Poštovani dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Osamnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 87 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 84 narodna poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: prof. dr Miladin Ševarlić i mr Dejan Radenković. Nastavljamo rad i prelazimo na načelni pretres o Drugoj tački dnevnog reda – Predlog autentičnog tumačenja odredbe člana 2. Zakona o potvrđivanju Ugovora o izmenama i dopunama finansijskih ugovora 23.761, 24.745, 25.002, 25.198, 25.497, 25.610, 25.872, 81.657 i 82.640, između Republike Srbije i Evropske investicione banke „Službeni glasnik Republike Srbije – Međunarodni ugovori“ broj 11/17. Prelazimo na rad Predloga autentičnog tumačenja odredbe člana 2. Zakona o potvrđivanju Ugovora o izmenama i dopunama finansijskih ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke, već rečeno, „Službeni glasnik Republike Srbije – Međunarodni ugovori“ broj 11/17. Primili ste Predlog autentičnog tumačenja, koji je podneo Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave u načelu za poslanike i za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika, član 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Saglasno članu 195, a shodno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu autentičnog tumačenja odredbe člana 2. Zakona o potvrđivanju Ugovora o izmenama i dopunama finansijskih ugovora 23.761, 24.745, 25.002, 25.198, 25.497, 25.610, 25.872, 81.657 i 82.640 između Republike Srbije i Evropske investicione banke „Službeni glasnik Republike Srbije – Međunarodni ugovori“ broj 11/17. Da li želi reč predstavnik predlagača, narodni poslanik Đorđe Komlenski, predsednik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo? (Da.) Izvolite, kolega Komlenski.
Zahvaljujem, predsedavajući. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo na svojoj sednici je doneo odluku da dostavi Narodnoj skupštini Republike Srbije Predlog za donošenje autentičnog tumačenja odredbe člana 2. Zakona o potvrđivanju Ugovora o izmenama i dopunama finansijskih ugovora 23.761, 24.745, 25.002, 25.198, 25.497, 25.610, 25.872, 81.657 i 82.640 između Republike Srbije i Evropske investicione banke „Službeni glasnik Republike Srbije – Međunarodni ugovori“ broj 11/17. Naime, Odbor je prvo utvrdio da je predlog za pokretanje inicijative podnet od ovlašćenog predlagača, od Ministarstva građevinarstva, saobraćaja, infrastrukture i Vlade Republike Srbije, a na inicijativu Kontrole letenja Srbije i Crne Gore, SMATSA doo Beograd. Naime, u praksi je prvobitno, podsetiću na jedan kratak pregled, došlo do problema u primeni ovih međunarodnih ugovora, kada su u pitanju krediti zaključeni sa Evropskom investicionom bankom, jer uzimanje kredita Evropske investicione banke je praktično na neki način isključivalo nadležnost Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Praktično, izmene i dopune ovih zakona kojim su ugovori potvrđeni su doneti kako bi se obezbedila dvostepenost u ovim postupcima i obezbedila nadležnost Republičke komisije. Podsetiću vas da je zaključeno sa Evropskom investicionom bankom ugovor o izmenama i dopunama finansijskih ugovora koje sam pobrojao, gde je ključna odredba člana 2. stav 2. koja glasi – na kraju člana 604., koji se odnosi na postupak nabavke, provera postupka po pravnim lekovima kao što je predviđeno u srpskom zakonodavstvu biće na raspolaganju bilo kojoj strani koja je imala interes za dobijanje određenog ugovora i koja je bila oštećena ili rizikuje da bude oštećena od navodnog kršenja. Praktično, time je omogućeno da se reši problem nedostatka pravnih lekova koji je postojao u osnovnim tekstovima navedenih finansijskih ugovora, jer za razliku od drugih zajmodavaca Evropska investiciona banka ne postupa u drugom stepenu po žalbama zainteresovanih strana. Upravo iz tog razloga ovim u praksi i u životu nije u celosti obuhvaćena cela problematika, jer se Republička komisija oglašavala ne nadležnom u situacijama kada su zajmovi koje je zaključila Evropska investiciona banka sa drugim korisnicima, osim kada je u pitanju zajmoprimac Republika Srbija i u kojem je Republika Srbija bila ugovorna strana. Inače, sve odredbe koje su zaključene, kao i ugovorima sa Republikom Srbijom su apsolutno identične. Kako se radi o identičnoj pravnoj situaciji, a u ovim drugim ugovorima gde nije direktno zaključila Republika Srbija kao zajmoprimac ugovor i nije ona nosilac svega toga, Republička komisija je nastavila da odbacuje prigovore i praktično time onemogućila dvostepenost u postupanju i u odlučivanju, kada su u pitanju interesi korisnika ovih sredstava. To jeste razlog za prihvatanje ove inicijative i utvrđivanje Predloga za autentično tumačenje na način kako je to dostavljeno Narodnoj skupštini na dalji postupak i odlučivanje, jer se radi o potpuno identično pravnoj situaciji i smatramo da obezbeđivanje uslova za dvostepenost u odlučivanju može samo da obezbedi jednu apsolutnu sigurnost, zakonitost i kontrolu postupka koji se sprovodi i kada zajmoprimci, a radi se, na primer, o javnim preduzećima ili nekim drugim institucijama, nisu u situaciji da mogu da podnesu pravni lek i da jednostavno to između ostalog i blokira upotrebu ovih sredstava na duži vremenski period, jer onda procedura, postupak i sve ostalo ide jednim sasvim drugim tokom koji nije ni najmanje u interesu Republike Srbije. Evo, za početak toliko. Mislim da je ovo nešto što s pravom predlažemo parlamentu i nešto što će zaista obezbediti adekvatnu i odgovarajuću primenu i ravnopravnost svih učesnika u postupcima javnih nabavki, kada se radi o sredstvima koja se pribavljaju iz kredita Evropske investicione banke. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Komlenski. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe SPS, Neđo Jovanović. Izvolite, kolega Jovanoviću.
Hvala, potpredsedniče. Uvažene kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, imajući u vidu da raspravljamo o Predlogu autentičnog tumačenja, koje je dao Odbor za zakonodavstvo i ustavna pitanja, a to autentično tumačenje se odnosi na Ugovor o izmenama i dopunama finansijskih ugovora i to odredbu člana 2. istog ugovora, koji je zaključen između Republike Srbije i Evropske investicione banke, potrebno je pre svega, poći od značaja Evropske investicione banke, kada je Srbija u pitanju, da bi došli do onoga što je suština, a suština je kako objasniti zbog čega je potrebno autentično tumačenje i zbog čega privredni subjekti, naročito pravni subjekti na teritoriji Republike Srbije, kada je u pitanju upravo ova norma, moraju imati apsolutnu pravnu i ekonomsku sigurnost. Počeću najpre od značaja Evropske investicione banke za Republiku Srbiju. Nesumnjivo je da Evropska investiciona banka jedan od najozbiljnijih partnera u reformama i modernizaciji Srbije. Zašto? Zbog toga što je upravo preko Evropske investicione banke do sada u Srbiju uloženo ni manje ni više, nego 10 milijardi evra. Zaista jedna impozantna cifra, s jedne strane možemo je tumačiti kao jedan podstrek i jednu podršku, jedan iskorak napred, kada su u pitanju infrastrukturni projekti i ulaganja u infrastrukturne projekte. S druge strane, moramo imati u vidu činjenicu da je Evropske investiciona banka uvek u ulozi zajmodavca, a Republika uvek u ulozi zajmoprimca, odnosno oni koji se pojavljuju kao korisnici sredstava Evropske investicione banke uvek imaju legitimaciju zajmoprimca. Da li je sada taj paritet, taj odnos zajmodavca-zajmoprimca u onom smislu reči koji podrazumeva poštovanje i zakone o obligacionim odnosima, odnosno taj dužničko-poverilački element, da li je to uvek nešto što se može smatrati povoljnim, to je za ocenu od slučaja do slučaja, ali je bitno istaći činjenicu da ova ulaganja u ekonomskom smislu reči idu samo u jednom pravcu, a to je pravac podrške lokalnim samoupravama, autonomnim pokrajinama, odnosno Vojvodini, gradovima, lokalnim samoupravama kada su u pitanju komunalna ulaganja, odnosno u komunalnu infrastrukturu i naročito sve ono što je bitno za život građana, odnosno gde se na najbolji način servisiraju potrebe građana. Moram pomenuti, pre svega, projekte putne i železničke infrastrukture, zatim, zdravstvene infrastrukture, u koji je ulagala i Evropska investiciona banka i Srbija, i do sada su ta ulaganja otprilike negde na nivou od 600 miliona evra. Takođe, treba istaći da Evropska investiciona banka ima značajna ulaganja, opet kažem kroz zajmodavački ili zajmoprimački odnos, kako god možemo tako da ga kategorišemo, u projekte digitalizacije, zatim projekte start ap inovacionih tehnologija, naučno-tehnoloških parkova, naročito u Novom Sadu. Jedan od naučno-tehnoloških parkova u Novom Sadu je inače, predviđen da se završi do kraja 2019. godine, i tu su trenutno ulaganja oko 60 miliona evra. Što se tiče ulaganja u univerzitete, vrtiće, škole, tu takođe imamo značajna ulaganja Evropske investiciona banke. Pre svega, moram pomenuti ulaganja u Institut za onkologiju, Ortopedsku bolnicu na Banjici, Porodilište Narodni front itd. Ono što građani Republike Srbije treba da znaju, jeste činjenica da su lokalne samouprave preko Evropska investiciona banke uspele da reše brojne komunalne i druge probleme, počev od problema vodosnabdevanja, izgradnje gradskih pijaca, i svega ostalo. Sve ovo što sam govorio, na sve ovo što sam ukazivao je u stvari činjenica da Republika Srbija i Evropska investiciona banka imaju jedan ozbiljan partnerski odnos. Taj ozbiljan partnerski odnos podrazumeva razvoj i unapređenje saradnje upravo u oblastima koje sam malopre naveo, a to su oblasti koje su najznačajnije za život građana infrastrukturni, komunalni i drugi projekti. Upravo zbog ovoga je jako važno da privredni i pravni subjekti u Republici Srbiji uživaju određenu vrstu pravne sigurnosti kada se radi o primenama, odnosno konkretno o primeni člana 2. ugovora koji je Republika Srbija zaključila sa EIB. Zašto ovo govorim? Zbog toga što je kroz autentično tumačenje potvrđeno da upravo ova odredba člana 2. u praktičnom smislu reči mora da bude primenjena dosledno, odnosno da se po tom odredbom ugovora podvedu svi oni na koje se ovaj ugovor odnosi, a to nije samo Republika Srbija, to su bukvalno svi pravni subjekti koji učestvuju u postupcima javnih nabavki i tu se prevashodno postavilo pitanja koje se vezuje za SMATSA-u, a to je kontrola letenja vezana za Republiku Srbiju i Crnu Goru. Imajući u vidu da, kako je moj uvaženi kolega Đorđe Komlenski istakao, došlo do problema koji se vezuju za samu proceduru u postupcima javnih nabavki, a naročito problema koji se vezuju za rešavanje u drugostepenom postupku, taj problem se sada kroz ovo autentično tumačenje rešava, jer umesto dosadašnje prakse tzv. odbacivanja ili odbačaja prigovora, imajući u vidu da su prigovori onih za koje se smatralo da ne mogu imati legitimaciju zajmoprimca, sada tu legitimaciju zajmoprimca imaju svi pravni subjekti koji mogu učestvovati u postupcima javnih nabavki po odredbama Zakona o javnim nabavkama koje je donela Republika Srbija. Dakle, uspostavlja se jedan sistem pravne sigurnosti, jednakosti pred zakonom i ono što je najvažnije, postojanje prava na pravni lek, a samim tim ukoliko postoji pravo na pravni lek ili pravno sredstvo, automatski mora da postoji i onaj ko odlučuje o tom pravnom leku i tom pravnom sredstvu, a to je komisija za zaštitu prava. Nije to ništa novo, nije niko izmislio toplu vodu. Radi se o nečemu što već postoji, radi se o nečemu što već funkcioniše, što proizvodi određene pravne posledice. Komisija za zaštitu prava institucija koje je ustrojena već dugo vremena i dugo vremena funkcioniše sada je samo pojašnjeno da ta ista Komisija za zaštitu prava jeste organ koji odlučuje po pravnim lekovima u odnosu na sve pravne subjekte koji učestvuju u postupcima javnih nabavki. Poslanička grupa SPS bezrezervno podržava Vladu Republike Srbije, predsednika Republike Srbije koji ulaže velike napore da se Republika Srbija i svi njeni građani pojave kao neko ko će u ovakvim partnerskim odnosima imati status kakav zaslužuje, a to je da se kroz zajmove ulaže tamo gde je to najpotrebnije, tamo gde će to građani Srbije najbolje da osete i gde će njihov interes biti u najvećoj meri zaštićen. Ja vam se zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Jovanoviću. Reč ima ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SDPS, narodna poslanica Slavica Živković.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovane kolege narodni poslanici, pred nama se danas nalazi Predlog autentičnog tumačenja odredba člana 2. Zakona o potvrđivanju ugovora o izmenama i dopunama određenih finansijskih ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Evropska investiciona banka kao zajmodavac, i Republika Srbija kao zajmoprimac, zaključile su niz finansijskih ugovora. Međutim, kod nekih finansijskih ugovora došlo je do problema u sprovođenju u okviru domaćeg zakonodavstva. Navešću koji su to ugovori da bismo, prosto, došli do problema o kome danas raspravljamo. To su ugovori koji se odnose na Klinički centar A iz 2006. godine, Klinički centar B iz 2008. godine, opštinska i regionalna infrastruktura iz 2009. godine, auto-put Koridor 10 iz 2009. godine, istraživanje i razvoj u javnom sektoru iz 2010. godine, program modernizacije škola iz 2010. godine, autoput Koridor 10 koji se odnosi na E80 iz 2010. godine, rehabilitacija i bezbednost puteva iz 2013. godine i unapređenje objekata pravosudnih organa iz 2016. godine. U toku primene ovih ugovora, javio se problem nadležnosti u drugom stepenu po zahtevima zainteresovanih strana u postupcima javnih nabavki. Navedeni ugovori koje je Republika Srbija zaključila sa Evropskom investicionom bankom, ograničavaju primenu domaćeg zakonodavstva u javnim nabavkama i istovremeno isključuju nadležnost Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Evropska investiciona banka sa druge strane, ne uzima u razmatranje zahteve za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, uz obrazloženje da je potrebno istrpeti domaće pravne lekove u ovom delu koji nisu postojali u ovim slučajevima i dolazimo u problem blokiranja javnih nabavki i uopšte blokiranja sprovođenja projekata za koje su sredstva odobrena. U svim ovakvim slučajevima do donošenja Zakona čije se danas autentično tumačenje predlaže, Komisija je odbacivala prigovore uz obrazloženje da nije nadležna. Pozivajući se da je reč o postupku koji se ne vodi po pravilima propisanih domaćim Zakonom o javnim nabavkama. Zbog svega navedenog bilo je neophodno da Republika Srbija u svojstvu zajmoprimca zaključi sa Evropskom investicionom bankom ugovor o izmenama i dopunama finansijskih ugovora, gde je ključna odredba u članu 2. stav 2) koji se dodao u tekstove prvobitnih ugovora, a koji glasi - da provera postupka po pravnim lekovima, kao što je predviđeno u srpskom zakonodavstvu, biće na raspolaganju bilo kojoj strani koja je imala interes za dobijanje određenog ugovora i koja je bila oštećena ili rizikuje da bude oštećena od navedenog kršenja. Na ovaj način se rešava nedostatak pravnih lekova koji je postojao u osnovnim tekstovima finansijskih ugovora, čime su zaštićena prava zainteresovanih strana i ponuđača i krenulo se sa sprovođenjem projekata za koje su navedeni zajmovi dati. Na ovakav način se nije rešio problem u celosti jer su zakonom čije se autentično tumačenje danas predlaže, odnosno član 2. koji je dodat u prvobitne tekstove, obuhvaćeni su samo oni zajmovi Evropske investicione banke koji su sklopljeni sa Republikom Srbijom u svojstvu zajmoprimca, u slučajevima kada su korisnici treća lica, odnosno u ovakvim ugovorima oni se nazivaju promoteri. Međutim, Evropska investiciona banka, sklapa ugovore i sa privrednim subjektima koji imaju sedište u Republici Srbiji. U obrazloženju zakona se navodi primer ugovora 88.008, a koji je zaključila Evropska investiciona banka, kao zajmodavac sa kontrolom letenja Srbije i Crne Gori, koji je društvo sa ograničenom odgovornošću sa sedištem u Beogradu, kao zajmoprimac. Ovde se javlja isti problem koji je postojao i pre nego što je Narodna skupština 1. novembra 2017. godine, usvojila zakon čije se autentično tumačenje traži. Sporna je nadležnost Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Naravno, zahtevi za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, ponovo Komisija odbacuje uz obrazloženje da nije nadležna jer smatra da se njena nadležnost ne može utvrditi ugovorom, već samo zakonom. Svi zakoni koje Republika Srbija sklapa sa Evropskom investicionom bankom su u Skupštini Srbije potvrđeni zakonom i samim tim je i potvrđena nadležnost Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Bez obzira što u ovakvom ugovoru postoji klauzula koja jasno definiše nadležnost Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, Komisija kaže da se njena nadležnost ne može utvrditi ugovorom, već je to potrebno uraditi samo zakonom. Da je ovakav ugovor sklopila Republika Srbija sa Evropskom investicionom bankom, on bi bio potvrđen zakonom i nadležnost bi bila veoma jasna. Međutim, pošto je reč o privrednom subjektu koji je društvo sa ograničenom odgovornošću ponovo smo došli u problem koji smo imali i pre donošenja zakona iz 2017. godine. Na ovakav način smo došli u situaciju da postoji istovetnost između pravne situacije koja je uređena zakonom iz 2017. godine, čije se autentično tumačenje predlaže i pravne situacije koje je u ovom spornom ugovoru nastala. Uvek je reč o ugovoru o zajmu u kome je jedna od strane ugovornica Evropska investiciona banka kao zajmodavac. Zajam se uvek uzima u korist pravnih subjekata koji imaju svojstva naručioca prema Zakonu o javnim nabavkama. Uvek kada nema inostranog elementa u jednoj javnoj nabavci pravni subjekti u čiju korist je uzet zajam primenjuju Zakon o javnim nabavkama. Zainteresovana lica i ponuđači nemaju kome da podnesu zahtev za zaštitu prava zbog čega je ugrožena regularnost postupka javnih nabavki. Lica u čiju korist je uzet zajam prinuđena su da odlažu primenu finansijskih ugovora, a samim tim se blokira realizacija projekata zbog koga je zajam uzet. Navedene istovetnosti jesu dovoljan razlog za izdavanje predloženog autentičnog tumačenja kojim bi se predvideo da se odredba člana 2. Zakona o potvrđivanju ugovora o izmenama i dopunama finansijskih ugovora koji su dopunjeni Zakonom o 1. novembra iz 2017. godine primenjuju ne sve finansijske ugovore koje Evropska investiciona banka sklopila sa privrednim subjektima koji imaju sedište u Republici Srbiji, a koji imaju svojstvo naručioca u smislu Zakona o javnim nabavkama. Socijaldemokratska partija kao partner u Vladi Republike Srbije uvek će biti za rešenja koja će dodatno unaprediti domaći pravni sistem u cilju stvaranja mogućnosti, za realizaciju odabranih kredita kojima se finansiraju projekti koji vode ka prosperitetu naše zemlje. Svi ugovori koji su sklopljeni sa Evropskom investicionom bankom suštinski doprinose društveno-ekonomskom razvoju Srbije i čitavog regiona, zato će i moje kolege poslanici SDPS i ja glasati za predlog autentičnog tumačenja jer ukoliko u okviru domaćeg zakonodavstva ne obezbedimo mehanizme za trošenje odabranih sredstava postavlja se pitanje daljeg kreditiranja i pitanje kvaliteta kakvi će to ugovori u narednom periodu biti. Evropska investiciona banka u Srbiji je u javni privatni sektor počev od 2001. godine investirala više od pet i po milijardi evra, reč je o više od 70 kapitalnih projekata i 300 manjih na lokalu. Evropska investiciona banka u Srbiji je uložila u železničku, putnu infrastrukturu, energetiku, zdravstvo, prosvetu, istraživanje i razvoj. O tome ko je bolji klijent država ili privatni sektor izveštaj Evropske investicione banke ukazuje da je privatni sektor brži zato što ima jasan cilj da ostvari profit dok javni sektor je tu obično da podigne kvalitet neke usluge. Javni sektor je tromiji. To nije slučaj samo u Srbiji već generalno. Smatra se da u zemljama u tranziciji treba da se jača kapacitet efikasnosti i transparentnosti javnog sektora. To sve rezultira sporijem povlačenju sredstava kada je reč o državi dok se u privatnom sektoru sve dešava za oko godinu ili dve. Naravno, da su projekti koji su od javnog značaja kompleksniji i da treba puna procedura da se završi da bi se realizovali, ako pripremne radnje nisu dobro planirane onda će se i kasniti sa povlačenjem sredstava. Srbija je trenutno na 88% povučenih sredstava kada posmatramo statistike u poslednjih deset godina. To je veoma dobar procenat i vrlo je važno imati u vidu da su između 2013. godine i 2016. godine imali smanjenje novih investicija zbog fiskalne konsolidacije u javnom sektoru, ali su započeti projekti realizovani po planiranoj dinamici. U poslednje tri godine isplaćeno je svih 579 miliona evra za drumski Koridor 10, za izgradnju auto-puta kao Grčkoj i Bugarskoj gde je Evropske investiciona banka finansirala najteže deonice, a to su deonice kroz Grdeličku i Siđevačku klisuru. Upravo zbog uspešne realizacije, planiranih projekata i napore koje Vlada Republike Srbije ulaže u stvaranje uslova za nove investicije koje će našoj zemlji obezbediti jaču povezanost sa zemljama regiona, 13. septembra ove godine, u Beogradu je otvoreno sedište Sekretarijata transportne zajednice jugoistočne Evrope. Cilj razvoja saobraćajne mreže, između EU i zemalja jugoistočne Evrope, ali i jači transportni sistem koji je u skladu sa standardima EU. Značajno je da će Sekretarijat doprineti smanjenju troškova projekata u oblasti transporta do 30%, kao i privlačenju novih investicija, kao i da će pružiti podršku zemljama regiona u pripremi i realizaciji projekata u oblasti transporta, jačanju njihove međusobne povezanosti, kao i povezanosti EU, ali i usklađivanju zakonodavstva i standarda sa onim u EU. Upravo jedan od ugovora koji ima za cilj unapređenje vazdušnog saobraćaja u regionu je i razlog što danas govorimo o predlogu autentičnog tumačenja. To je ugovor 88.008 koji ima za cilj da obezbedi nova ulaganja u izgradnju i modernizaciju objekata kontrole letenja i izgradnju novih i rekonstrukciju starih radarskih sistema na srpskim aerodromima. Ugovor je deo programa modernizacije kontrole letenja Srbije i Crne Gore, za period 2017. – 2021. godinu. Za ovaj period je planirana modernizacija sistema kontrole letenja u Srbiji i Crnoj Gori, što, između ostalog, podrazumeva i nabavku i implementaciju radarskih sistema. Modernizacijom će biti ispunjeni zahtevi i standardi iz evropskog paketa propisa, poznatog kao jedinstveno evropsko nebo, a koji su implementirani u Srbiji i Crnoj Gori. Modernizovani sistem unaprediće bezbednost, kapacitet, efikasnost i ekonomičnost sistema za upravljanje vazdušnim saobraćajem, poboljšati saobraćajnu povezanost regiona u smanjenje emisije gasova i buke. U vlasništvu Republike Srbije SMATSA je 92%, a iz ovog programa biće uloženo ukupno 118 miliona evra, uključujući investicije u četiri aerodroma u Srbiji, „Konstantin Veliki“ u Nišu, „Ponikve“ u Užicu, „Morava“ u Kraljevu i „Nikola Tesla“ u Beogradu. Najznačajnije ulaganje je u aerodrom u Nišu, gde će biti samo uloženo u izgradnju tornja 5,5 miliona evra, što je jako važno, kako bi niški aerodrom mogao da se koristi, kao alternativni aerodrom beogradskom. U cilju rešavanja problema zastoja u realizaciji veoma bitnih projekata iz zajma Evropske investicione banke, kada je reč o realizaciji projekat SMATSA d.o.o. koji su od velikog značaja za dalji razvoj i unapređenje vazdušnog saobraćaja u Republici Srbiji, tako i o drugim ugovorima, koji će, takođe, u narednom periodu biti sklapani sa privrednim subjektima, iz Republike Srbije i Evropskom investicionom bankom. Poslanici SDP će glasati za autentično tumačenje odredaba člana 2. Zakona o utvrđivanju ugovora o izmenama i dopunama finansijskih ugovora, koje sam prethodno navela, kako bi se sprečile štetne posledice, do kojih mogu da dovedu nedoumice u primeni navedene odredbe. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Živković. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite kolega.
