Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje. Pričenjam z nadaljevanjem 2. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Cveta Zalokar Oražem, Jakob Presečnik, Lojze Posedel in dr. Peter Verlič do 15. ure. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZAVAROVALNIŠTVU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. V zvezi s predlogom zakona je skupina desetih poslank in poslancev s prvopodpisanim Bojanom Kontičem zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Besedo dajem predstavniku Vladu za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima dr. Franc Križanič, minister za finance. Prosim.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani predsednik Državnega zbora. Dovolite mi, da na kratko predstavim poglavitne rešitve Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zavarovalništvu. Bistveni namen Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zavarovalništvu je implementirati določbe Direktive 2007/44 Evropskega sveta in Parlamenta o spremembah Direktive Sveta 92/49 Evropske gospodarske skupnosti in direktiv 2002/83 Evropske skupnosti, 2004/39 Evropske skupnosti, 2005/68 Evropske skupnosti in 2006/48 Evropske skupnosti glede postopkovnih pravil in ocenjevalnih meril za skrbno oceno pri pridobitvah in zvišanju deležev v finančnem sektorju. Ta direktiva je stopila v veljavo septembra 2007 in jo Slovenija mora implementirati do 21. marca 2009. Gre za modernizacijo pristopa pri regulaciji zavarovalniškega sektorja. Bistveno pri tej direktivi je načelo varnega, skrbnega in preglednega poslovanja zavarovalnice in pozavarovalnic, kar je tesno povezano z načelom skrbnega in učinkovitega nadzora, ki zahteva, da se tudi pri izdaji dovoljenja za pridobitev kvalificiranega deleža, to je deleža nad 10%, in potem višjega, 20, 30 in 50, upoštevajo pravila o zagotavljanju poslovanja zavarovalnic v skladu s pravili obvladovanja tveganj, pravili varnega in skrbnega poslovanja in drugimi pravili poslovanja. Glede postopka za odobritev pridobitve kvalificiranega deleža, odobritev daje Agencija za zavarovalni nadzor, je treba omeniti načelo preglednosti, ki zahteva, da se zagotovi jasen in pregleden postopek odobritve, kakor tudi načelo celovitosti, ki se uresničuje z opredelitvijo jasnih meril, na podlagi katerih pristojni nadzorni organ prouči primernost bodočega pridobitelja kvalificiranega deleža v finančni instituciji. Velikega pomena je načelo pravne varnosti, ki zahteva, da rešitve pristojnih organov niso plod njihove arbitrarne presoje, temveč so določene in vnaprej opredeljene v zakonu, tako da prosilec za pridobitev dovoljenja, se pravi, kupec, ve, katere pogoje mora izpolniti za pridobitev dovoljenja oziroma da je obveščen o tem, katere dokumente in informacije mora predložiti kot dokaz svojih navedb. Načelo se uresničuje tudi z natančno opredelitvijo rokov, v katerih mora nadzorni organ odločiti o izdaji dovoljenja za pridobitev kvalificiranega deleža. Ob upoštevanju omenjenih načel predlog zakona določa jasno postavljeno časovnico ocenjevalnega postopka, jasno določene oziroma izrecno naštete razloge zavrnitve izdaje dovoljenja ter dodatne zahteve po sodelovanju nadzornih organov. S spremembami bo zagotovljena tudi večja preglednost postopka odobritve pridobitve kvalificiranega deleža. Med drugimi novostmi, ki jih prinaša predlog zakona, ki niso povezane s prenosom omenjene direktive, bi izpostavili zlasti določitev možnosti za uvedbo enotirnega sistema upravljanja zavarovalnic, kot ga že poznajo preostali področni zakoni, ter uvedbo registra pooblaščenih aktuarjev. Nadalje se ustrezneje urejajo nekatere določbe zakona, ki urejajo zavarovalno posredovanje in zastopanje, tako da je jasneje določeno, kateri primeri so izvzeti iz obveznosti pridobitve dovoljenja za opravljanje dejavnosti zavarovalnega zastopanja. Zvišujejo se tudi zneski zavarovalne vsote, zavarovanja poklicne odgovornosti zavarovalnih posrednikov, kar je posledica določitve Evropskega odbora za zavarovalništvo in poklicne pokojnine, dodaja pa se tudi določba o avtomatičnem zviševanju teh zneskov, ki jih objavi Vlada Republike Slovenije. Glede na to, da krizno premoženje zavarovalnic lahko predstavljajo naložbe na območju držav članic OECD ter da je lokalizacijo kriznega premoženja možna tudi na področju teh držav, se dopušča tudi možnost, da je presežek lastnih sredstev podružnice naložen tudi na območju drugih držav OECD. Določba glede dovoljenja za ustanovitev podružnice tretje države se spreminja v tej smeri, da se odpravlja pogoj vzajemnosti za države članice OECD, saj je odprava takšne vzajemnosti pogoj za vstop Slovenije v OECD. Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije predlaga Državnemu zboru, da predlog zakona podpre. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Rado Likar v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Pozdravljeni gospod minister, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Zavarovalništvo je za vsako državo pomembna storitvena dejavnost. To se med drugim izraža tudi v podrobnem zakonodajnem urejanju delovanja ponudnikov storitev, urejanju kapitalske ustreznosti zavarovalnic in posebej še urejenem nadzoru nad zavarovalnicami. V Poslanski skupini SDS menimo, da je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zavarovalništvu, glede postopkovnih pravil in ocenjevalnih meril za skrbno oceno pri pridobitvah in zvišanju deležev v finančnem sektorju, primeren za nadaljnjo obravnavo. Sama sprememba zakona se nam ne zdi problematična, saj je potrebna zaradi uskladitve z evropsko direktivo, sprejete leta 2007 in ki določa, da jo morajo države članice prenesti v svoj pravni red do 21. marca 2009, kar pa ni storila še nobena od držav članic. Predlog uvaja zaprt sistem meril, na podlagi katerih se odločijo o primernosti ter ustreznosti pridobitelja kvalificiranega deleža. Opozarjamo na nekaj pomanjkljivosti, ki bi jih po našem mnenju bilo treba v proceduri sprejemanja zakona upoštevati oziroma nekatere pojme natančneje opredeliti. Na primer, v členu, ki določa način presoje primernosti bodočega kvalificiranega imetnika, je eno od meril tudi ugled bodočega kvalificiranega imetnika. Postavlja se vprašanja, kako se bo ocenjevalo ugled bodočega kvalificiranega imetnika, kakšna bodo merila za ocenjevanje ugleda. Nadalje, jasneje bi bilo treba opredeliti tudi pojme povezanih oseb in pojem, kaj je to investicijsko podjetje. Ena od poglavitnih rešitev predlog zakona je tudi ta, da daje možnost enotirnega sistema opravljanja, kot ga že poznajo preostali področni zakoni, kar je po našem mnenju dobro. Predvsem pozdravljamo rešitev, po kateri so naloge upravljanja in naloge nadzora v enotirnem sistemu bolj jasno določene oziroma razmejene. Slovenska demokratska stranka bo, kot rečeno, glasovala za to, da je predlog primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Trofenik v imenu Poslanske skupine Zares. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim v dvorani. Spremembe zakona o zavarovalništvu se zanašajo na problem pridobitve kvalificiranega deleža, ki ga obstoječi zakon ureja v skladu s še veljavnimi evropskimi pravnimi akti, ki pa so premalo določeni in predstavljajo omejitveni faktor za razvoj financ in še posebej zavarovalništva. S predlaganimi spremembami zakona se v slovenski pravni red prinaša Direktiva 2007/44, katere namen je vseevropska uskladitev postopkov odobritve, pridobitve kvalificiranega deleža v zavarovalnicah, pozavarovalnicah, kreditnih institucijah in investicijskih podjetjih. Omenjena direktiva je direktiva največje uskladitve, kar pomeni, da države članice ne smejo uzakoniti strožjih pravil, ki urejajo pridobitve kvalificiranega deleža. Sprememba zakona bo poenotila merila in postopke pridobitve oziroma povečanje kvalificiranega deleža v zavarovalnicah in pozavarovalnicah, kar predstavlja dodatni ukrep za zmanjšanje administrativnih ovir. Predlagane spremembe zakona jasno določajo časovni potek ocenjevalnega postopka, ki je navzgor omejen, in sicer z največ 82 oziroma 92 dnevi, jasno določajo dopustne razloge zavrnitve izdaje dovoljenja in opredeljujejo dodatne zahteve po sodelovanju nadzornih organov. Sledeč načelom preglednosti, celovitosti, skrbnega in učinkovitega nadzora, pravne varnosti, javnosti, sorazmernosti in ločevanja med neposrednimi in portfelijskimi naložbami predlagane zakonske spremembe določajo zaprti seznam meril za proučitev vlog vlagateljev za povečanje kvalificiranega deleža, določitev najdaljšega obdobja za opredelitev dodatnih informacij za potrebe nadzornega organa, jasna določitev števila prekinitev ocenjevalnega obdobja, določitev najdaljšega ocenjevalnega obdobja za sprejem odločitve nadzornega organa, zagotovitev večje preglednosti postopka odobritve pridobitve kvalificiranega deleža in možnosti uvedbe enotirnega sistema upravljanja, kot je to opredeljeno v drugih področnih zakonih. Predlagani zakon po oceni naše poslanske skupine predstavlja primerno osnovo za nadaljnjo obravnavo in ga bomo zaradi tega podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman v imenu Poslanske skupine DeSUS. Prosim,
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem želim tudi jaz. V uvodu povem, da bomo vladni predlog sprememb in dopolnitev zakona o zavarovalništvu v Poslanski skupini DeSUS podprli. V glavnem se je ustvaril v javnosti vtis, ki morebiti ni najbolj natančen, da gre predvsem za zaostritev pogojev za pridobitev kvalificiranega deleža v prevzemništvu. Vendar gre po drugi plati, tako pač mi v DeSUS-u to ocenjujemo, tudi za zaostritev drugih pogojev in meril, ki bi lahko bili negativni, kar se tiče povečevanja koncentracije oziroma prevzemnih poslov. Gre predvsem za to, da se natančneje določajo in zaostrujejo tudi pogoji v postopku odobritve oziroma zavrnitve s strani ustreznega nadzornega organa pri prevzemnih poizkusih, pri poizkusih koncentracije kapitala. O tem, da je treba temeljito razmisliti v zvezi s tem zakonom, najbrž ni nobenega dvoma, kajti gre za enega izmed stebrov finančnih inštitucij, finančne industrije, ki je tako rekoč med temeljnimi, ki zadeva po univerzalnosti skorajda vse - prav nihče se tako rekoč ne more od efektov te dejavnosti odtegniti - in ki seveda stremi tudi za tem, da bi okrepil svoj položaj, da bi imel lažje in boljše možnosti za nove produkte, za trdnost svojega poslovanja in seveda tudi za varnost tistih, ki so z njimi v kakršnih koli relacijah. Tokratna novela, peta je sedaj že po vrsti, tudi to govori o potrebi moderniziranja tega sektorja, ni avtonomna v tem smislu, da bi sledila pa s tem kakšnim vzgibom iz našega notranjega gospodarskega življenja, ampak gre, kakor je bilo povedano, predvsem za prenos direktive. Pri tem je dobro povedati, da gre za maksimalno uskladitev in da je prostora za morebitne drugačne odločitve znotraj posamičnih nacionalnih držav malo oziroma nič. Torej, treba se je tej direktivi podrediti. Ocena predlagateljev je, da so načela minimalne uskladitve bila preohlapna, da je zaradi tega regulativa preveč diverzificirana v različnih državah in da je zavoljo tega tudi prišlo do premalo teh aktivnosti, ki bi povečevale moč in koncentracijo zavarovalnic. Nekateri izmed teh elementov so preprečevali hitrejši razvoj, večjo trdnost in večjo varnost v poslovanju na področju zavarovalništva. Potreba po poenotenju regulative je nesporna, potreba po koncentraciji je tudi ocenjena kot nesporna, potreba po upravljavski racionalizaciji z uvedbo enotirnega sistema je tudi izpostavljena, prav tako pa potreba po doslednem, natančnem, preglednem in v enotna merila zajetem nadzoru. Pričakovani učinki tega predloga zakona oziroma prenosa direktive v naš pravni red so boljše možnosti za razvoj zavarovalniške dejavnosti in hkrati tudi boljše možnosti tistih, ki smo uporabniki njihovih storitev. S temi razlogi bomo v Poslanski skupini DeSUS oziroma njegovih sprememb in dopolnitev tudi podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Barovič v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice, kolegi, spoštovani minister s sodelavci! Da ni vse zlato, kar se sveti, bom skušal dokazati skozi ta zakon. Mi imamo krasen okvir, zamislite si okvir na steni, ki je prelep, ampak slika manjka in tako je s tem zakonom. Seveda nas lahko prepriča predlagatelj, Vlada, da prenašamo direktivo Evropske unije, ki jo moramo prenesti do določenega datuma, v sistem zakonskih okvirjev in urejanj. Prav. Seveda nam lahko povedo, da urejamo kvalificirani delež, ki ga nadzira tudi Agencija za varovanje, da je ta najmanj 10% glasov - vse je lepo. Toda začnimo kar z bistvenimi spremembami, ki jih ta zakon prinaša oziroma daje. Daje možnost enotirnega sistema. Jaz bi zelo rad, da bi tudi ljudje, če nas slučajno kdo gleda ali pa posluša, predvsem, upam, razumeli. Zgodba je lahko zelo plastična, krasna. Država, kar je prav - in predsednik Vlade - je napovedana, da bo nadzornim svetom ali pa nadzornim odborom, če želite, razpolovila nagrade. Perfektno! Seveda se bodo zavarovalnice odločile. Dobro, a ne! Potem bomo pa imeli enotirni sistem. To je idealno, krasno in tako bomo imeli upravni odbor, ne bomo imeli pa nadzornega sveta in uprave. Ampak zakaj je to krasno? In gremo na 4. člen tega zakona, ki pravi - tako, da je fino tudi člene prebrati - in je zelo jasen in pravi takole - enega od segmentov bom prebral: "Upravni odbor zavarovalnice mora imenovati" - govorimo, če bo enotirni sistem - "najmanj dva izvršna direktorja." In znotraj tega je tisto, kar se na zunaj sliši lepo: "Za člane upravnega odbora se ne uporabljajo določbe ZGD, ki urejajo udeležbo članov uprave oziroma nadzornega sveta na dobičku." Pošteno, fino! Sedaj si ne bodo dobičkov "talali" v nadzornem svetu ali nadzornem odboru, niti upravni odbor nima pravice po ZGD-ju udeležbe na dobičku. Že, že, ampak kje v tem zakonu piše, da izvršni direktorji so člani upravnih odborov? Nikjer! Sedaj bodo tisti ljudje, ki so bili člani nadzornega sveta, če so pametni, kandidirali za izvršne direktorje - piše najmanj dva. Prijavili se bodo štirje, zavarovalnice bodo imenovale štiri in ti štirje se bodo na osnovi tega zakona izločili iz upravnega odbora. In bodo rekli, da naj upravni odbor bo tam, mi smo pa izvršni direktorji in nikjer ne piše, da moramo biti člani upravnega odbora in si bodo oni delili dobiček. Je res! Je res. In kar je še hujše, skozi to vidimo pravzaprav, zakaj zavarovalnice skozi te zakone "fino" plujejo med "Scilo in Karibdo". Zakaj dobiček? Ali je res dobiček zato, da si ga delijo nadzorni sveti pa izvršni direktorji, če že ne bodo v upravnemu odboru, in bo potem res veljalo. Kam pa naj bi šli zavarovalniški dobički? Po moji logiki, po vaši logiki kot zavarovanci, ki plačujete zavarovanje, naj bi ti dobički, ki nastajajo, šli v ugodne pogoje zavarovancem. Jaz bi pričakoval, da bo zavarovalnica, da bodo zavarovalnice te dobičke dale za to, da bo zavarovanec na osnovi neke premije, ki jo plačuje, prejel večje ugodnosti. Kje pa! Dobi manj kot plača, v kolikor pa seveda teh dobičkov zavarovalnice nimajo, je pa čisto enostavno, dvignejo zavarovalne vsote zavarovancem, zato da si bodo ustvarjali dobiček, ki si ga bodo dali tako ali drugače v žep! In da je to res, bi jaz pričakoval, to je pa najhuje, presojo in mnenje Zakonodajno-pravne službe in sedaj mi pravijo, da ni poslovniških določil. Mi v prvi obravnavi ne smemo dati mnenja. In kaj zdaj, spoštovane gospe in gospodje?! Mi bomo ocenili, da je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona - zato ker predlagatelj tako pravi, zato ker so pristojne službe, ki sedijo tam zraven predsednika, ugotovile, da so okvirji pravi in zdravi in da ta zakon sme iti v prvo obravnavo. In mi bomo rekli: "Fino. O.K., strinjamo se. