrljig. Znači, korona je učinila svoje. Ljudi su pomalo otuđeni. Dakle, ne pomalo, ja bih rekao više nego malo i nužni su ti socijalni kontakti kroz određene manifestacije, kulturne, sportske i da ne nabrajam. Znači, hoćemo da organizujemo susrete sela i oni će biti organizovani u narednom periodu. Naravno, sve se svodi na ključnu podršku, finansijsku podršku i evo ovo sada je jedan poziv za lokalne samouprave, one mogu da konkurišu za učešće na tim manifestacijama u iznosu do 500 hiljada dinara. Znači, to su inicijalna sredstva koja će pomoći da jedan veliki broj manifestacija u seoskim sredinama u narednom vremenskom periodu bude održan. Ja računam da će ovi poljski radovi biti završeni već oktobra meseca i da će ljudi, da će žene tih naših naselja konačno moći malo da odahnu. Nadam se da će ove mere u vezi pošasti zvane korona biti otklonjene i da će ljudi krenuti u neposredne kontakte. Želim da imaju sportske susrete, da imaju kulturne manifestacije. Jednom rečju, da ono što se zvala otuđenost ostane iza nas. To je prvi program. Drugi program je isto veoma bitan. On se odnosi na transportna vozila, minibuseve. Danas je osnovno kako iz nekog sela stići u drugo selo, kako stići u centralno mesto. Imaju ljudi automobile, ali oni koji nemaju, oni koji su bolesni, oni koji su stari, oni koji idu u škole i te kako zavise od toga. Znači, ovo je naš prvi pokušaj. Vlada Srbije je definisala sredstva. Ona su namenjena. Lokalne samouprave će konkurisati i ja očekujem da već u naredna dva, tri meseca prva naša sela koja budu ispunjavala kriterijume dobiju te univerzalne minibuseve. Znači, biće to naš pokušaj da tim, hajde da kažemo, multifunkcionalnim, namenskim vozilima odgovorimo nekim zadacima. To će biti preteča nečemu što ja vidim kao budućeg automehaničara na putu, koji će biti opremljen svim poljoprivrednim alatima za popravku poljoprivredne mehanizacije, nešto što rade u Kanadi, nešto što rade u drugim i evropskim i svetskim zemljama, a daje dobre rezultate, gde su razdaljine velike, a gde su naselja rasuta. Znači, ništa nije čudno da imamo i multifunkcionalno vozilo koje će pružiti i stomatološku, lekarsku zaštitu, apotekarske usluge da to vozilo jednom nedeljno stigne u to selo i da tim ljudima omogući da obave osnovne stvari. Znači, koncept je – idemo na prag domaćinu, idemo sa državnom upravom, idemo sa poreskim službenikom, da pokušamo da ova automatska obrada podataka o kojoj govorimo, za koju smo mnogo uložili i trudimo se bude dostupna. Znači, da taj građanin, a pre svega građanin u selima Srbije ili seljanin, kako bi rekao Ljubivoje Ršumović ili seljak, kako kaže većina, ili domaćin bude građanin prvog reda. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima gospodin Stošić. Izvolite.
Poštovani gospodine ministre, još jednom se zahvaljujem na ovim iscrpnim informacijama, naročito u ova dva nova projekta koja je ministarstvo definisalo i koji će pružiti mogućnost mladim ljudima da svoju budućnost vide u životu na selu, jer selo daje takođe velike pogodnosti za život, naročito sada u ovim uslovima. Ako realizujemo program koji je najavio predsednik Republike Aleksandar Vučić – izdvajanje sredstava za rešavanje najbitnijih životnih pitanja u ruralnim područjima, u selima i u delu kanalizacije i vodovoda i putne mreže i ostale infrastrukture, onda svakako imaće mogućnost da mladi ljudi jednostavno se opredele da žive, da stvaraju svoju budućnost, da stvaraju svoje porodice samostalno uz pomoć Ministarstva za brigu o selu i drugih ministarstava, normalno uz punu podršku i Vlade i predsednika Republike. Informacije koje ste izneli su od izuzetnog značaja, pre svega za građane koji su zainteresovani za ove pogodnosti koje nudi Ministarstvo za brigu o selu i Vlada Republike Srbije. Lokalna samouprava, ja sam malo u prethodnom periodu pozvao građane koji su zainteresovani, da potraže informacije i da konkurišu na ovim javnim pozivima, ali pozivam i lokalne samouprave da one pruže mogućnost da građani dobiju prave informacije, da dobiju prava uputstva kako bi mogli da realizuju svoje potrebe preko ministarstva, odnosno Vlade Republike Srbije. Poštovani prijatelji, uvaženi građani Srbije, zahvaljujem se na pažnji. Sve vas puno pozdravljam i želim puno zdravlja. Hvala.