Dame i gospodo, mi danas odlučujemo o nečemu što je iznuđeno od strane Evropske investicione banke. Naime, da bi javnosti bilo jasno, ugovori koji su potpisivani sa ovom bankom, još od 2006. godine, pa sve do 2017. godine, sa već pomenutim konkretnim ugovorima koji se odnose i na kontrolu leta, koji se odnose na kliničke centre, i sve ono u šta su se ulagala sredstva na osnovu kreditne linije iz Evropske investicione banke su, na neki način stopirani u realizaciji od strane Evropske investicione banke, iz razloga što Evropska investiciona banka opominje Vladu Srbije da pre svega mora da poštuje domaće zakonodavstvo. Nije ovo oštrina reči upućena iz razloga što mi iz SRS smatramo da je to trebalo uraditi na ovakav ili onakav način, nego iz razloga što smo mi SRS upozoravali da se moraju poštovati domaći zakoni i zakoni koji su doneti, usvojeni u ovoj Skupštini. Jedan od takvih zakona je Zakon o javnim nabavkama. Kada je Evropska investiciona banka odobrila namenska sredstva koja koristi Republika Srbija, došlo je do određenih problema. Naime, kada je u pitanju žalbeni postupak u procesu javnih nabavki, pojavio se problem praktične prirode gde je Evropska investiciona banka trebala da odlučuje po pitanju žalbi učesnika u ovom procesu javnih nabavki. Evropska investiciona banka se pozvala na domaće zakonodavstvo Srbije i rekla da je donesen Zakon o javnim nabavkama, a više puta smo rekli da je to bio ponos SNS koliko je i na koji način najavljivala da će taj zakon koji oni predlažu preporoditi Srbiju kada je u pitanju oblast javnih nabavki. Evropska investiciona banka je rekla da domaće zakonodavstvo predviđa da je Komisija za sprovođenje javnih nabavki prvostepeni organ po pitanju žalbi. Komisija je u skladu sa klasičnim tumačenjem rekla - jeste, to je tačno, ali samo kada je potpisnik govora i korisnik sredstava Republika Srbija. Misleći da će to po ustaljenim navikama da prođe, Evropska investiciona banka je ipak rekla da mora postojati prvostepeni organ kada je u pitanju postupak žalbe, a taj organ je upravo Komisija za sprovođenje javnih nabavki. I, sada je nastao jedan vakum od 2006. godine. Dolazi do stopiranja realizacije pojedinih projekata, odnosno plasiranja ili puštanje u opticaj sredstava koje je Evropska investiciona banka odobrila. Imamo slučaj kada se pre neki dan potpisivao ugovor za nov autoput kako su ga nazvali, "Put mira" u deonici od Niša do Prištine, gde Evropska investiciona banka odobrava kredit u visini od 100 miliona evra. Sada je to veoma interesantno, ne iz razloga da bi javnost mislila da nama Evropska investiciona banka pomaže. Nema tu nikakve pomoći, u bukvalnom smislu reči. To je kreditna linija koju koristi Srbija, kredite odobrava Evropska investiciona banka, te kredite Srbija mora da vraća u nekim periodima, kako se već ugovorom definiše, tako da tu nema neke velike pomoći, ali pomaže ovome delu gde opominje vlast Srbije da mora da poštuje zakone koje donose. U ovom konkretnom slučaju, koji je najnovijeg datuma, gde se Evropska investiciona banka odlučila da kreditira izgradnju jednog dela "Autoputa mira" od Niša prema Prištini, bez obzira koliko to groteskno zvuči u ovom trenutku, da je to mir, Evropska investiciona banka unapred najavljuje, pogotovo tumačenje člana 2, unapred najavljuje da se mora poštovati Zakon o javnim nabavkama. Zašto mi, srpski radikali uporno insistiramo na ovome što insistira Evropska investiciona banka? Ne zato što smo evro fanatici preko noći ili nešto, nego zato što je to na neki način sramota za domaću našu vlast da ga opominje kreditor, davalac kredita da mora da poštuje zakone koje je doneo. I, iz drugog razloga navodimo baš primer novijeg datuma, gde Evropska investiciona banka kaže - u slučaju davanja odobrenja kreditne linije od 100 miliona evra za finansiranje deonice puta Niš - Priština, isto će insistirati na doslednom sprovođenju procesa javnih nabavki. Setite se, dame i gospodo, a i javnost se seća kada smo mi, srpski radikali, ovde iznosili dokaze, činjenice oko izgradnje i vezano za raspisivanje konkursa i konkursne dokumentacije za izgradnju Autoputa Preljina - Poete. To je taj Šumadijski koridor. Tada smo jasno i glasno predočili šta se sve radi kako bi se nanela direktna šteta ne samo zakonodavstvu, nego i finansijska šteta koja se nanosi Republici Srbiji. Zakonodavstvu Republike Srbije se nanosi tako što je ministarstvo, odnosno samim tim i Vlada predložila leks specijalis. To je specijalni zakon koji je odmah izbrisao javne nabavke kao stavku koja treba da se nalazi u ugovoru oko izgradnje Šumadijskog koridora. To je jedna stvar. Drugo, finansijski je višestruko oštetio Srbiju. Prvo, što je, maltene, objavljena fotografija budućeg izvođača, a sadašnji već znani „Behtel“, tako što se na ime izgradnje tog autoputa odobravaju sredstva u visini od 800 miliona evra. Gledajte koja je nelogičnost. Nelogičnost je u tome da u deonici autoputa od Niša do Dimitrovgrada u dužini od približno 100 kilometara, finansijski taj projekat je iznosio 480 miliona evra. Sa svim ovim korekcijama neka bude 500 miliona evra. To se, otprilike, uklapa u neke standarde kada je u pitanju izgradnja autoputeva gde je jedan kilometar autoputa reda veličine milion evra, odnosno pet miliona evra, izvinjavam se. To je otprilike ta neka relacija. Ovde imamo nešto što odudara ne samo od standarda, nego čak u jednom delu i od zdrave logike, zdrave pameti. Mi ovde imamo za deonicu koja je 120 kilometara, sa svim pratećim objektima neka bude 120 kilometara, 800 miliona evra. Sada mi govorimo o tome, ne ulazimo u te detalje kada su u pitanju klisure, kada su u pitanju pogodnosti terena, gde Vlada objašnjava da ovaj otežani posao u Šumadijskom koridioru se odnosi na sređivanje vodotokova, a svi smo svedoci koliko se sredstava utrošilo, koliko se vremena izgubilo samo probijanjem u klisuri, svega onoga što podrazumeva i tuneli i sanacija terena i tako dalje i tako dalje. Nema te korelacije koja bi mogla da nam ukaže da tu ima neka logika ili da tu postoji neki način razmišljanja kakva je korist Srbije, korist u smislu da se utroši što manje sredstava ili sredstava koja su normalno predviđena svim nekim standardima u svetu, pa samim tim trebalo bi to da bude u Srbiji. Čuli smo ovde od resornog ministra, koja je prisutnija u javnosti, maltene, više nego ona „Dormeo“ oprema, gde ona kaže da je to i te kako značajno za Srbiju što se, umesto, kada bih se računala neka normalna cena u visini od 580 miliona, izdvaja 800 miliona za izgradnju ovog Šumadijskog koridora. I, šta se desilo? Većina u ovoj Skupštini je pomno slušala objašnjenje, izglasala taj zakon, zakon koji je specijalni zakon, koji eliminiše ne samo postupak ili proces javnih nabavki, nego potpuno eliminiše plaćanje carine za uvoz repromaterijala koji je iz svega onoga što je potrebno za izgradnju tog autoputa koji će povezivati Koridor 10 i Koridor 11. Pogledajte sad kolike su to štete nanesene samo ovakvim jednim nepromišljenim gestom, jednim ugovorom koji je kriminalan u osnovi. Šteta je nanesena direktno svim poreskim obveznicima i građanima Srbije. Sada na sve to dolazi Evropska investiciona banka koja, bez obzira šta je ko mislio, ipak upozorava da mora se poštovati Zakon o javnim nabavkama. Zašto? Zato što taj prvostepeni organ nalazi se u Srbiji i zove se Komisija za sprovođenje javnih nabavki. Drugostepeni organ je smešten u velikom vojvodstvu Luksemburga, gde je smeštena, gde se nalazi i sedište Evropske investicione banke. Kada smo mi objašnjavali da ne može tako da se krše zakoni, da ne može tako da se raspisuje konkurs za učešće u izgradnji ovakvih značajnih kapitalnih investicija, kako je to uradila Vlada po pitanju Šumadijske magistrale, mi smo dobili odgovor da je to sve u interesu Republike Srbije. Jasno i glasno nam je predočeno. Čak u pojedinim trenucima od strane resornog ministra smo nazivani kojekakvim imenima. Šta nam je sve spočitavano nama, srpskim radikalima, da bi u krajnjem slučaju došli do te konstatacije od strane ministarke da smo mi protiv autoputa. Mi, srpski radikali, koji ukazujemo i skrećemo pažnju na kriminal i kriminalne radnje koje se dešavaju i sprovode od strane pojedinaca u Vladi Srbije, treba da snosimo odgovornost za taj kriminal koji se unapred najavljuje. Šta je motiv svega ovoga? Pa, najverovatnije je motiv bilo lakomisleno razmišljanje ili jednokratno razmišljanje ako mi „Behtelu“, američkoj kompaniji koja je i te kako značajnog velikog renomea, dozvolimo ovakvu investiciju, ovako skupu investiciju, mi ćemo na neki način da dobijemo naklonost američke zvanične politike, jer u tom „Behtelu“ u većini slučajeva angažovani su i te kako značajni kadrovi ne samo iz oblasti politike, ne samo pojedini senatori, nego najvećim delom bivši oficiri, ljudi koji su bili u obaveštajnim strukturama. To je upravo, ovako kako smo mi srpski radikali definisali, jednokratno, kratkovido razmišljanje. Nema tog koji će se smilovati zato što ćete mu vi dati privilegiju u vidu 300 miliona razlike u investiciji, pa će on to da vam zapamti, pa će da ode da lobira u Ameriku kako bi ubedio zvaničnu politiku Amerike da u Srbiji ipak nije tako kako neki predstavljaju, da u Srbiji je napredak, da Srbija je zemlja koja treba uskoro da uđe u EU, kako su to preko noći stvorili eurofanatici, zamislili u svojim glavama. Ne, nego će vam uzeti pare, gospodo, odnosno uzeti nama pare, bolje rečeno, precizno govoreći, i baš ga boli briga. Baš ga boli briga i za Srbiju i za Vladu Srbije. Možda će da povede računa o pojedincima iz Vlade Srbije koji su njegovi miljenici i pitomci, kao što je dotična resorna ministarka. Ona je poznata po tome što ima dobre, ali u ovom slučaju političke, odnose sa predstavnicima zvanične Amerike, pogotovo sa ambasadorom, jer, bezbroj puta smo već napominjali, stajala je pored ambasadora Amerike koji je govorio na sva usta glasno i jasno da je Kosovo po njemu samostalna nezavisna država i niko iz vlasti, pogotovo iz vladajuće koalicije, nije reagovao na to. Prosto, čovek ne može da poveruje da bar neko nije uzeo sebi za pravo da je opomene, da kaže – ne možete tako da postupate, morali ste, ako već niste našli za shodno da reagujete, naknadno da reagujete, da bar pošaljete saopštenje ili obaveštenje javnosti da se ne slažete sa takvim stavom koji je izneo američki ambasador. Ne, to je nekima bilo simpatično. Zašto? Zato što preko noći stvoreni evrofili, njima je sve drago što dolazi iz te napredne EU, odnosno što dolazi preko okeana, a to im je još draže, jer oni misle da ako se dodvore, ako se na neki način nametnu tim iz Amerike predstavnicima, da će imati neku privilegiju, da će lično napredovati, da će imati neku perspektivu. Nećete, gospodo. Pogledajte ove koje kritikujete, ove iz DOS-a. Vidite kako se oni sada provode - kao bos po trnju. Da li mislite da ovi iz DOS-a, pogotovo njihovi čelnici bivši, ne bi uživali u kapitalu koji su pokrali u Srbiji? Uživali bi. To su milioni i milioni evra, i oni su razmišljali na taj način kako vam mi predočavamo, kada zgrnu ogromno bogatstvo, kada lično budu toliko bogati, oni će se povući iz politike i uživati u blagodetima tog novca koji su pokrali u Srbiji, uz odobrenje i na kraju krajeva naklonost američke, pre svega, američke zvanične politike. Međutim, vidite kako je to surovo u životu. Taman se oni nakrali, taman napravili planove, a ovi ih aktivirali i rekli sada ćete da se sukobljavate politički sa onima koje ste stvorili i vidite kako to nije nimalo prijatno. Sav novac koji su stekli sada bi dali samo da imaju svoj neki lični mir, da ih vi ne prozivate svakodnevno da su lopovi, da su kriminalci, da su pokrali pare. Mi smo to od ranije govorili, pa nam to nije ni čudo kada u poslednje vreme čujemo samo da su Srbijom vladali lopovi, znaju to i nalogodavci iz Amerike i EU, i sada ih muče tako što moraju oni vas da pljuju, a vi njih politički da pljujete. Srbija se zabavlja sa tim, a na koridoru, na izgradnji auto-puta od Preljina do Pojata, 300 miliona treba više da plati država Srbija nego što je to predviđeno svim standardima usvojenim u svetu. I šta mi sada srpski radikali, mi ponovo moramo javnost da alarmiramo, da kažemo da je to čist kriminal, da ne može da se diskvalifikuje i ne može da se donesu specijalni zakoni kako bi se diskvalifikovali Zakoni o javnim nabavkama, kako bi se diskvalifikovani Zakoni o carinama, kako bi se diskvalifikovali uopšte smisao konkursa i učešća na konkursima. Govorili smo vam, gospodo, da na ovaj način zadajete završni udarac svim onim operativcima domaćim koji su se bavili izgradnjom auto-puteva. Jednostavno, sada je ekser na sanduk njihov koji znači smrt udaren i od njih nema više ništa. Zašto? Zato što će „Behtel“ angažovati strane kompanije, konkretno kao što je to uradio na izgradnji auto-puta od Prištine do Albanije, angažovao je tursku kompaniju, tako će i ovde da angažuje stranu kompaniju, neće angažovati domaće izvođače. Mi smo to govorili, sada vas samo podsećamo, videćete to je još jedna dodatna šteta koju pored ovih javnih nabavki, pored povećane odnosno povišene nenormalne cene za izgradnju tog auto-puta, pored ukidanja carina nanosi direktno Vlada Srbije štetu našim firmama, našim izvođačima. Džaba vam je gospodo da se hvalite kako imate suficit, kako ste napravili ekonomski pomak, jer sve to što ste uradili sada se bukvalno sliva u strane džepove. Samo ovaj kapital koji je dat, izdvojen na ime kredita, na osnovu kredita „Behtelu“ je dovoljan razlog da mi srpski radikali alarmiramo javnost, da ovakav način razmišljanja, ovakav način vođenja države vodi u propast. Mi ovde radimo na korist stranaca, a na štetu naših domaćih izvođača i treba da doživimo da nas Evropska investiciona banka opomene da moramo svoje zakonodavstvo da poštujemo, u čemu se SRS potpuno slaže, a to vam je još jedan politički šamar koji dobijate od strane, u ovom slučaju, Evropske investicione banke. (Aleksandra Tomić: Povreda Poslovnika.)
Zahvaljujem, kolega Mirčiću. Povreda Poslovnika, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SNS, narodna poslanica Aleksandra Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Mislim da ste se ogrešili o član 106. stav 2, koji govori o tome da govornik mora da govori o tački dnevnog reda. Niti je ovde predlog Moravski koridor, niti je on finansiran od strane IB-a na današnjoj tački dnevnog reda, niti je „Behtel“ tačka dnevnog reda, niti je pitanje nekih kovčega kako kažu, alarmiranje javnosti, nego su jednostavno finansijski ugovori koji govore o kliničkom centru A i B faza, auto-putu Koridor 10, a ne Moravski koridor, istraživanje i razvoj u javnom sektoru, program modernizacije škole. Zatim, unapređenje objekata pravosudnih organa i rehabilitacija bezbednosti na putevima. Prema tome, trebali ste, gospodine predsedavajući da prekinete i da vratite govornika na temu zbog toga što je svima nama u interesu danas zaista da pošaljemo istinu građanima Srbije koliko su uopšte ovakvi projekti doprineli tome da rast i razvoj Srbije ide preko 4% BDP i da imamo uslova da povećamo plate i da dajemo penzionerima jednokratne pomoći u toku godine. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Tomić. Ukazali ste na član 106. stav 2. vezan za dnevni red sednice. Slažem se sa vama oko interesa, ali isto tako i vi morate shvatiti da je jako teško predvideti o čemu će narodni poslanik govoriti tokom svog izlaganja. Ja nemam nameru, zapravo neretko prekidam bilo koga tokom izlaganja i to je opšte poznato. Što se tiče interesa i cilja koji želimo zajedno da postignemo, tu se u potpunosti slažem. Ne mislim da sam time povredio Poslovnik o radu Narodne skupštine, ali naravno moram da vas pitam da li želite da Narodna skupština u danu za glasanje se izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Aleksandra Tomić: Ne.) Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Pokret socijalista-narodna seljačka stranka-Ujedinjena seljačka stranka, zapravo zamenik predsednika poslaničke grupe, narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite, kolega Rističeviću.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ovim autentičnim tumačenjem otklonjene su neke nedoumice. Meni je drago što je to učinjeno. Iz kog razloga? Razlog se zove Dragan Đilas. Zašto zaboravljate, dame i gospodo, ono čudotvorno građenje mosta na Adi, na Adi Ciganliji? Mi seljaci imamo jedan dobar običaj, da štedimo, da gledamo kad nešto gradimo gde se mogu postići neke uštede, kako novac uštedeti, kako nešto što brže uraditi da bude što jeftinije, efikasnije i da ga što pre možemo upotrebiti. Ja ne razumem gradske čelnike, koji u privatnoj firmi dok su gradski čelnici, prihoduju 619 miliona evra, a u isto vreme tamo gde upravljaju u javnom sektoru, budu u minusu milijardu i 160 miliona. Ja to ne razumem, a posebno ne razumem Tužilaštvo, koji su izabrali upravo oni koji nisu išli našom seljačkom logikom, logikom Velikog Miloša, Karađorđa, da nešto treba uraditi što efikasnije, što jeftinije i što brže i što pre ga upotrebiti na korist svom narodu. Šta su oni uradili? Oni su odabrali mesto gde je Sava najšira. Mi kad pravimo mostove na svom imanju gledamo da napravimo gde je najuža, gde je najjeftinije i gde t najbrže možemo uraditi. Ako odaberemo da to bude na mestima koja su četiri-pet puta šira od onog mesta gde je to najefikasnije uraditi, onda smo mi protiv svog imanja. Tako i ovi u Beogradu koji su gradili most na Adi, kao da su gledali da što više novca potroše, a ne da ga naprave najbrže, najefikasnije, da manje košta, jer kada su dizali kredite, građani Beograda su pisali menicu. Kad vlast u Beogradu digne kredit, narod piše menicu, a pošto su to dugoročni krediti, pa i oni koji se nisu rodili, jeste da se nisu rodili, ali su potpisali menicu i postali žiranti tog kredita. Vlast, ovog puta beogradska, prilikom dizanja tih kredita zalaže sve građane i oni su u obavezi da taj kredit vrate, nikako Đilas. Ja za taj most imam običaj da kažem da služi da prevede žedne preko vode. Spaja dve beogradske mesne zajednice, ali da krenemo redom. Ovde govorimo da, bez obzira na te kredite, javne nabavke moraju da bude sprovedene i da ta komisija ima uvid kako se novac troši. Ja pitam da li su po pitanju Mosta na Adi poštovane procedure? Ja tvrdim da nisu. Most koji je trebalo da košta 118 miliona, prvo je projektovana vrednost bila 90, pa je gospodin Đilas rekao da to treba da košta 118 miliona, pa je ispalo da košta 161 milion, pa je 2011. izračunato da već košta 404 miliona, znači, već ide tri puta gore. Na kraju tvrde da je to 450 miliona, uz nedostatak još nekih saobraćajnica. One saobraćajnice u Radničkoj, i još neke tu, koštale su 280 miliona. Kakav je to most u kome saobraćajnice, pristupne, a nisu sve izgrađene, koštaju dva puta više od mosta? Visok je 200 metara i na mestu te vlasti koja se pogodila tako, ja bih se popeo na najvišu tačku mosta i pogledao dole gde je ispod tvrdo tlo i zbog odgovornosti prema narodu skočio sa tog mosta, da sam to učino. Naravno da Đilasu ne pada na pamet to. On bi sve nas gurnuo sa tog mosta za onih 619 miliona evra, koliko je prihodovao. Ja ovde imam ugovor. Pa, ljudi, ovo je tako, oni su tovarili kao na ortačku kobilu, kao na tuđu kobilu. To je bilo što god hoće neko da uzme neki novac na Mostu na Adi, nema problema, poskupeo je čelik, tovari, tovari. Baš ih boli briga, Most na Adi je bio ortačka tuđa kobila na koju su mogli da se natovare svi troškovi Dragana Đilasa i prateće ekipe. Ja ovde imam ugovore koji se zovu ugovor o pružanju usluga rukovodioca projekta, inženjera konsultanta. Ugovor obuhvata period od 2006. godine, pa je produžavan, 58 meseci je trebalo da traje. Ali, gle čuda, kako neko vrši nadzor nad nečim što nema građevinsku dozvolu? Ja vas pitam da li mogu konsultantske usluge da se vrše u izgradnji na objektu koji nema građevinsku dozvolu? To je meni nezamislivo. Šta ako ne dobiju građevinsku dozvolu? Koji grad, koja direkcija, sme da potpiše tako nešto? Konsultantske usluge se vrše od 2006. godine, inženjera. Mora je inženjer osmatrao tako vazduh, uticaj vlažnosti vazduha na moguću izgradnju itd, mora da je posmatrao uticaj onog marsovca itd, koliko on može da naškodi čupanjem saobraćajnih znakova u blizini i ne znam šta je taj konsultant radio. Znate li kolika je plata tih inženjera, mesečno? Nemojte da padate u nesvest, 16.000 evra, a lice za odnose sa javnošću, valjda je trebao da govori o tome kako radovi stoje, ne napreduju, ništa se ne dešava itd, to lice ne verujem da se pojavilo između 2006. i 2008. godine, to lice je imalo 4.000 evra. Znači, od 4.000 evra, pomoćno osoblje 3.500 do 16.000 evra. Pa, dragi moji građani, vi koji napadate narodne poslanike, samo da znate da taj Đilasov ugovor i ovi njegovi prijatelji sa 16.000 evra, to znači ovako – da jedan narodni poslanik u Skupštini bude dve godine i radi za jednu mesečnu platu inženjera koji je osmatrao ptice iznad mesta dve godine gde će se most graditi. Početna cena, a sve bez javnih nabavki, nema javnih nabavki, nema žalbi, nema ničega. Firma, ne znam da li je to Skot uvalio ili ko, ili ko je tad bio ambasador, mora da je Dženifer Braš, ona je ovako Đilasa volela. Ugovor je bio sa firmom „Luis Berger“, ako sam dobro rekao, SAD. Dakle, oni su dobili taj ugovor i osnovni ugovor je bio na 6.489.000. Pa kad su valjda videli kako ovi đilasovci drpaju, onda su rešili da se oni priključe. Bojim se da ih je neki balkanski virus uhvatio, đilasovski, neki žuti, pa kad su videli kako ovi nadziđuju cene čelika, ovoga, onoga, rešili malo i oni da se potpomogunu i da se oporave. Osnovni ugovor je bio 6.489.000, na 58 meseci, što znači da su oni mesečno, inženjer konsultant, koji je osmatrao ptice dve godine, da je mogao mesečno da računa na prihod od 120.000 evra. Znači, 120.000 evra lice za odnose s javnošću, 4.000, neki tamo pomoćni vozač 3.500, inženjer 