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zavarovalništvu je primeren za nadaljnjo obravnavno." Pazi zdaj! V drugi obravnavi, 15 dni pred drugo obravnavo, sme Zakonodajno-pravna služba - to je najbolj žalostno - dati svoje mnenje. In kaj, če bi se zgodilo, da bi, potem ko bi Državni zbor, ki ga jaz najbolj spoštujem, ker to je prva veja oblasti v tej državi, rekel: "Da," Zakonodajno-pravna služba pa bi ugotovila, da je v neskladju z nekimi zakoni ali da ni primeren. Kaj pa potem? Kdo bo opravičil nas 90, da smo naivno rekli, lahko, krasno, ta zakon je "fajn", je primeren za nadaljnjo obravnavo, Zakonodajno-pravna služba pa bi rekla: "Oprostite, gospodje in gospe, ni." Ne vem, zakaj ne sme Zakonodajno-pravna služba dati svojega mnenja k temu zakonu, če so sporna vprašanja v prvi obravnavi?! Gospe in gospodje. Tisti, ki se ukvarjate s poslovniškimi določili, in predvsem tisti, ki sedijo zraven predsednika, poskrbite za spremembo poslovnika. In videli boste, da bo Zakonodajno-pravna služba imela pripombe in bo imela pripombe ravno tam, kjer sem jih jaz povedal v imenu Slovenske nacionalne stranke - da ni jasno, kje je izvršni direktor. "Najmanj dva". In kaj me pa najbolj moti? Piše v zakonu, eden od najmanj dveh izvršnih direktorjev, lahko jih bo pet, samo eden mora znati slovenski jezik. Ja, krasno! Fino! Ali s tem pomeni, da smo zavarovalnice pravzaprav že prodali?! Pa tudi če je zavarovalnica zaradi mene neka angleška, ameriška, francoska, italijanska, kitajska, meni je čisto vseeno! Izvršni direktor v ustanovi v državi Republiki Sloveniji - slišali smo gospoda ministra, jaz vem, da misli dobro, da je to zelo pomembno za Slovenijo in za slovenske finančne tokove. Za slovenske, poudarjam. In zdaj bomo imeli enega od dveh ali petih, ki mora znati slovensko, ostali pa bodo tujci, ki se jim niti ne zdi primerno naučiti se slovensko in se jim niti ne bo zdelo primerno spoštovati slovensko zakonodajo in slovensko prakso! Tako to gre. In Iztok Mlakar je napisal eno pesem, v kateri poje, pravi: "Tako je to, tako to je in tako to bo!" Skratka, krasen slalom, da se prikažemo, kako smo dobri, kako smo fini, kako ne bo več dobičkov, ki si jih bodo delili posamezniki, brez da bi povedali, da bi te dobičke morali zavarovanci prejeti, ampak še celo luknja v zakonu, kjer bodo izvršni direktorji izločeni iz upravnih odborov, s tem bodo izločeni tudi iz dejstva, da ne bodo upravičeni do dobičkov, in si jih bodo spet delili - ne na način A, ampak na način B. In to ta zakon dovoljuje. Sam, Bogdan Barovič, kot član Slovenske nacionalne stranke, dokler ne prejmem mnenja ali pa ne dobim razlage vsega tega, kar je tu nejasnega in kar je dovoljeno, pa meni ni prav, ne bom podprl in se ne bom strinjal, da je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zavarovalništvu primeren za drugo obravnavo. Kolegi Slovenske nacionalne stranke pa se bodo morali odločiti po svoji vesti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Samo kratko pojasnilo. Zakonodajno-pravna služba bo v skladu s poslovnikom dala svoje mnenje, ko bomo mi, poslanke in poslanci, odločili po razpravi o ciljih in usmeritvah zakona, ali je primeren za nadaljnjo obravnavo. Tedaj bo dala mnenje in tudi opozorila na morebitne pravne in zakonodajne dileme, ki se pojavljajo v dokumentu. Tako da je postopek običajen in ni nič neobičajnega v tej proceduri. Nadaljujemo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Besedo ima mag. Radovan Žerjav v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Novela zakona, ki je pred nami, je posledica prenosa direktive Evropskega parlamenta in Sveta v naš pravni red. S predlaganimi spremembami se uvajajo ustrezne spremembe v postopku pridobitve dovoljenja in meril, uporabljenih pri odločanju o pridobitvi kvalificiranega deleža. Novela zakona bo tako poenotila merila in postopke, saj se je dosedanja evropska neenaka uporaba določb izkazala kot omejevalni faktor razvoja finančnega sistema. Zakon tako jasno določa časovne komponente ocenjevalnega postopka. Jasno, z zaprtim seznamom določa razloge, zaradi katerih je dopustno zavrniti izdajo dovoljenja, in postavlja dodatne zahteve glede meddržavnega sodelovanja nadzornih organov. V Poslanski skupini SLS ne vidimo razlogov, da predlaganega zakona ne bi podprli. Bi pa ob tej priliki opozorili še na eno problematiko, značilno za slovenski trg zavarovalništva. Po osamosvojitvi Slovenije in sprejetju novih zakonskih okvirov je omogočeno ustanavljanje in razvoj zavarovalnih posrednikov družb za zavarovalno posredovanje, tako imenovanih brokerjev. Pojav brokerjev je sledil praksi v tujini, vendar nedosledno. Država z dolgoletno tradicijo brokerjev opravlja celotno paleto zavarovalniških poslov, pri nas pa se je veliko brokerjev omejilo le na funkcijo posrednika med zavarovalnico in zavarovancem. Brokerji pogosto dobijo posle preko različnih zvez, lastniških povezav, poznanstev, celo političnih. Kaj se v takih primerih dogaja z njihovo provizijo, ki se giblje med 7% in 20%, si lahko le mi mislimo. Brokerji s takšno zakonodajo, kot je sedaj, ko je plačnik provizije zavarovalnica, postopoma vse bolj obvladujejo zavarovalniški trg. V veliki večini primerov njihov interes ni kvalitetna storitev, saj glede na povedane okoliščine niti ni potrebna, ampak predvsem njihov lastni premoženjski interes. Brokerji izkoriščajo položaj in težijo k zviševanju provizij, zavarovalnice pa so v težnji po ohranjanju oziroma večanju tržnega deleža te, vedno višje provizije pripravljene plačevati, kar se v končni fazi zrcali v posledičnem višanju premij zavarovalnin. V zadnjih časih se brokerji pojavljajo celo pri sklepanju zavarovanj, ki so predmet javnih naročil; torej so naročniki oziroma zavarovanci razna ministrstva in druge javne ustanove. Glede na povedano, bi bila gotovo primerna, če ne že nujna, rešitev sprememba zakona v smeri večje transparentnosti glede omenjenih provizij, kar bi v končni fazi pripeljalo do večje konkurence in kvalitetnejših storitev na zavarovalniškem trgu. V Poslanski skupini SLS v tej smeri pripravljamo amandmaje na zakon, ki je pred nami, in jih bomo predstavili v nadaljevanju postopka sprejemanja zakona. Kot že rečeno, predlog zakona ocenjujemo kot primeren za nadaljnjo obravnavo in jutri bomo glasovali za nadaljevanje postopka. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Milan Gumzar v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni kolegice in kolegi! S predlogom zakona o zavarovalništvu se v slovenski pravni red prenaša direktiva Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi direktive in direktiv glede postopkov pravil in ocenjevalnih meril za skrbno oceno pri pridobitvah in zvišanju deležev v finančnem sektorju, zato menimo v LDS, da je dobro, da je Vlada Republike Slovenije pripravila predlagani zakon. Predlog zakona je na nak način dvojček, skupaj s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu, to pa je tudi zato, ker je v drugih državah evroobmočja, za razliko od Slovenije, nadzor nad finančnim sektorjem enoten. Namen je doseči vseevropsko uskladitev postopkov odobritve pridobitve kvalificiranega deleža v kreditnih institucijah, zavarovalnicah, pozavarovalnicah in investicijskih podjetjih. Novela zakona bo tako poenotila merila in postopke pridobitve oziroma povečanja kvalificiranega deleža v zavarovalnicah in pozavarovalnicah, kar je dodaten ukrep za zmanjšanje administrativnih ovir ter krepitve zavarovalništva v Evropi in Sloveniji. Najpomembnejši so kvalificirani deleži, torej skrb za kakovostno lastništvo tega dela finančnega sistema; dovoljenja za pridobitve kvalificiranega deleža v zavarovalnici bo izdala Agencija za zavarovalni nadzor. Druga pomembna novost, ki jo prinaša predlog zakona, pa je možnost enotirnega upravljanja naših zavarovalnic. To možnost že poznajo preostali področni zakoni. Zavarovalnice bodo torej lahko imele, če bodo tako odločali lastniki, le upravni odbor in ne nadzornega sveta in upravo. Marsikateri poznavalec tega dela finančnega sistema podpira uvedbo enotirnega upravljanja predvsem v večjih zavarovalnih družbah, češ da sta takšno upravljanje in nadzor učinkovitejša od dvotirnega. V LDS-u bomo sklep, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, podprli, saj bo njegova uveljavitev pripomogla, da bo ta del finančnega sektorja postal stabilnejši in varnejši, celo mogoče učinkovitejši.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matevž Frangež v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Spoštovane in spoštovani. Pri presoji novele zakona o zavarovalništvu Socialni demokrati ne izhajamo le iz obveznosti za vključitev določil evropske direktive v slovenski pravni red, ampak želimo s svojim stališčem osvetliti razloge in cilje za sprejetje tega zakona. Pri tem ocenjujemo, da zavarovalniški trg v Sloveniji raste, da se širi spekter ponudnikov in zavarovalnih storitev. Te okoliščine tudi in še posebej v času finančne in gospodarske krize terjajo od nas, da bolj zavarujemo interese zavarovancev, zagotovimo stabilnost zavarovalnega trga in odpremo možnosti domačnih zavarovalnih ustanov, da okrepijo svojo konkurenčnost in z boljšo organiziranostjo, še posebej kadar gre za družbe v državni lasti, ustvarijo pogoje za širitev na nove trge. Tudi vzroki za nastanek finančne krize kažejo, kako pomembna sta pametna regulacija in učinkovit nadzor finančnih mehanizmov in ustanov. Verjamemo, da s sprejetjem te novele prispevamo k večji varnosti zavarovancev, boljšo obrambo zavarovalnic pri prevzemih in zagotavljamo večjo kredibilnost in boljšo kakovost morebitnih prevzemov. Vse to v jasnem, preglednem in časovno natančno omejenem postopku, ki na hitro in merodajno, na podlagi določenega sistema meril odloči o ustreznosti za pridobitev ali povečanje kvalificiranega deleža v zavarovalnici. Za kvalificirani delež po predlogu novele velja posredno ali neposredno imetništvo najmanj 10% deleža v zavarovalnici, lahko pa tudi manj, kadar imetniku že ta omogoča izvajanje pomembnega vpliva na opravljanje te pravne osebe. V dovoljenju za pridobitev kvalificiranega deleža v zavarovalnici bo Agencija za zavarovalni nadzor določala dovoljeno višino v kapitalu zavarovalnice v petih različnih razponih: do 20%, do 1/3, do 50%, nad 50% ali takšen delež, na podlagi katerega bodoči kvalificirani lastnik postane nadrejena družba zavarovalnice. Ocenjujemo, da je še posebej pomembno, da je v osnutku jasno določena tako časovnica ocenjevalnega postopka kot tudi dopustni razlogi zavrnitve izdaje dovoljenja. Z uveljavitvijo te novele se bodo poenotila merila in postopki pridobitve za povečanje kvalificiranega deleža v zavarovalnicah in pozavarovalnicah, kar je dodaten ukrep za zmanjšanje administrativnih ovir ter krepitev zavarovalništva v Sloveniji pa tudi v Evropi. Z novelo zakona se poleg tega uvaja tudi možnost za uvedbo enotirnega sistema upravljanja z zavarovalnicami, hkrati pa zakon določa nekatere izjeme, denimo omejitev participacije pri dobičku za člane upravnega odbora v zavarovalnici, ki je organizirana kot družba za vzajemno zavarovanje. Ob tem se z novelo tudi zavarovalnicam omogoča statusno organiziranje kot evropska delniška družba, Societas Europa. Pri tem Socialni demokrati ocenjujemo, da je treba nadaljevati strateški premislek o stebričenju zavarovalništva. Ideja o dveh stebrih, Triglava na eni in povezave Zavarovalnice Maribor in pozavarovalnice Sava na drugi, bi okrepila konkurenčnost na domačem trgu in - kar je še pomembneje - zagotovila boljše izhodiščne možnosti slovenskih zavarovalnic za prodor na nove trge. Temu procesu želimo dati potrebno politično spodbudo. Prepričani, da s sprejetjem te novele ne le uresničujemo naše evropske zaveze, ampak tudi prispevamo k večji stabilnosti zavarovalnega trga in varnosti zavarovancem, bomo Socialni demokrati predlog novele podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na splošno razpravo poslank in poslancev. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik! Jaz bi želel, da smo v Državnem zboru pošteni do državljank in državljanov in da povemo tudi tisto, kar bo za njih pomenilo lahko v nadaljevanju slabše življenje. Zavarovalniški trgi in deleži slovenskih zavarovalnic v preteklosti - seveda se želim dotakniti te teme - so bili prodani, kot tudi sami veste, na zelo sumljiv način. Če omenimo samo Zavarovalnico Triglav, je bila prodana preko SIB banke, zastavljeni so bili nekupljeni deleži, zgodba o Klemenčičevi vam je poznana. Skratka, danes uvajamo enotirni sistem, ukinja se nadzorna funkcija in izvršni direktor bo kar samega sebe lahko nadziral; jaz verjamem, da se bo dobro nadziral. S takimi zakoni, spoštovane gospe in gospodje, ne bomo niti malo socialni. Kaj se bo zgodilo, ko bo tem izvršnim direktorjem zmanjkalo tiste želene vsote za dobičke, ki bi si jih želeli "pobasati" v žep: preprosto, dvignili bodo zavarovalne premije. In zopet se bodo kopja lomila na uporabnikih zavarovalniških storitev. In če prenesemo to v tisto košarico življenjskih stroškov, vemo, da so zavarovalnine kar prilepljene zraven vseh teh položnic, ki jih dobivamo mesečno, najsibo to za avto, najsibo to za hiš ali karkoli drugega, kar je danes že obvezno - in bo to podražilo naše življenje. In na tak način, kot ga danes sprejemamo s to spremembo zakona o zavarovalništvu, bomo zopet omogočili peščici, da se bogati. [[Opozorilni znak za konec.]] Opozoril bi vas na to, da vendar najdete iskrene besede in poveste tudi ljudem, ki nas gledajo in ki bodo postali uporabniki tudi skozi zakon [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Besedo ima gospa Renata Brunskole.
Lepo pozdravljeni, spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, gospod minister s sodelavko, spoštovane kolegice in kolegi! Vstop Slovenije v Evropsko unijo pomeni tudi večjo odprtost Slovenije na območju celotne Evropske unije, zato menim, da je vseevropska uskladitev tudi na področju zavarovalništva v slovenskem prostoru nujna, saj moramo članice Evropske unije evropsko direktivo prenesti v svojo zakonodajo do 21. marca letos. Bistvo novele, kot je bilo danes že nekajkrat omenjeno, je tudi sprejem dodatnega ukrepa za zmanjšanje administrativnih ovir in po moji oceni je tudi izredno pomembna krepitev zavarovalništva tako v Sloveniji, še večja kot do sedaj, pa tudi v Evropi. V današnji razpravi je bilo tudi kar nekaj pomislekov, v smeri, vsaj tako sem jaz čutila in imela občutek, vendar menim, da niso potrebni. Zakonodaja, ki jo predvideva evropska direktiva, je pač takšna. Če smo se odločili za vstop Slovenije v Evropsko unijo, moramo tudi na tem področju, torej zavarovalnem področju, to novelo zakona sprejeti oziroma jaz ocenjujem in predlagam, da je primerna za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Čepič.
Odpovedujem se razpravi.