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je na mom satu, koji je jedini merodavan, još 13 minuta, mislim da vas ne bi ovaj skupštinski sat malo poremetio, a pošto imamo, kao što sam više puta već govorio, jedan zaista neobičan Poslovnik, koji ide od najmanje stranke i od poslanika koji nemaju stranke i poslanički klub, do najvećih, uvek na kraju ostanu poslanička grupa SPS-a i SNS-a na kraju, i čak ponekad uopšte ne dobiju pravo da postave poslanička pitanja. Imajući to u vidu, a dobro, ne žalite se što ste najveći, to je sve u redu, ali imajući u vidu da sada Snežana Paunović i gospodin Dragan Šormaz, ja bih zamolio i jedno i drugo, u skladu sa našim dobrim odnosima, ali i da se ti odnosi još poboljšaju, gospodine Šormaz, da Snežana Paunović i gospodin Šormaz imaju samo po jedan krug pitanja, to je po tri minuta i molim predstavnike Vlade da kratko odgovore, ako se slažete, a pretpostavljam da se slažete. Snežana Paunović ima reč.
Zahvaljujem, predsedniče. Kada smo vam ukazali poverenje da budete predsednik Skupštine, to je blanko značilo i da ćemo poslušati vašu sugestiju. Bez obzira što sam jedina žena koja danas postavlja pitanje, uglavnom su to postavljali narodni poslanici, a na većinu pitanja odgovorila je premijerka. To je ona praksa u Srbiji koja kaže da muškarci uvek imaju dileme, a žene uvek rešenje. Probaću da budem najkraće moguća. Pitanje, zapravo jedna sugestija pre svega za vas. Sugestija za vas. Vreme iza nas, Kovid 19 ja sam o tome govorila i kada smo imali Predlog zakona o podršci deci sa porodicom, nekako mi se čini, stičem utisak da smo prema porodiljama u vreme kovida možda ostali malo manje darežljivi, da tako kažem, nego u odnosu na sve ostale. I u tom smislu bih da zajedno, ne zato što nije nemoguće predložiti jedno rešenje u vidu leks specijalisa, koji imam u glavi, nego bih zaista želela da to bude sinhronizovano između zakonodavne i izvršne vlasti, predložila da kada se vratimo ili u redovnom zasedanju na jesen, možda donesemo odluku koja bi značila ili leks specijalis, mislim da je to najpraktičnije, jednokratnu preporuku da se porodiljama u vreme kovida, koje su zaista podnele veliku žrtvu, pre svega zbog uslova koji nisu bili humani i negde su izazivali strah, zdravstvena pomoć nije bila moguća u svakom trenutku, da se eventualno donese mera koja bi značila da kada krenu u penziju, dobiju taj staž uvećan za onaj period koliko su provele na porodiljskom bolovanju, otprilike za 12 meseci, ako se ne varam, ili za nešto kraće. To bi značilo da svaka od njih, pod okolnostima da su to mlade i hrabre žene, zaista, koje su se opredelile za taj korak u ovo vreme, kada budu odlazile u penziju, istina, to je vreme koje verovatno nećemo svi mi dočekati na ovim funkcijama, ali mi se čini da ih treba ispoštovati i ostaviti mogućnost da dobiju tu beneficiju od recimo šest ili 12 meseci. Ja sam pre za 12 meseci, ali prihvatiću svaku sugestiju koja se dogodi i da to zajedno kao Vlada i Skupština, prosto, uradimo i to bude još jedna od onih mera koja pomaže ovoj pronatalitetnoj politici. Znam da smo uradili mnogo, ali statistika nam ne ide u prilog. Prvi put je rođeno manje od 62.000 beba, a imali smo 50.000, pre svega 53.000 umrlih kao posledica Kovida 19 i negde sama takva statistika plaši. Tim pre su ove žene i njihova hrabrost, ove mlade žene zaslužile da im se možda na ovaj način odužimo. Eto, od mene jedna inicijativa, više nego što je pitanje. Ja se nadam da ćete razumeti i da ćemo naći najadekvatnije rešenje za sve ovo. Imala sam pitanje i za gospodina Selakovića, ali biću i jedina dama i kolegijalna i ostaviti vreme za kolegu Šormaza. Hvala vam.