16.000 itd. Onda ide aneks, čuveni aneks. Aneks 1 – dodaj, dodaj još 320.000 evra i dodali. Onda aneks 2, oni to zovu adendum, ja to zovem aneks, je vredeo 155.000, pa im je onda, kako naš narod kaže, guza uhvatila galop, pa je aneks 3 vredeo 6.710.000. Zamislite kad jednim aneksom prebacite osnovnu cenu, znači aneks za jednu godinu 6.710.000, a početna je bila 6.489.000, znači, ovih 6.710.000 se dodaje, sve bez javnih nabavki, bez ikakvih žalbi, bez ičega. Anekse koje sam ja pronašao, a ima ih ukupno četiri, poslednji je izgleda bio malo skromniji, 1.400.000. Sveukupno, ovi ugovori o konsultantskim uslugama rukovodioca projekta inženjer je od 58 meseci je 24 meseca proveo u posmatranju ptica. Građevinske dozvole nije bilo, zato što je gradnja počela odmah po dobijanju građevinske dozvole, tek decembra 2008. godine. To možete vrlo lako proveriti na internetu. Most je trebalo da košta 161 milion, 118, pa 161, pa je koštao 404, pa košta 450. I za tog monstruma, most monstrum, treba, koliko sam ja čuo, i neki tunel, da će to koštati, sveukupno da se on završi, da bude u punoj funkciji, da će to koštati oko milijardu i po. Znači, osnovni ugovor 6.489.000, za konsultanta inženjera, a konačno, sa četiri ova aneksa, verujem da tu ima još, 15.088.497 evra, što mi je nekako 250% više od projektovane cene. E, sad, autentično tumačenje, da je ova vlast bila, svakako ne bi dopustila da ovo bude bez javnih nabavki. Zašto? Možda IBRD ima propis da kad oni daju kredit, ne trebaju javne nabavke, mada mi je to onako vrlo labavo. Oni su dali 69,6 miliona, Evropska agencija za rekonstrukciju dodala je dva ili tri miliona, a Grad Beograd, zapamtite, Grad Beograd iz budžeta, iz javnih sredstava, ne iz kredita 87 miliona. Sad ja pitam da li je ova država spremna da se obračuna sa tim? Kako je moguće da je neko iz gradskog budžeta uzeo za prvu ruku, u ovoj prvoj podeli od 161 milion, 87 miliona iz budžeta za Most na Adi i konsultantske ugovore, inženjera konsultanta koji je nadgledao te faze i iz gradskih izvora, i da sve to bude, i ugovori i aneksi, bez javnih nabavki. Onda se vi čudite zašto ja taj savez koji ovde bojkotujem, verovatno sad ne mogu da uđu da tovare opet neke obaveze na narod i da pune svoje džepove, i onda se čudite zašto ih ja zovem savez lopuža, varajića i prevaranata. Upravo zbog ovoga. Danas oni bojkotuju državu, a Grad Beograd, samim tim i država Srbija, građani grada Beograda će plaćati sve ove promašaje promašaje koji su promašili javne nabavke. U ovoj državi za vreme žute vlasti, za vreme ovih žutih žohara, za vreme žutih pijavica koje su isisale 619 miliona evra, sa jedne strane, u svoje džepove, a sa druge strane isisali su 400.000 radnih mesta i pri tome prodali sav društveni kapital ove zemlje. Da li neko tužilaštvo koje su oni selektirali, pa je tužilaštvo njihove partije, to je tužilaštvo gde tužioci idu sa mafijašima, gde se više tužioci druže sa mafijašima, nego mafijaši s tužiocima. Mafijaši ne pozivaju tužioce na rođendan, nego tužioci mafijaše pozivaju na rođendan, valjda da im budu pri nadzoru da ne bi nešto klepili sami. Da li ova država gde sudi Majić onako, onako, zamislite kako sudi Majić, kad bi Majić dobio ovaj slučaj ja mislim da bi on doneo sudsku odluku da odlikuje Dragana Đilasa koji je bez javnih nabavki ugovor za inženjera konsultanta povećao za 250%. U ovoj državi za vreme njihove vlasti državne tajne su bile javne, a očigledno da su javne nabavke bile tajne. Sve su obrnuli. Od vojske su napravili dobro razoružanu vojsku. Od vojno-neutralne države su napravili vojno neutralisanu državu. Dobro su popunili svoje džepove, pokrali sve što nije bilo zakucano za zemlju, a ono što je bilo zakucano za zemlju prodali drugima. Most na Adi je najkorumpiranija stvar koja se desila ovoj državi. Ovde sam izvadio neke primere. Recimo, u Kini most duži tri puta uz visinu od 18 metara višu je koštao tri puta manje. Drugi most u Kini koji je bio dva i po puta duži koštao je dva puta manje. Most na Adi je naša najskuplja korupcija koja ničim nije kažnjena. Vi gospodo, moji prijatelji iz SNS, po meni, morali ste da počistite republičkog tužioca, jer je tužilaštvo samostalno od ove vlasti ali vam nije samostalno od bivše vlasti. Sudovi jesu nezavisni od ove vlasti ali nisu nezavisni od bivših. Zato ovo prolazi bez ikakve kazne, a naš narod više od hleba, više od plata želi da se ove krađe kazne. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Rističeviću. Reč ima ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SNS, narodna poslanica Aleksandra Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Danas je tačka dnevnog reda autentično tumačenje za ugovore o kojima smo malo govorili. Više smo govorili o tome zbog čega je uopšte došlo do teme koja se odnosi na autentično tumačenje ugovora koje je Republika Srbija potpisala sa Evropskom investicionom bankom i došli smo do toga da je pitanje javnih nabavki, odnosno odnos između Evropske investicione banke i našeg zakonodavstva koje tačno definiše kako treba da izgleda uopšte proces javnih nabavki, u jednom trenutku došao do toga da su mnogi izvođači radova koji su želeli da dobiju na tim otvorenim postupcima se žalili ne samo Komisiji za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, nego i samoj Komisiji Evropske investicione banke. U tom trenutku, jednostavno, sva ona planirana sredstva jedne banke, vi dolazite u situaciju, prvo, da ne možete da povučete kao država, a i posao za koji postoje projekti, jednostavno, staju. U stvari razlog zbog koga mi danas imamo ovo autentično tumačenje je taj da mi sebi želimo da otvorimo i da završimo poslove koji smo započeli, da otvorimo projekte koji se odnose na rekonstrukciju škola, bolnica, izgradnju novih, izgradnju puteva i da je nama potrebno, suštinski, da ovaj posao na ovaj način rešimo, da pokušamo da to evropsko zakonodavstvo, u kojem se još uvek nismo integrisali potpuno, kada su u pitanju javne nabavke, jer imamo svoje zakonodavstvo, suštinski, tražimo način, a ovo je jedini pravni način da one ugovore koje je država Srbija sklopila sa Evropskom investicionom bankom u planiranim iznosima, i realizujemo. Šta to znači? To znači da oni Komisiju za zaštitu dobavljača u postupcima javnih nabavki vide kao drugostepeni organ, a da Komisiju vide kao prvostepeni organ. Kod nas, recimo, u našem zakonodavstvu prvostepeni organ, kao Komisija, imate Upravu za javne nabavke koja pripada Ministarstvu finansija, a za nas u našem zakonodavstvu Komisija je drugostepeni organ. Naravno ona je u nadležnosti rada Narodne skupštine Republike Srbije, a upravo zbog te drugostepenosti i ona zaista, imali smo prilike na Odboru za finansije svake godine da usvajamo izveštaje o radu ove institucije, ima jako veliki posao. Ona se trudi da svojim radom, svojim zakonskim aktima i modernizacijom tog svog rada pokuša da što veći broj predmeta reši u krajnje efektnom i efikasnom roku. Mogu vam reći da su ti rokovi sada postali sve manji i manji, mada još uvek je to veliki broj i oni su još uvek zatrpani velikim brojem predmeta. Mislim da ćemo ovim načinom mi njih, na neki način, osloboditi tog pritiska kada su u pitanju dobavljači koji rade po projektima Evropske investicione banke. Mislim da ćemo time otkočiti probleme koji nastaju u realizaciji ovih projekata i zbog toga je važno da smo u stvari mi pokrenuli ovakvo nešto, kao Republika Srbija, da to nije pokrenula Evropska investiciona banka, jer nama je u interesu da povlačimo ta sredstva. Nama je u interesu da završavamo taj posao. Na osnovu spiska projekata koji su ušli kroz ovo autentično tumačenje i na osnovu onoga što je planirano, kada su u pitanju projekti Ministarstva privrede, koji se odnose na opštinsku i regionalnu infrastrukturu, videćete da je ugovoreno 25 miliona evra za izvršenje rekonstrukcije objekata koji se nalaze u nadležnosti lokalne samouprave, a svega je povučeno 23,76 miliona. Tako je i za istraživanje i razvoj u javnom sektoru, gde je Ministarstvo prosvete jedan od nosioca ovog posla. Od 200 miliona povučeno je svega 109 miliona. Znači, ono što treba zaista reći javnosti, a to je da su projekti koji su vezani za infrastrukturu, koridori, za deo koji se odnosi na Koridor 10, linije 265 miliona i 314 u potpunosti su povučene, realizovane. Vi znate da to nije tako jednostavan posao, kao i za Klinički centar, Ministarstvo zdravlja od 80 miliona evra investicioni projekat, takođe su povučena sva sredstva. Vi kada sarađujete sa jednom ovakvom institucijom, pored svih dozvola koje imate i pored svih postupaka koje imate, morate da dnevnik građevinskih knjiga koje, naravno, dostavljate toj zajedničkoj komisiji. U tom dnevniku na kraju krajeva, imate i nadzor koji treba da potpisuje tu realizaciju. Da bi sve to uradili, da bi oni priznali povlačenje svih tih sredstava mora svi da se saglase. To znači da zaista kontrola i supervizija na ovim projektima je krajnje rigidna i detaljna i zbog toga je vrlo teško, uopšte realizovati ovakve poslove. Zato je Republika Srbija, važno bilo da nađemo pravni način kako da otkočimo, u stvari, stajanje ovakvih projekata. Verujte mi na jedan uloženi dinar, kada imate uopšte investicije i ulaganje kroz kredite imate dva dinara prihoda kada su pitanju ovakvi investicioni projekti. Mi imamo sada puteve gde ćete određenu vrstu naknada, putarina, koje će se prihodovati direktno u budžet. Imate bolnice koje su rekonstruisane sa novom opremom gde će naši građani moći da se leče. Neće morati da odlaze u inostranstvo. Imate škole u kojima će deca, zaista, obavljati nastavu na najvišem nivou i imaćete određenu vrstu ušteda kada je u pitanju uopšte taj sektor prosveta, zdravstvo i kultura, a za njih kažemo da su neprofitabilni sektori. Ali, kada manje trošite, u smislu ulaganja u ovakve objekte onda na neki način i štedite. Tako da su projekti Evropske investicione banke, koja je osnovana još 1957. godine za vreme Evropske ekonomske zajednice, a kasnije za vreme EU 7. februara 1992. godine definisana i formira, je koristila sredstva po tržišnom principu. Naravno 2000. godine je videla da ti tržišni principi mnogo će lakše dospeti u zemlje koje su srednje razvijene i nerazvijene države kroz tzv. fond koji je investicioni formirala. Iz toga fonda ona plasira sredstva. U čemu je prednost Evropske investicione banke u odnosu na druge međunarodne institucije i druge banke sa kojima sarađuje država Srbija? Upravo zbog toga što finansijskim sredstvima koja daje ne upravlja on tim resursima već na osnovu određenih ugovora sa državom ustupa ta sredstva onima koji su zaduženi, odnosno zajmoprimci tih sredstava. To su određena ministarstva, određena javna preduzeća, kada je u pitanju infrastruktura, Železnice Srbije, koridori Srbije, kada je u pitanju direktno Ministarstvo zdravlja, onda su to klinički centri. Prema tome raspolaganje novcem je upravo na onima koji rade taj posao. Izbor izbor izvođača je ono što nas najviše zanima. U uvek nas je zanimalo da domaće firme budu ti koji će dobiti ovaj posao. Prednost Evropske investicione banke je što daje, otvara mogućnost svima pod jednakim uslovima da učestvuju. Ti uslovi da li su visoki za naše kompanije? Za neke jesu, za neke nisu. Zato se naše kompanije modernizuju, njihovi inženjeri polažu za određenu vrstu licenci ne samo u Srbiji, nego i u inostranstvu, upravo zato da bi mogli da rade na ovakvim projektima. Prema tome i mi na neki način dobijamo sofisticirane kadrove u smislu izvođenja radova koje do sada do sada nismo imali. Vi ste imali prilike da vidite da je veliki izazov bio Koridor 10, kada je u pitanju bila Sićevačka klisura i da su oni radovi kada su u pitanju potporni zidovi bili veliki izazove uopšte za ceo region, jer niko do sada nije radio takvu vrstu poslova. Da smo mi čak pozajmljivali iz susednih država specijalizovane inženjere da učestvuju na ovakvim projektima da bi pomogli da ovakav projekat izvedemo do kraja. Prema tome, Evropska investiciona banka uglavnom finansira velike projekte, preko 25 miliona pojedinačno. Sredstva kojima raspolaže su preko 50% kada se odnosi na svoje ulaganje, drugi deo ulaganja država treba da obezbedi. To znači da je Republika Srbija dovoljno bila sposobna da sa budžetom Srbije može da uđe u jedan partnerski odnos, kada su ovakvi projekti u pitanju. Rokovi koje daje su od šest do dvadeset godina. Tako da je ono pitanje koje smo do sada imali prilike da slušamo, kada su u pitanju izgradnja mostova, mi smo do 2012. godine imali primer izgradnje mosta na Adi, pa smo u stvari sada videli da smo mogli da izgradimo dva ili tri mosta sa pristupnim saobraćajnicama, a ne samo jedan kao što je Đilas izgradio, jer su neki dopunski radovi bili 220 miliona evra. Znači za tih 220 miliona evra dopunskih radova mi smo mogli da sagradimo još jedan most, ili da uradimo određeni deo, ili da završimo određene deonice Koridora 10. Prema tome, neodgovorna politika pokazuje se do 2012. godine koji su vodili oni koji sada zatvaraju fakultete i ne daju profesorima ni studentima da žive i da rade. Znači, pokazuju u stvari kako bi oni vodili državu i kako bi dalje išli sa ovim projektima gde bi ulagali, pre svega u svoje džepove, u svoje političke kampanje, a ne ulagali u Republiku Srbiju, u njenu infrastrukturu, u opremu, u ljude koje treba školovati i zbog toga građani Srbije jednostavno i ne daju podršku za takvu politiku. Kada govorimo o današnjem aneksu, rekli smo da je ključni problem pitanje javnih nabavki. Reći ću vam da smo mi kao Odbor za finansije imali jednu sednicu van sedišta, gde smo imali raspravu o nacrtu zakona o javnim nabavkama koji Vlada treba da usvoji. Dosta toga mislim da je obavljeno u smislu javnih rasprava po ovom zakonu i na drugim mestima, i u stručnim organizacijama i mislim da će ovaj problem koji danas imamo kroz autentično tumačenje sigurno biti predmet novog zakona o javnim nabavkama i sigurno će Republika Srbije gledati da napravi određena rešenja sa kojima nećemo više morati da dolazimo u ovakvu priliku da moramo da govorimo o autentičnim tumačenjima, već će to biti jedna potpuno normalna procedura sa kojom će naravno i EIB da se složi. Znači, mi to radimo zbog nas, zbog Republike Srbije, zbog projekata koje ulažemo u infrastrukturu, zbog toga da bi imali sve veći i veći rast, da bi imali sve veće i veće prihode, da bi imali mogućnost kao što sada imamo, da povećamo plate u proseku za 9,6%, kada govorimo i o lekarima, i o medicinskim sestrama, i o državnim službenicima, da smo sposobni da isplatimo jednokratne naknade svim penzionerima pod jednakim uslovima, ne samo povećanje penzija, da smo sposobni da jednostavno pokrenemo jedan nov investicioni projekat Srbije koji treba da da određena sredstva koja će svaka lokalna samouprava, svako javno preduzeće, svaki dom kulture, svaka bolnica osetiti boljitak i promenu. Ta promena se oseća svakog dana, ali ono što nam je potrebno je veći rast i razvoj da bi naši mladi ljudi ostali u zemlji. Sve više ostaju kada vide da ovakvi projekti počivaju na realnim osnovama, na realnom budžetu, na realnim povišicama, na održivosti naše ekonomije. Znači, mi imamo sada jedan plan da država Srbija u narednih pet godina akumulira investicije u vrednosti od 10 milijardi evra. Takav vid novog investicionog plana za narednih pet godina, koji treba da bude plan i da idemo ka toj realizaciji treba u stvari da preokrene potpuno naš rast na visoke stope rasta, ne samo 4%, nego 5 i 6. Time bi i naša deca koja bi odlazila, ostajala ovde, jer bi zaista radili sa najnovijim tehnologijama. Na kraju, krajeva i oni koji se bave IT sektorom, znači mladi ljudi. Pre svega, vide šansu u Srbiji zato što je izvoz IT sektora iz Srbije sada povećan za 30% u odnosu na prethodnu godinu. To znači da oni imaju motiva ovde da rade za i domaće i strane kompanije, ali sami otvaraju svoje kompanije, jer Srbija ide tim putem digitalizacije i jednostavno mladi ljudi koji se bave ovim sektorom su nam jako potrebni. Stoga mislimo da je i sam način realizacije ovih projekata naravno će biti negde podržan od strane IT sektora i zbog toga kompletna priča o tome da Srbija je zavijena u crno ovakvim kreditima ne stoji, jer vi ako nemate mogućnost da podignete ovakav kredit, a imate mogućnost samo ako imate stabilan kredit, vi nemate mogućnosti ni da se razvijate i to je jednostavna matematika u kojoj ukoliko imate viši stepen investicija imate smanjeno siromaštvo. Srbija ide ka tome, ka visokim stopama rasta, zato što je želela da smanji siromaštvo. Time suštinski, smanjenjem siromaštva, vi podižete životni standard i kroz to, kroz one cifre o kojima stalno govorimo, da smo proglašeni za jednu od deset zemalja sa najvećim prilivom stranih direktnih investicija za prošlu godinu od strane "Fajnešel tajmsa" je veliki značaj i veliko priznanje, da imamo nezaposlenost na nivou 11%, da imamo stabilnu inflaciju, da imamo samo u ovoj polovini godine dve milijarde stranih direktnih investicija. To pokazuje da je Srbija jako interesantna za sve investitore da dođu ovde da ulažu svoj novac. Prema tome, čim imate takav jedan privredni ambijent, samim tim ovakvi projekti se pokazuju kao mogući za realizaciju. Zbog toga će u danu za glasanje SNS podržati ovakav predlog. Hvala.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Hvala. Ovo što smo malo pre čuli od gospođe Tomić zaista je rasprava koja je u okviru onoga što su stavovi njene stranke i sa tim svakako ne treba polemisati. Svako ima pravo da po svakoj tački dnevnog reda, zapravo ima obavezu, da iznosi pre svega stavove svoje stranke, da se obraća javnosti i mi srpski radikali se uvek zalažemo za potpunu širinu u raspravi. Nikada nam ne smeta ako narodni poslanik izađe iz teme, kako neki vole da kažu. Ali, čini mi se da je gospođa Tomić, odnosno da ste vi prekršili član 106. tačka 1. stav 1, zato što niste gospođu Tomić opomenuli da je na dnevnom redu Predlog autentičnog tumačenja odredbe člana 2. Zakona o potvrđivanju Ugovora o izmenama i dopunama finansijskih ugovora broj taj i taj, itd, između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Dakle, deo njene rasprave nije imao veze sa ovim, jer ovo nema veze ni sa povećanjem plata, ni sa povećanjem penzija, a i te kako ima veze sa funkcionisanjem ministarstva na čijem čelu je Zorana Mihajlović, i te kako ima veze sa "Behtelom", sa tim ugovorom, sa tom velikom prevarom i pljačkom državnog budžeta i onda nekako nije logično da neko malo pre interveniše i skreće pažnju narodnom poslaniku koji govori o tome da je izašao iz teme, zato što nečije fine uši ne žele da čuju istinu, a onda, pet minuta posle toga, počinje da govori i izađe apsolutno iz teme već posle, pratila sam, sedme minute svog govora. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Nisam prekinuo koleginicu Tomić, nisam prekinuo ni kolegu Mirčića. Nemam nameru, vi to znate i nikada to nisam činio. Vas je maločas pomenula koleginica, pa sam samo napravio digresiju. Nisam merio vreme. Ali, slažem se sa vama, legitimno je pravo svake političke stranke da tokom rasprave iznosi svoje političke stavove i da imamo jednu demokratsku raspravu i demokratsko sučeljavanje mišljenja. Slažem se i u tome da je tema takva da omogućava jedan širok spektar, odnosno širok okvir tumačenja i iznošenja stavova. Iz tog razloga nisam nikoga prekidao i nije moj manir, to znate, da prekidam poslanike kada govore, jer to nije u duhu demokratije. Ali, moram da vas pitam, da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne) Zahvaljujem. Obzirom da više nemamo prijavljenih predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa, prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč u načelnom pretresu o Predlogu autentičnog tumačenja iz tačke 2. dnevnog reda. Najpre reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić. (Nije prisutan.) Reč ima narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić. (Nije prisutna.) Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović. (Nije prisutan.) Reč ima narodni poslanik Bojan Torbica. (Nije prisutan.) Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Kolega Šaroviću, vi ste prisutni. