Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Ura je devet in nekaj minut, pričeli bomo z nadaljevanjem 13. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Matjaž Han, Feri Horvat, Zmago Jelinčič Plemeniti, Anton Kokalj, dr. Mitja Slavinec in Milenko Ziherl. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O OSEBNEM IMENU. Ob tem vas seznanjam, da je za razpravo predvidenih 38 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije, zato dajem besedo predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Gospod minister Dragutin Mate, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Pred nami so manjše spremembe zakona o osebnem imenu. Na začetku bi rad poudaril, da je veljavni zakon iz leta 1974, da so bile zadnje spremembe tega zakona vpeljane leta 1991, da je v tem času prišlo do nekaj novih zakonskih rešitev, te so tako zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, zakon o prekrških, kot tudi zakon o opravljanju državnih funkcij iz leta 1994. Zaradi tega smo pripravili novelo zakona in vanj vnesli naslednje bistvene spremembe in rešitve. Natančneje opredeljujemo pojem osebnega imena, njegovo sestavo in določitev pogojev za uporabo. Določa se primere, v katerih je mogoče pravico do proste izbire osebnega imena omejiti. Natančneje se opredeljuje način spremembe osebnega imena. Pristojnost za odločanje se odpravlja s krajevne pristojnosti, tako da lahko sedaj, s to spremembo, zakona osebno ime spreminjajo prebivalci Slovenije v katerikoli upravni enoti v Republiki Sloveniji. Zakon določa en sam zadržek za spremembo osebnega imena. Sprememba se ne dovoli osebam, ki so bile obsojene za kazniva dejanja, ki se preganjajo po uradni dolžnosti, dokler kazen ni izvršena ali dokler trajajo pravne posledice obsodbe. Hkrati pa zakon usklajujemo, kot sem dejal, z zakonom o prekrških. Zaradi tega se namesto denarnih kazni uvajajo globe. Spreminjajo se tudi višine denarnih kazni, ki so opredeljene v omenjenem zakonu, ter določa se nov prekrškovni organ. Hvala.
Minister, hvala za uvodno obrazložitev. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Prosim predsednico odbora, gospo Mojco Kucler Dolinar, da predstavi poročilo. Izvolite, prosim.
Lep pozdrav, predsedujoči, minister, kolegice in kolegi! Odbor državnega zbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je obravnaval predlog zakona na svoji redni seji. Predstavnik predlagatelja je v dopolnilni obrazložitvi predstavil razloge za pripravo predloga zakona, pri čemer je predvsem poudaril, da je sprejem novega zakona o osebnem imenu potreben predvsem zato, ker je bil veljavni zakon o osebnem imenu sprejet že leta 1974 večkrat spremenjen, nazadnje leta 1991. Predlog zakona torej odpravlja ugotovljene slabosti in pomanjkljivosti veljavnega zakona ter predstavlja uskladitev z ostalo sprejeto zakonodajo, ki se tiče tudi tega zakona. Predstavnica zakonodajno pravne službe je poudarila, da je predlagatelj skoraj v celoti sledil pripombah iz njihovega pisnega mnenja, ki so bile večinoma usmerjene k večji jasnosti predlaganih določb in k poenotenju uporabe pojmov v zakonskem besedilu. V razpravi so bila izražena mnenja in podpora predloga zakona. Odbor je nato sprejel nekaj svojih amandmajev k nekaterim členom zakona ter glasoval o vseh členih zakona skupaj ter jih tudi sprejel.
Hvala za podano poročilo. Mi po ustaljeni praksi prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo dajem predstavniku poslanske skupine DeSUS, poslanec Vili Rezman, izvolite prosim.
Hvala lepa za besedo in lep pozdrav vsem. Ker danes začenjamo maratonsko sejo, morebiti ni odveč, če uvodoma izrazimo upanje, da bi delo bilo čim manjkrat moteno in čim bolj učinkovito, k čemur pa seveda lahko samo sami prispevamo s svojim načinom razprav, s svojimi diskusijami in s svojimi predlogi. Zakon o osebnem imenu ima, bilo je že povedano tako rekoč metozalemsko starost, zato se predlagatelj tudi ni odločil, da bi ga spreminjal in dopolnjeval, pač pa je pripravil novo zakonsko besedilo. Na to besedilo, ki ni preveč obsežno, vseh členov je 28, je bilo tako rekoč na vse predlagano kakšno dopolnilo, kakšna drobna sprememba in precej od tega, 14 amandmajev, je bilo tudi sprejetih. Tako dopolnjeno in izboljšano besedilo podpira tudi poslanska skupina DeSUS. Gre za eno izmed temeljnih pravic, gre za to, da ima človek pravico do imena, gre za to, da to ime dajemo otroku, ki se sam o tem ne more odločati, pa ima tudi pravico do zaščite. In gre seveda tudi zato, da so podane določene omejitve pri poimenovanju ali pa podane možnosti za to, da se ime tudi spremeni. To ime, osebno ime, sestavljeno iz priimka in iz imena, ima nalogo, da identificira ljudi, da jim daje individualnost, da opozori na razliko, pa tudi za to, da se lahko oseba oziroma to osebno ime spremlja. Omejitve pri tem seveda so, zlasti v tem smislu, da morajo biti zaščiteni tisti, ki ime dobijo pred raznimi diskriminacijami, pred morebitnimi žalitvami čustev, bodisi da so to nacionalna, verska, politična ali kakršna koli druga že čustva in tisti, ki ime dobiva v rosni mladosti, v otroštvu seveda te pravice oziroma te možnosti, da bi se temu ubranil takrat nima. Zato mora biti dopuščeno, da se to kasneje lahko spremeni, če je takšna volja posameznika. Kljub temu tudi v empirični stvarnosti doživljamo probleme na tem področju, zlasti takrat, kadar se želi pri razlikovanju morebiti pretiravati, kadar želi nekdo svojemu otroku posebej nadeti ime, ki ga bo izpostavljal, kadar gre za to, da se starši pri dajanju imena svojemu otroku ne morejo sporazumeti, pa tudi kadar gre za to, da so nekatera imena za pravni promet predolga. Osebna imena, sestavljena torej iz imena in priimka. Mi kot rečeno, v poslanski skupini DeSUS podpiramo ta zakon, ampak opozarjamo na sledeče. Ni bilo upoštevano to, na kar je tudi zakonodajno-pravna služba opozorila, namreč da je v 2. členu, kjer govorimo o omejitvah, dana velika možnost arbitrarnosti, predvsem zavoljo tega, ker ni definirano, na kakšen način se ščitijo pravice javnosti, morale, svoboščin drugih ljudi. Tukaj je torej možnost arbitrarnih posegov. Sodimo tudi, da bi bilo bolje, če bi natančneje definirali, kako se lahko spodbija neko ime. Vsi morebiti le niso zadovoljni s tem, kar so jim drugi pripisali. Ni jasno, kdo ima aktivno legitimacijo pri spodbijanju in kakšen je postopek. Morebiti pa velja opozoriti tudi na to, da smo še zmeraj nekoliko diskriminatorni do mladosti, kajti na primer nekdo, ki je star sedemnajst let, ki je v osemnajstem letu, še zmeraj nima pravice dati predloga za spremembo svojega imena, tudi če se z njim težko poistoveti. Ker pa sumarno menimo, v poslanski skupini DeSUS, da je zakon boljši od tistega, ki smo ga imeli do sedaj, in ker računamo na to, da se bo spremljalo posledice z opozorili, na osnovi opozoril, ki smo jih dali, bomo ta predlog zakona podprli.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine SDS. Gospa poslanka Alenka Jeraj, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Gospod minister, kolegice in kolegi! Glede na to, da področje osebnega imena ureja zakon, ki je bil sprejet že leta 1974 ter nato večkrat spremenjen, je nujno, da se to področje uredi v popolnoma novem zakonu, ki bo sprejemljiv za čas, v katerem živimo. Predlog, ki ga obravnavamo danes, odpravlja ugotovljene slabosti in pomanjkljivosti sedaj veljavnega zakona ter predstavlja uskladitev z zakonodajo, ki je bila sprejeta kasneje. V predlogu zakona je opredeljen pojem osebnega imena, njegova sestava in določitev ter pogoji za njegovo uporabo in spremembo za državljanke in državljane Republike Slovenije. Določeno je čemu služi osebno ime, kaj mora zagotavljati posamezniku ter o katerih primerih se sme pravica do proste izbire osebnega imena omejiti. Ta se sme omejiti le izjemoma, če je to nujno za zavarovanje javne varnosti, morale ali pravice in svoboščin drugih ljudi. Spremembo osebnega imena osebi, obsojeni za kaznivo dejanje, dokler kazen ni izvršena, se zavrne na podlagi te določbe. Omogočena je tudi zavrnitev izbranega osebnega imena, ki bi bilo nemoralno oziroma žaljivo, zaradi česar posamezniku ne more zagotavljati varstva človekove osebnosti in dostojanstva ali pa posega v pravice drugih. Do spremembe osebnega imena lahko pride zaradi rodbinsko pravnih razmerij ali na podlagi prošnje z odločbo. Predlog zakona odpravlja tudi krajevno pristojnost upravne enote po kraju stalnega bivališča prosilca in določa, da lahko o spremembi osebnega imena odloča katerakoli upravna enota v Republiki Sloveniji. Ob tem je pomembno poudariti, da po novem predlogu zakona prosilcu ni več potrebno navajati vzrokov za spremembo osebnega imena. Kadar gre za spremembo osebnega imena mladoletni osebi v primeru nesoglasja starši, o sporu ponovnem odloča sodišče in ne več center za socialno delo kot je bilo določeno v sedaj veljavnem zakonu. Člani matičnega delovnega telesa so v razpravi izrazili podporo predlogu zakona. Posebej pozitivna sprememba, ki jo prinaša novi zakon je ta, da priimek tujega državljana, ki je sestavljen iz več kot dveh besed ob sklenitvi zakonske zveze z našim, ostane nerazdeljena celota. Novi zakon prinaša veliko pozitivnih sprememb in tudi po mnenju naše poslanske skupine je prav, da se področje, ki je z vidika posameznika še posebej občutljivo, uredi povsem na novo. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo predlog zakona o osebnem imenu podprla.
Hvala. Prehajamo na stališče poslanske skupine Nove Slovenije, poslanka Mojca Kucler Dolinar. Izvolite.
V poslanski skupini Nove Slovenije pozdravljamo nov predlog zakona o osebnem imenu. Osebno ime je za vsakega človeka prvi identifikacijski znak in kako občutljivi smo, če kdo napačno uporabi naše ime, pa tudi če ne moremo uporabiti imena, ki si ga želimo. Po eni strani gre za obveznost do uporabe osebnega imena, po drugi strani pa za pravico, pravico do izbire. Ta pravica posameznika lahko pride tudi v konflikt z javno koristjo in tudi te primere predvideva novi zakon. V predlaganem zakonu je zato nekaj omejitev. Menimo, da so ustrezno predvidene, to je kdaj izbira določenega imena ni dovoljena v izogib žaljenju različnih čustev pa tudi morale in v primerih, ko je bila oseba pravnomočno obsojena za kaznivo dejanje, ki se preganja po uradni dolžnosti, dokler kazen ni izvršena oziroma dokler trajajo pravne posledice obsodbe. V zadnjem času smo tudi na našo poslansko skupino prejeli pobude za potrebne spremembe na tem področju, predvsem s strani oseb, katerih ime je po sklenitvi zakonske zveze bilo sestavljeno iz več kot dveh besed. Novi zakon bo tako v praksi prinesel olajšanje za vse tiste, ki imajo priimek sestavljen iz več kot dveh besed. Do sedaj zaradi zakonskih omejitev in posledično tehničnih ovir, uporaba priimka z več kot dvema besedama ni bila mogoča. Težave so se v tem primeru pojavljale predvsem v zvezi z izdajo dokumentov in poslovanjem v pravnem prometu. S tem pa je bila po eni strani ovirana osnovna pravica do uporabe polnega osebnega imena, kar je v bodoče in kar je v predlogu zakona ustrezno urejeno. S predlogom je primerno urejeno tudi varstvo mladoletnih oseb, za katere se znižuje starost, pri kateri morajo dajati soglasje za spremembo svojega imena ter še druge novosti, ki pozitivno vplivajo na ta segment. V naši poslanski skupini tako podpiramo predlog zakona o osebnem imenu.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Poslanec Boštjan Zagorac. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Zagorac, bi prosil. Veljavni zakon o osebnem imenu je bil sprejet daljnega leta 1974 in noveliran leta 1991. Ta zakon ne vsebuje definicije osebnega imena. To je opredeljeno le kot osebna pravica in dolžnost, da mora vsak uporabljati svoje osebno ime. Omejitev vsebuje tudi določba, ki se nanaša na izbiro priimka po sklenitvi zakonske zveze. Če izbrani priimek sestoji iz več kot dveh besed, morata zakonca ob sklenitvi zakonske zveze podati izjavo o izbiri priimka za pravni promet. Ta je lahko sestavljen iz katerihkoli dveh besed, iz obeh priimkov, ki sta jih imela do sklenitve zakonske zveze. Problem nastaja predvsem v primerih sklenitve zakonske zveze naših državljanov s tujimi državljani, ki imajo priimke pogosto sestavljene iz več besed in pomenijo nerazdelno celoto. Predlog zakona definira osebno ime opredeljeno kot priimek in ime, ki sta vsak zase sestavljena iz večih besed, ki tvorijo celoto. Osebno ime je pravica posameznika in jo je dolžan uporabljati. Predlog zakona poleg tega določa, da se pravica do proste izbire osebnega imena sme omejiti, če je to nujno za zavarovanje javne varnosti, morale ali pravic in svoboščin drugih, nacionalnih, verskih čustev, javnega reda in celo pred žalitvijo dostojanstva posameznika. Tako mi je zelo všeč, da se morda ne bodo več pojavljale želje posameznikov v tej državi, tudi nekaterih staršev, ki so svojim otrokom dajali čudna imena kot so Banka Slovenije ali pa celo Pes Fido. Sprememba tudi ni dovoljenja v času, ko je osebna pravnomočno obsojena in ne prestane kazni zapora. Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerij bo potrebno uskladiti tudi z določbo, ki se nanaša na spremembo osebnega imena mladoletnemu otroku. Zaradi varovanja koristi otroka predlagani zakon uvaja posebno obliko nadzora. Vse to so razlogi, zakaj bomo v Slovenski nacionalni stranki predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil jutri, 1. februarja 2006, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Ministru se zahvaljujem za sodelovanje. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IZVRŠBI IN ZAVAROVANJU. Ob tem vas seznanjam, da je za razpravo predvidenih samo 33 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije, zato dajem besedo predstavniku vlade. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Glavni namen predloga zakona je odprava treh ustavnih neskladij določb zakona o izvršbi in zavarovanju. S predlaganimi spremembami se tako, prvič posebej ureja položaj, ko v izvršilnem postopku nepremičnino za ceno, ki je nižja od njene ugotovljene vrednosti, kupi upnik ali z njim povezana oseba. Določeno je, da se v tem primeru, ne glede na dejansko višino dosežene kupnine, pri poplačilu tega upnika šteje, da je znašala kupnina toliko, kolikor je ugotovljena vrednost nepremičnine, kar pomeni, da se šteje, da je upnik poplačan v višini ugotovljene vrednosti nepremičnine. Drugič, določa, da sodišče odloži izvršbo na predlog tretjega, ne da bi upravičenost takega odloga presojala po kriteriju obstoja škode, ki tretjemu lahko pri tem nastane, če tretji svojo pravico na predlaganem predmetu izvršbe dokaže z veliko verjetnostjo, kot na primer s pravnomočno sodno odločbo ali s kakšno drugo javno listino, z zasebno listino, ki ima naravo javne listine, ali če obstoj svoje pravice opira na dejstva, ki so splošno znana. Če tretji obstoja pravice ne more dokazati z veliko verjetnostjo, sodišče predlog tretjega o odlogu izvršbe presoja kot že sedaj, na podlagi kriterija verjetnega nastanka škode. Tretjič, določa, da bo sodišče vročilo sklep o izvršbi, ki se glasi na starega dolžnika, novemu dolžniku, zato da bo novi dolžnik s seznanitvijo o vsebini sklepa o izvršbi lahko učinkovito uveljavljal ugovor, da obveznost ni prešla nanj. Omenjene spremembe zakona smo obenem izkoristili še za nekaj drugih sprememb in dopolnitev, katerih namen je uskladitev zakona z določbami pravnih aktov Evropske unije in mednarodnih pogodb, ki se v Republiki Sloveniji uporabljajo neposredno. To so povečanje publicitete nekaterih podatkov v zvezi z izvršilnimi postopki, na primer, objava podatkov o javnih dražbah nepremičnin in poslovanju izvršiteljev na spletnih straneh sodišča oziroma ministrstva; potem uskladitev s pozneje sprejetimi zakoni, uskladitev z načelom prava evropskih skupnosti o prepovedi diskriminacije prebivalcev držav članic Evropske unije; odprava nekaterih očitnih redakcijsko-tehničnih pomanjkljivosti zakona ter pospešitev izvršilnih postopkov, na primer, nakazovanje varščine na račun sodišča, navedba identifikacijske številke dolžnika o predlogu za izvršbo, potem, sodišča sama pridobivajo podatek o zaposlitvi in podatke o nematerializiranih vrednostnih papirjih; skrajšanje roka za predlaganje ponovnega rubeža na tri mesece; potem, da sodišče samo pribavi izpisek iz zemljiške knjige in še nekatere manjše spremembe. Predlaga se tudi celovita ureditev in poenostavitev dokazovanja zapadlosti terjatve, ki izhaja iz notarskega zapisa, in sicer z upnikovo izjavo o tem, da je terjatev zapadla in ne kot sedaj, ko je bilo potrebno za dokazovanja zapadlosti terjatve vložiti ugotovitveno tožbo. Hvala.
Hvala vam. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Prosim predsednico odbora gospo Mojco Kucler Dolinar, da predstavi stališče.
Hvala lepa, lep pozdrav tudi predstavnikom z ministrstva za pravosodje. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na 16. seji obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o izvršbi in zavarovanju. Predstavnik predlagatelja je podal dopolnilno obrazložitev k predlogu zakona. Povedal je, da predlog zakona odpravlja ustavne neskladnosti določb zakona o izvršbi in zavarovanju, ki jih je ugotovilo ustavno sodišče s tremi odločbami in se s to novelo veljavni zakon usklajuje tudi z določbami pravnih aktov v Evropski uniji, z določbami mednarodnih pogodb, z načelom prava evropskih skupnosti o prepovedi diskriminacije prebivalcev držav članic Evropske unije in pozneje sprejetimi zakoni, da se povečuje publiciteta nekaterih podatkov v zvezi z izvršilnimi postopki ter da se odpravljajo nekatere očitne redakcije tehnične pomanjkljivosti. Predstavnik zakonodajno-pravne službe je povedal, da je ministrstvo za pravosodje s predlogoma za amandmaje odbora ustrezno upoštevalo njihove pisne pripombe te službe. Člani in članice odbora smo novelo zakona podprli. Predvsem je bil izpostavljen razlog, da je potrebno veljavni zakon uskladiti z odločbami ustavnega sodišča, še posebej je tudi predstavnik predlagatelja poudaril in povedal, da je v teku že celovitejša priprava sprememb zakona o izvršbi in zavarovanju, ki naj bi bila nekje pripravljena do konca letošnjega leta. Pripravljajo jo v sodelovanju s strokovnjaki s tega področja. Tako je odbor sprejel nekaj svojih amandmajev ter vse člene zakona.
Hvala za podano poročilo. Mi prehajamo na prestavitev stališč poslanskih skupin. Prvo stališče bo podala poslanska skupina SDS, poslanka Alenka Jeraj. Izvolite.
Hvala za besedo, še enkrat pozdrav predstavnikom ministrstva za pravosodje. Zakon o izvršbi predvideva izvršilni postopek kot sredstvo upnikom, da dosežejo izpolnitev svojih terjatev. Učinkovita in hitra izvršba je izredno pomembna z vidika pravnega varstva, zato je pomembno, da upniki poznajo vse svoje pravne možnosti in sredstva. Upnik začne postopek običajno s predlogom o izvršbi, v katerem predlaga izvršilno sredstvo in predmet izvršbe. Dolžniki se v postopku lahko upirajo z raznimi ugovori o različnih fazah trajanja postopka. S tem zakonom torej posegamo tudi po premoženju posameznikov, zato moramo biti pri sprejemanju določb tega zakona še posebej previdni, da se izognemo morebitnim neupravičenim posegom v dolžnikovo sfero, predvsem socialno eksistenco. Pred vami je predlog vlade Republike Slovenije o spremembah in dopolnitvah zakona o izvršbi in zavarovanju. Osnovni razlog za predlagane spremembe so tri odločbe ustavnega sodišča, s katerim je ustavno sodišče ugotovilo neskladnost nekaterih določb zakona z ustavo, in sicer v zvezi z omejitvami pri izvršbi na denarne terjatve in uskladitve s spremembami zakonodaje s področja plačilnega prometa ter stvarnega prava. S predlagano novelo zakona se odpravlja tudi redakcijsko-tehnične pomanjkljivosti veljavnega zakona in terminološke neskladnosti, s pozneje sprejetim zakonom o zemljiški knjigi in zakonom o prekrških. Zaradi polnopravnega članstva Republike Slovenije v Evropski uniji je upoštevano tudi načelo o prepovedi diskriminacije prebivalcev držav članic EU o postopkih pred nacionalnimi sodišči držav članic Evropske unije. Predlagani so tudi ukrepi tehnične narave, ki bodo pripomogli k povečanju publicitete podatkov o javnih dražbah nepremičnin in poslovanju izvršiteljev. Predlagane spremembe bodo na koncu povečale tudi samo učinkovitost izvršbe. V poslani skupini Slovenske demokratske stranke bomo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o izvršbi in zavarovanju podprli.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Nove Slovenije. Poslanka Mojca Kucler Dolinar, izvolite.
Hvala lepa. Tudi v poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o izvršbi in zavarovanju. Po eni strani se zakon spreminja zaradi treh odločb ustavnega sodišča. Tako prva sprememba v predlaganem zakonu določa, da se v primerih, ko nepremičnino v izvršilnem postopku za ceno, nižjo od ugotovljene vrednosti, kupi upnik, in če terjatev tega upnika iz zneska dobljenega s prodajo ni bila v celoti poplačana, se šteje, da je upnik poplačan do ugotovljene vrednosti nepremičnine. Z drugo spremembo se predlaga, da sodišče odloži izvršbo na predlog tretjega, ki je zahteval, naj se izvršba na določen predmet izreče za nedopustno, ne da bi presojalo obstoj kakršnekoli škode v primeru, ko ta tretji obstoj svoje pravice na predlaganem predmetu izvršbe izkaže s pravnomočno sodno odločbo ali s kakšno drugo javno listino. V tem primeru namreč tretji dokazuje obstoj svoje pravice z veliko verjetnostjo, ki meji že na gotovost, zato je tehtanje škode nepotrebno. Tretja sprememba pa izboljšuje položaj novega dolžnika, ki vstopa v izvršbo. Po predlagani ureditvi bo lahko ugovarjal sklep o izvršbi, ki mu ga bo vročilo sodišče skupaj s sklepom o nadaljevanju postopka. Prej te pravice ni imel. Ostale predlagane spremembe pa so nekatere posledice uskladitve z določbami pravnih aktov evropske unije, mednarodnimi pogodbami in pa nekaterimi redakcijsko tehničnimi popravki. V okviru naše poslanske skupine navedene spremembe podpiramo in pozdravljamo. Predvsem so torej pomembni tisti instituti, ki so uvedeni zaradi hitrejšega postopka. Dejstvo je, da med večje težave našega finančnega trga sodi plačilna nedisciplina, zato je zaradi učinkovitejšega poteka izvršbe tudi dobrodošla sprememba, s katero je določeno, da se bo v primeru neuspešnega rubeža ponovni rubež lahko predlagal v krajšem trimesečnem roku, nadalje je dana poenostavitev za upnike, vzpostavljena je s tem, ko si bo sodišče dokazila iz zemljiške knjige pribavljalo samo. Ker se ureja dokazovanje zapadlosti terjatve, ki izvira iz notarskega zapisa, na bolj poenostavljen način, bo to gotovo pripomoglo hitrosti in bo še poudarilo funkcijo, ki jo notarski zapis kot javna listina mora imeti in na podlagi katere izhajajo in se uveljavljajo določene pravice. Podprli bomo novelo zakona o izvršbi in zavarovanju ter tudi vsa nadaljnja prizadevanja ministrstva za pravosodje, da bo potek izvršbe še učinkovitejši in hitrejši ter s tem tudi cenejši.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališč poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Se odpovedujete. Stališče bo podala poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke, kolega Bogdan Barovič. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Kolegice, kolegi, predstavniki izvršne veje oblasti! Danes govorimo o predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona, ki je posledica ugotovitve ustavnega sodišča, da je ta zakon vseboval ustavna neskladja, ustavna neskladja so bila v bistvenih treh elementih. Z določbo ustavnega sodišča sedaj ta zakon usklajuje oziroma upošteva pravne akte Evropske unije, določbe mednarodnih pogodb in govori o prepovedi diskriminacije prebivalcev držav članic Evropske unije ali pa z drugo besedo privilegije, kakorkoli kdo želi razumeti. V Slovenski nacionalni stranki temu predlogu zakona nasprotovali ne bomo, želimo pa poudariti predvsem pomembnost 4.č člena predloga, ki govori o izvirnem 20. členu in upamo, da bo res tako, da se bo s spremembami na področju zapadlosti terjatev vsaj časovno marsikaj dejansko zgodilo v prid vseh, tako dolžnikov kot upnikov. No, za Slovensko nacionalno stranko pa je pomemben še en člen tega zakona, ki danes še ni bil omenjen, to pa je 8. člen, ki popravlja 42.a, b. in c. člena prvotnega zakona. Vsi trije členi vsebujejo po mnenju Slovenske nacionalne stranke pametno varovalko, ker govorijo o tem, kdo izda potrdilo o izvršljivosti odločb oziroma javnih listin, ki izvirajo iz zahteve Evropske unije in kdo daje potrdilo verodostojnosti tuje odločbe, v prvem primeru organ, ki odloča o terjatvi in v drugem primeru minister, kar je seveda dobro in v Slovenski nacionalni stranki vidimo v tem členu in v tej spremembi varovalko tudi v nacionalnem interesu ali pa na nacionalnem področju. Kot že rečeno, v Slovenski nacionalni stranki predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o izvršbi in zavarovanju ne bomo nasprotovali.
Hvala, kolega Barovič. Prehajamo na predstavitev stališča poslanske skupine DeSUS. Poslanec Vili Rezman, izvolite.
Hvala lepa. V sodobnem poslovnem svetu, pa tudi sicer v našem vsakdanjem življenju so razmere takšne, da lahko kot ključne determinante označimo, recimo, nespoštovanje pravil, da lahko na vsakem koraku ugotovimo izogibanje različnim obvezam, tudi izigravanje zakonov ali pa plačilno nezmožnost. To ni kakšna novejša ugotovitev, zato smo že pred podpisom koalicijske pogodbe bili enotni, da je treba plačilno nedisciplino spremeniti, da je treba zaščititi tiste, ki so upniki, in da je treba zaščititi tudi tiste, ki so dolžniki in se zaradi spleta okoliščin znajdejo v neprijetnih situacijah. Predlog, ki ga imamo sedaj v obravnavi, sledi predvsem, kot je bilo povedano, odločbam ustavnega sodišča in ima namen, prvič, preprečiti okoriščanje na račun tistih, ki so postali dolžniki, ima namen odložiti izvršbo v korist zaščite tretjega in ima namen zaščititi tudi novega dolžnika, ki je nastal v pravnem prometu. Obeta se nam, tako vsaj meni predlagatelj, bolj učinkovita in hitrejša zaščita, pa tudi izterjava dolgov. So pa tudi nekatere tehnične izboljšave predvidene in domnevamo, da bodo te izboljšave imele tudi kak pozitiven efekt, vključno z izvršljivostjo notarskega zapisa. Kot je državni sekretar uvodoma povedal, gre tudi za uskladitev z regulativo Evropske unije in za nekatere redakcijske popravke. V poslanski skupini DeSUS podpiramo ta predlog zakona iz naslednjih razlogov. Prvič zato, ker v resnici situacija pri nas kliče po tovrstnih ureditvah, da se ta plačilna nedisciplina, izigravanje vendarle nekoliko zmanjša, če se že ne more povsem preprečiti. Drugič gre za to, da bomo s tem izpolnili eno izmed koalicijskih obvez, ne najbrž v celoti, ampak delen prispevek k izboljšanju plačilne discipline pa to le bo. Gre tudi za učinkovitejšo zaščito in za večjo izvršljivost ter usklajevanje regulative. Veseli nas predvsem to, da je predlagatelj sam ugotovil, da ne gre za celovito urejanje na tem področju, tudi zavoljo tega, ker še nimamo ustreznih izkušenj, ker zakon navsezadnje še ni tako zelo star. Napoveduje pa celovitejšo ureditev, in sicer na osnovi empiričnih analiz, na osnovi analize, ki je bila v letu 2004 že opravljena, in na osnovi rezultatov, do katerih se bo dokopala skupina, ki nam mora predložiti svoje rezultate že v letošnjem letu in tudi na osnovi tistih opozoril, ki jih imamo s sodišč. Naj omenim tako mimo grede, v Večeru je pred kašnim dnevom ali dvema pisalo, da samo na ljubljanskem sodišču imajo mesečno od 150 do 200 nalogov za izvršbe in ta je trend še zmeraj v naraščanju. Ker gredo vsi ti ukrepi, ki so tukaj navedeni, v smer izboljšav na tem perečem področju zavarovanja in izvršbe, ker gre za to, da je to prvi korak morebiti k celovitim rešitvam, bo poslanska skupina DeSUS predlog zakona tudi podprla.
Hvala. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker tudi k temu dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil jutri, 1. februarja v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O POROŠTVU REPUBLIKE SLOVENIJE ZA OBVEZNOSTI UNIVERZE NA PRIMORSKEM IZ NASLOVA KREDITOV NAJETIH ZA SOFINANCIRAJE, RAZŠIRITVE IN POSODOBITVE PROSTORSKIH POGOJEV. Ob tem vas seznanjam, da je za čas razprave predvidenih oziroma sta predvideni 2 uri in 18 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim Zvonko Černačem. Besedo dajem predstavniku predlagateljev za dodatno obrazložitev. Izvolite gospod Černač, prosim. Ne, ne, kolega Černač kot prvopodpisani.
Spoštovane kolegice in kolegi, gospod minister, ostali prisotni. Pri ocenjevanju pogojev visokošolskega izobraževanja gotovo ni mogoče mimo dejstva, da razvojno področje zaostaja za nekaterimi drugimi področji povečevanja človeških zmogljivosti in bogastva človeških virov. V splošnem je mogoče vzroke iskati tako na strani organizacije javne službe, visokošolskega izobraževanja v obstoječih pogojih, premajhni konkurenčnosti in izhajajoč iz tega tudi v preskromni možnosti izbire. Zaradi zagotovitve večjega poudarka visokošolskemu izobraževanju in njegovemu preoblikovanju v nacionalno prioriteto, ter zagotavljanju boljših pogojev za njegovo izvajanje, je potrebno z ustreznimi mehanizmi spodbujati razvoj visokega šolstva. Potrebno je vzpostaviti nove oblike in navajati nove mehanizme, istočasno pa zagotavljati možnosti za učinkovito delovanje obstoječih univerz ob hkratnem spoštovanju njihove avtonomije. Leta 2002 je bil tako sprejet zakon o temeljnih razvojnih programih na področju vzgoje in izobraževanja, ki je med drugim opredelil temeljne investicijske cilje v predvidenih časovnih obdobjih za njihovo realizacijo. Podlaga za oblikovanje teh investicijskih programov so bile dolgoletne izkušnje s področja investicij v šolski prostor. Ministrstvo za šolstvo in šport in ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo že ves čas izvajata investicije, sprejete v okviru temeljnih razvojnih programov in v pogojih in v okvirih proračunskega planiranja in sprejemanja proračuna, pri čemer pa je očitno, da samo s proračunskimi sredstvi ne bo mogoče realizirati vseh investicij, ki so načrtovane v teh razvojnih programih. Na najbolj kritičnih področjih se negativni vpliv prostorskih omejitev in tehnološke zastarelosti opreme posameznih fakultet odraža na kvaliteti študijskih programov, temu posledična je tudi nevarnost zaostajanja razvoja in koriščenja visokošolskih znanj v primerjavi do podobnih evropskih institucij. Jasno razvidne okoliščine in tudi podrobnejše analize kažejo, da je v finančno nezavidljivem položaju, vsaj kar se tehnološke in funkcionalne opremljenosti tiče, kar nekaj članic najmlajše univerze to je Univerze na Primorskem. Glavni namen tega zakona je torej spodbuditi in omogočiti kolikor je mogoče avtonomen tehnološki razvoj posameznih članic univerze ob ustrezni podpori države, posebej pa razvojna vprašanja vsaj na tej ravni ločevati od težav pri zagotavljanju javnih sredstev. Zakon o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Univerze v Ljubljani, Univerze v Mariboru in Študentske organizacije Slovenije iz naslova kreditov najetih za sofinanciranje širitve in posodobitve prostorskih pogojev in tehnološke opremljenosti omenjenih univerz in Študentske organizacije Slovenije, ki je bil sprejet v avgustu leta 2003, tega področja za Univerzo na Primorskem ni uredil. Tako je z omenjenim zakonom zakon določil poroštvo za Univerzo v Ljubljani do višine 5 milijard 250 milijonov tolarjev, za Študentsko organizacijo Slovenije do treh milijard, Univerzo v Mariboru do milijarde 750 milijonov tolarjev. Iz tega razloga so predlagatelji z zakonom predlagali poroštvo za Univerzo na Primorskem, upoštevaje njene razvojne prioritete do višine milijarde 500 milijonov tolarjev. Po vložitvi zakona v mesecu novembru v lanskem letu, je na matičnem odboru predstavnik univerze predstavil najnovejše podatke, ki izhajajo iz noveliranih investicijskih programov univerze in ki ob upoštevanju predvidenih proračunskih sredstev v letih 2006 do 2009 v višini milijarde 909 milijonov sit predpostavljajo financiranje iz naslova kreditov v višini milijarde 932 milijonov tolarjev. Iz tega razloga je tudi vložen amandma s strani predlagateljev, ki popravlja napačno vložen amandma s strani poslanske skupine Socialnih demokratov v tej višini. Splošni cilj predlaganega zakona je tako čim hitreje zagotoviti dodaten finančni vir z izvedbo načrtovanih investicij Univerze na Primorskem, ki kratkoročno ne obremenjuje proračuna. Spoštovane kolegice in kolegi. Predlagatelji smo z vloženim zakonom prisluhnili potrebam univerze na Primorskem in tudi sledili podpori, ki jo se razvojnim prizadevanjem univerze sprejel odbor za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo na seji, ki je bila v Kopru maja meseca lani. Iz tega razloga predlagatelji pričakujemo, da boste, cenjene kolegice in kolegi, naša prizadevanja in sam zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je v okviru zakonodajnega postopka obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospod Bojana Starmana, da predstavni poročilo odbora.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za finance in monetarno politiko je na svoji 12 seji, dne 12.1.2006, kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Univerze na Primorskem iz naslova kreditov, najetih za sofinanciranje razširitve in posodobitve prostorskih pogojev, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo in sprejem predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Zvonkom Černačem. Odboru je bilo posredovano mnenje zakonodajno-pravne službe, ki je podala konkretne pripombe k določbam 1., 3., 5., 6. in 7. člena. Pretežni del teh pripomb je odbor upošteval pri oblikovanju in sprejemanju svojih amandmajev, ki so navedeni v nadaljevanju tega poročila. Predlagatelj se sklicuje na zakon o temeljnih razvojnih programih na področju izobraževanja in znanosti v letih od 2003 do 2008, glede katerega ugotavlja, da načrtovanih razvojnih programov ne bo mogoče realizirati le s proračunskimi sredstvi. Na seji odbora so bili prisotni tudi predstavniki vlade, ministrstva za finance in ministrstva za znanost in tehnologijo ter predstavnik univerze na Primorskem. V uvodni dopolnitvi obrazložitve je predstavnik predlagatelja opozoril na nujnost sprejetja predloženega zakona, da bodo na ta način Univerzi na Primorskem zagotovljeni pogoji za delo. Tudi predstavnik ministrstva za visoko šolstvo je podprl ta predlog, da je potreba po sprejemu zakona nujna. Predstavnik ministrstva za finance pa ni izrazil nasprotovanja in povedal, da so ta sredstva v okviru našega proračuna in proračunskega memoranduma in jih je možno odobriti. Predstavnik univerze na Primorskem je bil zadovoljen s pobudo in s pripravljenostjo vseh, da se pomaga in pospeši razvoj univerze na Primorskem. Kljub temu pa je opozoril na dejstvo, da so zadnji izračuni pokazali, da bi primanjkovalo za poplačilo vseh kreditov 432 milijonov tolarjev. Predlagal je, da se ta številka, milijarda 500, kolikor je bilo predvideno za poroštvo, poveča na milijardo 932 tisoč tolarjev. V razpravi so bila podana različna mnenja. Glede tega, da je bil ta izračun nekoliko prepozen, glede tega, da če bi bil znesek tako visok, bi nekako odstopal od povprečja, ki smo ga poznali prej, od poroštva pri mariborski univerzi in ljubljanski univerzi, in nazadnje ta predlog ni bil sprejet. Odbor je sprejel amandmaje, kot sem že povedal, k navedenim členom, kjer so bile pripombe, k 1., 2., 3., 5. in 7. členu, in glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena poslovnika državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga, za katerega predlagamo, da ga državni zbor sprejme in s tem omogoči normalno delo nove primorske univerze. Hvala lepa.
Hvala vam, kolega Starman, za predstavljeno poročilo. Besedo dajem predstavniku vlade za uvodno mnenje. Minister Zupan, izvolite, prosim.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane članice in spoštovani člani državnega zbora! Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo je že takoj v začetku mandata in potem po pogovorih z rektorico Univerze na Primorskem, gospo Lucijo Čok, in po seji, ki smo jo imeli na Primorskem, ves čas dejalo pobude in se tudi strinjalo s tem, da reši problem garancije za kredite Univerze na Primorskem. Kot vemo, je v času, ko je bil osnovni zakon, ta tudi dajal kredite, tako ljubljanski univerzi kot tudi mariborski. V tem času Univerza na Primorskem še ni bila ustanovljena in je iz tega stališča seveda bila v neenakopravnem oziroma v nepriviligiranem položaju. Ministrstvo za finance je potem na pobudo ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo začelo proučevati različne rešitve, predvsem iz zornega kota poostrenega nadzora nad zadolževanjem v javnem sektorju, predvsem zaradi sprejema v ERM2, kot veste, in iskalo različne rešitve, da se ta problem minimalizira. In ko je vlada dobila oktobra 2005 predlog poslancev koalicije za to rešitev, je ta predlog podprla. Zakon je predložila skupina poslancev s prvo podpisanim gospodom Zvonetom Černačem in s še nadaljnjimi podpisniki. Dejstvo je, da Univerza na Primorskem, kot nova institucija, potrebuje v nekem smislu v višjem razmerju investicijska sredstva kot ostale univerze in je zaradi tega prišlo tudi do določenih razhajanj pri tem, kakšno višino je treba za to odobriti. Dejstvo je, da je bila v začetku odobrena v nekem smislu proporcionalna količina, milijarda in pol, ki je bila v skladu s prej odobrenimi krediti. Dejstvo pa je, da Univerza na Primorskem, kot sem že povedal, potrebuje v tem svojem začetnem razmahu nekoliko večja sredstva, težave pa so tudi pri garancijah z zadolževanjem. Kljub vsemu je potem po ponovnem pregledu in predloženem noveliranem investicijskem načrtu, ko se je ugotovilo, da bi potrebovali še tistih 432 milijonov tolarjev, se je potem tudi ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo strinjalo, da univerza to potrebuje oziroma bo pomembno prispevalo k njenemu nadaljnjemu razvoju in stoji na stališču in ta podpira amandmaje, ki so bili v tej smeri dani, torej da se ta zakon sprejme v višini 1 milijarde 932 milijonov tolarjev. Dejstvo je, če samo še povem, da je Univerza v Ljubljani od skupaj 525 milijard že izkoristila 2 milijardi 164 milijonov in sedaj pospešeno deluje na investicijah naprej. Univerza v Mariboru pa je že izkoristila celotni kredit v višini 1 milijarde 750 milijonov. Zaradi tega menimo, da so ta sredstva zelo dobro naložena. To so sredstva v moderno družbo, ki temelji na znanju in zato se zahvaljujem vsem poslancem in poslankam, prvič tistim, ki so to pobudo in zakon podprli in drugič vsem poslancem, ki so na odboru ta zakon podprli in jih prosim še za nadaljnjo podporo. Toliko v tem, hvala lepa.
Hvala vam minister. Mi prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvo stališče bo predstavil poslanski klub Liberalne demokracije, podpredsednik Marko Pavliha. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospod minister, drage kolegice in kolegi! Dozdeva se, da vlada gospoda Janše in večji del koalicije ni naklonjen Primorski, saj ji v zadnjem letu vseskozi zadaja udarce. Naj omenim samo dve regiji namesto treh, politične kadrovske čistke v luki Koper v Intereuropi, zavlačevanje z drugim tirom, zaviranje nekaterih turističnih projektov in še bi lahko naštevali. Zato je pričujoči predlog zakona osvežujoč in optimističen, saj gre za pomoč primorski univerzi, univerzi, instituciji, katero je naš poslanski klub oziroma Liberalna demokracija Slovenije vseskozi podpirala in nenazadnje ga podpiram tudi sam in se že nekaj časa prizadevam, da bi tudi Fakulteta za pomorstvo in promet, ki je v Portorožu prešla iz Univerze v Ljubljani na Univerzo na Primorskem. Republika Slovenija daje poroštvo za obveznost iz naslova kreditov, ki jih bo Univerza na Primorskem najela za sofinanciranje, razširitve in posodobitve prostorskih pogojev in tehnološke opremljenosti, in sicer do skupne višine glavnic v znesku ene milijarde in pol s pripadajočimi obrestmi in stroški kreditov. Ta sredstva univerza najame za sofinanciranje projektov, ki jih določa zakon o temeljnih razvojnih programih na področju izobraževanja in znanosti v letih 2003 do 2008 po predhodnem soglasju ministrstva pristojnega za visoko šolstvo. V naši poslanski skupini podpiramo ta zakon, vendar s pripombo, da bi morala vlada ta sredstva zagotoviti v proračunu, ki je nedvomno cenejši vir financiranja. Ker pa imajo v proračunu prioritete na primer policija ali vojska, teh sredstev ni najti v proračunu. In zanimivo je, da se podoben koncept takšnega financiranja kaže tudi na drugih področjih, ravno malo prej smo končali z odborom za promet, kjer smo odločali o poroštvu za gradnjo avtocest v višini 1 milijarde evrov. In če vam ta podatek kaj dosti ne pove, naj povem tako, gre za 679,6% več sredstev iz naslova kreditov, namesto iz proračuna in po izračunih in po mnenju instituta za ekonomske vede pravne fakultete naj bi ta dolg odplačevali vse nekje do leta 2070, torej na eni strani avtoceste, na drugi strani visoko šolstvo, ne vem kaj bo še naslednje. Dajmo res razmisliti, ali imamo pravico zadolževati naše vnuke in celo pravnuke. V poslanskem klubu Liberalne demokracije smo v predlogu proračunov za leti 2006 in 2007 predlagali, da se povečajo sredstva za šolstvo, zlasti za visoko šolstvo, ampak, kot vemo, naši amandmaji niso bili sprejeti oziroma so bili zavrnjeni brez razloga. Menimo, da je takšna politika financiranja visokega šolstva in tudi drugih področji zgrešena, ker bodo, jasno, žrtve, kot rečeno, naši otroci in seveda njihovi otroci in njihovi otroci. Ampak kakorkoli že, odločili smo se, da ta zakon podpremo in seveda bomo tudi v nadalje podpirali projekte, ki bodo v prid visokemu šolstvu in zlasti Univerzi Primorske, ki potrebuje vso pomoč. Hvala lepa.
Hvala za podano stališče. Prehajamo na predstavitev stališča poslanskega kluba Socialnih demokratov. Kolega Samo Bevk, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik, spoštovani zbor. Tretjo slovensko univerzo, primorsko univerzo, je ustanovil državni zbor Republike Slovenije 29. januarja leta 2003. Univerza torej v teh dneh praznuje svoj tretji rojstni dan. Poslanska skupina Socialnih demokratov je vseskozi podpirala ustanovitev primorske univerze, v prejšnjem mandatu si je za ustanovitev tudi izjemno prizadeval klub primorskih poslancev, ne glede, ali so poslanke in poslanci prihajali iz koalicijskih ali opozicijskih vrst. To je bil naš skupni projekt, ki je bil zelo uspešen. Umestitev univerze na Primorsko je za vsestranski razvoj tega dela Slovenije eden najpomembnejših projektov po osamosvojitvi. V poslanski skupini Socialnih demokratov seveda podpiramo predlog zakona o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Univerze na Primorskem iz naslova kreditov najetih za sofinanciranje razširitve in posodobitve prostorskih pogojev. Smo pa prisluhnili na matičnem odboru razpravi glavnega tajnika univerze, da sredstva, ki so bila v osnutku zakona predvidena za, oziroma višino poroštva v višini milijarde in 500 milijonov tolarjev, da so ta sredstva premajhna, zato smo se v poslanski skupini Socialnih demokratov odločili in vložili amandma v višini milijarde 932 milijonov tolarjev. Namreč za dokončanje investicij, ki so v teku in so podprte s strani upravnega odbora Univerze na Primorskem ter s strani ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, bi morali sredstva iz milijarde pa pol povečati na, kot rečeno nekaj manj kot dve milijardi sredstev. S tem sredstvi bi lahko dokončali fakulteto za humanistične študije, rektorat, turistiko, center za jezike in medkulturno komunikacijo, pedagoško fakulteto in fakulteto za menedžment. Podrobne izračune je na seji matičnega odbora predstavil tudi predstavnik Univerze na Primorskem, kar smo potem mi povzeli v tem amandmaju. Res pa je, da se je nam tukaj prikradla manjša napaka, vendar je iz obrazložitve amandmaja razvidno, da je šlo za tipkarsko napako, zato smo včeraj vložili popravek amandmaja in zaradi tega menim, da je amandma, ki so ga vložili koalicijski poslanci, brezpredmeten. V glavnem, v poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo predlog zakona in bomo glasovali tudi za amandma in povišanje sredstev, s katerimi bi lahko dokončali prej omenjene projekte. Hvala lepa.