Hvala. Premijerka Brnabić ima reč.
Evo samo kratko. Dakle, mi smo išli u izmene i dopune Zakona o finansijskoj podršci porodicama sa decom. Probali smo da uradimo maksimalno što možemo da uradimo u ovom trenutku, ali moram da naglasim da mi u ovom trenutku nismo 100% zadovoljni tim zakonom. Dakle, postoje još neke stvari koje su predlagale organizacije civilnog društva, pre svega, sa kojima smo razgovarali i razmatrali ovaj zakon, a koje imaju mnogo smisla, i to recimo jednu od velikih stvari, važna stvar je podrška preduzetnicama porodiljama, koje moramo da otvorimo nakon Kovida, kada se još jednom finansijska situacija stabilizuje i znamo tačno sa kojim budžetom raspolažemo, zato što u ovom trenutku ipak moramo da čuvamo novac i za ukoliko je potrebna dodatna podrška i građanima i privredi. Tako da, na tome nastavljamo da radimo. To nije zatvorena tema. Druga stvar, kao što je predsednik Vučić najavio, imaćemo dodatnu finansijsku podršku porodiljama za rađanje dece i na tome ćemo raditi brzo. Ali, ja se u potpunosti slažem sa vama da treba da vidimo šta još možemo da uradimo. Za sada sigurno još dve stvari na kojima ćemo raditi. Ovo je jedna koju je najavio predsednik Vučić. I ova druga, gde smo mi rekli organizacijama civilnog društva da nastavljamo zajednički rad na daljim izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodicama sa decom. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, moje pitanje upućujem potpredsednici Vlade i ministarki kulture i informisanja Maji Gojković. Naime, poznato je da je još pre neku godinu predsednik Republike Aleksandar Vučić pokrenuo inicijativu i na osnovu te inicijative izgrađen je Memorijalni kompleks u ataru sela Pranjani i avionska pista, koji su posvećeni misiji "Halijard". Šta je misija "Halijard"? Naime, posle pada Italije, saveznici su napravili novi plan kako da skrše nacističku Nemačku i između ostalog, SAD su prvo poklonile Sovjetskom Savezu nekoliko njihovih budžeta, danas bi se to merilo stotinama milijardi u novcu i u zlatu, da obnove svoju ratnu mehanizaciju, da obnove svoje oružje i municiju, a druga akcija koja se dešavala je da su piloti, pre svega američki, ali i britanski, bilo je tu i Popljaka, Italijana itd, bombardovali naftna postrojenja, fabrike oružja, pa čak i jedinice nemačke armije na Istočnom frontu. Znači, uništavali su logistiku nemačke vojske. Svi piloti su imali upustvo da u slučaju da ih protivavionska artiljerija nemačka pogodi, da pokušaju sa svojim avionima da dođu do prijateljske savezničke teritorije, do vazdušnog prostora iznad Srbije i da tu iskaču. Nisu imali uputstvo da iskaču u okolini Zagreba ili Varaždina, nego upravo iznad Srbije, zato što bi tu bili sigurni. Zašto su bili sigurni? Bili su sigurni zato što ih je čekala jugoslovenska vojska u otadžbini iliti četnici, što RTS izbegava da kaže u nekim svojim prilozima, pod komandom Draže Mihajlovića, spašavali su ih, dovodili su ih u okolinu sela Pranjani, ali i u okolinu Koceljeve, gde su imali dva, znači, imali smo dva aerodroma sa kojih smo spašavali te pilote. To je najveća akcija spasavanja pilota ili bilo koga drugog u Drugom svetskom ratu iza neprijateljskih linija. Znači, Srbija je u to vreme bila okupirana. Šta je ono što je najfascinantnije u celom tom slučaju? To je lojalnost naroda, jer Nemci nisu uopšte znali šta im se dešava. Kako to da je taj narod toliko dobro čuvao tu tajnu? Zato što je bio lojalan, zato što je verovao u kralja, otadžbinu, Boga i verovao u vojsku kojom je komandovao Draža Mihajlović. Zato je ta čitava akcija uspela. Niko, Nemci pojma nisu imali šta im se dešava u čitavom tom slučaju. Žao mi je što imam ovako malo vremena, ali na kraju ću samo poštovanu potpredsednicu Gojković pitati, s obzirom da ste odavno prepoznali i afirmisali značaj misije "Halijard", a da ste sada, između ostalog, zaduženi i za resor kulture, kome delom pripada i kultura sećanja, moje pitanje za vas je da li će obeležavanje misije "Halijard" biti uvršćeno u državni program obeležavanja godišnjica, istorijskih događaja, oslobodilačkih ratova Srbije? Hvala.