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Milićeviću, izgleda da današnju raspravu ponovo predstavnici vladajućih stranaka nisu shvatili ozbiljno, kao što je to bilo i pre nekoliko dana, kada je u sali bilo više poslanika Srpske radikalne stranke nego vladajuće koalicije. I evo sada, kao što vidimo, prvih troje na spisku iz vladajuće koalicije nisu prisutni, ali to je njihovo pravo da oni na taj način zastupaju građane Srbije. Molim ove koji su prisutni i koji dobacuju, neka to čine još glasnije, jer me to uverava da sam pogodio pravu žicu ovim što sam rekao. Što se tiče ovog samog Predloga zakona, on govori o nekoliko stvari. Mi smo maločas slušali neke hvalospeve o tome kako je Srbija zemlja u kojoj cvetaju investicije, međutim, po onome što vam poručuju iz Evropske unije, Srbija je zemlja u kojoj ne da postoji vladavina prava, već vlada bezakonje. Vi ste bili prinuđeni od strane Evropske unije da donosite ovo autentično tumačenje, kako biste omogućili ne visoku, ne najefikasniju i najbolju moguću, nego bilo kakvu mogućnost pravne zaštite ponuđača, jer je, kao što i vi sami konstatujete u dokumentu za koji ćete glasati, kao što su konstatovali predstavnici EU, pravna zaštita je u ovom slučaju potpuno izostala. Vi znate šta mi iz Srpske radikalne stranke mislimo o EU. Predstavnici EU otvoreno vam kažu, i to je ono što smo nedavno čuli, da će Srbija u idealnom scenariju u EU ući 2027. godine. Međutim, mi znamo i to da nema idealnog scenarija kada je Srbija u pitanju, jer će uvek biti novih uslova, jer će uvek biti novih zahteva i koliko god da ste vi servilni, koliko god zahteva da ispunite, samo će vas dočekati novi, jer vi ste predstavnike EU navikli da samo ako vas dovoljno čvrsto pritiskaju, ako dovoljno dugo nešto traže od vas, da ćete vi na kraju popustiti, da ćete ispuniti sve njihove zahteve, ne vodeći računa o tome kakav će to uticaj imati na građane Srbije, da li je to u interesu naše države i naših građana. Mi smo slušali kako vi govorite da, eto, treba da se primenjuje kontrola, ali nismo čuli objašnjenje zašto do danas te kontrole nije bilo? Da bi građanima Srbije bilo jasnije, Evropska unija, pored mnogo toga negativnog što radi za Srbiju, ponekad učiniti i nešto dobro. Evo, u ovom slučaju, može se reći da je dobro, jer vas Evropska unija praktično tera da primenjujete postupke javne nabavke, pa da, ako već hoćete nešto da muljate, da onda morate malo da se potrudite oko toga i makar formalno da pružite različitim ponuđačima mogućnost da učestvuju u nekom postupku i da makar formalno omogućite da ukoliko neko od ponuđača nije zadovoljan i smatra da je oštećen prilikom neke javne nabavke, da on ima mogućnost da se nekome žali. Do sada, verovali ili ne, to nije bilo moguće, jer kako i sami kažete, Republička komisija za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki odbacivala je zahteve za zaštitu prava zato što smatra da njena nadležnost može da se predvidi samo zakonom i predviđenim međunarodnim ugovorom, dakle, aktom Narodne skupštine, ne priznajući ni to što je tim finansijskim ugovorima predviđena njena nadležnost za rešavanje zahteva za zaštitu prava. O čemu se ovde radi, da pojednostavim? U ugovorima o zajmu koje je Republika Srbija zaključuje sa Evropskom investicionom bankom vi ste, takođe, imali problem oko ovoga postupka zaštite prava ponuđača, pa ste doneli pre nekog vremena izmenu i dopunu tog zakona i to je doneto 24.11.2017. godine, dakle, pre skoro dve godine i tu ste onda izmenama i dopunama u članu 6. tačka 04. svakog od ovih finansijskih ugovora predvideli da postupak nabavke, da se, znači, unese dodatna rečenica sa sledećim tekstom – Provera postupka po pravnim lekovima, kao što je predviđeno u srpskom zakonodavstvu, biće na raspolaganju bilo kojoj strani koja je imala interes za dobijanje određenog ugovora i koja je bila oštećena ili rizikuje da bude oštećena od navodnog kršenja. Dakle, Evropska investiciona banka insistira i naterala vas je da makar formalno obezbedite bilo kakvu mogućnost zaštite. Vi ste to uradili u onim slučajevima kada je Evropska investiciona banka zajmodavac, a Republika Srbija formalni zajmoprimac, iako je ona često te kredite uzimala praktično za druge korisnike, ali je u tim slučajevima donošen i Zakon o potvrđivanju takvih ugovora u Narodnoj skupštini. E sad, imamo drugu situaciju gde zajmoprimac ni formalno nije Republika Srbija, nego su to neki drugi pravni subjekti, na primer poput Kontrole letenja, gde je onda Republička komisija za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki kada se raspiše javna nabavka, pa bude nameštena, pa se onda neko žali zato što mu je naneta šteta, jer nije mogao da dobije određeni posao. On nema kome da se žali. On se lepo obrati Republičkoj komisiji za zaštitu prava, a oni kažu – mi nismo nadležni. Ko je u državi nadležan u takvim slučajevima? Nije niko. Takva situacija, takav nazovi pravni vakum, takva mogućnost za lopovluk, dakle, kad nema kontrole, onda vam je jasno da svako može raditi šta hoće. To je trajalo godinama. Evropska Unija je na kraju reagovala tako što je obustavila sredstva po tim finansijskim ugovorima i rekla – ako nema efikasne pravne kontrole ili što je u ovom slučaju još gore, ako nema nikakve kontrole javnih nabavki, mi više po tim ugovorima nećemo isplaćivati finansijska sredstva, pa je zbog toga u Srbiji mnogo toga stalo, odnosno mnogi radovi su stali, nisu mogli dalje da se odvijaju. Vi ste mozgali kako da dođete do tog rešenja, jer jedna je situacija kada je zajmoprimac Republika Srbija i kada su ti zajmovi deo javnog duga Republike Srbije, a potpuno je druga pravna situacija kada je zajmoprimac neko drugi, poput navedene Kontrole letenja ili nekih drugih institucija. Šta ste vi uradili? Po mom mišljenju, ovo je potpuni pravni nonsens. Vi ste doneli autentično tumačenje zakona kojim se potvrđuju ugovori između Evropske investicione banke i Republike Srbije i rekli da se član tog zakona razume tako da će se odredbe ugovora između Srbije i Evropske investicione banke primenjivati i na ugovore između Evropske investicione banke i drugih korisnika u Srbiji. To je potpuno besmisleno. Znači, vi ste odredili da se ugovori, odredbe ugovora između dva pravna subjekta primenjuju i na ugovore koje taj pravni subjekt, u ovom slučaju Evropska investiciona banka, zaključi sa nekim drugim. Pazite, to je pravni nonsens, da ne upotrebljavam druge reči i teže reči. Ne kažem da nije trebalo uvesti kontrolu, ne kažem da ne treba u postupcima javne nabavke uvesti mogućnost da se onaj ko nije zadovoljan zbog brojnih marifetluka da ima kome da se žali, ali to niste mogli na ovaj način. Zamislite vi ugovor ovde između dva potpredsednika Narodne skupštine, pa da onda Narodna skupština donese autentično tumačenje i kaže – ugovor koji su potpisala ova dvojica primenjivaće se i na trećeg potpredsednika Narodne skupštine. Da li to može opstati u pravnom sistemu i mogu li ugovorni odnosi dva pravna subjekta obavezivati treći pravni subjekt koji u tim ugovorima nije učestvovao? Apsolutno ne mogu. Vi na ovaj način pravite neki pravni galimatijas, pravite neko čudo i pokušavate da ispunite formu, ali kao što to obično radite, potpuno ste promašili suštinu. Jer, suština se vidi na nekim drugim stvarima. Kada Republika Srbija potpiše ugovor sa „Behtel-om“ za izgradnju tzv. Šumadijskoj koridora u dužini 120 kilometara za 800.000.000 evra, što je prenaduvana cena, što je ogromna krađa, tu je minimum 300.000.000 evra, možda i više, moglo da se uštedi da taj posao nije radio američki „Behtel“, nego da su, na primer, radile kineske firme koje su se izuzetno dobro pokazale, svi radovi koje su imali u Srbiji obavljeni su perfektno, obavljeni su na vreme i obavljeni su po najnižim cenama. Mi smo iz SRS godinu dana pre toga upozoravali da Zorana Mihajlović favorizuje „Behtel“ i unapred se znalo da će taj ugovor dobiti „Behtel“ i po toj ogromnoj ceni. Ona je odgovarala redovno nama u Skupštini da to nije tačno, kako mi možemo unapred da pričamo ko će dobiti, kako mi to znamo. Na kraju, javna nabavka, i jedini ponuđač "Behtel", cena onu koji smo rekli, 800 miliona evra. Dakle, sve se znalo godinu dana unapred. Informisali smo građane Srbije, ali čak ni to što bi nekada bio razlog da se odustane od lopovluka kada se to određen lopovluk unapred provali, e do te mere su se osilili pojedini ministri u Vladi Republike Srbije na čelu sa Zoranom Mihajlović, da njoj čak ni ta upozorenja od strane predstavnika građana apsolutno ništa nisu značila i ona je taj posao i tu pljačku završila. Koliko je to visoka cena govori i to što na primer auto-put kroz Sićevačku klisuru, sto kilometara će koštati 480 miliona evra, dakle, maltene duplo jeftinije iako je teren neuporedivo teži nego u Šumadijskom koridoru. E, sad, ko može od vas da ustane i da kaže, evo teže je graditi kroz Šumadiju, nego što je kroz Sićevačku klisuru. To vama pokazuje, gospodo draga, da vi i dalje brinete samo o formi, a da suština u potpunosti izostaje i to pokazuje da i ovi iz EU samo od vas traže da ispunite formu, nije njima u interesu bolji život građana Srbije, oni nisu rekli dajte da sprečimo pljačku, nego insistiraju na tome da se tom pljačkanju građana Srbije da određena forma, da se da pravna mogućnost bilo kakve zaštite. Mi smo potpuno sigurni, rezultat će biti isti kao što je bio i do sada. Niko od tih ponuđača, ko se žali, pogotovo na ovim velikim, milionskim poslovima i poslovima vrednim stotinama miliona evra, gde se i vaše provizije mere desetinama i stotinama miliona evra. Nikada Republička komisija za zaštitu prava u okviru javnih nabavki neće obarati te javne nabavke, siguran sam, jer je u Srbiji danas nezamislivo da Republička komisija, zamislite, obori, npr. tu javnu nabavku gde Zorana Mihajlović Behtelu dala posao od 800 miliona evra, gde će čist profit biti, barem, 50% od tog iznosa. Može li neko da zamisli da takav tender, odnosno da takva javna nabavka u Srbiji padne? Ne može. Ne možete ni vi, ne može ni bilo ko ozbiljan. To je najbolji mogući pokazatelj stanja institucija u Srbiji i odsustva vladavine prava u Srbiji. U normalnim državama nikada ne bi bilo potrebe da se ovako nakaradno autentično tumačenje donosi, jer ovo je pravno govoreći nakaradno. Ovo je pravni nonsens, potpuni. Dakle, vi umesto da uredite sistem, da sistem kontrole javnih nabavki bude dobar i efikasan, a, vi posežete za leks specijalisom, ovo je leks specijalis, da bi ste pokušali da ispunite neku formu da bi vas ovi iz EU potapšali po ramenu i rekli – lepo je što ste sproveli tu krađu, ali sada ta krađa ima i nekakvu formu. Vi, pogledajte koliko EU vodi računa o interesima građana Srbije. Oni vode, pre svega, o svojim firmama. Mi smo njima potrebni, pre svega, kao tržište za njihove proizvode, da plasiraju svoje kredite i da iz Srbije odu najsposobniji, najobrazovaniji, oni koji mogu najviše da doprinesu i da umesto grade svoju državu i svoju ekonomiju, da korist ima Nemačka i druge visoko razvijene evropske države, ali u prvom redu Nemačka. Pogledajte kako je EU reagovala kada je najavljeno potpisivanje ugovora o slobodnoj trgovini sa zemljama Evro-Azijske unije. Histerično. Zašto? Zar ne treba da bude slobodan protok roba, ne samo u okviru EU, nego i sa drugim državama sveta? Zašto bi njima smetao takav ugovor? Zašto bi njima smetalo da Republika Srbija proizvodi i izvozi na tržište od 180 miliona ljudi, bez ikakvih ograničenja? Zar to nije nešto što bi trebalo pozdraviti? Jeste, i to će pozdraviti svako ko je dobronameran. Ali, EU vodi računa o sebi, pre svega, o svojim firmama, o svom tržištu. Oni kažu – pa, čekajte, nije nama interes da se Srbija razvija, nije nama interes da Srbija ekonomski jača. Onda neće bežati mladi, onda neće bežati obrazovani, onda neće bežati profesori univerziteta u Nemačku, ili neku drugu zemlju da rade u njihovu korist. Nama je u interesu, odnosno EU je u interesu da Srbija bude što siromašnija, da u Srbiji vlada u svakom delu društva što je moguće veći haos, jer samo u tom sistemu će oni moći da biraju koga pojedinačno od građana Srbije žele da iščupaju iz njegove domovine i da odvedu tamo na rad, a ko može ovde da odradi, da ostane, da eventualno mota kablove, ili proizvodi gaće, najlon čarape, što smo radili pre mnogo, mnogo, godina. Dakle, nikada iz EU neće u Srbiju doći nešto dobro, nikada neće oni podržati ono što će suštinski građanima Srbije doneti bolji život. Najbolji mogući pokazatelj je to, što 2019. godine, punih 19 godina od kako Srbijom vladaju nedomaćinski proevropski režimi, što se u Srbiji izuzetno teško živi, što se smanjuje broj nezaposlenih, ne zbog toga što se otvaraju nova radna mesta, nego zato što ogroman broj ljudi napušta Srbiju. To je pokazatelj da mi konačno moramo da se odreknemo zablude zvane Evropska unija. Što nam pre dođe ta pamet, što to pre učinimo, to će pre biti bolje i građanima Srbije.
Hvala, gospodine Šaroviću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, čuli smo u dosadašnjoj raspravi i od predstavnika predlagača, gospodina Komlenskog, ali i od ovlašćenog predstavnika SNS, gospođe Tomić zašto je važan ovaj predlog koji je danas na dnevnom redu, dakle Predlog autentičnog tumačenja odredbe člana 2. Zakona o potvrđivanju ugovora o izmenama i dopunama finansijskih ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Mislim da ne moram da napominjem značaj finansijskih ugovora koji su Srbija kako zajmoprimac i Evropska investiciona banka kao zajmodavac, zaključile, a koji se odnose na projekte: Klinički centri A, Klinički centri B, opštinska i regionalna infrastruktura, autoput "Koridor 10", istraživanje i razvoj u javnom sektoru, „Program modernizacije škola“, autoput "Koridor 10, faza I", „Unapređenje objekata pravosudnih organa B“, i rehabilitacija i bezbednost puteva. Svi ovi projekti su veoma značajni za razvoj Srbije, za privredni rast nove investicije, za rast BDP, za bolji životni standard građana, za veće plate, veće penzije. Zato je izuzetno važno da se ovim autentičnim tumačenjem otklone sve one eventualne nejasnoće i nedoumice koje se mogu pojaviti u primeni ove odredbe. Dok se mi danas bavimo finansijskim ugovorima koji se tiču i putne i saobraćajne infrastrukture, komunalne infrastrukture, projekata ulaganja u škole, u obnove škola, bolnica, vrtića i ostalim kapitalnim ulaganjima, Đilas, Jeremić, Obradović i ostala gospoda iz Saveza za Srbiju se bave konstruisanjem afera, plasiranjem laži, izmišljotina protiv Nebojše Stefanovića, oca Nebojša Stefanovića, Aleksandra Vučića, koji im je svakodnevna meta, i ostalih iz SNS. I juče, ali evo i danas smo svedoci kako u praksi to izgleda. Đilas, kao glavnokomandujući, da nalog i onda svi oni kao po komandi kreću da ponavljaju istu priču po istoj matrici i Boško i Jeremić i svi ostali. Dakle, to su saopštenja, konferencije za novinare, izjave svaki dan. Onda, nadležne ustanove, državne ustanove reaguju, demantuju, iznesu najkonkretnije moguće informacije i dokaze, ali za to nema prostora u njihovim medijima. Džaba što se "Krušik" oglasio, džaba što se Ministarstvo odbrane oglasilo, džaba što su vrlo detaljno dali celu retrospektivu i sve moguće informacije u tom smislu. To za njih nije tema. Tema je samo šta je rekao Vuk Jeremić, šta je rekao Boško Obradović, šta je rekao Dragan Đilas i ovi njihovi studenti, Lutovac student, Marinika Tepić student, Srđan Milivojević student i tako dalje. Evo ih, to je ta vesela družina. Evo ih, svi su tu. Neko bi rekao - velika srećna porodica. Pa, niti je velika, niti je srećna, a još manje je porodica. Koja je njihova politika? Koja je njihova politika svih ovih godina? Godinama su bežali od ideje vanrednih izbora. Dakle, molili su Boga godinama samo da ne bude vanrednih izbora. Sada, kada smo se približili redovnim izborima, izborima koje zakon propisuje da moraju da se održe u određenom roku, e sad ćemo da proglasimo bojkot. Šta drugo mogu? Da čestitaju Vučiću na pobedi, da čestitaju SNS na pobedi? Teško da ćemo to od njih da doživimo. Svesni su da izborima apsolutno ne mogu da ostvare nikakav pristojan rezultat i zato su i proglasili bojkot i, kako da kažem, to predstavlja unapred pripremljen alibi za izborni debakl koji ih čeka i to dobro zna i Dragan Đilas i svi oni iz tog nesrećnog saveza za Srbiju. Zahvaljujem.
Hvala, kolega Markoviću. Reč ima narodni poslanik Miljan Damjanović. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Kao što možemo da vidimo i danas, kao i prethodnih godina, kao i svih ovih godina od 2000. na ovamo, kada Srbijom vladaju tzv. proevropske vlade, pogotovo ove što su u međuvremenu proevropski evoluirale, uvek se govori samo u sadašnjem vremenu i kada nam stigne nešto na dnevni red, samo hvalospevi o tome šta i kako će se uraditi, ponoviti 50 puta istu floskulu – evo, gradimo, radimo, da kad onda pokušamo i pravno da ih demantujemo, rasturimo u sitne paramparčiće i delove i pravno i stručno i politički, e onda kreće ona čuvena kontra poslanika vladajuće većine, pogotovo se za to koriste mediji ministara kojima ne možemo da odgovorimo, da mi ne želimo autoputeve, da mi ne želimo klinički centar, da mi ne želimo škole. Ne, gospodo, mi to i te kako želimo, ali želimo da to bude bez pljačke i da od toga imaju građani Srbije pravu korist. Evo da vidimo šta je to kada izglasate ovde nešto što je čista krađa, kako se to posle manifestuje prema građanima Srbije, a građani Srbije, nažalost, nisu upoznati sa tim. Malopre je moj kolega spominjao problem, primer, kako god želite, firme „Behtel“ i Moravskog koridora, čija je cena bila veća 300 miliona evra od projekta, istog projekta koji je postojao 2013. godine, pre šest godina, kada je dato kineskoj kompaniji i vi ste ovde izglasali zbog jednog bahatog ministra Zorane Mihajlović, koja naučila da živi na visokoj nozi, da se pošto-poto podigne ta cena i po ko zna koji put ste za ovaj primer izgradnje autoputa doneli leks specijalis i time po ko zna koji put van snage stavili opšti zakon. Zašto ako je sve čisto? Koliko ste kontradiktorni govori i činjenica da je baš visoki funkcioner stranke kada je bio predsednik Skupštine, citiraću, 23. decembra 2012. godine, dan uoči nego što je u Skupštinu ušao zakon, tada novi Zakon o javnim nabavkama, rekao sledeće: usvajanjem Zakona o javnim nabavkama Srbija uštedi između 600 miliona i milijardu evra godišnje. Ovo građani Srbije treba da čuju. Znači, za vreme naprednjačke vlasti i današnjeg ovog zakona vi ste godišnje štedeli do milijardu evra. To znači da vi trenutno imate osam milijardi evra uštede. Da li je to istina? Da li je u budžetu osam milijardi evra samo po ovom zakonu donetom, ušteđeno i kada ćemo videti, pošto ne donosite Zakon o završnom računu, kada će stići taj zakon o završnom računu, da vidimo gde ste tih osam milijardi, koje ste navodno uštedeli, na šta ste ih potrošili, na šta usmerili? Da li znate koliko je to kilometara autoputeva, koliko je to škola, bolnica zbog lažnog obećanja koje ste dali građanima Srbije ili jeste uštedeli, a novac je nestao? Neko ovde laže. Hajde da vidimo dalje šta ste rekli kada ste donosili taj zakon. Potpuno su onemogućene direktne pogodbe. Pazite, onemogućene direktne pogodbe? Kako vas nije sramota? Kako ste onda glasali za leks specijalis Zorane Mihajlović i dali joj pravo direktne pogodbe? Da li ste svesni da ste time, tim postupkom, stavili ovaj zakon van snage, opšti zakon? Ukinuli ste ga. Šta je sledeće što ćete da glasate? Hoćete ponovo kao neki iz Bodruma? Razumem da ste preuzeli njihovu ideologiju i kadrove i njihov način postupanja u Skupštini. Šta je sledeće posle Bodruma? Solun ili možda je nekome bliže ako je u Minhenu trenutno, pa prati utakmicu? Šta je sledeće? Stigne leks specijalis, donesite. Kradete građane Srbije. Gde su osam milijardi evra od kada ste doneli Zakon o javnim nabavkama? Kada ćete nam isporučiti račun o tih osam milijardi evra? Dalje kaže u vašoj izjavi - više niko neće moći da se direktno dogovara za novac građana Srbije u javnim nabavkama. Pa, čija je Zorana Mihajlović? Ja shvatam da je Labusova, shvatam da je G17, shvatam da je Mlađana Dinkića, ali je sada vaša… (Vjerica Radeta: Skotova.) … i Skotova. Mada je Skot zvanično kao otišao. Mada ste i vi Skotovi, jer donosite takve zakone.
Kolega Damjanoviću, ja razumem žar borbe i da ste čovek koji to unosi u politički govor i ovde u debati u parlamentu, ali nemojte nas sve vređati ovde. Vređate i vaše kolege iz poslaničke grupe.
Kako? Američki ambasador Skot.
Pa, ne mogu da vam dozvolim, stvarno. Ja mislim da je red da se izvinete.
Ne, nikako. Ja sam rekao …
Ovde se može govoriti o bilo čemu, ali nije u redu. Nije u redu da nas sve ovde vređate.
Ja nisam rekao da su oni…
Nisam očekivao od vas. Hvala.
Gospodine Marinkoviću, šta sam rekao – i vi ste u pitanju… Evo, ja ću se ispraviti - i vi ste članovi tima američkog ambasadora Skota. Da li može tako? Hvala. Da nastavim. Kažete dalje u vašoj izjavi o donetom zakonu da nećete više da kradete građane Srbije, a nastavili ste još brutalnije, još jače. Onemogućeno je i pravljenje aneksa ugovora koji neće ići na javni tender, jer se tako zloupotrebljavao javni novac. Tačno. Da li se zloupotrebljavao za vreme DS? Jeste. Pa, zašto ste nastavili onda istim tim principom? Zakon koji ste vi doneli, stavili ga van snage, ukinuli. Hajdemo dalje. Osnovni cilj, kaže tada predsednik Skupštine naprednjačke, zakona jeste efikasna upotreba javnih sredstava propisivanjem jasnih procedura za dodelu javnih ugovora i mehanizama za sprečavanje korupcije i obezbeđenje konkurencije. Pazite sad ovo. Konkurencije nema. Koja konkurencija? Koja je konkurencija bila? Kome ste vi omogućili konkurenciju? Korupcija nikad veća. Šta se desi kada donesete leks specijalis koji traži Zorana Mihajlović, a vi ne smete da mislite svojom glavom, već morate da glasate? Hajde da prođemo malo autoputevima Srbije. Kaže ovako, naplata putarine Beograd – Paraćin, 200 kilometara, 420 dinara. Naplata putarine Beograd – Čačak, 109 kilometara, 420 dinara. Kakva matematika? Kakvo otimanje od građana Srbije? Da li je to onih 300 miliona da bi se nadoknadilo ili koliko miliona koji su ušli u taj asfalt? E, sada, gospoda koja dobacuju često se pozivaju na evropske zemlje. Hajde da napravimo paralelu sa jednom zemljom koja ima, da kažemo, standard tek deset puta veći od Srbije i nešto više, mnogo više, ali hajde da kažemo deset puta, a ima znatno više kilometara auto-puteva. Evo, primer Švajcarska. Tamo je vinjeta na godišnjem nivou, oni imaju negde oko, ako se ne varam, nešto preko 1.900 kilometara auto-puteva, godišnje iznosi vinjeta, znači da koristite sve vreme, 365 dana u godini, neograničeno od 0 do 24 časa, znate koliko košta? Četrdeset franaka ili 4.000 dinara. Toliko košta u zemlji jednoj na godišnjem nivou gde je standard minimum 10 puta veći nego u Srbiji. To znači da bi paralela negde trebala da bude 400 dinara na godišnjem nivou u Srbiji i tada bi prihvatili ovakve hvalospeve vladajuće garniture kada bi donele na taj nivo i dospele na taj nivo. E ne može zato što u ovoj zemlji svaki američki ambasador pronađe po jednu svoju „krticu“, koja ovde određuje nama kako i na koji način ispumpavati novac građana Srbije. Onda se postavlja pitanje, nakon Majkl Skota, čija je Zoranina, ko će biti sledeći posle Zorane, ko je sledeći ko će Skotu ili nekom novom Skotu ispunjavati te uslove i ispumpavati novac građana Srbije? Sa ovim primanjima 100 kilometara - 420 dinara. Hvala.
Hvala kolega Damjanoviću. Po Poslovniku, narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite kolega, Markoviću.