Hvala vam, kolega Bevk. Prehajamo na predstavitev stališča poslanske skupine Nove Slovenije. Poslanec Ciril Testen, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani minister, poslanke in poslanci! Poslanska skupina Nove Slovenije-Krščanske ljudske stranke bo podprla predlog zakona o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Univerze na Primorskem iz naslova kreditov, najetih za sofinanciranje razširitve in posodobitve prostorskih pogojev. Svojo podporo utemeljujemo z naslednjimi dejstvi. Univerza na Primorskem je izpadla iz poroštva, ki ga je država Slovenija sprejemala za slovenske univerze, in sicer za obdobje od leta 2003 do 2008. Takrat sprejeto poroštvo v višini 7 milijard tolarjev se je nanašalo samo na Univerzi v Ljubljani in Maribor. Menimo, da je obseg poroštva za univerzo na Primorskem v višini milijarde 932 milijonov - tu mislim tudi na vloženi amandma, ki ga bomo v naši poslanski skupini tudi podprli - glede na investicijske potrebe primerna in usklajena z obsegom poroštva, ki je bilo izdano za zgoraj omenjeni univerzi. Če pa primerjamo obseg poroštva s številom vpisanih študentov, je ta v primerjavi z ljubljansko in mariborsko univerzo bistveno večji. To je do določene mere tudi razumljivo, saj je primorska univerza najmlajša in ima še ogromno nerešenih prostorskih problemov. Primorska univerza je tudi v situaciji, da mora zaradi nerešenih prostorskih problemov omejevati vpise in je tudi njihova rast pogojena s pridobivanjem novih prostorov. Kar se tiče pogojev za najem in črpanje kreditov, so pogoji običajni oziroma podobni, kot so pri poroštvu za ostali dve univerzi. V Novi Sloveniji smo prepričani, da bo univerza iz svojih rednih prihodkov brez posebnih težav izpolnjevala kreditne obveznosti in da je država samo garant za hitrejše reševanje prostorskih in delovnih pogojev. Pogosto se v strokovnih krogih in tudi sicer pojavlja dilema, ali glede na kadrovske in prostorske pogoje potrebujemo večje število visokošolskih središč. V naši poslanski skupini pritrjujemo reformnemu programu visokega šolstva, ki za Slovenijo predvideva med 4 in 7 univerzitetnih središč. Naše mnenje je, da bomo z večjim številom visokošolskih središč bistveno pripomogli k bolj uravnoteženemu razvoju Slovenije in enakomernejši razporeditvi študentske populacije po vsej Sloveniji. Istočasno se bo tudi zmanjšala problematika s študentskimi posteljami, ker bo bistveno več študentov bivalo doma. Poleg tega bo to pripomoglo k temu, da bodo bodoči diplomanti iskali svoje eksistenčne rešitve v okoljih, kjer bodo študirali in bivali, kar je vsekakor pozitivno za skladnejši regionalni razvoj. Poslanska skupina Nove Slovenije bo skupaj s predlaganimi amandmaji zakon o poroštvu za najem kredita podprla. V bodoče bomo naklonjeni tudi drugim sredinam, ki bodo za odpiranje univerz v okviru reformnega programa na podoben način reševale prostorske in delavne pogoje. Tu mislim zelo konkretno v prvi vrsti na univerzo v Novi Gorici, ki zelo uspešno prerašča iz politehnike v četrto univerzitetno središče. Hvala za besedo.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, Jakob Presečnik. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani vsi prisotni. Slovenska ljudska stranka je vedno podpirala in se zavzemala za ustanovitev primorske univerze, saj je bila njena ustanovitev nedvomno v nacionalnem interesu in v veliko korist tega dela Slovenije ter uravnoteženemu razvoju Slovenije. Ustanovitev primorske univerze je dopolnila omrežje univerzitetnih in visokošolskih institucij in postavila osnovo za enakomernejšo dostopnost do visokošolskega izobraževanja v Sloveniji in s tem zagotovila tudi možnosti za enakomernejši regionalni razvoj. Ob ustanovitvi primorske univerze smo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke poudarili, da je za ustanovitev primorske univerze potrebno zagotoviti tudi sveža proračuna sredstva. Danes bomo odločali o predlogu zakona o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Univerze na Primorskem iz naslova kreditov, najetih za sofinanciranje razširitve in posodobitve prostorskih pogojev. Ob tem je potrebno poudariti, da gre zgolj za poroštvo in ne za financiranje posodobitve prostorskih pogojev primorske univerze. Menimo, da je državno poroštvo minimalno, kar lahko naredimo, da Univerzi na Primorske omogočimo uspešen razvoj in svetlo prihodnost. Sredstva, za katere bo zakon predpisal poroštvo, so namenjene razširitvi prostorskih zmogljivosti in ravno prostorske možnosti so temeljni pogoj za kakršnokoli izobraževalno dejavnost določene izobraževalne institucije. Na seji odbora za finance in monetarno politiko, na kateri je bil ta zakon obravnavan, je predstavnik primorske univerze predlagal, da naj se poveča obseg kreditov, za katere bo država dala poroštvo. Na seji so bila glede tega vprašanja podana različna mnenja, odbor pa predloga za povečanje zneska poroštev z 1,5 na približno 1,9 milijarde tolarjev ni sprejel. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se strinjamo, da takšno povečanje sredstev pomeni sicer odstopanje od razmerjih, ki jih glede investicij in poroštev poznamo v primeru ljubljanske ali mariborske univerze. Ob tem pa moramo jasno poudariti, da je v primeru primorske univerze za mlado, novo univerzo, ki ima relativno malo sredstev in je za njen razvoj nujno zagotoviti dodatno pomoč. Pomoč v obliki poroštva je najmanj, kar lahko storimo, zato smo tudi mi podpisali amandma, ki pomaga povečanje sredstev na že prej omenjenih dobrih 1,9 milijarde slovenskih tolarjev. Prepričani smo namreč, da bomo s tem pripomogli k uspešnemu razvoju tretjega slovenskega univerzitetnega središča. Poslanci poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bomo predlagani zakon, skupaj z amandmajem podprli. Upamo, da bo tudi ta pripomogel k povečanju konkurenčnosti primorske univerze in njenemu uspešnemu nadaljnjemu razvoju. Hvala lepa.
Hvala vam za podano stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Mi prehajamo na stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, poslanec Srečko Prijatelj, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik, kolegice, kolegi, lep pozdrav tudi obiskovalcem v dvorani. Torej na strateško pomembnem prostoru jugozahodne Slovenije, na stičišču nacionalnih in mednarodnih, kulturnih in političnih ter ekonomskih interesov se je, kot že rečeno, 29. januarja 2003 uvrstila tudi primorska univerza. Pa vendar ta primorske univerza se v bistvu srečuje z administrativno-tehničnimi problemi, saj v bistvu zakonsko in finančno ni postavljena v enak položaj z ostalima dvema univerzama in zato smo v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke že 26. maja 2005 naslovili na ministra zahtevo, da zagotovi enake možnosti finančne, materialne, tehnične, administrativne, tudi za to univerzo na Primorskem. Takrat kot podpisnik te pobude sem dobil odgovor, ki govori o tem, da je na podlagi poslovnika državnega zbora 31.5. bil v bistvu odbor seznanjen z mojo pobudo za dodelitev poroštva Univerzi na Primorskem za najetje kreditov. Na pobudo so zapisali: "...Srečka Prijatelja, odbor državnega zbora Republike Slovenije za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj - na drugi nujni seji 25. maja sprejel mnenje k predlogu rebalansa proračuna Slovenije za leto 2005, v katerem se je strinjal, da mora Univerza na Primorskem čim prej dobiti državna poroštva za kredite, saj je trenutno v diskriminatornem položaju." Od tistega momenta naprej se ni zgodilo nič. Pričakovali smo seveda, da bo vlada sama napisala ta zakon, ker se je v popolnosti strinjala z vsem navedenim od samega začetka odprte diskusije. Z veseljem ugotavljam v bistvu in podpiram predlog kolega Černača, ki je ta zakon podal kot predlagatelj, vendar mislim, da bi se to moralo zgoditi mnogo prej, saj univerzo imamo že dobre tri leta in v bistvu je v zelo, zelo diskriminatornem položaju do ostalih dveh. Torej, v Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da gre za nujnost zakonske materije, ki jo je potrebno sprejeti, seveda tudi z vsemi priloženimi amandmaji, kajti nesmiselno bi bilo sprejemati nek zakon z omejenimi finančnimi sredstvi, čez eno leto pa ugotavljati, da so ta sredstva znatno premajhna, in ponovno v proceduro vlagati neke druge predloge, ki bi zopet terjali dodatne tri leta. Torej, predlagani zakon bomo z veseljem podprli. Hvala lepa.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališča poslanske skupine DeSUS. Podpredsednik mag. Vasja Klavora, izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani minister, poslanke in poslanci! S simpatijami sem poslušal dosedanjo razpravo, ki so jo podali tako predstavniki odbora, predstavniki vlade, kot tudi predstavniki posameznih poslanskih skupin. S simpatijami zato, ker sem eden od šestih podpisnikov predloga tega zakona. Ob tem lahko povem, da je vseh šest podpisnikov tudi Primorcev, na kar smo posebno ponosni, kajti gre za našo univerzo, gre za primorsko univerzo, za katero hočemo, da se razvija enakovredno kot ostali dve univerzi, v Ljubljani in Mariboru. Ob vsem tem, kar ste povedali v predhodni razpravi, res ni kaj več dodati. In z vsem se strinjam, morda z malenkostjo nekaterih navedb ne, vendar z vsem se strinjam in sem zelo vesel, da za primorsko univerzo velja tako enotno mnenje. Posebno sem vesel tudi spodbudnih besed gospoda ministra in spodbudnih besed tudi zaradi povečanja te številke za 432 milijonov slovenskih tolarjev. Zato bom sam kot podpisnik, obenem pa tudi naša poslanska skupina ta predlog zakona podprla. Hvala lepa.
Hvala vam. Sledi še predstavitev stališča poslanske skupine SDS. Poslanec Zvonko Černač, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi ter ostali prisotni! V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke nas veseli taka enotna podpora temu zakonu o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Univerze na Primorskem iz naslova kreditov, najetih za sofinanciranje razširitve in posodobitve prostorskih pogojev. Strinjati se je mogoče tudi s tistimi razpravami, ki pa, moram reči, da jih osebno ne razumem, ker prihajajo iz vrst LDS, ki govorijo o tem, da bi bilo treba to materijo urediti v celoti z državnimi sredstvi. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne vemo, zakaj takrat, ko se je sprejemal zakon o poroštvu v letu 2003, ki je uredil te zadeve za Univerzo v Mariboru in v Ljubljani, v ta zakon ni bila uvrščena tudi Univerza na Primorskem. Kajti odlok, ki ga je vlada sprejela o ustanovitvi te univerze, je stopil v veljavo pol leta pred sprejemom tega zakona. Toda kakorkoli že, bolje pozno kot nikoli. S tega stališča podpiramo predlog, ki so ga vložili posamezni predlagatelji, ker menimo, da je ta zakon nujen za zagotovitev nadaljnjih ustreznih pogojev najmlajši univerzi. V poslanski skupini bomo podprli tudi vloženi amandma. Glasovali bomo za amandma kolegov iz Socialne demokracije, pri čemer nas malo čudi, glede na to, da je bil popravek vložen po tistem, ko smo vložili korekten amandma, tako kot ga je treba vložiti. Kaže nam ta poteza na to, da je na eni strani nepotrebna, in kaže na način razmišljanja, ki ga del opozicije tako rad očita Slovenskim demokratom in ostalim koalicijskim stranka. Univerza na Primorskem ni pomembna le zaradi obmejne lege in razvijanja programov na tem občutljivem področju. Pomembna je tudi zato, ker s svojo aktivnostjo, novimi programi, povezavo z lokalnim okoljem, predvsem pa tistimi, ki bodo nove kadre najbolj potrebovali, vnaša pomembno konkurenco na področju izobraževalnih programov ne le na območju širše Primorske, ampak tudi celotne Slovenije. Verjetno vam je znano, da posamezne članice univerze izvajajo aktivnosti oziroma izobražujejo razen v Kopru, Izoli, Portorožu, tudi v Celju, Novi Gorici, Škofji Loki in Radencih. Podpora temu poroštvu je torej pomembna zaradi tega, da se omogoči normalen prostorski razvoj za izvajanje vseh teh programov, ki jih te članice izvajajo že vrsto let. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke tudi upamo, da bodo podobnih podpor deležna prizadevanja pri razvijanju ostalih visokošolskih programov. Menimo, da je usmeritev vlade na tem področju, ki podpira vse tri državne univerze, na drugi strani pa z razširitvijo izvajanja programov preko tako imenovanih privatnih univerz širi to področje in konkurenco na njem, da je ta usmeritev ustrezna in da vnaša pomemben prispevek k razvoju področja visokega šolstva v Republiki Sloveniji. Mi tudi menimo, da s to konkurenco ne omejujemo niti razvoja niti aktivnosti posameznih državnih univerz. Nasprotno, mi menimo, da s pestrostjo programom, ki jim bomo priča v prihodnjih letih, v kolikor bo ustrezne sklepe sprejel tudi ta državni zbor, vnašamo pomembno novost in širimo izobraževalno področje v naši državi. Kljub temu da je Univerza na Primorskem najmlajša med univerzami in da po številu vpisnih mest daleč zaostaja za mariborsko in ljubljansko, recimo za leto 2006/2007 - 1540, recimo mariborska 8000, ljubljanska 14.500, pa so programi, ki jih izvaja, pomemben prispevek pri razvoju visokega šolstva, zato menimo, da je ta zakon potrebno podpreti in omogočiti investicije, ki so se trenutno že začele izvajati, še posebej ob podpori lokalnega okolja, občin na tem območju, to je obnova Armerije in Foresterije in objekt za turistko v Portorožu. Hvala lepa.
Hvala vam. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Mi pa prehajamo na razpravo o členu in vloženih amandmajih. Pri 1. členu imamo vložen popravek amandmaja poslanca Sama Bevka in amandma na osnovni amandma poslanca Bevka, ki ga je vložila skupina poslancev s prvopodpisanim Zvonkom Černačem. Amandma na amandma je postal s popravkom amandmaja poslanca Sama Bevka brezpredmeten, saj sledi istemu cilju kot popravljeni amandma poslanca Bevka. V razpravo dajem 1. člen, popravljeni amandma poslanca Sama Bevka, ki se glasi: "V drugem odstavku se številka milijarda in pol nadomesti s številko milijarda 932 milijonov." Kdo želi besedo? Kolega Bevk [[...]]Prebral bom poslanke in poslance, ki so se prijavili k besedi: Bevk, Černač, Moge, Potrata, Juri, Prijatelj, Irgl. Potem takem lahko nadaljujemo razpravo. Besedo dajem poslancu Samu Bevku.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Meni je pravzaprav popolnoma vseeno, o katerem amandmaju bomo danes glasovali najprej, kajti gre za enako vsebino in to je tisto najpomembnejše. Ko smo se odločali, da bomo v poslanski skupini Socialnih demokratov vložili ta amandma, smo imeli predvsem pred očmi razpravo glavnega tajnika Univerze na Primorskem na matičnem odboru za finance, ki je dejal, da bodo lahko le s poroštvom v višini okoli 2 milijardi tolarjev dokončali te investicije, o katerih sem prej govoril in ki jih je gospod Baloh, predstavnik Univerze na Primorskem na tem odboru tudi poimenoval, in sicer: Fakulteto za humanistične študije, rektorat, turistiko, center za jezike in medkulturno komunikacijo, pedagoško fakulteto in fakulteto za menedžement. Gre za vsebino in za to, da bo primorska univerza dobila poroštvo, ki bo večje za 432 milijonov, in če nam gre za to, potem smo lahko tudi včeraj prisluhnili predsedniku vlade, ki je rekel, da je pomembna vsebina, ne pa, kdo kaj predlaga. Tako predlagam, da ta amandma podprete. Hvala lepa.
Hvala, kolega Bevk. Besedo dajem poslancu Zvonku Černaču. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Tudi zame je pomembna vsebina in če bi bile te besede resnične, ki so bile prej izrečene, potem ne bi bilo potrebno telovadbe s tem dodatnim amandmajem, ampak to sem omenil mimogrede. Bi pa rekel tako, ta pomota pomeni milijardo 930 milijonov 68.000 tolarjev. Če bi jo naredil nekdo, ki ima majhno kilometrino v tem državnem zboru, bi temu še verjel. Nekdo, ki ima, tako kot vi, spoštovani kolega Bevk, zelo dolgo kilometrino, pa mislim, da se mu kaj takšnega ne more primeriti pri tako pomembni zadevi. Ampak ne glede na to, mislim, da je treba to zadevo pustiti pri miru, ker je nepotrebna in nepomembna. Omenil sem jo samo zaradi tega, ker smo v vladajoči koaliciji tako pogosto tarča kritike glede tega, da zavračamo vse predloge, ki prihajajo iz opozicijskih vrst, kar seveda ni res in kar lahko dokažemo že z vpogledom v samo nekaj magnetogramov teh sej. Predlagatelji smo seveda preverili realnost te številke v smislu izvrševanja proračuna, ZIPRO omogoča poroštvo v taki višini. V kolikor temu ne bi bilo tako, bi bilo popolnoma brezpredmetno, kdo bi amandma vložil, tudi če bi ga vložili mi kot predlagatelji, bi ga bilo potrebno zavrniti. To so dejstva in o teh je treba govoriti. Jaz osebno tudi menim, da je ta način, se pravi kombinacija različnih virov financiranja pri omogočanju zagotavljanja širitve prostorskih možnosti, ustrezen in ni nič narobe, če se v enem delu take investicije financirajo preko kreditov, in ni nič narobe, če za take primere, kjer je jasen vir vračanja in kjer ni sporno o tem, da bodo ta sredstva vrnjena, država da poroštvo. Tisti primeri, ki smo jih sledili v preteklih dvanajstih letih, kjer je šlo za kup poroštev, ki niso bila nikoli realizirana, so druga zgodba. Ampak v tem primeru ne gre za to. V tem primeru gre za zelo jasne številke in zelo jasno sliko. Trenutno Univerza na Primorskem za izvajanje svojih dejavnosti plačuje preko 80 milijonov najemnin letno za prostore, ki jih uporablja. Univerza bo sposobna zagotavljati servisiranje vračila teh sredstev, ob sprejetem zakonu pa bo deležna ugodnejših kreditih aranžmajev, kot bi jih bila deležna sicer. Zaradi tega je seveda ta rešitev, to povečanje tudi ustrezno in ga v smislu možnosti, ki jih nudi ZIPRO, tudi sam podpiram in mu ne nasprotujem. Zakon oziroma amandma, ki ga imamo pred sabo, in pogoji, ki iz njega izhajajo, pa so ugodnejši, kot so v veljavnem zakonu, ki določa poroštvo za mariborsko in ljubljansko univerzo. Tako mislim, da je tudi po tej sliki situacija bistveno boljša in nerealno je pričakovati, da bo mogoče vse razvojne potrebe financirati samo s proračunskimi sredstvi. Tudi pred dvema letoma, pred tremi leti, ko se je za mariborsko in ljubljansko univerzo odločalo o tem, ni bilo možno s proračunom zagotoviti vseh finančnih sredstev. In nič drugega ne prinaša ta amandmirani zakon. Zaradi tega bom sam tudi ta amandma podprl, ker tudi sam menim, da v okviru danih proračunskih možnosti je taka rešitev optimalna, najbolj ugodna in zagotavlja nemoteno nadaljevanje začetih investicij na področju Univerze na Primorskem, še posebej je pa pomembno tudi to, da so ta prizadevanja podprta v teh lokalnih skupnostih, kjer univerza deluje, s tem ko so posamezne občine neodplačno nanje prenesle objekte oziroma zemljišča, kjer se bodo te aktivnosti v bodoče izvajale. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Černač. K repliki se je prijavil kolega Bevk. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ko bi imel kolega Černač malo daljšo kilometrino v tem državnem zboru in morda za seboj tudi opozicijsko izkušnjo, potem bi bil najbrž malo bolj prijazen. Tako pa se je ob soglasni podpori, ki so jo izražale vse poslanske skupine v državnem zboru ob njegovem predlogu, najprej spravil na LDS, sedaj pa še na poslansko skupino Socialnih demokratov, ki smo pač predlagali amandma, ki izboljšuje njegov osnovni zakon. Tako da mislim, da tudi njemu ne bi škodovalo malo daljše kilometrine v tem zboru. Hvala lepa.
Hvala vam. Državni zbor nadaljuje z razpravo. Besedo dajem poslancu Rudiju Mogetu. Izvolite.
Gospod podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Ko smo sprejemali krstni list Univerze na Primorskem, to je odlok o ustanovitvi, je ta državni zbor brez medstrankarskih prepirov, s konsenzom to potrdil. In se je ob tem, ko je to potrdil, tudi zavedal, da bodo še kako potrebna dodatna sredstva za to univerzo, da bo lahko shodila ali pa imela vsaj podoben standard, kot ga imata obe sestrski univerzi. Zaradi tega je bila tudi skrb parlamenta, da nad tem bedi, in odbor za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo je namenil eno izmed svojih sej prav Univerzi na Primorskem, kjer smo med drugim med sklepe tudi zapisali, da se naj enakovredno - ker smo videli, v kakšnih težavnih pogojih delujejo - zagotovi kot ostalima dvema univerzama določen kredit, da bodo lahko z njim nekako premostili najhujše težave, ki jih pestijo. Druga stvar, tudi na seji odbora za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, ko smo obravnavali proračun in ko smo posebej še, kar je za poslance zelo važno, rešetali investicije, smo prišli pač do nekaterih spoznanj in smo tudi naročili vladi Republike Slovenije in odboru za finance, ki danes ta zakon podpira, da v proračunu za prvo silo zagotovi dodatna sredstva, da bi se tiste najbolj nujne investicije lahko začele in bi imeli osnovo. Vendar tam nismo bili uspešni. Mislim pa, da bomo danes uspešni in bomo ta zakon, tako kot smo tistega, tudi s konsenzom sprejeli. Vendar bi vas, spoštovane kolegice in kolegi, rad opozoril na nekatere reči, ki jih moramo imeti ob tem premisleku. Stari Latinci so rekli "Quidquid agis, predenter ages, et respice finem", karkoli delaš, delaj pametno in misli na konec. Mislim, da ta politika, ki smo ji danes priče, ni dobra. Jaz obžalujem, da vlada Republike Slovenije ni prinesla tega zakona oziroma širšega zakona, kajti ob obravnavi sredstev, ki so potrebna in ki so v tem amandmaju, je bilo navedeno, da bi se dala ta sredstva dobiti z redefinicijo tretjega šolskega tolarja. Takrat smo rekli, da bi bilo treba ne samo zaradi Univerze na Primorskem, ampak tudi za potrebe Gorenjcev, za potrebe Dolenjcev, za potrebe Celjanov, za potrebe Murske Sobote, se pravi, Prekmurcev ta tolar redefinirati, kajti z uspehom, da se je število študentov povečalo od 30.000 na 80.000 in bo verjetno cilj takrat, ko bomo mi vsi skoraj, ki tu sedimo zdaj, dosegli penzijo, verjetno v Sloveniji 40% ljudi z visoko izobrazbo, da bo treba v to vlagati in to vlagati na način, da ne bo tako centralistično urejen, kot je sedaj urejen. V Prekmurju so me dostikrat ustavili pa vprašali, kaj delate v državnem zboru, da boste na Primorskem - poznamo eno Primorsko - ustanovili dve univerzi; ena je Univerza na Primorskem s sedežem v Kopru, druga bo pa primorska univerza s sedežem v Novi Gorici ali kaj podobnega, medtem ko so tisti predeli Slovenije, ki so najbolj zapostavljeni, pa ostali brez ustrezne skrbi vlade za to področje, da bi se karkoli premaknilo. In eden izmed razpravljavcev Nove Slovenije v uvodni besedi je dobro te stvari opisal, ko je dejal, da je sprejetje tega zakona samo kapljica v morju tistega kar bi se moralo narediti. Po mojem skromnem poznavanju tega področja bi bilo več kot potrebno zdaj, ko ima skoraj polovico mandata za seboj novoizbrana pozicija, da se gre v redefinicijo oziroma postavljanje novega nacionalnega programa visokega šolstva, da vidimo, kje vlada misli, če misli ustanoviti nove univerze, kako se bodo financirale, kdo bo med ustanovitelji in kako bo zgledala ta mreža. Veste, postaviti mrežo visokega šolstva pa na ta način, da gre ena kohorta, pa se oproščam izrazu, ministrov v en kraj, pa se tam pogovarjajo, pa rečejo: "Vi boste dobili svojo univerzo." Potem gre v drug kraj, pa pravi: "Vi boste pa tudi dobili svojo univerzo." Pa v tretji kraj: "Vi boste dobili tudi svojo univerzo." Spoštovane kolegice in kolegi, to je za politike sicer všečno dejanje, ampak razsuva visokošolski prostor, ki bi ga morali kot punčico svojega očesa čuvati v tem prostoru. Zaradi tega - jaz se oproščam gospod minister, ker vi tu sedite, finančni minister, bi po pravem moral tu sedeti, zdaj to poslušate - je stvar ta: mi bi morali redefinirati ali pa na novo postaviti nacionalni program visokega šolstva in ko bi tam dobili konsenz, spoštovane kolegice, kolegi, kje bodo nova visokošolska središča, kje se bo kaj odpiralo, kdo je kaj - ker država je financer tega ne občina - potem se da ta stvar urediti. In kar je še bolj v nebo vpijoče, če pogledate, kdo vodi svet za visoko šolstvo. Gospod Jambrek. Kaj je gospod Jambrek? Kakšno funkcijo ima v visokošolskem prostoru? Če ta eklatanten primer ne kaže na neko obliko najhujše korupcije, pa tudi jaz nisem poslanec petega mandata. In tu, kar bomo morali rešiti, je najbolj pereče to: med javnim in med zasebnim. Koliko bomo zasebno iniciativo spoštovali in koliko je zmožna sama preživeti in koliko ji bomo, če že damo nekaj denarja, koliko bomo dali in kakšne vzvode oblasti imamo tam notri in koliko bo v javnem. Kajti, poglejte, en univerzitetni profesor na javni univerzi je omejen s svojim ravnanjem od količine dela pa do plače, ki jo dobiva, nekdo pri privatniku pa lahko s polno žlico zajema, ta če dobi ustrezno koncesijo, dobi denar od države, dobi denar še od študentov, pobira drugačne šolnine in pristojbine kot drugi. Zna se nam zgoditi, da če ne bomo uravnovesili tega tržnega deleža na primeren način, da bomo razsuli, kar je zelo lahko, in visokošolsko mrežo, kar se je zgodilo že v večih državah od Slovaške, ki je imela svoj čas 20 univerz, pa se lahko z nami primerja, za katere "živ krst" ni vedel, katera univerza kaj pomeni in ko po "rang listi" v svetu nič ne pomenijo. Če je naš cilj Slovenije, da na tak način rešujemo visoko šolstvo, je to seveda nekako zanemarljivo oziroma je zelo problematično. Rad bi povedal to, da bi položil na srce danes, ko se o tem pogovarjamo, da bi poskušali redefinirati nacionalni program visokega šolstva in da bi na novo postavili tisti tretji šolski tolar, ki je imel, kolikor na pamet govorim okroglo številko 80 milijard tolarjev, razporejenih za izgradnjo visokošolskih ustanov, ampak so vsa ta sredstva skoraj izredno skoncentrirana na Maribor in na Ljubljano. In je treba po Sloveniji pogledati, kje je iniciativa, ker imamo možnosti, da se ta sredstva potem tudi zakonsko prelijejo drugam, ne pa, da hodijo ljudje od tam, kjer nimajo pogojev, kot v Canosso k ministru in tam moledujejo in prosijo, če bo on tako dober in če bo lahko zakone izigral, da bi bila ta reč dobra. Jaz bom ta amandma seveda podprl, kajti prepričan sem, prvič, da Univerza na Primorskem potrebuje te prostore. Drugič sem prepričan tudi, da je ta znesek tak, ki bo ustrezal rešitvi tega problema. Mislim pa, da - veste, spoštovane kolegice in kolegi, če bo prišel še eden tak zakon za poroštva za novoustanovljeno univerzo v Novi Gorici, pa še eden tak zakon za "novoustanovljeno univerzo", pod narekovajem rečeno, v Celju itd., potem bo to kazalo pač na to, da v Sloveniji, ko delamo to šolsko politiko, ne vemo, kdo pije in kdo plača. Dobronamerno vzemite te besede, ki sem jih pač tukaj povedal. Podprimo, kot smo podprli rojstni list Univerze na Primorskem, tudi ta amandma in podprimo tudi zakon v celoti, da bodo tudi Primorci potem lahko delali. Koprčani so bili toliko pametni, da so vzeli tisto, kar jim je država takrat ponujala, so ustanovili univerzo, so v razvoju. Ko vodim tuje delegacije dol, so očarane nad tem, koliko so dosegli v tem kratkem času. Mislim pa, da bi morali Primorci, če ne sedaj, ampak v prihodnosti združiti svoje sile in ustanoviti enotno univerzo, ki bi segla od Nove Gorice pa do Kopra, saj bi s tem, če v nacionalnem pomenu govorim, zaščitili tudi trebuh te naše slovenske kokoške na zapadni strani meje.
Hvala, kolega Moge. Besedo dajem poslanki mag. Potrata. Izvolite.
Hvala. Spoštovani gospod minister, spoštovane poslanke in poslanci! V posebno veselje mi je, da lahko kot poslanka podprem predlog zakona in tudi predlog amandmaja, ki ga je vložila naša poslanska skupina in pri katerem se je dogodil "lapsus calami". Zneski, ki jih beremo v proračunu, so pogosto pisani v tisočih tolarjih, ni se pa še nič katastrofalnega zgodilo zaradi tega, ker o tem amandmaju bomo glasovali šele zvečer in ni prvič, da je bila kakšna napaka v amandmaju popravljena pravočasno. Zato štejem oster nastop kolega Černača za nepotrebnega in ga ne morem uvrščati v sozvočje, ki vlada ob tem zakonu in ob podpori temu amandmaju. Zdaj pa k stvari. Rada bi videla, da bi bil podobne podpore, kot je deležen današnji predlog zakona, deležen podpore tudi predlog zakona, ki je govoril o poroštvu za najetje kredita za gradnjo Narodne in univerzitetne knjižnice v Ljubljani, kar se ni zgodilo, posebej zaradi tega, ker štejem knjižnico kot neizogiben in neobhodno potreben sestavni del slehernega univerzitetnega šolske prostora. Za knjižnico pravimo, da je srce slehernega izobraževalnega sistema. Pa žal takrat niti tega ni bilo mogoče doseči, da bi vsaj ob nekaterih odpravljenih pomanjkljivostih, za katere je vlada menila, da so v predlogu zakona nastali, ni bilo pripravljenosti z amandmajem ali z amandmaji popraviti zakon do tega mere, da bi se tudi odpravili veliki stroški, ki jih mora Narodna in univerzitetna knjižnica plačevati za najemanje prostorov in vse drugo, kar je bilo tam navedeno v zakonu. Ob tem, ko izrekam podporo zakonu in amandmaju, pa bi rada opozorila še na eno stvar. Oblikovanje slovenskega visokošolskega prostora je po mnenju marsikoga, ki gleda okoli, na koliko prebivalcev se oblikuje univerza, s tretjo univerzo dobilo tisto število univerz, ki so po nekih normativih sprejemljive. Pustimo tisto, da pravijo na milijon prebivalcev ena univerza. Zato me vesti ali razmišljanje o tem, da naj bi se število univerz v slovenskem visokošolskem prostoru povečalo, govorijo o različnih številkah, skrbi, posebej zaradi tega, ker berem tudi mnenja visokošolskih sodelavcev, ki opozarjajo na to, da bodo slovenske univerze, ki so v primerjavi z evropskimi univerzami mlade univerze, težko konkurirale na listi kakovostnih univerz in utegne se zgoditi, da bo razbitje slovenskega visokošolskega prostora pripomoglo k temu, da bodo slovenske univerze postale samo pripravljalnice za bolj zveneče univerze in bo odliv visoko izobraženih ljudi iz Slovenije to samo še pospeševalo. Ob tem me dodatno skrbi dejstvo, da od ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo ni bilo mogoče slišati jasnega odgovora na večkrat zastavljeno vprašanje, kaj bo z ustanovitvijo agencije za visoko šolstvo, ki bi v tem kontekstu imela izredno pomembno vlogo, ker na konflikt interesov v visokošolskem prostoru je bilo ravnokar opozorjeno. Zato bi morala biti ustanovljena javna agencija, ki bi brez vplivov, takšnih in drugačnih, skrbela za evalvacijo študijskih programov in kakovosti slovenskih visokošolskih programov, pa kjerkoli se že ti odvijajo. Tako je to znova priložnost za poziv k razmisleku o tem, ali je vse, kar načrtujemo, res vedno mogoče utemeljevati samo z varčnostjo, z gospodarnostjo, z nekimi statističnimi podatki, koliko je treba zmanjšati število zaposlenih med javnimi uslužbenci na eni strani, po drugi strani pa vemo, da v drugih organih tudi zahtevajo novozaposlene; tu mislim seveda na profesionalizacijo ali poklicno zaposlitev treh predsednikov visokošolskih svetov ali pa zahtevo za pet novozaposlenih v svetu za visoko šolstvo, pa še bi se kaj našlo. Tudi ne vidim razloga, da ne bi mogle tri univerze posrkati vase kot organizacijske oblike drugih nastajajočih, po slovenskem prostoru razpršenih fakultet. Navsezadnje, sama sem nekaj let delovala na mariborski univerzi, kjer je znano, da ima del svojih fakultet tudi v Kranju, pa zdaj v Celju, pa tudi v Ljubljani. Tako da ne vidim razloga, da ne bi s tremi organizacijskimi, močnimi visokošolskimi korpusi mogli pokriti tistega, kar se bo čez čas verjetno tudi pokazalo v visokem šolstvu, da so generacije mladih, ki se vpisujejo, šibkejše, resda nekoliko kasneje, kot se to kaže v osnovni šoli in se bo pokazalo v srednjih šolah, ampak tudi na visokih, ker dvomim, da bodo ob takem ravnanju z mrežo visokošolskih zavodov, zlasti univerz, kot se nam zdaj nakazuje, zagotoviti tako visoko kakovost, da bi bile naše fakultete dovolj privlačne za tako veliko število študentov iz tujine, da bi to manjše število domačih študentov nadomestile. Berite samo podatke, koliko študentov, recimo, že zdaj hodi študirati iz severovzhodne Slovenije v Gradec ali na Dunaj. In še bi se dalo o razlogih za tak razmislek razpravljati. Zagotovo pa ni mogoče pristati na tako "ad hock" postavljanje univerzitetnih središč, ker kakovost na visokošolskih ustanovah raste počasi in 50 let v življenju neke univerze ni nič v primerjavi z res znanimi in starimi univerzami. Hvala.
Hvala. Replika kolega Černač. Izvolite.
Da se ne bi okrog tega amandmaja po nepotrebnem vrteli, spoštovana kolegica me je omenila ponovno. Magnetogram obstaja, v njem se da preveriti, koliko so bile moje besede ostre. Če pa ostrino besed nekateri merite po tem, iz katere poslanske skupine kdo izhaja, potem morate to sebi pripisati, ne pa tistemu, kar je bilo rečeno. Moje besede niso bile nič bolj ostre kot besede marsikoga drugega ob kakšni drugi priliki, pa sem bil takrat raje tiho, kot da bi se vključeval v razpravo. Kdo je pa v tem primeru ravnal poniglavo, pa si sami ustvarite sliko. Jaz sem povedal, da smo imeli predlagatelji namen to zadevo urediti z amandmajem, dokler nismo imeli jasnega odgovora, ali ZIPRO to omogoča ali ne, tega nismo mogli storiti. In nismo nič drugega naredili kot popravili našim amandmajem narobe vložen amandma. In ni bilo nobene potrebe še enkrat to popravljati. Ni pa nič narobe, da se razumemo. In bi prosil, da se okoli tega dejansko nehamo frkljati, ker je vsebina popolnoma drugačna in druga. Govorimo pa pri tem amandmaju, moram reči, o vsem drugem, samo o amandmaju ne. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem poslancu Aureliu Juriju. Izvolite.
Hvala podpredsednik. Mislim, polemika o tem, o vsebini amandmaja se mi zdi ni potrebna. Vsi vemo, kolega Černač tudi, da je bilo v naših namerah milijarda 600 in da tukaj dvoma ni. Zdaj ko veslamo vsi v isto smer, mene veseli seveda, da ta duh, ki ga je ustvaril klub primorskih poslancev, se razteza v celotno dvorano in da bo taka konsenzualna podpora temu zakonu se tudi zgodila, ko veslamo vsi v isto smer, brez zveze dopovedovati enim in drugim, kdo vesla hitreje, kdo ima daljše veslo. Gremo ravno vsi skupaj in tukaj smo si tudi ta cilj zadali. Jaz bi samo povedal in še enkrat poudaril to, kar je bilo uvodoma. Gre za poroštvo, finančni temelji s strani podpornikov univerze so trdni in iz tega naslova mislim, da država res nima se česa bati, je pa dobro, da stoji za tem. Jama je odprta, Foresterija in Armerija, ki ju je omenil kolega Černač, sta že sam skelet, dela se na tem, gradi se nova stavba za njima, tudi arheološka izkopavanja so nekoliko dražja seveda, ampak stvar gre dalje. Bi pa ob tej priliki še enkrat pozval ministra in vlado, naj resno premislita o pobudi za priključitev naše primorske univerze projektom mediteranske univerze, ki ga je parlamentarna euromediteranska skupščina podprla. Jaz sem enkrat že to pobudo dal v imenu naše delegacije. Upam, da bo tudi tukaj čas za premislek in da bo vlada za tem stala. Hvala.
Hvala. Besedo dajem poslancu Srečku Prijatelju. Izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Prej je bilo v razpravi rečeno, da gre za pospešitev, pomoč itn. univerzi. Mislim, da tudi s tem amandmajem ne gre za pospešitev in pomoč pri delu, ampak da gre za zagotavljanje enakih pogojev. In: kdo se je motil, zakaj se je motil, kje je zapisana ta pomota, kako je bila - to je čisto irelevantna tema, ki ni diskutabilna za danes. Mislim, da smo lahko veseli, da smo tako enotni pri tem vprašanju in da bomo z veliko večino ta predlog tudi podprli. Je pa res, da v klubu primorskih poslancev, ki sem ga volil tudi sam, takrat pa, gospa Breda Pečanova, je bil dosežen 100% konsenz glede tega, in da je to vprašanje odprto tri leta, torej vprašanje financiranja primorske univerze, je pa tudi svojevrstna sramota. In ta vlada - in prejšnja vlada - nista naredili nič drugega, kot ustanovila Univerzo na Primorskem, potem pa jo prepustila, da životari in da se znajde po svoje. Eno leto od tega, ko je prišla prva pobuda, pa do danes, ko se je vlada takrat jasno zavezala, da bo to ona pripravila, je tudi sramota za vlado, da danes v bistvu mora to poslanec predlagati in da to ni prišlo iz vrst prejšnje vlade ali pa takoj sedanje vlade. Ker to vprašanje je odprto že od natanko 29. januarja leta 2003. Na njega so opozarjali skoraj vsi poslanci in jaz osebno sem vesel, da ga bomo danes rešili. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima poslanka Eva Irgl.
Najlepša hvala za besedo. Danes govorimo o poroštvu Univerze na Primorskem. Gre za izjemno pomembno vprašanje, saj potrditev tega amandmaja, ki ga je predlagala Socialna demokracija o povečanju sredstev ter tudi zakona v celoti, ki ga bomo sprejeli, pomeni v prvi vrsti podpreti slovenski razvoj, pomeni pa tudi še povečati njegove potenciale, predvsem pa študentom omogočiti pogoje, v katerih bodo lahko dobro in kvalitetno delali. In to seveda še posebej danes, ko se sami kot ena izmed članic Evropske unije vključujemo v proces oblikovanja skupnega evropskega visokošolskega prostora, ki bo med drugim omogočal izmenjavo mnenj ter tudi poenotenje nekaterih pogledov pri oblikovanju visokega šolstva. Sama bom kot sopodpisnica pod ta predlagani zakon ta amandma podprla, čeprav so predlagatelji tega zakona v začetku govorili o milijonskih ne pa o milijardnih zneskih. Jaz verjamem, da je bilo to storjeno po pomoti, pa vendarle, gospod Bevk je v začetku dejal, da so to napako opazili, vendar je treba tukaj omeniti, da so napako opazili šele takrat, ko je Slovenska demokratska stranka vložila svoj amandma in je potem seveda ta amandma postal brezpredmeten. Ampak, da se vrnem nazaj na samo vsebino. Dejstvo je, da se posamezne fakultete, ki spadajo pod okrilje Univerze na Primorskem, danes srečujemo z vsakodnevnimi neustreznimi prostorskimi možnostmi, ki ne omogočajo normalnega študija ne študentom, ki študirajo na teh fakultetah, niti profesorjem, ki tam predavajo. Zato je seveda potrebno zagotoviti ustrezne prostorske pogoje Univerzi na Primorskem in ji tako omogočiti kvalitetno izvajanje njenih programov. Iz analiz, ki so bile narejen, je namreč razvidno, da je Univerza na Primorskem v slabem in nezavidljivem finančnem položaju, predvsem kar se tiče tehnološke in funkcionalne opremljenosti fakultet, ki so članice Univerze na Primorskem. Zato seveda podpiram ne samo ta amandma, ampak tudi zakon v celoti. Bi pa rada poudarila na tem mestu, da tudi pozdravljam vsa prizadevanja, storjena na tem področju v preteklosti, ki so tudi zagotovo botrovala temu, da danes govorimo o predlogu zakona, ki pa bi po mojem mnenju moral biti sprejet že bistveno prej. Zakaj ni bil - o tem bodo zagotovo več znali povedati kolegi iz opozicije. Vsekakor pa med temi prizadevanji ne gre spregledati prizadevanj predsednika republike, dr. Janeza Drnovška, ki je v preteklosti organiziral mnogo pogovorov o vlogi znanja in znanosti v slovenski družbi. Bi pa rada, ker se to ravno navezuje na to temo, poudarila, da me skrbi njegov včerajšnji izstop iz največje opozicijske stranke Liberalne demokracije Slovenije, saj se bojim, da to pomeni tudi korak nazaj v pojmovanju [[...]]
Poslanka Eva Irgl, jaz sem vas dolžan v tem trenutku opozoriti, da to pa res ni predmet današnje razprave [[...]]
Jaz ne vem, če [[...]]
[[...]]prosim, če se držite vsebine [[...]]
[[...]]je greh govoriti o predsedniku države, potem [[...]]
[[...]]omenjenega amandmaja, drugače vam bom besedo vzel.
Jaz govorim o amandmaju, kajti to se navezuje na amandma. Dejstvo je, da je predsednik Drnovšek v preteklosti veliko delal na tem področju in z njegovim izstopom iz Liberalne demokracije Slovenije [[...]]
Kolegica Irgl, drugi opomin.
Skratka, s tem zakonom se strinjam, da bi omogočili pospešen tehnološki razvoj in tako tudi hitrejšo prilagoditev zahtevam Evropske unije. Sama bom zato ta zakon podprla, pa tudi amandma, kajti ta amandma omogoča zagotoviti dodaten finančni vir. Najlepša hvala.