Hvala. Reč ima potpredsednica Vlade i ministarka kulture Maja Gojković. Izvolite.
Hvala, poslaniče Šormaz, što ste spomenuli i otvorili ovu zaista važnu temu za Republiku Srbiju i za Vladu Republike Srbije i što ste jedan od poslanika koji već više godina insistira na tome da naša država na ovaj način uvrsti u državni program obeležavanja godišnjice istorijskih događaja - oslobodilačke ratove Srbije i da operacija Halijard, odnosno operacija „Vazdušni most“ dobije svoje sada pravo i zvanično mesto među ovim najvažnijim datumima. Nedavno smo, 23. juna ove godine, imali sednicu usvajanja državnog programa. Tom sednicom i tim našim odborom je predsedavala resorna ministarka Darija Kisić Tepavčević. Zaista su u tom državnom programu, ne znam koliko ste upoznati sa tim, ali pretpostavljam da postoji na sajtu Vlade, izvučeni najvažniji istorijski događaji kroz razne oslobodilačke ratove u Srbiji. Međutim, primetila sam odmah da još uvek nema, bez obzira što država i državni vrh i Vojska Srbije obeležava zajedno sa Fondacijom Halijard i ambasadom SAD i drugih država koje su pripadale onda antifašističkim snagama čitavog sveta, koji su učestovali na pravoj strani u Drugom svetskom rat, nije uvrštena Halijard misija kao važan datum, iako se, kažem, svake godine u prisustvu državnog vrha, negde oko 10. septembra, obeležava ovaj važan događaj zato što je to najveća operacija u Drugom svetskom ratu spašavanja života savezničkih pilota. Ukupno 500 savezničkih pilota je spašeno zahvaljujući udruženoj saradnji Jugoslovenske vojske u otadžbini i običnih ljudi, seljaka koji su se organizovali da pomognu američkim, britanskim, čini mi se, kanadskim, poljskim itd. pilotima koji su zbog njihovih pogođenih letelica završavali u tada jugoslovenskim, odnosno srpskim selima. Sada se obeležava već 78 godina. Želim da naglasim da je prvi predsednik koji je došao da oda poštu ljudima koji su dali svoje živote, koji su učestvovali u ovoj misiji, koji su time rizikovali živote i njihovih žena i njihovih porodica, jer da su Nemci upali u ta sela oni bi svi bili pobijeni, što se i dešavalo kasnije kada su piloti napustili ovu teritoriju, došao, održao je govor, već dva puta je prisustvovao toj ceremoniji i 2020. i 2021. godine. Godine 2021. je bila predsednica Vlade, bila sam ja, mnogi ambasadori, bili ste i vi gospodine Šormaz, Vladimir Marinković i mnogi drugi poslanici i predsednik je prisustvovao ceremoniji otvaranja Memorijalnog centra, izgradnje sada prave piste za razliku od Drugog svetskog rata gde su seljaci napravili provizornu pistu. Ubeđena sam da po ovim kriterijumima koji postoje u državnom programu obeležavanja Halijard misija mora da bude upisana u ovu knjigu i da Republika Srbija zajedno od ove godine i sa Republikom Srpskom, jer ovaj treći aerodrom je bio pored Doboja u jednom malom selu u Republici Srpskoj. Obeležava se i ove godine i doći će na to obeležavanje i predsednik Milorad Dodik koji je i prošle godine prisustvovao ovoj ceremoniji. Dakle, mi smo izdvojili novac kao Vlada Republike Srbije, počeli da obeležavamo zvanično sa Fondacijom Halijard, sa ambasadama i ispunjavamo sve kriterijume da i ovaj važan datum bude tu. To je nesumnjiv istorijski značaj. Ovaj događaj se proučava na vojnim akademijama, da nauče i mladi vojnici kako mogu da se spasu uz pomoć lokalnog stanovništva od toga da ih neprijatelj ne uhvati i svakako jedan obrazovni karakter, jer svi ovi državni praznici i važni datumi u našoj istoriji zaslužuju da i mlađe generacije budu upoznate sa slavnim delovima naše istorije. Mi treba da budemo ponosni što smo u Drugom svetskom ratu imali dva oslobodilačka pokreta koja su se zajedničkim snagama, svako sa svojom ideologijom, borili protiv Nemaca, što dokazuje operacija Halijard. Inače, da vas obavestim, upravo se snima film Radoša Bajića koji se zove „500 zaboravljenih“ i koji će opisati događaje o ovoj operaciji. Molim podršku parlamenta da možda i ispravimo ovaj državni program i da počnemo zajedno da obeležavamo na ovaj zvaničan način ovaj važan istorijski događaj. Hvala puno.