Zahvaljujem predsedavajući. Član 106, mada sam mogao da reklamiram i ostale članove, koji govori o tome da govornik može da priča samo o onome što je tačka dnevnog reda. Ja mogu da imam razumevanje, delimično, za opsesiju Zoranom Mihajlović od strane prethodnog govornika, ali i još nekih govornika iz njegove poslaničke grupe, ali ono za šta nemam razumevanja to je za onaj deo izlaganja kada su se pominjale neke uštede, pa neki milioni, pa milijarde, pa sve čovek što je mogao da pomeša, pomešao. Pomešao je i cifre i brojke i sve ostalo, ali kada smo već na temi ušteda, ja moram da kažem, pa upravo tim uštedama danas smo u situaciji da možemo da povećavamo plate zaposlenima u javnom sektoru. Upravo tim uštedama, danas smo u situaciji da možemo da povećavamo penzije. Pri tome, tu mislim i na jednokratna povećanja, ali mislim i na redovna povećanja penzija. Tu mislim i na povećanje minimalne zarade koja je danas skoro duplo veća nego što je bila u vreme kada su Srbijom upravljali neki drugi. Da li je dovoljna? Ne tvrdim da jeste, ali je duplo veća nego što je bila dok su Đilas i ostali vladali Srbijom. Tu mislim na gradnju auto-puteva, tu mislim na saobraćajnu, putnu infrastrukturu, tu mislim na rekonstrukciju i puteva i škola i mostova i bolnica i vrtića. Tako radi odgovorna Vlada, na čijem čelu je SNS, koju predvodi Aleksandar Vučić. O političkoj kulturi prethodnog govornika, koji je bio gradonačelnik te stranke na gradskim izborima, najbolje su rekli građani Beograda. Zahvaljujem.
Hvala kolega Markoviću. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Aleksandar Marković: Ne.) Ne. Povreda Poslovnika, Vjerica Radeta. Izvolite.
Hvala na razumevanju, gospodine Marinkoviću, što dozvoljavate da se kroz povredu Poslovnika zapravo replicira drugom poslaniku i mi ćemo to naravno koristiti, vašu današnju dobru volju. O članu 27. govorim. Zaista, da li da se čovek smeje ili kako da reaguje da neko ko priča o ovom autentičnom tumačenju, ni jednom rečju ne pomene ni naslov te tačke, nego priča o Đilasu, o Obradoviću, o Vuku Jeremiću, o upadu tamo – ovamo itd. I takav neko se javi posle i kaže da Zorana Mihajlović nije na dnevnom redu. Sve što je vezano za to ministarstvo i za taj deo posla, jeste Zorana Mihajlović. Jeste istina da kada smo mi od oktobra prošle godine upozoravali javnost, pre svega, i sve vas pa ste vi svi zajedno skakali da reagujete, da branite Zoranu Mihajlović, kada smo govorili da će uzeti 300 miliona evra zato što će posao dobiti „Behtel“, onda Zorana Mihajlović kaže – vi radikali, da nije mene ne bi imali o čemu da pričate, vi izmišljate, to nije tačno, to se neće desiti. Vređala nas na sve moguće načine, predsedavajući to s pažnjom slušali i verovatno delili njeno mišljenje. Sad zato samo što mi pitamo zašto, šta sad kažete na to da se pre 12 dana pojavila vest da je „Behtel“ zaista dobio taj posao, zaista po toj ceni koju smo mi obelodanili javnosti u oktobru prošle godine? Šta vas tu boli? Ili ćutite, kažite – ovi su u pravu; nećete to javno da priznate, ali bar ćutite, nemojte i dalje da branite neodbranjivo. Nama ne smetaju vaše rasprave o čemu god hoćete da pričate, ali malo realnosti unesite u to. Hvala.
Hvala, koleginice Radeta. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Vjerica Radeta: Ne.) Ne, hvala. Povreda Poslovnika, Ljiljana Malušić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Povređen je član 107. – govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Znate, govoriti o stranci koja je na prethodnim parlamentarnim izborima dobila 55% građana da su „skotovi“ je sramno. Sramota je, opozicija koje danas nema, nas zove „sendvičarima“, „botovima“, „idiotima“, hvala njima, „bezubima“, „krezubima“, „nismo intelektualci“. Mi smo vrhunski intelektualci, pod jedan. Pod dva, ovde postoje, svi ljudi koji su ovde imaju fakultete, magistarski, završili su, kako se kaže, iznervirala sam se, nikada mi niko u životu nije rekao da sam „skot“, niti sam bila. Znači, svi su završili, imaju doktorate. Imamo deset doktora nauka. Sramota je u visokom domu, dogovorili smo se da tako ne nastupamo. Niko ovde nije „skot“. Možemo da razmenjujemo argumente, imamo pravo da pričamo o čemu mi god hoćemo, svako je bio u temi, ali doda po nešto svoje zarad rejtinga svoje stranke. Vi nama spočitavate da ništa ne radimo? Mi smo doneli preko 600 zakona od 2012. godine. Napravili smo reforme koje su bile bolne. Zahvaljujući tome imamo povećanje plata, renoviramo škole, pravimo mostove, bolnice, pravimo puteve. Uradićemo četiri auto-puta, molim vas. Prvi put u istoriji Srbije imamo već završen Koridor 10. O čemu vi pričate? Radimo non-stop. Zahvaljujući respektabilnosti gospodina Vučića, harizmi, pameti, doveli smo silne investitore. Znači da je mnogo bolja klima. Kaže neko – zašto se samo orijentišete prema EU? Nije tačno. Radimo sa kineskim bankama. Da je neko čitao ono što mi čitamo, kada čitamo zakone, treba da se nauči da su dali 450 miliona za deonicu puta od Preljine do Požege. Znači, to su kineski investitori. Pa ruski investitori. Nemojte molim vas više da se vređamo, nema svrhe. Ovo je visoki dom, ja znam da opozicija ima svoje argumente i to je potpuno u redu, ali nemojte govoriti nešto što nije istina. Kada smo mi glasali iz Bodruma? Nikada. Kada ćemo mi da glasamo bilo odakle osim iz Skupštine, iz plenuma? Nikada. To su radili ljudi koji su pase, koji danas ne mogu svi zajedno da skupe 10%. Nama je trenutno rejting 53%. Zahvaljujem, mogla bih još mnogo toga, nema svrhe.
Hvala vama. Pretpostavljam da ne želite da se Narodna skupština izjašnjava u danu za glasanje, ali moram da vas pitam? (Ljiljana Malušić: Ne.) Hvala. Vjerica Radeta, povreda Poslovnika.
Član 32. Što reče koleginica, mogao bi i bilo koji drugi, ali hvali se koleginica da se grade auto-putevi. Naravno, nama ne smeta što se grade auto-putevi, ali nam smeta, recimo, što je u Grdelici posle drugog dana auto-put pukao. Smeta nam što je ovaj auto-put, ova deonica poslednja koja je otvorena, zaista svi koji su prolazili kažu odličan auto-put, ali nama smeta zašto je garantni rok za auto-put samo dve godine, jer sad veš mašinu ako kupujete garancija je pet godina. Smeta nam što deo Moravskog koridora od Preljine ka Požegi planira da se gradi bez građevinske dozvole, bez ekspropracije jednog jedinog metra kvadratnog zemljišta kuda taj auto-put prolazi. Nama smetaju te konkretne stvari. Zapravo, mi skrećemo pažnju na njih. Koleginica se zove Ljiljana i ako neko podržava sve što ona kaže i tako dalje, normalno je da kažemo - oni Ljiljanini. Eto, tako u žargonu. Tako isto oni koji podržavaju Skota, normalno je da se kaže - oni Skotovi. Ne razumem, nije to, zaista, ne morate me prekidati, zaista, nisam mislila ništa loše, nego samo ono što … (Predsedavajući: Nisam ni mislio da vas prekinem. On nije Skot, on je Skat.) Ne, ne, nije, nego Skot. Nije bitno. Ali, nema razloga da se na taj način interveniše i onda kaže ta ista koleginica, koja brani ne znam ni ja koga i od koga, kaže, a misli na poslanike SRS, da je neko čitao, trebalo bi da nauči itd. Pa, vi možete nama da kažete šta god hoćete, osim ne možete da nam kažete da smo Skotovi i ne možete da nam kažete da ne čitamo i ne možete da nam kažete da nešto ne znamo. Možete da se ne složite politički sa tim, ali ja evo sada čikam sve poslanike koji će glasati za ovo autentično tumačenje, evo, novinari kada izađu, neka ih pitaju na prepad, neka kažu naslov tačno tačke dnevnog reda o kojoj pričam. Hvala.
Hvala vama. I vi znate da mi vas svi uvažavamo, tako da ne vidim tu ništa sporno. A, ne znam stvarno sada ovo reklamiranje povreda Poslovnika u vezi člana 32. kakve veze ima sa ovlašćenjima potpredsednika Narodne skupštine. (Vjerica Radeta: Pa, pomažem vam.) Pomažete mi? Hvala vam na pomoći. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Vjerica Radeta: Ne.) Hvala. Da li još neko želi povredu Poslovnika? Povreda Poslovnika, Nemanja Šarović. Izvolite.
Evo, gospodine Marinkoviću, ja sam se javio da vas zaštitim, pre svega, u skladu sa članom 27. koji određuje način na koji predsedavajući treba da vodi sednicu. Vas su maločas napali predstavnici vladajućih stranaka i govorili o nekim stvarima o kojima u prethodnom toku rasprave nije bilo reči. Ako vi često ističete da predsedavajući je taj koji može da povredi Poslovnik, apsolutno je jasno da ga vi niste povredili, jer vi ni o čemu, o čemu je gospođa Malušić govorila, vi ni o čemu od toga niste govorili i potpuno je apsurdno optuživati vas da ste prekršili Poslovnik. Vi ste dozvolili jednu raspravu, rekao bih konstruktivnu, u demokratskom ruhu i mi nemamo problem, samo i to da pojasnim, sa time da se gradi auto-put. Znate, dobro je kada se izgradi 120 kilometara auto-puta, ali nije dobro kada se plati 800 miliona evra, jer je umesto 120 kilometara moglo biti izgrađeno još 100 kilometara, da je postupak javne nabavke tekao onako kako treba, da je tekao u skladu sa zakonom, da postoji mogućnost da ponuđači se nekome žale i da zaštite svoja prava i da vi niste doneli leks specijalis kako biste omogućili Zorani Mihajlović da neposrednom pogodbom određuje ko će obaviti taj posao. E, to je ono što nam smeta. Zašto onda ne ukinete u celosti Zakon o javnim nabavkama? Jer, priznaćete, potreban je Zakon o javnim nabavkama kada se nabavlja toalet papir u vrednosti od nekoliko hiljada evra, ali kada se zaključuje posao izgradnje auto-puta od 120 kilometara, e onda vam ne treba javna nabavka. Javne nabavke su toliko potrebnije ukoliko je posao veći i ukoliko je skuplji.
Hvala, gospodine Šaroviću. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Nemanja Šarović: Da.) Da. Hvala. Pravo na repliku čeka već duže vreme dr Orlić. Izvolite, doktore Orliću.
Nama je rečeno da mi krademo narod i rečeno nam je još štošta usput u maniru direktnih uvreda, koliko se god neko pretvarao da je to nešto duhovito, da ume da se igra rečima, reč je o direktnim uvredama. Moram da vam priznam, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam bio ubeđen da Boško Obradović bojkotuje plenum, da Boško Obradović neće da dolazi na sednice, a onda ustade tamo negde Boško Obradović i uradi ono što inače radi Boško Obradović, uperi prstom ka nama i kaže - vi kradete narod. Izgovori sve uvrede koje je mogao da smisli ili koje mu je dostavio, ko inače dostavlja materijal Bošku Obradoviću - Đilas Dragan. Kaže - kradete narod, a mi kažemo - izgradnja kliničkih centara. Neka objasni tom narodu Boško Obradović ili onaj koji ga šalje ili ako je o nekom trećem reč, ja nikakvu razliku sad ne uspevam da pronađem između njih, zašto nije dobro da Srbija ima kliničke centre tamo gde ih nije imala? Mi kažemo - izgradnja auto-puteva. Neka objasni građanima Srbije da nije u njihovom interesu da imaju auto-puteve koje su čekali preko 70 godina. Mi kažemo - izgradnja opštinske i regionalne infrastrukture. Neka Boško Obradović objasni građanima Srbije zašto im ne treba sve ono što su decenijama mogli samo da sanjaju, a što, naravno, nikada nisu hteli da im pruže pripadnici bivšeg režima, na čelu sa Draganom Đilasom, a i svi oni koji su sa njima išli ruku pod ruku i koji su bili finansirani od tog Dragana Đilasa po raznoraznim upravnim, nadzornim odborima koji su od strane istog društva finansirani i dan danas, primera radi, u jednoj od beogradskih opština. Kažu smeta im kada se posebnim zakonom uređuje nešto što je za građane Srbije važno. Jel to znači da nam saopštavaju smeta im izgradnja Južnog toka? Jesu li se predomislili i više ne podržavaju taj projekat? Nek objasne i to građanima Srbije, jer je upravo posebnim zakonom i to rešenje uvedeno. Kažu smeta im ono što smo takođe posebnim zakonima kao rešenje uveli, a tiču se Železare u Smederevu. Odlično ako su se predomislili. Neka odu i objasne građanima tog dela Srbije da nije za njih dobro da im Železara radi, da nije za njih dobro da 5.000 porodica ima hleb na stolu, nego se izgleda pre zalažu za ono što su propagirali Đilas i ostali njegovi eksperti, da se to zatvori i da se ljudi na ulicu izbace, kao što su jedino i umeli da rade. Ko takve poruke šalje i ko se sa nama obračunava tim manirom uvreda Boška Obradovića, da se ne lažemo, dame i gospodo narodni poslanici, taj i može da očekuje političku sreću kakvu je doživeo jedan Boško Obradović i već koliko sutra da očekuje da će da ostane u političkom smislu relevantan koliko Boško Obradović i da pokazuje da je, pošto pričamo o čitanju, sve čitao koliko je uvek i umeo da čita Boško Obradović, i pošto pričamo o znanju i razumevanju, da pokazuje da i znanje i razumevanje ima koliko jedan Boško Obradović, taj će i sutra, kao što je danas taj Boško Obradović, biti sam kao panj i možda srećan time što je sebi obezbedio neko novo odelo od Dragana Đilasa, ali podrške naroda neće imati ni za lek, taman koliko ni Boško Obradović. I da pojednostavimo stvari, poslednja rečenica. Neka pređe na veliko finale. Eno ga onaj Boško i Đilasov šator, trenutno je kod rektorata. Nek se onaj ko deli njihov stil, njihov manir i njihovu politiku brutalnih optužbi na račun ne samo SNS, već svih građana Srbije, nek im se pridruži u tim njihovim velikim uspesima. Za bolje i nije.
Hvala, dr Orliću. Pravo na repliku ima Miljan Damjanović. Izvolite.
Hvala. Evo još jednog dokaza da kad predstavnici vladajuće većine niti slušaju, niti imaju mogućnost da pametno nešto kažu, da repliciraju, onda se, naravno, služe neistinama. Meni je žao ukoliko poslanici SNS ne znaju šta je prisvojni pridev. Ako meni neko kaže da sam Putinov, onda je to pohvala, jer ja idem samo u rusku ambasadu, ne idem u američku, niti se slikam sa američkim ambasadorom. To je prisvojni pridev ko je čiji. Ne mogu da izmišljam ni imena, ni prezimena. Bio je jedan i kancelar Austrije koji je skoro dolazio, dok je bio kancelar. Pa, šta sam trebao da govorim - kancelar kancelar? On ima ime i prezime, kao što ja imam ime i prezime. Ako ih je jedino uvredilo u mom izlaganju prisvojni pridev, a sve ostalo prihvataju, pa govori da sam pogodio u metu. Da sam govorio o tome, pošto evo, ovi koji su me napali verbalno, poređujući me sa nekakvim političkim diletantnom sa kojim su oni u Novom Sadu 2013. godine protestovali protiv Bojana Pajtića, sa Boškom Obradovićem, lično SNS i DSS, oni uveli Boška Obradovića u Skupštinu, iako Boško Obradović nije prešao cenzus. Ovde se radi o strašnoj zameni teza. Vi napadate mene što ste pomagali Boška Obradovića. Pa, vi imate ozbiljan problem. Ja ne mogu da vam pomognem, nisam lekar, zaista. Sada druga stvar na koju moram da odgovorim. Opet neko pokušava da spočitava Dragana Đilasa. Dragan Đilas za vreme vlasti radikala, krajem 90-ih, nije bio predsednik Košarkaškog Saveza Srbije, nije bio kandidat za gradonačelnika SRS. Da, s ponosom kažem da sam bio kandidat gradonačelnika SRS, jer nisam menjao stranke. Jedina mi je stranka i biće do kraja života SRS, a njima je trebao da bude kandidat Dragan Đilas. Oni su sa Draganom Đilasom otvarali most Zemun – Borča, pogledajte fotografije, pogledajte intervjue, ruku pod ruku predsednik SNS i funkcioneri SNS sa Draganom Đilasom.
Hvala. Reč ima Vladimir Orlić, pravo na repliku. Izvolite.
Ne čujemo mi ništa novo kada nam Boško Obradović saopšti da bi voleo da bude Putinov i da on želi da ga građani Srbije smatraju za Putinovog. Međutim, to slabo pije vodu i to je potpuno jasno. Jasno je građanima Srbije da bi to Boško Obradović voleo, da se čak i lično zauzima za tu vrstu pripadnosti, odnosno zauzimanja strane, pa je pokušao izgleda i Vladimiru Putinu nešto da objasni time što mu je svojeručno napisao pismo da mu neke stvari objasni, pošto on sve zna najbolje na svetu i mnogo bolje vidi i od samog Vladimira Putina. Međutim, činjenice su neumoljive. Srbija danas ima najbolje odnose koje je imala u istoriji. Ako hoćete pogledajte bilo koji period, može da bude i 90-ih, može i perioda Dragana Đilasa za kojim, vidim, Boško Obradović i njemu slični i dan danas čeznu, ali nikada nećete naći primere da je Srbija imala taj nivo odnos sa Ruskom Federacijom kakav ima danas, pa i sa njenim predsednikom lično, ako želite tako. Nije orden Aleksandra Nevskog stigao ni Đilasu, ni raznoraznim njegovim Obradovićima, nego je došao Aleksandru Vučiću, i to nešto govori nakon jednog veka čekanja, ta vrsta priznanja stigla je i u Srbiju, a zna se zašto. Zato što se danas Srbija ozbiljno odnosi i prema svojim prijateljima u svetu, ali i prema sebi i sopstvenim potrebama i ne treba niko da se ljuti, kada ga ljudi podsete da ga ne vide ni ka Putinovog, ni kao ne znam čijeg, nego i uvek isključivo samo kao ono što on u svojoj prirodi jeste, kao Đilasovog. Ja sam samo predložio, uz čestitke što je neko sebi odredio da bude politički relevantan koliko jedan Boško Obradović, da će tu svoju političku harizmu i relevantnost da izgradi primenom metoda Boška Obradovića. Na svemu tome, ja prosto čestitam, svako ima pravo na tu vrstu životne mudrosti. Predlažem da uprostimo stvari, da se ne troši uludo ni vreme, ni energija, nego da se odmah pređe na rezultate koja ta vrsta postupanja jedino može da obezbedi, da se pridruži Đilasu u onom šatoru koji je ispred Rektorata, jer već koliko sutra može ne tragom da nestane, pa će biti potrebno da ga opet vijaju i traže po čitavoj zemlji. Želeo sam da budem od izvesne pomoći u organizacionom smislu, u tom pogledu, a koliko tu sreće ima, pa to zna najbolje svaki Boško Obradović, ne moram to ja da mu objašnjavam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, povreda Poslovnika, a vi gospodine Damjanoviću nemate osnov za repliku. Vrlo rado bih, a i ovu malopre sam vam dao, nije vas spomenuo, nije spomenuo SRS. Izvolite.
Navikli smo mi srpski radikali da nam politički neistomišljenici govore raznorazne stvari i da smo ovakvi, da smo onakvi, ali postoji nešto što je za nas velika uvreda i zato reklamiram član 107. Nikada niko srpske radikale i nikoga od nas ne može povezivati sa nikakvim šatorima, sa nikakvim građanskim protestima, sa nikakvim nasilnim rušenjem vlasti. Među vama, gospodo, sede oni koji su rušili 5. oktobra. Nedopustivo je, dakle, možete da kažete da smo najgori, možete da kažete da smo ludi, glupi, šta god hoćete, ali ne možete da nam kažete da smo ikada bili za bilo kakav način, osim onoga što je demokratski, za borbu protiv bilo koje vlasti, bilo kojeg režima. Mi kažemo da srpski radikali će se boriti na izborima i uvek to kažemo. Uvek priznajemo izborni rezultat, stavimo primedbe, ako imamo konkretne obratimo se Ustavnom sudu koji je uglavnom uvek u ulozi zaštitnika režima, ali kako god. Mi smo izrazito demokratska stranka i to ne može niko da negira, jer to jeste istina, a to ko je bio pod šatorima, ko je sedeo na stiroporu, ko je učestvovao, kažem, u paljenju Skupštine itd, pa je sada deo vladajuće većine, to vi vidite između vas. Nas u tako nešto ne mešajte. Možemo mi vama pojedinačno da se ne dopadamo, možemo kao stranka da vam se ne dopadamo, možete da imate ovakve ili onakve primedbe na našu raspravu, kao i mi vama uostalom, i to jeste demokratski, i to jeste legitimno i takvu borbu uvek prihvatamo. Nemojte molim vas da nam pripisujete nešto što nikada nije moglo ići uz ime SRS.
Hvala. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne) Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić, povreda Poslovnika.
Pošto član 104, dame i gospodo, pre svega se vama obraćam, gospodine predsedavajući, reguliše pravo na repliku, a ovo je bilo zapravo to, želeo sam par stvari da napomenem vezano za član 104. Naravno, kada je reč o demokratskom učestvovanju na izborima, mi se oko toga uvek možemo samo složiti. To uopšte nije sporno. To je jedna od poruka koju šaljemo iz ove sale, ali ne samo iz ove sale, jedini pravi način da se politički takmiči. Dakle, nema pravih načina u nasilnom zauzimanju vlasti, nema pravih načina u isterivanju ulične pravde, nema pravih načina u razbijanju tuđih glava ili uništavanju tuđe imovine. Dakle, sve ono što zaista rade i što promovišu kao neku vrednost, taj Đilas, taj Jeremić i taj Boško Obradović, koga ja jesam pomenuo nekoliko puta danas, to je sve samo ne dobro. To je u potpunosti pogrešno i to uostalom narod u Srbiji smatra. Oko toga ne bi trebalo da bude nedoumica između nas. Izbori su pravi način. Na tim izborima moraće da se takmiči u dobrim stvarima, da se, između ostalog, objasni jesu li besmislene, mislim da jesu besmislene, optužbe da mi narod krademo. Čime? Time što uspevamo da obezbedimo ono što je tom narodu i našoj zajedničkoj državi potrebno decenijama, da krademo time što, zamislite, povećavamo plate i penzije u Srbiji. Mislim da će oko toga morati da se na tim izborima, a može i pre i posle njih, nije to sporno, to su uvek važne teme, vodi ozbiljna rasprava. Siguran sam, u toj raspravi argumenti su na našoj strani, na strani politike Aleksandra Vučića koja će obezbediti, videćete jako brzo svojim očima, da prosečna plata u Srbiji bude 500 evra. Sve ono što su pričali da neće biti nikada, realnost će biti. Ta politika je obezbedila i te autoputeve koje su ljudi sanjali decenijama i generacijama. Ta politika je obezbedila stotine fabrika koje su obezbedile stotine hiljada novih radnih mesta. U tim stvarima moraće da se konkuriše i na tome će se, između ostalog, dobijati ili se neće dobijati poverenje građana. U skladu sa tim neko će sutra biti u prilici ili neće biti u prilici da se stara o Srbiji. Da bi u tome bio uspešan bilo ko, znate šta je jedan od neophodnih preduslova? Da ima u svom nastupu, u svom političkom delovanju i porukama koje šaljem u ovoj sali i na bilo kojem drugom mestu, što manje elemenata Boška Obradovića. To sam želeo da poručim. Ne tražim da se glasam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, povreda Poslovnika.