Besedo dajem poslancu Bogdanu Baroviču. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Kolegice, kolegi! Govorimo torej o prvem amandmaju, kjer se je pojavila številka za poroštvo milijarda 900 in ne milijarda in pol, kot je bilo predvideno v zakonskem predlogu, kar je seveda dobro. Ampak, če že o tem govorimo, glede na to, da se zadeva čedalje bolj politizira, kolikor slišim, je včasih potrebno pošteno povedati, kako je sploh do tega prišlo. Po samem predlogu za poroštvo države v znesku ene milijarde in pol je na sami seji matičnega delovnega telesa, odbora za finance, predstavnik oziroma glavni tajnik Univerze na Primorskem jasno in glasno povedal, da so naredili program investicij, da so pregledali razpoložljiva sredstva, da so ugotovili po predvidenih sredstvih iz proračuna za leto 2006 in 2007, da jim - uporabili so izraz - "striže" za milijardo in 900 ter še nekaj milijonov. Tako je v bistvu sploh prišlo do te številke in, jasno, smo potem nekako skupno na matičnem delovnem telesu ugotovili, da kakšen smisel pa ima dajati poroštvo države za konkreten predlagan znesek milijardo in pol, če so vse potrebe izračunane in dokazane milijardo 900. In hvala bogu, da je do tega prišlo, da smo skupaj ugotovili, da je ta država v proračunu za 2006 in 2007 namenila x denarja in za izvedbo vseh investicij je potrebno y denarja, razlika je milijarda 900 in še nekaj milijonov. In zdaj govoriti kdo je kaj napisal, česa ni, zakaj ni, nima smisla. Bolj žalostno pa je, da ko ugotavljamo, ko pregledujemo vse dokumente, vidimo najprej, da ta država ima temeljni razvojni program na področju znanosti in izobraževanja za vse univerze izdelan za leto 2003 do leta 2008, da vse univerze imajo ali morajo imeti projekcije in programe za svoj razvoj, no in najbolj je žalostno, da slišimo, da neka univerza mlada, ki smo jo vsi enoglasno z veseljem ustanovili in jo tudi podpiramo, Univerza na Primorskem s predlogom zakona o poroštvu države sledi Univerzi v Ljubljani in Univerzi v Mariboru. Saj je prav, da ji sledi, ampak samo sledenje v enakih ali približno enakih odstotkih ne dosega cilja in vsebine, spoštovane kolegice in kolegi. Jaz bi bil prvi za, da bi se tako iz proračunskih sredstev pa še iz zakona o poroštvu, če bi bilo potrebno danes pogovarjali o treh milijardah tolarjev, pa verjemite mi, da bi bilo še kako potrebno, ker pozabljamo, da zdaj omogočamo Univerzi na Primorskem normalen razvoj, pozabljamo pa tisto, kar smo že govorili ob nekem drugem zakonu; da nima stanovanjskih, bivalnih kapacitet za čedalje večje naraščajoče število študentov. To pa najbrž že ni vključeno v investicije, ki so predvidena z milijardo 900. Torej, želim povedati, da bi morali slediti programom, projekcijam, izvedbam, delu, povpraševanju, vsebini, zahtevi, ki jo ponuja Univerza na Primorskem, ne pa slediti samo, ne vem, če je poroštvo države ljubljanski in mariborski, ki ima toliko in toliko študentov, toliko, potem bomo dali primorski približno enak odstotek. Ne, več ji dajmo, če rabi. Bistvo je, da je prav, da smo prišli do številke milijarde 900, da je žalostno, da smo to številko slišali šele na sami seji, da nismo te številke izvedeli že prej, kar potrjuje besede zakonodajno-pravne službe, namreč, da se ji zdi vse skupaj malce preveč površno, prehitro, premalo pokazano, premalo povedano in premalo projicirano. In namesto da bi izvedeli sami od strokovnih služb in od ministrstva za finance, da proračun za leti 2006 in 2007 predvideva toliko in toliko denarja in da univerza potrebuje toliko in toliko, da manjka milijarda 900 in ne milijarda in pol. Žalostno je, da to izvemo tisti trenutek tam, ko se moramo v drugi obravnavi odločiti. Nič hudega, amandma je tu in tudi v Slovenski nacionalni stranki, kot ste slišali, ga bomo podprli, z željo in hotenjem, da se bo Univerza na Primorskem razvijala, da bo njeno poslovanje, njeno delo razvidno, transparentno, pregledno, tako kot je tudi delo univerz v Mariboru in Ljubljani, predvsem pa tudi pregledno, kar se tiče stroškov vseh teh univerz. Za prihodnjič pa res, kolegice in kolegi, danes govorimo o tem, vemo, kakšne potrebe bodo, naj vlada prihodnjič pripravi takšno projekcijo, kot je potrebna, takšno kot mora biti. Koliko denarja bo potrebnega do leta 2008, je opredeljeno, projekcijo mora narediti univerza in za to projekcijo je treba priskrbeti v prvi vrsti - in s tem se v Slovenski nacionalni stranki strinjamo - sredstva iz proračuna, šele kasneje se lahko pogovarjamo in pomagamo tudi z zakonom o poroštvu, ki ga bomo z veseljem podprli, za razvoj te univerze.
Hvala. Glede na to, da sem med nastopom kolega Baroviča dobil nekaj namigov o tem, da sem neupravičeno opomnil poslanko Irglovo, dovolite, da vas še enkrat opozorim, da je v razpravi 1. člen in popravljen amandma poslanca Sama Bevka. 1. člen v ničemer ne govori o vsebini, ki jo je pred tem omenjala gospa poslanka Eva Irgl. Govori o poroštvu, višini glavnice, obresti, stroškov kreditov, soglasju ministrstva. V ničemer ni povezan z odstopom gospoda Drnovška iz neke politične stranke. Zato bom tudi vnaprej vse tiste, ki se ne bodo držali vsebine in na ta način poskušali polemizirati na brezpredmetni osnovi, opomnil, tretjič bom besedo tudi vzel. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima poslanec Janko Veber. Izvolite.
Samo na kratko bi rad opozoril na razpravo, ki je bila na odboru, na matičnem delovnem telesu, ko smo sprejemali ta zakon, in danes se odpira dilema okrog amandmajev. Želim povedati, da smo Socialni demokrati zelo jasno opozorili na ta problem, da je treba omogočiti zadolževanje do milijarde 932 milijonov tolarjev. Seveda, predlagatelji tega tam niso upoštevali in danes se po nepotrebnem odpira ta dilema. Tako da naše stališče je že ves čas jasno in tudi pričakujem, da bo ta naš amandma sprejet.
Hvala. Besedo ima poslanka Breda Pečan. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Rada bi povedala samo to, da sem bila zelo, zelo vesela, ko sem videla obvestilo predsednika državnega zbora, da je vložen zakon o poroštvu za najem kredita za univerzo na Primorskem. Tu bi rada samo popravila kolega Rudija, da ne gre za Koprčane, ki so bili zelo pametni, ampak za Primorce. Tako da v zvezi z univerzo na Primorskem, ki ima sicer res sedež v Kopru, je bolje uporabljati besedno zvezo Primorci in Primorska, kot pa Koper. Pa ne, da bi imela kaj proti Kopru, ampak ve se, Primorska je zelo širok pojem. Rada bi povedala, da mi je bilo čisto vseeno, kdo je podpisan pod zakon. Vesela sem bila, da je bila polovica kluba primorskih poslancev podpisana. Žalostna pa sem bila zaradi tega, ker niso bili podpisani tudi drugi primorski poslanci pod ta zakon. In bi bilo prav, kolegica in kolegi, če bi v slogu, kot naj bi primorski poslanci enotno delali, tudi ponudili ta zakon v podpis nam. In ko ste ugotovili, da je bila storjena pomota pri amandmaju in ste se z njim strinjali, ker drugače ne bi vložili amandmaja na amandma, bi bilo ravno tako prav, da bi se obrnili na kolega Bevka ali name in rekli: "Veste kaj, dajmo skupaj popraviti ta amandma." Samo to, nič drugega nisem pričakovala od vas. In hvala vam, da ste sprožili to. Hvala vam tudi za to, da ste se izpostavili, ker dobro vem, da ste morali doseči soglasje znotraj vladne koalicije, da ste tudi v vladi, pri gospodu ministru in predvsem pri ministru za finance ste morali verjetno kar dosti truda vložiti, da ste sploh lahko peljali ta zakon naprej. En očitek pa vendarle, kadar boste potrebovali našo pomoč drugih primorskih poslancev, nas boste verjetno vprašali zanjo. Kadar je ne potrebujete, takrat nas ni in zato bi vas prosila, da delamo skupaj, ne pa vsak [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Zadnji na seznamu prijavljenih poslancev oziroma izmed poslank in poslancev, je poslanec Jakob Presečnik. Izvolite prosim.
Hvala lepa za besedo. Že uvodoma sem v predstavitvi mnenja poslanske skupine poudaril, da podpiramo tako ta zakon kot podpiramo tudi amandma, ki je bil vložen. Vendar po današnji razpravi poslušamo predvsem to. Torej vsi podpiramo ta amandma v tej številki, ki je dan, vendar poslušamo predvsem to, kdo ga je vložil. Zato sem še enkrat prepričan, da tisto moje prepričanje na začetku, preden je bil zakon vložen, torej da je to prepričanje pravilno, da je to eden od tistih zakonov, za katerega mora skrbeti vlada, katerega bi morala vložiti vlada oziroma ga pripraviti pristojno ministrstvo. Potem bi bilo tudi mnogo manj te diskusije danes in bi bila mogoče diskusija tudi malo bolj vsebinska, kar ne osporavam, tudi bila je. Napake se dogajajo. Očitno se je zgodila Socialdemokratom pri vlaganju tega amandmaja, očitno se je zgodila tudi kolegici Irglovi, ki je trdila, da so amandma vložili poslanci njihove poslanske skupine, čeprav je ta amandma vložila skupina poslancev, med njimi tudi eden od naših kolegov. Hvala lepa.
Hvala. K besedi se je prijavil tudi minister Zupan. Izvolite prosim.
Hvala lepa. Z zanimanjem sem poslušal to diskusijo in mislim, da je bila v večini primerov, ko je bilo govora o vsebini, zelo zelo konstruktivna. Poleg nekaj prestižnih diskusij, ki so razumljive, se strinjam predvsem s tem, da je potrebno predstaviti celotno mrežo teh slovenskih oziroma visokošolskih središč v Sloveniji, ker je ena naših glavnih prioritet bila regionalizacija oziroma razširitev slovenskega visokošolskega prostora. Drugo dejstvo je, da smo čakali na finančno perspektivo, da bo sprejeta. če še ni povsem potrjena v evropskem parlamentu. Vendar pa se približno ve, koliko je Sloveniji dodeljenih evropskih skladov. Sedaj smo na tem, da naredimo ta celoten prerez. Jaz imam tukaj pred sabo že samo osnutek celotne mreže, imam jo že toliko natančno narejeno, da je po letih do leta 2012 po posameznih aktivnostih narejena. Lahko recimo povem, da je vrh te aktivnosti v letu 2008 z dvanajstimi in trinajstimi aktivnosti, potem od leta 2006 raste 5, 7, 7, 9, 12. Gre za 7, rečemo temu, centrov v Sloveniji, ki so porazdeljeni po celoti. Poleg obeh glavnih, torej ljubljanske in mariborske regije, je tu primorska, tu so kampusi, če jih z eno besedo imenujem kampusi, za skupno ime lahko uporabimo ta izraz, so upoštevani seveda tudi kampusi v Celju, Novem mestu, v Prekmurju, Gorenjskem in na Koroškem. Torej je to bistvo, kjer naj bi kampusi zrasli oziroma iz teh visokošolskih središč. Jasno je tudi, da število slovenskih univerz je v Evropi, ta statistika je zraven, ker se pripravljajo pač ti ukrepi za strategijo, ki bo dopolnila strategijo razvoja Slovenije, strategijo na področju visokega šolstva, v kateri so točno podani podatki in tudi primerjave. Povprečje Evrope je dve in pol univerzi na milijon prebivalcev. Mi imamo eno in pol. In iz tega sledijo ostale konsekvence te porazdelitve. Je pa seveda predvsem vseeno, ali bodo tam določene izpostave fakultet ali pa bodo to samostojni zavodi. Bolj je pomembna seveda kvaliteta. Tu je treba povedati, da je v te aktivnosti vključen tudi NUK 2, torej ta, o kateri je bilo govora. Eden od poslancev je to eksplicitno omenil. Mislim, da je to jasno pomembno za Slovenijo, da je ta NUK 2 dejansko vključen v to mrežo. Treba je seveda še povedati, tudi s tem se strinjam, da je seveda 50 let majhna oziroma kratka doba za življenje univerze in da se seveda kvaliteta in ugled neke univerze gradi na dolge roke, zato pomeni, da je pravzaprav bistvena bolj kot evalvacija samoevalvacija in še bolj bistveno kot samoevalvacija pa je to priznanje vseh tistih, ki smo na visokošolskih pozicijah kdajkoli ali pa kjerkoli delali, o tem, da je v Sloveniji na nek način samoevalvacija v nekem smislu precenjena. Da se spustimo na realna tla, si sami sebi pogledamo v oči in povemo, kakšna je ta kvaliteta in to kvaliteto tu na samem mestu pri samem sebi skušamo izboljšati. In to je tisto, kar se bom jaz tudi naučil od vas, ki ste mi veliko pametnih reči povedali in bom v celoti skušal to urediti v nek tak sistem. Če samo za konec povem, da je ta mreža, ki jo zdajle načrtujemo, teh, pod narekovajem, se pravi v delovnem besedilu "kampusov", obsega nekje med 50 in 75 milijardami tolarjev, ali pri znesku približno okoli 300 milijonov evrov. Menimo, da je to sprejemljiva vsota, ki se seveda lahko poveča, vprašanje pa je, koliko bodo ti projekti narejeni. Torej, toliko o tem v celoti. In sem vam ponovno hvaležen, da ste tako enotno podprli, tako primorskim poslancem kot poslancem vseh poslanskih skupin. In menim, da je zadeva več kot zrela za sprejem. Toliko. Hvala lepa.
Hvala ministru. Besedo dajem predlagatelju, kolegu Zvonku Černaču. Izvolite.
Hvala lepa. V imenu vseh predlagateljev bi rad izrazil veselje nad podporo, ki jo je ta zakon deležen in tudi amandma k njemu. Ob tej priliki bi rad še povedal, da smo predlagatelji, ko smo v osnovnem tekstu izhajali iz številke milijarda 500 milijonov tolarjev, to naredili ob primerjavi z obema ostalima univerzama. Zdelo se nam je nekako normalno, da so ta razmerja približno enaka, glede na obseg programov posameznih univerz. In glede na obseg programov procentualno enak delež, kot sta ga z zakonom o poroštvu iz leta 2003 dobili univerzi v Mariboru in Ljubljani, je bil določen ta obseg tudi za univerzo na Primorskem. Tako da ta znesek, ki bo, kot ocenjujem glede na predstavljena stališča, sprejet, presega okvire, ki so bili določeni pred tremi leti za ostali dve univerzi, kar pa ni nič slabega, seveda. Ob upoštevanju možnosti, ki jih nudi ZIPRO, mislim, da je tudi taka rešitev sprejemljiva. Ker pa je bila danes ponovno izpostavljena primerjava, ki je bila izpostavljena že na matičnem odboru, z NUK, bi rad poudaril, da te primerjave pri tej zadevi ni mogoče potegniti. Namreč, pri NUK gre za množico nerazčiščenih razmerij. Gre za dvakrat kupljeno, plačano nerazčiščeno zemljišče. Gre za tako zapletene pravne postopke, kjer bi nek zakon padel v prazno. V primeru univerze na Primorskem gre za popolnoma drugačno situacijo. Prej sem že omenil, gre za zemljišča in stavbe, ki so jih posamezne lokalne skupnosti neodplačno prenesle za izvajanje študijskih programov univerze. Hvala lepa.
Hvala. Ker ne želi več nihče razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 10. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 19.35 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Ministru se najlepše zahvaljujem za udeležbo na seji. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O HIPOTEKARNI IN KOMUNALNI OBVEZNICI. Za razpravo je predvidenih 55 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije, zato sem nameraval dati besedo predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Predlog zakona je obravnaval tudi odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Bojana Starmana, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za finance in monetarno politiko je na svoji 12. seji dne 12.1.2006 kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o hipotekarni in komunalni obveznici, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo in sprejem predložila vlada Republike Slovenije. Kot dodatno gradivo, delovno gradivo, so člani prejeli predlog za amandmaje odbora na podlagi mnenja zakonodajno-pravne službe. Seji odbora so prisostvovale predstavnice in predstavnik ministrstva za finance ter predstavnici zakonodajno-pravne službe državnega zbora. Na podlagi obrazložitve predlagatelja je osnovni cilj predloga zakona tako v naš pravni red kot v prakso uvesti instrument tako imenovane zastavne ali krite obveznice, ki predstavlja vrednostni papir zelo visoke kreditne kvalitete, kar pomeni zakonsko strukturiranje posebne vrste obveznosti, kot izjemno varne naložbe, ki naj bi pritegnila investitorje, v največjem delu zavarovalnice in investicijske sklade, v tem okviru tudi pokojninske, to je zlasti institucionalne investitorje, ki imajo zaradi narave svojega posla na razpolago prosto dolgoročna sredstva, ob hkratni obvezi, da jih v prvi vrsti varno naložijo. Po oceni predlagatelja uresničevanje teh odločb ne bi smelo imeti finančnih posledic za državni proračun. Zakonodajno-pravna služba je pripravila kar 50 pripomb na 50 členov od skupno 62-ih členov. Del teh pripomb je bilo upoštevanih v predlogih za amandmaje odbora. Predstavniki predlagatelja so poudarili, da je namen zakona o hipotekarni in komunalni obveznosti postavitev pravne podlage za izdajo obveznic, ki bi imele kritje v hipotekarnih kreditih oziroma kreditih osebam javnega prava. Pri tem je pomembno, da navedeni vrsti obveznic predstavljata izjemno varne naložbe, ki naj bi v prvi vrsti pritegnile institucionalne investitorje, ki zaradi narave svojega posla razpolagajo s prostimi dolgoročnimi sredstvi. S tem želijo predlagatelji omogočiti bankam vlaganje v stanovanjsko financiranje, ki bi na ta način postalo cenovno ugodnejše, hkrati pa dolgoročnejše. Razlika med obema obveznicama je le v kritnem premoženju, ki ga sestavljajo bodisi hipotekarni krediti oziroma krediti osebam javnega prava, s končno garancijo države. Ker sta oba predvidena instrumenta lahko izvajana le pod natančno določenimi zakonskimi pogoji, sta v prvi vrsti usmerjena v varnost imetnikov. Tako je temeljno načelo predlagatelja zakona načelo varnosti tako obveznic kot njunih imetnikov, upoštevaje, da so izdajatelji izključno banke, ki so pridobile dovoljenja za njihovo izdajo. Ob tem velja še posebej navesti še visoko kvaliteto kritnega premoženja, saj gre za hipoteke oziroma za kredite z državno garancijo in izpostaviti še poseben nadzor nad kritnim premoženjem s strani skrbnika. Predstavnica zakonodajno-pravne službe je bila pa vprašana, če so predlagani amandmaji odbora ustrezen odgovor nad njihove pripombe, vendar je bilo povedano, da amandmaji sledijo posredovanim pripombam, vendar pa ne rešujejo nekaterih splošnih pripomb, tako glede predlagane uvedbe pojmovnika, opredelitve kritnega premoženja v pogledu pravnosistemske usklajenosti iz obstoječe terminologije. Vprašanja glede zagotovitve o varstvu javnega interesa in institucionalnih vlagateljev ne zajemajo. Po širši razpravi, v kateri je prišlo do mnenja, da zakon, zaradi tako velikega števila pripomb ni primeren za nadaljnjo obravnavo, o tem smo tudi glasovali, pa se je kljub temu mnenje večine razpravljavcev obrnilo v smer, da je potrebno pač pametno nadaljevati s predlaganim postopkom, sprejetjem tega zakona. Na koncu smo sprejeli amandmaje k temu zakonu. Kljub temu je bil sprejet poseben amandma k 3. členu, ki naj bi omogočil tudi ustrezno potrebno dopolnitev, če bi bila potrebna na sami današnji seji, vendar ni bilo vloženega amandmaja, zato je bil na koncu pripravljen dopolnjen predlog zakona na osnovi 133. člena, katerega predlagamo, da državni zbor sprejme. Hval lepa.
Hvala vam za podano stališče matičnega delovnega telesa. Mi pa prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Kolega Veber, proceduralno. Izvolite, prosim.
Predsedujoči, glede na to, da gre za izjemno pomemben zakon, ki je bil tudi dopolnjen na odboru, in glede na to, da predlagatelja ni bilo na začetku obravnave, predlagam, da omogočite dodatno obrazložitev predlagatelja k temu zakonu, če jo seveda želi podati.
Kolega Veber, hvala za pobudo. Jo bom tudi sprejel. Rad pa bi prosil vse predstavnike vlade, da prihajajo na sejo državnega zbora točno, da omogočajo, da državni zbor svoje delo opravi po načrtu. Tako kot mi tudi vi dobite časovni tempo oziroma razpored posameznih govornikov. Sprejel pa bom predlog kolega Vebra in k besedi povabil predstavnika vlade. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci. Predlog zakona o hipotekarni in komunalni obveznici, o katerem danes poteka obravnava, je vlada posredovala že novembra leta 2005 na državni zbor v prvo obravnavo. Glavni cilj zakona je strukturiranje prav na podlagi za posebno vrsto obveznice, to je hipotekarno in komunalno obveznico, ki bo imela kritje v hipotekarnih kreditih ali kreditih osebam javnega prava. Takšna obveznica ima zaradi omejenega kritja lastnost izjemno varne naložbe, zaradi česar bo pritegnila zlasti institucionalne investitorje, ki imajo na razpolago prosta dolgoročna sredstva, ki jih morajo varno nalagati. Bankam bo s takšno ureditvijo podana možnost, da svoje hipotekarne stanovanjske kredite in kredite osebam javnega prava refinancirajo z izdajo hipotekarnih oziroma komunalnih obveznic. Vrednost takšnega načina refinanciranja hipotekarnih kreditov je manjša izpostavljenost banke tveganjem, ki v primeru, da banka dolgoročne kredite financira s pretežno kratkoročnimi depoziti, izhaja iz neskladja med dolgoročnimi pozicijami na aktivi in kratkoročnimi pozicijami na pasivi. Ta obveznica zaradi svoje visoke bonitete, ki zagotavlja zakonsko določen element varnosti, banki omogoča, da refinancira te kredite cenovno ugodnejše. Zaradi prej omenjenih razlogov, da bodo dolgoročni stanovanjski krediti relativno ugodnejši, bodo imeli ugodnejšo obrestno mero. Nekaj še o temeljnih načelih tega predlaganega zakona. Bistvo je načelo varnosti obveznice oziroma varnosti imetnikov hipotekarnih in komunalnih obveznic, ki se zagotavlja skozi več vrst določb zakona. Osnovno načelo je načelo kritja, ki zagotavlja, da so obveznosti iz naslova izdanih hipotekarnih oziroma komunalnih obveznic v vsakem trenutku pokrite z najkvalitetnejšim zakonsko predpisanim premoženjem. Kritno premoženje hipotekarne obveznice se sestoji iz hipotekarnih kreditov, kritno premoženje komunalnih obveznic pa iz kreditov osebam javnega prava. V obeh primerih gre za izredno kvalitetno kritno premoženje, ki mu v primeru hipotekarnih kreditov kvaliteto zagotavlja hipotekarno zavarovanje na stanovanjskih in komercialnih nepremičninah. V primeru kreditov osebam javnega prava pa gre za kredite z državno garancijo. Obseg kritnega premoženja mora biti nominalno v vsakem trenutku najmanj tolikšen, kot so terjatve iz naslova izdanih hipotekarnih obveznic, upoštevajoč tudi obresti. Poleg nominalne skladnosti zakon zahteva tudi skladnost kritnega premoženja z izdanimi obveznicami po ročnosti, obrestovanju valutni izpostavljenosti. Opozoril bi tudi na pomembno dejstvo, da sta hipotekarna in komunalna obveznica lahko izdani samo pod natančno določenimi pogoji iz zakona, ki so usmerjeni v varnost imetnikov hipotekarne oziroma komunalne obveznice. Zakon gradi varnost obveznice tudi preko določbe, da obveznice lahko izdajo samo banke, ki so predhodno dobile dovoljenje za izdajanje hipotekarnih oziroma komunalnih obveznic, pri čemer so v zakonu natančno določeni pogoji, ki jih mora izpolnjevati banka, da le pridobi takšno dovoljenje. Banka, ki ima dovoljenje za izdajanje hipotekarnih oziroma komunalnih obveznic, lahko hipotekarne kredite oziroma kredite osebam javnega prava odobrava sama, lahko pa jih odkupuje od drugih bank. Zakon v ta namen natančno določa oziroma ureja prenos tovrstnih kreditov od banke, ki jih je odobrila na izdajatelja. Zakon postavlja tudi zahtevo, da se kritno premoženje vodi v posebnem kritnem registru ločeno od ostalega premoženja, saj mora biti ves čas razvidna nominalna vrednost kritnega premoženja in hipotekarnih obveznic v obtoku. Kritni register je pod nadzorom skrbnika, čigar temeljna naloga je, da skrbi za kvalitativno in kvantitativno ustreznost kritnega premoženja. Pomembne so tudi določbe v primeru stečaja. V primeru stečaja izdajatelja, zakon določa prednostni položaj imetnikov hipotekarne in komunalne obveznice pred ostalimi upniki izdajatelja. Zakonska določila zagotavljajo, da v primeru stečaja kritno premoženje ostane neokrnjeno, se torej loči od stečajne mase in ne gre v likvidacijo. Z določitvijo upravitelja kritnega premoženja pa se zagotavlja nadaljnje in nepretrgano poplačilo imetnikov obveznic. Sedaj pa še nekaj besed o ureditvi v drugih evropskih državah. V večini evropskih držav ima institut hipotekarne oziroma kritne obveznice že zelo dolgo tradicijo. Čeprav ta ureditev modela hipotekarne obveznice v drugih državah ni povsem enolična, pa lahko rečemo, da je skoraj identična. Trenutno na evropski ravni na tem področju še ne obstaja poenotenje zakonodaje, vendar pa je potrebno omeniti, da je komisija Evropske unije lani objavila zeleno knjigo z naslovom "Hipotekarni krediti v EU", kar nam kaže na namero komisije, da bo tudi na tem področju prišlo do določenega poenotenja na skupnem trgu. Iz vsega povedanega lahko sklenemo, da izhaja potreba, da Slovenija tudi sprejme ustrezno zakonodajo o hipotekarni in komunalni obveznici in s tem poda bankam možnost nove oblike refinanciranja svojih hipotekarnih stanovanjskih kreditov in kreditov osebam javnega sektorja. Predvidevamo, da bo omenjena obveznica imela pomembno vlogo pri izboljšavi stanovanjskega financiranja, hkrati pa bo dala tudi institucionalnim investitorjem možnost, da svoje premoženje nalagajo v dolgoročne in varne finančne instrumente tudi na območju Slovenije. To bi bilo vse. Hvala.
Hvala za podano stališče. Mi pa sedaj prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. K besedi vabim predstavnika poslanske skupine SD, poslanca Janka Vebra. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem! Zakon o hipotekarni in komunalni obveznici pomeni zakonsko strukturiranje posebne vrste obveznice kot izjemno varne naložbe, ki naj bi pritegnila investitorje. V najvišjem delu naj bi bile to zavarovalnice, investicijski skladi in v tem okviru tudi pokojninski skladi. Skratka institucije, ki imajo zaradi svoje narave na razpolago prosta dolgoročna sredstva, ki jih morajo predvsem varno nalagati. Tako zbrana sredstva bodo banke, v zakonu je zapisano "lahko" vlagale v stanovanjsko financiranje, ki bo zaradi manjših tveganj in cenejših virov lahko postalo cenovno ugodnejše in tudi dolgoročnejše. Pri Socialnih demokratih seveda podpiramo to možnost cenejše in hitrejše stanovanjske izgradnje, vendar opozarjamo na to, da je zakon vendarle premalo podrobno napisan in pogrešamo podrobnejše ureditve, da ne bomo v prihodnje imeli mogoče podobnih primerov, kot je danes Vzajemna, saj gre vendar za pokojninske sklade, za investicijske sklade in zavarovalnice. Predvsem ugotavljamo, da ni jasno besedilo v delu, ki se nanaša na banke, ki so izdajatelji hipotekarnih in komunalnih obveznic. Besedilo zakona namreč govori o tem, da bodo banke lahko vlagale v stanovanjsko financiranje, ni pa izčiščen odnos med stanovanji in ostalimi komercialnimi nepremičninami. Pravzaprav ne vemo, za kakšno usmeritev gre pri vladi, ali želi spodbujati stanovanjsko gradnjo ali želi spodbujati komercialno gradnjo nepremičnin. In to je ena od velikih pomanjkljivosti tega besedila in ne nazadnje je to prepuščeno banki. Banka bo v skladu s tem zakonom lahko povsem prosto se odločala, za kakšne namene bo izdajala hipotekarne in komunalne obveznice. Poleg tega ugotavljamo, da je neopredeljen tudi pojem osebe javnega prava. Ta se je predvsem pojavila pri definiciji kritnega premoženja. In ravno kritino premoženje za obe obveznici je različno in potem se tudi obveznici razlikujeta med seboj. Kritno premoženje hipotekarnih obveznic sestoji pretežno iz hipotekarnih kreditov, kritno premoženje komunalnih obveznic pa se sestoji pretežno iz kreditov osebam javnega prava. In tukaj ni izčiščen odnos tega zakona do zakona o javnih financah, ki opredeljuje javni sektor, kakor tudi način in obseg zadolževanja in izdajanja poroštev oziroma garancij države, samoupravnih lokalnih skupnosti in javnega sektorja. Verjeti moramo, da ta zakon namreč omogoča najemanje kreditov osebam javnega prava iz držav, ki so podpisnice sporazuma o evropskem gospodarskem prostoru in iz Švice. Lokalna skupnost je torej lokalna skupnost iz vseh teh držav. Ali bo ta zakon omogočal hitrejši razvoj lokalnih skupnosti v drugih navedenih državah kot doma, je eno od vprašanj, ki se nam ravno tako pojavlja pri tem besedilu. Za odgovor na to vprašanje bi zagotovo morali imeti izčiščen odnos do zakona o javnih financah oziroma ali zakon o javnih financah celo preprečuje najemanje kreditov lokalnim skupnostim drugih držav, saj je vendarle zakon o javnih financah zakon, ki govori o osebah javnega prava v naši državi. Torej gre za neizčiščeno besedilo, kar je po našem mnenju velika pomanjkljivost tega zakona. Opozarjamo, da bi ravno zaradi teh nejasnosti lahko v prihodnje prišlo tudi do finančnih posledic v državi, saj država mora po tem zakonu neomejeno jamčiti za kredite, ki se bodo najemali iz naslova oseb javnega prava. Seveda se tu postavlja pod velik vprašaj tudi trditev v obrazložitvi, ki je zapisana v tem zakonu, da le-ta ne bo imel posledic za državni proračun. Zakon bomo podprli, vendar pričakujemo tudi še dodatna pojasnila predlagatelja, da ne bo prihajalo do navedenih resnih javnofinančnih posledic. Hvala.
Hvala, kolega Veber. K besedi vabim predstavnika poslanske skupine Nove Slovenije. Poslanec Ciril Testen, izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Predstavniki vlade, poslanke in poslanci! Danes imamo na dnevnem redu v drugem branju zakon o hipotekarni in komunalni obveznici. V poslanski skupini Nove Slovenije-Krščansko ljudske stranke zakon podpiramo, ker menimo, da bomo na ta način obogatili in izboljšali slovenski kapitalski trg in bistveno pripomogli k boljši ponudbi in hitrejšemu reševanju stanovanjskih problemov. Po našem mnenju je sprejem zakona nujen, ker so naše banke v neenakopravnem položaju v primerjavi z drugimi državami Evropske unije, kjer so v večini primerov zakon že sprejeli, v preostalih državah pa se na njegov sprejem pripravljajo. V Sloveniji smo se za sprejem navedenega zakona dolgo dogovarjali in končno le našli solucijo, ki je bila usklajena z vsemi zainteresiranimi in je bila tudi primerna za zakonodajno proceduro. Temeljno načelo predlaganega zakona je načelo varnosti hipotekarnih in komunalnih obveznic, kar se zagotavlja skozi načelo kritja, kar zagotavlja, da so obveznosti iz naslova izdanih hipotekarnih oziroma komunalnih obveznic v vsakem trenutku pokrite z najkvalitetnejšim kritnim premoženjem. Načelo valutne obrestne in ročnostne skladnosti kritnega premoženja z na njegovi osnovi izdanimi hipotekarnimi oziroma komunalnimi obveznicami omogoča minimiziranje tržnih tveganj; načelo ločenosti kritnega premoženja od ostalega premoženja, ki omogoča jasen pregled nad pokritostjo obveznic s kritnim premoženjem in možnost njegove izdvojitve od drugega premoženja izdajatelja v primeru njegovega stečaja; načelo dodatnega nadzorovanja kritnega premoženja s strani od izdajatelja neodvisnega skrbnika; načelo prednostnega položaja imetnikov hipotekarnih in komunalnih obveznic v primeru stečaja izdajatelja; načelo omejitve izdajanja tovrstnih obveznic na banke, ki izpolnjujejo posebne dodatne pogoje, ki izhajajo iz zakonskih zahtev zakona o bančništvu. Cilj, ki ga zakon zasleduje, je v prvi vrsti ponuditi institucionalnim vlagateljem, ki imajo zaradi narave dela na razpolago dolgoročna sredstva, dodatne ugodne možnosti za vlaganje tudi na domačem trgu. Sedaj se namreč dogaja, da se sredstva vlagajo predvsem v tujini. Drugi pomembni cilj, ki ga bomo s sprejetim zakonom dosegli, so dodatne ugodne možnosti za najem dolgoročnih stanovanjskih kreditov pod zelo ugodnimi pogoji in na bistveno daljše ročnosti, kar je pri visokih stanovanjskih kreditih zelo pomembno. V Sloveniji smo sicer hipotekarne kredite imeli tudi v preteklosti, vendar so bili kratkoročnejši kot v drugih državah, ker so bili pokriti z bančnimi depoziti. Tudi trditev, da bodo hipotekarni krediti konkurenca nacionalni stanovanjski shemi, ne drži, ker je nacionalna stanovanjska shema pospeševanje stanovanjske gradnje, ki temelji na državnih subvencijah, medtem, ko temelji hipotekarno kreditiranje na čistih tržnih temeljih. Hipotekarno bančništvo in stanovanjska varčevalna shema se na daljši rok dopolnjujeta in bosta skupaj pripomogla k večji ponudbi in nižjim cenam stanovanj. Poslanska skupina Nove Slovenije bo predlog zakona o hipotekarnih in komunalnih obveznicah podprla.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Kolega Presečnik, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani vsi prisotni! Predlog zakona o hipotekarni in komunalni obveznici v naš pravni sistem uvaja inštrument zastavne obveznice. Gre za posebno vrsto obveznice, ki je zelo varna naložba in katere temelji cilj je omogočiti naložbe investitorjem, ki imajo na razpolago dolgoročna sredstva in ki jih želijo predvsem varno naložiti. Ko govorimo o potencialnih investitorjih, imamo v mislih zlasti investicijske sklade in zavarovalnice, torej institucionalne investitorje. Če analiziramo trenutno situacijo v Sloveniji ugotovimo, da ima dejstvo, da v našem pravnem redu ni urejene hipotekarne obveznice, določene negativne posledice. Dogaja se namreč, da se sredstva, ki bi jih potencialni investitorji lahko nalagali v tako imenovane hipotekarne ali komunalne obveznice, sedaj nalagajo drugam. V večini primerov verjetno v tujino, kar pa nedvomno ni naš interes. Želimo si namreč, da bi domačim investitorjem omogočili čim več možnosti za investicije v Sloveniji. Bistvo hipotekarne in komunalne obveznice je načelo varnosti obveznic, ki jih lahko pod določenimi pogoji izdajajo le banke. Veliko varovalk je, ki zagotavljajo varno naložbo v te obveznice, zato je pričakovati vrsto pozitivnih učinkov. Zelo pomembno je, da naj bi ureditev teh obveznic pospešila investicije na določenih področjih, zlasti na področju stanovanjskega financiranja. Realizacija teh pričakovanj pa bi imela zelo veliko pozitivnih učinkov na področju stanovanjskih gradenj, glede katerih je znano, da sedaj predstavljajo relativno velik problem v Sloveniji. Dejstvo, da bi se pocenilo stanovanjsko financiranje oziroma da bi se povečale investicije na stanovanjskem področju, pa bi imelo pozitivne učinke tudi na samo gospodarstvo in seveda gospodarsko rast. Na odboru za finance in monetarno politiko je bil predlog zakona usklajen s pripombami zakonodajno-pravne službe. Menimo, da je sedaj pred nami predlog, ki je ustrezno dodelan in pravno primeren za nadaljnji postopek. Poslanci Slovenske ljudske stranke bomo zakon zaradi vseh omenjenih prednosti, ki jih prinaša, podprli. Hvala lepa.
Hvala. Prehajamo na stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Kolega Bogdan Barovič, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kolegice in kolegi, predstavniki vlade! Že res, da je osnova pri našem delovanju, da pogledamo oceno stanja in razloge za sprejem zakona; ti so bili določeni kar v nekaj alinejah. Bistveni so bili, da nimamo zakonske ureditve za izdajo obveznic, da je prednost takšnega načina, ki ga ti omenjeni obveznici prinašata, refinanciranje hipotekarnih kreditov in s tem manjša izpostavljenost bank tveganjem, da manjše tveganje omogoča posledično nižjo bančno maržo in s tem pocenjuje hipotekarne kredite; obveznice omogočajo izdajateljem cenovno ugodno refinanciranje hipotekarnih kreditov in tako naprej. Seveda je jasno in glasno napisano tudi v obrazložitvi zakona, kašne so poglavitne rešitve, da gre za dve vrsti obveznic, kako se ti dve razlikujeta, kdo jih lahko izdaja in še in še je opredeljeno v tem zelo obsežnem zakonu. Ker pa sem sam tudi član matičnega odbora za finance, sem bil seveda na naši seji, kjer smo obravnavali v drugi obravnavi predlog zakona o hipotekarni in komunalni obveznici, ob katerem pa imam sam osebno in tudi kolegi iz Slovenske nacionalne stranke zelo velike pomisleke. Zelo enostavno povedano, zakaj. Glede na to, da smo zakonodajna veja oblasti, vemo, kakšna je hierarhija zakonodaje v državnem zboru. Jasno je tudi vsem tistim, ki so člani tega odbora, ki se spoznajo ali pa se, tako kot tudi sam, veliko naučijo tudi pri delu v državnem zboru, da moramo imeti krovno zakonodajo, ki se ji reče v tem primeru zakon o vrednostnih papirjih. Sestavni del tega zakona o vrednostnih papirjih pa je tudi zakon, ki ga danes obravnavamo. Do tu vse lepo in prav, od tu naprej pa nič. Nič zaradi tega, ker v Sloveniji zakona o vrednostnih papirjih nimamo. Imamo sicer zakon, mislim, da iz leta 1989, to je zakon še iz države, Socialistične federativne republike Jugoslavije. Torej, svojega posebnega zakona o vrednostnih papirjih nimamo. Zato bi bili dolžni v tem zakonu, o katerem danes govorimo, obveznico kot dolžniški vrednostni papir veliko bolj podrobneje opredeliti, kot je opredeljena. Drugič. Vsi vemo, da obstaja v zakonu, ki je v veljavi, torej v zakonu, ki ga nimamo, zato ker je še jugoslovanski, opredelitev veliko vrst obveznic. IZ predloga zakona ni jasno, za katere vrste obveznic gre. Je pa to zelo pomembno, ker, kot vsi vemo, obveznice dajejo zelo raznolika upravičenja. Največjo težo dvoma o sprejemu tega zakona pa daje jamstvo, zagotovilo, da je v postopku sprejemanja v državnem zboru zelo obsežen predlog sprememb in dopolnitev zakona o trgu vrednostnih papirjev, torej tistega prej omenjenega iz časa Socialistične federativne Republike Jugoslavije. Absolutno se bodo v zakonu, ki je že v postopku, se bodo rešitve iz tistega zakona o vrednostnih papirjih odražale tudi o zakonu, ki pa ga mi že naprej sprejemamo. To logično pomeni, da če bo sprejet zakon o hipotekarni in komunalni obveznici, da ta zakon verjetno že ne bo upošteval veliko elementov iz zakona o vrednostnih papirjih, ki ga državni zbor oblikuje in ga bo sprejel kasneje. Kar bo pomenilo že spet predlog spremembe zakona o spremembi zakona o, itn., itn. Prav in pošteno bi bilo od tega državnega zbora, da bi počakal, da bi sprejeli zakon o vrednostnih papirjih, kot temeljni zakon in vse tiste elemente, ki jih bo novi zakon, ki bo sprejet, vseboval, vnesli v zakon o hipotekarni in komunalni obveznici. V Slovenski nacionalni stranki bomo odločali po svoji vesti, sam pa bom ravnal tako, kot sem na matičnem delovnem telesu. Ocenjujem, da ni bil primeren za drugo obravnavo in tako ocenjujem tudi danes, da ni primeren do vzpostavitve zakona o vrednostnih papirjih.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine DeSUS. Poslanec Vili Rezman bo predstavil stališče. Izvolite prosim.
Hvala lepa za besedo. Danes govorimo o komunalnih in o hipotekarnih obveznicah, ki so relativna novost na našem trgu, v našem vsakdanjem življenju. Zato verjetno, čeprav je princip pravzaprav zelo enostaven, mehanizmi so pa kar precej zakomplicirani, bilo pričakovati veliko število pripomb na predlagano novelo. Tako gre za kar več kot 90% spreminjanih členov oziroma členov, na katere so bile podane pripombe in gre za približno nekaj več kot 1/3 členov, ki so bili amandmirani in amandmaji sprejeti na matičnem delovnem telesu. Vendar je tako izboljšan tekst po naši sodbi, torej po sodbi poslanske skupine DeSUS, dovolj dober in primeren za nadaljnjo obravnavo in z naše strani bo deležen tudi podpore. Situacija, v kateri se ta zakon sprejema oziroma spreminja, pa govori o tem, da imamo še relativno nerazvit finančni trg, da imamo zelo pogosto tudi relativno slabo zavarovane igralce na tem trgu. Gre tudi za to, da imamo precej neurejen trg nepremičnin in po naši oceni zelo neuravnoteženo razmerje na področju trga stanovanj. Zato imamo visoke cene, zato imamo tudi visoke cene in pomanjkanje zemljišč in zato nam tudi manjka veliko zemljišč, ki bi bila komunalno opremljena, torej pripravljena za to, da bi se lahko investiralo. Zakon kljub temu pomembno posega na to področje z določenimi izboljšavami. Predvideva in obeta namreč več investicij, zlasti tistih investitorjev, ki jim rečemo, da so institucionalni. Za nas je pomembno, za tiste, ki zastopamo interese DeSUS, da omogoča tudi dobre kvalitetne naložbe pokojninskega sklada ali pa recimo našega nepremičninskega državnega sklada. Pomembno je, ker se utegne povečati obseg gradnje in tudi zato je ta novela pomembna, ker daje določene možnosti lokalnim skupnostim za izvajanje investicij. Ali bo imel zakon, kot se ga aludira, res kakšne posledice tudi za demografijo, za mlade družine in tako naprej, to pa ne bi upali dati roke v ogenj, ker videli bomo, da namen oziroma cilj tega zakona seveda ni specifično v to smer ciljan. Šlo bo predvsem za premike strukture na našem trgu. Vidimo, da se bo velik del razpoložljivih sredstev bolj angažiral na finančnem trgu, manj pa v realnem sektorju, manj v proizvodnih področjih in vidimo, da to seveda pomeni za številne kreditojemalce tudi nevarnost hipotek, ki bodo za seboj potegnile najverjetneje tudi val takšnih učinkov, ki jih kreditojemalci niso želeli ali pa niso načrtovali. Rad bi pa opozoril predvsem na to, ker je bilo pač postavljeno vprašanje, k čemu pravzaprav težimo, da mi sodimo, da osnovni cilj ni povečanje, vlaganje v stanovanjsko gradnjo. Osnovni cilj je investiranje prostih finančnih sredstev. In tisti, ki ta sredstva imajo, seveda stremijo predvsem zato, da bi bila z ustrezno profitno mero obrestovana, in ne zato, da bi se ravno gradila stanovanja. Tudi morebiti kakšno drugo področje bi utegnilo pritegniti, če bo profitna mera tam večja. Dobrodošlo je sicer, da je dana možnost, da razpoložljivi finančni kapital, finančna industrija ostane na domačih tleh, da se ne seli v tujino. Vendar pa, ker gre pri hipotekarnih obveznicah za stanovanjsko gradnjo, ni odveč omeniti, da je to gradnja za trg, da ne bo gradnja za tisti del našega stanovanjskega trga, ki je najbolj podkapacitiran, torej za neprofitni stanovanjski sektor. Kljub temu mi ocenjujemo, da je možno pričakovati pozitivne efekte, zato bo poslanska skupina DeSUS ta predlog zakona tudi podprla.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine SDS. Kolega Srečko Hvauc, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani! Pred nami je predlog zakona o hipotekarni in komunalni obveznici, ki prinaša na slovenski trg vrednostnih papirjev novost, ki je doslej nismo poznali. Da gre za novo materijo se je pokazalo tudi ko smo na matičnem delovnem telesu obravnavali predlog, kjer je bilo vloženih precej ali pa zelo veliko amandmajev. Tudi dolga razprava je pokazala, da gre za novo in relativno obširno in kompleksno materijo. Pri nas izkušenj s takimi vrednostnimi papirji nimamo, s takimi ali podobnimi. Izkušnje v mnogih drugih državah v Evropski uniji pa so zelo pozitivne in sem prepričan, da bo tudi pri nas prišlo do nekih pozitivnih efektov. Kot je že bilo omenjeno, gre za dve obveznici, ki se po svojem bistvu ali po svojih elementih praktično ne razlikujeta. Gre pa samo za različno kritje. Z vidika varnosti vlagateljev niti ni toliko pomembno, če gre pri hipotekarni obveznici za kritje kreditov, s katerimi so se ali pa se je kreditirala stanovanjska ali pa komercialna gradnja. Gre za to, da je to prvovrstno zavarovanje in da je varnost teh vlagateljev maksimalna. S tem zakonom bomo na slovenskem trgu vrednostih papirjev dobili zelo kvaliteten vrednostni papir, katerega kvaliteta je že zelo blizu tistih državnih vrednostnih papirjev, za katere jamči država. Pomembno je omeniti to, da bodo te obveznosti lahko izdale banke, ki bodo seveda morale izpolniti relativno stroge in obširne kriterije, ob pridobljenem soglasju Banke Slovenije. Na ta način se bo zagotavljala varnost vlagateljev. Pomembno je tudi to, da bodo vlagatelji v primeru stečaja imeli praktično enak status, kot ga imajo v stečaju hipotekarni upniki. To bo seveda še dodatno povečalo zanimanje za vlaganje v te papirje. Banke bodo s tem seveda pridobile dolgoročne vire, zaradi česar bi se znižale obresti in tudi podaljšali roki odplačil. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da je slovenski bančni trg toliko razvit in da vlada dovolj velika konkurenca med bankami, da se ti ugodni efekti spremembe strukture virov v bolj dolgoročne ne bodo potem prilivali izključno v dobiček banke, ampak dejansko da bodo potem tudi tisti,ki bodo jemali te kredite, dobili kredite po nižji ceni. Enak efekt, kot ga pričakujemo od hipotekarne obveznice, pričakujemo tudi pri komunalni. Menimo, da bodo zaradi bolj ugodnih kreditov lahko osebe javnega prava dejansko izpeljale nekatere projekte, ki so jim do sedaj bili težje dostopni. In če zaključim. Po mnenju Slovenske demokratske stranke bo nov zakon prinesel pomembne spremembe, pozitivne spremembe na dveh področjih, in sicer na eni strani tisti, ki bodo iskali kredite ali za gradnjo ali za kakšne druge projekte, bodo prišli do cenejših kreditov in tudi z daljšim rokom odplačevanja. Na drugi strani bodo pa vlagatelji dobili novo priložnost za varno vlaganje. Zaradi omenjenega, bomo v naši stranki ta zakon podprli.