Se odpoveduje. Besedo ima gospod mag. Radovan Žerjav. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Skratka, že v svoji predstavitvi stališča Poslanske skupine SLS sem nekaj povedal na temo brokerjev. V Sloveniji je, tako kot marsikje, tudi ta zadeva šla malo, vsaj po moji oceni, v čudne vode in je prav, da se ob tej priložnosti, ko imamo na mizi ta zakon, pogovarjamo o tej zadevi in eventualno tudi v samem postopku sprejemanja zakona kaj spremenimo. Brokerji se ob predstavitvi svoje vloge potencialnim in obstoječim zavarovancem v veliki večini primerov ne predstavijo na način, kjer je za odločitev o izboru pomembna njihova kvaliteta, znanje, strokovnost, izkušnje, mednarodne povezave, reference in tako dalje, pač pa s preprostim dvomnim argumentom, da pač zavarovanec ne bo nič plačal za njihovo storitev, pač pa, da bo plačnik seveda zavarovalnica. Pobuda zavarovalnih posrednikov, dana zavarovancem, ki nastopajo kot primarni naročnik, da jim bodo znižali zavarovalno premijo, ob tem pa zavarovance takšna odločitev za sodelovanje z brokerjem oziroma podpis pooblastila posredniku neposredno ne stane nič, v veliki večini odtehta, da se zavarovanci odločijo za sodelovanjem z brokerjem. Pogosto ti brokerji pridobijo posle preko različnih zvez, lastniških povezav, poznanstev, velikokrat, sem že prej povedal, tudi političnih. Na trgu se pojavljajo glasne govorice o tem, da morajo potem del te provizije, ki jo dobijo od zavarovalnice, vračati: v obliki donacij, raznih nagrad ali celo podkupnin. Zavarovalnice, ki se borijo za svoje prihodke, so bile prisiljene sprejeti takšen način dela. Provizija zavarovalnih posrednikov se giblje med 7% in celo tudi tja do 20%. Tako so za zavarovalnice stroški pridobivanje zavarovanj iz tovrstnega naslova praktično višji kot celotni režijski strošek, ki ostane zavarovalnici. Pri zavarovalni premiji, recimo, en milijon evrov tako predstavlja provizija tudi 200.000 evrov. Si lahko torej predstavljate brokerja, ki je "one man band", ki je še pred časom bil prodajnik v eni od slovenskih zavarovalnic, se je odločil na osnovi zakona, da gre to pot, torej na pot brokerja, ima dobrega prijatelja v kakšnem predsedniku uprave kakšne večje firme, ki ima dovolj veliko premijo, podpišeta pogodbo - in vtakne v žep od 7% do 20% premije! Torej, pri nas v Prekmurju bi temu rekli "kriv brez motike". Torej, praktično ne rabiš narediti nič, pa vtakneš v žep nekaj 100.000 evrov. Zavarovalni posredniki s takšno zakonodajo, kot je sedaj, torej plačnik provizije je zavarovalnica, postopoma vse bolj obvladujejo zavarovalniški trg. Njihov interes ni kvalitetno zavarovanje, kritje zavarovanca, ampak predvsem njihov lastni premoženjski interes. Zavarovalnice so na eni strani v težnji po ohranjanju oziroma večanju tržnega deleža pripravljene plačevati vedno višje provizije, brokerji pa na drugi strani izkoriščajo situacijo in vlagajo vedno manj energije v kvalitetno storitev zavarovancev, pač pa le izsiljujejo s prenosom portfelja k drugi zavarovalnici oziroma zahtevajo celo tako imenovane portfeljske provizije. Višanje provizij bo imelo posledice v povišani premiji, katero bodo ali pa, če hočete, tudi bomo morali v končni fazi plačevati zavarovanci, kar v teh kriznih časih ni kaj dosti spodbudno. Kvaliteta dela brokerjev bi prišla do izraza šele takrat, ko bi plačilo za njihovo delo izvajal primarni naročnik, to je zavarovanec kot pooblastitelj. Korak naprej bi predstavljalo še zakonsko določilo, da mora biti na zavarovalni polovici navedena provizija, ki jo dobi zavarovalni posrednik od zavarovalnice v zvezi z zavarovalno pogodbo, pri kateri je posredoval. Torej, gotovo je sedaj priložnost, da na tem področju uvedemo določene spremembe v zakonu, ki bodo privedle predvsem do večje transparentnosti, ne nazadnje tudi do večje konkurence med samimi brokerji in tudi do večje neodvisnosti posameznih subjektov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Trofenik. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Najprej načelno. S samim zakonom kot takim ni problema, ampak oziroma dejstvo, da je Direktiva 2007/44, ki je temeljni razlog za predložene zakonske spremembe, bila uveljavlja v septembru 2007 in da rok za njeno implementacijo poteče v drugi polovici marca letošnjega leta, lahko ugotovimo, da relativno pozno sprejemamo ta zakon, pa pri tem ne bi smeli biti potešeni ali potolaženi z dejstvom, ki ga je možno razbrati iz obrazložitve, da tudi druge članice niso dosti bolj veste pri tej implementaciji teh in podobnih direktiv. Drugo. V obrazložitvi sami je, kot že povedano in danes večkrat poudarjeno, razlog za spremembo zakona omenjena direktiva. Vendar, če gremo gledat korelacijsko tabelo, ki je pedantno pripravljena in da marsikateri odgovor, lahko ugotovimo, da se samo 12 od 34 členov nanaša na implementacijo direktive, da se 22 členov od 34, ali slabi dve tretjini, direktno ne nanaša na implementacijo direktive. To samo po sebi ni nič napačnega. Predhodnik je govoril o nekaterih nujnih spremembah zakona nasploh glede na dogajanje v praksi, vendar bi pričakovali, da tega ne bi, pod narekovajem, se opravičujem, "skrivali", ampak da bi to jasno povedali, da izkoriščamo priložnost ob implementaciji direktive, ki jo je treba nujno napraviti, tudi da popravljamo zakon še iz drugih razlogov in zakaj; čisto načelno. Med temi 22-imi členi, ki se ne nanašajo na implementacijo direktive, bom uporabil za razpravo samo enega. To je 16. člen novele zakona o zavarovalništvu, ki se glasi, se opravičujem, ga bom citiral: V 49. členu se prvi odstavek spremeni tako, da se glasi: "Dobiček izkazan v letnem poročilu se lahko razdeli članom ali prenese v naslednje poslovno leto v obsegu, ki ni potreben za: prvič, oblikovanje varnostnih rezerv; drugič, oblikovanje drugih, s statutom določenih rezerv, pri čemer se lahko v statutu določene rezerve uporabijo zlasti za pokrivanje izgube; za tista tveganja, ki lahko povzročijo nastanek obveznosti za družbo za vzajemno zavarovanje; za zagotovitve kapitala v primeru opravljanja zavarovalnih poslov v drugih zavarovalnih vrstah; zagotovitve kapitala v primeru opravljanja zavarovalnih poslov v drugi zavarovalni skupini in za druge namene, določene v statuti; ali tretjič, vračilo ustanovnega kapitala oziroma za druga izplačila določena v statutu. Za kaj gre? Med našimi zavarovalnicami je tudi specializirana zavarovalnica, ki se ji pravi Vzajemna in ki bi naj poslovala po načelu zlasti vzajemnosti. V preteklosti je bilo že nekaj zapletov s to zavarovalnico, zato mislimo, da bi z zakonom morali sankcionirati to posebno vlogo vzajemne zavarovalnice, in sicer z omejitvijo uporabe dobička, in da ne bi smelo biti "tako prosto", oprostite izrazu "po Koseskem", da se s statutom tudi v Vzajemni dovoli uporaba dobička - v narekovajih - "za druge namene", saj Vzajemna temelji na nekih drugih principih in je temeljno vodilo, da dobiček bi moral iti v korist osnovnega poslanstva - da ne bom predlog in ne bom šel v podrobnosti. Mislim, da je tudi to prilika, da v naslednjih fazah postopka sprejemanja tega zakona podrobno razmislimo o statusu Vzajemne, o njenih nalogah in to opredelimo ustrezno primerno tudi v zakonu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mirko Brulc. Prosim. Hvala. Besedo ima mag. Borut Sajovic. Prosim.
Hvala lepa, predsedujoči. Mislim, da gre za pomemben zakon, ki je v osnovi prenos evropske direktive v naš prostor. Temu pritrjujemo, zagotovo pa se bodo pri podrobni obravnavi zakona, ki ga imam za dobro podlago za nadaljnje delo, pojavili še različni pomisleki in težave, ki jih je treba ustrezno opredeliti s spremembami v zakonu in amandmaji, da bomo na koncu dosegli osnovni cilj, ki ga zavarovalništvo predstavlja; to je, da takrat, kadar smo v škripcih, takrat, kadar so težave, breme tistega trenutka in krize lažje prebolimo in prebrodimo. Zato je tudi razmislek, ki so ga napovedali kolegi iz stranke Zares, še kako na mestu. Prav tako je treba povsem opredeliti in doreči obveznosti, predvsem pa pravice lastnikov, da niso prevelike. V naši državi smo teh primerov že imeli nekaj, seveda lahko je reči, da je biti dobro lastnik zavarovalnice, njen zavarovanec pa marsikdaj precej drago ali pa predrago. V življenju imamo cel kup primerov, ko vidimo, da je dobro in pa potrebno, če imajo ljudje svoje premoženje zaščiteno, zavarovano, da takrat, kadar pride do izjemnih dogodkov, te težave lahko lažje prebrodimo. Zato bomo kot poslanska skupina in pa tudi v svojem imenu zakon, ki je dobra podlaga za nadaljnjo razpravo, podprli, kasneje pa iskali tiste rešitve, ki so najboljše za cilj, da ga dosežemo, da zavarovalnica pomeni nek izhod v težavi in stiski. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marjan Bezjak.
Lepo pozdravljeni! Gospod predsednik Državnega zbora, gospod minister, poslanke in poslanci! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zavarovalništvu podpiram osebno, kakor tudi stranka. To je dejansko prvi korak, ki dela ali bo naredil zavarovalnice konkurenčne ali pa enake evropskim zavarovalnicam. Že danes razmišljamo in bomo začeli pripravljati dejansko določene amandmaje, ki bi bili dejansko nadgradnja temu zakonu. Kajti, zavedati se moremo, kot so že povedali kolegi, določenih stvari, ki so lahko škodljive. Absolutno se strinjam, saj sem že tudi predsedniku Vlade gospodu Pahorju na novembrski seji predlagal glede enotirnih sistemih in o pomenu enotirnih sistemih in glede delitev dobičkov in nagrad nadzornih svetov in tako naprej. To je seveda pomemben korak naprej k zniževanju dejansko stroškov za našo državo, v kateri živimo. Druga stvar je zelo pomembna, da konec koncev s tem zakonom ostajajo zavarovalnice tudi konkurenčne in bodo lahko šle tudi na tuje trge, ki so jih nekako v sedanjem zakonu bile omejevane. Rad bi se dotaknil sistema, ki ga imajo zavarovalnice z brokerji. Nikakor ne morem razumeti, da lahko brokerji ponujajo nižjo ceno zavarovanja, kot jo dejansko ponujajo same zavarovalnice. To je znak neke stvari, ki smrdi, če lahko tako rečem. To je pomembno in tu se bomo zavzemali, da bomo z zakonom in vložitvijo amandmajev preprečili te stvari, da ne bo prišlo do takšnih mahinacij, ki se dejansko sedaj dogajajo. O tem je že kolega mag. Žerjav načelom povedal, da se ne bom ponavljal. In tu so tiste stvari, ki so zelo pomembne in ki se jih je treba dotakniti. Prav tako bi rad povedal o Vzajemni. Vzajemna je res zavarovalnica, nekako nastala iz vzajemnosti. Mislim, da je tu zelo pomembno, da je Vzajemna zavarovalnica, ki dejansko plačuje zdravstveno zavarovanje ljudi, bolnikov. Tu gre nepregledno denar iz te blagajne določenim posameznikom, državljanom pa nikakor ne. In tu so stvari, kjer lahko pocenimo, kjer lahko napravimo za blaginjo Slovenije korak naprej. Osebno smatram, da je to začetek tega zakona in ga tudi podpiram. In v nadaljnjih dneh bomo dejansko vlagali amandmaje za spremembe le-tega. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Breda Pečan. [[Se odpoveduje.]] Besedo ima gospod Iztok Podkrižnik. Prosim.
Spoštovani predsednik, minister in kolegi! V Poslanski skupini SDS menimo, da je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zavarovalništvu primeren. Rešitev v predlogu zakona je tudi ta, da daje možnost enotirnega sistema upravljanja. Zato kompliment predlagatelju za potezo, da bo slovenskim zavarovalniškim subjektom omogočal izbiro. Zakaj je predlog zakona priložnost tudi za naše zavarovalnice? Predvsem tu mislim na prednosti, jasno razdelitev pristojnosti, učinkovit nadzor, intenzivnost komuniciranja med člani odbora. Uspeh je odvisen predvsem od ljudi in ne od sistemov. Se pravi, tu so pomembni ljudje, ki vodijo te sisteme, in mislim, da je to ključnega pomena. Aktivna vloga lastnikov kapitala, kapital je breme, trg pa je njihov gospodar, ki dobre nagradi, slabe pa izloči. Slovenska demokratska stranka, kot rečeno, bo glasovala za to, da je predlog primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Kampuš.
Spoštovani predsednik, kolegice in kolegi! Ja, zakon prihaja pravočasno. Ocenjujem, da so moji predhodniki večino stvari obdelali. Ampak seveda zavarovalništvo ni samo zavarovalništvo, temveč je tudi kakšna druga dejavnost, tako kot, na primer, po zgledu naših sosedov Avstrijcev. V letu 2008 je Slovenija, in ob tem tudi Pomurje v veliki meri doživelo ujme, nesreče, neurja in tako naprej. Bilo je veliko uničenih pridelkov. In ko smo se domačini pozanimali, kako s temi zadevami ravnajo naši sosedje Avstrijci, smo ugotovili pomembno zadevo - da v Avstriji finančna posledica varovanja pred točo sloni izključno na zavarovalnicah. Pozanimal sem se tudi, kolikšen je ta budžet, da so lahko v pripravljenosti avioni, da so v pripravljenosti celo piloti, ki so povečini naši Slovenci, ki dežurajo in seveda ob primernih trenutkih, takrat, ko je treba posredovati tudi posredujejo in s tem zmanjšujejo možnost ujm na njihovem območju. Ta budžet je okrog dva milijona evrov. V letu 2008 so naše zavarovalnice svojim zavarovancem izplačale okrog 100 milijonov evrov skupaj. Torej: danes ob prvi obravnavi je priložnost, da poskušamo animirati vse tiste, ki so odgovorni za to - torej kmetijsko ministrstvo in še nekatere druge - da bi razumeli in poskušali podati kakšen predlog do druge obravnave, da bi poskušali tudi pri nas v Sloveniji te zadeve urediti. Ne samo za Pomurje, za celotno Slovenijo - ker sem prepričan, da bi se iz finančnega stanja seveda zavarovalnicam to splačalo. To je predlog, ki sem ga že nekajkrat podal. Poskušal se bom potruditi, da bi ga vsi razumeli in da bi ga poskušali vplesti ali na nek način vsaj posredno vplivati na zavarovalniške lobije ali tiste, ki "de facto" stojijo za tem, da bi tudi pri nas v Sloveniji poskušali iti v to smer. Ker izplen bi imele same zavarovalnice in seveda tudi vsi zavarovanci. Hvala, predsednik.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rado Likar, prosim. Ga ni, pardon. Besedo ima gospod Matevž Frangež. Se odpoveduje. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali v četrtek, 29. januarja 2009, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O DAVKU NA DODANO VREDNOST V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložil poslanec mag. Andrej Vizjak. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 25-ih poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Besedo dajem predlagatelju zakona mag. Andreju Vizjaku. Prosim.
Spoštovani predsednik parlamenta, spoštovani minister, sodelavci, kolegice in kolegi, poslanke in poslanci. V Sloveniji se posledice finančne krize kažejo: prvič, v oteženem dostopu bank do medbančnih posojil, kar seveda zmanjšuje obseg virov, potrebnih za financiranje podjetniških tekočih in investicijskih aktivnosti, zaradi tega se tudi vse več podjetij srečuje z likvidnostnimi težavami, pričakovati pa je tudi zmanjšanje oziroma preložitev že predvidenih investicijskih načrtov na kasnejše obdobje. Drugič, kaže se v upadanju tujega povpraševanja, ki vpliva neposredno na slovenski izvozni sektor, še zlasti na proizvajalce, izvoznike, trajnih dobrin, posredno pa tudi posledice čuti celotno slovensko gospodarstvo. Ukrepi ekonomskih politik kot odgovor na posledice finančne krize morajo delovati in dati konkretne rezultate v relativno kratkem času. To je zelo pomembno, da ohranimo kondicijo, razvojno naravnanost in usmerjenost v spodbujanje domače gospodarske aktivnosti in posredno tudi izvoza. Ukrepi, ki niso torej naperjeni v zelo kratkoročno učinkovanje, imajo lahko seveda dobro posledico, vendar delujejo na dolgi rok in ne bodo imeli ključnih učinkov za ublažitev teh konkretnih problemov. Vlada ima seveda možnosti oblikovanja ukrepov ekonomskih politik kot odziv na spremenjene razmere v gospodarstvu in ima predvsem dve ključni skupini teh ukrepov. Prva skupina so ukrepi ekonomskih politik v še relativno stabilnih gospodarskih razmerah kot posledic finančne krize. Ta kriza se kaže v upočasnjevanju gospodarske rasti. Jaz mislim, da smo še vedno v tem obdobju, to se pravi v obdobju, ko ni recesije, ko ni zmanjševanje obsega gospodarske aktivnosti v državi, ampak je ta upočasnjena. Ukrepi za to obdobje so drugačni kot pa ukrepi ekonomskih politik v zaostrenih gospodarskih razmerah, ko imamo recesijo v državi. Imamo seveda možnosti, celo kopico ukrepov tako v enem segmentu kot v drugem segmentu in nekaj teh ukrepov smo že kar prediskutirali v tem parlamentu. Zelo me žalosti, da ni bil sprejet zakon oziroma novela zakona o davku na dodano vrednost, ki smo jo predlagali pred kakšnim mesecem dni ali več, s katerim smo želeli prav za prvi segment ukrepov, torej ukrepov v relativno stabilnih gospodarskih razmerah, pomagati gospodarstvu predvsem na tistem segmentu zagotavljanja likvidnih sredstev, ki jih tudi zaradi nedelovanja medbančnega trga in posledično credit-crunch-a občuti realni sektor. Zato še enkrat predlagamo ponovno v razmislek tako Vladi kot spoštovanim kolegom iz koalicije spremembo, da bi preplačan davek na dodano vrednost vrnili podjetjem prej kot pa v 60 dneh po obračunu. Predlagamo 7 dni, kot smo predlagali tudi sprva. Zakaj smo se odločili za 7 dni? Zaradi tega, ker je nekaj takšnih tudi evropskih dobrih praks. 5 dni Estonija, Irska, Nizozemska, nekje okoli 10 dni ali do 10 dni. Seveda so lahko ti kratki roki vračila samo v določenih primerih, kadar ni nekih očitnih v nebo vpijočih razlogov za previdnost, ko lahko pride kasneje tudi do nekih utaj ali zlorab teh kratkih plačilnih rokov. Predlagamo torej, da se s tem ukrepom zagotovi slovenskemu gospodarstvu prepotrebna likvidna sredstva na račun likvidnosti državnih financ. Mislimo, da je realni sektor, da je gospodarstvo tisto, kjer nas likvidnost mora najbolj skrbeti in posledično seveda tudi državni proračun. Upam, spoštovani, da bo prvo branje tega zakona prineslo nekoliko bolj spodbudne obete za končni sprejem v nadaljevanju procedure. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku Vlade za uvodno obrazložitev mnenja. Izvolite, gospod dr. Franc Križanič, minister za finance.
Spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite, da podam krajši uvod k mnenju Vlade k tej točki. Poslanec mag. Andrej Vizjak je Državnemu zboru predložil Predlog zakona o spremembah Zakona na dodano vrednost s ciljem, da bi se izboljšala likvidnost slovenskega gospodarstva. Predlog zakona je Državnemu zboru predložen v enakem besedilu kot ga je predložil poslanec Rudolf Petan 22. decembra 2008. Predlog poslanca Petana je Državni zbor na seji 14. januarja 2009 zavrnil kot neprimernega za nadaljnjo obravnavo. Poslanec Andrej Vizjak ponovno predlaga skrajšanje roka za vračilo preplačanega davka na dodano vrednost v primerih, ko davčni zavezanec na podlagi obračuna DDV-ja izkazuje terjatev do države, in sicer iz 60 oziroma 30 dni na 7 dni. 30 dni imajo danes izvozniki. Kot smo poudarili že v prejšnji obravnavi zakona, je Vlada predlog proučila z vidika nadzora obračunov DDV in dejanske izvedbe vračila DDV in ugotovila, da predlagane spremembe z vidika obeh proučenih kriterijev ne more podpreti. S predlagano spremembo zakona bistveno skrajša čas namenjen nadzoru obračuna DDV, predvsem nadzoru najbolj tveganih davčnih zavezancev, ki sodelujejo v goljufijah davčnega vrtiljaka. Poleg tega se bistveno skrajša čas za dejansko izvedbo vračila DDV. Po drugi strani pa bi skrajšanje roka za vračila DDV vplivalo tako na likvidnostni izpad javnofinančnih prihodkov med letom, kot tudi na povečanje proračunskega primanjkljaja za leto v višini dvomesečnega vračila DDV, kar glede na povprečni mesečni znesek vračil v letu 2008 predstavlja 0,08 BDP oziroma eno desetinsko odstotka BDP. Vlada ocenjuje, da takšnega dodatnega izpada v Državnem proračunu v tem trenutku ni mogoče nadomestiti z drugimi viri. Ne glede na navedeno pa Vlada proučuje možnosti za skrajšanje roka tako, da se ne bo povečalo davčno tveganje pri nadzoru davčnih zavezancev, in da bo možno zagotoviti potrebna likvidna sredstva. Predlog možne rešitve bo Vlada predložila Državnemu zboru v obravnavi rebalansa proračuna. Upoštevaje navedeno, Vlada predlaganih rešitev poslanca Andreja Vizjaka ne podpira in meni, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Pri naših proučevanjih ciljamo trenutno ob danem informacijskem sistemu Davčne uprave na 21 dni vračila, za oboje izvoznike in ostale. Kako bo to izvedeno je pa odvisno od varčevalnih ukrepov oziroma od tega, ali boste poslanci postavili to kot zelo visoko prioriteto. V razpravi o rebalansu, bo morda treba izpustiti kakšen del investicij iz proračuna, drugih virov ne bomo našli, da ostanemo v okviru pakta stabilnosti in rasti kot stabilno in varno gospodarstvo, zanimivo za investitorje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Vili Trofenik, v imenu Poslanske skupine Zares.
Hvala za besedo. Nič novega, bi lahko rekli. Enak zakon, približno enake razmere, zato tudi kaj novega ni možno povedati. Pa vendar, predlagana sprememba Zakona o davku na dodano vrednost predstavlja enega od sicer smiselnih in potrebnih ukrepov. Poudarjam, ne samo v danih razmerah, ampak je 60 dnevni rok za vračanje sredstev iz naslova preplačil davka na dodano vrednost, na splošno nesprejemljiv. Zato je predlagani ukrep na prvi pogled logičen, ni smiseln, vendar je za njegovo realizacijo potrebno zagotoviti vsaj tri pogoje, in sicer pospešeno kontrolo obračuna davka na dodano vrednost, ustrezen informacijski sistem v davčni upravi in zagotoviti premostitev izpada proračunskih prilivov v letu 2009 oziroma v tistem letu, ko se bi ta novela uveljavila. Netočna je namreč navedba, da zakon nima finančnih posledic. Ima likvidnostne in to se pozna v tekočem proračunu. Tako bi letošnji izpad znašal približno 300 milijonov evrov v kontekstu 60-dnevnega roka, v primeru skrajšanega roka na 30 dni pa polovico od tega oziroma 150 milijonov evrov. To ni nepomembno. Brez zagotovitve novega informacijskega sistema, brez premostitve izpada proračunskih sredstev, seveda v tem trenutku ni možno podpreti ne samo na prvi pogled, ampak sploh smiselnega predloga zakonskih spremembi, ki jih bo po izpolnjevanju omenjenih treh pogojev, možno in potrebno čim prej storiti. Zato v tem trenutku tega predloga zakona ne moremo podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. V zvezi z Zakonom o DDV-ju je v naši poslanski skupini nekaj dilem. Mi smo jih v preteklosti tudi jasno izrazili in to kanimo storiti tudi danes. Najprej pa je treba najbrž povedati, da je predlog zakona, ki je pred nami in ki je bil prvič pred nami že v mesecu decembru, skušal tisto, kar je gospodarstvo globoko v lanskem letu že zahtevalo, spraviti v obliko predloga zakona in zato dobiti podporo v Državnem zboru. Ko poslanci DeSUS-a razmišljamo o tem zakonu, imamo v mislih, da so to ambicije gospodarstva in ne dveh opozicijskih poslancev. Torej, ta dva sta to formalizirala na takšen način, da sta aduktirala, da sta to posvojila in neko intenco gospodarstva predstavila tudi v takšni zakonski obliki v predlogu tega zakona. Gospodarska zbornica je to storila tako, da je svoje zahteve, ki jih je naslovila na Vlado, lani zapisala v brošuri in jih tudi javno obelodanila. Obrtno podjetniška zbornica je to storila na enak način. V roke lahko vzamete publikacijo in preberete različne ukrepe. Eden izmed takšnih ukrepov je tudi ta ukrep, oni sicer ne govore o sedemdnevnem roku, ampak o desetdnevnem roku, kar je formalna napaka v tem predlogu zakona, ker se napoveduje tudi deset za tiste pretežne izvoznike, pa kasneje to v členih ni zapisano, ampak dobro, to je manjši problem. In kasneje so vsi delodajalci podpisali memorandum, kjer se podobna zahteva pojavlja pred našo vlado. Mi in tudi sam osebno jemljemo to zahtevo kot zahtevo našega slovenskega gospodarstva. Zato imamo resne pomisleke, da bi kar tako zavrnili kontakt z našim gospodarstvom, da bi ne storili vsega kar je potrebno, da bi se ta likvidnostni šok, ki ga sedaj gospodarstvo doživlja vendarle nekako razrahljal in ta ukrep, ki ga imamo danes predlaganega, je eden izmed številnih možnih ukrepov. Tudi Vlada je pripravila svoje predloge, najavila, da bo šlo to v valovih, torej v več paketih, pri čemer lahko vsi, torej opozicijski in koalicijski poslanke in poslanci razmišljamo o tem, ali so bili izbrani najboljši in pravi, kar bo kasneje potrdila naša gospodarska praksa, in ali je bil tempo in vrstni red posamičnih ukrepov ustrezen. Sam odkrito priznam, malce dvomim o tem. Opozicijski poslanci so torej nezadovoljstvo s temi ukrepi, ki so bili predstavljeni s strani Vlade, izrazili z vložitvijo dvakrat istega, skorajda istega, ni čisto identičen, kakšna vejica je kje premaknjena, zakona. Podpora tej zahtevi na strani gospodarstva, je verjetno jasna. Podpora znotraj Državnega zbora je pa bila v umestnem obdobju tudi izražena med nekaterimi poslankami in poslanci koalicije. To se pravi, da predlog ni čisto brez smisla. Tudi gospod minister govori o tem, da je ideja, intenca prava, da pa je problem dinamike, umeščanja v javne finance itn. Sam sem, naj samo spomnim, v imenu Poslanske skupine DeSUS hotel na odboru vložiti amandma, ki bi, če bi bil sprejet, ublažil pritisk na javne finance, in bil udeležen kar nekaj podpore s strani tudi koalicijskih poslank in poslancev in sem kasneje, po prekinitvi seje in po usklajevanju, umaknil svoj predlog pod enim pogojem, da bo minister v okviru priprave rebalansa, torej ta oziroma podoben ali pa morebiti celo boljši ukrep, predstavil Državnemu zboru in ga tudi uveljavil. Žal je to po moji oceni in po oceni poslanske skupine DeSUS zdaj umanjkalo. Sami menimo, da javno izrečena obljuba ni bila v celoti realizirala. Obljuba, da se to lahko zgodi kakšen mesec kasneje ali kakšna dva ali tri mesece kasneje, pa jemljem kot dim, na katerega kaj veliko ne dam. To se mi je enkrat že zgodilo; bi rekel, da smo pihali v dim, ki ni imel prave teže; in to pred kratkim. Torej DeSUS ocenjuje, da je zahteva gospodarstva upravičena, da jo je prav modificirati, tako da se bo upoštevalo tudi vzdržnost javnih financ in proračuna in rebalansa in vsega tega kar imamo pod tem pojmom še v mislih. Se pa, tako mi menimo, nekatere zahteve predlagateljev, dajo tudi problematizirati, zlasti z vidika izhodišč. Sedaj bom citiral misli, ki so zapisane v uvodu, in ki govorijo o tem, da se slovensko gospodarstvo trenutno nahaja v dobrem položaju. Zelo malo bi jih najbrž bilo moč najti, vsaj tistih, ki se z gospodarstvom ukvarjajo, ki bi bili evforični nad stanjem in nad procesi v slovenskem gospodarstvu. Tu mislim, da je bila ocena predlagateljev bila napačna. Tudi zapisani podatki, natančni, kakšna bo gospodarska rast v letu 2009, prepisani iz nekih preteklih ocen, so napačni in so bili napačni že takrat, 22. decembra, ko je bil prvič zakon vložen. In danes oziroma 15. januarja, ko je bil ponovno vložen, so napačni toliko bolj, ker kažejo na to, da ni bilo prave volje, da bi se vsaj z realnim stanjem in ocenami soočili. Ocena o tem, da v Sloveniji ni mogoče govoriti o kakršni koli recesiji tudi ni nekaj takšnega, čemur bi mi dali svoje soglasje. Zdi se kot da so predlagatelji spregledali, da stanje v gospodarstvu ni dobro ne v svetu, ne v Evropi in ne pri nas in da je torej realna slika nekoliko drugačne kot je zapisana v uvodu. Zdi se, da so spregledali, da gospodarska dejavnost upada, vsaj trendno, če že v absolutnih zneskih želi kdo to problematizirati, je torej recesivna. Simptomi so tipični za recesivne procese, kajti gre za povečevanje zalog, vpadanje naročil, za zmanjševanje vrednosti delnic, za upad izvoza, za zniževanje prodajnih cen, za večanje nezaposlenosti, za to, da so kreditni tokovi zamrznjeni in da se investicije tako rekoč ustavljajo. To so vse simptomi, ki govorijo o tem, da smemo govoriti o recesivnih trendih in da tole gospodarsko stanje pri nas in v svetu ni dobro. Če bi ne bilo tako, potem tudi ne bi bilo razloga, da bi se ukvarjali s posebnimi ukrepi, ki naj bi trende kar se da v kratkem času tudi "zaobrnili". Ukrepi, ki se pričakujejo so tudi takšni, ki so tipični za antirecesivne ukrepe. Namreč, pričakuje se velika vlaganja s strani države in drugih javnih financ. Gre torej za ambicijo, da se javna naročila poveča in gre za ambicijo, jasno izraženo, da se torej davki in prispevki znižujejo. Vse to gre v kontekst razmišljanja o recesiji. V DeSUS-u se torej ne strinjamo, da je naše gospodarstvo sedaj v dobri kondiciji, kaj šele, da bi bilo v optimalni. Menimo, da bi bilo primerno predlagane ukrepe spustiti skozi sito v današnji obravnavi in jih kasneje ustrezno dopolniti oziroma izboljšati, če ima Vlada boljše predloge. Mi bomo nad naslednjimi, boljšimi predlogi navdušeni. Nismo pa za to, da bi se to odlagalo, da bi se to kar naprej pogojevalo z nekimi kriteriji in predpogoji, ki jih bomo lahko zmeraj dopolnjevali in nikoli ne bo prišlo do implementacije. Zato menimo oziroma zagotavljamo, da popolne podpre vladnemu predlogu za zavrnitev tega zakona v poslanski skupini DeSUS ne bo. Tako malce za šalo pa ob koncu spomnim na včerajšnji članek in citat iz enega izmed naših častnikov, ki ponavlja misli enega izmed ameriških predsednikov, da gre za recesijo takrat, ko sosed izgubi delo, takrat, ko ga izgubiš še sam pa za depresijo. In najbrž bi bilo nesmiselno zanikati depresivne procese tako dolgo, dokler ne bomo vsi brez dela in gospodarskih projektov. Torej, v DeSUS-u bomo glasovali vsak po svoji vesti. Zase zagotavljam, da predloga, da se to zavrne, ne bom podprl.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Barovič v imenu Poslanske skupine SNS.