Povreda člana 27. Naravno, koristiću je kao repliku, kao i kolega malopre. Vama hvala što to dozvoljavate, to je baš lepo.
Vi ste mogli bez problema da tražite. Ne znam zašto niste tražili repliku prošli put.
Zato što sam htela sad. Ne znam u čemu je problem.
Nemate sada pravo na repliku.
Imam pravo.
Neću stvarno dozvoliti do kraja dana, toliko smo se udaljili od teme…
Kolega Marinkoviću…
… da nema smisla. Ima i taj demokratski i moj odnos i kapacitet neku crvenu liniju.
Kolega Marinkoviću, dozvolite samo, budite jednom tog demokratskog kapaciteta, pa da tu striktnu primenu Poslovnika primenite na poslaniku, nekom poslaniku vlasti. Ružno je da to radite na nama iz opozicije. Evo, kada ja završim, recite da posle toga nema više. Kaže kolega da ćemo mi da se takmičimo pred građanima Srbije u dokazivanju ovog ili onog, hoćemo naravno, sve ovo vreme i sve ove godine ovde provodimo upravo objašnjavajući građanima Srbije koje su mane ove vlasti, šta je ono što mi, kao neko ko želi da učestvuje u budućoj vlasti, nudimo narodu. Mi ne znamo drugi izraz. Ako je nesporno za „Behtel“ iz budžeta Srbije uzeto 300 miliona evra više nego što je bilo trebalo. Mi zaista, evo, naš ograničeni mozak, nema drugog izraza nego oteto iz budžeta. Evo, ne znamo drugi izraz. Prosvetlite nas pa nam vi kažite koji drugi izraz da koristimo. Govorite o uspesima Vlade o minimalcu koji je veći duplo neko pre 10 godina, pa i vi ste bili duplo mlađi tada. Ne možete, minimalac je 30.022 dinara. Minimalna potrošačka korpa 37.000. Kažete preskočili ste tu magičnu brojku. Mi samo pitamo, dajte tu magičnu brojku kako da se nadomesti tih 7.000 dinara da bi se ta minimalna potrošačka korpa zadovoljila. Evo, samo, ovom rečenicom završavam. Ta zarada kad bude tih 500 evra o kojima ste toliko priča, najavljujete dve godine. Strpite se malo, pa kad bude pohvalite se. Hvala.
Hvala. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje. Vladimir Orlić, izvolite. Povreda Poslovnika.
Samo da ja malo pripomognem, član 108. pošto je bilo reči o doslednoj primeni mera. Tim članom 108. su regulisane te mere. Ne tražim da se oko toga dodatno izjasnite, samo sam želeo da budem konstruktivan u ovoj raspravi, a uzgred i da napomenem. Što se tiče tih primanja koja zaista danas realno kada pogledate već jesu značajno bolja, jer znate današnjih 470 evra prosečne plate u Srbiji jeste značajno bolje u odnosu na 320 i nešto evra, što je bio rezultat tih Đilasa, Jeremića, Tadića i ostalih pripadnika žutog preduzeća. To je nešto na čemu čovek može da čestita već sada, ne mora ništa da čeka. To je vredan rezultat i svako ko ima dobru nameru hoće da kaže – to je dobro i na ovome čestitam jer znam koliko je teško bilo napraviti, ali za 500 evra neće morati da se čeka toliko dugo, koliko neki možda misle. Za tih 500 evra imali smo obećanje baš iz ovih klupa. Pripadnici bivšeg režima rekli su, nije to bilo tako davno, – neće biti nikad. Toliko su bili ubeđeni da neće biti nikad da su ovde izjavili, to je u stenogramu zabeleženo – ako se ikad to desi, zaslužili ste vi naprednjaci, zaslužio je Vučić da svi glasaju za njega. Na to ćemo mi da podsetimo svakoga, njih pre svega. Dakle, to su stvari koje su danas činjenice, kao što je činjenica da ako pričamo o minimalnoj zaradi, jeste, dvostruko je veća nego pre neku godinu unazad. To je tačno, ali pokrivenost minimalne potrošačke korpe minimalnom zaradom, pa evo svako može da izračuna sam, jer 37.000 naspram 30.000 pokrivenost je od preko 80%. Jel ikada bilo tako nešto? Nije bilo. Nije bilo i ako hoće svako pošten da bude, videće da je bilo sedamdesetak posto u najboljem slučaju. Dakle, to je takođe jedna vrsta rezultata, ali za koju mi kažemo i oko toga će svako moći da nam konkuriše u bilo kojoj kampanji, nikakav problem nemamo. Mi kažemo nije dovoljno, jer nismo zadovoljni time da postignemo nešto čime smo nadmašili sebe juče. Bićemo zadovoljni onog trenutka kada zaista sve od posla što imamo pred sobom bude u toj meri zadovoljeno i na taj način ostvareno da mi ne možemo da smislimo šta bi smo još mogli da postignemo novo i dobro, a ne verujem da će taj dan doći. Sigurno ćemo svakog dana nastaviti da sebi postavljamo nove ciljeve, pa i vezano za ovo kažemo cilj jeste i videćete i oko toga će biti prilike da se čestita, da minimalna potrošačka korpa i minimalna zarada budu izjednačeni, da ta pokrivenost dostigne 100%. Da li će tada biti spremni da na tome čestitaju? Da li će tada biti spremni da čestitaju na ovim platama od 500 evra ili na tome što će biti još veće. To je i onda i danas pitanje pre svega za neke druge, ali stoji jedna stvar kao nesporna činjenica. Onaj ko ove rezultate uvažava, onaj ko hoće pošten da bude i kaže Aleksandar Vučić i SNS jesu napravili dobre stvari za Srbiju, taj može da konkuriše za poverenje kod naroda. Onaj ko te stvari negira, samo rizikuje da ljudi rašire ruke i kažu kako da ovom čoveku verujem bilo šta, ako mi traži da ne verujem sopstvenim očima. Hvala najlepše.
Hvala dr Orliću. Milorad Mirčić se javio, po kom osnovu? (Milorad Mirčić: Predsednik poslaničke grupe.) Nemate mogućnost. Nije pomenuo ni poslaničku grupu. Stvarno nije, a toliko smo se udaljili od ove teme. Govorimo o autentičnom tumačenju, a mi smo sada otišli u ekonomiju. Nije ništa sporno, ali ovde se radi potpuno o nekim drugim stvarima, a koliko vidim ne možete da približite stavove ni oko „Behtela“, ni oko auto-puteva, ni oko čega. Samo me čudi što koleginica Vjerica Radeta nije tražila repliku. Nije bilo potrebe za povredama Poslovnika, ali dobro, nastavljamo dalje. Izvinite, ali biće prilike. Reč ima Milimir Vujadinović. (Vjerica Radeta: Traži reč kao ovlašćeni posle svih povreda Poslovnika, jel to redosled?)
Hvala predsedavajući. Uvažene kolege, činjenica je da EIB je jedan ozbiljan partner Srbije, a u prilog toj tezi govori podatak da EIB tj. da je preko EIB do danas u Srbiju investirano blizu 10 milijardi evra. Mislim da je čitavom društvu u interesu da se ovakav trend nastavi i da u cilju nastavka jednog takvog trenda otklonimo sve ove eventualne nejasnoće koje se javljaju u praktičnoj primeni ovih ugovora o kojima danas govorimo. Ako me pitate za konkretne razloge, mislim da je o njima danas najbolje govorila opozicija, i to pozivajući nas da prođemo kroz auto-puteve u Srbiji. Naime, lako je danas proći kroz auto-puteve u Srbiji bilo da o njima govorimo kao tematici u ovom uvaženom domu, bilo da vozilima prolazimo kroz auto-puteve u Srbiji. Ono što je tačno, što je opozicija danas rekla je činjenica da nikada više putarina nismo plaćali u Republici Srbiji. Jedna tačna činjenica, ali nikada ni više auto-puteva nismo imali u Republici Srbiji i daj Bože da još više putarina, odnosno na više mesta možemo da plaćamo u narednom periodu u Srbiji. To bi značilo i više auto-puteva. Podsetiću vas zašto je ta činjenica koju je danas opozicija iznela tačna. U Srbiji od 2014. godine je izgrađeno više od 300 km auto-puteva i u potpunosti je obnovljeno ili izgrađeno 2500 km magistralnih puteva. To je samo početak, jer imajte u vidu da je u toku izgradnja auto-puta od Obrenovca do Surčina, da je u toku izgradnja auto-puta od Preljine do Požege i da je u planu izgradnja auto-puta i od Preljine do Pojata i kratke deonice, ali veoma značajne od Novog Beograda do Surčina. U planu je i povezivanje tj. novi auto-put Karađorđe Veliki koji će povezati Šumadiju i istočnu Srbiju. Šta su konačni efekti cele ove priče? Veće investicije, manja stopa nezaposlenosti, veća prosečna zarada, nizak nivo inflacije i to je verovatno ono što najdirektnije danas utiče na život svakog čoveka u Srbiji. Ne treba zaboraviti ni ove ozbiljne političke efekte koji iz toga proizilaze, a tiču se pre svega direktnog putnog odnosno infrastrukturnog povezivanja Republike Srbije sa našim narodom u okruženju. Pre svega sa našim narodom u Republici Srpskoj i Crnoj gori, što priznaćete je vekovni san našeg naroda da se poveže ma u kojim državama, odnosno administrativnim celinama oni danas žive. Za sve ovo što sam rekao je zaslužna pre svega politika onoga ko je ovu politiku započeo, današnjeg predsednika Aleksandra Vučića, ali ako hoćete na kraju krajeva i Vlade resornog ministarstva, kada već o njemu govorim. Da bi ovi trendovi bili nastavljeni i da bi ove činjenice, odnosno ovi konkretni efekti na kraju bili nešto bolji i u budućnosti da kažem, konkretniji i kvalitetniji za život građana Republike Srbije, mi ćemo podržati i ovo autentično mišljenje koje je danas u raspravi u ovom uvaženom domu. Hvala.
Hvala. Reč ima Dragana Kostić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Imali smo prilike danas da čujemo ovde u debati da je u sklopu dnevnog reda, a to Predlog za donošenje autentičnog tumačenja, da nam se zamera što se mi upoređujemo sa evropskim zemljama u tome što smo napredovali. Zar treba da se ne upoređujemo? Zar treba da budemo u bankrotu, kao što je bilo 2012. godine i sreća što nismo doživeli taj bankrot? Zar je to nešto loše što se upoređujemo sa evropskim zemljama? Rast BDP, kada se upoređujemo sa evropskim zemljama, je treći, zar je to za potcenjivanje? Stvarno ne razumem ljude koji hoće na svaki način ovde da degradiraju uspehe ove Vlade i našeg predsednika Aleksandra Vučića. Kažu da krademo, da je korupcija najveća do sada. Pa zar bi strani investitori ulagali u ovu zemlju? Uloženo je 2,32 milijarde evra za prvih sedam meseci direktnih inostranih investicija. To je za 43% više nego u istom periodu prošle godine. Zar bi neko ulagao u zemlju gde je korupcija na najvišem nivou i gde narod, odnosno Vlada krade? Zar bi IKEA ovde postojala kao preduzeće koje stvarno godinama ispitivalo ovo tržište? Ne bi sigurno. Ali, dobro, to je njima na čast, a nama je da radimo da ostvarujemo bolje uslove za građane Srbije da žive ovde i da ostanu ovde. Svakako da ovo i suficit koji smo ostvarili u budžetu Republike Srbije, to je 46,4 milijardi dinara, govori o tome koliko dobro radi ova Vlada. Nikada u istoriji moderne Srbije nije bilo da se rebalans budžeta radi zbog suficita, uvek je bio deficit. Zar je to za zanemarivanje? Zar i o tome ne treba danas da se priča? Treba svakako. Ali, svakako zaslužni su i ovi ugovori, finansijski ugovori sa Evropskom investicionom bankom ili se podigao životni standard Srba i građana Srbije. O tome koliko se ulaže u ovu zemlju treba da istaknemo i to da je posebno u zdravstvu, jedan od tih ugovora sa Evropskom investicionom bankom jeste i za rekonstrukciju zdravstvenih centara. Postavljen je kamen temeljac za Dedinje 2. Uloženo je 43 miliona evra. Samo da podsetim građane Srbije, Dedinje je bilo i ostalo magnet za privlačenje stranih pacijenata zato što imamo veoma kvalitetan kadar u toj klinici. Zatim Klinika za infektivne bolesti u KC Srbije se rekonstruiše sa 20 miliona dinara. Rekonstrukcija KC Srbije koja od 1987. godine nije rekonstruisana se rekonstruiše sada i to na 86.000 kvadratnih metara. Vrednost ovih investicionih radova je 110 miliona evra. Zar i to treba da se sada potcenjuje ovde od strane pojedinaca? Ne, baš treba da se naglasi koliko ova Vlada radi i koliko je naš predsednik Aleksandar Vučić doprineo da se Srbija otvori prema svim zemljama u svetu, a ne samo prema Evropi, kao što nam neki danas ovde zameraju. Svakako da će ovo autentično tumačenje ovog člana 2. Ugovora između Evropske investicione banke i Republike Srbije unaprediti da se dobavljači koji se javljaju za izvođenje ovih krupnih investicionih radova više ne žale i da Republička komisija za zaštitu prava u postupku javnih nabavki ima svoje nadležnosti, a ne kao do sada, s obzirom da Evropska investiciona banka nije prepoznavala naše zakonodavstvo. Zahvaljujem.
Hvala koleginice Kostić. Reč ima narodni poslanik Zoran Bojanić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Koleginice i kolege, u jednom trenutku poradovao sam se da će ova diskusija se odužiti i da ćemo duboko u noć završiti ovu raspravu o autentičnom tumačenju. Jer, krenuli smo o autoputevima Srbije i to mi je baš bilo izuzetno zadovoljstvo. Krenuli smo o autoputevima koji za vreme Vlade predsednikove i Aleksandra Vučića i ove skupštinske većine je urađeno baš mnogo. Nažalost, dođosmo smo tamo negde do Jagodine, preskočili smo Batočinu. Tačno je, 420 dinara do Batočine i tu smo stali. Idemo dalje. Posle predsednika skupštinskog Odbora za finansije i ovlašćenog ispred SNS, gospođe Aleksandre Tomić, stvarno je teško govoriti, jer ona je to studiozno, dosta dobro i profesionalno objasnila sve, sve ono što mi kao članovi odbora radimo evo već četiri godine, biće hvala bogu, tamo negde zime u punom kapacitetu, a oni svi silni materijali koji vas čekaju tamo u skupštinskoj, u vašim poslaničkim grupama govore da radimo dobro i da radimo kvalitetno. Čim je ovakav Predlog autentičnog tumačenja ovde došao, nije on došao zato što je kako smo čuli ovde, tražio neko iz Evropske investicione banke, baš ih briga za to, ili iz EU. Tražilo je određeno ministarstvo. Tražilo je zato što je kontrola leta Srbije i Crne Gore tražilo to od svog resornog ministarstva. Resorno ministarstvo se obratilo nadležnom odboru i to je odmah ušlo u skupštinsku proceduru. Zašto treba tako i zašto to treba usvojiti? Upravo zato što sam i ja životno zainteresovan da se i aerodrom „Lađevci“ kod Kraljeva opremi i da sa zimskim redom letenja počnu letovi sa tog aerodroma, a ne kao što je do sada jedanput nedeljno. Isto to važi i za aerodrom Niš i nadam se za budući aerodrom tamo na „Ponikvama“, jer alternativa „Nikoli Tesli“ mogu samo da budu „Lađevci“ ili Niš, ja mislim pre svega „Lađevci“, jer tamo su meteorološki uslovi mnogo bolji. Takođe, više puta izrečena neistina da su iz Evropske investicione banke tražili da postoji drugostepeno odlučivanje. Lepo piše u našem zakonu da je Republička komisija za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki za rešavanje u drugom stepenu. Upravo zato što je naše zakonsko rešenje i ono na koje se poziva EIB i koja se zastupa u EU nisu konzistentna, nisu ista, došli smo i tražili smo ovo autentično tumačenje. Šta dalje reći, sve je baš rečeno i o tome da su izmene i dopune Zakona o javnim nabavkama, gde smo imali sesije prethodnih dana, u proceduri. Mislim da je Zakon o računovodstvu ušao, mislim i taj Zakon o javnim nabavkama. U svakom slučaju, ne govorimo mi iz SNS da smo najpametniji, da sve znamo i da je sve idealno. Nije. Zatekli smo mnogo lošeg i trudimo se da to bude bolje i da ispravljamo korak po korak. Za razliku od onih koji kampuju, koji letuju i nemaju ideja, koji ne žele da ovde suprotstave mišljenja svima nama, i vama koji ste tu iz opozicija i nama iz vlasti, da kažu da nešto ne radimo dobro i da nam ponude rešenje. Nažalost, njih nema. Hvala vama koji učestvujete u radu. E, sad, da li se vi borite za svoje političke poene, sasvim je normalno da se borite, ali ne može niko pobediti one koji rade i koji stvaraju za budućnost. Mislim da ćemo ostati na tom putu. Hvala vam.
Hvala, kolega Bojaniću. Reč ima Studenka Kovačević.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, razvoj naše zemlje kao temelj politike koju vodi SNS se ogleda kroz mnogo projekata koji su sprovedeni, kroz one koji su u toku i svakako kroz mnoge koji se planiraju. Politička stabilnost koju je naš predsednik doneo sa sobom je donela i velike prilike za našu zemlju koju smo iskoristili i pretvorili u bolju budućnost Srbije. Jedan od partnera na ovom putu razvoja Srbije nam je svakako i Evropska investiciona banka kao najveća multilateralna kreditna institucija na svetu koja ima mogućnost da se zaduži na tržištu kapitala po veoma povoljnim uslovima. Protekle godine EIB potpisala je najviše ugovora za nova investiranja ikada u našem regionu u visini od 1,1 milijardi evra, od čega više od 40% u Srbiji. Novi investicioni ciklus u infrastrukturne i druge projekte u Srbiji vredan je više od pola milijarde evra. Da bismo povukli sva planirana sredstva, danas ovim autentičnim tumačenjem stvaramo zakonski okvir koji za cilj ima završetak vrlo važnih projekata za Srbiju. Najveći korisnici u ovom ciklusu su lokalne samouprave, Ministarstvo prosvete, Ministarstvo infrastrukture i Ministarstvo zdravlja. Dakle, ulaže se u opštinsku infrastrukturu, u škole, u bolnice, u puteve. Prednost zaduživanja kod Evropske investicione banke u odnosu na druge finansijske institucije, to što sredstvima koja daje ova banka upravlja zajmoprimac, u ovom slučaju država Srbija. Osim toga, tu je i mogućnost da na ovim projektima rade sve kompanije koje su zainteresovane, što znači da i domaće kompanije koje imaju kapaciteta mogu učestvovati u procesima izgradnje ili rekonstrukcije. Pokazalo se, a pokazuje se i dalje da našim građanima osim novih, daleko boljih uslova rada, obezbeđujemo i bolji privredni ambijent koji je svakako vrlo privlačan za investiranje. Srbija ima najveći priliv direktnih stranih investicija u regionu uprkos negativnom trendu u celom svetu. Britanski „Fajnenšl Tajms“ je objavio izveštaj o investicijama u svetu 2019. godine u kome stoji da je Srbija na prvom mestu sa prilivom direktnih stranih investicija od 4,1 milijarde dolara. Najznačajnije od svega je što ulažemo u projekte koji su profitabilni što znači da može novac da se vrati državi. I uz sva ulaganja u projekte sledi i novo povećanje zarada. Plate i penzije će ponovo biti povećane, i to između 8 i 15%. Verujem da ova vest najviše raduje medicinske radnike, čija će primanja najviše i biti povećana. Kao što smo i obećali radimo vredno. Rezultati su vidljivi i sa ponosom danas ovde o njima govorimo. Nismo zaboravili gde je Srbija bila, a gde je sada i koliko danas Srbija ima prijatelja i partnera kako u Evropi, tako i u svetu. Zahvaljujem.
Hvala koleginice Kovačević. Reč ima Ljiljana Malušić. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Danas je pred nama Predlog autentičnog tumačenja odredbe člana 2. Zakona o potvrđivanju ugovora o izmenama i dopunama finansijskih ugovora, naravno između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Reče neko zašto uzimamo kredite iz Evropske investicione banke? Pa kako nećemo da uzimamo kredite od Evropske investicione banke, pobogu bože. Pa naš kurs politički je prema EU, ali je neutralnost vojna. Prvo vraćamo kredite ovih koji su pre nas zadužili zemlju onoliko. Uzimali su kredite po 8 i 12%. Mi uzimamo kredite, ali po 2%. Vraćamo kredite i ulažemo u infrastrukturu. Mi smo napravili i pravimo. Napravili smo Koridor 10, izgradili prvi srpski autoput. Bravo za Vladu Republike Srbije, bravo za SNS i za Aleksandra Vučića. Prvi srpski autoput. Sramoto, svi imaju autoputeve, samo mi nemamo. Zašto? Jer su pokrali sve što su mogli da pokradu. Mi ne krademo, mi ulažemo u infrastrukturu. Zato smo i napravili ovaj sporazum sa Evropskom investicionom bankom i upravo iz kredita Evropske investicione banke smo završili Koridor 10. Naravno, delom sredstva iz budžeta Republike Srbije. A kako? Tako što smo imali teške reforme 2014. godine, pa smo uštedeli novac, bile su desetkovane penzije, plate, ali isplatilo se. Danas imamo suficit u budžetu. Nekada minu 3,5%, danas plus 3,5%. Pa samo u zadnjih šest meseci plus 4% BDP. Tako se radi ljudi, uštedama. Da smo tako loša zemlja, pa ko bi došao da investira ovde. Da nemamo autoputeve. Pa, ko bi investirao negde po planinama. Šta, samo seoski turizam. Ovde dolaze svaki dan investitori. Napravili smo 200 fabrika, preko 200 fabrika. Oni su uništili 600, a mi napravili 200. Procenat nezaposlenosti 2012. godine bio je 27%, danas manje od 10%. Još malo pa idemo na evropski prosek. Tako se radi. Bravo. Bravo, ponosim se što mogu danas da govorim o ovome. Evropska investiciona banka kao zajmodavac i Republika Srbija kao strane ugovornice Republika Srbija je zajmoprimac. Zaključili su niz finansijskih ugovora i to na projekte. Šta sve pre svega? Klinički centar B, opštinska i regionalna infrastruktura, zajam B – autoput Koridor 10, istraživanje i razvoj u javnom sektoru, program modernizacije škola, autoput Koridor 10 faza 1, unapređenje objekata pravosudnih organa B itd. Pa, tako se radi. Reče neko ne radimo sa Ruskom Federacijom i sa Kinezima. Pa to naprosto nije tačno. Koridor 10 je završen novcem iz Investicione evropske banke, ali Koridor 11 se pravi upravu zahvaljujući kreditima iz kineskih banaka i ruskih banaka. I to treba da se zna. Moram da pročitam šta smo sve uradili, šta ćemo raditi. Pa mi ćemo za par godina imati četiri autoputa ljudi. Završili smo južni Koridor, radi se Koridor 11, radi se Moravski koridor, Šumadijski, četiri autoputa. Biće investicija koliko god želimo. Nadam se da ćemo za par godina doći na nezaposlenost od 5%. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam, gospodine Marinkoviću. Evropska investiciona banka ove godine počela je novi ciklus investicija u infrastrukturne i druge projekte u Srbiji koji je vredan više od pola milijarde evra i planirano je da ta sredstava budu upotrebljena do 2022. godine. Treba reći i da je Evropska investiciona banka odobrila više od dvesta miliona evra za izgradnju, modernizaciju i rekonstrukciju četiri klinička centra, i to u Beogradu, Nišu, Novom Sadu i Kragujevcu. Takođe, ove godine potpisan je sporazum sa Evropskom investicionom bankom o donaciji deset miliona evra za finansiranje projekata obnove i unapređenja sistema za vodosnabdevanje. To će rešiti mnoge konkretne probleme u mnogim lokalnim samoupravama. Dakle, uz kredit od 40 miliona evra za istu namenu koji smo mi potvrdili ovde u Skupštini moći će da se zadovolji osnovna potreba za vodom, pa i da se popravi poslovanje javno komunalnih preduzeća i naravno, životni standard građana. Želim da kažem da postoji i infrastrukturni projekat na kome zajedno treba da rade Beograd i Priština, a to je izgradnja autoputa Niš-Merdare-Priština. Ovaj projekat biće realizovan uz podršku Evropske investicione banke. Iskoristiću ovu priliku da pozovem sve građane da iskoriste svoje pravo i da složno i jedinstveno podrže Srpsku listu na izborima 6. oktobra na KiM. Ukoliko bi Srpska lista osvojila svih deset mandata Srbi bi jedinstveno nastupali i pred Albancima i pred međunarodnom zajednicom. Zato je potrebno da što više Srba izađe na izbore, da se ne dozvoli da se umanjuje uticaj Srba na KiM već naprotiv da se omogući da Srbi utiču na formiranje Vlade u Prištini. Srbi na KiM i Srpska lista imaju nedvosmislenu podršku Aleksandra Vučića i Beograda. Ovi izbori su važni i zbog dalje realizacije plana za pomoć Srbima na KiM. Do kraja godine imaćemo više od trista projekata čija realizacija je važna za naše ljude na KiM jer su u planu nove kuće, farme, klinički centri, podrška obrazovanju i razvoju banja. Podrška Aleksandra Vučića i Beograda je veća nego ikada. Pomoć u ekonomskom i političko smislu je jača nego ikada i sa tim će se nastaviti i posle izbora 6. oktobra. Zato pozivam da se poziva da se podrži Srpska lista koja je veza Srba na KiM sa Beogradom i koja će imati legitimitet da prenese pomoć Beograda i predsednika Srbije. Jedino složni, jedinstveni mi možemo da unapredimo život Srba u našoj južnoj pokrajini i da utičemo na to da se glas Srba čuje i u institucijama. Oni koji tamo žive znaju koliko je to važno, oni veruju u našu podršku, a najmanje što mi možemo da učinimo danas je da o tome govorimo u parlamentu. Zahvaljujem.