Hvala lepa. Lep pozdrav tudi z moje strani in hvala lepa podpredsedniku Pečetu za dosedanje vodenje. K besedi pa vabim zadnjega predstavnika poslanskih skupin, mag. Cvikla, da predstavi stališče LDS.
Gospod predsedujoči, poslanke in poslanci! V imenu poslanskega kluba Liberalne demokracije sporočam, da bomo predlog zakona o hipotekarni in komunalni obveznici podprli. Ta zakon smo začeli pripravljati v nekdanji vladi pod vodstvom Liberalne demokracije. Dokončan je bil ob koncu leta 2004, zato ga bomo tudi vsebinsko podprli. Se bom pa v svojem izvajanju predvsem osredotočil na to, da ko pregledujemo posamezna gradiva in ko slišimo predlagatelje, se dobi občutek, da vlada z zakonom o hipotekarni in komunalni obveznici in pa potem nekaterimi drugimi zakoni rešuje stanovanjsko politiko parcialno, in da se pravzaprav točno ne ve, kateri so konkretni cilji te vlade na področju nacionalne stanovanjske politike. Zakon o hipotekarni komunalni obveznici je namreč potrebno gledati v povezavi z zakonom o spremembah in dopolnitvah nacionalne varčevalne sheme, s spremembami davčne zakonodaje, ki smo jih sprejeli v decembru 2005, in s spremembami in dopolnitvami zakona o trgu vrednostnih papirjev, ki bo obravnavan na eni od naslednjih sej. Gre za to, da so ti zakoni sedaj v proceduri, vendar med njimi ni zadostne vsebinske povezanosti. Če najprej govorimo o odnosu med zakonom o hipotekarni in komunalni obveznici v povezavi z oblikovanjem nacionalno-varčevalne sheme, ni jasno, ali bo ta zakon vplival na izvajanje in ohranjanje smiselnosti nacionalne varčevalne sheme. Postavlja se vprašanje, ali bo glede na višino donosa, ta še vedno zanimiva za varčevalce oziroma finančne institucije, ki jo ponujajo. Res je, da se zakon o hipotekarni komunalni obveznici in spremembe in dopolnitve zakona o nacionalni stanovanjski varčevalni shemi ne izključujeta, se pa postavlja vprašanje, ali je moč oziroma namen nacionalne varčevalne sheme še tako prisoten, kot je bil v začetku novega tisočletja, konec leta 1999, ko se je le-ta uvajala. Seveda bi pričakovali odgovore vlade na to vprašanje. Drugič. Zakon o hipotekarni in komunalni obveznici je treba gledati tudi prek davčne zakonodaje, ki je bila sprejeta decembra 2005, kjer je uvedena nova davčna olajšava, urejena z dohodninskim zakonom, za nakup in gradnjo stanovanj, ki je še vedno nizka, znaša največ 4% letne davčne osnove, in je tudi časovno omejena. Tako da menimo, da je tudi glede tega treba razmisliti, ali je uvajanje hipotekarne in komunalne obveznice mogoče in bo dejansko v praksi uresničljivo, če ne bo oblikovana tudi primerna davčna olajšava, na primer, v obliki davčnega kredita, ali pa na primer tako, da bi bil posameznik oproščen plačila, recimo obresti za tiste kredite, ki bodo oblikovani na podlagi virov, pridobljenih s hipotekarno in komunalno obveznico. In še tretja nujna povezava. V državnem zboru je v postopku zakon o trgu vrednostnih papirjev in tudi rešitve v tem zakonu o trgu vrednostnih papirjev se bodo po naši oceni odražale pri uresničevanju ciljev zakona o hipotekarni in komunalni obveznici, pa to ni povsem jasno. Zato bi predvsem želeli od vlade slišati, ali amandmaji, ki so sedaj oblikovani, in spremembe zakona o trgu vrednostnih papirjev, ustrezno rešujejo odprta vprašanja. Želeli bi, da nam vlada te odgovore in mnenja poda, bomo pa zakon, glede na to, da ocenjujemo, da pomeni dober način, kako v razmerah nizkih obrestnih mer, nizke inflacije, izpolnjevanja maastrichtskih kriterijev tudi v Sloveniji pridemo do dodatnega potrebnega vira, hipotekarne in komunalne obveznice. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo državni zbor glasovanje o zakonu opravil jutri, 1. februarja 2006, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Zahvaljujem se predstavnikoma vlade. Na vrsti je 6. TOČKA DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O KONTROLI CEN. Za razpravo je na voljo 38 minut. Predlog zakona je v obravnavo državnemu zboru predložila vlada Republike Slovenije, zato dajem besedo predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Besedo ima mag. Vizjak, minister za gospodarstvo.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Predlagane spremembe zakona o kontroli cen se nanašajo na tri vsebinske sklope in so manjše spremembe. In sicer, prvi vsebinski sklop zamenjuje, torej usklajuje zakon z zakonom o prekrških in zamenjuje besedno zvezo denarne kazni z besedico oziroma z besedo "globa". Potem drugi sklop sprememb se nanaša na uskladitev zneskov denarnih kazni oziroma glob na realno vrednost iz leta 1999, kajti do sedaj je približno 40% realne razlike med zneski glob, ki so bile takrat definirane in seveda zaradi inflacije do sedaj, pri čemer pa globe ostajajo v enakih razponih. Tretji, najpomembnejši del sprememb, pa se nanaša na dopolnitev kazenskih določb, saj trenutno za nekatere kršitve določil zakona o kontroli cen sankcije ne obstajajo. To pa seveda otežuje učinkovito spremljanje gibanja cen, zato je v spremembah predlagano tudi sankcioniranje tega, da minister lahko zahteva od podjetij, ki oblikujejo cene, vse podatke za kontrolo cen. To doslej ni bilo sankcionirano in v tem smislu predlagamo dopolnitev kazenskih določb, kakor tudi dopolnitev kazni za pošiljanje napačnih podatkov po 8. točki 9. člena zakona o kontroli cen, namreč tudi to se dogaja, da dobimo napačne podatke. Seveda namen vseh teh dopolnitev je zagotovitev nemotenega in učinkovitega spremljanja gibanja cen, ki predstavljajo podlago za odločanje in učinkovito delovanje tržnih cen. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Predlog zakona je obravnaval odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Prosim podpredsednika odbora, gospoda Rezmana, da predstavi poročilo.
Vlada je torej predlagala zakon o spremembah zakona o kontroli cen, ki je star komaj pet let, čeprav je bil sprejet že v prejšnjem stoletju. Zakon je kratek, ima samo štiri člene, gre pa v principu predvsem za to, da se zagotovi mehanizem državnega intervencionizma. Namreč, za mehanizem, kako naj država posega na prosti trg. Zakon, tako tudi piše v obrazložitvah, določa, da je za učinkovito delovanje trga potrebno zagotoviti kontrolo cen. Le ta naj obsega tako monitoring cen kot analizo teh cen, pripravo intervencijskih ukrepov in tudi izvajanje državnih intervencij v zvezi z regulacijo trga. Sam po sebi torej trg, kot vidimo tudi po mnenju vlade, ni perfekcioniran. Razlogi za spremembe so bili navedeni, gre torej predvsem za to, da se globe, tako kot v mnogih drugih zakonih vzpostavijo, potem ko je bil zakon o prekrških sprejet. Gre za to, da se korigirajo zneski, ki so bili 1999 leta zapisani in gre za to, da se opredelijo sankcije za tiste prekrške, ki jih doslej ni bilo mogoče sankcionirati. K temu je bila predstavljena, je bilo predstavljeno odboru tudi mnenje zakonodajno-pravne službe, ki gre v štiri smeri. Prvič gre za to, da so opozorili na potrebo popravka naslova, opozorili so na način usklajevanja zneskov, ki ni običajen in ki ga zakon o prekrških ne predvideva in opozorili so na zneske, ki niso zaokroženi, kakor je to običajno. Opozorili so tudi na to, da gre v enem izmed členov za nepotrebno podvajanje vsebin iz 2. člena. Vlada in odbor so akceptirali nekatera mnenja in nekatere pripombe. Odbor je tako sprejel amandma, ki je odpravil to podvajanje posamičnih določb, odbor je sprejel tudi zavrnilno stališče vlade, ki je govorilo o tem, da so nezaokroženi zneski potrebni predvsem za voljo tega, ker gre za primerno protivrednost zneskom v evrih, ki jih kasneje ne bo treba zavoljo tega pretirano spreminjati in da gre za nujnost pri korekciji višin, kajti približno 40% realne vrednosti sankcij je v obdobju od leta 1999 bilo pač znižane. Ker se je odbor strinjal s temi pojasnili predlagatelje in ker je sprejel amandma, ki popravlja in izboljšuje predlagani tekst, je o vseh členih in o amandmaju glasoval in predlaga dopolnjeni predlog državnemu zboru v obravnavo in v sprejem.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Mikolič, ki bo predstavil stališče Nove Slovenije.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik, lepo pozdravljeni spoštovani minister, spoštovane poslanke in poslanci. V poslanski skupini Nove Slovenije - Krščansko ljudske stranke bomo podprli predlog sprememb zakona o kontroli cen, ki se nanašajo na uskladitev predpisov zakonov o prekrških. V zakonu se ravno zaradi uskladitve z zakonom o prekrških besedna zveza "denarne kazni" nadomesti z besedo "globa". Pravzaprav se spremembe nanašajo na kršitve določil zakona o kontroli cen in posledično na sankcije, ki sledijo za kršitelja teh določil. Tako se tudi na novo uvaja sankcija za storjeni prekršek v primeru neupoštevanja, nepošiljanja podatkov o cenah za blago in storitev, če ministrstvo potrebuje te podatke za spremljanje gibanja cen ter kontrolo cen pred cen z vidika učinkovitega delovanja tržnih sil. Glede na to, da v vseh členih usklajujemo zneske denarnih kazni oziroma glob, kot jih po novem imenujemo, z rastjo cen življenjskih stroškov, pa smo danes lahko zadovoljni, da smo že izpolnili določene maastrichtske kriterije, med ostalimi tudi inflacijski pogoj, da že pravzaprav danes zadostujemo vsem kriterijem za prevzem evra naslednje leto. To govorim zaradi tega, ker nam vstop v ERM2 in stabilni tečaj evra najbrž v prihodnje pri sprejemanju podobnih zakonov ne bo povzročal pomislekov, kot jih imamo danes, ko tudi za določene sankcije zvišujemo kazni do 60 odstotnih točk, ampak zaradi tega, ker se kar nekaj let globe niso usklajevale z rastjo cen življenjskih stroškov. Danes se lahko vprašamo ali je nekdo zaspal, tako namreč radi rečemo na lokalnem nivoju, če se nam zgodi podoben primer, ali pa je bivši vladi morda to ustrezalo. Da zaključim, kot sem že omenil, v naši poslanski skupini bomo spremembe zakona podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Presečnik, ki bo predstavil stališče Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani vsi prisotni! Novela zakona o kontroli cen ne prinaša bistvenih vsebinskih sprememb, saj se nanaša le na kazenske določbe zakona. Gre za spremembo glede rabe besedne zveze "denarne kazni", ki se nadomešča z besedo "globa", poleg tega pa se spreminjajo zneski glob za posamezne kršitve, pri čemer gre le za uskladitev z rastjo cen in določajo se nove kazenske določbe za učinkovitejšo kontrolo cen.
Gospod minister ali lahko daste telefon bolj po tiho, prosim.
Spremembe zakona so torej potrebne, vendar vsebinsko ne prinašajo bistvenih novosti. Tudi iz obravnave zakona na seji matičnega odbora je razvidno, da ni kakšnih resnih pomislekov glede sprememb tega zakona, zato bomo poslanci Slovenske ljudske stranke predlagani zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Barovič v imenu Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa, predsedujoči. Kolegice in kolegi, predstavniki vlade! Minister mag. Vizjak nam je predstavil tri poglavitne razloge za sprejem predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kontroli cen. Prvi, kot je dejal, je uskladitev z zakonom o prekrških. V tem okviru zamenjava izraza "denarne kazni" z "globami". Prav, če je to potrebno je prav in je dobro storiti. Tretji razlog je, dopolnitev kazenskih določb, za nekatere kršitve sankcij ni bilo. Država ocenjuje, da za tiste kršitve za katere ni bilo sankcij, da bodo. Saj smo v pravni državi, tudi prav. Točka 2, kot drugi poglavitni razlog pa je uskladitev glob na realno vrednost. Tu je pa seveda skrit zajec, kot temu pravijo. Namreč, v tem delu piše, vsi so tudi poudarjali, da se je realna vrednost glob znižala za nekaj več kot 40% in da ministrstvo meni, da predlagano povišanje denarnih kazni na podlagi inflacije predstavlja primerno osnovo za povišanje, s trditvijo, da je ta instrument vedno uporabljen kot revalorizacija zneskov. No, prav zanimivo, ker globa nikdar ni bila in globa nikdar ne bo življenjski strošek, ne bo sestavni del inflacije. In seveda govoriti, da se usklajujejo globe na osnovi inflacije in da je to vedno instrument za revalorizacijo vrednosti, je seveda iz trte izvita in izmišljena, ker ni pošteno in ni lepo, do vseh ljudi. To ni res! Ne moremo z inflacijo primerjati višine glob, ker globa ni življenjski strošek in pod nobenim pogojem ne vpliva na višino življenjskih stroškov, na višino inflacije - na nič! Če že, potem naj predlagatelj reče, da je treba zapolniti državni proračun, da se sankcije povečujejo in da jih je treba zato povečevati - sem prvi za. Ne pa govoriti, da je inflacija tista, na osnovi katere bodo. Na to jih je jasno in glasno opozorila tudi zakonodajno-pravna služba, ampak posledica je popolnoma jasna: 20. člen, z denarno kaznijo, ki je bila predvidena milijon tolarjev za prekrške podjetij, če ne usklajujejo cen, če spremenijo, dopolnijo ali zamenjajo tarifni sistem ali njemu podoben sistem, brez soglasja in tako naprej - na milijon 440! Dobro, je 44%. In tako naprej, z 200 na 280 tisoč, v 21. členu s 300 na 480 in tako naprej. Vesel bi bil, če bi bile te kazni še večje, zato ker je teh kršitev ogromno, in bi to takoj podprl. Seveda pa se mi zdi smešno in iz trte izvito in nepošteno do ljudi, da se izgovarjamo na zvišanje glob na račun inflacije, ker to je pa tako kot zajec pa boben. Seveda, s tem se bo najbrž, če bodo vsi kršitelji tudi dokazano ujeti in kaznovani, državni proračun močno povečal. In če bo to razlog, bom zelo vesel.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jelen, ki bo predstavil stališče Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Poslanke in poslanci! V poslanski skupini DeSUS bomo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kontroli cen podprli. Predlagatelj navedeno novelo usklajuje z zakonom o prekrških, in sicer na ta način, da namesto sedanjega poimenovanja denarne kazni nadomesti z globo. Glede usklajevanja zneskov predpisanih glob z rastjo cen življenjskih stroškov, stopnje inflacije, v naši poslanski skupini DeSUS menimo, da je takšen mehanizem nesprejemljiv, in sicer globe kot takšne ne smatramo oziroma je ne uvrščamo med življenjske potrebščine. Saj tudi zakon o prekrških ne določa takšne metode uveljavljanja in spreminjanja višine globe za takšne namene. Ugotovitev, da se je realna vrednost glob znižala za dobrih 40%, že od leta 1999 nakazuje na prilagajanje sedanjim tržnim razmeram in temu primerno oblikovanje višine glob. Po našem prepričanju in vedenju je bolj smiselna fiksna in zaokrožena višina glob v tolarjih in njenih evrskih protivrednostih. V poslanski skupini DeSUS smo prepričani, da je potrebno zagotoviti učinkovitejše izvajanje tega zakona skozi učinkovitejšo kontrolo in s tem povezanimi sankcijami, predvsem za podjetja. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kontroli cen, bomo v naši poslanski skupini DeSUS podprli.
Hvala lepa. Stališče Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Pajk.
Spoštovani podpredsednik, minister, sekretarka, poslanke, poslanci! Sedaj veljavni zakon o kontroli cen je bil sprejet v juliju 1999. Zakon ureja kontrolo nad cenami blaga in storitev in zajema ukrepe kot so spremljanje in analiziranje gibanja cen, pripravo, predlaganje in predpisovanje ukrepov kontrole cen ter izvajanje teh ukrepov. Kontrolo izvajajo državni organi Republike Slovenije. Zakon o kontroli cen je potrebno uskladiti z zakonom o prekrških. Saj v tem zakonu ni besedne zveze denarne kazni. Zato je potrebno v zakonu o kontroli cen to nadomestiti z besedo globa. Uskladiti je potrebno tudi višino glob. Zakon o kontroli cen je potrebno dopolnili tudi v nekaterih kazenskih določbah s področja pošiljanja podatkov o cenah za posamezno blago in posamezno storitev z namenom spremljanja cen, kadar minister predpiše obvezno pošiljanje podatkov. Teh kazenskih določb dosedanji zakon ni poznal, to je potrebno za to, da se zagotovi nemoteno in učinkovito spremljanje gibanja cen, kar je podlaga za učinkovito odločanje. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke predlog zakona podpira. Hvala.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. In ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. Zato jo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predlog zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil jutri 1. februarja v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA - na drugo obravnavo PREDLOGA ZAKONA O NAPOTITVI OSEB V MEDNARODNE CIVILNE MISIJE IN MEDNARODNE ORGANIZACIJE. Skupni čas razprave je 50 minut. Med nami pozdravljam ministra dr. Rupla s svojimi sodelavkami in sodelavci. Ker je predlog zakona v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije, dajem tudi besedo predstavniku vlade, torej gospodu ministru Ruplu.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Zakon o napotitvi oseb v mednarodne civilne misije in mednarodne organizacije, je pripravilo ministrstvo za zunanje zadeve po usklajevanju z resornimi državnimi organi in zakonodajno-pravno službo Državnega zbora Republike Slovenije. S sprejetjem predloženega zakona bo zagotovljen bolj urejen sistem napotitve oseb iz naše države v mednarodne civilne misije kot tudi mednarodne organizacije. Urejal bo področje napotitev zaposlenih v državnih in drugih organih, ne tistih oseb, ki se individualno prijavljajo na javne razpise za delo v mednarodnih civilnih misijah in organizacijah. Zakon bo urejal vsa potrebna delovno-pravna in socialna vprašanja, povezana s temi napotitvami. Naj opozorim na nekatere bistvene elemente. Prvič, zagotovitev uresničevanja mednarodnih obveznosti države. Zaradi povečane aktivne vloge mednarodnih organizacij, zlasti pri vzpostavljanju varnosti in miru v različnih predelih sveta, se je seveda povečalo število misij Organizacije Združenih Narodov, OVSE in Evropske unije in s tem potreba po strokovnjakih, ki sodelujejo v teh misijah. K tem dejavnostim mora po svojih močeh prispevati tudi naša država. Odrejanje, napotitev, prioriteta zunanje politike Republike Slovenije in njeni nacionalni interesi. Zakon določa postopke za napotitev in zagotavlja sprotni nadzor nad razporedom napotitev, ki naj odgovarjajo naši zunanji politiki in tudi nacionalnim interesom, vključno z varnostnim, gospodarskim. Vladi je s tem omogočeno, da ima ves čas pregled nad celotnim stanjem napotitev. Tretje. Gre za zagotavljanje transparentnosti postopkov za izbor napotenih oseb, z urejenim sistemom odločanja o posamezni napotitvi zakona omogoča pregleden izbor strokovnjakov in zagotavlja možnost, da se za posamezne misije prijavi več zainteresiranih, izbere pa se najboljši kandidat. Pri tem je zagotovljena odločujoča vloga in odgovornost resornega organa, v katerega delokrog spada razpisano napoteno delovno mesto. Potem gre za zagotavljanje urejenih delovno pravnih pogojev za napotene osebe, za vprašanja povezana z napotitvijo oseb. Treba je vse urediti skladno z zahtevami mednarodnih organizacij in to na ravni celotne javne uprave, ker danes zakonodaja teh vprašanj ne rešuje celovito. Mimogrede, za čas napotitve zakon zagotavlja enake pogoje tudi za osebe izven javnega sektorja. Napotene osebe uživajo vse pravice, kakršne imajo v rednem delovnem razmerju, kot so plača in drugi prejemki, socialno zdravstvo in pokojninsko zavarovanje, potni in zavarovalni stroški, dopust, odsotnost z dela in druge odsotnosti. Torej, zakon, ki ga predlagamo, napotenim osebam omogoča, da se po končani napotitvi vrnejo na delovno mesto ali funkcijo, za katero izpolnjujejo pogoje in ne smejo biti postavljeni v slabši položaj, kot so ga imele pred napotitvijo. Potem še ena vsebina, oblikovanje nacionalnega registra in vzpostavitve mreže izobraževanja in usposabljanja. Vzpostavljen bo nacionalni register kandidatov, preglednost možnih kandidatov in tako naprej. No, glede na zahteve mednarodnih organizacij po določenih znanjih in sposobnostih bo potrebno zagotoviti tudi stalno dodatno izobraževanje in usposabljanje doma in v tujini, kot na primer za misije civilno kriznega upravljanja, opazovanja volitev, spoštovanja človekovih pravic, vladavine prava in tako naprej. Vzpostavili bomo tudi statistični pregled. Mi smo takšen pregled že začeli vzpostavljati pri pripravi zakona, iz tega pregleda je razvidna naša prisotnost v mednarodnih civilnih emisijah in mednarodnih organizacijah in razvidno je tudi to, da se naša zastopanost in aktivna vloga povečujeta. To je bilo še posebej opazno v letu 2005, kar najbrž lahko povežemo z naši predsedovanjem OVSE v lanskem letu. Želim povedati še to, gospod podpredsednik, spoštovane poslanke, poslanci, da smo amandmaje odbora za zunanjo politiko upoštevali in da smo upoštevali mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora Republike Slovenije in to smatramo za kvalitetno dopolnilo predloga zakona. Prosim poslanke in poslance, da glasujejo za sprejem zakona o napotitvah oseb mednarodne civilne misije in mednarodne organizacije, skupaj za amandma odbora državnega zbora za zunanjo politiko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval tudi odbor za zunanjo politiko, zato prosim predsednika, odbora gospoda Jerovška, da predstavi poročilo.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za zunanjo politiko je na svoji deseti redni seji, ki je bila 18. januarja, kot matično delovno telo obravnavala predlog zakona o napotitvi oseb mednarodne civilne misije in mednarodne organizacije. Uvodoma je predstavnik predlagatelja, vodja sektorja za mednarodno organizacijo in človekovo varnost ministrstva za zunanje zadeve, Matjaž Kovačič, pojasnil predloga zakona, pri tem je pojasnil, da postopki pri napotitvi oseb v mednarodne civilne misije in mednarodne organizacije morajo biti čim bolj transparentni, kar bo omogočilo izbor strokovnjakov za določeno področje, s čimer je zagotovljena ustrezna kvaliteta sodelujočih v teh misijah. S tem se je odbor strinjal, prav tako je ugotovil, da predlog zakona tako ureja sklop vprašanj o delovno-pravnih do socialno-varstvenih pogojev. Ugotovili smo, da obstoječa zakonodaja tega področja ne ureja dovolj podrobno in da je potreben sprejem novega posebnega zakona. Zakon bo omogočil, da se posameznikom, ki jih država napoti v civilne misije, zagotovi ustrezna varnost v času, ko so na delu v misiji in mednarodni organizaciji, kakor tudi ustrezen povratek na delovno mesto v Sloveniji. Zakon bo tudi omogočil, da bo v Sloveniji sčasoma oblikovan tako imenovan nacionalni register strokovnjakov, ki bodo pripravljeni in sposobni delovati v mednarodnih civilnih misijah, mednarodnih organizacijah tako, da bo v prihodnje odločanje o sodelovanju v takšnih misijah hitrejše in kakovostnejše. Posameznikom, ki so pripravljeni sodelovati pa bo dejansko omogočeno da so potem tudi izbrani, kajti prav dolžina notranjih postopkov je pogosto tista, ki odloča, ali je v končni fazi posamezni kandidat dejansko izbran na delovno mesto v posamezni mednarodni civilni misiji, mednarodni organizaciji. Odbor je obravnaval tudi nekatere pripombe zakonodajno-pravne službe k 5. členu in druge pripombe in smo skupaj z vlado pač potem sprejeli nekatere zadeve in pravzaprav moram reči, da je odbor soglasno potrdil predlog zakona kot potrebnega in pomembnega in ga tudi priporoča v sprejem državnemu zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin in k besedi vabim gospoda Brenčiča v imenu Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik, lepo pozdravljam ministra z ekipo in vse vas kolegice, kolegi poslanci. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se povsem preprosto zavedamo dejstva, da bolj kot je država Slovenija vpeta v različne mednarodne organizacije in združenja, bolj se bo morala tudi s svojimi ljudmi fizično vključevati v različne misije, ki delujejo kot preventiva, tako po vprašanju izpostavljanja varnosti in miru, kot po vprašanju spodbujanja in zagotavljanja ekonomske, socialne varnosti in vzdržnosti prebivalstva ter nenazadnje se vključevati v misije, ki so povezane z vprašanjem varovanja okolja. To dejstvo bo žal dostikrat tudi nekaj, kar bo, če nič drugega, precej zaposlovalo aktualno politiko v državi, k čemur smo priča tudi zadnje dni. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke zato podpiramo predlog zakona o napotitvi oseb v mednarodne civilne misije in mednarodne organizacije, s katerim se na normativni ravni razrešujejo vsa ključna vprašanja, ki so povezana tako s postopkom za samo izbiro in napotitvijo kandidatov, kot njihovim usposabljanjem za delo v napoteni misiji in nenazadnje se razrešujejo vsa ključna vprašanja, povezana z delovno-pravnim položajem napotenca. Pomembno za napotenca v mednarodno mesijo je tudi to, da se s predlogom zakona določno opredeli pravica do ponovne zaposlitve napotenca pri delodajalcu, s katerim je imel pred napotitvijo sklenjeno pogodbo o zaposlitvi po njegovi vrnitvi oziroma zaključku dela v napoteni misiji. To pomeni oziroma omogoča, da se institut napotenje naših ljudi v mednarodne misije ne bo mogel zlorabljati v škodo napotenca zaradi namena oziroma želje delodajalca po nadomestnem zaposlovanju. Predlog zakona je po mnenju naše poslanske skupine dober in predvsem tehnično dovršeno pripravljen predlog, kar daje garancijo za njegovo uporabnost v praksi, zato ga bomo brez zadržkov podprli. S tem pa tudi podprli nadaljnjo izvajanje aktivne politike Republike Slovenije v mednarodnem okolju. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima gospod Barovič v imenu Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! V Slovenski nacionalni stranki ne bomo komentirali tega zakona, dokler ne bomo videli v zakonu šeste alineje 115. člena drugega odstavka, katere so druge posledice tega zakona. Pa ne govorim zaradi proceduralnega, ampak govorim zaradi tega, ker jih je v tem zakonu kar nekaj, niso pa opredeljene. Prosim, če nam jih lahko dostavite.
Hvala lepa. Bomo poskušali kar se da narediti, ampak sejo nadaljujemo. K besedi vabim mag. Žnidaršiča, da predstavi stališče DeSUS-a.
Spoštovani predsedujoči! Spoštovani minister in ostali predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Poslanska skupina DeSUS zakon podpira, ker želi vlada Republike Slovenije z njim sistemsko urediti napotitev oseb narodne misije in organizacije vseh vrst in v njem določiti obveznosti in pravice tako napotenih oseb, kakor tudi države, ki jih pošilja. Ustanavljanje skupnih mednarodnih misij je postala nuja, zlasti v pogojih globalizacije z namenom varovanja svojih in skupnih interesov pri uresničevanju določenih ciljev. Zaradi vedno novih kriznih žarišč je na drugi strani konstantna potreba po ustanavljanju mirovnih misij za usklajeno delovanje mirovnih operacij. Republika Slovenija na eni strani mora, na drugi strani pa tudi želi sodelovati, tako v misijah, kot v mirovnih operacijah, posebej ko gre za dogajanja v jugovzhodni Evropi. Iz tega naslova se seveda veča število za te namene napotenih oseb, kar pa z dosedanjo zakonodajo ni sistemsko urejeno. Poglavitni cilj tega zakona je poenotenje pravnega položaja napotenih oseb iz vrst zaposlenih v državni upravi, kakor tudi izven nje. Zakon je v tem smislu mednarodno primerljiv in ureja obveznosti in odgovornosti napotenih oseb, prav tako pa tudi mednarodno primerljive pogoje za čas bivanja v tujini v okvirih misije in mirovnih operacij. Pri tem gre za koristi tako napotenih oseb, kakor države. V nadaljevanju zakon ureja tudi status, položaj in pravice napotenih oseb po vrnitvi. Ne nazadnje ta zakon uvaja vzpostavitev registra kandidatov za te potrebe, ki ga bo vodilo ministrstvo za zunanje zadeve s pomočjo kontaktnih oseb na drugih resorjih in državnih organih. Naša poslanska skupina ocenjuje, da je zakon dobro pripravljen in ga bo za to v nadaljevanju tudi podprla. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Jerovšek v imenu SDS.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine SDS bi želel reči, da sedaj, ko so v javnosti prisotne nekatere dileme in prerekanja v zvezi z napotitvijo naših vojakov v misije, je treba posebej poudariti, da je to predlog zakona o napotitvi oseb v mednarodne civilne misije in mednarodne organizacije in da ta zakon ni v nobeni povezavi z vojaškimi misijami in drugimi mirovnimi misijami. Slovenija prevzema vse bolj aktivno vlogo v mednarodnih organizacijah in misijah, ki si prizadevajo za vzpostavitev varnosti in miru, predvsem na območju vzhodne Evrope, zato se je pojavila potreba po ureditvi pravnih pogojev za napotitev oseb v mednarodne organizacije in mednarodne civilne misije. Tega se v poslanski skupini SDS zavedamo, zato pripravo in sprejem tega zakona pozdravljamo. Namen zakona je enotna ureditev vprašanj, povezanih z napotitvijo oseb v mednarodne civilne misije in mednarodne organizacije na ravni javne uprave in primerljivo z zahtevami mednarodnih organizacij. Cilj zakona pa je poenotenje pravnega položaja in zagotovitev enakih pogojev ob napotitvi zaposlenih v državnih in drugih organih ter zaposlenih zunaj teh organov. Zelo pomembno je, da zakon omogoča, da se napotena oseba po končani napotitvi vrne na delovno mesto ali funkcijo, za katero izpolnjuje pogoje. Prav tako zakon predvideva vzpostavitev nacionalnega registra kandidatov, ki ga bo vodilo ministrstvo, pristojno za zunanje zadeve. V poslanski skupini SDS poudarjamo, da obstaja velika potreba po takšnem zakonu, ki bo opredeljeval napotitev civilnih oseb v misije. Takih napotitev je z vsakim dnem več in zelo sem vesel, da je v zakonu, ki je danes pred nami, opredeljen tudi sistem, kako in na kakšen način se takšna oseba po zaključku napotitve v neko mednarodno misijo in mednarodno organizacijo vrne na delovno mesto ali funkcijo, za katero izpolnjuje pogoje, in ne sme biti postavljena v slabši položaj, kot ga je imela pred napotitvijo. To bo gotovo še dodatno prispevalo k temu, da se bodo za sodelovanje v misijah odločali usposobljeni in kvalitetni posamezniki in na ta način višali ugled Republike Slovenije v mednarodni javnosti. Zaradi interesov države po kvalitetnih kadrih bi takšne rešitve bilo treba pripraviti tudi na nekaterih drugih področjih, ki se tičejo državne uprave. Na koncu bi rad še dejal, kar sem že omenil, da je teh kategorij več, zato še enkrat poudarjam, da bomo v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ta zakon zaradi vseh dobrih rešitev podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Juri, v imenu Socialnih demokratov.
Hvala, gospod podpredsednik. Poslovnik in, če mi dovolite, kolegice in kolegi, tudi pomanjkanje volje sta preprečila, da bi že na tej seji in v tem tednu obravnavali sklep vlade o sporni in tvegani napotitvi štirih vojaških inštruktorjev v Irak ali poiskali konsenz okoli tega ali povabili vlado, da to prekliče. Bomo pač o tem spregovorili na izredni seji, upajmo, da čim prej, preden štirje vojaki odpotujejo. Verjamemo pa, da ne bo težav, s širšo podporo o predlogu zakona, ki je pred nami. Zakonu o napotitvi oseb v mednarodne civilne misije mednarodne organizacije Socialni demokrati pritrjujemo brez posebnih pomislekov. Obratno. Menimo, da je prav potrebno, pravično do prizadetih in obče koristno, da se urejanje delovno pravnega položaja oseb iz državne uprave, ki so uradno napotene v civilne misije na tujem oziroma na delo za določen čas v mednarodne, tudi izven vladne organizacije, poenostavi in poenoti. Gre za status, kot smo slišali, za položaj in pravice naših državljank in državljanov, civilistk in civilistov, ki gredo v tujino zaradi prioritet zunanje politike oziroma interesa države, ki s svojo neposredno navzočnostjo in tudi z osebnim tveganjem na varnostno nestabilnih območjih pomagajo pri premagovanju ali pri preprečevanju kriznih razmer, ter pri zaščiti ogroženega civilnega prebivalstva. Najmanj, kar smo kot država, taki osebi dolžni je to, da ji po končani misiji in povratku domov zagotovimo vrnitev na delovno mesto ali funkcijo, ki ga oziroma jo je zapustila ali na drugo, za katero izpolnjuje pogoje. Skratka, dolžni smo jo obvarovati pred tem, da bi znašla v slabšem položaju, kakor ga je imela pred napotitvijo. Razumemo in vidimo, da zakon ne velja, če se ozremo na že omenjeno iraško zgodbo za izbiro in napotitev vojaških in civilnih oseb v operacije za omilitev kriznih razmer in za podporo miru na podlagi mednarodnih pogodb, ki formalno ali moralno zavezujejo Slovenijo, ter v mednarodne organizacije na obrambnem področju ali na opravljanje obrambnih nalog. Zato sprašujemo, kako so v teh primerih urejene tovrstne pravice, tudi v primeru odločitev o napotitvi vojakov ali drugih oseb na operacije in misije, ki so sporne, brez kritja celotne politike in javnosti, mislim, da prizadete osebe ne smejo biti oškodovane. Kako je torej, to je vprašanje seveda predlagatelju, z njihovim statusom in delovno-pravnim položajem ob vrnitvi domov. Torej, še enkrat, mi bomo ta zakon, tako kot je napisan, podprli. Hvala.
Hvala lepa. In še kot zadnji bo predstavil stališče Nove Slovenije, gospod Horvat.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki ministrstva za zunanje zadeve, spoštovane poslanke in poslanci! Republika Slovenija prepoznavno izvaja, skupaj z mednarodnimi organizacijami večletne aktivnosti v skladu z obveznostmi, ki izhajajo iz članstva Slovenije v teh mednarodnih organizacijah ali iz mednarodnih sporazumov. Slovenija je prevzela aktivno vlogo predvsem pri vzpostavitvi mreže mednarodnih civilnih misij na območju jugovzhodne Evrope, s ciljem vzpostavitve varnostni in miru. Pojavila pa se je potreba po ureditvi pravnih pogojev za napotitev oseb v mednarodne organizacije in mednarodne civilne misije. V poslanski skupini Nove Slovenije ocenjujemo, da je predlog zakona o napotitvi oseb v mednarodne civilne misije in mednarodne organizacije ustrezna rešitev, zato ga bomo tudi podprli. Podprli smo tudi amandmaje matičnega delovnega telesa, odbora za zunanjo politiko. Amandmaji povzemajo mnenje zakonodajno-pravne službe državnega zbora Republike Slovenije, ki je navedeni predlog zakona proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika. Mednarodna organizacije imajo na napotitve v naprej določena pravila, ki se nanašajo tako na obveznosti države pošiljateljice kakor napotenih oseb. Obveznosti držav pošiljateljic so v večini mednarodnih organizacij enake. Razlikujejo se le glede na izvedbo napotitve, bodisi da gre za sporazum z državo, pogodbo z napoteno osebo ali način izbora napotene osebe. Mednarodne organizacije od države pošiljateljice pričakujejo, da bo napotenim osebam zagotovila nediskriminacijske pogoje za čas napotitve in po njem in prav to med drugi ureja zakon, ki ga obravnavamo. Slovenija je kot članica številnih mednarodnih organizacij dolžna sodelovati v mednarodnih civilnih misijah, za kar pa mora imeti tudi ustrezno pravno podlago. Napotitev v civilne misije in mednarodne organizacije mora potekati skladno s prioritetami slovenske zunanje politike in nacionalnim interesom ter nenazadnje tudi z gospodarskimi interesi. Postopki pri napotitvi oseb v mednarodne civilne misije in mednarodne organizacije, morajo biti čim bolj transparentni, kar bo omogočalo izbor strokovnjakov za določeno področje, s čimer bo zagotovljena ustrezna kvaliteta sodelujočih v teh misijah. Po mnenju poslanske skupine Nove Slovenije predlog zakona ustrezno ureja pomemben sklop vprašanj od delovno-pravnih do socialno varstvenih pogojev. Obstoječa zakonodaja tega področja ne ureja dovolj podrobno in zato je sprejem novega posebnega zakona utemeljen. Nam se zdi zelo pomembno, da zakon zagotavlja, da se posameznikom, ki jih država napoti v civilne misije, zagotovi ustrezna varnost v času, ko so na delu v misiji in mednarodni organizaciji, kakor tudi ustrezen povratek na delovno mesto v Sloveniji. Zakon bo tudi omogočil, da bo v Sloveniji s časom oblikovan tako imenovani nacionalni register strokovnjakov, ki bodo pripravljeni in sposobni delovati v mednarodnih civilnih emisijah in mednarodnih organizacijah, tako da bo v prihodnje odločanje o sodelovanju v takih misijah hitrejše in kakovostnejše. Kot že rečeno, zakon o napotitvi oseb v mednarodne civilne misije in mednarodne organizacije v poslanski skupini Nove Slovenije pozdravljamo. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. In ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Morda še pojasnilo Slovenski nacionalni stranki. Torej strokovne službe so me obvestile, da je bil zakon vložen, objavljen, v tako imenovanem Lotus Notesu, bil tudi dodeljen in s tem se je začel zakonodajni postopek. Šlo je za diskrecijsko pravico predsednika državnega zbora, ki jo ima in jaz sam kot predsedujoči v tem trenutku žal ne morem nič narediti. Morda se bo vlada odzvala in zakon ustrezno dopolnila. Ja, prosim.
Hvala lepa za to pojasnilo, gospod predsedujoči. Ampak ne glede na to, da omenjate seveda diskrecijsko pravico predsednika državnega zbora, jaz moram ob tem protestirati in vas spomniti, da se je pred kratkim zgodila podobna zadeva, ko je Slovenska nacionalna stranka vložila zakon o zdravstvenem varstvu in zavarovanju, pa ga je predsednik državnega zbora zavrnil oziroma ni uvrstil v zakonodajno proceduro zato, ker je manjkala šesta alineja oziroma tista alineja, ki manjka tudi pri tem vladnem zakonu pa je zakon uvrščen v parlamentarno proceduro in ga seveda danes obravnavamo.
Hvala lepa. Jaz se seveda tega zavedam gospa Žganjer Tavš, ampak kot rečeno, v tem trenutku ne morem nič storiti, zato predlagam, da nadaljujemo z dnevnim redom. In upam, da bo pač to nekako retroaktivno sanirano. V skladu s 139. členom poslovnika bo državni zbor glasovanje o zakonu opravil jutri, 1. februarja, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ZDRAVILIH. Skupni čas razprave je 3 ure in 55 minut. Obveščeni smo, da so predstavniki vlade na poti, zato prekinjam sejo za 5 minut oziroma dobrih 5 minut in jo nadaljujemo ob 13.00 uri. Hvala lepa.
Prehajamo na prekinjeno 9. točko dnevnega reda - drugo obravnavo predloga zakona o zdravilih. Med tem časom sta se nam pridružila predstavnika vlade, in sicer med nami pozdravljam državnega sekretarja dr. Marušiča in prof. dr. Primožiča, direktorja Agencije Republike Slovenije za zdravila in medicinske pripomočke. Prav tako med nami pozdravljam mlade obiskovalce. Besedo dajem državnemu sekretarju, gospodu Marušiču.