Še enkrat hvala za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Spoštovani minister! Slovenska nacionalna stranka ne želi v tej vsebini nobene politike. Pa vzemite to kot dokaz, bom izrekel isto kritiko, ne kritiko, oceno kot sem jo na matičnem delovnem telesu o Predlogu zakona o spremembi Zakona o davku na dodano vrednost v imenu Slovenske nacionalne stranke. Gospod predlagatelj, najprej gospod Petan in gospod Vizjak! Bili bi veseli, če bi vi nekaj mesecev nazaj, ko ste bili na oblasti, že razmišljali o tem in mogoče poskusili s takšnimi predlogi že takrat. To smo že povedali, ampak danes pa jemljemo za dobro nek predlog in pričakujemo od Vlade, da bo pač poslušala. Dajem za primer, Slovenska nacionalna stranka noče škodovati; dajem en primer čisto na drugem področju; Hrvaški, pri vstopanju v Evropsko unijo, ampak hoče koristiti Sloveniji. Enako je tukaj. Tukaj ni politike. Mi želimo pomagati pri reševanju recesije in dr. Franca Križaniča, dolgo poznam, cenim ga, bom cenil kot človeka in kot ekonomista in verjamem, da ima voljo pomagati. Jaz tudi verjamem, da on ve, da mi želimo, želimo sodelovati pri tej pomoči. Želimo. Moje skromno prepričanje, ker se ne morem meriti po svojem znanju z njim, je, da v tem trenutku lahko pomagamo ravno na področjih o katerih govorimo; pa tudi če začnemo s Predlogom zakona o spremembi Zakona o davku na dodano vrednost; mi lahko pomagamo z vsemi spremembami na davčnih področjih, na zniževanjih davkov na področju investicij, na pospeševanju procesa, potrošnik, ki bo vrnil nek proizvodni cikel. In ne gre za politiko. Slovenska nacionalna stranka bo tako kot je na matičnem delovnem telesu, na obravnavah, tudi tokrat z veseljem podprla predlog zakona o spremembi. Veste, dajem primerjavo, župan, kot mnogi kolegi, kar me najbolj ujezi, če rečem, ne vem, če rečemo, to in to je treba narediti, in ko pričakujem poročilo, dobim odgovor, to se pa ne da. To znoriš. Kolegi ste in veste, da to ne gre. Jaz sem pozorno poslušal ministra in sem slišal, da so razlogi, zakaj ta predlog zakona ni primeren, naslednji; da je onemogočen nadzor, in da se pojavljajo možnosti, takšne in drugačne, ki niso zakonske. Da bo likvidnosti izpad državnega proračuna in da bo nastal proračunski primanjkljaj. Ampak veste, oprostite, laično, kot predstavnik ljudstva, bom rekel, ne more biti proračunskega primanjkljaja z denarjem, ki ni naš. Ne morem imeti jaz proračunsko luknjo z denarjem, ki ni moj. Ta denar preplačanega davka na dodano vrednost ni državen, je last tistega, ki mu ga mora država vrniti. Saj ne more biti proračunske luknje, enostavno. Lahko pa je likvidnosti primanjkljaj, če država računa, da si bo s tem denarjem pomagala in jaz sem za to, da si v uspešnih gospodarskih časih država pomaga, če s tem rešimo večji problem, ampak ga ne bomo. Zato jaz ne morem sprejeti, da je, še najmanj pa lahko sprejmem, da nimamo ali pa da ne moremo usposobiti informacijski sistem, ki bi omogočil, da se v sedmih dneh, kot je predlog tega zakona, poplača ta preveč plačani davek na dodano vrednost. Ne morem verjeti. Jaz imam Slovenijo za zelo razvito državo, eno najbolj razvitih v Evropski uniji. Vsekakor pa, z vsem spoštovanjem, jaz imam Estonijo blazno rad, jaz sem bil v Estoniji in z veseljem bom še šel, poznam ogromno ljudi tam. Ampak, vsekakor smo bolj razviti in bolj sposobni kot Estonci, ampak oni imajo 7 dni, mi jih pa ne moremo imeti. Ne razumem tega. Tudi Nizozemci, ne vem, Irci imajo 7 do 10, Velika Britanija ima 30 dni, tudi ti predlogi so bili dani. Torej, če ta trenutek ne moremo, vsaj pokažimo voljo in recimo, da bomo to usposobili v najkrajšem možnem času. Jaz verjamem, da je ta informacijski sistem moč vzpostaviti v roku enega meseca. In jaz verjamem, da se ne nazadnje skozi proračun, če bo potrebno, če bomo s tem pomagali gospodarstvu, lahko tudi z odvzemom določenih sredstev. Ampak, še enkrat pravim, ne moremo mi reči, da bo proračunska luknja zaradi tega, ker bomo denar vrnili tistemu, ki mu pripada. Ne gre, gospodje in gospe, to ni izgovor. Dobro je, če imamo 60 dni en denar na kupu, ki ni naš, pa ga obračamo, seveda v dobrih gospodarskih časih, danes pa tisti, ki ta denar pričakuje, krepko želi vsak evro; sem hotel reči tolar, pa bi rad rekel tolar; z veseljem, vsak tolar je potreben za nadaljnji gospodarski pogon. Vsako posojilo, ki ga banka lahko da navadnemu človeku ne tajkunom, je potrebno danes zato, da se potrošnja začne vzpenjati in na ta račun zaživi nova proizvodnja. Odreagirati moramo v določenih trenutkih. Danes. In ne jemati zdaj tega zakona, da ga je vložila največja opozicijska stranka nalašč, politično proti največji pozicijskih stranki, ker jaz verjamem, da imajo kolegi na poziciji v glavi enako mnenje. Če bi jaz danes čakal preveč preplačan denar, odvisno kakšna je ta višina, bi bil tudi jezen in bi ga čakal in bi želel, da mi ga vrnete danes. Kajti, veste, tisto kar moram plačati jaz kot potrošnik, kot človek, kot Slovenec, moram plačati takoj, tisto kar mi pa pripada nazaj, moram pa vedno čakati, vedno. Podjetja morajo plačati delavcem plačo takrat, ko jim pripada. Čakajo in čakajo pa na plačila storitev, ki so jih ti delavci naredili, to ni prijeten občutek. In bom povedal še enkrat tisto, kar sem že dvakrat. Pa bodimo toliko fer pa recimo, da nam bodo plačali za ta mesec v Državnem zboru ne 5 februarja, ampak bomo mi prejeli plačilo 5 aprila. Bodimo za to, pa jo bomo prejeli 5. aprila, ker če je bomo prejeli 5. februarja, bo pa proračunska luknja. Dajmo no, vsi imamo radi plačo, plačilo za opravljeno delo, to je en poskus. Slovenska nacionalna stranka ga podpira. Pa ne zaradi tega, ker so avtorji iz največje opozicijske stranke. Še enkrat poudarjam, če bi bili predlagatelji mogoče iz pozicije za ne 7 dni, ampak 10 dni, bi ga z veseljem podrl in bi jih pohvalil. Ampak ga ni in se zavrača in ni nekih možnosti, ni neke volje izkazane. Bodimo pošteni. 5. februarja želimo svojo plačo. Tisti, ki imajo preplačani davek na dodano vrednost in potrebujejo v tej krizi denar, si želijo denar čimprej, če ni to 7 dni naj bo pa 10, če ne more biti 10, naj bo pa 21. In, vse bomo podprli. Na obljube čakati, obljube bomo spremenili, ampak nekoč, ko bomo lahko, ampak ne moremo. S tem, ko bomo podprli ta predlog zakona v Slovenski nacionalni stranki, bomo zgolj izkazali voljo in željo, da se ta plačilni red uredi v tej državi. To bo izraz naše volje in podprli bomo vsak predlog, ki ga bo tudi Vlada, jaz vem, da ga bo, spoštovani minister, še enkrat pravim, da ga zelo cenim, enkrat ga bo dal ven, ker bo videl, da ga bo moral dati. In ga bomo tudi podprli. Ampak mogoče bo pa ta spodbuda, ta predlog z vaše strani pripomogel k temu, da bo to jutri, ne pa leta 2011. V Slovenski nacionalni stranki Predlog zakona o spremembi Zakona o davku na dodano vrednost podpiramo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Radovan Žerjav v imenu Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister in sodelavci, poslanke in poslanci. Pred nami je zakon s popolnoma enako vsebino, ki je že bila zavrnjena na zadnji izredni seji Državnega zbora. Po našem mnenju gre za enostavno rešitev, s katero sredstva, ki so last slovenskih podjetij poskušamo v skladu s tehničnimi zmožnosti čimprej vrniti nazaj tem podjetjem. Po naši oceni gre za učinkovit in zelo preprost ukrep, saj z njim tudi ne obremenjujemo države, kajti ne gre za sredstva, ki naj bi bila njena last. V okviru razprave, ki je potekala na matičnem delovnem telesu v okviru obravnave prejšnjega identičnega predloga zakona, je gospod minister dr. Franc Križanič dejal, citiram: "Če bi si postavili to, da je to nekaj, kar lahko gospodarstvu zelo pomaga, potem je rok, ki bi bil izvedljiv v sedanji informacijski infrastrukturi Davčne uprave, to je pač njeno mnenje, potem je ta rok 30 dni. To je strateška odločitev tega odbora in tega parlamenta. 30 dni bi morda bilo izvedljivo, če bi to upoštevali kot ukrep, ki naj bi bistveno pomagal. Pomeni pa 150 milijonov izpada v letu 2009, cirka 0.4% bruto domačega proizvoda." To je bilo takrat seveda načelno stališče ministra, kljub kateremu Vlada ni bila pripravljena popraviti predloga zakona v citirano smer. Obljuba je bila, da se bo to naredilo v času priprave rebalansa proračuna za leto 2009. Glavni argument nasprotovanja Vlade in koalicije je bil fiskalni, in sicer argument, da bi to pomenilo nevarnost prevelikega povečanja primanjkljaja v letu 2009, kar bi ogrozilo izpolnjevanje maastrichtskih kriterijev. S tem argumentom se nismo strinjali že pred kratkim in se danes tudi ne moremo strinjati. Reševanje likvidnostnih težav proračuna na račun likvidnosti davčnih zavezancev je v teh časih enostavno nesprejemljivo. Zato v tem trenutku predlagamo, da predlagani zakon potrdimo kot ustrezno podlago za nadaljnjo obravnavo in ga v drugi obravnavi ustrezno prilagodimo, v skladu z zmožnostmi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Borut Sajovic, v imenu Poslanske skupine LDS. Prosim.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Vsem skupaj prijazen pozdrav, še posebej ministru s sodelavkama! V Poslanskem klubu LDS smo se s tem zakonom ukvarjali kar nekaj časa in imamo tudi različna mnenja. Njegov duh in dolgoročno izvedbo zagotovo podpiramo. Je pa ena velika težava, predvsem zaradi tega, ker pogrešati teh 150 milijonov v javnih financah ta trenutek pomeni resno težavo. Bili smo tudi pobudniki in predlagatelji koalicijskega usklajevanja. Z ministrom in sodelavci smo si nalili čistega vina in naše spoznanje ta trenutek je, da to na eni strani reši nek problem, odpre pa v javnih financah precej drugih težav. Izrazito pozitivno pa ocenjujemo razmislek gospoda ministra, ki se v tej zgodbi tudi trudi. Na ministrstvu so prišli do spoznanja, da bi bil realni rok, v katerem lahko prekontroliramo in zgodbo zapremo, približno 21 dni, in to je v redu. Je pa ta trenutek pomislekov in težav, kaj zgodba pomeni v javnih financah, kjer je 150 milijonov evrov v tem trenutku kar lep denar, pa tudi vsega upoštevanja vreden. V tej državi potekajo številne investicije, ki so v teh kriznih časih še kako pomembne, predvsem zaradi njihovega proticikličnega vpliva. In če bi prestavili za dva ali tri mesece naprej, ali pa odložili pa naredimo na tem področju tudi škodo. Ocenjujemo tudi, da davčnih kršiteljev v tej državi in teh "missing traderjev" ni toliko, da bi jih davčna uprava v treh tednih ne zmogla prekontrolirati. Dali smo tudi besedo in obljubo, da bomo tekom letošnjega leta, zagotovo pa v letu 2009, ki prihaja, to zadevo skušali zagotovo rešiti in zapreti. Zagotovo je treba tudi vedeti, da ta svet, ki se vrti in se bo vrtel še naprej, deluje na področju odloženih plačil. Pa če gledamo to politiko nas kot državljank in državljanov, vsi si želimo plačila računa konec meseca, potem ko smo že izkoristili vse telefonske impulze, impulze električne razsvetljave, vodarine ali še kaj in da poplačamo za nazaj. Podobno politiko vodimo tudi v občinah in pa v državi. Ko je seveda enkrat storitev opravljena, jo plačujemo z določenim zamikom in zadržkom. Ta realen zamik moramo upoštevati takrat, ko nam je v prid in nam je plus in nam je všeč, pa tudi takrat, ko temu ne moremo ustreči. Zato v LDS menimo, da so razlogi, ki jih navaja predlagatelj prepričljivi, argumentirani, zlasti v tistem delu, ko govorimo, da bi s to spremembo bistveno izboljšali likvidnost slovenskega gospodarstva. To drži in k temu ni pripombe. Omenil sem že, da nas Vlada ni povsem prepričala. Da z argumentom za nadziranje obračunov in preverjanju upravičenosti zahtevkov za vračila, da se da rok skrajšati. In tu smo si tudi edini. Tehten prisluh pa smo dali tudi pomisleku vlade na nevarnost, kaj to pomeni za javne finance. In zato računamo, da se bo mogoče pri predlogu rebalansa proračuna za leto 2009 že poiskala kakšna od rešitev. Če pa tisti trenutek ne, pa mogoče v bližnji prihodnosti, kdaj drugič. Zato seveda razumemo eno in drugo stran. In bomo v poslanski skupini glasovali tako, kot vedno, vsak po svoji vesti. Bo pa najbrž večina glasov takšnih, da ta trenutek za uveljavljanje rešitev, žal, zaradi javnih financ, še ni pravi čas. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Renata Brunskole v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Še enkrat prav lepo pozdravljeni vsi zbrani. Predstavljam vam stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Skrajšanje plačilnih rokov je smiselno, vendar ne na račun zmanjšanja davčnega nadzora, ker bi to povzročilo manjše odkrivanje goljufij davčnega vrtiljaka. Zaradi predlaganega ukrepa bi se povzročil tudi velik izpad sredstev za državni proračun, kar pomeni, da bi Vladi zmanjkalo sredstev za zagotavljanje nekaterih pomembnih ukrepov za zmanjšanje učinkov finančne krize. Zaradi tega se strinjamo s tem, da se predlagani zakon zavrne. Vlada pa naj preuči skrajšanje plačilnih rokov, na način, ki ne bo povzročil zmanjšanja davčnega nadzora in ne bo povzročil večjega izpada sredstev za državni proračun. Skrajšanje roka vračila, za vračilo iz 60 oziroma iz 30 na 7 dni, bi pomenilo tudi precejšnji likvidnostni izpad javnofinančnih prihodkov. Zlasti v mesecu ko bi prišlo do spremembe, bi bilo potrebno zagotoviti sredstva za vračilo DDV-ja mesec prej. Zaradi predlaganih sprememb bi se na podlagi podatkov iz leta 2008 zmanjšali prihodki v proračunu iz naslova DDV-ja, kot je bilo danes že nekajkrat rečeno, za okoli 150 do 160 milijonov evrov. Kar pomeni, da bi zaradi predlaganega ukrepa nekje morali rezati sredstva. Tudi sama se vprašam, kako bi to v tem trenutku storili? Vlada je sicer že s spremembami Zakona o davčnem postopku zagotovila tekoče zmanjševanje obremenitve pravnih oseb s tem, da se bo pri določitvi višine akontacije davkov od dohodkov pravnih oseb za leto 2009 lahko upoštevala stopnja davka, ki bo veljala v letu 2009 in ne stopnja davka iz preteklega leta, kakršna je veljavna ureditev. Na ta način se bo višina plačanih akontacij davka bolj približala višini davka, ki ga bo potrebno plačati v letu 2010, na podlagi obračunov davka. Predlagani ukrep bo likvidnostno razbremenil gospodarstvo. Na podlagi obračunov davka od dohodkov pravnih oseb se bo gospodarstvo likvidnostno razbremenilo za približno 50 milijonov evrov letno. Zaradi tega, ker je treba racionalno uporabiti denar in sredstva ciljno usmeriti v ukrepe za blaženje posledic finančne krize, in zaradi tega, ker bi zakon poslabšal nadzor nad davčnimi zavezanci, spremembe Zakona o davku na dodano vrednost niso primerne za nadaljnjo obravnavo. Treba pa je spomniti še na opozorilo Banke Slovenije, da bo težje zadolževanje Slovenije že zaradi prekoračitve 3% primanjkljaja, mednarodna bonitetna družba Coface je 19. januarja 2009 zaradi posledic finančne in gospodarske krize v Sloveniji znižala bonitetno oceno. Znižanje bonitetne ocene pa pomeni, da se bosta država in gospodarstvo težje in dražje zadolževala v tujini, kar bo delovalo zaviralno na spodbujanje gospodarske rasti. Zaradi tega je treba biti previden, ker bi s sprejetjem predlaganega zakona še bolj povečevali primanjkljaj. Naj ponovim mnenje mag. Kamnar, državne sekretarke na Ministrstvu za finance, ki ga je podala na zadnji seji o tej razpravi. Povedala je takole, citiram: "Če bi sprejeli predlagani predlog, bi to pomenilo povečanje samo proračunskega primanjkljaja v letu 2009 s sedanjih 2,4%, brez dodatnih obveznosti, ki se bodo pri rebalansu izkazale za potrebne, na 3,2% bruto družbenega produkta. Če k temu dodamo še približno 1% primanjkljaja drugih enot sektorja države, ki so relevantne za presojo fiskalnih kriterijev po maastrichtu, potem bi prišli na primanjkljaj, ki bi krepko presegel 4%." Mislim, da bi kljub situaciji, ki resnično ni ugodna ne za gospodarstvo ne za finančni sistem, v tem trenutku zelo težko zagovarjali takšen velik primanjkljaj. Zato ponovno poudarjam, da predlog, kakršen je, v letošnjem letu v takšnem obsegu in takšni obliki absolutno ni sprejemljiv. V povezavi s tem pa bi se nam tudi zaradi tega ponovno znižala bonitetna ocena Slovenije. Skrajšanje rokov pa bo lažje, ko bo dejansko vzpostavljen nov informacijski sistem Dursa, ki bo pospešil nadzor in skrajšal roke. Zaradi vsega navedenega je tako predlagan zakon neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Ko bodo finančne možnosti dopuščale, verjamemo, da bo Vlada Republike Slovenije sama predlagala spremembe zakona in primerno skrajšanje rokov, saj je čim bolj uspešno gospodarstvo v interesu vseh nas. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Andrej Vizjak v imenu poslanske skupine SDS. Prosim.