Hvala, koleginice Žarić Kovačević. Reč ima profesor doktor Marko Atlagić.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, gospodine Marinkoviću, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, mi danas govorimo o predlogu za donošenje autentičnog tumačenja odredbe člana 2. Zakona o potvrđivanju ugovora o izmenama i dopunama finansijskih ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Pošto su moje kolege i koleginice narodni poslanici vrlo dobro to obrazložili, a radi se o ugovorima, evropskim i međunarodnim, dozvolite da kažem da član međunarodne grupe bandita i prevaranata, Vuk Jeremić, svakodnevno blati svoju zemlju i našeg predsednika Aleksandra Vučića. Gle čuda, sada ide dalje. To blaćenje preneo je i na nama susedne prijateljske zemlje. Najnovije je na Mađarsku. Poslednji dokaz, kako on kaže, nominacije Orbanovog lojaliste za novog komesara Evropske unije, pa kaže: "Neko ko je kao ministar pravde aktivno učestvovao u gušenju demokratije, urušavanju vladavine prava u Mađarskoj, će u narednih pet godina biti direktno zadužen za našu evropsku budućnost". Ovo, poštovani građani Republike Srbije, nije prvi put kako je Vuk Jeremić, član međunarodne grupe bandita i prevaranata, blatio našu zemlju sa nama susednim i prijateljskim zemljama. Kad je već reč o međunarodnim ugovorima i odnosima, Vuk Jeremić je u autorskom tekstu, poštovani građani, u pariskom "Mondu", na dan 17. 07. gospodnje 2018. godine, kada je predsednik Republike, Aleksandar Vučić, imao veoma važan susret sa predsednikom nama prijateljske Francuske, gospodinom Makronom, optužio, verovali ili ne, državu Srbiju i njenog predsednika Aleksandra Vučića za širenje, citiram: "stabilokratskih tendencija na zapadnom Balkanu" i time po ko zna koji put naneo nesagledivu štetu državi Srbiji i njenim nacionalnim interesima. Tako je predsednik Francuske, gospodin Makron, mogao pročitati samo dva sata pre zvaničnog susreta sa našim uvaženim predsednikom, gospodinom Vučićem, najpogrdnije optužbe na račun države Srbije i njenog predsednika, Aleksandra Vučića, od strane Vuka Jeremića. Ovo nije jedini put, čime je Vuk Jeremić, nego ko zna koji put zabio nož u leđa građanima Republike Srbije i državi Srbiji. Vuk Jeremić je to radio i u autorskom tekstu u "Vašington postu", kada je na najbrutalniji način izvređao državu Srbiju i njenog predsednika, Aleksandra Vučića, i to baš pred njegov veoma, veoma važan za državu Srbiju susret sa potpredsednikom SAD, gospodinom Pensom. Građani Republike Srbije bili su šokirani tim nepatriotskim i necivilizacijskim činom i time je Vuk Jeremić po ko zna koji put zabio nož u leđa Republici Srbiji i građanima Republike Srbije. Poštovani narodni poslanici, uvaženi i poštovani građani Republike Srbije, mi smo svedoci svakodnevnog medijskog napada, iz časa u čas, iz dana u dan, na predsednika Republike, posebno pored njega na ministra unutrašnjih poslova, gospodina Stefanovića, zatim na predsednikove saradnike, na uvažene narodne poslanike u ovom visokom domu, posebno na gospodina doktora Martinovića, gospodina Vladu Orlića, gospodina Vladu Đukanovića. Više su gospodin Martinović u ovom visokom domu i gospodin dr Vlado Orlić govorili nego četiri poslaničke grupe kojih danas ovde nema, koji su boravili u godinu dana. Što se tiče gospodina Vlade Đukanovića, ja sam svedok, gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, da je u Narodnoj biblioteci, ne samo ja, znaju i gospoda bibliotekari, kada je bio student, radio je od osam do devet naveče, tamo smo se upoznali kao profesor i student. Poštovani narodni poslanici, uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, gospodine Marinkoviću, gospodine Martinoviću i gospodine Orliću, ovi napadi biće sve žešći, iz dana u dan, iz sata u sat, dokle god budemo jače realizovali projekat modernizacije Srbije, koju provodi Vlada Republike Srbije, najveći broj uvaženih narodnih poslanika, najveći broj građana Republike Srbije. Motor ubrzane modernizacije Srbije jeste Aleksandar Vučić. Na kraju, završiću citatom Svetislava Basare, koji je rekao za ove razne varijante Demokratske stranke, 21. 05. gospodnje 2019. godine, citiram: "Demokratska stranka je samoupravna interesna zajednica muljatora i lopuža". Upravo tako. Hvala.
Hvala, profesore Atlagiću. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić. Izvolite, kolega Orliću.
Hvala vam, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, danas govorimo o temama koje su za Srbiju sigurno važne. I kada govorimo o zajmovima kojima je neposredno omogućeno da se za državu Srbiju i za naš narod obezbede važni infrastrukturni rezultati, to je svakako tema od najvećeg mogućeg interesa za svakoga u Srbiji. Govorimo konkretno o onim programima koje Republika Srbija sa velikim uspehom realizuje, u saradnji sa Evropskom investicionom bankom. Reč je o onoj vrsti infrastrukture koja u svakoj državi ovog sveta zavređuje maksimalnu pažnju i kojoj se pridaje najveća moguća važnost. Primera radi, ono što podrazumeva izgradnju koridora, a ovi zajednički projekti i ovi zajmovi tiču se neposredno Koridora 10 i o tome je danas bilo reči, govorila je o tome i ovlašćena predstavnica naše stranke i drugi narodni poslanici, neposredno ide u svrhu realizacije one vrste rezultata koje smo zaista mogli samo da sanjamo u nekim godinama iza nas, i ne samo godinama, ako kažemo decenijama, nećemo pogrešiti ništa i nećemo preterati ni najmanje. Koridor 10 koji predstavlja onu sponu u kvalitetnoj i dobroj putnoj infrastrukturi, koja omogućava da se Srbija poveže sa južnim delovima Balkanskog poluostrva, ali na taj način ostvari jedinstven putni pravac i sama Srbija postane apsolutno u najboljem mogućem smislu spona centralne, severne Evrope sa njenim jugom, zaista je vredna stvar, ali stvar do koje apsolutno nije bilo lako doći, apsolutno nije bilo lako realizovati u praksi. Decenijama se planiralo, decenijama se radilo deo po deo, ali decenijama nije bilo moguće završiti tu vrstu autoputa. U ovoj godini Srbija je to uspela. Južni krak Koridora 10 funkcionalan je danas, koriste ga građani Srbije i, naravno, raduju se toj vrsti rezultata. Nekad simpatično deluju vesti da su masovno građani rešili da zaustave svoje vozilo, što naravno ne treba raditi na autoputu, ali radosni zbog te vrste uspeha poželeli da se slikaju, da se vidi kako fantastično izgledaju i ti pravci sa više traka, ali i novi moderni tuneli, mostovi, koliko je to lepo i kako je zadovoljan svaki čovek što može da kaže - živim u Srbiji koja je toliko uspešna da ovako nešto danas može da omogući svom narodu. To je vrsta rezultata koju niko ne može da ospori i da kaže, mada, naravno, u politici ima svega i svačega, pa ima i takvih pokušaja. To je neko napravio za sebe, to je nečiji lični interes. Autoput ne može niko da stavi u džep. Autoput niko ne može da odnese u svoju kancelariju, u svoju stranačku prostoriju ili da ga odnese svojoj kući. To je nešto što ostaje građanima ove zemlje, još jednom, i kada nas više ne bude bilo. Istočni krak, takođe, je danas u Srbiji realnost i treba svako da bude zadovoljan što živi u Srbiji u ono vreme kada je tako nešto ne priča, ne plan, već realnost. Mi očekujemo, to je realno očekivanje, da i taj istočni krak uskoro bude završen. Pre dva ili tri dana zvanično je potvrđeno da se poslednjih 12 kilometara ili nešto više na tom pravcu upravo sada završava. To će, takođe, omogućiti da mi imamo onu vrstu infrastrukture koja je nama potrebna, ali da mi dobijamo na dodatnoj važnosti i da svi oni koji Srbijom putuju zato što su rešili da pređu iz jednog dela kontinenta u drugi kažu – nema nikakve potrebe da zaobiđem ovu državu, naprotiv, želim da prođem njom, oni imaju da mi ponude put kakav nema niko drugi. Mnogi su na ovom svetu razmišljali na sličan način, pa iz tih razloga izgrađivali svoju infrastrukturu. Ne verujem da ćemo naći ikada da je među onima koji su tako razmišljali i tako radili neko nezadovoljan da se pokajao što je tako razmišljao i tako radio. Naprotiv, sve države koje su na taj način ulagale u svoju infrastrukturu samo su zadovoljne onim što su napravili. To znamo i mi. Koliko puta je svako od nas čuo rečenicu – prošao sam tom i tom zemljom, e da je ovde put kao tamo? Vidite, i to se menja. To je jedan od najočiglednijih, rekao bih, pokazatelja da je Srbija danas veoma drugačija, značajno drugačija nego godinama kada se o njoj starao bivši režim, što Đilasa, što Jeremića, što njihovog Tadića, Demokratske stranke, odnosno stranaka, sad to treba u množini da se izgovara, koliko ih ima. Tada smo pričali – išao sam u neku državu, prošao njenim putevima i poželeo sam da jednog dana to mogu da vidim i u Srbiji, ali nisam siguran da li će mi se ta želja ispuniti. Danas, prođemo putem koji je u našoj zemlji, u našoj lepoj Srbiji i kažemo – znate šta, pa bolji je nego onaj u susednoj državi. Prošao sam, išao sam sa porodicom negde, video sam jedan i drugi i mogu da vam kažem – bolji je ovaj naš, kvalitetniji je, udobniji je. Ta vrsta razlike vidi se na tim putevima jasno, ali ovo nije, naravno, jedini pravac koji tu vrstu razlike može da danas potvrdi. Govorilo se i govoriće se tek o autoputu „Miloš Veliki“, koji, takođe, predstavlja san za mnoge generacije i koji, takođe, predstavlja dokaz da uspešna Srbija, Srbija koja, dakle, sledi politiku Aleksandra Vučića i SNS, može da realizuje ono što su čekale generacije. Stići za sat vremena od teritorije Beograda do grada Čačka nekada je bilo nezamislivo, složiće se svako. Sigurno je ne mali broj ljudi koji su koristili Ibarsku magistralu i znaju šta znači ići tim pravcem, koliko to ume, neretko, da bude i opasno. Ono što je, nažalost, često punilo crne hronike, neretko je dolazilo upravo sa Ibarske magistrale. Jedan jedini život čoveka da se spase time što smo izgradili dobar autoput, a naravno nije to jedina njegova vrednost, ali jedan jedini život da smo spasili na taj način, postigli smo mnogo. Kada pogledate kako je izgledala nekada ta crna statistika, jasno vam je da je ovde značaj i veći od ovoga koji sam naveo upravo. Ne treba pokušavati da se omalovaži ova vrsta rezultata. Naravno, u politici ima svega. Biće uvek onih koji prosto ne mogu da žive sa činjenicom da je nešto realizovano i predstavlja uspeh politički, ekonomski, u bilo kom pogledu, nekoga ko nije on sam. Ima onih ljudi koji do te mere istinski mrze, o toj vrsti osećanja je reč, Aleksandra Vučića, SNS, vlade koje je naša stranka podržala ili podržava danas da su u stanju čak i da ovu vrstu rezultata napadnu onom vrstom nepristojnih, neargumentovanih, besmislenih priča koje verovatno ne bi prošle ni kod ljudi koji sa bivšim režimom nikakvo iskustvo nemaju, a imamo ga i te kako svi mi zajedno, jer smo svi na svojoj koži osetili šta to znači kad se oni negde pitaju, pa oni treba negde nešto da obezbede ili izgrade. Kako se to završavalo? Završavalo se, po pravilu, njihovim džepovima značajno punim, a ovih puteva nije bilo nigde, ali će oni danas da kažu – ne valja vam rezultat na Koridoru 10 i kada pitate – pa, čekajte ljudi, a kako ne valja, da li je moguće da neko kaže da nije dobro što je Grdelica savladana, da nije dobro što je danas Srbija na visokom mestu, kada pogledate evropsku mapu koridora i auto-puteva, kako to može da ne valja, oni kažu – raspao vam se autoput i to da li znate za šta kažu? Ako se negde pojavi oštećenje koje je dimenzija, pa, eto, koliko dlaka jedna, i onda kažu – e, zbog toga što smo mi videli tamo negde na asfaltu ima nešto što je veličine jedne dlake, sad ćemo da pričamo, pišemo, tvitujemo po ceo božiji dan – srušio se autoput, pao je tunel i ostale, moram da iskoristim tu reč, ali baš gluposti. Da je neko u toj meri zavidan, u toj meri nezadovoljan, pre svega sobom, ne nama, nego sobom, jer nema šta sam da pokaže da je uradio i napravio, pa da konkuriše ovoj vrsti rezultata, da kaže – ma, ne valja ni autoput „Miloš Veliki“. Šta je najveći problem? Naravno, najveći problem je što je to rezultat Aleksandra Vučića i SNS. Najveći problem je što je Aleksandar Vučić lično taj put pustio u rad. Najveći problem je što je tom prilikom uzeo da govori koliko je to za Srbiju važno i za koliko smo ljudi, pravih, živih ljudi, obezbedili puno onog momenta kada smo taj rezultat napravili i ostvarili. Sve u vezi sa Aleksandrom Vučićem neoprostivo smeta tim ljudima, ali kažu onda – ma, ne valja vam to i nije to ništa važno zato što, eto, od centra Beograda treba stići tamo negde do Obrenovca, a to sada traje 40 minuta. Naravno, nikad nije u njihovo vreme bilo manje od 45 ili 50, ali to je sad manje važno. Važnije je da neće da kažu da postoji neko ko upravo sada, dok mi o ovome govorimo, upravo radi novu putnu infrastrukturu koja treba da predstavlja uključenje iz grada Beograda, obilaznica na autoput „Miloš Veliki“, da pravac koji od Surčina ide na tu stranu sada realizuju upravo ljudi koji se vredno bave svojim poslom, koji su angažovani ispred Vlade, koju opet podržavamo mi i koja opet realizuje našu politiku. Ta vrsta realnosti da u Srbiji imate ne samo sve ono što nikada niste imali, nego i sve ono što ne mogu više ni da izmisle, ni da izmaštaju kao neku zamerku, zli, pakosni ljudi koji su opsednuti samo mržnjom prema Aleksandru Vučiću i SNS, to je jedan jasan pokazatelj kakva je Srbija država danas i da se ne rukovodi ničijim ličnim interesima, da vodi računa o tome šta su, pre svega, potrebe naroda i da zbog toga planira čak i ono što ti veliki geniji i stručni samo za brutalnu, besomučnu pljačku, nikada nisu mogli čak ni da zamisle. Štošta su izmišljali, obećavali, naravno, isključivo narod lagali, a sami se bogatili, ali nikada nisu mogli ni da zamisle pravce poput ovih koji će biti opet dobri, kvalitetni, moderni autoputevi, a za koje mi otvoreno kažemo - hoćemo da napadnemo i tu vrstu izazova, hoćemo i te putne pravce da izgradimo, pa kako onaj koji se odnosi na Moravski koridor, tako i na onaj koji treba da prolazi srcem Šumadije i da čitav taj deo naše zemlje, povezan sa Mladenovcem i na zapadu sa ovim koridorima koje smo već savladali, poveže sa istokom zemlje, čak do Bora da ide, pa i onaj koji, takođe, napadaju i osporavaju, a koji treba Niš da poveže sa administrativnom granicom KiM, kod Pločnika. Naravno da će i taj pravac značiti puno za, pre svega, naše ljude koji u tom delu Srbije žive, jer svako može da potvrdi, zdravim razumom da se vodi, šta znači i koliko je vredno kada imate tu infrastrukturu u jednom delu zemlje koji je realno bio zaparložen, zapusteo, zaboravljen u silnim godinama, kada je Srbijom vladao bivši režim i u kom danas investicija treba pre svega. Pa, koliko je lakše da se neko odvaži i kaže - da, hoću da podignem fabriku tamo, jer, evo, vidim, ima tu dobre infrastrukture koja će mi jako dobro doći, i putne, ali i ne samo te. Kada pričamo o infrastrukturi, Moravski koridor, za koji mnogi osporavaju kolika je njegova procenjena vrednost, ne podrazumeva, dame i gospodo, samo putnu infrastrukturu. Mada i za nju reći samo, ne biste bili u pravu, jer nije to samo. To podrazumeva i onu vrstu koridora koja se odnosi na najsavremenije komunikacije, telekomunikacije. On podrazumeva i borbu sa prirodom, reljef da se savlada tamo gde treba ići preko rečnih tokova. To su sve one stvari koje neće da uzmu u obzir oni koji žele da kažu da je bilo šta u Srbiji nečiji lični, privatni interes, samo da izbegnu na bilo koji način istinu, da je to interes naroda, da narodu, pre svega, treba i da ima dobre puteve, da ima drugu infrastrukturu i najsavremenije komunikacije, jer i to posao donosi, jer i to biznis podstiče, i to između ostalog biznis gleda kada odlučuje da li će negde doći ili neće. Ali, kanalizaciju koju značajan broj naših građana ni danas nema, ali hoće je imati, upravo zahvaljujući investicionom ciklusu koji Republika Srbija danas pokreće. Kako i zašto, Srbija jeste u toj meri značajno uspešnija danas nego juče. Kako i zašto Srbija to danas može da ostvari i realizuje? Jedan od odgovora glasi da mi zaista imamo značajno bolje odnose sa svim onim važnim, relevantnim igračima na svetskoj sceni, kolokvijalno rečeno, sa kojima možemo da dogovaramo zajedničke investicije, poduhvate, poslove, pa i zajmove, ako želite. Da danas možemo da zahvaljujući izvanrednim odnosima i sa državama EU, ali i sa političkim zapadom, u najširem smislu, ali i sa Ruskom Federacijom, kao i sa Narodnom Republikom Kinom i brojnim našim prijateljima, partnerima iz sveta, što se odnosi na zemlje Latinske Amerike i na afričke zemlje, postignemo mnogo više nego što je nekada bilo realno. Kada govorimo o evropskom novcu koji pomaže ovu vrstu projekata ne smemo da zaboravimo, dame i gospodo, da ništa manje vredno, neki bi rekli čak od slučaja do slučaja, i vrednije i značajnije rezultate postižemo zahvaljujući izvanrednoj saradnji sa Narodnom Republikom Kinom. I dok i sa jednima i sa drugima imamo tu vrstu odnosa koja garantuje poverenje i koja garantuje da će Srbija biti smatrana i tretirana za dobro mesto za zajedničko ulaganje, dobro mesto za poslovanje, ali i partnera koji je zaista pouzdan i koji je u stanju da izmiruje svoje obaveze, mi sa Narodnom Republikom Kinom otišli smo i nekoliko koraka dalje u odnosu na ono što je nekada moglo i da se zamisli. Između ostalog, tu vrstu značajnih projekata mi smo već realizovali, da imamo bukvalno spasenje za kompletne delove zemlje. Svako u Srbiji zna da je notorna istina „Železara“ u Smederevu ne bi mogla da preživi. Taj grad ili taj region ne bi mogao da opstane da nemamo tu vrstu odnosa sa Narodnom Republikom Kinom, da se nije lično svojim autoritetom Aleksandar Vučić zauzeo za to rešenje, da nije lično izgradio tu vrstu odnosa sa kineskim predsednikom, kineskim premijerom, da nije sa njim razgovarao mali milion puta dok se nije pronašlo neko zajedničko rešenje. Propalo bi i to preduzeće, propao bi i taj grad i jako bi teško bilo pronaći neku alternativu za Smederevo i okolinu. Međutim, kada se radi ozbiljno, kada se ta vrsta odnosa uspostavi kako jeste uspostavio Aleksandar Vučić sa našim prijateljima iz Kine, pronađe se rešenje koje znači, pročitaću vam neke brojeve, da je kineska firma „Hestil“, platila već više desetina miliona evra, blizu smo 50 miliona, a investira još 300 miliona, da su zadržali sve radnike, apsolutno sve radnike, a onda su zaposlili i nove radnike, da su njihova primanja podizali i da su zaslužili radeći po strogim uslovima tržišta laskav epitet vodećeg izvoznika u Srbiji. Dakle, reč je ne o rešenju, kako neko reče, da se rupa zakrpi, nego rešenju koje omogućava da sve bude bolje nego što je bilo ikada, da bude uspešnije, da se takmiči sa ostalima pa da pokaže da može da bude konkurentno pa i samoj Evropi i da ta Evropa u više navrata vrši provere sa svoje strane i da svaki put raširi ruke i da samo kaže – svaka čast za ovo što vi danas u „Železari“ radite i za to kako poslujete, kakve rezultate pravite. Za to se dame i gospodo trebalo izboriti. Nije ništa manje vredan rezultat ni onaj koji se odnosi na RTB Bor. I njega smo uspeli da ostvarimo zahvaljujući toj vrsti postupanja, izgradnji fantastičnog poverenja, ali i snaženju naših institucija, naše ekonomije, trudu, pre svega, da se napravi ono što je dobro za građane naše zemlje, ponovo za kompletan grad ili kompletan region. Opet nekoliko brojeva, da se podsetimo svi zajedno, 63% vlasništva nad kompanijom RTB Bor danas ima naš kineski partner „Zi Đin“. Preko 350 miliona dolara već je stiglo, a ukupne obaveze za ulaganje, investiciju i dalji razvoj iznose još 1,26 milijardi dolara. Dakle, ponovo, nije reč o rešenju hajde samo da nekako premostimo, hajde samo da preživimo, nije važno do kada, reč je o rešenju koje predstavlja dalji razvoj. Reč je o rešenju koje predstavlja dalju izgradnju, unapređenje koje čini da sve bude i bolje nego što je bilo u bilo kom trenutku. Pominjao se danas i most Zemun-Borča koji je takođe još jedan od primera ove vrste saradnje sa istim partnerima, sa našim prijateljima iz NRK. Vrednost te investicije meri se ponovo, pa stotinama miliona dolara, ako hoćete. Vrednost te investicije iznosi blizu 170 miliona. Nije mala stvar, a realizovana je. Otvorena je i danas se koristi na radost građana čitave Srbije, koji tim pravcem prolaze. To je trebalo odraditi i obezbediti. Mada mnogi vole da se kite tuđim perjem, da budemo do kraja potpuno pošteni. Vlade Aleksandra Vučića platile su više od 90% tog mosta. Šta god ko danas mislio i tvrdio, zna se kome treba da idu zasluge za to što mi danas i ovu vrstu infrastrukture imamo. Kada je reč o izgradnji bloka u Termoelektrani Kostolac, takođe je reč o još jednom izvanrednom primeru uspešnog, pametnog rada sa našim prijateljima iz Kine. To je ponovo rezultat politike Aleksandra Vučića. Pruga Beograd-Budimpešta. Da li je ikada postojala kao tema za bivši režim koji je vodio samo računa o tome koliko će stotina miliona evra da se provrti na računima Đilasovih firmi. Nije ih to zanimalo. Njih je zanimalo ne