Spoštovani podpredsednik državnega zbora, cenjene poslanke in poslanci! Naj v tem uvodnem delu predstavim zakon o zdravilih v drugi obravnavi. Zdravila so zaradi svojega posebnega pomena, ki ga imajo za varovanje zdravja posameznikov, varstva živali in okolja eno najbolj reguliranih področij evropske zakonodaje. Zadostna preskrba s kakovostnimi, varnimi, učinkovitimi zdravili in s tem varovanje javnega zdravja je zato osnovno načelo pri razvoju zakonodaje, ki ureja področje zdravil za uporabo v humani in veterinarski medicini. Uresničevanje tega načela pa je treba doseči s sredstvi, ki ne bodo ovirala razvoja farmacevtske industrije ali prometa z zdravili v Republiki Sloveniji in Evropski uniji in bodo hkrati spodbujala konkurenčnost v celotnem sektorju. Naj v tem uvodnem delu predstavim štiri pomembnejša poglavja, ki jih z zakonom urejamo. To je uvajanje primerljivih zdravil, prodaja zdravil brez recepta v specializiranih prodajalnah, farmacevtsko organiziranih v javni agenciji in sama uvedba javne agencije. Predlog zakona je obravnavala pristojna komisija državnega zbora, ki mu je izrazila podporo. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za zdravstvo je kot matično delovno telo predlog zakona obravnaval na svoji 10. redni seji, 18. in 19. januarja letošnjega leta. V svoji razpravi je največ časa in pozornosti namenil vloženim dopolnilom k 16. členu predloga zakona, ki ureja sistem medsebojno primerljivih zdravil in medsebojno zamenljiva zdravila, k členom, ki na novo uvajajo javno agencijo kot samostojni organ in pa k 79. členu zakona, ki ureja promet na drobno. Glede primerljivih zdravil je razprava na matičnem delovnem telesu prispevala k dopolnitvi določb o prenosu pristojnosti za opredeljevanje skupin primerljivih zdravil s prvotno predlagane pravne osebe na pristojnega ministra, kar zagotavlja odsotnost delnih interesov pri tem odločanju. Minister uvršča posamezna zdravila v skupine primerljivih zdravil, med drugim tudi upoštevaje načelo, da o dostopnosti posameznih zdravil iz skupine primerljivih zdravil posameznemu bolniku odloča zdravnik. Za delovanje sistema primerljivih zdravil je bilo treba vgraditi mehanizme odločanja, ki vključujejo strokovno presojo, tako na sistemski kot individualni ravni. Strokovno presojo na sistemski ravni predstavljajo določbe o relativni terapevtski vrednosti in upoštevanju napredka o biomedicinski znanosti in stroki. Treba pa je bilo dodatno poudariti vlogo zdravnika, ki pozna zdravstveno stanje bolnika, ki mu zdravilo predpisuje. Tako je bila vgrajena dodatna varovalka, s katero v sistemu primerljivih zdravil prevladajo strokovni in etični razlogi nad vsemi drugimi. Koncept primerljivih zdravil, kot ga določa predlog zakona, navzlic nekaterim kritikam sam po sebi ne pomeni omejevanja v dostopnosti zdravil. Primerljivost zdravil, uvedena na sistemski ravni, je lahko pomembna podpora zdravnikom pri njihovem odločanju pri predpisovanju zdravil. Z naknadno dograditvijo vrednostnega modela na dani koncept primerljivosti pa so primerljiva zdravila lahko pomemben mehanizem za omejevanje naraščanja stroškov za zdravila. Določbe zakona o primerljivih zdravilih so, enako kot v istem členu predlagane določbe o zamenljivih zdravilih, le v prvotno obliko prenešena strokovno-tehnična podlaga za morebitno naknadno vrednostno obravnavo zdravil. Zakon o zdravilih določi strokovne okvire in merila, znotraj kateri so določena zdravila lahko na ravni države prepoznana kot primerljiva. Vrednostni model pa se je pri tem lahko razvoja naknadno v predpisih s področja zdravstvenega zavarovanja. S takim mehanizmom bi lahko preprečili previsoko oziroma nekontrolirano rast javnih izdatkov za zdravila in s tem posledice, ki s tem neizogibno nastajajo v delovanju celotnega sistema javnih financ za zdravstvo. Pri prodaji zdravil brez receptov v specializiranih prodajalnah, ki je vključena v 79. členu in določa promet, so tudi tu bile dodane določbe, da organ, pristojen za zdravila pri opredelitvi zdravil, ki so v prometno drobno specializiranih prodajalnah, lahko uvede omejitve v jakosti, velikosti pakiranja in številu prodanih enot. Poleg tega se kot primerna za promet v specializiranih prodajalnah razdeli samo tista sintezna zdravila, ki imajo ugodno razmerje med koristjo in tveganjem. Odbor vnese tudi določbo, da se v specializiranih prodajalnah zdravila lahko prodajajo samo polnoletnim osebam. Z novim predlogom zakona bi se tako v specializiranih prodajalnah smela izdajati le tista zdravila brez recepta, ki vsebujejo zdravilne učinkovine predvsem naravnega, redkeje pa tudi sinteznega oziroma polsinteznega ali biostinteznega izvora. Za ta zdravila je značilna relativna neškodljivost, oceno za tako njihovo razvrstitev pa poda pristojna komisija za zdravila. Zaradi zagotavljanja zaščite javnega zdravja je bilo potrebno natančneje določiti pogoje, ki jih morajo izpolnjevati tista zdravila, ki vsebujejo učinkovine sinteznega izvora. Če pri teh učinkovinah obstaja zadostno število na dokazih temelječih podatkov o neželenih učinkih in ta reakcija z drugimi učinkovinami in kontradikacijah, se šteje, da potrebna relativna varnost ni izkazana in tako zdravilo ne bo moglo v promet izven lekarne. Zakon določa tudi pogoje, ki jih morajo izpolnjevati specializirane prodajalne. Besedilo zakona je bilo na prvi obravnavi v poročevalcu dogovorjeno s pripombami zakonodajno-pravne službe državnega zbora, prav tako pa so bile usklajevane tudi njihove pripombe na prejete amandmaje. Nekatere od njih, predvsem tiste, ki so se nanašale na ustanovitev in delovanja organa, pristojnega za zdravila v obliki javne agencije, so zahtevale še dodatno uskladitev besedila in oblikovanje posebnega poglavja o javni agenciji za zdravila. Na podlagi amandmajev poslanskih skupin SDS, Nove Slovenije, SLS in DeSUS-a je odbor za zdravstvo na svoji 10. seji, dne 18.1.2006, in v nadaljevanju 19.1.2006 ter ob upoštevanju mnenja zakonodajno-pravne službe državnega zbora sprejel amandmaje, na podlagi katerih vsebuje dopolnjen predlog zakona novo poglavje, ki določa in ureja ustanovitev javne agencije za zdravila in medicinske pripomočke kot organa, pristojnega za zdravila. Poleg spremembe tretjega odstavka 2. člena so dodani novi členi od 107.a in 107.f člena, ki za javno agencijo opredeljujejo ustanovitelja, ki je Republika Slovenija, naloge, ki jih že sedaj opravljata agencija Republike Slovenije za zdravila in medicinsko tehnične pripomočke kot organ v sestavi ministrstva za zdravje in uradni kontrolni laboratorij, ter vire za delovanje, to je z združitvijo virov organov v sestavi ministrstva in zavoda za farmacijo in za preizkušanje zdravil Ljubljana, ter pridružitev nalog uradne kontrole zdravil, ter nenazadnje organe, ter način odločanja in poročanja. V prihodnjih določbah je dodan novi 112.a člen, ki določa enoletni rok za ustanovitev javne agencije ter ureditev do njene ustanovitve. Glede na primerljivo ureditev v večini držav članic Evropske unije, je pristojnost vseh agencij za zdravila, tudi strokovni oziroma inšpekcijski nadzor nad zdravili. Temu zgledu sledimo tudi v Republiki Sloveniji. Zaradi sistemske ureditve inšpekcij znotraj državne uprave, le ta ne more biti organizirana pri javni agenciji, kot nosilki javnih pooblastil. Zato je bilo potrebno posledično spremeniti tudi vse tiste določbe, ki so urejale pristojnosti in naloge farmacevtskih inšpektorjev. Z amandmaji so uvedeni farmacevtski nadzorniki oziroma farmacevtsko nadzorstvo na način, da le ti opravljajo nadzor nad izvajanjem zakona. Ta vključuje ocenjevanje, izpolnjevanje pogojev za opravljanje dejavnosti preizkušanja izdelave in prometa z zdravili, kot tudi delovanje farmacevtskega nadzorstva v vlogi prekrškovnega organa. Posledično bo potrebno z uskladitvenimi amandmaji določiti njihove pristojnosti, pogoje, ki jih mora izpolnjevati in način imenovanja. Farmacevtska inšpekcija je v večini držav Evropske unije del organov, pristojnih za zdravila. Od nekaterih drugih inšpekcij se razlikuje v tem, da poleg nadzorne funkcije opravlja tudi redno preverjanje, izpolnjevanje pogojev proizvajalcev in trgovcev z zdravili, kar jim omogoča opravljanje dejavnosti ekonomskih operaterjev zdravil in na nacionalnem trgu, na trgih držav članic Evropske unije in na tretjih trgih. Slovenija spada med države, ki so morale po svoji osamosvojitvi zgraditi regulativo zdravil, kamor spada tudi farmacevtska inšpekcija, praktično iz nič. Glede na razvoje regulative v Evropski uniji, ima še danes premajhno število inšpektorjev in premajhno agencijo, ima pa poleg nje tudi javni zavod za farmacijo. Le ta ima proste in kvalificirane človeške vire, ki bi z združitvijo lahko pokrili primanjkljaje pri inšpekciji, pri regulativi zdravil, izdajanju dovoljenj za zdravil in drugih nalogah. Ustanovitev javne agencije podpirata obe instituciji, podpira tudi domača in tuja farmacevtska industrija, medtem se je vključila tudi evropska komisija, ki je k nam oktobra leta 2005 poslala inšpektorje, ki so ugotovili, da je naša inšpekcija neekvivalentna drugim v Evropski uniji. Ta ima lahko direktne posledice za izvoz zdravil proizvedenih v Sloveniji. Zdravila so v Evropski uniji eno najbolj reguliranih področjih in model regulatorne mreže sloni predvsem na tem, da tovarne na svojem ozemlju nadzoruje zadevna država sama. Če pri tem ne dosega standardov, to ni več samo njen problem, ampak problem celotne Evropske unije, ki ga rešuje skladno s skupnim in ne nujno nacionalnim interesom. Ko Evropska unija sklepa trgovinske sporazume o medsebojnem priznavanju, mora strukture nadzora nad proizvodnjo izdelkov vseh držav članic dosegati v Evropski uniji sprejete standarde. Sedanja neekvivalentnost slovenske farmacevtske inšpekcije, tako lahko ogrozi podpis takšnega sporazuma Evropsko unije s Kanado. Agencija ima inšpekcijo s štirimi sistemiziranimi mesti, šele od leta 2004, ko je bila ustanovljena. Dve mesti sta še vedno nezasedenimi, kljub šestim razpisom, ki so se zvrstili brez uspeha. Tovrstno delo, tudi industrija ima notri nadzor in kontrolo, je v industriji toliko bolje vrednoteno, da na mesto inšpektorjev v državni upravi doslej nismo uspeli farmacevtov z ustreznimi izkušnjami, državnimi izpiti in ostalimi kvalifikacijami. Po ugotovitvi Evropske unije, torej njihovih inšpektorjev Phare strokovnjakov in upoštevajoč nove naloge, kot so funkcija prekrškovnega organa in nadzor nad področjem preskrbe s krvjo, v Republiki Sloveniji potrebujemo najmanj osem inšpektorjev in vsaj štiri strokovno tehnične delavcev. V teku so razpisi in druge priprave za zasedbo sistemiziranih delovnih mest. Pripravljen je tudi elaborat o ustanovitvi javne agencije, ki bi z omejeno združitvijo ta problem hitro odpravila. Naj proti koncu prikažem še pričakovane pridobitve, ki jih naj bi v sistem dodala javna agencija. Večina držav članic Evropske unije je funkcijo organa, pristojnega za zdravila, združila s funkcijo uradnega kontrolnega laboratorija. Združitev obeh navedenih inštitucij bo omogočila organizacijsko obliko organa, pristojnega za zdravila, ki bo v sistemu optimalno deloval kot njegova pomembna funkcionalna enota in zagotavljal potrebno strokovnost, fleksibilnost in učinkovitost. Agencija bo omogočila primerljivost organa, pristojnega za zdravila, z ostalimi evropskimi organi in zagotovila njegovo optimalno sodelovanje z njimi, nadalje bo omogočila konkurenčnost organa, pristojnega za zdravila v evropskem prostoru, kar je tudi del evropskega farmacevtskega zakonodajnega modela, rešila bo problem pomanjkanja in strukture kadrov na sedanji agenciji Republike Slovenije za zdravila in medicinske pripomočke, ki deluje kot organ v sestavi ministrstva za zdravje z dodatnimi strokovnjaki farmacevtske smeri iz zavoda za farmacijo in za preizkušanje zdravil v Ljubljani, kar bi okrepilo sedanjo agencijo in s tem tudi varovanje javnega zdravja. Agencija bo poenostavila vse postopke, povezane s pridobitvijo in vzdrževanjem dovoljenja za promet z zdravili, ki sedaj poteka v sodelovanju med obema inštitucijama in so časovno in organizacijsko bolj zahtevni, kar neposredno vpliva na dostop do zdravil. In ne nazadnje, rešila bo problem zmanjševanja obsega dala in s tem povezane nezmožnosti ohranjanja sedanjega števila visoko usposobljenih kadrov, več kot polovica jih imam namreč univerzitetno izobrazbo, na zavodu za farmacijo in za preizkušanje zdravil Ljubljana. Spoštovane poslanke in poslanci, po tej predstavitvi računamo na podporo pri spremembah zakona o zdravilih, ki bo zanesljivo izboljšala kakovost preskrbe z zdravili in s tem tudi celotnega zdravstvenega sistema. Hvala.
Hvala lepa za dodatno obrazložitev. Kot rečeno, je predlog zakona obravnaval tudi odbor za zdravstvo kot matično delovno telo. Vabim predsednika odbora gospoda Germiča, da predstavi poročilo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospod sekretar, direktor, spoštovane kolegice in kolegi! Odbor državnega zbora Republike Slovenije za zdravstvo je na svoji 10. redni seji dne 18.1.2006 in v nadaljevanju seje dne 19.1.2006 kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o zdravilih, drugo obravnava, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije. K predlogu zakona je skupina poslancev dne 24.11.2005 na podlagi prvega odstavka 122. člena poslovnika državnega zbora vložila zahtevo, da se opravi splošna razprava. Splošna razprava je potekala na 12. seji državnega zbora Republike Slovenije. Po končani obravnavi je državni zbor sprejel sklep, da je predlog zakona o zdravilih, prva obravnava, primeren za nadaljnjo obravnavo, in ga dodelil v drugo obravnavo matičnemu delovnemu telesu. Člani odbora so poleg besedila predloga zakona za obravnavo na seji prejeli še mnenje zakonodajno-pravne službe, dopis združenja proizvajalcev zdravil Slovenije, mnenje državnega sveta Republike Slovenije, gradivo predlog amandmaja gospodarske zbornice Slovenije, pripombe društva na srcu operiranih, varuhinje bolnikovih pravic in zveze ledvičnih bolnikov in predlog amandmaja slovenskega farmacevtskega društva. Na seji odbora so sodelovali predstavniki ministrstva za zdravje, agencije Republike Slovenije za zdravila in medicinske pripomočke, državnega sveta, zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, zdravniške zbornice Slovenije, lekarniške zbornice Slovenije, društva na srcu operiranih, veterinarske fakultete in foruma predstavnikov proizvajalcev zdravil. Odbor se je seznanil s pismenim mnenjem zakonodajno-pravne službe, ki je navedeni predlog zakona proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajno-tehničnega vidika podala pripombe k 1., 2., 6., 10., 16., 32., 38., 39., 46., 53., 62., 67., 68., 70., 74., 75., 79., 81., 82., 87., 88., 90., 91., 93., 94., 96., 98., 99., 100., 101., 102., 107., 108., 111., 113. in 116. členu predloga zakona. Odbor se je seznanil z mnenjem državnega sveta Republike Slovenije, ki je bilo s strani predstavnice komisije tudi ustno predstavljeno. Uvodno obrazložitev k predlogu zakona je v imenu predlagatelja podal minister za zdravje, gospod Andrej Bručan. Poudaril je, da je osnovni in najpomembnejši razlog za sprejem predlaganega zakona uveljavitev nove oziroma spremenjene EU zakonodaje o zdravilih. Slovenija mora navedeno zakonodajo prenesti v svoj pravni red, pri tem pa se uveljavljajo tudi nekatere sistemske rešitve, ki povečujejo dostopnost zdravil na nacionalni ravni. Temeljni cilj predlaganega zakona je torej uskladitev slovenske zakonodaje s sprejetimi direktivami, pri tem pa predlagani zakon vzpostavlja pogoje za doseganje navedenih ciljev. Predlog zakona vsebuje 117 členov, ki so urejeni v 14 poglavjih, ureja pa področje prometa in cen zdravil, dostopnost zdravil, sistem medsebojne zamenljivosti zdravil in sistem medsebojno primerljivih zdravil, zahteve za strokovno usposobljenost oseb, ki delajo na področju zdravil, prodajo zdravil brez recepta v specializiranih trgovinah, promet zdravil na drobno in tako dalje. K predlaganemu zakonu so bili v poslovniško določenem roku vloženi amandmaji naslednjih predlagateljev: poslanske skupine LDS, poslanske skupine SD, poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS, poslanskih skupin NSi, SLS in DeSUS, poslanca Milana Petka, poslanca Alojza Soka in poslanske skupine DeSUS. Člani odbora so v razpravi največ časa in pozornosti namenili vloženim dopolnilom k 16. členu predloga zakona, ki ureja sistem razvrščanja medsebojno primerljivih zdravil in medsebojno zamenljivih zdravil. V široki in polemični razpravi je bilo izpostavljeno dejstvo, da bo predlog z uvedbo sistema medsebojno primerljivih zdravil imel za bolnike velike posledice; nadalje členu, ki na novo uvaja javno agencijo kot samostojni organ, in k 79. členu predloga zakona, ki ureja promet na drobno. Ker predlog zakona na novo uvaja javno agencijo, so bili v razpravi s strani predlagateljev posebej obrazloženi novi dodani členi. Odbor je sprejel amandmaje poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS, poslanske skupine LDS, amandmaje poslanca Alojza Soka za novi 105. člen. Odbor je oblikoval tudi svoje amandmaje k 1. členu, k 10., 16., 67., 79., 82., 91. členu za novo 12.a poglavje za novi 100.a in do vključno 107.f člen, 112.a člen in 116. člen. Odbor je v skladu s 128. členom poslovnika državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Z vključitvijo predloženih amandmajev imate danes predlog besedila zakona pred seboj. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Med tem časom se nam je pridružil tudi minister Bručan. Dobrodošli! Nadaljujemo s sejo. Ker je zbor na 12. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna, zato prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bom vodil na podlagi pregleda amandmaja z dne 30.1.2006. Odpiram razpravo k 16. členu. Imamo dva amandmaja; in sicer poslanske skupine LDS in poslanske skupine DeSUS, ki pa sta enake vsebine. Bom prebral spisek, to pa ne pomeni, da se naknadno ne smete prijaviti. Na spisku imam naslednje osebe: Kontič, mag. Potrata, gospod Kumer, mag. Žnidaršič, Zalokar Oražem, gospod Germič, gospod Barovič, gospa Žgajner Tavš, mag. Klavora in pa gospa Dobrajc. In da ne izgubljamo časa, dajem besedo kar gospodu Kontiču.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Razprava na matičnem delovnem telesu, torej odboru za zdravstvo, je pri tem členu, ki je pač eden izmed dveh najpomembnejših členov, tako ocenjujemo v naši poslanski skupini, vodila v smer, ko bi naj na koncu z amandmajem nekako črtali ta primerljiva zdravila iz tega člena. Zaključek razprave je pripeljal do amandmaja, ki je to ohranil in nekoliko natančneje opredelil postopke. Žal amandma, ki ga je predlagal poslanski klub LDS-a, ni dobil potrebne večine in je ponovno vložen na sejo na drugo obravnavo v državnem zboru. V poslanski skupini Socialnih demokratov smo o tem 16. členu vodili zelo široko, obširno razpravo in se odločili, da takšen člen, kot je zapisan v tem zakonu, ni sprejemljiv za našo poslansko skupino. Pripravljali smo tudi amandma, ki bi ga vložili za drugo obravnavo, torej danes na državnem zboru. Ker pa soglašamo z amandmajem, ki ga je vložil poslanski klub LDS, mi tega amandmaja s podobno vsebino nismo vložili v proceduro, podpiramo pa amandma, ki je vložen s strani opozicijske LDS. Kot sem dejal, smo prepričani, da poleg zamenljivih zdravil uvedba primerjalnih zdravil dodatno poslabšuje možnosti pacienta za kvalitetno okrevanje oziroma možnosti za kvalitetno življenje. Po našem prepričanju to pomeni, da bomo pacienti deležni zdravil, ne glede na učinkovitost tega zdravila, ampak predvsem glede na ceno tega zdravila oziroma podobnega zdravila. To tudi kažejo vse razprave predstavnikov ministrstva, ki pravijo, da bomo na tak način omejili rast cen oziroma porabe za nakup zdravil, nekontrolirano rast oni temu pravijo. Še enkrat. Mislimo, da naj pacient dobi najbolj učinkovito zdravilo in ne najcenejše. Zdravstvo ni področje, kjer bi pretirano varčevali. Je že prav, da se uvedejo dodatni varčevalni ukrepi, ni pa prav, da zaostrimo tam, kjer so ljudje najbolj občutljivi. Tudi vsa pisma, ki jih dobivamo s strani bolnikov, nas na to opozarjajo. Zdaj smo v ta člen vgradili tudi, da bodo zdravniki tisti, ki bodo o tem odločali. Seveda bodo v zelo neugodnem položaju, vedo, kaj je za pacienta najboljše, pa bodo vseeno omejeni s stroški teh zdravil in bodo morali izbirati med ceno in kvaliteto zdravila. Kot je dejala predstavnica društva na srcu operiranih že na seji odbora, so že sedaj pri zamenljivih zdravilih doplačevali približno 400, 500 tolarjev, zdaj po novem sistemu pri primerljivih zdravilih pa naj bi samo, recimo, za znižanje holesterola plačevali nekje okrog 6000 tolarjev. To pomeni, da tisti pacienti, ki niso premožnejši, se bodo morali odločati za zdravila, ki bodo za njih dosegljiva, to pomeni, da bo zdravljenje postalo odvisno od premoženjskega stanja posameznega pacienta. Na to v poslanski skupini Socialnih demokratov ne pristajamo, in bomo podprli amandma poslanskega kluba LDS, to pa tudi pomeni, da posledično, če bo to ostalo v zakonu, bomo resno razmislili tudi o podpori zakona kot celote. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Potrata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! Podprla bom amandma, ki ga predlaga klub Liberalne demokracije Slovenije, in če ta amandma ne bo sprejet, ne bom podprla zakona. Kako to utemeljujem? Dodatna obrazložitev državnega sekretarja je posebej poudarila ravno ob primerljivih in zamenljivih zdravilih obet predlagatelja po prihranku sredstev. Malo cinično je to vse skupaj, če radi stavimo na tisto, da je zdravje največje bogastvo. Gre pa za to, da je v tem členu kljub popravkom vgrajena arbitrarnost. Če je zdravnik tisti, ki predpisuje zdravila, kljub temu, da listo primerljivih zdravil določi minister, je zdravniku naloženo ali dopuščeno, da odloča, katero zdravilo bo predpisal. Tukaj pa se zame začne problem. Nisem edina, ki sem dobila pismo prizadetih skupin kroničnih bolnikov. O tem bodo govorili drugi. Ampak skupina tistih, ki jih ta člen zadeva, je 1/3 državljank in državljanov Slovenije. Oglašam se v imenu otrok. Socialni demokrati smo vedno zagovarjali brezplačna zdravila za otroke. Že sedaj pri zamenljivih zdravilih se matere in očetje soočajo s tem, da morajo doplačevati za zdravila. Pri primerljivih, zlasti pri antibiotikih, je to znova odprta možnost. Po evropski socialni listini pa je ravno enaka možnost pri dostopnosti temeljno načelo in uvrščeno kot temeljna človekova pravica. Sedaj pa dovolite, da še na eno skupino zdravil med primerljivimi opozorim. In mi je žal, da ni tukaj gospoda ministra, pa zato gospodu državnemu sekretarju zastavljam vprašanje. Kaj je o tem zakonu in zlasti o tem členu menila ali menil koordinator ali koordinatorica za enake možnosti žensk in moških na ministrstvu? Namreč v prejšnjem letu smo sprejeli resolucijo o nacionalnem programu za enake možnosti žensk in moških. Tukaj smo zapisali marsikaj tudi o uveljavljanju integracije načela enakosti spolov, pri čemer iz domačih zakonskih obveznosti in iz mednarodnih obveznosti Slovenije izhaja, da morajo biti nekatera načela in cilji upoštevani pri sprejemanju politik in pri izvrševanju politik posameznih področij. In v četrtem poglavju te resolucije, kjer je govora o namenu in ciljih nacionalnega programa, berem, pri točki devet, kakovostno zdravstveno varstvo prilagojeno potrebam žensk in moških, in desetič, izboljšanje reproduktivnega zdravja žensk in moških. In na to se nanašajo moje pripombe, ker gre pri listi primerljivih zdravil tudi za kontracepcijo. In kaj piše v nacionalnem programu. Cilji in ukrepi nacionalnega programa so opredeljeni kot smernice ministrstvom in drugim vladnim organom, da te ukrepe vključijo v načrtovanje in izvajanje svojih področnih politik in programov. In še naprej. Za izvajanje integracije načela enakosti spolov je zakonsko oziroma načelo je zakonsko zavezujoče za vlado Republike Slovenije in za ministrstva itd. Za uspešnost integracije načela enakosti spolov je pomembno, da so ministrstva sama odgovorna za vključevanje vidika spolov v svoja področja dela. In še bi se dalo najti iz tega uvodnega poglavja resolucije kaj, s čimer bi lahko utemeljila vprašanje, ki sem ga prej naslovila na ministra oziroma državnega sekretarja. V posebnem poglavju, kjer so ukrepi in kazalniki določeni, v poglavju zdravje, je v drugem podpoglavju, varstvo reproduktivnega zdravja žensk in moških, kot drugi posebni cilj posebej zapisano: "Povečanje dostopnosti do različnih oblik kontracepcije in možnosti izbire storitev v času nosečnosti, poroda in poporodnega obdobja." Da mi ne bi kdo očital, da sem citirala samo tisto, kar mi je bilo trenutno ljubo ali potrebno. In tu je potem ukrep, "oblikovanje smernic ter uvedba ukrepov za povečanje dostopnosti do primerne sprejemljive in brezplačne kontracepcije", in potem še nadaljevanje tistega, kar gre. In pri kazalcih, "uvrstitev različnih oblik kontracepcije na brezplačno listo zdravil ter število uporabnic in uporabnikov po vrsti kontracepcije". Vse v teh dokumentih torej govori, da bi kontracepcija morala biti splošno dostopna in brezplačna. Po ukrepih, ki se kažejo v 16. členu zakona, to ni tako rešeno, in zato je seveda od sprejetja tega amandmaja odvisno tudi moje ravnanje pri tem zakonu. Hvala.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod Kumer.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Podpiram amandma, ki ga je vložila Liberalna demokracija, ki na nek način apelira na predlagatelje te novele zakona, da prisluhnejo temu amandmaju. Pred seboj imam namreč pismo, ki sem ga dobil od društva na srcu operiranih Slovenije, Zveze društev diabetikov, Zveze društev sladkornih bolnikov in Zveze društev za osteoporozo Slovenije in verjamem jim, ker so uporabniki ali komitenti 16. člena tega zakona. In ne verjamem ustvarjalcev ali inovatorjem tega predloga. Verjamem, da ta člen zares lahko prizadene tretjino slovenskega prebivalstva, več kot 600.000 slovenskih kroničnih bolnikov, kar je na nek način nesprejemljivo. Tudi uvajanje teh medsebojno primerljivih zdravil, kot so zapisali, ima res lahko dolgoročno slabše posledice kot je sedaj, saj se zares lahko povečajo, ne nazadnje, tudi stroški zdravstvene blagajne. Prihranki in varčevanje na tem področju ne morejo in ne smejo biti v nacionalnem interesu in so še kako lahko predmet vrednostnega pluralizma, kot temelja kvalitete življenja. Zato bi na nek način predlagal predlagateljem, čeprav so juristi in iz svojih področij zdravstva, da si preberejo v zadnji decembrski številki Nove revije tekst Petra Šavberja z naslovom Vrednostni pluralizem, da bodo dobili vsaj malo podlage, kaj pomeni kvaliteta človeškega življenja, osnovana na podlagi vrednostnih pluralnih sodb. Še enkrat predlagam predlagateljem, da prisluhnejo temu amandmaju. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Žnidaršiča ni. Gospa Zalokar Oražem.
Hvala za besedo. Vesela sem, da se bomo danes, upam, dovolj odgovorno pogovarjali o tem izjemno pomembnem 16. členu, čeprav mi je žal, da nas je v dvorani tako malo in da pravzaprav tudi ni ministra, še posebej glede na to, da je javno napovedano, da je v zvezi s tem členom, če bo sprejet v taki obliki, kot je trenutno zapisan, 600 tisoč slovenskih bolnikov oziroma predstavnikov, ki so bili že s strani kolega Kumerja imenovani, zbranih v teh društvih, napovedalo referendum. Skratka, govorimo o tem, da če tega člena ne spremenimo, je referendum napovedan in je dejstvo. Prepričana sem, da tem bolnikom glede na izjemno pomembnost tudi ne bo problem zbrati potrebnega števila podpisov in po moji oceni tudi dobiti referendum. Mislim, da bi bilo smiselno zelo odgovorno pristopiti k temu, še posebej zato, ker razni ovinki, ki smo jih bili do zdaj deležni s popravki tega člena, ne vodijo k rezultatu. Se mi pa zdi, da je treba v zvezi s tem reči, da tisto, kar res moti in kar res povzroča bojazen, je tajnost priprave. Doslej smo bili v Sloveniji navajeni, da smo tudi o varčevalnih ukrepih sprožali javne obravnave, da so se vsaj strokovna združenja lahko o tem pogovarjala. Medtem ko je tokrat ta člen pripravljen, po moji oceni in upam trditi, v popolni tajnosti. Kljub temu, da ministrstvo odgovarja, da je bilo to objavljeno v Uradnih listih in tudi drugih dokumentih, se mi zdi, da ta izgovor ne drži. O takšni zadevi je treba voditi pogovor, treba je vključiti strokovno javnost. Ne nazadnje, tudi predstavniki zdravnikov, združeni v zdravniško zbornico, so na odboru jasno potrdili, da o tem niso bili seznanjeni, niso govorili niti ne bolniki niti javnost. Namen je bil, po moji oceni, skozi stranska vrata pripeljati izjemno pomembno materijo. In če je to vzorec, s katerim kani minister za zdravje uvajati v slovenski prostor varčevalne ukrepe, potem mislim, da mu lahko iz parlamenta sporočimo, da bo na vse take poteze dobil negativen odgovor. V poslanskem klubu LDS smo za varčevalne ukrepe in se zavedamo težav, vendar želimo, da o tem spregovorimo javno, da vključimo stroko. Ne nazadnje smo lahko po seji odbora prebrali tudi izjemno negativno stališče, ki ga ima do tega predsednik zdravniške zbornice dr. Pegan, ki je opozoril na bojazen, da zdravnik kroničnemu bolniku ne bo mogel več predpisati optimalnega zdravila oziroma bo moral bolnik zanj plačevati. In je seveda tudi jasno in glasno povedal, da v to ni bil vključen. Res pa je, da smo lahko že tisti večer poslušali na nacionalni televiziji dr. Poredoša, ki pa je vedel zelo veliko o zadevi kot predsednik komisije pri zavodu za zdravstveno zavarovanje, komisije za zdravila, kar pomeni, da so se pokazala za točna tista predvidevanja, ki pravijo, da so pravzaprav podzakonski akti že pripravljeni, da so terapevtske skupine že oblikovane in da je bilo predvsem s strani zavoda, ki kani največ prihraniti, že vse narejeno, da bo ta zadeva kar hitro zaživela. Celo tako je bilo, da je dr. Poredoš malo napačno informiran mislil, da bo bodoči predsednik te komisije, kajti zakon je bil odprt in je govoril o pravni osebi, ki jo bo imenoval minister. Seveda se je potem zvečer tudi v tem smislu zagotovil. Na tak način varčevalnih ukrepov v slovenski prostor ministrstvo za zdravje ne bo moglo po moji oceni uveljaviti. V obrazložitvi je celo izpuščeno, mi imamo še vedno naslov poglavja samo: Medsebojna zamenljiva zdravila, in šele potem nekje v enem tretjem odstavku sta dva odstavka, ki govorita o tako pomembni materiji, kot so primerjalna zdravila. Prav tako niso nikjer omenjene finančne posledice, kakšne bodo te finančne posledice. Na odboru smo sicer slišali, da naj bi bilo takšnih finančnih učinkov okoli 200 milijonov na leto, vendar je moja ocena, da so te številke prenizke in da bodo finančni učinki, ki jih pričakuje predvsem zavarovalnica, in prihranki, bistveno, bistveno višji. Pri tem seveda se mi zdi tudi nekorektno primerjati zgodbo zamenljivih in primerljivih zdravil in učinkih. O zamenljivih zdravilih smo v Sloveniji vodili dolgo razpravo. Prišli smo do konsenza in vedeli, da bodo učinki. In učinki tudi so, vendar ti učinki, je treba povedati, da gre pravzaprav za zdravila, ki imajo enake učinkovine, enako molekulsko strukturo, gre za zdravila, kjer govorimo o originalih in o generikih. Seveda pri pritisku, ko smo določili zamenljiva zdravila, so se finančni učinki znižanja pravzaprav odrazili na manjših dobičkih farmacevtske industrije. Šlo je za to, da ko so bila zamenljiva zdravila določena, so se znižale cene tudi originalnih zdravil oziroma na tem področju se je naredil kar precejšen red in prihranki se mi zdi, da so veliki. Pri primerljivih zdravilih, kjer gre zgolj za sorodna zdravila, ki naj bi zdravila določeno bolezen, ki pa lahko imajo popolnoma drugačno molekulsko strukturo in popolnoma drugačne učinke eno od drugega na posameznega bolnika, v kontekstu njegovega, bom rekla, celotnega zdravstvenega stanja, pa se bo pritisk čutil na žepih bolnikov. Ne bo šolo za pritisk na farmacevtsko industrijom, pač pa bo tisti prihranek, ki naj bi bil dosežen v zavodu za zdravstveno zavarovanje, direktno pobran iz žepov ljudi. Jaz mislim, da imamo na segmentu farmacevtske industrije, industrije, ki dosega najvišje dobičke in je najbolj prosperitetna, da imamo še veliko, veliko odprtega prostora, tako kot ga ima ministrstvo še ogromno glede na včerajšnja poslanska vprašanja na segmentu javnih naročil, na segmentu racionalne porabe in trošenja sredstev pri nabavi opreme itd. Pravzaprav smo vsakodnevno soočeni z nekimi aferami in podatki, ki še vedno govorijo, da na tem področju nismo naredili vseh optimalnih potez. Po tem pripeljati tako tajno, pravzaprav kot neko tajno operacijo v zakonu o zdravilih to dikcijo v zvezi s primerljivimi zdravili, se mi zdi skrajno neodgovorno dejanje, ki ne bo povzročilo drugega kot izjemno nezaupane slovenske javnosti in slovenskih bolnikov do ministrovih nadaljnjih potez. Mislim, da bi moral iskati konsenz in zaveznike za varčevanje. S takimi potezami si ustvarja izključno nasprotnike, ki ne bomo takšnih potez prav gotovo pozdravili, niti najmanj pa ne odobravali, kajti pravzaprav so zdravila, ki bodo uvrščena in bodo primerljiva zdravila, so to pravzaprav zdravila za najpogostejše bolezni, ki zadevajo, tako kot je bilo že rečeno, tretjino slovenskih prebivalcev. In seveda prav je, da jih morda tudi več omenimo. To so zdravila proti revmi, proti angini pektoris, proti visokemu krvnemu tlaku, proti prekomernemu holesterolu, potem vsa kontracepcijska zdravila, potem nekatere skupine antibiotikov, zdravila proti bolečinam, proti alergijam, osteoporozi in tako naprej. Gre za najpogostejše bolezni, kjer bo in po naši oceni, kjer prav gotovo tudi s popravki, ki jih je koalicija potem na seji odbora pravzaprav v sramu teh svojih dejanj pričela pripravljati, tudi s temi amandmaji efekti niso doseženi, kajti predstavniki društev so že opozarjali, da se zdravniki nimajo časa ukvarjati še s temi blagajniškimi deli pri receptih, na katerih bi morali eksplicitno označiti "ne zamenjuj". In tega že v tem trenutku ne počnejo. To so pač opozorila tistih, ki so s tem vsakodnevno soočeni. Zaradi tega jaz seveda upam, da bomo zmogli dovolj razuma in skupaj ta 16. člen pravzaprav črtati in odpreti razpravo in vključiti stroko in vključiti javnost in konsenzualno narediti varčevalne ukrepe, ne pa tako potuhnjeno, prikrito, da smo pravzaprav kljub temu, da smo imeli celo v parlamentu javno obravnavo, če se spomnite oziroma prvo obravnavo v smislu obravnave zakona, takrat še nihče pravzaprav ni prav eksplicitno opozoril na učinke tega člena, ker je bilo to tako skrito, da je bilo res težko ugotoviti, kakšni so pravzaprav ti nameni predlagatelja zakona.
Hvala lepa. Po spisku ima besedo gospod Germič, pa nobeden drug. Gospod Germič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ko sem poslušal danes uvodno predstavitev kot utemeljitev gospoda državnega sekretarja, sem seveda pričakoval, da bo na tej točki seveda se zadržal bistveno dlje, kot se pravzaprav je. Večino časa je potem namenjal javni agenciji, ki je prav tako pomembna, se mi pa zdi, da je to vprašanje zelo, zelo na hitro preskočil. Predvsem tudi s tega vidika, ker je bilo na odboru za zdravstvo s strani zainteresirane javnosti, to je tistih, ki čutijo, da bi jih ta ukrep lahko najbolj prizadel, to je ta skupina kroničnih bolnikov, ki se ocenjujejo za vrednost nekje okrog 600 tisoč. Prav gotovo pa bodo lahko v tej skupini vsi državljani in državljanke Slovenije, kajti očitno je bilo, da ta zainteresirana javnost v času priprave tega zakona ni bila pritegnjena k sooblikovanju. In ne vem, ali je ministrstvo dobivalo te dopise, ki jih dobivamo mi iz najrazličnejših skupin, da bi danes dalo jasne in konkretne odgovore, kaj je bilo ideja za to, da se to uvede, in kakšne bodo posledice. Odgovor, ki ga je s strani ministra bilo mogoče slišati, je: "Kaj pa je sedaj to, saj je zakon že od avgusta na internetu?" To kaže tudi na odnos te vlade do komunikacije z vsemi, ki bi jih določeno področje mogoče zanimalo. In sam, glede na to, da vodim ta odbor za zdravstvo, se s takšnim načinom ne strinjam in upam, da bo takšen način, kot je bil opravljen pri tem zakonu, zadnji. Pravice iz zdravstvenega varstva so pravice, za katere se tudi ta vlada zavzema, da so pravice vsakega izmed nas. Na to je bilo že opozorjeno, da je ta vsebina bila skrita v člen, ki v naslovu ni popolnoma nič opozoril na to vsebino. Torej govorilo se je o zamenljivosti, pri tem pa se v tretji ali četrti alineji uvede primerljivost kot popolnoma nov pojem s popolnoma novo vsebino. Seveda utemeljitev, ki sledi temu, je tudi zelo skromna. Torej k 16. členu lahko vidimo, da predlagatelj zelo skopo, pravzaprav z drugimi besedami samo povzame to, pri čemer pa ne opravi nobene analize, kakšni so pozitivni in mogoče tudi kakšni bodo negativni efekti za sprejem takšnega določila. Seveda je zelo pomembno pri tej stvari vedeti to, da smo vsak dan soočeni s pritiski na zdravstveno blagajno in je potrebno zelo razumsko ravnati pri tem, ko racionaliziramo stroške iz te zdravstvene blagajne. Včeraj smo tudi postavili poslansko vprašanje v zvezi s tem, da se določena sredstva in tudi dodatna sredstva namenjajo temu, da bo prišlo do skrajšanja čakalnih vrst. Razumemo tudi to, da ob enkratnem finančnem prilivu v letu 2005, če bomo želeli držati ta tempo, bo treba najti nove vire, seveda pa ne želimo najti teh virov na način, da bomo pa na drugi strani "skrajševali" čakalne vrste, pod narekovajem, kajti na drugi strani bomo pa z ukrepi počeli ravno obratno, torej da bomo te čakalne vrste z novimi bolniki zaradi posledic, ki smo jih nekritično uvedli, tudi podaljševali. Na to nas opozarjajo vsi ti dopisi različnih združenj, zveze združenj različnih skupin bolnikov, kajti zamenljivost, kjer zamenjujejo isto učinkovino na molekulski ravni in prihajamo v terapevtske skupine. Tukaj se pojavlja vrsta vprašanj, v kakšni vlogi bo zdravnik in v kakšni vlogi bo bolnik. Seveda tukaj dopis zdravniške zbornice govori o tem, in tudi amandma, ki smo ga sprejeli na odboru in ima vsebino, da je potrebno upoštevati načela, da o dostopnosti posameznih zdravil iz skupine primerljivih zdravil posameznemu bolniku odloča oseba, pooblaščena za predpisovanje zdravil. Kako razumem recimo ta predlog zdravniške zbornice? Predvsem, zaščito zdravnikov, ki bodo lahko z uvajanjem recimo takšnih načinov, torej uvajanje terapevtskih skupin, izpostavljeni pritiskom proizvajalcev teh zdravil, da naj favorizirajo določene skupine, kajti na ta način seveda bodo posredno zagotavljali promet zdravila določenega proizvajalca. Na drugi strani pa gre seveda za interes bolnikov, ki si želijo vsi enake obravnave. Vprašanje je, ali bodo na ta način takšno enako obravnavo seveda lahko dosegli. Zato po našem mnenju seveda nikakor ne gre ocenjevati tega ukrepa samo z vidika trenutnega zmanjševanja stroškov, kajti posledic takšnega določila v tem trenutku predlagatelj ni utemeljil z nobenim argumentom, kar je z najrazličnejših strani vprašano, ni nobene jasne opredelitve. Mene veseli, da je tudi Demokratska stranka upokojencev sledila nekako našemu amandmaju na odboru in ga tudi vložila k 16. členu, kajti mislim, da ravno ta skupina oziroma skupina starejših je skupina, ki je najmočneje tudi številčno zastopana v skupini kroničnih bolnikov. In želim si, da bi ta korak lahko danes naredili tudi v drugih poslanskih skupinah in da bomo uspeli, ne da popolnoma danes rečemo, to ni ukrep, ki ga bi lahko uvedli, ampak da si vzamemo čas, da odgovorimo na vsa vprašanja, ki se tukaj postavljajo. In kasneje, ko bomo imeli jasne odgovore na vse te negativne stvari, ki jih lahko to prinese tako za bolnike, na drugi strani pa za zdravnike, da bi lahko takšne ukrepe mogoče tudi postopoma uvajali. Seveda zato tudi ostale poslanske skupine prosimo, da podprejo ta amandma, ki v tem delu črta primerljivost zdravil iz tega zakona, kajti menimo, da je razlogov za to veliko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na vrsti je magister Klavora. Jaz se opravičujem, če sem vas prej spregledal, da ste se prijavili pred gospodom Germičem, ampak nemogoče je motriti celotno dvorano.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani minister, spoštovane poslanke in poslanci! Omenjeno je bilo, da zastopamo starejše in kronične bolnike. Na srečo v naši poslanski skupini ni kroničnih bolnikov in smo čili in zdravi. Obstaja pa taka sestava te poslanske skupine, da moramo nekoliko drugače gledati na celotno zadevo in tudi svoje stališče nekoliko drugače povedati. Meni je, ko zdajle govorim, prav vseeno, od kod je prišel ta amandma, s katere strani poslanskih klopi, vendar temu amandmaju sem prisluhnil. Ne bi rad govoril izrazito politično, kot sem že zadnjič rekel, ko smo imeli na vrsti na odboru problematiko odvzemov brisov in smo jih poskušali barvati, politično barvati, ne pa z barvili, ki se strokovno uporabljajo in ki dajejo strokovni rezultat. Zato bi tudi danes rad povedal, da smo bili zelo pozorni ob tem, kaj bomo rekli. To pa zato, ker gre tudi za stroko. Ne samo za to, da gre za stroko, ne samo za pismo, ampak gre res tukaj za veliko množico kroničnih bolnikov v naši državi Sloveniji. Ne bi bilo prav, če takšno veliko množico na kakršenkoli način prizadenemo. Jaz se zavedam in veliko, veliko zdravnikov je, ki se zelo zavedajo pri svojem vsakdanjem delu, da je treba tudi "šparati", kot se reče po domače, in da ni vseeno, kako se troši denar. Mislim, da ne bo nič narobe, če ponovim tisto staro misel, da zdravstvo je tudi za najbogatejše drago, mi pa nismo najbogatejši. Smo bogati, ampak nismo najbogatejši. In če prisluhnete, kako se ravna tudi po drugih deželah, potem veste, da imajo tudi drugi težave s tem. Če izhajam iz tega, potem lahko tudi povem, da z odprtimi očmi in odprtimi ušesi poslušam poslanska vprašanja kot tudi nekatere razprave v našem parlamentu, zakaj toliko trošimo na različnih področjih? Ustavimo se pa v zdravstvu pri tistem, ki je najbolj občutljivo za našo družbo, ki je tako občutljivo, da nam lahko prinese hude težave. Čeprav smo predlagali popravek zakona o zdravilih, me čudi, da tako resno temo, ki zajema več kot 500.000 naših državljanov, obravnavamo in se pogovarjamo skoraj pred prazno dvorano. Kaj bi govorili zdaj o nekih zdravilih, ali bo aspirin ali bo ta ali bo drugi. Nekaj bomo sprejeli, pa dvignili roke. Zato mislim, da vas opozarjam na to, da je ta zadeva zelo, zelo odgovorna. Ko sem prejel to pismo, ki ste ga tudi že navajali, društva kroničnih bolnikov, sem opazil poleg njihovega podpisa, da so bili spodaj, ne na tem, ki sem ga dobil zadnjega, tudi podpisi mojih kolegov zdravnikov. To se pravi, da so tudi oni soglašali s tem, da bi bilo narobe, če bi nekaj narobe naredili. Ne vem, če je ravno pravilno, da v tem času posežemo ravno na to množico kroničnih bolnikov in pri njih poskušamo nekaj prihraniti. Ne vem. Tudi strokovno, bom rekel, je bilo toliko že izrečenih besed, včasih še preveč strokovnih, vendar jaz se v stroko zdaj ne bom spuščal, da bi morali biti pri tem zelo previdni. Če imamo že terapevtske skupine, ki priznavajo najvišjo priznano ceno, ki bi jo poravnaval Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije in za vsa zdravila, ki so dražja, ki se morajo potem doplačati, in če lahko to naredimo z zamenljivimi zdravili, in to je stvar stroke, tudi sam se ne spuščam v to, to je stvar naše farmakologije, to je stvar naših zdravnikov specialistov s posameznih področij, ki ga vsi na obvladamo in ki naj delajo pri tem odgovorno, potem mislim, da bi se dalo veliko pri tem narediti. Če že moraš doplačati, potem zakaj zamenjavati še s primerljivimi zdravili? Pravzaprav je potem vse skupaj tudi tisto prvo že izničimo s tem drugim oziroma s tretjim. Je potrebno to? Mislim, da bi morali dobro premisliti, če je to res potrebno. Videl sem, da je bilo veliko napora narejenega s strani vlade oziroma ministrstva za zdravje. Sprejeli so tudi naše pripombe, naše amandmaje, tudi glede prostega trga zdravil, tako imenovanega, v trgovinah. Vendar tu bi pa le svojemu kolegu ministru rekel malo previdnosti, kajti morda si lahko nakopljemo težave, ki so nam v tem trenutku nepotrebne. Mislim, da z odgovornim ravnanjem medicinskih strokovnjakov, z odgovornim ravnanjem vsega tega, kar sem sedaj navedel, bi lahko prišli do primernega rezultata, ki ne bi povečeval stroškov za zdravstvo. Zato bom kar takole rekel, kot sem že na začetku. Sem za predlagani amandma. Amandma bomo v naši poslanski skupini podprli. Hvala.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod Barovič.