Hvala lepa. Slovenska demokratska stranka bo predlog novele zakona podprla. Zakaj? Zaradi tega, ker išče rešitve v dani situaciji, ko se zadeve v slovenskem gospodarstvu zaostrujejo in ko podjetja potrebujejo likviden denar kot Ssahara vode. Zaradi tega, ker Slovenska demokratska stranka ne išče v vsakem predlogu razloge, zakaj se nekaj ne da narediti, kot smo slišali nekajkrat danes, ampak, kako se da pomagati in iti nasproti. Jaz lahko za vsak predlog, ki bo romal v parlament in je dober, najdem veliko razlogov, zakaj se nekaj ne da narediti. Vendar tega ne bomo delali, ker ne želimo tega narediti. Želimo iskati pozitivne rešitve in pozitivne predloge, ki bodo imeli v prvi luči oziroma v ospredju reševanje tistega, kar rešitev najbolj potrebuje to je likvidnost slovenskega gospodarstva, še posebej izvoznikov oziroma tistih, ki investirajo in te najbolj zadeva ta novela Zakona o davku na dodano vrednost. Danes pa smo slišali oziroma slišimo tudi kot argument za zavrnitev teh predlogov, številne pomisleke, ki tangirajo državni proračun in likvidnost javnih financ. Od kod se polni državni proračun, od kod se zagotavljajo likvidna sredstva v državnem proračunu? Iz gospodarstva. To je približno tako, kot da nam ne bi bila skrbi vredna, ne vem, neka rastlina, ki nam daje plodove, ampak bi samo skrbeli, kako bomo te sadove pobrali, jih obrali in ali jih bo dovolj. Kako bomo pa gnojili, kako bomo obrezovali, kako bomo skrbeli za to rastlino, nam je pa v drugi prioriteti, nam ni prva prioriteta. In tu se razlikujemo. Samo to. In prav je, da javnost in gospodarstvo to sliši, v čem se razlikujemo, da vedo zato, da bo državni proračun v enem letu, kajti govorimo samo o izpadu javnofinančnih sredstev v enem letu, v prvem letu po uveljavitvi, kajti v nadaljnjih letih tega problema več ne bo in jaz mislim, da se da ta problem rešiti. Ta problem se da rešiti brez tega, da bi oklestili kakšne projekte, da se jih, res, z nekoliko prožnejšim načinom plačevanja obveznosti. Župani, ki tu sedite, dobro veste, da ni treba kakšne stvari plačati novembra, ampak se lahko plača tudi januarja in podobno odvisno od situacije od izvedene aktivnosti. Torej, ni res, da je posledica sprejetja takšnega ukrepa povečan primanjkljaj za leto 2009, to enostavno ni res, če se želimo tega lotiti odgovorno. Pa še nekaj. Mi tu razpravljamo, kot da gre za državna sredstva. Ne gre za državna sredstva. To so sredstva podjetij, ki so bila preplačana, ki so jih podjetja morala odvesti, ko so plačala vstopni davek in ki po obračunu njim pripadajo. In mi se pogovarjamo, da jim je to treba prej vrniti. In vi zdaj tukaj mene prepričujete, da je tukaj primanjkljaj in maastricht in boniteta države ogrožena zaradi tega, ker bi pravično ali nepravično, ker bi normalno ravnali do gospodarstva in mu vrnili tisto, kar mu pripada in kar mu gre. In res je težko potem požirati te argumente proti, ki so iskanje, zakaj nekaj zavrniti, ker je prišlo iz nepravnih vrst. Pravzaprav bi ta ukrep zelo lahko sovpadal z rebalansom proračuna. Če ga seveda spustite, poslanci koalicije, skozi, bo v drugem branju konec februarja, če ne celo v začetku marca, ker se mi zdi, da je prva naslednja redna seja v začetku marca. In upam, po napovedih Ministrstva za finance, da bomo ugledali v sredini februarja ali pa proti koncu februarja v parlamentu tudi rebalans. In takrat bomo odločali v parlamentu, ali bomo uvedli 7-dnevni rok vračila ali 10-dnevni rok vračila ali 14-dnevni rok vračila ali 21-dnevni rok vračila, vse je odprto. Zakon je zato v redni proceduri, da se ga da v skladu s politično voljo tudi popraviti oziroma spremeniti. Večkrat poslušam, da je za reševanje krize potreben pogum - ne, za reševanje krize ni potreben pogum, pa tudi ne volja, potreben je denar. Kdor misli, da bo lahko samo s svojo žarečo držo in populističnimi varčevalnimi simboličnimi ukrepi pomagal iz krize, se hudičevo moti. Iz krize se da iziti, če odvežeš mošnjo, če gospodarstvu daš tisto, kar potrebuje. In prepričan sem, da gospodarstvo potrebuje predvsem denar za poslovanje, zato da ohrani kondicijo in da to kondicijo v nekaterih primerih celo nadgradi v smislu iskanja priložnosti. Ničkolikokrat je bilo za to govornico, tudi s strani ministrov, aktualne vlade in prejšnje vlade, zelo jasno povedano, da je velik, velik vir problema v nedelovanju finančnega sistema, medbančnega trga in neki zelo upočasnjeni ali pa bi rekel omejeni kreditni aktivnosti bank do gospodarstva. To se sedaj nekoliko spreminja. Moram reči, ko poslušam realni sektor ali ko gledamo, kako so ti ukrepi prijeli, kar se tiče tujih bank; zanimivo je, da so tuje banke v Sloveniji nekoliko bolj aktivne kot domače banke; zaradi tega, ker je neka velika previdnost pri odplačilu posojil, ki zapadejo kmalu v letošnjem letu. In je prav domači bančni sistem, ki naj bi najbolj servisiral slovensko gospodarstvo, nekoliko bolj v krču kot tuje finančne institucije. To so aktualni podatki, ki jih imam iz realnega sektorja dandanes. In ta ukrep, ko bi podjetja imela svoj denar prej na računih, je gotovo zelo podoben ukrepu, kot da dobijo dolgoročna likvidna sredstva oziroma da dobijo kredit, saj dobijo denar, ki ga za njih nekaj časa vrti država. Ukrepi za spodbujanje finančnega trga očitno niso dovolj prijeli, niso dovolj prijeli. Nekaj obratnega kapitala se da dobiti, posojil, mesec, dva, vendar dolgoročnih posojil za naložbe se ne da dobiti, še danes ne na finančnem trgu v Republiki Sloveniji. Slišim, da ima minister za finance načrte s temi obveznicami. Jaz mislim, da je to dober, potreben korak, vprašanje pa ali bomo pod pogoji te obveznice tudi lahko prodali in imeli s tem tudi denar. Zato, po moje, ni odveč razmisliti tudi o drugi možnosti, da se država zadolži. Kot smo slišali predvčerajšnjim finančnega ministra, je državna zadolžitev v razmeroma ugodni poziciji; država ni pretirano zadolžena v primerjavi z drugimi primerljivimi kandidatkami Evropske unije; in ta denar razdeli bankam preko dokapitalizacije ali podobnih ukrepov, te naprej ta denar razdelijo realnemu sektorju za dolgoročne razvojne projekte. Vendar, seveda ti ukrepi morajo biti takoj, ni dovolj, da čakamo te ukrepe, ne vem, da bo to čez pol leta, čez pol leta bomo lahko v tisti drugi, ko bomo sprejemali ukrepe, kako dejansko iz recesije ven. Sedaj pa imamo ukrepe, kako ublažiti posledice krize oziroma kako ohraniti kondicijo v gospodarstvu, kako ohraniti naložbeno aktivnost, kako ohraniti industrijsko proizvodnjo. Ne kako dvigniti nekaj iz dna, ampak kako ne priti dol. To so različni ukrepi. Jaz sem to želel povedati že večkrat, ampak nekateri gredo pač bolj "dlakocepsko" v besedilo predloga zakona. 150 milijonov več v realnem sektorju oziroma v gospodarstvu na račun tega, da se vrti državni proračun, se mi zdi pomemben ukrep. Danes tukaj sem slišal vse, ki so govorili, nihče ni polemiziral, da bi ta ukrep ne bil dober. Nekatere koalicijske stranke, ne vse, hvala bogu, imajo zgolj pomislek, da je, kako bi rekel, posledica na javne financah problematična. Tehta se, v koaliciji, med tem, ali imeti likviden denar gospodarstvu ali imeti likviden denar v državi. In odločili ste se, očitno, da ga raje imeti pri sebi, kot pa ga dati tistemu, ki ga danes najbolj potrebuje. To je moja osnovna bojazen, da se niste sposobni soočiti z resnostjo nastale situacije. To je problem. Oprostite, tudi, če se zdi nekomu nekoliko, ne vem, "papagajsko", da vlagamo ene in iste predloge v ta parlament in bomo vlagali tudi v prihodnje, ker mislim, da lahko pomagajo, primejo in rešijo del problema. Torej, še enkrat! Za reševanje krize, dobro, je treba imeti seveda poleg tega, da veš kaj počneš, tudi denar. Pogum ni dovolj. Ali pa, pogum je veliko veliko premalo. In tudi argumenti ministrstva, češ počakajmo rebalans in bomo potem videli, kaj bomo odrezali in česa ne bomo odrezali, kaže na neko taktiko, neko dinamiko pri soočanju s krizo, ki se mi zdi, da ni učinkovita. To se pravi. Po korakih, z določenimi ukrepi na plano. Jaz mislim, da bi morali iti v trenutku, ko smo začutili pešanje gospodarske rasti, zdaj smo že globoko v tem obdobju, z močnim zdravilom, z močnim paketom ukrepov, ki bi seveda učinkoval hitro. Tu pa imamo sedaj taktiko, da se poleg nekaterih slabih predlogov zakonov, kot je to subvencioniranje polnega delovnega časa, navrže še drugi paket, ki naj bi bil simbolno varčevalne narave in hkrati rebalans proračuna. Mi vsi se zavedamo, da rebalans proračuna, ko govori o dodatnem denarju, bodisi za tehnološki razvoj, raziskave in razvoj in tako naprej, bo prijel šele čez pol leta, kajti skoraj si ne znam predstavljati, da bi bilo možno trditi, da bo ta denar dosegel tistega, kateremu je namenjen, prej kot v pol leta. Razpis, izbira, mora nekaj narediti in šele potem lahko dobi denar. Torej, ker tukaj seveda ni avansiranja in nekih predplačil. Tu se torej razlikujemo. Razlikujemo se po ukrepih in razlikujemo se po dinamiki sprejemanja, uveljavljanja teh ukrepov in tudi po obsegu le-teh. Saj pravim. Meni se zdi nevzdržno, da vsak dan beremo o višjih plačah, v tem, v onem kabinetu, v javnem sektorju in tako naprej, da bomo zdaj seveda tudi tu bolj ali manj delili odprto, po drugi strani pa prav v javnih financah iščemo razlog, da bi podprle gospodarstvo tam, kjer je gospodarstvo enotno. Ta ukrep pozdravljajo vse asociacije, ki se s tem ukvarjajo. In ne samo to. Ta ukrep je v celoti usklajen s priporočili davčne stroke. Kajti, če je pobrano preveč davka, ga je treba čim prej vrniti. Ne pa motoviliti z njim in skrbeti za svoje probleme in s tem onemogočati tistega, ki pravzaprav javne finance sploh zagotavlja. Torej, spoštovani! Predlog zakona je v prvi vrsti narejen iz skrbi za situacijo, v kateri se slovenski finančni sistem nahaja, in ne nazadnje tudi iz skrbi za aktivnosti kreditnih inštitucij in možnosti podjetij, da do kreditov pridejo. Ker se situacija ni bistveno spremenila v pozitivni smeri v mesecu dni, od kar smo zadnjič ta zakon vložili, smo ta zakon ponovno vložili. In verjemite mi, da bomo naredili vse, da bi te ali podobne rešitve tudi čim prej aplicirali. Torej, računam na modrost in računam na dinamiko, ki sem jo omenil, da je možno ta zakon sprejemati tudi takrat, ko bo rebalans že jasen. In če, če, spoštovani poslanci, podpremo ta zakon, da je primeren za nadaljnjo obravnavo, kar je seveda ambicija v tej fazi procedure, potem bomo dali tudi jasen signal Vladi, da upošteva to ob rebalansu. Če pa ga bomo zavrnili, potem bo sporočilo parlamenta tudi jasno - tega v prihodnje ne bo in ta ukrep bo pravzaprav težko uveljavljati, ker smo vsi skupaj pokleknili. In tu bi na koncu, dovolite mi, opozoril še na eno pomembno zadevo, ki se tiče dostojanstva in vloge parlamenta. Vloga parlamenta ni, da posluša in uboga vlado in njena mnenja. Vloga parlamenta je, da po svoji vesti odloči in da odloči tako, kot je prav, kot misli, da je prav. In vidim, da se tisti upogljivi, tukaj zelo evidentno identificirajo in tem mojim besedam tudi smejejo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Nadaljujemo s splošno razpravo poslank in poslancev. Prvi ima besedo gospod Zvonko Černač. Prosim.