Hvala. Pošto je isteklo vreme, ako Darija želi nešto kratko? (Ne.) Voleo bih da se i SAD ponose ovim događajem i nadam se da će to biti na mnogo višem nivou, nego do sada. Idemo dalje. Zahvaljujem se predstavnicima Vlade, premijerki. Hvala. Završavamo rad u delu sednice koji se odnosi na poslanička pitanja i zahvaljujem svima na učešću, a mi sada idemo dalje. Zaključujem pretres koji je vođen po 3. tački dnevnog reda, a da bismo mogli da pređemo na odlučivanje. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika, određujem četvrtak, 29. jul 2021. godine, sa početkom u 19.06 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Desetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u Dvanaestom sazivu. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre neog što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 185 narodni poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da je Narodna skupština obavila zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tač. 1. i 2. dnevnog reda, a s obzirom na to da na predloge zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika odlučivati samo o predlozima zakona u celini. Prelazimo na odlučivanje. Prva tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o kulturi, u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje: ukupno – 187, za – 186, nije glasalo – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama Zakona o kulturi. Druga tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje - Predlog zakona o izmeni Zakona o bibliotečko-informacionoj delatnosti, u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje: ukupno – 187, za – 187. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona o izmeni Zakona o bibliotečko-informacionoj delatnosti. Treća tačka dnevnog reda. Pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih sporazuma i ugovora većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje - Predlog zakona o potvrđivanju Odluke Zajedničkog komiteta Sporazuma o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi Broj 1/2021 o izmeni Aneksa 4 Sporazuma o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi (CEFTA 2006), kojim se utvrđuje Protokol o definiciji pojma „proizvodi sa poreklom“ i metode administrativne saradnje iz člana 14. st 1. i 3. i ukidanju i zameni Odluka Zajedničkog komiteta Sporazuma o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi br. 3/2013 i 3/2015, u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje: ukupno – 187, za – 187. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona. Dame i gospodo, pre zaključivanja sednice dozvolite mi da kažem da je ovo naša poslednja sednica u julu, pošto je 3. avgusta godinu dana od konstituisanja ovog novog saziva Narodne skupštine, moram da vas obavestim da je u tom periodu održano 38 sednica Narodne skupštine, da smo zasedali ukupno 90 radnih dana, da je usvojeno 155 zakona i 106 ostalih akata, znači, ukupno 261 odluka, odnosno akt Narodne skupštine Republike Srbije. Shodno tome, želim samo još da vas podsetim da je u stvari aktivnost Narodne skupštine započela konstituisanjem, odnosno izborom rukovodstva, a to je bilo 24. oktobra. To je praktično još kraći rok od godinu dana, to je devet meseci. Imajući sve to u vidu, mislim da smo obavili dobar posao za državu Srbiju, za naše građane i ja želim na tome da vam čestitam. Mrkonjić je govorio ranije – pre roka, ali mi smo sada zaista u roku… Svi akti koji čekaju na usvajanje u Skupštini, više tih akata nema. Mi smo sve što je došlo usvojili. Shodno tome, zakazaću sledeću sednicu kada se sakupi dovoljan broj zakona. To će biti naravno u drugoj polovini avgusta, ali u poslednjoj nedelji najverovatnije. Isto moram da kažem da će rukovodstvo Narodne skupštine morati da radi i u ovom vremenu. Mi već u ponedeljak imamo sastanak na koji će doći i predsednik Republike Aleksandar Vučić sa radnom grupom opozicije koja ne želi učešće stranaca u dijalogu. Nastavljamo sa radom. Da napomenem, tu je i predsednica Odbora za ustavna pitanja Jelena, koja je sada pod maskom pa ne mogu da je prepoznam gde je. Imamo jasan plan naših aktivnosti na promeni Ustava. Očekujemo posete predsednika parlamenata Švedske i Slovenije, Slovenija koja je predsedavajuća EU u narednom periodu. Shodno tome, želim da zahvalim svima na jednom zaista ogromnom trudu i radu koji smo uložili. Pošto smo obavili razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, zaključujem sednicu Desetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u Dvanaestom sazivu. Hvala vam.