Hvala, gospod predsedujoči. Tistim, ki smo sedaj tule in ki se pogovarjamo in verjamem, da tudi zelo resno mislimo in govorimo o amandmaju k 16. členu, bi svetoval, da premislek je potreben in zdi se mi res prav, da bi ta amandma bil sprejet. Jaz besedi zamenljivost in primerljivost zelo ločim. Zamenljivo mi pomeni enako. Primerljivo mi pomeni podobno. Med enakim in podobnim je bistvena razlika. Ne dvomim v stroko, ne dvomim,da obstajajo najbrž že področja, kjer bi bilo mogoče uvajati primerljiva zdravila. Verjamem pa, da primerljivih zdravil v večini bolezni našega časa in predvsem bolezni ljudi različnih struktur, katerih bolezni imajo različne posledice, vendarle in glede tudi na bogato državo, tudi čustveno bogato in sposobno državo Republiko Slovenijo, se mi zdi neumestno in mogoče prenaglo in mogoče nezanesljivo varčevati na način primerljivosti, ker razlika je bistvena. Verjamem, da je zelo bistvena. Ponazoril bi jo metaforično z orožjem. V vietnamski vojni sta bili M-16 in kalašnikov zelo primerljivi orožji, z enakimi sposobnostmi, nista pa bili puški zamenljivi, ker municija enega vojaka, recimo, ameriškega, ni šla v kalašnikov in posledica je bila takšna, da je bil mrtev, pa čeprav je bilo orožje primerljivo. Malce krut primer, vendar mislim, da je prav, da bi zakon o zdravilih bil sprejet, da pa je včasih le potreba debata in kakšen konsenz med vsemi nami sprejet, in tako bo uspeh na eni in na drugi strani. Sam bom amandma podprl.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Barbara Žgajner Tavš. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo. Jaz se bom, gospod predsedujoči, pravzaprav navezala na vaše besede, ki ste jih izrekli ob predstavitvi oziroma v razpravi o tem amandmaju. Dejali ste, da je pomembna množica, množica skoraj 600 tisoč ljudi, v konkretnem primeru. Jaz bom rekla, da ni zgolj množica tista, ki je pomembna, ampak mora biti za to državo, tudi za ministra, pomemben vsak posameznik. Dejstvo je, da slovensko zdravstvo ne sodi v sam vrh po kvaliteti storitev. In s takimi predlogi, kot je zapisan v 16. členu vladnega predloga zakona, ki gredo predvsem na škodo ljudi, se od tega vrha le še oddaljujemo. Rekla bom, da je pravzaprav nedopustno, da vlada na tak način poskuša privarčevati oziroma varčevati - na račun zdravja ljudi. Dovolite, da izpostavim dva primera, ki sta več kot dokaz za to, da je potreben drugačen pristop na področju slovenskega zdravstva. Danes se, recimo, v Republiki Sloveniji dogaja, da bolnik z uradno diagnozo, ki jo je pridobil po letih in letih tekanja in odpiranja vrat različnih specialistov, strokovnjakov s področja zdravstva, pravzaprav ne dobi v svetu priznanega zdravljenja, ker pač v Republiki Sloveniji še vedno sistem ni učinkovit oziroma ni pravega interdisciplinarnega pristopa. In dovolite še en primer. Dogaja se, da morajo starši otroka s hujšo obliko avtizma - in teh je v Republiki Sloveniji vse več - svojega otroka na lastne stroške poslati na testiranje oziroma laboratorijske preiskave v Združene države Amerike, ker pač v Sloveniji teh raziskav ne delajo. Na podlagi prejetih izvidov in obrazložitev le-teh naj bi se odločili oziroma določili zdravljenje in terapijo za takšnega otroka. A dovolite, v Republiki Sloveniji se danes dogaja, da ni zdravnika, ki bi znal prebrati izvid. In so starši ponovno postavljeni pred to, da na lastne stroške poiščejo v tujini zdravnika, ki zna obrazložiti in prevesti izvid. A tudi ko starši predložijo prevod izvida v Sloveniji, žal ni sistema oziroma načina, ki bi znal takšnemu otroku pomagati. Po domače rečeno, otrok pade iz zdravstvenega sistema oziroma sistema zdravljenja. In dovolite še eno obrazložitev v tem primeru. Gre za zdravljene v obliki posebej predpisane diete in zdravil. In verjamem, kar nekaj takšnih primerov smo obravnavali v okviru poslanske skupine, da je za starše to mesečno zelo velik finančni zalogaj, še posebej ob dejstvu, da po navadi matere takšnih otrok zapustijo zaposlitev, da lahko shajajo oziroma skrbijo za bolnega otroka. Takšen otrok ne sme pojesti niti koščka kruha, ker bi se mu stanje lahko bistveno poslabšalo, pa pade, kot sem že dejala, mimo slovenskega zdravstvenega sistema. In sedaj bodo, kot kaže, če ne bo amandma sprejet, ki vsaj delno nudi zaščito mimo tega sistema, izločeni še kronični bolniki, ki imajo do sedaj zaenkrat še urejen stan, ker so pač državi v preveliko breme. Jaz bom vsekakor amandma Liberalne demokracije Slovenije, identičen amandma so seveda vložili tudi v DeSUS-u, podprla.
Hvala lepa. Zaenkrat imam na koncu spiska samo še gospo Dobrajc.
Kolegice poslanke, kolegi poslanci, predsedujoči! Sama bom govorila samo o dilemah, ki me pri primerljivosti tudi mene prežemajo. In sicer, kaj je to medsebojna primerljivost zdravil. Medsebojna primerljivost zdravil temelji na terapevtsko farmakološko kemijskih lastnosti zdravil. Ena od pomembnih podlag za to je anatomsko terapevtsko kemična klasifikacija zdravil. To je v nadaljevanju ATC klasifikacija svetovne zdravstvene organizacije. Le-ta razvršča zdravila glede na organ ali sistem, na katerega zdravilo deluje, ter glede na njegove kemične, farmakološke in terapevtske lastnosti. Zdravila, ki so med seboj primerljiva, imajo isto terapevtsko indikacijo, primerljivo delovanje na določen organ ali sistem in so si lahko kemijsko sorodna. Vse države, ki so zaradi nujnosti zagotovitve zdravil vsem skupinam obolelih, od kroničnih bolnikov, do najtežjih bolnikov, in zaradi dejstva, da se pač farmacevtska industrija razvija in na trg prinaša vedno nova zdravila, so pristopile v sistem primerljivosti zdravil. Pooblaščena organizacija, ki to izvaja, ima sedež v Ženevi. Države, ki pa so sistem medsebojne primerljivosti zdravil uvedle in jo dokaj uspešno izvajajo, temeljijo pa na izkušnjah skandinavskih držav, ki imajo že po tradiciji izredno visoko stopnjo socialne varnosti, pa so: Nizozemska, Belgija, Nemčija, Litva, Češka, Slovaška in Avstrija. Gre v bistvu za nov in preizkušeno učinkovit pristop, pri katerem se ohranja učinkovita in kvalitetna preskrba z zdravili v breme javnih sredstev, obenem pa se dopušča in ne zmanjšuje strokovna neodvisnost zdravnikov. Obenem pa sistem primerljivost zdravil v okviru ATC-ja in Mednarodne zdravstvene organizacije tudi pomeni pritisk na zelo prodorno in finančno profitabilno farmacevtsko industrijo, ki prihaja na tržišče z vedno novimi in novimi zdravili. Cilj uvedbe primerljivosti, ki so jo uvedle že citirane države, je bilo predvsem zagotavljanje visokega nivoja pravic iz zdravstvenega zavarovanja. Zato, ponovno poudarjam, da niso problem samo dve, tri skupine bolnikov, temveč vsi bolniki. Nedavno je bilo precej govora o tako imenovanih novih bioloških zdravilih. Prepričana sem, da bi sistem uvedbe primerljivosti zdravil odprl tudi možnost lažje nabave bioloških zdravil za povsem drugo skupino bolnikov, v katero pa bi sodili pacienti, ki bi zapadli pod sistem primerljivosti zdravil. Verjamem pa, da je vsem enako neugodno in da smo vsi polni dilem, ko moramo odločati o uvedbi tega sistema.
Hvala lepa. Med tem sta se prijavila še dva, in sicer gospa Širca in gospod Potrč. Prosim gospa Širca.
Hvala lepa. Kolegica Dobrajčeva ima probleme z odločanjem oziroma z opredeljevanjem do te rešitve in mislim, da ste se kolegica lotili interpretacije primerljivosti nekoliko z nepoznavanjem intence tega zakona. Eno je, če določeno zdravilo nadomesti ali je to zamenljivo, ali primerljivo, ko zdravilo nadomesti neko drugo zdravilo zaradi tega, ker ga organizem na prenese zaradi alergije, kontraindikacije oziroma učinkovanja, in potem je možno razumeti tudi vaše branje v smislu podobnih identičnih, ampak na določenem segmentu ne tako delujočih zdravil. Intenca tega zakona je pa povem nekaj drugega. In če ste prisluhnili številnim, ki opozarjajo na to intenco, potem se lahko zgolj strinjate z menoj, da gre za učinek, ki se veže na denar, ne na učinkovanje samega zdravila. In v tem kontekstu pravim, gospod minister, to je to, kar počnete. Pravim, da pišete črno knjigo o zdravstvu, o zdravju. Bela je šla v smeti zaradi tega, ker je bila preveč socialna in pravična in sedaj ne pišete, vi jo živite, delate in izvajate pravzaprav kar brez bistvenih sprememb zakona. Posegate v neke sisteme, ki so bili socialno orientirani in ki so bili kolikor toliko pravični, sedaj pa v imenu dejstva, da bi morali varčevati zaradi tega, ker smo Slovenci preveč potratni in ker porabimo za 66 milijard zdravil, iščete neke učinke, na katere sami nimate odgovorov. Vsaj tako ste na odboru dejali, da ne gre za tako velike prihranke v tem primeru. Ne gre za tako velike, gre pa za velike nevarnosti in o teh nevarnosti ne opozarjajo samo vsi tisti, tiste skupine, tudi tisti strokovnjaki, tisti zdravniki, ki se obračajo na nas, kot še na zadnjo možnost, da bi preprečili to nespametno dejanje. Gre za učinke, ki so lahko bistveno bolj nevarni kot jih sami menite in štejete v denarju. Namreč uvajanje medsebojno primerljivih zdravil lahko pomeni tudi nekaj drugega, kot samo varčevanje. Lahko pomeni tudi novo obremenjevanje. Novo obremenjevanje zaradi tega, ker se lahko povečajo stroški zdravstvene blagajne, ker se lahko tudi zaradi nestrokovnega ali drugačnega delovanja in uporabe zdravil povečajo tudi bolezni. Skratka zajeziti naraščajoče stroške v zdravstvu, se da tudi na drugih nivojih. Minister, vi se jih niste lotili. Nekatere jih obnavljate, ponavljate ali pa še bolj močno silite v njih, ko se ne lotite tistih stroškov, ki dejansko v zdravstvu pomenijo velik del bremen. Ampak s temi učinki pa kaj delate? Usmerjate rešitve v tisto pot, ko bodo lahko bolni samo še bogati, revnih naj se bolezen izogiba. Kajti, če ne bodo imeli dovolj za doplačila, ne bodo imeli možnost zdravljenja, ker si ne bodo mogli privoščiti dovolj doplačila za zdravila, kot jih postavlja nov sistem. Jaz mu nasprotujem. Mislim, da delna rešitev in korekcija je z amandmajem, čeprav bi bilo bolje, da takih ponudb sploh ne bi dajali, še posebej zato, ker se z njimi ne strinja samo 1/3 prebivalcev Slovencev, ampak potencialno bistveno več. Hvala.
Hvala lepa. Replika, gospa Dobrajc.
Hvala za besedo, ker sem bila že imenovana. Govorila sem o svojih dilemah, kako vsem bolnim zagotoviti iz zdravstvenega zavarovanja možnost za ozdravitev. In o dilemah, ali uvedba primerljivosti zdravil to omogoča. Pa samo še v razmislek misel, ki sem jo nekoč nekje prebrala, pa se mi zdi zelo pametna in resnična [[to je izjavila neka oseba]] , in sicer, da ne pozna srečnega človeka, ki bi bil zloben. Hvala.
Hvala. Še gospod Potrč.
Hvala lepa. Najmanj, kar bi rad poudaril ob tem zelo pomembnem vprašanju, so dejstva, kako smo do resne razprave o vprašanju primerljivih zdravil prišli. Pogledal sem predlog zakona, ki ga je vlada poslala v parlament, in med razlogi za sprejem zakona, pa tudi cilji, ki bi jih naj dosegli s spremembo zakona, takšnega pomena temu vprašanju sploh nisem našel. Obratno, nisem našel nobene resne besede, ki bi poslanke in poslance, pa tudi širšo javnost na ta problem opozorila. Ko sem pogledal obrazložitev, ki je izjemno skromna - enako velja za oceno razlogov in za cilje zakona -, sem k 16. členu, ki ima med ostalim tudi naslov "Samo medsebojno zamenljiva zdravila", se pravi, primerljivih tudi v naslovu ni, našel naslednjo obrazložitev: "Člen podaja opredelitev medsebojno zamenljivih in primerljivih zdravil ter dejavnike, ki jih je treba upoštevati pri odločitvi za medsebojno zamenjavo in primerjanje. Člen predstavlja podlago za delovanje in razvoj sistema referenčnih cen zdravil." Gospe in gospodje, gospod minister, to je vse. Ob tem pa dobivamo poslanke in poslanci - kar smo že vsi povedali, pa bom še jaz ponovil - od mnogih skupin državljanov organizirana opozorila, da jih je strah, da jih skrbi, kaj bo ta člen za njih pomenil. Omenjene so bile skupine bolnikov. Jaz verjamem, da gre še najmanj za dve skupini, ki zaradi svojih bioloških lastnosti koristijo nekaj več zdravil kot povprečni zdravi ljudje. To so otroci, ki so bili omenjeni, to so tudi starejši ljudje, praviloma jih lahko imenujemo upokojenci, ki redno uživajo kakšno od vrst ali pa tudi več vrst zdravil. Verjeti, da gre ob tem za, pravijo, 500 tisoč, 600 tisoč, če zaokrožimo, lahko tudi do polovice prebivalstva, in da bi bil prihranek, kot ste rekli, samo 200 milijonov, je težko verjeti, ker če to delimo samo s 500 tisoč, je 400 tolarjev na osebo. Vsa opozorila pa govorijo o tisoč in nekaj tisoč tolarjih pri enem zdravilu, lahko tudi mesečno. Lahko je pretirano, vendar strah je takšen. In ob tem dejstvu nismo doslej prejeli, vsaj danes ne, na seji državnega zbora - upam, gospod minister, da še bomo, nobene res tehtne preverjene 100% argumentacije, da ne more priti do posledic, na katere opozarjajo in katerih se boji skoraj polovica slovenskih državljank in državljanov. Dokler in če takšne 100% argumentacije ni, potem bi po mojem bilo pametno, ne glede na velike besede, ki jih uporabljamo, pametno bilo, da se te odločitve ne sprejmejo, ker brez njih bo zakon kljub temu dosegel svoj temeljni smisel in o njih je še možna razparava. Na silo, ob tisoč odprtih vprašanjih sprejeti take odločitve, bi bilo po mojem neodgovorno in jaz bi rad, pa ne želim prej potencirati tega vprašanja, opozoril, da so nas vsi, ki nam pišejo ta pisma opozorili, da naj ne samo ne sprejmemo predlaganih rešitev, ki zadevajo primerljiva zdravila ampak da bodo izkoristili še zadnjo možnost, ki jim ostaja, to je zakonodajni referendum. Ne vzeti kot grožnjo, ne vzeti kot opozorilo, ne vzeti kot nujnost, samo kadar gre res za interes tolikšnega števila državljank in državljanov je prav, dokler in če jih ne prepričamo, da nimajo prav, da imajo predvsem neupravičeno bojazen, da take odločitve ne sprejmemo. Gospod minister, pričakujem res tehtno obrazložitev, ki nas lahko prepriča, sicer pa z vašo izjavo dajte, spoštovane poslanke in poslanci, podpreti vložene amandmaje dveh poslanskih skupin in črtati določila, mislim da tretjega in četrtega odstavka 16. člena iz zakona. Hvala.
Hvala lepa. Še magister Cvikl.
Poročevalec številka 105, 29. november 2004, obrazložitev vlade Republike Slovenije k 16. členu, ki uvaja zelo resne spremembe v zdravstveni sistem. Če jim podajo opredelitev medsebojno zamenljivih in primerljivih zdravil ter dejavnike, ki jih je treba upoštevati pri odločitvi za medsebojno zamenjavo in primerjanje. Člen predstavlja podlago za delovanje in razvoj sistema referenčnih cen zdravila. Gospod minister, vse sprejmem, to, da pa seveda skušate zavajati, ali pa vsaj ne povedati slovenski javnosti prej, preden na to opozorijo kronični bolniki, je pa milo rečeno nesprejemljivo. Jaz sem včeraj enega drugega ministra spraševal, kaj je naredil glede ene druge zadeve, ko je potrebno ščititi javni interes, pa je seveda ta minister včeraj rekel, da je vse v redu in potem sem ga seveda na koncu vprašal zakaj smo pa imeli štiridnevno izredno sejo za Vzajemno. Gospod minister sprašujem vas, kako vi razumete ta sistem? Kako vi razumete ta sistem? Ali bodo lahko ob nesprejemu amandmaja kronični bolniki dobili v skladu z načelom enakosti zdravilo, ki jim bo zagotavljajo enako stopnjo varnosti kot do sedaj. Jaz verjamem, da je izredno težko zdravstveni zavarovalnici, se upirati pritiskom lobijev in so zaradi tega pri poznanem razvoju medicine stroški vse višji. Vendar, gospod minister, povsod v svetu so pritiski na zdravstvo, na zavarovalnico veliki. Vi ste se pač odločili, da boste ta pritisk sedaj prenesli na bolnike. To vi v svojem zakonu pravite. Jaz s tem nimam problema, seveda, pa morate to natančno povedati. Povedati morate tistim, ki nam pišejo pisma, da bo sedaj prizadetih 600 tisoč slovenskih kroničnih bolnikov. In da pri bolnikih, ki imajo več zdravil, nekateri jih morajo uživati 5,10, bo potrebno doplačati nekaj 10 tisoč tolarjev. Gospoda Bajuka sem včeraj spraševal, in gospod Bajuk se dobro spomni, kako v sistemu, ki ne temelji na solidarnosti izgleda odločitev za to ali ono operacijo, za to ali ono zobno protezo. Sistem, v narekovaju, "referenčnih" cen, prve, druge, tretje ponudbe določa, ali si na koncu upravičen do posameznega posega, to pa vi sedaj uvajate za upravičenost do posameznega zdravila. Pravite, ni problem, imeti, v narekovaju, "dosedanje zdravilo", potrebno ga je doplačati. Zato bi pričakoval, da bo vlada Republike Slovenije podprla predlagane amandmaje, ki smo jih predložili in da boste poslanci vladajoče koalicije, če se zavzemate za to, da v slovenskem zdravstvenem sistemu ohranjamo evropsko primerljiv zdravstveni sistem, sistem, ki temelji na solidarnosti, ne pa na dobičku pod črto, da boste seveda te amandmaje podprli. Kot je gospod Janša nekaj mesecev nazaj govoril, rekel je, da seveda Slovenija je referendumska država in zato je zelo težko doseči nekatera politična soglasja. To, kar nam pišejo v državni zbor ljudje, ki so izven politike, je, da ne vidijo druge poti kot poseči po referendumu kot metodi, če mi tukaj ne bomo našli dovolj uma. In ker ste na strani 54 Poročevalca številka 105, 29. novembra 2005, zapisali samo to, kar ste zapisali, ne da bi pojasnili kakšne so vsakdanje posledice za 100.000 Slovenk in Slovencev, vas prosim, da razmislite o predlaganih amandmajih in da amandmaje podprete in na ta način preprečite, da bi v Sloveniji imeli referendum na osnovno vprašanje: Ali še imamo solidarnost v zdravstvenem sistemu, ali ne več? Seveda lahko gremo v neko drugo družbo, družbo v kateri solidarnost v zdravstvu ni temelj, vendar ne spomnim se, da bi katerakoli politična stranka vladajoče koalicije to predlagala v času pred volitvami. In ne spomnim se, vsaj ne spomnim se, kot so nekateri predstavniki koalicijskih strank povedali, da bi imeli kaj takšnega zapisanega v koalicijski pogodbi. To pomembno spreminja socialni položaj 100.000 Slovencev in Slovenk in zato verjamem, da niste dobili mandata leto in nekaj mesecev nazaj. Mi kot opozicija tukaj predlagamo amandmaje zato, da ne bi delali še več neumnosti kot jih na področju upravljanja z družbo, še posebej v zdravstveni blagajni počenjate. In pri tem bi pričakovali, da bodo najprej opredelitve v zakonodaji jasne, odražale dejstva, ne pa reči, da gre za čist, bi rekel tako, običajno stvar medsebojne zamenjave in primerjanja. Ne, gre za veliko več. Gre za plafoniranje cen, gre za plafoniranje, v narekovaju, "stroška na posameznika", to pa ni več temelj sistema zdravstvenega zavarovanja, ki smo ga podedovali po dobrih evropskih načelih in za katerega upam, da ga bomo še dolgo ohranili, četudi ministri, ki jih imamo, oziroma vlada, ki jo imamo tega sedaj ravno ne želi narediti. Sam bom podprl amandmaje, podprl zakon, če bodo amandmaji sprejeti. V nasprotnem pa bom temu z vsemi svojimi silami nasprotoval, pa četudi bo potrebno podpreti še kakšen referendum. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker ni več prijavljenih bi dal besedo ministru.
Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci! Hvala lepa za besedo. Ne bi se spustil na nivo razprave o tem, kdo govori in kdo dela neumnosti, ker mislim, da ni to primerno mesto. Rad bi povedal, da smo v zvezi s tem zakonom k stvari pristopili iz dveh razlogov. Prvič, ker EU od nas zahteva, da spremenimo zakonodajo na tem področju v določenem roku. In drugič, zaradi tega, ker nam razmere na zdravstvenem področju v Sloveniji narekujejo tudi na domačem področju. Zakon je bil v pripravi lansko leto. Bil je v razpravi in mislim, da je ta razprava, ki smo jo doživeli v drugi polovici prejšnjega leta, pokazala nekatere dodatne možnosti urejanja problemov, ki smo jih tudi upoštevali. Moram reči, da zelo dolgo časa ni bilo prav nobene razprave v zvezi s tem členom, o katerem danes govorimo, o primerljivih zdravilih; ta se je pojavila potem, ko je bil v eni od revij objavljen nek model, kako naj bi ta primerljiva zdravila v praksi izgledala. Seveda, tam je bilo marsikaj napisanega na podlagi nekih razmišljanj, pa nič dejstev. Prav s tem v zvezi bi rad povedal, da ta zakon, ta člen zakona, ki govori o primerljivosti zdravil, daje samo podlago, da lahko potem v prihodnosti pripravimo model, ki bi bil sprejemljiv za vse, tudi za tiste, ki mogoče danes temu načinu nasprotujejo. Rad bi povedal, da smo imeli v tem času, zadnjih štirinajstih dni, ko smo pripravljali ta člen, podporo tudi s strani komisije za zdravila, da je ta podpora tudi v sami zavarovalnici, to je jasno, da pa ni podpore, take kakršno bi pričakovali, pri nekaterih farmacevtskih družbah. Mislim, da je ravno to, o čemer zdaj govorimo, ta člen, ki smo ga tu predlagali, tisti člen, ki bo omogočil kasneje v prihodnosti tudi pocenitev zdravil in istočasno onemogočil nekatere uvoze zdravil, ki so prehitri in ki so bistveno dražji, kot bi lahko bili. Jasno je, da je treba prisluhniti vsem številnim pacientom, ki imajo potrebo za uporabo različnih vrst zdravil. Vendar ta možnost različnih, ali pa bom rekel primerljivosti zdravil, v neki obliki obstaja že danes. Vsak zdravnik lahko napiše v skupini zdravil, ki imajo isti efekt, isto delovanje, zdravilo, za katerega smatra, da je najboljše. Tu smo pač želeli poleg te strokovne komponente vključiti tudi del finančne komponente. Namreč, dejansko, treba je vedeti, da smo v Sloveniji po porabi zdravil med najbolj potratnimi v Evropi in da je na tem področju treba nekaj narediti. Prepričan sem, če bomo do vsake novosti, do vsake na prvi pogled nekoliko manjše pravice, ki pa v končni fazi pomeni lahko tudi večjo pravico, tako odklonilni, kot smo do tega, potem bo seveda naš korak v prihodnost, pa tudi prilagajanje Evropi dosti težje, kot pa se nam ta trenutek zdi. Ta člen, ki govori o primerljivosti zdravil, je evropski člen, nasprotno od tega, kar je govoril poslanec Cvikl prej. Namreč, gre za to, da imajo taka primerljiva zdravila v sedmih državah Evropske unije, med njimi so tudi bogate in revne države, na vsak način pa tiste, ki želijo sredstva na področju zdravstva, predvsem pa porabe zdravil, tudi uporabiti. Današnja diskusija je bila v glavnem s strani tistih, ki zagovarjajo, da naj bi odprli ta amandma, da naj bi s tem seveda zavarovali pravice pacientov tistih, ki so kronični pacienti, pri tem seveda nič ne govorite o tem, da bi na ta način lahko reševali drugo skupino pacientov tisto skupino, ki ji z dragimi zdravili ne moremo omogočiti s sredstvi, ki jih imamo, v celoti zdravljenja pa kljub temu smo v lanskem letu 200 milijon tolarjev dali za zdravljenje [[..]] [[Nerazumljivo.]] [[..]]izven vseh načrtov, tako da smo tudi to področje želeli doseči pri uporabi zdravil in pri predpisovanju zdravil in še imamo načrte v tej smeri. Zato seveda tako varčevanje na enem področju lahko pomeni prihranek, ki bo prinesel sredstva tudi za neko skupino pacientov, ki mogoče takoj ne bodo tako hitro deležni zdravil, ki bi jih lahko dobili. Seveda tukaj je treba vedno govoriti o stroki in stroka je pravzaprav, če sem čisto odkrit, v tem področju primerljivih zdravil razdeljena, ni čisto enotna. Večinoma pa jaz, tudi kot zdravnik, seveda mislim, da imamo prav tisti, ki na ta način ne bi prav nič zmanjšali možnosti zdravljenja, ker znotraj posameznih skupin so zdravila kot vemo zdelo podobna in znotraj skupin bi naredili tudi skupine, ki bi bile, recimo, če vzamemo samo primer Beta-blo-, ker vse to mogoče sedaj za vas, ki se ne poznate na medicino, ni toliko pomembno, ampak za razlago pa bo važno. Znotraj te skupine je več skupin in vi v izvedbi tega zakona tudi te posamezne podskupine bi uredili tako, da bi znotraj podskupin bila ta primerljivost, ne pa same skupine. Torej, teh možnosti je veliko. S tem hočem samo še enkrat povedati, da ta člen, ta 16. člen, ne govori o tem, kako bo ta stvari izgledala, ampak samo da daje neko tehnično možnost v tej smeri. Zato seveda je vklop splošne javnosti v debato o tem členu, ki je v zadnjem času, v zadnjih 10-ih dneh tako močan, pravzaprav po svoje tudi, glede na to, da je to pomembna zadeva, lahko razumeti, jaz pa upam seveda, da bo primerljivost zdravil in varčevanje na področju uporabe zdravil v prihodnje ena naših osnovnih nalog, ne v škodo pacientov kot ste govorili, ne v škodo sociale, ampak v smislu realne potrebe po varčevanju v področju zdravil. Tu smo med najbolj potratnimi, ne samo v Evropi, ampak tudi v svetu. Hvala.
Hvala lepa. Magister Cvikl, replika, potem se je prijavil še gospod Gulič.
Zelo kratko, gospod minister. Govorite o EU členu in govorite o tem, da nas razmere doma silijo. To ste povedali. Prvič, seveda, bi bilo fino, da pojasnite teh sedem držav, ker bo zelo zanimiva skupina sedmih držav, kot bomo slišali. In drugič, dve trditve ste postavili. Da smo najbolj potratni pri zdravilih v Evropi, ste rekli. Gospod minister, saj to je vse v redu. Samo vi morate potem to, kar ste ravnokar razlagali, povedati kot glavni temelj, zakaj uvajate 16. člen in o tem opraviti drugačne vrste diskusijo. Diskusijo o strukturi porabe sredstev zdravstvenih zavarovalnic. O mreži zdravstvenega zavarovanja, o vrsti, če hočete, izvajalcev zdravstvenih storitev in tako naprej, reči, da je odgovor na razmere doma, ki so seveda poznane, stara se prebivalstvo, medicina pa je vedno bolj, v narekovaju, "kvalitetna" in zato ponuja vedno bolj ustrezna zdravila, da je odgovor na to pooblastilo vam, da se boste spravili na to, kateri bolnik ima pravico dobiti, v narekovaju, "katere vrste zdravilo". Jaz nimam problema, da odpremo diskusijo o vsebini odhodkov zdravstvene zavarovalnice, ampak vi ste tukaj na podlagi teze, da v Sloveniji smo najbolj potratni pri zdravilih postavili zahtevo, da dobite pooblastilo, ki ima po mnenju 600 kroničnih bolnikov zanje slabe posledice. Na ta način se iskanje konsenza potrebnim spremembam v zdravstvu ne dosega. Potem morate odpreti še kakšno drugo zadevo, kot je na primer kolega bivši minister za zdravje poskušal v Beli knjigi, pa veva, kje je Bela knjiga, in kako je Bela knjiga končala. Mogoče je potrebna še kakšna druga diskusija o strukturi virov ali pa odhodkov zdravstvene blagajne, pa le te nismo imeli, vsaj jaz se ne spomnim, da bi na primer, ko smo o zdravstveni zavarovalnici v letu 2004, na primer sploh razpravljali v tem državnem zboru. Naj vas spomnim, gospod minister, poslanci vladajoče koalicije so na kolegiju predsednika državnega zbora zavrnili, da bi razpravljali o poročilu zdravstvene zavarovalnice za leto 2004, v tem državnem zboru. Sedaj pa vi pravite, da imamo velike zdravstvene probleme in jih bomo rešili tako, da boste vi dobili pooblastilo v 16. členu tega zakona. To je tisto, kar moti pri tej razpravi, ki jo tukaj vodimo. Verjetno je marsikaj potrebno urediti v zdravstvu, vendar bi, ko bomo o tem razpravljali, lahko seveda se soočili z različnimi alternativami na vseh segmentih, ne pa, da tukaj posegate v, če hočete, pravice, enake obravnave kroničnih bolnikov.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa za besedo. Samo nekaj besed, v zvezi s tem, kdo bi po tem zakonu bil tisti, ki bi predpisoval zdravila. To nikakor nismo mi, ampak bi bil to zdravnik, tako kot do sedaj. V tem ni nobene diskusije, tako je. Zdaj, če to prav razumete, sem zadovoljen, če ne, potem bo pa težje. Namreč, dejansko piše, tako kot do sedaj, bo tudi v prihodnje to pisal zdravnik. Kar se tiče držav, o katerim smo govorili prej, ki imajo tak sistem, bom naštel naslednje, Velike Britanija, Nemčija, Nizozemska, Švedska in Baltske države. Vse te države ta sistem imajo. Potem dobro veste, da je v svetu model doplačila za zdravila splošna formula. Tako formulo želijo tudi firme, tudi farmacevtske firme. Mi smo se v koalicijski pogodbi tudi obvezali, da tega ne bomo naredili, ker gre za socialno potezo. Jaz mislim, da je pravilno, da ne gremo v sistem doplačil. Moramo pa najti pa nek drug sitem, ki bo pravičnejši in ki bo seveda lahko omogočil varčevanje na tem področju. In mislim, da s tem 16. členom tega ne bi prav nič omejevali, ne sociale, predvsem pa bi povečali tudi možnosti izbire. In ko je bilo, pred dvemi leti mislim, govora o zamenljivosti zdravil moram reči, da so bili pomisleki s strani nasprotnikov zamenljivosti prav takšni, kakršen je danes vaših, ko razpravljate o primerljivosti zdravil. Jaz moram reči, da sem takrat še kot opozicijski politik podpiral zamenljivost zdravil, ki jo je predlagal bivši minister, ker se mi je zdelo dobro, ker se mi je zdelo to pomembno za varčevanje in mislim, da je dejansko ta poteza zamenljivosti zdravil bila dobra. In prepričan sem, da bi tudi primerljivost zdravil v prihodnje, če bi jo sprejeli, imela pozitivne učinke, ne samo na finance, ampak tudi na ceno zdravil. Vendar zdaj seveda, to vas prepričati je očitno težko in je težko tako na hiter način dejansko prepričati tudi nekatere skupine bolnikov. Samo toliko za odgovor in jaz upam seveda, da bomo dejansko o zdravstvu in financiranju zdravstva in zavarovalništvu, zdravstvu še veliko govorili. To je najšibkejša točka tega zdravstvenega sistema, ne stroka, ampak zavarovalništvo in to pa ni seveda krivda te vlade, našega mandata, ampak je to krivda kar dolgotrajne procedure, pa čeprav moram reči, da je ta sistem, kakršnega sedaj imamo, bil v nekem obdobju pozitiven in je pripeljal do tega, da imamo razmeroma stabilno financiran zdravstveni sistem. Danes je preživel in bo treba na tem področju marsikaj narediti.
Hvala lepa. Gospod Gulič.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani gospod minister, cenjene kolegice in kolegi. Mene seveda tukaj vendarle najbolj zanima to razmerje pacient, zdravnik, zavarovalnica pa industrija. Namreč zamenljivost zdravil seveda že imamo. In zdravniki po lastni vesti, znanju, deontoloških osnovah in ne vem čim še vse, odločajo o tem, ali se to sme zgoditi ali ne. Primerljivost pa je prav gotovo nekaj drugega, saj tako smo bili v tem času podučeni in v bistvu v sam zakon in v to razmerje pacient, zdravnik, zavarovalnica pa farmacevtska industrija, vnaša široko polje, kjer se lahko zgodi marsikaj. Jaz govorim tudi o tem, da lahko postanejo sedaj nepomembne tiste zadeve, ki se tičejo zdravja, ampak postajajo vse bolj pomembne tiste zadeve, ki se tičejo financ, financiranja. In če recimo malo pretiravam, potem lahko rečem, da je vsak placebo, ki stane samo 1 tolar, primerljivo zdravilo z vsemi drugimi zdravili, to je potem izhodišče in vse drugo je treba doplačati. Seveda pretiravam in nočem, da bi se to v resnici zgodilo, ampak ta možnost obstaja, znotraj nekega, mogoče ožjega polja, kot sem ga povedal, ampak prav gotovo se na ta način ne rešuje tisto, za kar pravite, gospod minister, se pravi, da je pri nas največja poraba zdravil. Saj bo potem tudi, če bodo primerljiva in zamenljiva. Saj se s tem ne bo pravzaprav nič spremenilo, razen to, da bodo ljudje še doplačevali, da bodo plačevali še več, kot sicer. Tudi to, da je to evropska zahteva, seveda ni čisto res. Evropa že zahteva, da spremenimo zakonodajo, ampak o tem, o zdravilih pa mislim, da ni bilo nobenega govora. Tudi o javni razpravi bi se dalo debatirati. Nekaj je bilo objavljeno na internetu in tam je viselo, dokler je viselo in šele potem, ko so se nekateri prebudili, se je začela javna razprava. Vedno je tako. Ko se kaj zgodi, takrat ljudje šele začutijo potrebo, da o tem razpravljajo, prej pa prav gotovo ne. Mislim, da bi bilo treba amandmaje podpreti, da šele na ta način dobimo neko bolj varno pa bolj zaprto strukturo zakona, sicer pa je stvar odprta in se lahko potem interpretira kakorkoli se komu zdi in zmaga tisti, ki je močnejši. Hvala lepa.
Gospod Potrč, potem mag. Cvikl, potem pa gospod minister.
Hvala lepa. Gospod minister! Prosil sem vas, želel sem, če bi lahko ob vseh opozorilih, ki nam jih dajejo predstavniki rizičnih skupin, danes povedal čim več argumentov, ki bi me prepričali, da ni imel prav. Jaz vas prosim, da si preberete magnetogram, kaj ste doslej govoril, pa da sami ocenite ali imam kaj prav, ko bom rekel, da me niste prepričali. Zakaj ne? Prvič, povedali ste, da se bodo s sprejemom tega člena in tega zakona na tem področju šele ustvarile tehnične možnosti za izvedbo, kako bo sistem funkcioniral. Se pravi, vsi pomisleki so torej lahko opravičeni, ker nihče v naprej ne ve kako bo sistem funkcioniral in lahko funkcionira tudi tako, da bo prizadel finančne zmožnosti tistih, ki na to opozarjajo. Drugo. Povedal ste, da so zdravniki tudi doslej imeli možnost v okviru različnih zdravil odločati se, katero bodo predpisovali, in da se sedaj dodaja v glavnem samo en nov kriterij, to je cena. In povedal ste, da je eden od temeljnih ciljev tega člena tudi varčevanje in hkrati ste povedali, da to naj ne bi imelo nobenega vpliva na socialni položaj. Ne razumeti, ampak to mi nekako ne gre po moji logiki in razumevanju skupaj in tega ne razumem in me ne preprečuje, da ni temeljni cilj ne kvalitetno zdravljenje, ne zamenjava ali pa izbor tam, kjer res ni nobenih različnih zdravstvenih indikacij in posledic, ampak predvsem samo cena. In zadnje, povedali ste, da je stroka pri opredelitvi primerljivih zdravil deljena, kar zame zopet ni argument, ki bi me prepričal, da je to premišljena in nesporna odločitev. Zato, gospod minister, mislim, da je še vedno prav si vzeti čas, o teh predlogih razpravljati, ker ste tudi sami rekli, doslej nismo uspeli prizadete prepričati, v tako kratkem času jih ni mogoče. Dajmo si vzeti rajši nekaj več časa, da bi to dosegli, kot pa da bi prišli do posledic, ki si jih ne želimo. Hvala
Hvala. Še mag. Cvikl.
Zelo na kratko, gospod minister, omenili ste Švedsko, šel sem na internet preveriti ta podatek, za katerega tudi vi veste. Na Švedskem porabljajo za zdravstvo 10% bruto domačega proizvoda, kar je približno za 50% več kot v Sloveniji. Poleg tega pa imajo pet v parlamentu odgovornih institucij, ki delajo to, kar vi predlagate s 16. členom. To je razlika. In seveda pri omejenih sredstvih mi je povsem jasno, kdo v Sloveniji bo plačal ceno po tem, kar predlagate - kronični bolniki.
Hvala lepa. Gospod minister, beseda je spet vaša.
Hvala lepa za besedo. Kar se tiče odgovora gospodu Potrču, jaz mislim, da dejansko lahko rečemo istočasno, da pacienti ne bodo prizadeti, porabilo se bo pa manj denarja za zdravila, ker bodo pač zdravila cenejša in ker bodo istočasno seveda tudi pacienti lahko dobili zdravilo, ki ga pač potrebujejo, ki jim ga je zdravnik predpisal. In v kolikor ga potrebujejo, dražje zdravilo, jim bo zdravnik predpisal, ne zamenjuj. V tem primeru seveda, ni nobene škode za paciente in tudi iz socialnega vidika ni nobenih problemov. Kar se tiče razprave gospoda Guliča, bi pa rekel to - in tudi mislim, da je gospod Cvikl prej omenil - jaz nisem govoril, da Evropa od nas zahteva to spremembo, ki jo predvidevamo v 16. členu. Mi zakon prilagajamo evropskim direktivam, ne v tej točki, ampak prilagajamo v tistih delih, kjer Evropska unija od nas to zahteva, ne pa v tej točki, tako da tega ne smemo mešati. Zdaj, seveda, sam sistem sigurno bi prispeval k boljši uporabi zdravil, o tem ni dvoma. In pa seveda, skupine, ki jih bi v tem primeru določili, če bi takšen zakon bi sprejet, potem bi država določila tiste skupine, v katerih bi seveda bila primerljiva zdravila lahko zamenjana. O individualnem pristopu pa odloča zdravnik. O individualni dostopnosti pa odloča zdravnik sam in mislim, da je to najbolj pomembno sporočilo, ki ga lahko tukaj dam in nikakor ne država. Seveda imamo sisteme, recimo, kot je na Poljskem. Tam imajo tak sistem, kakršnega bi mi imeli, če tega zakona, ali pa tega člena ne sprejmemo. Tam v šestih letih ni bilo nobenega novega zdravila registriranega, Slovenija bi lahko registrirala na podlagi sedanje možnosti celo 30 zdravil na leto. Jaz mislim, da je velika razlika v tem, kakšna dostopnost je potem do najnovejših zdravil na svetu, ki so dobra, ki so boljša od prejšnjih, med državo, ki ima tak sistem in državo, ki tega sistema nima. Hvala.
Hvala. Gospod Kumer.
Hvala za besedo. Dve zadevi me motita pri interpretaciji ali pa odgovorih, ki jih spoštovani gospod minister dajete nam poslancem. In prvič, gre za to, da vas vidim kot ministra za zdravje, ne ministra za gospodarstvo ali ministra za delo in socialne zadeve, zato zame, zame seveda zdravje ni socialna kategorija. Ima nekatere elemente posledice, ki lahko vplivajo na socialni status, ampak je predvsem dobrina, ki če se maksimalistično izrazim seveda nima cene in je tudi pri varčevalnih ukrepih tisto zadnje, ki, pride na vrsto. Govoriva o zdravju, o kvaliteti življenja ljudi. Zato seveda nisem pristaš šok terapij na tem področju in bom dal primerjavo. Ta 16. člen me namreč spominja na intenco ali pa tezo, ki jo je razvil minister za delo in socialne zadeve o tem fleksibilnem zaposlovanju. Najprej bomo odpustili, potem pa glede na to, če bodo razpoložljiva sredstva za odpiranje novih delovnih mest, bomo ljudi nazaj zaposlovali. In nekako se mi to tukaj zdi podobno. Najprej šok terapija, ker moje mnenje je še vedno, da vsi ti rizični, ki so komitenti ali porabniki teh zdravil, po vsej verjetnosti sami sebi nimajo namena, da škodujejo. In tudi sam 16. člen po mojem nima neke velike preventivne vloge glede na zdravje, ima pa lahko, se strinjam, veliko preventivno vlogo na budžet oziroma proračunska sredstva s temi šok terapijami. Zato še enkrat, vzemimo si čas, še dve noči prespimo, to novelo zakona še vedno lahko kasneje sprejmemo.
Hvala lepa. Gospod Germič.
Hvala lepa za besedo, še enkrat. Torej danes je bilo tukaj s strani ministra velikokrat rečeno, da seveda škarje in platno ima v rokah zdravnik. Jaz bi opozoril, da je bilo ravno na odboru opozorjeno, da zdravniki seveda želijo imeti določeno besedilo v zakonu, ki govori o zaščiti zdravnikov pred odločitvijo, kar pomeni, da obstajajo določeni razlogi. Jaz bom tukaj zdaj citiral dopis, naslovljen na predsednika državnega zbora, ki ga naslavlja zdravniška zbornica Slovenije, in piše, da glede na predlog zakona o zdravilih, ko je zakon že v procesu sprejemanja, želijo poslance opozoriti na dejstva in jih prosijo, naj ponovno premislijo. In to mi danes počnemo. V zvezi s 16. členom so zapisali naslednje: "Država mora zagotoviti, da bodo skupine primerljivih zdravil pripravljali strokovnjaki v sodelovanju s predstavniki zdravnikov, farmacevtov in pacientov. Zagotovljena mora biti možnost, da zdravnik predpiše katerokoli zdravilo v skladu s strokovno doktrino." Torej, zdravniki se bojijo, kaj se bo tu zgodilo. " In kot stanovska organizacija zdravnikov in zobozdravnikov odklanjamo dodatne obremenitve zdravnikov, ki bi nastale z nedorečenimi podzakonskimi akti v zvezi s primerljivimi zdravili. Zahtevamo, da se z uvedbo kategorije primerljivih zdravil ne bo zmanjšala kakovost zdravstvenega varstva predvsem kroničnih bolnikov, ki bi jim doplačevanje za zdravila lahko ogrozilo njihov socialni položaj." To pomeni, da obstajajo določene bojazni o tem, v kakšni vlogi bo zdravnik. Jaz sem o tem prej že govoril, ampak zgleda, da je bilo preslišano. Gospod minister, opozoril bi vas tudi na dilemo, ki je že bila na mizi. V preteklosti, danes in tudi v prihodnje bodo potekala pogajanja glede določenih pravic, vezanih na določila zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. In ta materija prav gotovo posega s svojo vsebino tudi v zagotavljanje pravic. Seveda, zanima nas, ali, če to izpustimo, ni možno, recimo, to razpravo in umestitev takšnega besedila vgraditi v zakon, ki ga pravzaprav s socialnimi partnerji v najširši diskusiji usklajujete, in na ta način razsvetlite vse pozitivne in negativne posledice, ki izhajajo iz pravic zdravstvenega varstva in zdravstvenega zavarovanja.
Hvala lepa. Gospod minister.
No, zdaj gospoda Kumerja ni, vendar mislim, da zdravila so tako predmet zdravstva, podjetništva, razvoja in ne vem česa vsega še. Težko je govoriti zdaj, da je to samo zdravstveni problem, zato je treba upoštevati tudi financiranje. Kar se pa tiče, gospod Germič, vašega vprašanja glede zdravnikov, moram pa reči, da v tretjem odstavku 16. člena v zadnji alineji piše: "Odločitev opre minister na upoštevanje načela, da o dostopnosti posameznih zdravil iz skupine primerljivih zdravil posameznemu bolniku odloča oseba, pooblaščena za predpisovanje zdravil." [[Oglašanje iz ozadja.]] Prosim? Ja, ampak je noter, je v tekstu. Tako da jaz sem se s tem strinjal in tu nimam nobenih pripomb. Tako da s tem smo se že enkrat strinjali, ko smo amandma na odboru podprli. Tako da mislim, da ta del vaše diskusije nekako zagotavlja to, kar ste vi želeli.