Spoštovane kolegice in kolegi, gospod minister in vsi ostali prisotni! Ko se stvari spreminjajo hitro, je treba tudi ukrepati hitro in učinkovito. V zadnjem obdobju smo bili priče naglemu slabšanju ekonomske situacije tudi v naši državi, na srečo pa razmere še niso takšne kot v nekaterih državah okrog nas, ki so zašle že globoko v recesijo. In če bi ukrepali hitro in učinkovito, mislim, da bi se Slovenija lahko recesiji tudi izognila. Napovedi, ki jih poslušamo v zadnjem času, pa niso več tako optimistične. Kljub temu, da je še vedno napovedana, tudi s strani mednarodnih institucij, v Sloveniji v letošnjem letu pozitivna gospodarska rast, mislim, da nas neukrepanje Vlade vodi v zelo nevarno smer. Ne vem, ali tisti, ki odločajo, živijo v nekem virtualnem svetu in ne slišijo Gospodarske zbornice Slovenije, Obrtno-podjetniške zbornice, številnih pozivov posameznih podjetij, posameznikov, sindikatov in vseh ostalih, ki opozarjajo, da tisto, kar je bilo sprejeto doslej, ni dovolj in da v enem delu ne učinkuje. Ukrepov, ki bi učinkovali, ki bi morali učinkovati, praktično ni. Dva meseca je, odkar je bila imenovana nova vlada. Pri tem je treba povedati, da je prejšnja vlada, preden je prepustila ta položaj novoimenovani vladi, z njo uskladila določene ukrepe, ponudila tudi pomoč, vendar je bila zavrnjena; ta ponujena roka je bila zavrnjena. In tudi sedaj slišimo, da tisto, kar opozicija predlaga in s čimer želi pomagati, ni sprejeto kot dobrohotno, ampak, smo slišali, kot populistične poteze, ki naj vzbujajo v javnosti določene simpatije. Narobe, mislim, da se gre populizma nekdo drug. Populizma se gre tisti, ki išče rešitve na izzive krize v plačevanju kapučinov. To je največji populizem, ki ga lahko zganjamo v tem trenutku, in najbolj negativen odziv, ki ga lahko beležimo, glede na to, s kakšnimi resnimi zadevami se soočamo. Namesto, da bi se vsi tisti, ki smo bili izvoljeni za to, da odločamo in sprejemamo odločitve, na podlagi katerih bodo ljudje imeli delo, na podlagi katerih bodo ljudje pošteno plačani, na podlagi katerih bo gospodarstvo prosperiralo, ukvarjali s tem in vsi skupaj iskali čim boljše rešitve, se že dva meseca ukvarjamo s tem, kdo bo več privarčeval in kdo bo dal lepši zgled. Nič narobe, super, vendar, gospe in gospodje, počnite to in ukrepajte, delujte, za kar ste plačani, to se od vas in vseh nas pričakuje. Zaradi tega ponovna obravnava tega zakona, ki, kot slišim, je pri nekaterih le vzbudila neko spremembo mnenja v odnosu na obravnavo pred dvema tednoma. To me veseli. Mislim, da gre za predlog, ki v manjšem delu, vendar pomembnem delu, likvidnostno razbremenjuje gospodarstvo. Z vsakim dnem, vsakim tednom, vsakim mesecem, ko odlagamo ukrepe, se nam situacija samo poslabšuje. Glejte, danes berem na naslovnici - to je ena redkih stvari, ki nekako odslikujejo realno situacijo, drugače vidimo na naslovnicah časopisov zadnja dva meseca predvsem nasmejane obraze novih oblastnikov, ki razlagajo, kaj vse bodo storili in kako je bilo vse za nazaj narobe - "število brezposelnih skokovito narašča," piše danes, "za 70% več v januarju letos kot v januarju preteklo leto." Če to ni podatek, ki nas mora zaskrbeti, potem ne vem, kateri podatek bi nas lahko še zaskrbel. In kaj je bilo sprejeto s strani nove vlade, dva ukrepa: trošarine, ki so obremenile, in zakon, ki je bil sprejet v Državnem zboru, ki subvencionira skrajšan delovni čas. Zakon, ki bo iz državnega proračuna odnesel silne milijone evrov, če bo ukrep prijel - pa mislim, da niti prijel ne bo tako, kot je bilo zamišljeno, in od njega ne bo popolnoma nobenega učinka. Zakon, s katerim ni zadovoljen nihče. Nihče! Ne gospodarstvo, ne sindikati. Nihče! In v tem primeru dejansko pomeni direkten odliv in direktno finančno obremenitev proračuna v letu 2009. Zakon, ki ga predlagamo mi, pa ne pomeni drugega kot trenutni likvidnostni izpad, ki ga je treba likvidnostno nadomestiti samo v nekem trenutku in potem nikoli več. Če bi prejšnja vlada ravnala tako, če ne bi 8. oktobra prejšnji finančni minister Bajuk in prejšnji predsednik vlade Janez Janša javno izjavila, da so vloge državljanov in gospodarstva zajamčene v celotni višini, kot so naložene v bankah, potem, sem trdno prepričan, bi danes imeli v tej državi tudi bančno krizo. In nisem ravno prepričan, da se ne bi soočali s še hujšimi posledicami, kot se soočamo sicer. Čeprav ni bil sprejet zakon, je bilo treba ravnati hitro, odločno in tako, da je bil dan pozitiven signal. In to se pričakuje tudi s spremembo tega zakona, ki ga imamo danes ponovno na mizi. Jaz srčno upam, da če je čas na vladni ravni za ukvarjanje s Schindlerjevim, oprostite, Cviklovim seznamom odpisanih, oprostite, tistih, ki niso kompatibilni z novo oblastjo, če je čas za javno izpostavljanje posameznih predsednikov uprav posameznih državnih institucij, kjer je nova vlada s priporočili celo milejša od prejšnje vlade, namesto da bi se, če je pogum v tem državnem zboru, predlagal zakon o spremembi dohodnine, ki bi vse plače, ki so nad, ne vem, 8, 10 tisoč evrov 100% obdavčil, to je ukrep, ki bi ga jaz pričakoval v takem trenutku in ki bi deloval resno in odgovorno in do vseh enako, potem mislim, da se mora najti tudi čas za ukvarjanje s tem, od česar vsi skupaj v tej državi živimo: z razbremenitvijo gospodarstva. Predlagam, da razmislite in da to roko, ki jo ponuja opozicija, sprejmete, kajti gre za prvo obravnavo zakona in mislim, da se bodo v nadaljnji zakonodajni proceduri lahko te rešitve še izboljšale. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Vili Rezman. Ga ni. Gospod Silven Majhenič. Prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči. To, da je prišlo do finančne krize tudi pri nas, niso krivi Američani. In tudi ne bi bilo potrebno čakati, da nam oni povedo, da se bo tudi to nam zgodilo. Vse preveč je bilo špekulativnih naložb, ki so jih financirale banke od raznih prevzemov, do špekulativni gradnji. Stvari so bile jasne že nekaj časa nazaj, da se bo to zgodilo. Za to ne rabiš biti ekonomist, ampak moraš na zadeve gledati logično. Vse preveč se je zapravljalo, prevladoval je lobi kapitala in prestiža, tako da po moji oceni smo se še tako poceni izvlekli do sedaj. Sigurno je bilo treba pričakovati, da bo s takim ravnanjem prizadet finančni, javni in nenazadnje realni sektor. Stanje je sigurno najbolj opazno takrat, ko nastane problem v gospodarstvu, ki je na nek način barometer klime v državi. Zaradi slabih pogojev kreditiranja gospodarstva, predvsem malih in srednje velikih podjetij se položaj še poslabšuje. To, da je potrebno skrajšati rok vračila preplačanega davka na dodano vrednost, država do sedaj ni imela posluha. Zaradi takšnih stvari so nekatera podjetja spravili v nelikviden položaj po nepotrebnem. Ker vidimo, da predlagane spremembe zakona o davku na dodano vrednost nimajo učinka na javnofinančna sredstva, je treba zakon popraviti, kot je predlagano. Hvala.
Besedo ima gospod Franc Bogovič.
Lep pozdrav, predsedujoči! Spoštovane kolegice, kolegi! Tudi sam podpiram in sem vesel, da je zakon zopet v obravnavi. Podpiram tiste, ki trdijo, da se v naši lepi državi vse premalo ukvarjamo z resnimi problemi in z rešitvami, ki bi lahko dale nek pozitiven rezultat v volji do življenja, v volji do gospodarjenja, do poslovanja v tej družbi, ampak da poskušamo z nekimi populističnimi, včasih tudi sam ocenjujem, z zelo demagoškimi prijemi, ki so predvsem izum piara, bolj kot pa neke resne ekonomije, igrati in se poskušati odzivati na to krizo. Sam bom vsekakor podprl takšen predlog zakona in tudi predlagam kolegom, da resno razmislimo o tem, ali pomeni to, da gospodarstvu prej vrnemo denar, res tako veliko breme, ali pa bi bil to res en resen in odgovoren ukrep, ki bi ga v tej državi uredili. Strinjam se s tem, da lahko ocenimo, ali smo v stanju tudi tehnično izpeljati v tem roku ali finančno izpeljati. Je pa bila že praksa v preteklosti, da se je tudi pri zakonu na plače naredila neka lestvica, skozi katero so se ocenili izpadi v posameznem letu in potem v nekem doglednem času tudi zmanjšali ta davek na plače. Mogoče je tudi tukaj model, da del tega bremena prenese proračun leta 2009, del tega bremena pa proračun 2010. Kar se pa tiče virov, pa bi prosil, če lahko danes dobimo odgovor na to, na kar zadnjič nismo dobili, ko smo v Slovenski ljudski stranki izpostavili, da je dokaj problematičen ta izračun pri tem zakonu, s katerim bomo subvencionirali skrajšani delovni čas. Bom poskušal zelo na kratko, kot rečemo po domače, na prste izračunati. 230 milijonov ste ocenili, da bo ta ukrep stal v letošnjem letu. 6 mesecev po 60 evrov pomeni 360 evrov na zaposlenega. Šest mesecev po 120 evrov pomeni 720 evrov. Če vzamemo povprečje ali pa neko srednjo številko, 500 evrov na zaposlenega, da bomo lažje računali, je 230 milijonov, kolikor ste ocenili, da bo v tej pogači od 800 milijonov stal ta ukrep, pomeni, da ste predvideli ta ukrep za 460 tisoč zaposlenih v slovenskem gospodarstvu. Kolikor je meni znano, ima slovenski realni sektor približno 500 tisoč zaposlenih. Se pravi, da smo za več kot 90% vseh predvideli, da bodo šest ur na teden doma. Sam sem trdno prepričan, da ta ukrep to državo v letošnjem letu ne bo stal več kot 60, 80 do 100 milijonov maksimalno. In tu vidim tistih 150 milijonov, s katerimi bi lahko v letošnjem letu, če resno želimo 800 milijonov dati našemu gospodarstvu in likvidnostnem toku, se odrekli tega denarja v letošnjem letu. Prosim, če mi predstavnik Vlade pove, ali je ta moja domača matematika preveč poenostavljena. Ali je kaj narobe z njo? Ali pa je to vaše izhodišče Vlade, da bo ta ukrep stal državo 230 milijonov, pesek v oči državljanom in gospodarstvu v Sloveniji?
Besedo ima gospod Anton Anderlič.
Spoštovani! Nekaj tekmovalnosti je pri ponovni vložitvi tega zakona v proceduro. Nič ni narobe z vztrajnostjo. Nasprotno! Sam mislim, da je narobe to, da se hitreje ne odzivamo na neke stvari. Tudi zadnjič nisem glasoval za zavrnitev tega zakona. Odveč je sprenevedanje, odveč je nekaj, kar poskuša dopovedati, kako je do dneva D bilo vse v redu in pozneje se je vse zlomilo. Spomnim se gospoda Bajuka in prejšnjega predsednika Vlade, ko sta rekla, kakšen blazen presežek da bo, na koncu pa je izguba. To veste. In tukaj ni kakšne resne dileme. Lahko bi ta zakon prej sprejeli, ampak jaz o tem ne želim razpravljati. Želim pa reči to, da rok 60 dni za povračilo DDV je bil izmišljen, je bil postavljen enkrat zato, ker je bilo ocenjeno, da bo v tem času mogoče popraviti celoten proces in da bo stekel tako, kot tudi mora, od nastanka plačila kontrole in do povračila. Prepričan sem, da je v tem času tako tehnološki proces, tako inštrumenti kontrole in vse ostalo na višjem nivoju, da se da bistveno hitreje ugotoviti, kakšno je stanje in opraviti celoten proces. Dejstvo je, da danes govorimo o tem, kdo bo bolj likviden, kdo bo manj likviden, ampak očitno se tako država, občine in še najbolj podjetja vsak dan srečujejo z večjim vprašanjem nelikvidnosti. Če je res, da se podaljšujejo roki tudi plačil s strani države, s strani občin, s strani tistih, ki razpolagajo z javnim denarjem, da ne plačujejo v dogovorjenih rokih, na drugi strani pa se ta denar od preplačanega DDV-ja drži na računu Davčne uprave oziroma države, je seveda to nesprejemljivo. Po mojem prepričanju je potrebno deliti usodo vseh. Ko gre za nelikvidnost, je nelikvidnost podjetij večji problem, kot je nelikvidnost države in vseh drugih subjektov, ki upravljajo z javnim denarjem. Tukaj je resnično na mestu tista trditev, ki pravi, da če kaj, potem moramo usodo deliti vsi enako. S tem, da bi morali biti ukrepi, in eden od teh je tudi ta, naravnani tako, da bodo delovali za vse enako, za vse učinkovito in čim hitreje. Ko gre za vprašanje likvidnosti, je še neko drugo vprašanje, kdo pravzaprav lažje premošča te zadeve, te težave: Ali država, banke, in seveda ta sektor, ali podjetja? Potem se moramo vprašati, če je res in če ti podatki držijo, da banke nekaterih sektorjev, nekaterih podjetij, celih panog preprosto ne financirajo več, v kakšni situaciji smo. Pa so bili do sedaj tako rekoč zgledni plačniki, nedolgo nazaj. Tukaj je prejšnji finančni minister govoril, kako poceni so krediti, kako se je bolje zadolževati. Tudi država se je na račun infrastrukture in še drugih področij zadolžila preko mere. In seveda so ta denar na vsak način poskušali plasirati poslovnim subjektom. Srečujemo se z nekaterimi nedokončanimi procesi investiranja, ker je bil ta denar na razpolago in se ga je ponujalo. Sedaj je recimo preplačan DDV in ga ne dobijo nazaj. Bančnih kreditov za premoščanje likvidnosti ni, zato torej to stanje ni vzdržno. Mislim, da je prav, da zakon v prvi obravnavi sprejmemo. Sam bom glasoval za, tako kot sem tudi rekel, in upam, da bo v drugem branju sprejet amandma, ki bo približal roke tistim, ki so znosni in vzdržni s strani tistih, ki DDV pobirajo, ki ga zadržujejo in bi ga morali tudi vrniti, in seveda tistim predlogom, ki so danes tukaj, kar bi, sem prepričan, prispevalo k razbremenitvi nekaterih težav. Ali je to 21 ali je to 30, verjetno 7 dni ni tisti rok, nekje vmes pa gotovo je. In vse, kar bo prispevalo k temu, da se vsaj malo ublaži ta kriza, bom podprl. Razumem pa, da tudi poslanci vladne koalicije težijo k tem ciljem, da se to tudi tako dela. In bilo bi narobe, če bi se danes ustvaril vtis, da vladni poslanci, tudi ministri in Vlada skrbijo samo za likvidnost svojega sektorja, za plačilo kav, rož in ne vem česa še, česar tako ali tako ne bo oziroma ni. Tako da je tu, vsaj prepričan sem, prišla do spoznanja zavest, da smo vsi na isti ladji, da moramo deliti isto usodo, skrbeti pa vsak za svoje naloge, opravljati tisto, kar je prvenstveno naloga na primarnem področju. In če tu govorim o vlogi parlamenta, je zagotovo na mestu prisluhniti vsem težavam in na drugi strani sprejeti predloge, ki so dobronamerni, ki blažijo, ki rešujejo težave. Kot rečeno, podprl bom zakon v prvem branju brez zadržkov. Če sem prej rekel, da bom upal na sprejetje amandmaja, se bom tudi trudil za to, da bi približali te roke nekim razumnim številkam. Kot pravim, koliko pa to bo, jaz sem razumel nekatere nastope vladnih predstavnikov kot tudi nekaterih drugih, ki se s temi vprašanji ukvarjajo, da je to mogoče, in to naj tako tudi bo.
Besedo ima gospod Franc Pukšič. [[Ga ni.]] Gospod Matjaž Han. [[Ne.]] Gospod Rado Likar, izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Sam podpiram predlog sprememb zakona o davku na dodano vrednost v delu, ki se nanaša na vračanje oziroma na skrajševanje roka za vračilo DDV s 60 na 7 dni, oziroma bi tudi sam predlagal, da se pogovarjamo o kakšnem drugem sprejemljivem roku vračila. Tudi sam sem bil njega dni zaposlen v instituciji, ki je takrat bila servis za vračilo takrat še prometnega davka. Povem vam, da ta rok še zdaleč ni bil 60 dni, ampak krajši. Se pa točno ne spominjam, koliko je bil ta rok. Vsekakor pa krajši. In moje mnenje je, da 60-dnevni rok vračila preplačanega DDV-ja ni sprejemljiv, saj je milo rečeno arhaičen in spada v 70. leta, ko je bil informacijski sistem dejansko še na dosti nižji stopnji. Likvidnostni, poudarjam, likvidnostni izpad in izpad javnofinančnih prihodkov ne more biti zadostni argument za zavrnitev tega predloga oziroma, da se zavrže rešitev, ne da bi poskušali zbližati naša, pod narekovajem, "pogajalska" izhodišča. Gospodarstvo v teh časih pričakuje od nas, da bomo našli rešitve, ki bodo učinkovale hitro in učinkovito. To, da gospodarstvo pričakuje od države, da jim čim prej vrne to, kar so jim preveč plačali, je še najmanj, kar lahko država stori za hitro in učinkovito ukrepanje, za blažite recesije. Ne bi rad dobil občutka, da bo predlagana rešitev zavrnjena zgolj zato, ker jo je predlagal poslanec največje opozicijske stranke in zaradi očitka, da tega predloga oziroma s to rešitvijo ni prišla že prejšnja vlada. Zato apeliram na vse vas, da razmislimo in najdemo skupno pametno in sprejemljivo rešitev, ki bo v korist vseh nas državljank in državljanov, katerih predstavniki smo poslanci v Državnem zboru. Hvala lepa.
Besedo ima Marjan Bezjak. Izvolite.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni, gospod podpredsednik Državnega zbora! Spoštovani iz ministrstva, poslanke in poslanci! Zakaj smo se odločili v Slovenski demokratski stranki vložiti predlog za vračilo preplačanega DDV-ja za rok 7 dni? Mnenja smo, da bi to bil ukrep, ki bi zelo hitro "prijel" v gospodarstvu za nastalo situacijo, ki je pred nami oziroma pred vrati določenih podjetij. Konec koncev govorimo o recesiji: ali je tukaj ali ne. V nekaterih podjetjih je že, v nekaterih podjetjih pa bo nastala, če ne bomo hitreje ukrepali in hitreje sprejemali določenih zakonov. Res je, da opozicija nekako vlaga amandmaje. Koalicija jih nikakor noče sprejeti. V koaliciji bi se morali tega zavedati tisti poslanci, ki so sami gospodarstveniki. Na kakšen način oni poslujejo, če ne potrebujejo tega denarja nazaj. Vemo, kaj župani počnejo. Celo do leto dni ne plačujejo določenih dajatev izvajalcem. To so stvari o katerih ti ljudje na pamet govorijo, kaj ta denar pomeni v gospodarstvu. Ta denar bi pomenil to, da bi določena podjetja imela likvidnost, tista, ki so sedaj že nelikvidna. Mislim, da se zavedate, spoštovani poslanke in poslanci, kaj boste sprejemali danes. Nikakor ne razumem, da nočete svojega denarja, ki se ga preplačali, dali državi, imeti takoj nazaj. Predlagali smo 7 dni. Res je, hvala bogu, da ima minister gospod Križanič posluh, ima uho, ki hoče prisluhniti. Ampak na Odboru za gospodarstvo se je takoj koalicija sestala, 15 minut pavze, in so glasovali proti temu zakonu. Sam minister pa podpira to. Ne vem, zakaj je takšno mišljenje in takšno gledanje vas, saj niste vi predlagali tega zakona. Še enkrat, strnimo moči in pomagajmo gospodarstvu, kajti gospodarstvo je tisto, ki daje vam tukaj plače. Če ne bo gospodarstva, tudi vas oziroma nas ne bodo potrebovali. Zavedajte se že enkrat, ne pa krojiti usodo. Ljudje, ki ne izhajajo iz gospodarstva in mislijo, da denar prihaja z neba. Žal, razmišljate narobe. Govorite o davčnem sistemu. Pred tremi leti je bil davčni sistem skoncentriran. Govorite o nepreglednosti davčnega sistema. Verjemite, preglednost davčnega sistema je zelo zelo dobra. In hvala bogu, da je to tako. Morda je potrebno samo napraviti eno nadgradnjo k temu sistemu. To so pogoji za delovanje te države, to so stvari, ki peljejo to državo v boljši jutri, nikakor pa ne stvari, ki jim nasprotujete, k dobrim idejam, h glasu gospodarstva. Upam, da vas je koalicijski kolega Anderlič znal prepričati, da ste imeli posluh. Verjemite, da je bil velik pritisk gospodarstva nanj, da je to željo izrazil ali pa to besedo povedal, da bo glasoval za. To je edino pravilno, glasovali so zanj ljudje, da je danes on tukaj. Upam, da smo vas dovolj močno prepričali, dovolj močno dali argumente, da ste razumeli, kaj potrebuje gospodarstvo, kaj je pomembno za gospodarstvo, in da boste danes glasovali za. V SDS bomo podprli ta zakon, kajti menimo, da je edini pravi vir do hitrejšega denarja, ki ga lahko dobijo podjetja nazaj. Hvala.