pruga, ne koridor ni ka severu ni ka jugu ni na bilo koju drugu stranu, nego koliko može da se preproda reklamnih sekundi na RTS, koliko kako je to argumentovano izneto u jednom izveštaju od strane Vladinog Saveta za borbu protiv korupcije, može da se dobije besplatno a onda da se prodaje po tržišnim uslovima. Koliko može da se na silu Boga kupi jeftino od strane onih koji ne mogu da ga plasiraju po onim uslovima po kojima može Dragan Đilas, od strane onih firmi koje su prinuđene da prodaju Đilasu 10 puta jeftinije u odnosu na ono što Đilas posle proda dalje. To je njih zanimalo, pre svega, da se ta vrsta biznisa, kako kažu, razvija, da se pune džepovi, da se pune slamarice, da budu što teži bankovni računi, neretko strani devizni računi. A da neko izgradi koridor železnički, da se neko postara da prugu modernizuje – poslednja rupa na svirali, poslednja. Nije o tome imao ni ko da misli, a kamoli ko da radi. Danas je to realnost, jer danas ima i ko da misli i ko hoće da radi i ko ume da rezultat obezbedi. Na temu pruge Beograd-Budimpešta, vrednost projekta, realnog projekta 1,5 milijardi evra, 350 kilometara duga saobraćajnica i biće pa oko pola uposlenih, angažovanih ukupno iz Srbije. Šta god da se radi, naši ljudi još dodatno angažovani, na sve ono što u vidu infrastrukture dobijamo mi još dodatni posao obezbeđujemo za naše ljude. Gde god možemo da to imamo da ponudimo, postaramo se da se koriste naši materijali, da se naša mehanizacija angažuje. Gde god možemo dodatnog prostora da nađemo da nas pomognemo i da našem narodu nešto još bolje učinimo, mi to radimo. Zbog toga imamo ove rezultate kao relanost i zbog toga ljudi na tu vrstu realnosti reaguju podrškom sa svoje strane. Znaju ljudi, ne bi bilo tog puta bez Aleksandra Vučića i SNS. Šta je dokaz? Pa život svakoga od nas. Da li ga je neko video, da li je neko taj put video pre Aleksandra Vučića i SNS? Teško da ćete naći takvog. Da li je neko tu vrstu pruge video? Nije. Da li je neko uspeo da podigne na taj nivo konkurentnosti ne samo spasa nego i na taj nivo podigne Železaru? Niko to nije video pa niko ne može ni da slaže da je bilo. Ovo rešenje za RTB Bor, da li je neko pronašao pre Aleksandra Vučića i SNS? Nije niko. Ako govorimo o drugim investicijama, odnosno drugim ulaganjima koja su za nas važna, neretko zaboravimo, ali to je takođe važno, blizu milijardu dolara vredna je investicija, odnosno zajednički projekat vezan za zrenjaninsku fabriku. Kada govorimo o ovim velikim i zvučnim rešenjima koja smo postigli zahvaljujući našoj saradnji sa Narodnom Republikom Kinom, ovo spada među one skorije rezultate i zbog toga nekako uvek pada u drugi plan, ali to je fantastično važno. Svaka firma koja je došla u Republiku Srbiju, zato što smo se mi potrudili da pronađemo argumente, da pronađemo dobre razloge, dobre motive da ih ovamo dovedemo, da oni prihvate i kažu – da, hoću da idem u Republiku Srbiju, svaka firma predstavlja životnu važnost za ljude koji u određenom delu Srbije žive, za ljude koji prosto nisu imali nikakvu perspektivu jer nisu imali nikakvu mogućnost u krajevima koji su potpuno zapusteli bili, u kojima vi niste mogli da nađete firmu koja radi. Šta je mogao da očekuje čovek? Šta je mogao da planira u svom životu, kada negde stigne poslodavac i otvori negde 300, negde 1.000, negde 2.000 novih radnih mesta? To je već potpuno druga priča. Građanin Srbije koji voli svoju zemlju, naravno, smatram da je valjda volimo svi mi, ali koji želi da ostane u njoj da živi, mora da ima neki prostor, neku mogućnost da ta njegova želja bude moguće. Nemoguće je tamo gde on ne može da zaradi svoje mesečno primanje, da obezbedi elementarnu egzistenciju svojoj porodici, iz te i takve Srbije, Srbije u kojoj nisu marili ni za jednog čoveka, ni za jednu porodicu, besomučno se bogateći kojekakvi Đilasi, Jeremići, ostali iz okruženja Borisa Tadića, sve ih znate već napamet. Čovek, koliko god želeo da ostane u Srbiji, koliko god je voleo, ako se suoči, a suočio se ne mali broj ljudi sa činjenicom da nema gde i nema kako, te ljude su bukvalno primoravali da pronađu neko drugo rešenje. Kada pričaju o tome kako se odlazilo iz Srbije, a kako se odlazi danas, ljudi su bili prinuđeni ne da traže bolje, nego da traže bilo šta. Danas kada vi obezbedite da čovek u Srbiji ima alternative, otvorite mu prostor da ako želi da u Srbiji živi, on to realno može. Zbog toga, popravljaju se stvari u našoj zemlji. Kada pogledate da se stotine hiljada ljudi evidentira kao novozaposleni, dakle, kao ljudi koji nisu imali posao, a danas ga imaju, da znate, pričamo o potencijalnim stotinama hiljada onih koji su mogli iz Srbije da odu. Te ljude smo motivisali da ne odu, da ostanu ovde, da ovde zasnuju svoje porodice i da sa njima nastave da žive, time što je otvorena ta vrsta alternative za njih, odnosno mogućnosti da želju da žive u Srbiji i ostanu. Kad stotine hiljada vidite u nekim tabelama Republičkog zavoda za statistiku, da znate, nisu to brojevi samo, to su živi ljudi. Stotine hiljada onih koji nisu imali životno rešenje, a koji su ga u međuvremenu pronašli, upravo zahvaljujući privlačenju investicija i realizaciji naše politike. To su živi ljudi koji su potencijalno u tom broju mogli da više ne budu u ovoj zemlji. To su važne stvari. Kada se ozbiljno, odgovorno, temeljito radi, planira se budućnost na pravi način. Danas znamo da u Srbiji ima još dodatnog prostora da se još kvalitetniji poslovi obezbede u našoj zemlji. Oni koji potcenjuju fabrike u kojima su prosečne plate reda veličine 400 evra, u isto vreme neće da kažu da tim ljudima koji danas rade za 400 ili 500 evra nisu ponudili ni jedan evro, nego su ih terali da žive sa nula primanja u kojoj god hoćete valuti. Oni potcenjuju te ljude i kažu – nije za njih dobro da žive sa 400 ili 500 evra mesečno, to je malo. Nema Srbija način da privuče još kvalitetnijih poslova, ali ni tu neće da kažu, ima i već ih privlači. U nekoliko navrata mi smo govorili o kompanijama koje dolaze u Srbiju, u kojima su prosečna primanja i značajno iznad ovog nivoa. Bilo je i onih sa 1.000, 1.500, 2.000 evra primanja u proseku, i takvih slučajeva ima. Ali, ima, što je još važnije, dodatnog prostora da kvalitetnog posla, još kvalitetnijeg nego što smo ga motivisali da dođe danas, obezbedimo sutra. Kako? Između ostalog, ulaganjima u istraživanja i razvoj. Neki od korisnika upravo ovih programa o kojima mi raspravljamo odnose se na one koji pripadaju organizaciono Ministarstvu prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. I novac koji mi ulažemo upravo kroz ove programe koji su na dnevnom redu ide i za istraživanja i razvoj. To je prikazano u ovim materijalima koje smo mi pripremili za današnju sednicu, naravno, i za modernizaciju škola. Ali, ulaganjem u istraživanja i razvoj, mi nastavljamo one napore o kojima smo takođe govorili već koliko juče ili prekjuče. Stvaramo dodatni prostor za mlade ljude da mogu da naprave nešto novo. Ako pokreću sopstveni biznis, da imaju podršku, da ne budu sami, ko želi da u Srbiji stvara i radi, ima dobru ideju, da može da se oseti da nije u toj borbi sam, da država hoće da stane iza njega, da ga podstakne i pomogne da počne. Govorili smo da je Srbija, primenjujući različite mere stimulacije, upravo za početnike u poslu, danas prepoznata na planeternom nivou. Vi imate međunarodno udruženje koje se zove Startup Genome, koji istražuje na plantarnom nivou kakvi su uslovi od zemlje do zemlje. I oni su Srbiju izdvojili, a ne mi sami da o sebi pričamo. Oni kažu – Srbija je danas među najuspešnijima u svetu kada je reč o toj vrsti podrške, o toj vrsti pozitivnog okruženja da se započne sopstveni biznis. Mladi ljudi koji su angažovani u našim naučnim institutima, istraživačko-razvojnim institutima ili pri visokoškolskim ustanovama, koji rade na aktuelnim stvarima, modernim stvarima, onim stvarima koje konkurišu na svetskom tržištu, mogu da računaju na to da i uz njih stoji država, da hoće i može da ih pomogne, da imaju veća primanja i značajno sigurnija primanja nego što su imali ikada ranije. Primera radi, u sektoru koji se odnosi na nauku i istraživanje, da sada postoji i ona vrsta sistemskog finansiranja i podrške koja apsolutno nije vezana za bilo kakve oročene projekte, već je reč o trajnoj sigurnosti za te mlade ljude, da je njihova egzistencija obezbeđena, a da će ukoliko budu uspešni u svom poslu moći da računaju na to da će biti vrednovani kroz primanja još više i još bolje. To je jedan od rezultata politike Aleksandra Vučića i SNS. Obezbeđena kvalitetna veza sa privredom, sa onim delom našeg sistema, ako želite, koji treba da omogući da se plasira ono što smo napravili, da pronađe svoje tržište, takođe je jedan od vrednih rezultata te uspešne politike. Dualno obrazovanje. Mnogi su želeli da ga ospore prethodnih dana, meseci, ali ne mogu da kažu, niko ne može da kaže da nije dobro za mladog čoveka da stekne više iskustva, da stekne onu vrstu prakse koju ne bi imao da ne ode u neku kompaniju i da ne pokuša da nešto konkretno radi, da uči kroz rad, da se na taj način dodatno usavršava, da bude sposobniji, na tržištu konkurentniji, da može svakome u oči da pogleda i kaže – ja zaista znam da uradim to, to i to i hoću da se takmičim sa bilo kim, da pokažem da sam veštiji, spretniji, da mogu da napravim određeni proizvod brže, bolje, kvalitetnije. Tu ne može da bude ništa loše. To može samo neko da odbija da prihvati i da prizna. Ali, treba razmišljati na taj način, treba razumeti potrebe mladih ljudi na pravi način, pa ih podsticati, a mi smo to učinili kroz ove programe. To učenje kroz rad predstavljalo je uspešno rešenje na egzistencijalnom planu za bukvalno hiljade đaka, a uvodi se, mi smo to izglasali početkom ove sednice, u formi zakona i na nivou visokog obrazovanja. I sigurno će oni koji su pokazali interesovanja za ove programe, a mere se hiljadama i brojne su institucije u tome učestvovale, umeti da nam kažu, baš kao što su umeli akteri iz srednjeg obrazovanja i privrednici koji su sa njima sarađivali, kad prođe godina ili dve, kakve efekte vide. Ako budu na ovom nivou visokoškolskih ustanova videli efekte koji su približni onima koje smo već postigli, da se oko 75% do 90% mladih ljudi koji su učestovali u ovim programima sutra zaposli, pronađe dobro rešenje, mi smo izvanredan posao napravili. I budite uvereni, mi ćemo razgovarati o tim efektima i mi ćemo moći samo da konstatujemo da smo zadovoljni, svi mi koji hoćemo da priznamo, da kažemo da nam nije teško da prihvatimo da je u Srbiji nešto dobro postignuto, mi koji smo u tome učestvovali, to podržavali, da se ponosimo svakako, a ostali valjda budu dovoljno pristojni da za to samo kažu – dobro je, svaka čast. Što se tiče onih stvari koje Srbija danas može, a nisu nekada mogle ni da se zamisle, pogrešili bismo da ne napomenemo i ovom prilikom da je već doneta odluka na nivou Vlade da bude novih povećanja primanja u različitim sektorima. Za građane koji sa velikim interesovanjem prate ovu temu, da ponovim, projektovano povećanje je za medicinske sestre 15%, za lekare 10%, za nauku i kulturu, kroz sve ovo što smo već obezbedili, infrastrukturu i nove tehnološke parkove i ono stabilno finansiranje, koje je danas apsolutno nesporno, ali i novi kvalitetan novac, značajan novac za one projekte koji su najuspešniji, uz sve to i dodatnih 10%, za prosvetu 9%, sudstvo i tužilaštvo takođe, socijalnu zaštitu 9%, kao i za službe bezbednosti, za državnu upravu 8%. Kada je reč o penzionerima, naravno, zadovoljni činjenicom da smo uspeli da strpljivim sprovođenjem mudre politike dođemo do toga da penzije za sve, ali sve kategorije penzionera, budu danas veće, nego pre nego što smo ušli u reformske mere 2014. godine onim rešenjem kojim je planirano redovno usklađivanje penzija, automatski ćemo dobiti za tri meseca od danas novo uvećanje penzija na nivou oko 5,5%, uz dodatnu podršku, jednokratnu, svakom penzioneru, svakom penzioneru u Srbiji. Nekoliko puta smo to već činili, a sada, evo, ozbiljno smo radili, napravili smo suficit u budžetu. Ima u kasi. Neko se brinuo danas koliko milijardi. Ima preko 46 milijardi više, nego što je bilo planirano, pa će biti dodatne podrške za svakog penzionera. Može, ako hoće da bude iskren, svako u ovoj zemlji da se obraduje zbog te vrste rezultata i ne sme pristojan čovek to nikada da potceni. Lako je poslanicima, što DS, što ovih dveraša, mada ne znam da li su svi pobegli od Boška Obradovića, lako je ovima koji su pokupovali Đilas i Jeremić da se podsmevaju, cerekaju bukvalno. Videli ste ih toliko puta da to rade oni koji su uzeli poslaničke plate, a rešili da svoj posao bojkotuju, a platu da ne bojkotuju nikad, koji su pride još tražili da im Skupština plaća stanove po Beogradu, koji imaju obraza da dodatno naplaćuju troškove prevoza za dolazak u Narodnu skupštinu, a u koju ne dolaze uopšte. Koliko ste ih puta čuli, tako zadovoljni svim onim što su uzeli od naroda i na konto budžeta, da kažu – hajde tamo nekih hiljadu dinara se da nekom penzioneru. Nije to nekih hiljadu dinara i nije to neki penzioner. Nemaju nikakvih dodirnih tačaka zajedničkih sa narodom oni koji to na taj način predstavljaju, jer ne znaju koliko vredi novac čoveku koji živi, recimo, u nekom siromašnom kraju na jugu Srbije, koji je penzioner i koji je, znate šta, upravo zahvaljujući tim programima jednokratne podrške, znam takve slučajeve, razgovarao sam sa ljudima, pa evo npr. kupio novi televizor, dvoje penzionera u kući. Od ovog programa koji se meri nekim hiljadama dinara ti ljudi udruže se i kupe posle osamdeset i neke godine po prvi put televizor. Znate šta će da vam kažu sutra? Imam nov televizor, ovaj lep, moderan, širok da može da stane na celu policu, onako tanak, zahvaljujući Aleksandru Vučiću. To će oni da kažu. Nije reč o tome da li mi hoćemo nešto da predstavimo na ovaj ili onaj način. Ljudi to tako osećaju, osećaju da se neko zaista o njima brine i da zahvaljujući tom nekome, tom Aleksandru Vučiću, toj SNS, Vladi Srbije koju mi podržavamo, danas ima nešto što nekada prosto nije bilo i nije bilo moguće čak ni da zamisli. Nikada to imao nije. Sada dođete pred građane Srbije i kažete – ti penzioneri treba da budu nezadovoljni zbog toga što imaju više, ti mladi ljudi treba da budu nezadovoljni zato što imaju više i svi oni treba da urade… Šta? Da ponovo poklone, ako je ikako moguće, neki glas onima koji su ih sve zajedno pljačkali, i mlade i stare, bez ikakve razlike. Kažete – dobro je za njih da uletimo u Rektorat, da napravimo bukvalno smetlište i da se još time ponosimo, da to fotografišemo, da pričamo kako smo mi neki veliki borci za studentska prava, a ne zna se ko je veći student, da li ovi Đilasovi, Marinika Tepić ili Boško Obradović, možda je ona prva, on druga godina, da li je apsolvent Lutovac ili onaj njegov Milivojević, takođe, visoki funkcioner DS, da li oni pripadnici klana na Starom gradu Bastaćevom. Svi ti ljudi, koji nikakve veze sa studentima nemaju, da li oni treba da budu izbor i mladih i starih u ovoj zemlji, da se njima da vlast? Pošto ne može glasovima, ako može nekom neočekivanom silom koja se iznenada pojavljuje i rešava stvar tako što ih postavlja na mesta ministara, tako što ih postavlja na mesta direktora u javnim preduzećima, tako što im poklanja da budu apsolutna vlast u različitim lokalnim samoupravama, jer to ti ljudi traže, i kažu ne treba Srbija da bude zadovoljna što će imati prosečnu platu od 500 evra, ne treba niko da bude zadovoljan Koridorom 10, svi treba da proklinju autoput Miloš Veliki, svi treba da proklinju veće penzije, treba da se odreknu ulaganja u nauku, treba da zaborave na sve ono što smo napravili, izgradili, treba sve to da se poruši da bi oni bili zadovoljni, jer će eto imati prilike da ponovo pljačkaju i tovare u svoje džepove. Tu priču i tu ponudu u Srbiji prosto neće da kupi niko. Ako neko smatra da ovaj zaključak nije tačan, ima priliku da ga proveri. Prilika za proveru je za nekoliko meseci i ta prilika se zove izbori. Onaj ko zna da i u političkom i ljudskom i u bilo kom smislu ne vredi ništa, zato što je ljude samo unesrećio, zato što je ljude samo odsecao od bilo kakve i sadašnjosti i perspektive, taj će da kaže – imam ja neke svoje razloge zašto na te izbore neću da izađem, ali taj zna da se na tim izborima pojavi, svoje koridore da pokaže, svoje rezultate, svoja povećanja da prikaže i da ih stavi naspram ovih naših, nema nijednog. Zbog toga taj zna da jedan jedini glas čestiti ne bi dobio. Znate šta? U pravu je što to shvata.
Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Da li se neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani predsedavajući, poštovane kolege, privodimo današnju raspravu kraju sa temom koja nosi naziv – Autentično tumačenje na izmene i dopune finansijskih ugovora. Ono što smo danas imali priliku da čujemo to je da su neke teme možda prekoračene u delu i malo šire gledane od strane pojedinih poslanika, kada su u pitanju sami ugovori i realizacija tih projekata. Moramo da kažemo da ono što danas imamo kao tačku dnevnog reda, koju će SNS podržati, je na neki način usaglašavanje tih evropskih propisa kada su u pitanju same banke i ono što je naš Zakon o javnim nabavkama. Jednostavno, onaj ko daje određeni novac, plasira, kao što su Evropska investiciona banka i druge banke, oni imaju svoje procedure i te procedure daju kroz određeni rad svojih komisija, zatim vodiča i oni ne prepoznaju možda teme koje smo mi prepoznali, a to je zaštita prava ponuđača u postupcima javnih nabavki, a koje smo definisali zakonom. Da bi projekti nastavili da funkcionišu, da se završavaju, da se realizuju, a pogotovo oni koji se odnose na infrastrukturu, mi danas imamo u stvari ovaj Predlog autentičnog tumačenja, kojim suštinski mi treba da završimo određene projekte, posebno onaj što se odnosi na obilaznicu oko Beograda, gde je zajmoprimac Javno preduzeće „Putevi Srbije“, zatim obilaznica oko Beograda faza „B“, gde je zajmoprimac Javno preduzeće „Putevi Srbije“, zatim grad Beograd, Projekat „Most na Savi“ faza „B“ i pristupne saobraćajnice, putevi, gde je zajmoprimac grad Beograd, zatim Elektroprivreda Srbije, zamena elektronskih brojeva, gde je zajmoprimac Javno preduzeće „Elektroprivreda Srbije“, kao i projekat obnove železnice gde je zajmoprimac Javno preduzeće „Železnica Srbije“ sada Akcionarsko društvo „Železnica Srbije“. Znači, suština ovoga je ono sve što ste čuli u širem smislu što je govorio gospodin Orlić, a u užem smislu da znači nastavimo sve projekte koji se odnose na infrastrukturu, jer su to na kraju kraja preporuke svih međunarodnih finansijskih organizacija koje su nam priznale uspeh u fiskalnoj konsolidaciji i ekonomskim reformama, ali koji su rekli da bi ste postigli veće stope rasta treba da idete na javna ulaganja, treba da idete na infrastrukturu, jer jedino tako možete da stvarate tu veće prihode, veći suficit iz koga, na kraju krajeva građani Srbije osećaju boljitak kroz povećanje plata, kroz povećanje penzija, kroz ono što se zove standard građana Srbije. I zbog toga ovaj Predlog autentičnog tumačenja i ovaj Predlog koji se odnosi na podršku svim ovim projektima je u stvari glasanje za današnji Predlog zakona, odnosno autentičnog tumačenja ovog dokumenta kojim treba u stvari da omogućimo svim građanima Srbije da zaista osete rezultate realizacije ovakvih projekata. Možda niste znali do sada, od 2000. godine do sada je povučeno od EIB-a, Evropske investicione banke 3,1 milijarda evra. Znači 5,5 milijardi je svega povučeno u poslednjih pet godina. To znači da je veliki rezultat postignut ukoliko zaista krajnje odgovorno realizujete ovakve projekte i zaista trošite za ono za šta ste planirali, jer i Ministarstvo ekonomije i Ministarstvo infrastrukture su u ovom spisku i Ministarstvo prosvete i Ministarstvo zdravlja. Znači, kada vi zaista imate projekte koje ćete moći da realizujete i uradite to od početka do kraja, onako kako je propisano pravilima, a ne zato što biste vi to potrošili na neke druge namene, a iz toga ne bi završili mostove, nego bi ostavili neke dopunske radove koje bi bili po 220 miliona evra, kao što smo imali tzv. Đilasov most, odnosno „Most na Adi“, sada kada imate zaista realizaciju u tom kapacitetu gde postoji i nadzor i komisija i trošenje javnih sredstava, znači pod nadzorom Ministarstva finansija i kroz Budžet, praćenje kroz Budžet Srbije i kroz Uprave za javni dug, vi onda imate zaista rezultate koje danas imamo. Još treba reći da svaka ova izmena ne doprinosi nikakvom povećanju javnog duga, što je vrlo važno, a to znači da mi ovim suštinski omogućavamo realizaciju ovih projekata do kraja. U danu za glasanje, mislim da ne samo poslanici SNS i njeni koalicioni partneri će podržati ovo, već možda neki koji su do sada bili glavni protivnici. Hvala.
Hvala profesorka Tomić. Da li još neko želi reč? (Ne.) Zaključujem načelni pretres o Predlogu autentičnog tumačenja. Sa radom nastavljamo sutra, dakle u četvrtak u 10.00 časova. Hvala.