Hvala lepa. Ugotavljam, da razprave o 16. členu in amandmajih ni več, zato jo zaključujem. Odpiram razpravo o 68. členu in amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Kdo želi besedo? Gospod Germič, beseda je vaša.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Glede na to, da se nam čas počasi že izteka - jaz sem vesel, da je vlada sprejela nekako opozorilo, ki smo ga v naši poslanski skupini navedli že v splošni obravnavi, torej, da se k zakonu z našim mnenjem ocenjuje kot veliko pomanjkljivost, da se ne urejajo regulatorni organi v Republiki Sloveniji, ki bi omogočali ekvivalentno primerjavo ureditvam v drugih članicah EU. Mislim, da je tej pripombi predlagatelj sledil in poskušal potem v obravnavi na odboru z amandmaji umestiti ta regulatorni organ kot javno agencijo. Mi smo seveda na odboru sprejeli vrsto amandmajev odbora za rešitev te težave, kjer bi se ta regulatorni organ opredelil kot javna agencija. Mene pa v tej zvezi predvsem zanimajo določena vprašanja, ki so ostala odprta, vezana na sprejem posameznih amandmajev. Mogoče jih bomo lahko uredili z uskladitvenimi amandmaji, seveda pa me predvsem zanima tukaj odgovor vlade. Torej, pri nadzorstvu, ko uvajamo to javno agencijo, najdemo sedaj v besedilu zakona različne osebe, ki naj bi opravljale nadzorstvo. Tukaj bi predvsem opozoril tudi na dejstvo, da je gospod državni sekretar danes v uvodni predstavitvi vseskozi govoril še o inšpekciji, čeprav že zakon sam govori o nadzorstvu. To pomeni, da nadzorstva več ni, kar mi ponovno predvsem daje v razmislek to, ali so odločitve domišljene. Torej v besedilu zakona recimo, še vedno ohranjamo inšpektorja, recimo v 61. in 104. členu imamo nadzornike, ki jih bomo potem tudi z amandmaji, ki jih imamo tukaj na mizi pri različnih členih v nadaljevanju, potem uvedli. Hkrati pa imamo tudi različne oblike ocenjevalcev, torej ocenjevalec dobre proizvodnje, [[...]]ocenjevalec dobre distribucijske prakse in ocenjevalec dobrih praks. In seveda zanima me, glede na to, da mi imamo zakon o inšpekcijskem nadzoru, ki predpisuje, seveda urejanja delovanj inšpekcijskih služb. Mi sedaj tukaj uvajamo nadzorstvo in seveda me zanima jasen odgovor, ko bomo uvedli pravzaprav v celotni zakon to besedilo, kako ocenjujete usklajenost uvajanja farmacevtskega nadzorstva, v smislu izvajanja določb zakona o inšpekcijskem nadzoru, saj zamenjava inšpektorja z nadzornikom uveljavlja v tem zakonu le določene člene, določene vsebine iz zakona o inšpekcijskem nadzoru. Torej, zanima me, kakšna bodo pooblastila nadzornikov, kajti seveda, ne bi želeli, predvsem, recimo, če bomo širili prodajo zdravil v specializirane trgovine, da bi se v katerikoli točki, ko rešujemo en problem, za katerega ocenjujemo v poslanskem klubu LDS, da ga je potrebno rešiti, ne bi naredili določenih napak, ki bile sistemsko pravnega vidika in upam, da bo odgovor takšen, da bomo lahko to neskladnost uredili z uskladitvenimi amandmaji.
Hvala lepa. Želite besedo gospod minister? Izvolite.
Jaz sem prepričan, da bomo to z uskladitvenimi amandmaji tudi opravili. Vsebina teh uskladitvenih amandmajev je pripravljena in jih bomo tudi predložili.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo k 68. členu. Prehajamo na amandma k 75. členu. V razpravo dajem ta člen, to se pravi amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Kdo želi besedo? Nihče. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 79. člen in amandma poslanske skupine Socialnih demokratov ter poslanske skupine LDS. Kdo želi besedo? Ja, prosim, gospod Kontič.
Hvala lepa. To je drugi izmed dveh najpomembnejših členov, vsaj za mojo poslansko skupino. Tudi pri tem je bil občutek, da smo z amandmajem, ki smo ga sprejeli na matičnem delovnem telesu, toliko posegli v materijo tega zakona, da bi bil sprejemljiv tudi za lekarniško zbornico, tudi za nas, ki smo predlagali amandmaje. Pa smo kasneje pri razpravi o tem amandmaju ugotovili, da si ga nekako vsak po svoje razlagamo, da si ga različno razlaga tudi stroka in da ne odpravlja pomanjkljivosti, na katere smo opozarjali, zato je tudi vložen amandma poslanske skupine Socialnih demokratov pri tem 79. členu, ki je rezultat tudi posvetovanja s stroko na področju farmacije. Občutek ljudi, da imajo lekarne monopolni položaj je vsekakor tudi prisoten v javnosti in da bi lahko marže bile nekoliko nižje, te je seveda mogoče omejiti, mogoče pa je tudi razmišljati o tem, da bi dobiček, ki ga lekarne ustvarijo, vrnili ali pa umestili v zdravstveno blagajno in s tem omogočili več sredstev za področje zdravja. Kot smo že v splošni obravnavi govorili o zakonu o zdravilih smo dejali, da nekako se odločamo med tem ali zagotoviti ustrezno varnost na eni strani ali večjo dostopnost zdravil na drugi strani. Odločili smo se za varnost, vsaj v poslanski skupini Socialnih demokratov, kajti s strani stroke smo bili opozorjeni, da so zdravila, ki bi lahko potencialno prišla v specializirane trgovine tudi zdravila, ki so lahko zelo nevarna tudi smrtno nevarna ob različnih kombinacijah. Govorili smo tudi o Lekadolu in primer pretirani uporabi Lekadola, ki v kombinaciji z alkoholom lahko pomeni smrtno nevarno za tistega, ki bi to zadevo zaužil. Glede dostopnosti pa je potrebno povedati, da bi bilo potrebno okrepiti še naprej lekarniško mrežo, mrežo lekarn, povedano je bilo, da je 1998 leta bilo 149 lekarniških enot, danes jih je 273. In če želimo dostopnost do zdravil, tako tistih brez recepta, kot tistih z receptom, moramo krepiti to lekarniško mrežo še naprej. In naj nazadnje povem še samo to. Najboljša kombinacija v postopku zdravljenja, v procesu zdravljenja je tista, kjer sodelujeta zdravnik in farmacevt. In če nimamo zdravnika, moramo zagotoviti vsaj nekoga, oziroma farmacevta z visoko izobrazbo, ki bo znal svetovati in to je nujno potrebno. Glede interesa prodajalcev zdravil, pa sem že v splošni obravnavi povedal, interes tistih, ki prodajajo zdravila, ki niso na recept, bo vsekakor prodati čim več zdravil in na podlagi tega pridobiti čim večji dobiček. Takrat sem govoril celo o tem, da ko bo rok zdravila potekel, da ga bodo prodajali na razprodajah, ampak verjetno do tega ne bo prišlo. Torej takšen člen, kot je danes zapisan v tem 79. členu, vsekakor za poslansko skupino Socialnih demokratov ni sprejemljiv.
Hvala lepa. Gospod Germič, izvolite prosim.
Hvala lepa za besedo. Na odboru smo ta člen, ki govori o prometu zdravil na drobno, kar precej dopolnili, kjer smo iskali kompromis o tem, da se prodaja sicer sprosti, čeprav še vedno mislim, da glede na tudi to, kar je danes gospod minister govoril, da Slovenci sodimo pri uporabi in pri nakupu zdravil v sam evropski vrh, se mi zdi, da bi ministrstvo moralo skrbeti za to, da se tukaj zgodijo ukrepi ravno v nasprotno smer. Želel bi samo poudariti, da poslanski klub LDS predlaga amandma k spremenjenemu 79. členu, torej k četrtemu odstavku, ki govori o tem, da se zaščiti pravzaprav vsak ali pa v čim večji meri deviacija iz te proste prodaje zato, da določi transparentnost in natančnost tega, da ne bo možno različne interpretacije te določbe, in da se s tem zagotovi varnost uporabe zdravil, kar je po našem mnenju ključnega pomena za zagotavljanje visoke ravni zaščite javnega zdravstva. To pomeni, da mi nekako sprejemamo to, da se to širi, ampak z amandmajem zagotavljamo to, da se zagotavlja največja možna stopnja varnosti vseh, ki bodo kupovali ta zdravila, in da se natančno določijo interpretacije te določbe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Breda Pečan. Izvolite.
Hvala lepa. Tudi sama podpiram in sem zadovoljna, da je naša poslanska skupina vložila amandma, ki tesno omejuje možnost prodaje zdravil v specializiranih prodajalnah, ker je toliko opozoril in alarmov iz cele vrste krogov, to ne gre samo za farmacije, samo za lekarne, tukaj gre še za zdravnike, ki opozarjajo na to, da je prodaja zdravil, kljub temu, da naj bi strokovni organ o tem odločal, katere zdravila se smejo prodajati v prosti prodaji tako zelo tvegana, da bi bilo nujno potrebno jo tudi v zakonu že v naprej strogo omejiti, zmanjšati področje zdravil oziroma število zdravil, ki jih je možno prodajati v prosti prodaji in seveda s tem zavezati strokovni organ, ki bo dovoljeval prodajo zdravil v specializiranih trgovinah, da bo že sam omejen v naprej, ne pa, da bo prepuščen tudi pritiskom, zlasti seveda ne samo trgovcu, ampak tudi proizvajalcu zdravil, ki jim bo v interesu, da bi prodajali zdravila v prosti prodaji. Ceno se dosti lažje oblikuje, nadzor je dosti manjši. Že samo to recimo, ko je govora o tem, da naj bi se ta zdravila prodajala samo polnoletnim osebam, mene zanima, kako bo ravnal prodajalec v specializirani prodajalni, ali bo zavezan k temu, da bo vsakega kupca, ki bo prišel kupiti recimo, če že govorimo o Aspirinu in Lekadolu, da bo pokazal osebno izkaznico, da bo videl, ali je res polnoleten ali ne? Mislim, da tega ne bo storil, ravno tako, kot tega ne stori trgovec, ko pride k njemu neka oseba, ki je po videzu lahko stara 20 ali pa 22 let pa je ne pozna in ji proda ali mu proda cigarete, ki se jih tudi ne sme prodajati osebam pod določeno starostjo. Enako velja za alkohol. Mi nismo v Združenih državah Amerike, kjer od mladostnika v gostinskem lokalu zahtevajo dokazilo o tem, koliko je star, preden mu prodajo alkoholne pijače. Tukaj mislim, da ne bomo, nobeden nadzorni organ ne bo sposoben tako natančno izvajati nadzora, da bo lahko preprečil prodajo zdravil tudi mladoletnim osebam. Da ne govorimo o tem, meni so prav farmacevti govorili, ker pač imamo z njimi stalne kontakte, ne kot poslanka, ampak zaradi tega, ker smo pač ustanovitelji obalnih lekarn, so mi povedali, da se tudi oni sami pogosto se sprašujejo, kaj pa sedaj, ko imajo zdravila, ki se prodajajo brez recepta pa vidijo, da ena oseba gre in kupuje neprestano določeno zdravilo, potem ga enostavno ustavijo, mu rečejo oprostite, ne bomo vam več prodali tega zdravila in obvestijo svoje sosede, da naj tej osebi ne prodajo zdravila. Torej mislim, da tu je zagotovo cela vrsta problemov in zato menim, gospod minister, da bi bilo zelo dobro, če bi ta amandma podprli tudi vi, ker bi s tem pravzaprav se res šli zelo hude odgovornosti, ki lahko nastane z zlorabo zdravil v kombinacijami z drugimi snovmi.
Hvala lepa. Gospa Mojca Kucler Dolinar, imate besedo.
Hvala lepa. Res se je tekom sprejemanja tega zakona pokazalo, da je to vprašanje eno od občutljivejših, od zahtevnejših; torej občutljiv in zahtevan odgovor na vprašanje, kako v zakonu urediti predvideno razširjeno možnost nakupa zdravil brez recepta, torej možnost nakupa zdravil tudi v specializiranih prodajalnah. Ta 79. člen spada v šesto poglavje predloga zakona, ki ureja možnost določene liberalizacije v zvezi s prometom z zdravili. In tako bomo seveda lahko nekatera zdravila kupili tudi izven lekarn. Že v okviru dosedanjih razprav smo v naši poslanski skupini sicer podpirali večjo dostopnost do nekaterih vrst zdravil, ob hkratnem izpostavljanju, da morajo pri določitvi teh zdravil sodelovati tudi ustrezni strokovni organi, torej ustrezen strokovni organ, ki z vso odgovornostjo in strokovnostjo sestavi listo zdravil, ki bodo šla iz lekarn na police specializiranih trgovin. Zavedamo se namreč dejstva, da bi lahko bila prekomerna uporaba zdravil, prekomerni odmerki, škodljivi, da bi lahko prinesli škodljive posledice, ne le za posameznika, temveč tudi za njegovo družino, za družbo kot celoto. Prav zaradi teh pomislekov, ki smo jih nekako prediskutirali in o njih razpravljali člani odbora za zdravstvo, so bili oblikovani nekateri amandmaji, predlogi za amandma odbora, ki smo jih tudi potem na odboru za zdravstvo sprejeli in tako dopolnili to šesto poglavje. Nanašajo se tako na promet z zdravili na drobno, pogojev za veletrgovce, izdajo dovoljenja za opravljanje prometa z zdravili in tudi prometa z zdravili na drobno in v specializiranih prodajalnah. Tako določba zakona jasno dokaj in dovolj jasno govori, da se lahko v prometu na drobno v specializiranih prodajalnah prodajajo samo zdravila, ki niso predmet zdravniškega recepta, in sicer samo tista zdravila, za katera tako odloči pristojen organ za zdravila. Pri tem pa je sprejeta še dodatna omejitev, da lahko ta organ pri specifičnih vrstah zdravil uvede tudi omejitve v jakosti, omejitve v velikosti pakiranja in številu prodanih enot zdravila, o katerem je govorila ravnokar pred menoj gospa poslanka in izpostavila kot možen primer. Torej možno je, da se bo ta organ odločil in za prodajo v specializiranih trgovinah določil manjša pakiranja. Te omejitve in še dodatna omejitev, da se zdravila v specializiranih prodajalnah lahko prodajajo samo polnoletnim osebam, so tiste varovalke, za katere menimo v naši poslanski skupini Nove Slovenije, da smo jih mi kot zakonodajno telo dolžni sprejeti. Se pravi, naša odgovornost je, da zadostimo tako pogoju varnosti kot pogoju dostopnosti in po naši oceni je v predlogu zakona z dopolnili, ki so bila sprejeta na odboru za zdravstvo, tudi dovolj učinkovito storjeno. Seveda se pa moramo potem vprašati tudi za drugo odgovornost, to pa je na tisto odgovornost, ki je pa na nas, na vsakem posamezniku in tudi naši ozaveščenosti in naši skrbi za naše lastno zdravje, torej predvsem v tem smislu, da ne zaužijemo preveč zdravil. Zato ocenjujemo, da predlagana amandmaja nista potrebna, saj smo, kot rečeno, prepričani, da je v okviru določb predloga zakona zadoščeno tako kriteriju varnosti, po drugi strani pa tudi kriteriju dostopnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 81. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 91. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 93. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Želi kdo besedo? [[Ne.]] V razpravo dajem 98. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Ker nihče ne želi besede, razpravo zaključujem. V razpravo dajem 101. člen in amandmaja poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 102. člen in amandmaja poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 10. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 19.35 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O UDELEŽBI ZAPOSLENIH PRI DOBIČKU DRUŽBE IN O LASTNIŠTVU ZAPOSLENIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim Bojanom Kontičem. V zvezi s tem zakonom odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide predlaga državnemu zboru, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Na podlagi tretjega odstavka 134. člena poslovnika dajem najprej besedo predstavniku predlagateljev zakona, gospodu Bojanu Kontiču, za dodatno obrazložitev predloga zakona. Žal, gospoda Kontiča ni. Vlada v zvezi s to točko nima besede. Bi prosil gospode in gospe poslanke, naj dajo mir in naj utihnejo. Ker je gospod Bojan Kontič bil res pred vrati, mu opravičujem to in ga prosim za besedo.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Včasih je potrebno tudi kaj opraviti izven dvorane, je verjetno čisto človeško. Naj v uvodu najprej omenim v imenu predlagatelj zakona o udeležbi zaposlenih pri dobičku in o lastništvu zaposlenih naše veliko razočaranje, da se matično delovno telo ni pozitivno opredelilo do našega predloga za javno predstavitev mnenj. Brez tehtnih razlogov in brez vsebinske razprave so poslanci koalicije zavrnili predlog za javno predstavitev mnenj. Vsem nam je poznana zgodba tega zakona, ki sega tja v letu 1997. Vem, da je bilo do danes veliko priložnosti za pogovor, za izmenjavo stališč tako strokovnih kot političnih o vsebini tega zakona. Splošna razprava o predhodni verziji tega zakon, ki je klavrno končala v prvi obravnavi, je pokazala, da poslanke in poslanci pa tudi ostala politična in strokovna javnost imamo pozitiven odnos do tega vprašanja, seveda z določenimi vsebinskimi pomisleki in pripombami, ki so stvar vsebinske obdelave in dodelave tega zakona v drugi obravnavi. Udeležba zaposlenih pri dobičku je zapisana tako v koalicijski pogodbi, je sestavni del programa vlade, torej v vseh pomembnih dokumentih, ki jih vlada upošteva pri svojem delu. Javna predstavitev mnenj bi vsekakor omogočila tudi vladi, da sliši glas stroke, civilne družbe in politike, preden začne s pripravo svojega zakona, ki ga napoveduje. Tudi če bi kasneje zavrnili naš predlog, bi bila razprava vsekakor koristna. Tudi znotraj Evropske unije so stališča oziroma usmeritve, da je potrebno to temo popularizirati, torej javno predstavljati in storiti v vseh državah, kjer to še ni, kjer tega ni, korak naprej k temu, da so zaposleni udeleženi pri delitvi dobička in tudi v lastništvu zaposlenih. Tudi Komisija za družbene dejavnosti Državnega sveta Republike Slovenije je ugotovila, da ima vlada Republike Slovenije v svojem programu dela za leto 2006 izdelavo zakona s podobno vsebino, zato se komisija predlagala, da obravnavani predlog uporabi in organizira javno predstavitev mnenj ter ga v določenih segmentih dogradi skladno s pridobljenimi mnenji stroke ter s svojim mnenjem. Ob praznovanju 1. maja lanskega leta smo poslanke in poslanci Socialnih demokratov ta zakon vložili v proceduro, predlog zakona o udeležbi zaposlenih pri dobičku družbe in o lastništvu zaposlenih. Zaradi želje po kvalitetno opravljenem zakonu smo predlagali, da se o zakonu opravi prva obravnava, ta se je tudi opravila v državnem zboru, žal pa je kljub podpori takrat stroke in politike doživela negativno stališče državnega zbora. Nujnost uveljavitve udeležbe zaposlenih pri dobičku družbe najdemo v socialnem sporazumu za obdobje 2003-2005, v njem so socialni partnerji zapisali svoje strinjanje, da je potrebno pospešiti pripravo zakona o udeležbi zaposlenih pri dobičku družbe in to ne nazadnje načrtujejo tudi vladne stranke, kot sem dejal, v svojem programu. Vlada Republike Slovenije je že v letu 1997 pripravila predlog zakona o udeležbi zaposlenih na dobičku družbe. Natančnega odgovora, zakaj projekt do danes ni bil realiziran, ne poznam, verjetno pa se nekaj razlogov skriva tudi v pripombah stroke, ki so takrat, podane. Stroka je ocenila, da je predlog sicer v skladu s priporočili Evropske unije, ne rešuje pa vprašanja institucionalne ureditve delničarstva zaposlenih. Potrebno bi bilo urediti vstope in ustanavljanje shem udeležbe na dobičku z organiziranim lastništvom delnic, ki so jih notranji lastniki že pridobili v procesu privatizacije, davčne olajšave za podjetja in posameznike, vse oblike udeležbe na dobičku, oprostitve socialnih prispevkov, izstope iz delničarstva zaposlenih povezati s pokojninskim varčevanjem. In kaj smo na podlagi pripomb v zakonu spremenili? Dodano je novo poglavje o delavskem delničarstvu, ki se povezuje z ureditvijo udeležbe na dobičku, dodana je povezava z vlaganji v pokojninsko varčevanje, in sicer na primer davčnih olajšav pri izstopu iz načrta delavskega delničarstva. Podrobneje so razdelane davčne olajšave in to ključno področje ni več prepuščeno področni, torej davčni zakonodaji. Odpravljena je povezanost politike plač s področjem udeležbe zaposlenih na dobičku. Na lizbonskem vrhu marca 2004, si je Evropska unija postavila cilj, da bo postala najbolj konkurenčno in dinamično, na znanju temelječe gospodarstvo na svetu, ki bo zmožno ohranjati gospodarsko rast na račun večjega števila novih in boljših delovnih mest ter na račun večje družbene povezanosti. Finančna participacija zaposlenih lahko tako ponudi pomemben prispevek k realizaciji teh ciljev. Za podjetja je postala finančna participacija vedno bolj pomembna, predvsem kot instrument za motiviranje zaposlenih, za usklajevanje interesov zaposlenih z interesi delničarjev. Predlog zakona, za katerega matično delovno telo predlaga, da danes sprejmemo sklep o njegovi neprimernosti, predvideva dve glavni kategoriji shem finančne participacije. Prva je tako imenovani "prof sharing", ki pomeni delitev dobička med tistimi, ki zagotavljajo kapital, in tistimi, ki zagotavljajo delo na način, ki omogočajo zaposlenim, da prejmejo, razen seveda ustaljene plače, variabilni del dohodka, ki je neposredno vezan na dobiček ali na katero drugo merilo za oceno rezultatov podjetja. Drugič. Lastništvo zaposlenih, ki omogočajo zaposlenim, ki so deležni osrednje participacije pri rezultatih podjetja, da prejmejo dividende in ali da zvišajo vrednost kapitala, ki je v lasti zaposlenih. Delniške opcije omogočajo zaposlenim, da pridobijo delnice podjetja po določeni ceni in za točno določeno obdobje. Mi smo pa v zakon, kljub pripombam tako imenovanih družbenih dejavnosti, vključili "gain sharing". Takšne sheme niso povezane s finančnim učinkom podjetja, ampak so vezane na druge kriterije, recimo, povečanje produktivnosti, zniževanje stroškov in podobno. To je glede na javni in neprofitni sektor relevantno predvsem tam, kjer se lahko zgodi, da standardne oblike finančne participacije niso uporabne. Po sprejemu tega zakona danes bi kasneje zakonsko uredili tudi to področje. Kot sem že omenil, smo s tem zakonom tudi uglašeni z usmeritvami znotraj Evropske unije. Na podlagi študije, ki je bila izpeljana na zahtevo Evropske komisije, je glavni razlog, zaradi česar vpeljujejo podjetja finančno participacijo, spodbujanje zaposlenih k zainteresiranosti za uspešno poslovanje podjetja, s tem ustvarjanje pripadnosti podjetju in večjo usklajenost interesov zaposlenih z interesi delničarjev. Pri tem je nujno opozoriti, da je potrebno določiti jasno mejo med dohodkom, ki je posledica shem finančne participacije, in plačo. Naj zelo na kratko povem tudi razlike, ki so v tem danes obravnavanem zakonu v primerjavi z zakonom, ki je bil vložen in obravnavan na splošni obravnavi na seji državnega zbora in ni bil sprejet. Posebej poudarjamo, da delavsko delničarstvo ni obvezno za gospodarske subjekte, za razliko od soudeležbe na dobičku. Udeležba pri dobičku in načrt delavskega delničarstva po tem zakonu so prostovoljni, razen za gospodarske družbe z več kot 30 zaposlenimi, ko so pod določenimi pogoji s tem zakonom načrti udeležbe zaposlenih pri dobičku obvezni. Poudarjam pa, delavsko delničarstvo je po tem zakonu neobvezno za gospodarske družbe in se vsaka gospodarska družba sama, na podlagi davčnih spodbud odloči za to, ali v delavsko delničarstvo gre oziroma pristopi k temu ali ne pristopi. To je tudi eno izmed poglavitnih razhajanj z vlado Republike Slovenije, ki pravi, da tega v ta zakon, torej obveznosti za gospodarske družbe z več kot 30 zaposlenimi, ne gre zapisovati in to prepustimo prostovoljnemu odločanju gospodarskih subjektov. Zelo jasno smo zdaj definirali tudi višino dobička, namenjenega za razdelitev delavcem. Prej smo zapisali v zakonu, da je to 25% dobička, ki je namenjen delitvi. Zdaj smo v zakon zapisali, da je ta vsota 25% tistega dobička, ki je namenjen za razdelitev. Torej ni več do ene četrtine, ampak ena četrtina tistega, kar je namenjeno za delitev. Iz zakona smo umaknili določitev kapitalske družbe in na ta način veljavnost zakona razširili tudi na osebne družbe. Zmanjšali smo omejitev pri izplačilu plač in odpravo striženja v zakonu z drugimi členi. Izplačilo delavcem ni več omejeno s povprečnim mesečnim zneskom plače, ampak le s 15% zneska letnih plač. Širitev možnosti sklenitve pogodb o udeležbi pri dobičku tudi na družbe z manj kot 30 zaposlenimi, iz tega člena smo umaknili zelo pomembno besedico "lahko", to je v 6. členu v drugem odstavku. Z namenom večje zaveze skupščine, da s sklepom ugotovi pogoje za udeležbo zaposlenih, smo izbrisali besedico "zgolj" in dodali, da "skupščina ugotovi tudi znesek, ki je namenjen za obvezno delitev". In pa dodatno smo povečali socialno zavarovanje za zaposlene, ki so z dela odsotni dlje časa, torej v primeru bolniške, porodniškega dopusta, in jim zagotovili enakomerno obravnavo glede na produktivnost pri delitvi dobička. Še nekaj je teh sprememb, ampak to so tiste najbolj bistvene, ki so v tem zakonu vpeljane za razliko od zakona, ki je bil obravnavan na seji državnega zbora jeseni lanskega leta. Torej bistvo tega zakona je soudeležba zaposlenih pri dobičku in v drugem delu, delavsko delničarstvo ter spodbujanje k pokojninskemu varčevanju. Predvsem pa je pri tem treba poudariti, da ne gre za neko obliko tekoče porabe dobička, ki bi ga delili. Še vedno je v zakonu zapisana doba treh let odloga izplačila tega dobička in zapisano je tudi, kako se s tem dobičkom upravlja in kako se ta dobiček tudi obrestuje ter po treh letih dejansko tudi izplača. To seveda pomeni dodatno spodbudo za razmišljanje o razvoju, za investiranje v razvoj v posameznih družbah, torej v tistih, ki bodo pristopile k soudeležbi delavcev pri dobičku. Zakon je, kot sem že dejal, obravnavala tudi komisija za družbene dejavnosti v državnem svetu Republike Slovenije, ki je predlog zakona podprla. Komisija meni, da Slovenija tak zakon potrebuje, saj izkušnje iz držav, ki razvijajo in spodbujajo različne oblike udeležbe zaposlenih pri dobičku družbe, kažejo, da imajo take stimulacije pozitivne učinke na višji nivo produktivnosti in donosnosti gospodarskih družb, za večjo fleksibilnost plačne politike in bolj stabilno rast zaposlovanja. Pri tem pa je pomembno poudariti, da je za uveljavitev udeležbe zaposlenih pri dobičku družbe nujno zagotoviti trden pravni sistem in naklonjeno ekonomsko okolje. Zanimiv je tudi tisti del negativnega mnenja vlade, ki ga je na seji te komisije predstavil predstavnik vlade Republike Slovenije in kot podlago za negativno mnenje navaja trditev, da bi tak zakon povzročil velike anomalije v plačnem sistemu. Udeležba zaposlenih na dobičku namreč sploh ne zadeva plač, temveč gre za dodatno spodbudo zaposlenim za boljše delo, za večjo pripadnost podjetju, za doseganje celovite kakovosti, za večjo inovativnost in tako dalje. Razlogov za to, da danes zavrnemo predlog matičnega delovnega telesa je več kot dovolj. Na ta način bomo omogočili, da se matično delovno telo posveti obravnavi vsebine tega zakona in ga po potrebi tudi amandmira. Pri tem bodo upoštevane tudi pripombe zakonodajno-pravne službe. Ne bo torej prvič, da vlada z amandmaji preuredi zakon, tako kot meni, da je prav. Hvala lepa.
Hvala lepa. K tej točki dnevnega reda prisostvuje tudi gospod Marko Štrovs, generalni direktor direktorata za delovna razmerja in pravice iz dela. Lepo pozdravljen! Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Vili Rezman, poslanska skupina DeSUS. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Pred seboj imamo zakon o udeležbi zaposlenih pri dobičku in pri lastništvu zaposlenih in bilo je pričakovati, da se bo zgodilo tako kot v lanskem letu tudi sedaj, da ne bo z odprtimi rokami in z naklonjenostjo ta predlog zakona sprejet. Zlasti se je ta zavrnitev ponovno zgodila s strani ministrstva za finance, vlade, pa tudi matičnega delovnega telesa. Mi v poslanski skupini DeSUS nimamo tako odklonilnega stališča. Lahko bi rekli, da imamo nekako ambivalenten odnos, na noben način pa tega zakona ne zavračamo. Zavedamo se namreč, kar je bilo že povedano, da to je ena izmed zavez koalicijske pogodbe, da je to zapisano tudi v okviru za reforme, kot eden izmed pogojev za realizacijo in da tudi vlada ni nenaklonjena osnovni ideji. Osnovna ideja oziroma osnovna ambicija, pa je takšna, da samo posnema to, kar drugje v razvitem svetu že imajo. Če bi mi tak zakon imeli, ne bi bili izjema, kakšna posebnost. Mi smo posebnost v tem, da tega še nimamo. Zato najbrž kaj posebej na dolgo odlašati pri sprejemu tega ali tovrstnega zakona ne kaže. Tisto, kar prinaša pozitivnega, po naši sodbi, ta predlog zakona, je zagotovo to, da se skuša zagotoviti tistim, ki ustvarjajo družbeno bogastvo, tudi participacijo pri delitvi tega družbenega bogastva, pri pravični delitvi. Pozitivno je to, da bi to verjetno res prispevalo k boljši identifikaciji zaposlenih z družbo, v kateri so zaposleni; morebiti bi to zmanjšalo fluktuacijo, povečalo stalnost pri določenem delodajalcu, zmanjšali bi se gotovo nekateri stroški na račun povečanja motivacije, večje produktivnosti, in tako naprej. Skratka, predlog zakona navaja celo vrsto prednosti, za katere niti ne vemo, ali se bodo res natančno tako dogodile, je pa precejšnja verjetnost, da bi to bil pozitiven prispevek. Vendar je pa nesporno, da bi to funkcioniralo samo ob davčnih in drugih olajšavah, česar se zaveda tudi predlagatelj. Ob tem se postavljajo nekatera vprašanja, ki so po moji sodbi tudi čisto legitimna. Torej, vprašanje, ali bo zaradi tega res večja pripravljenost za investiranje; ali se bo res zgodilo več delovnih mest; ali bo, če bo več delovnih mest, tudi več prispevkov za razne blagajne, pokojninsko, zdravstveno, ali bo tudi davčna osnova, iz katere se bodo potem druge potrebe financirale, večja; ali bo res več pokojninskega zavarovanja, kakor obeta ena izmed možnosti. Torej, to so vprašanja, na katera čisto definitivnih odgovorov najbrž ne moremo dati. Tisto, kar nas pa nekoliko skrbi, so pričakovanja predlagatelja, da bi, če bi takšen zakon sprejeli, bil pritisk na plače in kasneje na usklajevanje plač nekoliko nižji, nekoliko blažji. To seveda pomeni posledično nekaj manj prispevkov v pokojninsko blagajno. Kako je s pokojninsko blagajno, pa v tem trenutku najbrž vemo in nič ne kaže, da bi morali hiteti pri eventualni slabitvi njene sposobnosti za zagotavljanje pokojnin tudi v bodoče. Zlasti, če pomislimo na to, da tisti, ki so sedaj upokojeni, od teh delavskih delnic v tem trenutku ne bodo imeli nič, ne bodo mogli participirati na dobičkih posamičnih družb. In tudi tisti, ki bomo kmalu vstopili v to pokojninsko obdobje, od tega kaj dosti ne bomo imeli. Za tiste je torej to verjetno nekoliko manj atraktivno. Torej, te davčne olajšave niso zgolj in samo pozitivne. To je tisto, zaradi česar se pojavlja tudi pri nas nekaj dvomov, a ne tako močnih, da bi mislili, da je treba podpreti sklep odbora. Nasprotno, mislimo, da je zakon relativno dobro pripravljen, da smo podpirali že bistveno slabše zakone in da bi morali slabosti, ki jih eventualno še ima, odpraviti v drugi obravnavi. Mi bomo torej podprli primernost zakona za obravnavo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Grill, SDS. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi! Predpostavljam, da se vsi tukaj prisotni še spomnimo, da smo praktično identičen predlog zakona o udeležbi zaposlenih pri dobičkih obravnavali že na septembrski seji lanskega leta. Na podlagi številnih argumentiranih pomanjkljivosti je bil ta predlog zakona v državnem zboru zavrnjen, saj smo ocenili, da ni bil primeren za nadaljnjo obravnavo. Izjave predlagateljev in poslanca gospoda Kontiča, da je bil predlog zakona dober in da ga vlada in vladajoča koalicija zavrača samo zato, ker je vložen s strani opozicije, so smešni in zavajajoči. Za osvežitev spomina je treba poudariti, da je bilo na tisti predlog s strani združenja sveta delavcev slovenskih podjetij podanih kar 12 strani pripomb. S strani Gospodarske zbornice Slovenije pa smo prejeli pripombe tudi kar na osmih straneh. Ta zakon tudi ni bil usklajen s socialnimi partnerji. Kot v posmeh vseh dobronamernih kritikam na takratni predlog zakona ste, spoštovane poslanke in poslanci iz skupine Socialnih demokratov, ponovno vložili praktično povsem identičen predlog zakona. Glede same spremenjene vsebine ponovno vloženega predloga pa lahko ugotovimo, da so avtorji sicer želeli narediti nekaj manjših sprememb, vendar na obstoječi slab predlog že zavrnjenega zakona ni mogoče pričakovati, da lahko nastane iz tega kaj bistveno boljšega, nasprotno, vse dodane spremembe so žal prinesle veliko zmede in še več protislovnosti kot prvotni zakon. Da je temu tako, lahko vidimo iz mnenja zakonodajno-pravne službe, ki je svoje pripombe navedla kar na petih tipkanih straneh. Če strnemo pripombe zakonodajno-pravne službe, lahko ugotovimo, da bi ta predlog zakona prinesel v naš pravni red številna protislovja in zmedo v odnosu do ostalih zakonov. To je zakona o prevzemih, zakona o dohodnini, zakona o davku od dohodka pravnih oseb, zakona o gospodarskih družbah in verjetno bi še lahko našli kakšnega. Zato je ta služba že v svojem uvodnem mnenju takoj opozorila, da je uporabnost tega zakona v praksi ob morebitni uveljavitvi zelo vprašljiva. Očitno je bil namen predlagateljev tega zakona, to je Socialdemokratov, samo izvajanje cenenega populizma na izredno pomembni tematiki, le-ta je tako zahtevna in kompleksna, da si zasluži celoviti strokoven in medresorsko usklajen pristop, zato ga kot takšnega lahko kvalitetno pripravi samo vlada Republike Slovenije. Koalicijska pogodba vladajoče koalicije ima v svojem besedilu povsem jasno zapisano, da se bo le-ta zavzela oblikovati ustrezne zakonske rešitve pri udeležbi zaposlenih pri dobičku in delavskemu delničarstvu. Tudi v Slovenski demokratski stranki podpiramo idejo oblikovanja in ustvarjanja možnosti, da bodo lahko tudi zaposleni deležni udeležbe pri dobičku in delavskemu delničarstvu. Pri pripravi tega zakona je treba slediti cilju, ki bo spodbujal tiste oblike nagrajevanja aposlenih, katere izhajajo iz dejansko ustvarjenega pozitivnega rezultata poslovanja in bo istočasno povečalo varčevanje ter vlaganje v razvoj in investiranje. Odločitev o udeležbi zaposlenih pri dobičku in delavskem delničarstvu mora temeljiti na prostovoljni podlagi tako s strani delodajalcev kot tudi delojemalcev. Prepričani smo, da je pričakovane cilje možno doseči samo na način, da se vsi socialni partnerji zavedajo obojestranske koristi, ki jih prinaša tako sodelovanje. Tudi v ostalih državah, izjema je tukaj edino Francija, kjer imajo udeležbo zaposlenih pri dobičkih, je to temelječe na neobvezujočem načinu. V primeru, da s tovrstno zakonodajo posegamo v področje, v katerem bi morali sodelovati vsi socialni partnerji, smo v SDS mnenja, da bi bilo tudi pri pripravi tega predloga treba upoštevati njihova mnenja in stališča. V SDS smo presenečeni, da predlagatelji tega zakona v pripravo zakona niso vključili socialnih partnerjev, čeprav se skoraj pri vsej ostali zakonodaji, ki jih pripravlja vlada, tako radi sklicujejo na njih, tukaj pa se jim očitno ni zdelo pomembno, da socialni partnerji sodelujejo pri tej pomembni tematiki. Vse te pripombe in predlogi dokazujejo, da je predlog zakona, ki ga danes obravnavamo, slab, pomanjkljiv, nekonsistenten in ga v takšni vsebini v poslanski skupini SDS ne bomo podprli za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod dr. Matej Lahovnik v imenu poslanske skupine LDS. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci. V Liberalni demokraciji Slovenije, v poslanskem klubu LDS bomo predlagani zakon podprli, ker menimo, da je primeren za nadaljnjo obravnavo. Strinjamo se seveda, da so v zakonskem predlogu določene slabosti, ki pa se jih da pripraviti, in bomo, če bo do nadaljnje obravnave tudi prišlo, pripravili ustrezne amandmaje in verjamemo, da bo v končno obliki zakon zelo primeren in da bo pozitivno vlival na konkurenčnost slovenskih podjetij. Dejstvo je, da postajamo družba znanja, da imamo to zapisano v strategiji razvoja Slovenije, da to govori odbor za reforme, da vsi poudarjamo velik pomen znanja, investicij v človeški kapital, seveda pa je potem po drugi strani logično, da zaposlenim, ki na nek način utelešajo človeški kapital, omogočimo soupravljanje pri podjetjih, da jim omogočimo tudi udeležbo na dobičku podjetij. To pozitivno vpliva na motivacijo zaposlenih, posledično ugodno vpliva na produktivnost in na ta način tudi na konkurenčnost slovenskega gospodarstva. Treba je poudariti tudi dejstvo, da drži seveda pripomba, da je zakon tak, kakršen je, v veliki meri tudi neusklajen z nekaterimi drugimi zakoni: zakonom o dohodnini, zakonom o prevzemih, zakonom o gospodarskih družbah neusklajen v tem smislu, da je treba zadeve vsebinsko med seboj uskladiti, pri čemer je dejstvo, da imamo tako zakon o prevzemih, posredno, da ga ima vlada na mizi, da je oblikovala delovno skupino in pripravlja spremembe te zakonodaje. Zakon o dohodnini se vseskozi dopolnjuje in ne vidim nobenega razloga, zakaj se ne bi dalo ga dopolniti na ustrezen način, da je skladen tudi s tem predlaganim zakonom. In imamo tudi zakon o gospodarskih družbah, kjer smo pred kratkim imeli javno obravnavo. In ta zakon predvideva koncept evropske delniške družbe, kjer imajo podjetja možnost oziroma lastniki, da se odločijo med enotirnim in dvotirnim sistemom upravljanja. Vemo, da je v primeru enotirnega sistema upravljanja vloga zaposlenih pri upravljanju podjetja bistveno zmanjšana, da je tudi ministrstvo za gospodarstvo napovedalo, da s tem v zvezi pripravlja nekatere spremembe, da želijo v večji meri omogočiti vpliv zaposlenih pri upravljanju, da pa je po drugi strani sedaj na mizi tega parlamenta, te hiše zakon, ki govori o udeležbi zaposlenih pri upravljanju in pri delitvi dobička. In mislim, da če smo vendarle konsistentni z vsemi dokumenti, ki smo jih na nek način sprejeli bodisi v državnem zboru ali na vladi - govorim pa o strategiji razvoja Slovenije, o različnih dokumentih, ki se nanašajo na konkurenčnost slovenskega gospodarstva - potem ni razloga, da ne bi podprli zakona, ki je pred nami, da je primeren za nadaljnjo obravnavo. Kot sem rekel, pa ocenjujemo, da pomanjkljivosti, ki so evidentne in ki zagotovo obstajajo, lahko odpravimo z vloženimi amandmaji v nadaljnjih fazah zakonodajnega postopka. Temu primerno zato v poslanskem klubu LDS ocenjujemo, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo temu ustrezno glasovali, seveda pa pričakujemo, da glede na dejstvo, da že drugič obravnavamo v tem mandatu ta zakon, si vendarle nalijemo čistega vina. In če ga res vsi podpiramo, te koncepte, potem naj tisti, ki bodo danes glasovali proti obravnavi tega zakona v nadaljnjih fazah procedure, pripravijo svoj alternativni predlog, ker bomo na ta način verodostojni pred javnostjo, da ne bomo vedno znova ponavljali te zgodbe kot kakšne slabe nadaljevanke v več delih. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Potrč v imenu Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa. Na podlagi mnenja vlade in poslušnih glasov koalicijskih poslancev nam matično delovno telo predlaga, da predloga zakona ne sprejmemo. Upam, da bo prevladal razum in da državni zbor tega sklepa ne bo podprl. Tudi poslušnost vladi in lastnim strankam namreč lahko ima svoje meje, posebej takrat, ko so predlagane rešitve v skladu z deklarirano politiko vlade, ko je predlog nesporno evropsko primerljiv in ko ga izrecno podpirajo socialni partnerji, sindikati in gospodarska zbornica. In končno, ko niso predstavljeni nobeni resnejši argumenti, da zakon ne bi smel začeti zakonodajne poti. In prav za take razmere v tem primeru gre. Vlada, posebej njen predsednik, v svojih javnih nastopih deklamirata in poudarjata pripravljenost prisluhniti vsem konstruktivnim predlogom opozicije. Celo vlada v svojem mnenju ni upala zapisati, da navedeni predlog ni konstruktiven, le, da je treba še določena vprašanja proučiti. Predlog je zato prava priložnost, da preide tudi vlada od besed k dejanjem in na tako pomembni točki podpre pripravljeni predlog. V svojih javnih nastopih tudi vlada poudarja, da želi spoštovati in razvijati socialno partnerstvo in partnersko demokracijo; da je tudi njen interes družba blagostanja in boljše življenje za vse; da je potrebno spodbujati partnerstvo dela in kapitala, da je le ob ustreznem sodelovanju obeh, dela in kapitala, mogoče dosegati najboljše rezultate, zagotavljati socialni mir in dolgoročno najhitrejši gospodarski in družbeni napredek. In naši predlogi imajo prav te cilje. Za nas, Socialdemokrate, so to namreč pomembne prvine družbene ureditve in prakse, vendar poudarjamo tudi prakse ne samo načelnih obljub. Vlada tudi v svoje programe ekonomskih in socialnih reform vključuje večjo vključenost zaposlenih in vseh državljank in državljanov v ustvarjanje družbenega bogastva. Pri tem poudarja, da se moramo vsi državljani bolj zavedati lastni odgovornosti za zaposlitev, stalno izobraževanje, lastno zdravje in podobno. Da ne naštevam dalje vseh področij družbenega življenja, glede katerih vlada meni, da se mora glede njih zmanjšati ta neposredna odgovornost države in povečati odgovornost posameznika. Menimo sicer, da so ta pričakovanja države mnogokrat pretirana in zato ustvarjajo negotovost in strah, saj napovedujejo zelo konkretno le zmanjševanje pravic in zelo negotovo obljube, poti in možnosti, kako izgubljene pravice kompenzirati z lastnim angažmajem. Predlog, ki je pred vami, povečuje angažiranje ljudi in povečuje njihovo sigurnost in njihov prispevek k skupnemu razvoju. In prav zato ne razumemo, da vlada predloga, ki je naravnan prav v povečanje možnosti posameznikov za večjo socialno varnost, večjo soodgovornost za uspeh poslovanja lastnega podjetja in s tem posredno tudi družbe kot celote, ne sprejme z obema rokama, temveč išče formalne izgovore, da vsa vprašanja niso razčiščena, da morajo nekatere rešitve še potrebujejo preučitev oziroma da bo vlada kmalu prišla z lastnim boljšim predlogom, kot da so vedno in vsi predlogi vlade res tako celoviti in domišljeni, kot da jih prav zaradi vsebinske in pravnotehnične nedodelanosti ni treba v državnem zboru zelo pogosto v pomembnem obsegu pisati na novo. In še bi se dalo ugovarjati praznim besedam, s katerimi vlada odklanja naš predlog zakona. Zato apeliram na poslanke in poslance, da glasujejo proti predlaganemu sklepu in da se vse dileme ter morebitne pomanjkljivosti razrešijo v postopku njegovega sprejemanja, ne pa da zakon zavrnemo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Franc Capuder, Nova Slovenija.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Poslanke in poslanci! Uspeh delovanja neke gospodarske družbe je odvisen od več dejavnikov. In eden bistvenih med njimi je tudi uspešno, predvsem pa zadovoljno delo zaposlenih. Zato se zastavlja vprašanje, kako bi bolj aktivno vključili zaposlene k oblikovanju bolj učinkovitega podjetniškega okolja. Najbrž je logično, da bi neposredni ali pa posredni načini spodbujanja različnih oblik udeležbe zaposlenih pri dobičku in lastništvu morali imeti stimulativne učinke na produktivnost in donosnost družbe oziroma v končni obliki bi morali imeti vpliv na večjo dodano vrednost produkta oziroma storitve ter večjo konkurenčnost teh družb. Nedolgo nazaj naj bi pretrgali vez s socialističnim samoupravljanjem, kjer smo bili vsi zaposleni formalno lastniki podjetij, v katerih smo bili zaposleni. Večji del smo bili tudi udeleženi v dobičku, nekateri bolj, drugi manj. Kam nas je takrat pripeljalo mišljenje, da je vse naše, se seveda še vsi preveč dobro spominjamo. Takrat se pomena lastništva večina zaposlenih niti ni zavedala, kar se je kasneje izkazalo v prid privatizaciji družbene, to je naše lastnine, kjer so dobro informirani in pravno dobro poučeni posamezniki ter vodilni v podjetjih izigrali državo ter državljanke in državljane in si zase prigrabili ogromno premoženje. V Novi Sloveniji-Krščanski ljudski stranki smo prepričani, da je solastništvo zaposlenih kot lastniška struktura v podjetjih izredno dobra zadeva, predvsem, če se lastništva zaposleni tudi odgovorno zavedajo. Kajti finančna participacija k lastnini družbe je lahko odlična motivacija zaposlenim za večjo uspešnost podjetij in za večja vlaganja v razvoj samega podjetja. V Republiki Sloveniji je zdaj udeležba zaposlenih pri dobičku družbe urejena v zakonu o gospodarskih družbah. Sedaj veljavni delovnopravni in korporacijski predpisi omogočajo, vendar ne zahtevajo udeležbe zaposlenih pri dobičku družbe. Na podlagi posebne statutarne ureditve bi se lahko bilančni dobiček poleg zakonsko določenih namenov uporabil tudi za druge namene, na primer za izplačilo zaposlenim, kot se uporablja že sedaj, za izplačilo članom uprave, članom nadzornega sveta in tako dalje. Kljub temu pa v naši stranki menimo, da bi ustrezen zakon o udeležbi zaposlenih pri dobičku družbe in o lastništvu lahko pomembno prispeval k oblikovanju bolj učinkovitega podjetniškega okolja, v katerem bodo v nekoliko spremenjeni vlogi lahko aktivno udeleženi ali vključeni tudi delojemalci. Prepričani smo, da naj bo odločitev glede udeležbe na dobičku prostovoljna, ne pa obvezna, kajti zakonsko določena obvezna udeležba na pozitivnem dobičku, bi lahko veljala tudi za obvezno udeležbo pri negativnem dobičku oziroma izgubi, s čimer pa se verjetno zaposleni ne bi strinjali. Vendar pa v Novi Sloveniji-Krščanski ljudski stranki ne moremo podpreti predloga zakona, katerega imamo danes pred seboj, v obstoječi obliki, saj je vrsta določb nekonsistentnih z drugo zakonodajo s področja gospodarskega sistema in nefleksibilnih in bi nesorazmerno s koristmi obremenila gospodarske subjekte. Po našem mnenju bi moral zakon bolj prispevati k oblikovanju učinkovitega sodelovanja med delodajalci, delojemalci in podjetji kot samostojnimi pravnimi osebnostmi. Ne nazadnje je na nekonsistentnost opozorila zakonodajno-pravna služba državnega zbora v svojem izčrpnem mnenju. Zato v Novi Sloveniji-Krščanski ljudski stranki pri tem zakonu lahko podpremo samo namen, ne moremo pa podpreti vsebine oziroma rešitev v zakonu in zakona ne bomo podprli, ne glede na to, kdo je predlagatelj.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Stanislav Brenčič v imenu SLS. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke želimo ob bok predloženega sklepa matičnega telesa na predlog zakona o udeležbi zaposlenih pri dobičku družbe in o lastništvu zaposlenih, predloženega s strani skupine poslancev, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo, reči predvsem to, da se kljub vnosu v predlog zakona nekaj manjših popravkov glede na vsebinsko taisti predhodni zakon, o katerem se je izvedlo v državnem zboru na 9. redni seji splošna obravnava, stališče poslanske skupine ni spremenilo, in bomo predlog sklepa podprli. Menimo pa, da je sicer namen predloga predloženega zakona vsekakor dober, kajti če želimo v podjetjih izpostaviti bolj pristno načelo partnerstva ter s tem dvigniti zavest zaposlenih do pripadnosti podjetju in s tem dodatno spodbuditi motiviranost zaposlenih za njihov doprinos k uspešnosti podjetja, potem bo morala že sedanja vlada vprašanje udeležbe zaposlenih na dobičku in vprašanje njih kot malih delničarjev s projektnim pristopom normativno urediti. Glede na prepletenost razreševanja tega vprašanja z vprašanji, povezanimi z davčno zakonodaje, z vprašanjem odmere prispevkov za socialno varnost pa smo v poslanski skupini prepričani, da mora biti nosilec tega projekta vlada. Ob tem pa se bojimo, da vse dotlej, dokler se država vplivno ne umakne iz lastništva podjetij, le-ta ne bodo kaj dosti motivirana, da se vse, kar zadeva vprašanja malega delničarstva, stvari v korist zaposlenih, to je v korist malih delničarjev, ne bodo kaj dosti spremenile. Kajti, če bi bilo temu kaj drugače, potem bi bilo to vprašanje razrešeno že v daljnem letu 1997, in če ne takrat, pa prav gotovo razrešena v minulem mandatu, ko je pristojni resor za ta vprašanja vodil dr. Dimovski, za katerega, vsaj jaz osebno mislim, da je bil uspešen, če ne že zelo uspešen minister. Vsekakor ne naslov predlagatelja in ne trenutno stanje v lastniški strukturi podjetij ne dajeta realne možnosti za sprejem resnega zakona, ki bo vprašanja participacije zaposlenih pri dobičku in v lastništvu podjetja normativno uredil. Zato je po našem razumevanju sklep, ki ga je podal matično delovno telo, v tem smislu edino smiseln, da se s tem tudi navsezadnje sprošča državni zbor za druge namene, ki bo tako rekoč imel kakšen cilj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 16.40 uri.
Spoštovane poslanke in poslanci! Nadaljujemo redno sejo. Prišli do točke o odločanju oziroma o glasovanju. Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda - vprašanja poslank in poslancev. Preden preidemo na glasovanje, vas prosim, če preverite glasovalne naprave, kajti če bo vse v redu, bo glasovanje v redu potekalo. V skladu s predlogom poslanke Barbare Žgajner Tavš bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa. Lepo bi vas prosil, če se umirite! Hvala. "Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance, dr. Andreja Bajuka, na poslansko vprašanje gospe Barbare Žgajner Tavš v zvezi s proračunskimi sredstvi za delovanje združenja proti spolnemu zlorabljanju." Izvolite, gospa Barbara Žgajner Tavš, obrazložitev glasu. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Jaz sem predlagala, skladno s poslovnikom, pravzaprav tisto možnost, ki mi jo daje poslovnik, torej razširjeno razpravo o odgovoru ministra za finance na moje poslansko vprašanje včeraj. Gre preprosto za to, da vlada oziroma ministrstvo, torej tisti organ izvršilna veja oblasti, ki je odgovorna za izvrševanje svojega proračuna, ne ve, kako izvrševati proračun. Oziroma šlo je konkretno za 3 milijone slovenskih tolarjev proračunskih sredstev, ki jih je potrdil, sicer v obliki amandmaja k proračunu, ta državni zbor. Niti minister za finance, ki po moji oceni je pristojna, odgovorna oseba, saj ne nazadnje prihaja proračun iz njegovih rok, niti minister za delo, družino in socialne zadeve, ki je sicer pristojen, kajti v okviru njegovega resornega ministrstva naj bi se namreč prerazporejala oziroma razdeljevala sredstva. Skratka, bojim se, da si je vlada nekoliko preširoko zastavila manevrski prostor koriščenja proračunskih sredstev, tudi tistih, ki jih je sprejel sicer v obliki amandmajev ta državni zbor. In v izogib bodočim nejasnostim bi bilo smiselno dobiti odgovore na osnovna vprašanja, ki jih drugače nismo dobili in se bojim, da jih tudi ne bomo dobili. Ali je obrazložitev amandmaja k proračunu sestavni del in obvezujoči del tudi za vlado? Hvala lepa in upam, da boste podprli predlog za razširjeno razpravo.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovalo je 71 poslank in poslancev, za 29, proti 40. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel. V skladu s predlogom poslanca mag. Milana Cvikla bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: "Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance, dr. Andreja Bajuka, na poslansko vprašanje mag. Milana M. Cvikla v zvezi z nadzorom nad delovanjem Agencije za zavarovalni nadzor." Izvolite, gospod Cvikl.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Poslanke in poslanci! Včeraj sem gospoda ministra, sicer v poznih urah, vprašal, kaj je on kot minister za finance naredil za kontrolo nad delovanjem Agencije za zavarovalni nadzor; kaj je on kot minister, ki je pristojen za razvoj zavarovalniškega sistema, naredil za to, da bi zaščitil interese članov Vzajemne, družbe za vzajemno zavarovanje, pri njenem preoblikovanju. Najbolj na kratko je sicer v dolgem dvakratnem odgovoru minister za finance povedal, da je vse v redu, da je vse zakonito, da Agencija za zavarovalni nadzor počenja to, kar ji zakon predpisuje. In potem sem ga seveda vprašal, če je vse v redu, zakaj pa smo imeli nekaj dni nazaj štiridnevno izredno sejo. No, in zato, ker je odgovor ministra za finance bil neustrezen, predlagam, da se pogovorimo o tem, o odgovornosti gospoda ministra za finance, gospoda Bručana, gospoda Janše, kako so skrbeli za uresničitev četrtega odstavka 62. člena zakona o zavarovalništvu, ker bi z ustreznim nadzorom in vplivanjem na delo Agencije za zavarovalni nadzor - ne nazadnje vlada imenuje direktorja, vlada imenuje člane ustreznih nadzornih organov v tej agenciji - lahko zagotovili, da bi ta vestno delovala. Povsem jasno je, da gospod Gorišek kot direktor Agencije za zavarovalni nadzor ni opravil svojih nalog in neposredno po zakonu o javnih uslužbencih bi lahko minister za finance predlagal ustrezne ukrepe proti njemu. Tega minister ni naredil. Nasprotno, včeraj nam je razlagal, v poznih urah sicer, da je vse v redu, mi pa smo nekaj dni nazaj imeli štiridnevno sejo. Zato menim, da je to utemeljen razlog, da danes podprete proceduralni sklep, da v skladu z drugim odstavkom 246. člena na naslednji seji o tem opravimo razpravo. Hvala za podporo.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovalo je 75 poslank in poslancev, za se je odločilo 30, proti 44. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da predlagani sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 2. točko dnevnega reda. Zbor bo v skladu s 139. členom poslovnika državnega zbora glasovanje o zakonu o osebnem imenu opravil jutri, 1. februarja 2006, v okviru glasovanj. Prehajamo na prekinjeno 3. točko dnevnega reda. Zbor bo v skladu s 139. členom poslovnika državnega zbora glasovanje o zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o izvršbi in zavarovanju opravil jutri, 1. februarja 2006, v okviru glasovanj. Prehajamo na prekinjeno 4. točko dnevnega reda - drugo obravnavo predloga zakona o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Univerze na Primorskem iz naslova kreditov, najetih za sofinanciranje razširitve in posodobitve prostorskih pogojev. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju k 1. členu. Izvolite, gospod Samo Bevk.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Torej jaz predlagam, da državni zbor sprejme amandma poslanske skupine Socialnih demokratov, ki sem ga podpisal, a obenem tudi takrat napravil eno napako, da sem pozabil vtipkati tri ničle, čeprav je v obrazložitvi dosti jasno zapisana ta vsota, da povečujemo poroštvo z milijarde in 500 milijonov tolarjev na milijardo 932 milijonov tolarjev, tako kot je predstavnik Univerze na Primorskem na seji matičnega odbora tudi povedal, da bi lahko s tem povečanjem dokončali investicijo fakulteto za humanistične študije, rektorat, turistiko, center za jezike in medkulturno komunikacijo, pedagoško fakulteto in fakulteto za menedžment. Jaz se seveda opravičujem, da je ta zadrega s tem amandmajem nastala izključno zaradi moje napake, popravek smo potem dali in jaz upam, da bodo tudi kolegi iz koalicijskih strank, ki so ravno tako podpisali enak amandma kot jaz, glasovali za to in da bo primorska univerza ob svojem tretjem rojstnem dnevu dobila neko lepo popotnico za bodočnost.
Hvala lepa. Gospa Breda Pečan, izvolite.
Seveda bom podprla ta amandma in še enkrat povem, da so investicijski načrti Univerze na Primorskem - tudi na odboru ste jih, kakor sem jaz razumela, sicer nisem bila prisotna, obravnavali - zelo razvejani in predvsem za moje pojme je izjemno pomembno to, da se je Univerza na Primorskem usmerila praktično z investicijami v vse tiste občine, ki so bile pripravljene kakorkoli že sodelovati pri zagotavljanju osnovnih pogojev za to, da lahko nastajajo prostori za izvajanje posameznih programov. Tako Sežana kot Izola, kot Koper, kot Piran, tudi v Ilirski Bistrici se že o tem pogovarjajo in moram reči, da tukaj se vidi, da ne gre za univerzo, ki bi bila odtujena od svojega okolja, ampak razmišlja o povezovanju z zaledjem, v katerem deluje. Edino, kar mi je žal, je to, da nismo dosegli povezave tudi s severno Primorsko in da bi ta prostor pokrila močna univerza, ki bi zagotavljala, tako kot je rekla prej kolegica, razvoj in pospešeno predvsem izobraževanje mladih, ki jih vabimo iz cele Slovenije, da pridejo k nam študirati zato, da bodo ostali pri nas in nas tudi ojačili s svojim znanjem in s svojimi spodobnostmi. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod doktor Marko Pavliha. Prosim.
Hvala lepa. Naj tudi jaz ob tretji obletnici primorske univerze povem, da bom amandma Socialnih demokratov podprl, prav tako bom podprl celoten zakon, čeravno je izpod peresa in ideje pozicijskega poslanca, naj bo to samo en kamenček v mozaiku konstruktivnosti opozicije. Ne morem pa mimo pomisleka, ki sem ga že izrekel v imenu Liberalne demokracije Slovenije ob uvodni predstavitvi danes dopoldne, namreč glede načina financiranja, ki se je očitno v zadnjem času, v času vladavine vlade Janše, razpasel. Namreč, s prekomernim zadolževanjem. To priliko smo seveda imeli videti že ob sprejemanju poroštva za gradnjo avtocest, investicije so iz tega naslova narasle kar skoraj za 700%, to sedaj vidimo na področju izobraževanja, jutri bomo videli na kakšnem drugem področju. Mi smo poskušali že ob sprejemanju proračuna z amandmaji vplivati na povečanje sredstev tam, kjer jih najbolj krvavo potrebujemo, to pa je na področju znanja, na področju šolstva in na področju tudi visokega šolstva. Žal z našimi amandmaji nismo uspeli. To pomeni, da nas bo tovrstna politika seveda zadolžila ne za 5, 10, 20 let, zadolžila nas bo preko leta 2070, zadolžila bo še naše vnuke in pravnuke, ampak to seveda ne spremeni moje odločitve, da bom glasoval in za amandma in za zakon. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zvonko Černač. Izvolite.
Hvala lepa. Zelo pohvalno je, da bodo kolegi v opoziciji iz Socialdemokracije in LDS-a podprli oziroma naredili tisto, česar niso naredili takrat, ko so bili na oblasti, kajti Univerza na Primorskem je bila z odlokom vlade ustanovljena februarja leta 2003 in pol leta kasneje se je sprejemal v takratnem državnem zboru zakon, ki je uredil poroštvo za ljubljansko in mariborsko univerzo. Takrat bi seveda bilo pričakovati, da se bo uredilo poroštvo tudi za Univerzo na Primorskem. Ker tega v vseh teh letnih ni bilo narejenega, je bilo treba očitno počakati na spremembo oblasti, da se je ta zadeva uredila, ampak to je pozitivno. Mislim, da je pozitivno tudi to, da smo pri tej zadevi pokazali eno, bi rekel, trezno presojo pri podpori posameznim rešitvam, čeprav je bila ta telovadba, naj ponovno ponovim, z amandmajem po tistem, ko smo predlagatelji ocenili, da bi vloženi amandma pomenil zmanjšanje in ne povečanje sredstev, nepotrebna. V kolikor bi se zgodila prej, bi bila seveda nujna, tako pa mislim, da je bila popolnoma nepotrebna in ne prinaša ničesar k samim rešitvam, ki jih prinaša zakon. Poroštvo, ki ga prinaša ta zakon, je dodeljeno pod ugodnejšimi pogoji, kot je bilo poroštvo, ki je bilo dodeljeno mariborski in ljubljanski univerzi, tako da se ta vlada ničesar novega ne izmišlja pri podeljevanju poroštev, pač pa nadaljuje tisto oziroma rešujemo tisto, kar ni bilo urejeno takrat, ko bi moralo biti urejeno za vse tri državne univerze. Tudi sam bom podprl ta amandma in zakon. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Davorin Terčon. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Prejšnja koalicija, če se dobro spomnim, je vseeno ustanovila Univerzo na Primorskem, da ne bi bilo kakšnih dvomov. Sedaj, kar se tiče teh amandmajev, moram povedati, da jih bom podprl. Potrebno pa je povedati to, kar je že moj kolega Pavliha začel, torej, da sem nekoliko skeptičen glede načina financiranja. Pri tem moram povedati še to, da smo imeli v okviru proračunske razprave v LDS-u vložen tudi amandma, s katerimi bi rešili torej problem, ki ga rešujemo danes. Rešili bi ga bolj in kvalitetnejše, saj bi šlo to v obseg zadolževanja proračuna v enakem obsegu s prerazporeditvijo znotraj postavk, ne pa s poroštvom, ki je ena od točk - vemo, da imamo v nadaljevanju še druge - jamstev države, ki bodo povzročile veliko zadolženost države. Po drugi strani je treba povedati, da vsi podpisniki tega zakona so bili povabljeni k podpisu amandmaja v okviru proračunske razprave, pa tega amandmaja k proračunu niso podprli. So pa nekaj dni potem vložili zakon, ki ga je kolega samo Bevk tudi kvalitetneje oblikovali in povečal, tako da je sedaj ta višina primerna. Jaz bom vsekakor to podprl in upam, da v bodoče bo tovrstno tekmovanje deležno več konsenza, ne glede na politične barve.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudi Moge. Prosim.
Gospod podpredsednik, najlepša hvala za besedo. Sam bom ta amandma podprl, čeprav menim, da bi vlada napravila neprimerno več koristi tej državi, če bi redefinirala zakon o temeljnih razvojnih programih na področju šolstva. Da vlada dela izredno slabo, je tudi dokaz, da ji je malo mar za to, kar se dogaja na Univerzi na Primorskem, s tem, da je odbor za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo večkrat opozoril, da je treba ta problem rešiti, pa je ta problem ostal samo na plečah poslancev, tako da so se poslanci lotili reševanja te problematike, ki jo je morala dati vlada. Po drugi strani, spoštovane kolegice in kolegi, kdor je le malo namočil kljun v šolsko zakonodajo, bo natanko vedel to, da je sicer Univerza na Primorskem res bila ustanovljena februarja 2003, ampak ko je bila ustanovljena z odlokom, so se morali imenovati začasni organi. Ti začasni organi so potem pripravili statute univerze kot tako, po članicah. Ko je bilo to sprejeto, je bilo treba izvoliti s statuti skladno senate, potem ko so bili senati izvoljeni in upravni odbori na univerzi, je bilo treba pripraviti plan te univerze in preden je bilo to vse skupaj narejeno in preden je univerza lahko kot javni zavod, ki zastopa v investicijah sebe, prišla do tega, da bi imela javno predstavo o tem, kaj vse potrebuje - na začetku je namreč, ko smo zakon sprejemali, bilo zgotovljeno, da ima vse prostore - je pa minilo več kakor pol leta. Še enkrat se zahvaljujem vsem tistim kolegicam in kolegom, razen enega, ki tukaj sedi, ki je odprl ta odlok o preoblikovanju Univerze na Primorskem oziroma in mislim, da bi bilo lepo, če bi danes tudi ta amandma soglasno podprli in opustili te razprtije, če nekdo zakona dobro ne pozna, pri kraju.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jože Horvat. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. V svojem imenu in v imenu mojih kolegic in kolegov v poslanski skupini Nove Slovenije lahko povem, da bomo ta amandma podprli, kakor tudi zakon, pa ne samo zaradi tega, ker je sopodpisnik tega zakona naš poslanski kolega gospod Testen, ampak zaradi tega, ker vemo, da je znanje tista konvertibilna valuta, za katero smo še tako odgovorni, da jo posredujemo našim mladim generacijam, ki bodo v perspektivi vodile to državo Slovenijo. Nobene povezave pa ne bi delal s slovenskimi avtocestami, še posebej tistimi, ki žal še niso zgrajene. Upam pa, da bo nekoč po tej avtocesti prišla tudi univerza v Mursko Soboto. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Anderlič. Prosim.
Seveda bi bilo po logiki stvari treba nasprotovati tem amandmajem in temu zakonu, predvsem zaradi tega, ker če je državni zbor oziroma vlada predlagala in državni zbor ustanovil univerzo, potem bi ta univerza morala imeti enak tretma in v startu imeti enake pogoje kot ostali dve, pa tudi tiste, ki bodo v prihodnosti, kot slišim, ustanovljene. In če so ostalima dvema bile srečne zvezde naklonjene in sta dobili kredit na dobro osnovo, je potem seveda narobe, da tej univerzi dajemo samo kredit, pa tudi če je z državnim poroštvom in ga bo kasneje najbrž država odplačevala. Ampak glede na to, da se bomo ta teden ali prihodnji teden zadolžili za milijardo evrov, pa pri ne vem katerih drugih postavkah prav tako, bi bilo silno krivično, da tega glasu za ne bi dal, zato bom to z veseljem podprl. Bojim pa se, da bo kar tako prištevanje iz enega ali drugega naslova k zadolžitvam Slovenije na dolgi rok najbrž slabo. Zato tudi verjamem, da bo ta zakon, vključno z amandmajem, ki bo sprejet, v kar ne dvomim, pri obravnavi naslednjega proračuna spodbudil vse tiste, ki bomo danes glasovali za to, da bodo tudi v osnovni razdelitvi tej univerzi namenili ustrezen delež.
Hvala lepa. Besedo ima še gospod Aurelio Juri.
Hvala, podpredsednik. Tako kot sem prej razpravljal, tudi tokrat izražam svojo podporo popravljenemu amandmaju. Obenem, ker nisem dobil odgovora ministra, pozivam vlado, naj še enkrat premisli - in mislim, da to lahko naredim v imenu kolegov Pavlihe in Klavore - o kandidiranju z našo primorsko univerzo na oblikovanje mediteranske univerze - resen projekt, na katerega se mora vlada odgovorno odzvati. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje o popravljenem amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 1. členu. Mislim, da je bila obrazložitev podana s strani gospoda Bevka in je bilo dovolj besed o usklajenosti obeh predlogov oziroma obeh amandmajev, ki sta po vsebini enaka. S tem popravkom gospoda Bevka je seveda amandma na amandma predlagatelja brezpredmeten. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti nihče. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona sprejeti amandmaji k več kot eni desetini členov, bo zbor tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s 5. točko dnevnega reda. Zbor bo v skladu s 139. členom poslovnika zbora glasovanje o zakonu o hipotekarni in komunalni obveznici opravil jutri, 1. februarja 2006 v okviru glasovanj. Prehajamo na nadaljevanje 6. točke. Zbor bo v skladu s 139. členom poslovnika zbora glasovanje o zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o kontroli cen opravil jutri 1. februarja 2006 v okviru glasovanj. Prehajamo na nadaljevanje 7. točke. Zbor bo v skladu s 139. členom poslovnika zbora glasovanje o zakonu o napotitvi oseb v mednarodne civilne misije in mednarodne organizacije opravil jutri, 1. februarja 2006 v okviru glasovanj. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo predloga zakona o zdravilih. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine LDS ter amandmaju enake vsebine poslanske skupine DeSUS k 16. členu. Gospod Germič, kakšno vprašanje imate?
Proceduralni predlog.
Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Gospod predsedujoči. Torej pred nami je zakon, ki v slovenski pravni red prenaša regulative iz Evropske unije, hkrati pa z njim urejamo tudi določena področja, ki so v pristojnosti posamezne države članice. Z zakonom se uvaja že sprejeti koncept zamenljivosti zdravil, ki je v praksi tudi že preizkušen in omogoča obvladovanje izdatkov zdravil, ne da bi se s tem zavarovancem kakorkoli poslabšal njihov dostop do kakovostnih, varnih in učinkovitih zdravil. Hkrati pa se na novo uvaja tudi tako imenovan koncept medsebojno primerljivih zdravil, za katerega pa vlada tako v tekstu pred uvodom in vložitvijo in pa k vložitvi v tem členu ni pokazala jasnih razlogov in posledic predlaganega ukrepa, predvsem pa ni prikazanih posledic na zagotavljanje zdravstvenega varstva posameznika. V Liberalni demokraciji smo seveda vedno podpirali predloge, ki bi seveda zagotavljali zmanjševanje stroškov iz zdravstvene blagajne, saj je bil tudi ta koncept zamenljivosti zdravil v prejšnji vladi pravzaprav uveden. Seveda pa nismo za to, da se uvedejo določeni ukrepi brez utemeljitve posledic, ki se lahko s sprejetjem tega zakona doprinesejo. K temu nas navajajo tudi vsa opozorila različnih društev, zvez društev različnih skupin bolnikov, ki govorijo o tem, da gre za možnost poslabšanja zdravstvenega stanja bolnikov [[...]]
Gospod Germič [[...]]
Jaz bom samo [[...]]
[[...]]vas opozorim, da skrajšate in preidete na temo, proceduralno vprašanje, prosim.
Gospod predsedujoči, mislim, da za proceduralni predlog teče čas in bi vas prosil, da vsaj v tem času mi omogočite, da obrazložim. Torej, za navedeno vsebino obstaja veliko, veliko razlogov, da jih ponovno premislimo. Vsaj opozorila s strani različnih skupin bolnikov govorijo o tem, da bi lahko okoli 600.000 bolnikov bilo postavljeno v slabši socialni in zdravstveni položaj. Obstajajo tudi opozorila zdravniške zbornice in na informacije o tem, da bi lahko prišlo tudi do referenduma, predlagamo poslanskim skupinam in tudi ministrstvu, da razmislimo o tem, kakšne bodo posledice. Zato predlagam skladno s 74. členom poslovnika, v imenu poslanske skupine, da se odločanje o obravnavani zadevi preloži na eno od naslednjih sej, saj menimo, da bi na ta način lahko vlada ponovno premislila o predlagani odločitvi in odgovorila na vse te nejasnosti prej, ko pridemo do odločanja. Hvala lepa.
Slišali ste predlog, proceduralni predlog oziroma predlog gospoda Germiča, zato menim, da bi odločanje o drugi obravnavi prenesli na eno od naslednjih sej ali morda že na prvo naslednjo sejo. Zato prosim vse vodje poslanskih skupin, da se o predlogu opredelijo, če to želijo. Predlog poslanske skupine LDS, mislim, da je podal sam gospod Germič. Če kdo želi, prosim še [[...]]Prosim, gospod Potrč, izvolite. V imenu poslanske skupine.
Spoštovane kolegice in kolegi! Jaz sem v razpravi in tudi v prošnji in kasnejšem komentarju na razpravo gospoda ministra predlagal in menil, da se ne bi zgodilo nič hudega, če bi o vprašanjih, ki so najbolj bistvena, to pa je, ali uvesti v zakon 16. člen, predvsem njegov tretji in četrti odstavek, odločali drugič. Predlog, ki ga daje kolega poslanec je ena od možnosti, mi jo bomo podprli, druga možnost, če to ne bo sprejeto, nam še vedno ostaja, gospod Germič, da bomo glasovali o amandmaju in videli, kakšen bo končen rezultat. Jaz apeliram na gospoda ministra zadnjič, ker imam to priložnost, in tudi na kolegice in kolege poslanke in poslance, da vsaj enega od teh dveh predlogov sprejmemo, ker najbrž ni nujno potrebno, da nejasne rešitve postanejo ob mnogih strahovih, ki se porajajo med prizadetimi, vsebina zakona. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo? Ne. Glasujemo o predlogu, ki ga je podal gospod Germič. Ugotavljam, da je glasovalo 72 poslank in poslancev, za 27, proti 43. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlog gospoda Germiča ni bil sprejet. Zato bomo nadaljevali z odločanjem o posameznih vloženih amandmajih. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine LDS ter amandmaju enake vsebine poslanske skupine DeSUS k 16. členu. Gospa Majda Širca, imate besedo.
Hvala lepa. Da ne bi teh popravkih opravljalo ljudstvo, potem ko se morebiti zaradi nezadovoljstva, v kolikor bo zakon sprejet v obliki, kot ga je predlagala vlada, velja danes podpreti to rešitev, kot jo ponuja ta amandma oziroma naslednji, kajti v kolikor ne bo prišlo do tega popravka, potem bodo v bodoče zdravi lahko le tisti, ki bodo lahko plačevali zdravila. Namreč, tako rešitev ponuja vlada, ko ogroža zdravje, še posebej kroničnih bolnikov. Zato apeliram, da se ta rešitev danes uredi v zakonu, namesto da bi potem kdo drug na mnogo dražji in bolj zahteven način urejeval drugje.
Hvala lepa. Besedo ima gospa mag. Potrata. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Socialni demokrati bi k 16. členu vložili amandma take vsebine, kot sta ta dva, če ne bi že bila ta dva amandmaja vložena. Glede na to, da gre za dva enaka amandmaja, od tega en amandma opozicijske in drugi koalicijske stranke, ki je mimogrede v polovici sestavljen iz zdravnikov, bi kazalo verjeti strokovnim argumentom za to, da je treba amandma sprejeti. Jaz pa opozarjam poleg vsega tistega, kar je spoštovani predsednik odbora za zdravstvo v svojem proceduralnem predlogu za odložitev odločanja o zakonu že povedal, dodajam še eno nespoštovanje, ki ga spoštovani gospod minister zaradi odsotnosti ni slišal. Predlagana odločitev je v neskladju z resolucijo o nacionalnem programu za enake možnosti žensk in moških zaradi tega, ker ne uresničuje tistega posebnega cilja, ki govori o tem, da je pri varstvu reproduktivnega zdravja žensk treba poskrbeti za brezplačno kontracepcijo. In mislim, da je to resolucijo v obravnavo in sprejem dala ta vlada, da imamo ministrstvo ali bi moralo imeti koordinatorja ali koordinatorko za enake možnosti, pa lahko minister še tako zamahuje z rokami. Najmanj kar se mi pa zdi vredno povedati pa je etično sporna zame njegova obrazložitev, da je treba zaračunavati ali pridobiti sredstva iz skupine primerljivih zdravil za to, da bo lahko dobila zdravila neka druga skupina bolnikov. To pa je zame utemeljitev, ki je nesprejemljiva. Ene bolne na račun drugih bolnih spravljati v tako zakonsko odločitev. To je popolnoma jasno, da bomo podprli.
Čas je potekel. Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Sajovic. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi! Amandma, ki izboljšuje slab zakon, bom z veseljem podprl, rešitve v smislu abstraktnega pojma primerljivih zdravil ne podpiram. Za bolnika je za ozdravitev poleg drugega izredno pomembno tudi psihološki učinek in zaupanje v zdravilo. Greh je predvsem kroničnemu bolniku jemati zdravilo, ki mu pomaga, oziroma zdravilo, za katerega je sam trdno prepričan, da mu je v pomoč in olajšanje. Še večji greh pa je, če delamo silo stroki zaradi preprostega razloga - denar v zdravstveni blagajni. Večina, ki se bo očitno strinjala s to rešitvijo, ki ni dobra, češ da je, recimo, vseeno, ali za odvajanje vode jemlješ lasix ali edemid, pa se najbrž ne bi nikoli strinjala z rešitvijo, da bi vam v gostilni, recimo, namesto Uniona postregli Laško, in obratno, če je pač ena od variant cenovno ugodnejša ali če ima gostilničar pri eni od variant večjo maržo. Preprosto za to gre. Danes smo bili v Kranju na otvoritvi zdravstvenega doma. Tam se je [[...]] [[Nemir v dvorani.]] Gospod podpredsednik, prosim za prekinitev odštevanja časa, da se avditorij malo umiri.
Izvolite.
Hvala lepa za pomoč. Danes, ko smo bili v Kranju na otvoritvi zdravstvenega doma, je ena od vsiljenih govornic iz občinstva rekla, da je lepo, če človek dolgo in zdravo živi, ko pa enkrat zboli, pa je milost, če hitro umre. Jaz upam, da ta primerljivost ne gre v to smer.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Cvetka Zalokar Oražem. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. V Sloveniji porabimo za zdravila na letni ravni prek 60 milijard. In na tej točki se z ministrom za zdravje absolutno strinjam, da bo treba prav gotovo v naslednjih letih nekaj narediti in tudi varčevati. Nikakor pa se ne strinjam z načinom, ki je tajen, tih način, brez širše javne obravnave, brez sodelovanja strokovne javnosti, zdravnikov, bolnikov in farmacevtov, na kakršnega je bila v ta zakon pripeljana noviteta, ki jo predstavljajo primerljiva zdravila. Seveda je že sporno, ali je sploh o primerljivih zdravilih nujno govoriti v tem zakonu. Naša ocena je, da bi bilo bolje to urediti v zakonu o zdravstvenem varstvu in zavarovanju, ki je v tem trenutku odprt. In v tem smislu menimo, da je treba to ustaviti, da je treba podpreti amandma, s katerim bi se ta primerljiva zdravila črtala, in takoj začeti s široko obravnavo vprašanja uvajanja primerljivih zdravil. Je nujna ali ni nujna, navedene so bile nekatere evropske države, mnoge tega tudi nimajo in imajo tudi drugačne načine varčevanja. Pri tem se mi zdi tudi vredno opozoriti, da pri zamenljivih zdravilih gre za zdravila, ki so v resnici popolnoma enaka in kjer bi udarili po žepu farmacevtske dobičke, pri primerljivih zdravilih pa gre za popolnoma različne stvari, različne molekulske strukture, različne učinkovine, učinki pa bi bili predvsem na bolnikove žepe. Zato ni enako varčevanje pri zamenljivih in pri primerljivih zdravilih. Učinki zamenljivih zdravil so dobri, so bili tudi [[opozorilni znak za konec]] izmerljivi, zdravila so se pocenila in v tem smislu tu ne gre izenačevati obeh zgodb.
Čas razprave je potekel. Besedo ima gospod Vili Rezman.
Hvala lepa. No, jaz bi rad še enkrat samo ponovil, da poslanci poslanske skupine DeSUS podpiramo amandma, našega in tistega, ki je identičen. Po mojem vedenju je bilo pred pol ure še dovolj podpore med nekaterimi koalicijskimi poslanci, da bi ta amandma utegnil biti izglasovan, nisem pa prepričan. Če bodo tisti, ki ponujajo amandma, pridobivali soglasje na ta način, da bodo kamenjali tiste, ki so jih pripravljeni podpreti, da bo to soglasje še dolgo vzdržalo. Zato vas lepo prosim, prenehajte diskutirati, pa bo morebiti amandma res podprt.
Hvala lepa. Gospod Cvikl, imate besedo. Gospod Cvikl. Oprostite, nisem odredil odmora. Gospod Cvikl imate besedo. Prosim.
Hvala lepa. Jaz sem se sicer že javil, preden je gospod Rezman to povedal. Veste, gospod Rezman in pa ostali, to je tako, kot da bi rekli, kar zaprimo državni zbor pa pojdimo od tukaj, pa bo kdo drug odločal v dobro Slovencev in Slovenk. Sam bi predlagal, da ta amandma podprete. Zakaj bi to predlagal? Predlagal bi to zato, ker ko je gospod Germič prej v imenu poslanske skupine predlagal na podlagi 74. člena poslovnika prekinitev danes, vam je predlagal to zato, da se seznanite kot vladajoča koalicija, kaj pomeni zavrniti ta amandma oziroma amandma DeSUS-a. Gre, gospodje, preprosto za to, da za razliko od drugih evropskih držav, ki jih je omenil gospod minister, omenil je Švedsko, v Sloveniji nimamo neodvisnih agencij, ki bi prišle v ta državni zbor pojasniti, kako je z vprašanjem dodeljevanja pravic iz naslova takšnih ali drugačnih zdravil. Zato ni mogoče samo na račun bolnikov kot se predlaga v tem zakonu, varčevati v zdravstvenem sistemu. To preprosto ni mogoče. To verjetno boste ugotovili tudi sami, če boste ta zakon sprejeli. Mi smo danes samo želeli opozoriti in uporabiti vse poslovniške možnosti, da si vzamemo čas, da o tej odločitvi ne odločamo danes, to ste zavrnili. Predlagam, da imate sedaj popravni izpit, potrdite ta ali naslednji amandma, pa bo zadeva veliko lažja. Drugače se bomo srečali ob referendumskih skrinjicah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika? Ni replike. Prosim. Izvolite, prosim. Ali je bilo prej v imenu poslanske skupine?
Prej je bilo v imenu poslanske skupine, kar sem povedal, zdaj bi pa rad še v svojem imenu povedal, da jaz še zmeraj imam upanje, da bom glasoval za amandma. Če me ne bo opozicija prepričala, da je to nesmiselno.
Hvala lepa. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 71 poslank in poslancev, bi prosil, če mi omogočite, da prečitam, glasovalo je 71 poslank in poslancev, za se je odločilo 62, proti 5. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 68. členu. Glasujemo. Glasovalo je 71 poslank in poslancev, za je 70, proti nihče. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 75. členu. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 70 poslank in poslancev, za 69, proti nihče. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam s tem, da je bil amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 79. členu. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 72 poslank in poslancev, za 29, proti 39. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine LDS k 79. členu. Ja, gospod Germič, obrazložitev glasu. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Seveda bi si želel, da bi, tako kot je bil podprt amandma k 16. členu, dobil podporo tudi ta amandma k 79. členu. Torej, že podpora k amandmaju k 16. členu govori o tem, da veliko argumentov, ki jih je vlada in potem ministrstvo zagovarjalo v tem zakonu, je bilo predmet diskusije in seveda tudi v diskusiji do konca potem utemeljeni na način, da je bil amandma sprejet. Mi s tem amandmajem pravzaprav utemeljujemo to, da se, ko se bo uvrstila prodaja določenih zdravil v specializirane trgovine, zagotovi maksimalna varnost. Jaz bi vas tukaj ponovno opozoril na posamezne učinke zdravil, ki bodo dosegljivi v prosti prodaji, in opozoril bi vas tudi na dejstvo, ki jo minister danes vsaj dvakrat ponovil. To pa pomeni, da smo Slovenci potratni pri uporabi zdravil. Mi s tem amandmajem LDS k 79. členu pravzaprav dopolnjujemo amandma, ki je bil sprejet na odboru, pri čemer pa seveda nastaja pravzaprav vsakršno vprašanje dvoma izločeno: ali bo zagotovljena transparentnost in natančnost možne različne interpretacije te določbe. V izogib različnosti interpretacije te določbe bi želeli, da sprejmete ta amandma, saj o učinkih, ki bi lahko bili negativni, ta amandma pravzaprav razblinja vsak dvom o tem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Majda Širca, prosim.
Posebno sicer se nisem nikoli zavzemala za to, da gredo zdravila, pa če tudi tista, ki so brez recepta, na tako rekoč prosti trg, in da so dosegljiva bistveno lažje in drugje, ne samo v lekarnah. Ampak odločitev je drugačna in menim, da je nujno, da se jo bolj jasno specifizira oziroma prepreči morebitne slabe učinke, ki bi izvirali zaradi neseznanjenosti ali pa zaradi prevelike možnosti in dostopnosti teh zdravil. Poglejte, še pri oglaševanju tistih zdravil, ki jih lahko oglašujejo proizvajalci in so brez recepta, vedno poslušamo tisto znano: pred uporabo natančno preberite navodilo o tveganju itn., nezaželenih učinkih, se posvetujte s farmacevtom oziroma z zdravnikom. To so neke preventivne logike, ki so na delu in ta amandma prinaša neke možnosti, kjer bi se lahko tisti, ki ni seznanjen z delovanjem in posledico določenih zdravil na njegov organizem, izognil takim, lahko zelo škodljivim, posledicam. Velja biti zelo previden in zelo natančen pri tem, kaj namestimo na police, ki niso lekarniške police, kjer obstajajo ljudje, ki znajo svetovati in natančno, ker so izučeni za to, povedati, kaj kako učinkuje. Zato prosim za podporo.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Breda Pečan. Prosim.
Hvala lepa. Jaz bi vas rada samo opozorila, kolegice in kolegi, da ta amandma sicer na nekoliko mehkejši način pa vendarle zagotavlja večjo varnost pri določanju nabora zdravil, ki jih bo možno prodajati v specializiranih prodajalnah izven lekarn. In odgovornost imamo vsi pred Slovenkami in Slovenci, ki bodo lahko doživljali zelo hude travme, ko bo prihajalo do predoziranja, zastrupitev ali samomorov celo z možnimi kombinacijami zdravil, ki jih ne bo ta organ, kot je tukaj navedeno, res temeljito preveril. Namreč, tako kot je sedaj dikcija četrtega odstavka 79. člena, se da razumeti, da je sprejemljiv farmakovigilančni in toksikovigilančni profil, medtem ko amandma poslancev iz kluba LDS določa, da mora zagotoviti, da pri teh učinkovinah ni na dokazih temelječih podatkov o resnih nezaželenih učinkih klinično pomembnih interakcijah z drugimi učinkovinami, tudi z alkoholom je tu mišljeno, verjemite mi, in absolutnih kontraindikacij. Kar pomeni, da smo vsaj delno zavarovali potencialne uporabnike zdravil, kupljenih v specializiranih trgovinah, pred zlorabo zdravil, ki je lahko podzavestna, brez vedenja ali pa zavestna. Zato vas svarim, mislim, da moramo to odgovornost prevzeti. Tisti, ki boste glasovali proti temu amandmaju, prevzemate odgovornost do ljudi v Sloveniji.
Hvala lepa. Glasujemo. Od navzočih 70 poslank in poslancev je za glasovalo 30, proti 38. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Glasujemo o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 81. členu. Glasujemo. Glasovalo je 67 poslank in poslancev, za 59, proti 2. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 91. členu. Glasujemo. Glasovalo je 70 poslank in poslancev, za 62, proti 1. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 93. členu. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 64, proti 1. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 98. členu. Glasujemo. Od navzočih 67 poslank in poslancev je za glasovalo 60, proti 1. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o prvem amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 101. členu. Glasujemo. Glasovalo je 65 poslank in poslancev, za 59, proti 1. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je prvi amandma k 101. členu sprejet. Glasujemo o drugem amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 101. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 11. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o prvem amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 102. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti 1. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o drugem amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 102. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 16. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 16.]] S tem smo končali odločanje o amandmajih. Besedo dajem predlagatelju zakona, gospodu ministru Bručanu. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo. Sedaj kot predlagatelj predlagam, da po 138. členu, prvi odstavek poslovnika državnega zbora opravimo tretjo obravnavo tega zakona še na tej seji in potem seveda z glasovanjem pač zaključimo to razpravo in tudi potreben potek sprejemanja zakona.
Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagatelj zakona predlaga, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena poslovnika še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 18. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v četrtek, 9. februarja 2006, po končanem glasovanju. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerega bodo vključeni sprejeti amandmaji in členi, h katerim so bili amandmaji sprejeti. Amandmaje k temu členu lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. Prekinjam to točko dnevnega reda. Zahvaljujem se gospodu ministru in gospodu direktorju. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda - druga obravnavo predloga zakona o udeležbi zaposlenih pri dobičku družbe in o lastništvu zaposlenih. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. "Predloga zakona o udeležbi zaposlenih pri dobičku družbe in o lastništvu zaposlenih ni primeren za nadaljnjo obravnavo." Izvolite, gospod Potrč. Imate besedo.
Hvala lepa. Vsebinsko ne bom na široko razlagal, ker vsi vemo, za kaj gre, saj je že drugič v tem državnem zboru obravnavamo predlog zakona o udeležbi zaposlenih pri dobičku družbe in o lastništvu. Naš cilj je, da bi povečali motivacijo delavcev, da bi zagotovili skupno odgovornost dela in kapitala v družbah, da bi zagotovili možnost, da se poveča učinkovitost gospodarjenja, kar vse so, jaz sem trdno prepričan, naši skupni cilji v državnem zboru in tudi vseh parlamentarnih strank. Posamične pomanjkljivosti, ki jih morda zakon ima, je mogoče odpraviti v teku sprejemanja. Zakon so izrecno podprli v Gospodarski zbornici Slovenije, izrecno so ga podprli sindikati, izrecno ga je podprla tudi obrtna zbornica. Vlada pravi, da je sprejem takšnega zakona sestavni del njenega programa, tudi koalicijske pogodbe, predvidena je tudi obravnava takšnih rešitev v programu ekonomskih in socialnih reform. Nobenega razloga ni, da ga danes ne bi sprejeli, in predlagam, kolegice in kolegi, poslanke in poslanci, da predlog, ki ga je dal matični odbor, zavrnemo in pristopimo k obravnavi zakona. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bojan Kontič. Prosim.
Hvala lepa. Glede na to, da sem prvopodpisani pod ta predlog zakona, bom nasprotoval sklepu matičnega delovnega telesa, da ocenimo, da je ta zakon neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Prepričan sem, da bi se v drugi obravnavi, vsebinski obravnavi na matičnem delovnem telesu lahko ta zakon dopolnil tako, da bi se odpravilo večino pomanjkljivosti, na katere ste nekateri opozarjali. Prav pa je, da se pove, da tokrat sicer nismo dobivali mnenj k temu zakonu s strani posameznikov, tudi ne civilnih družb, pa tudi ne gospodarske zbornice, tudi Dezap se v tem trenutku ni opredeljeval, tudi sindikat ne, ker so se opredeljevali do zakona, ki je bil obravnavan septembra na seji državnega zbora in tam so načelno vsi podprli sprejetje tega zakona. Sindikat je tudi večkrat poudaril, da bi bilo to dobro. To je tudi zapisano v socialnem sporazumu, ampak zadeva takrat ni bila sprejeta. Računam, da počasi čas dozoreva in da bi bilo dobro ta sklep matičnega delovnega telesa zavrniti. Argumentov za to je bilo povedanih veliko. Predvsem je bilo povedanih argumentov v razpravi, ki se je odvijala preteklo leto, zakaj ta zakon potrebujemo. V bistvu nekega temeljitega nasprotovanja, temeljite obrazložitve nasprotovanja temu zakonu niti nismo slišali niti takrat niti danes v stališčih poslanskih skupin, razen ene, ki je pač izrecno govorila o tem zakonu, da je slab. Jaz predlagam, da zavrnemo predlagani sklep in omogočimo razpravo, vsebinsko razpravo na matičnem delovnem telesu. Glasoval bom torej proti sklepu, ki je predlagan.
Hvala lepa. Glasujemo. Ugotavljam, da je od navzočih 68 poslancev za glasovalo 38, proti 28. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 28.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 13. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9.00 uri. Lahko noč.