Besedo ima gospod Miroslav Klun. Ga ni. Gospod Anton Colarič. Gospod Srečko Prijatelj. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Zaman kličete tiste, ki bi najbolj kompetentno lahko sedaj odločali o tem. Moj kolega Klun, predsednik Obrtne zbornice, jaz bi želel slišati njegovo mnenje. Mnenje Slovenske nacionalne stranke je, da je sprememba zakona o davku na dodano vrednost nujna. Nujna. V tem kontekstu se mora to zgoditi čim prej, kajti država je največji dolžnik. Tudi na pravnomočne tožbe, ko državljani in državljanke z muko in dodatnimi finančnimi sredstvi terjajo od države tisto, seveda s sodnimi odločbami, kar bi država morala dati, država pozabi na izplačilo oziroma na realizacijo sodb. In danes smo imeli priliko slišati tukaj ravno iz vrst social demokratov - poglejte, kako prazne vrste so - gospo Brunskole o tem, da bo finančno okrnjen proračun, da bo primanjkljaj v proračunu večji, če bomo to sprejeli, da bo kar konec države, če to sprejmemo. Ja, ali naj država dosledno ne pobira davkov od tistih, ki neposredno delajo? Takoj se mora plačati davek, ne glede na to, ali je plačilo realizirano ali ne, ker to državo v drugem koraku že ne zanima, ampak davke pa takoj pobere. Dogaja se mnogokrat tudi to, da podjetja, ki vzorno izpolnijo posel, ga tudi realizirajo. In ko že gre material v trgovine ali pa končnemu naročniku, ta storitev ni plačana. Ampak države zopet to nič ne zanima. Država pobere svoj davek. In če davek ni plačan, je ne zanima, ali je storitev plačana ali ne, se usede na račun. In to podjetje zaradi dobrega dela in finančne nediscipline, za katero bi morala skrbeti država, propade. In takih podjetij imamo ogromno. Skrajšanje vračila preplačanega davka iz 60 na 7 dni, to je ja normalno, ljudje božji, ob tem času, ki prihaja. Gospodarsko stanje v Sloveniji bo še slabše, ne bo boljše. Recesija v gospodarstvu nas ne bo obšla. Ravno tako nas bo prizadela, kot je vse druge države. Mislim, da Slovenija bi morala biti vsaj toliko poštena do tistih, ki obdelujejo to davčno njivo, od katerih se tudi napaja ta državni proračun, da jim pognoji to njivo, da jim omogoči, da je pridelek na tej njivi drugo leto boljši. Kljub krizi. S poštenim pristopom naj jim vrne tisto, kar je njihovega. Če je preplačano, je normalno, da država vrne to takoj. Saj vendar se država napaja proračunsko ravno iz gospodarstva. Razen če nam ni cilj uničiti vse, kar je dobrega. To smo v preteklosti znali lepo narediti. Mi smo gospodarstvo v Sloveniji uničili tudi na način, da smo nekaterim privilegirancem dali možnost, da so pokupili velike gigante, ki so bili uspešni, ljudi so zmetali na cesto, to se dogaja še danes, in denar "pobasali" v žepe. Ali je to dobra država? Jutri, pojutrišnjem boste naredili še več brezposelnih in še več socialnih problemov, če boste tako ravnali. Jaz nisem nobenega od tajkunov videl, da bi moral sedeti zaradi tega, ker je na nezakonit, nelegitimen način kupil podjetje, potem pa ga je zaprl. To se dogaja danes nam pred očmi. In ko govorimo o tem, da bi tistim pridnim, ki znajo in hočejo delati in zmorejo dobro delati, pomagali na način, da jim vrnemo čim prej tisto, kar je njihovo. Tu se pa ustavimo, tu pa ni več zdrave logike in normalnega razmišljanja. In danes, kot že rečeno, glas gospodarstvu je tudi v tej klopi. Danes bi v tej dvorani moral z menoj sedeti tudi gospod Miroslav Klun. On zagovarja obrtnike, pa ga ni. Zastonj ste ga klicali k besedi. In to je sramota. Zaradi takšnih dejanj verjamem, da ne bomo bili nič bolj socialni. In s takšnimi potezami se ne boste obdržali na oblasti. Verjemite!
Besedo ima gospod Iztok Podkrižnik. Prosim.
Spoštovani. Predlog zakona o DDV podpiram. Pomaga tudi za samo likvidnost podjetij. Gospodarska rast, če gledamo zadnje tri leta, je bila pri nas zelo dobra. Če pa pogledamo leto 2009, pa moramo reči, da ne bo tako briljantna, kot je bila prej. Se pravi, ocenjujemo nekje okrog 1,1%. Zaradi situacije v tem času bosta prizadete menjava s tujino in investicije. Zniževanje investicij je bilo pričakovano, dodatni dejavnik, ki je ključni, pa je upadanje povpraševanja v nekaterih panogah ter drugi zaostreni pogoji financiranja. Zato je pomembno, da se dobra podjetja, ki imajo naročila, razvijejo in nadoknadijo razliko, ki jo rabimo za pozitivno rast. Menim, da je pozitivna gospodarska rast optimistična, kajti v večini držav v evroobmočju bodo beležili v letošnjem letu negativno rast. Poudariti je treba, da zaradi trenutne finančne in gospodarske krize Slovenija ne bo mogla doseči želene rasti nad 4%, lahko pa jo dosežemo okoli 2. Poudariti je treba, da se je finančna kriza začela v finančnem sektorju. In zato je ključno, da se zagotovijo pogoji, da se financiranje vrne v čim bolj normalne okvirje. Vsi ti ukrepi, vključno s tem predlogom, ki so že bili sprejeti, in ostali, ki še bodo, če bodo, lahko pripomorejo k zmanjšanju upočasnjevanja gospodarske rasti, kar je v tem trenutku in v tej situaciji najpomembnejše, zato mislim, da moramo ta predlog podpreti. Za podjetje je pomembna likvidnost - omogočiti dolgoročna sredstva za financiranje osnovnih sredstev in tudi za obratna sredstva. Mislim, da se danes veliko podjetij v Sloveniji sooča s problemi likvidnosti, ko morajo na tak ali drugačen način zagotavljati kupcem, da jih lahko suportirajo, kajti vemo, da če vzamemo v podjetju dobavitelja, ki nam dobavi nek material v roku in nam izstavi račun v 30 dneh, to se pravi, da rabimo v podjetju, v procesu, 10, 30 ali 60 dni, da ta izdelek naredimo, šele nato izstavimo račun in čakamo na priliv tudi do 120 dni. Zato je zelo pomembno, da so ta likvidnostna sredstva dolgoročna, saj s tem zagotavljamo, da lahko podjetja normalno funkcionirajo. Tudi vračilo DDV, mislim, da je eno od orodij, ki bi lahko pripomogla, da lahko podjetja tudi bolje delajo. Izbira ukrepov je zelo pomembna za samo rast in ohranjanje števila zaposlenih. Le-ti bodo vplivali, da bo gospodarstvo, ki je usmerjeno v izvoz, še močnejše. Prepričan sem, da v Sloveniji imamo še veliko podjetij, ki bi lahko s pomočjo sprejetih ustreznih ukrepov kljub krizi v svetu dobro napredovala. In to, mislim, da je ključnega pomena, ker Slovenci smo ljudje, ki premoremo veliko pameti in tudi znamo marsikaj zahtevnega narediti in prodati v svet. Mislim, da se slovenski gospodarstveniki zelo dobro zavedajo, kaj se dogaja po svetu. Vsakodnevno vidimo v časopisih, koliko ljudi se odpušča, kar posledično pomeni manjša naročila za naša podjetja. Po drugi strani pa, kot sem rekel prej, imamo veliko podjetij, ki imajo lasten razvoj, imajo pamet. In ta podjetja dejansko potrebujejo to pomoč. Mislim, da je zadnji čas, da jim tu pomagamo, da se lahko normalno razvijajo, ker le-ta podjetja nam bodo zagotavljala boljši jutri. Zato podpiram ta zakon. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Breda Pečan.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Najprej reakcija na neokusno in tudi zelo neumestno pripombo o upogljivih poslancih. Če bi hoteli začeti razpravljati o tem, kdo je bil upogljiv in kdo ni bil, kako so nekaterim zvijali roke ob sprejemanju posameznih zakonov v preteklem mandatu, potem bi lahko dolgo časa razpravljali. In mislim, da je bila ta pripomba, lahko bi rekli, "zelo na mestu", pod narekovaji. Rada bi pa povedala, da v tako zelo opevanem obdobju velikega, hitrega gospodarskega razvoja, visoke rasti bruto domačega proizvoda in še cele vrste pozitivnih rezultatov, ki so bili v preteklem mandatu, ob zelo uspešni in sposobni republiški davčni upravi ter ob visokem proračunskem presežku, o katerem bomo jutri še govorili, bi verjetno v preteklem mandatu lahko dobili na klopi predlog tega zakona z vsemi potrebnimi ukrepi tudi o davčni upravi, da bi lahko preprečili oziroma da bi lahko tudi pokompenzirali enoletni zamik prihodkov državnega proračuna zaradi bistveno, skoraj za desetkratnik, skrajšanega roka za vračilo preplačanih davčnih obveznosti. Moram reči, da se mi zdi nekoliko neokusno, da zakon, ki pravzaprav bi moral biti na nek način, tako kot je prepovedan referendum o taki zakonodaji, če greste malo pogledat, da bi tudi ta zakon moral biti prepuščen v pripravo Vladi, ker ima na razpolago vse možne podatke in tudi ve, kakšna je operativna sposobnost davčne uprave in finančnega ministrstva, da take radikalne spremembe zakonodaje tudi izvede. Zaradi tega pozivanje opozicije k razumevanju, mislim, da bi lahko sedaj šli pogledat nekaj magnetogramov za leta in mesece nazaj pa bi lahko videli, kakšno je bilo razumevanje za bistveno bolj utemeljene in bistveno bolj kvalitetno pripravljene zakonske predloge, kakor je pa ta. Zaradi tega seveda ne pričakujte, da bom jaz osebno zaradi upogljivosti pred Vlado glasovala za tak predlog zakona v prvem branju.
Besedo ima gospod Franci Kek. Prosim.
Hvala za besedo. Tudi jaz menim, da je 60-dnevni rok nenormalno dolg za vračilo, vendar menim, da bi v tem letu bilo zelo problematično in težko verjetno speljati znižanje tega roka. Dodatnih 150 milijonov v letošnjem proračunu bi pomenilo, da se zelo nevarno bližamo 3% maastrichtski meji minusa v BDP in bi ga lahko presegli. Ko poslušamo gospoda Vizjaka, ki pravi, da se tukaj razlikujemo eni od drugih po tem kdo hoče dobro za gospodarstvo. Mislim, da se v tem primeru predvsem gospod Vizjak razlikuje od samega sebe. Od samega sebe v minulih štirih letih, ko je imel dosti boljše pogoje, da zniža ta 60 dnevni rok.
Besedo ima gospod Anton Kampuš. Prosim.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Izhajam iz gospodarstva in seveda ne verjamem, da bi našli koga, ki bi ne bil za boljše pogoje gospodarjenja v tem trenutku, ki so krizni. Tudi kar se tiče DDV-ja. Ampak v tem trenutku bi morali biti nekoliko bolj strpni. Verjetno je finančni minister tisti, ki obvladuje finančno situacijo v Sloveniji. Verjetno je on tisti, ki lahko reče, ali je danes ta ukrep sprejemljiv s finančnega vidika Proračuna Republike Slovenije. Verjetno je on tisti, ki lahko reče, kaj pa, če ta ukrep danes sprejmemo, kaj bo črtano. Kaj bo tista naslednja točka, ki ne bo izvedena v smislu državnega proračuna ali pa rebalansa, ki se v tem trenutku pripravlja? Kako bomo takrat reagirali? Kaj se bo takrat zgodilo? Koliko bo takrat tistih junakov, ki se danes tukaj kažete? V tem trenutku je jasno, da je neka plačilna disciplina pri nas v Sloveniji nakrhana. Vse bolj se prehaja, plačevanje 60 dni, 90 dni se pomika na 120 dni. In seveda je to slabo za naše gospodarstvo. Seveda ocenjujem, da Vlada še kako vsakodnevno spremlja te trende in jih tudi mora še naprej. In če bo Vlada ugotovila, še posebej, ker je rebalans v zaključni fazi, da je seveda znotraj tega možno vplesti tudi ta ukrep, pričakujem, da ga bo v naslednjih mesecih, tednih izvedla. Ampak seveda ne tako, kot si bom jaz izmislil, ne tako kot si bo bivši minister za gospodarstvo izmislil, ampak tako, kot bo sprejemljivo s strani Vlade. Ali bo ta termin potem 7, 20, 30, 60, tako kot je zdaj, sigurno ne, ampak tako, kot pravim, 7, 20 ali pa 30 dni. Jaz to od Vlade pričakujem. V tem trenutku pa je nesmiselno to podpreti, ker ni vzdržno s finančnega vidika. Danes bom poskušal še poprositi ministra, da bi v čim krajšem času dobili tudi tako tezo, o kateri sedaj govorim, na mizo. Podpreti zadeve kar tako ad hoc, kot se danes govori, mislim, da je nesmiselno. In to se ne bo zgodilo z moje strani. Hvala.
Besedo ima gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Kolegice in kolegi! Ko poslušam te razprave, se ne morem znebiti občutka, da je napaka samo v tem, da tega ni Vlada predlagala oziroma koalicija. Na izredni seji je bil to nek argument, da mora Vlada to pošteno proučiti in se odločiti v tej smeri. Ko poslušam razprave, vsi govorite, da je to nevzdržen rok 60 dni, da bi bilo pametno to skrajšati in podobne razprave. Tudi gospod minister se je v načelu strinjal s tem. Govorimo o 7-dnevnem roku, ki je predlagan z naše strani. Vendar, spoštovane kolegi in kolegi, govorimo o prvi obravnavi tega zakona, ki je podlaga za drugo obravnavo, podlaga za razpravo na odborih, kjer se ta zakon lahko tako oblikuje, da bo sigurno prinašal učinke, kar ne nazadnje vsi ugotavljate. In rok lahko tudi vi predlagate v neki drugi smeri, sigurno pa krajši, kot je 60 dni, in mogoče daljši, kot je 7 dni. Vendar razprava, ki govori o tem, da je to nepotreben ukrep v tem trenutku, mislim, da ni pravilna. Ta ukrep bi dejansko nekoliko ublažil tisto zadevo, ki se, ne glede na to, da smo v parlamentu sprejeli odločitev za poroštva pri bankah, ki naj bi dajala kredite podjetnikom, vendar se ta ukrep na žalost zaenkrat ne izvaja v praksi. In če bi sprejeli ukrep, ki bi omogočil, da ti obrtniki in mali podjetniki, pa tudi velika podjetja, dobijo vsaj svoj denar, ki ga preplačujejo, nekoliko hitreje, bi s tem tudi to težavo, ki nastaja zaradi nepodeljevanja oziroma neugodnih bančnih kreditov, precej ublažili. In bi se oba ukrepa zelo lepo dopolnjevala. Govorjenje o tem, da so ti ukrepi prezgodnji, je velika napaka. In jaz vem, da se bo s strani Vlade pojavil predlog, vendar bo takrat sigurno prepozno. Opozoril bi še na eno težavo, ki jo pa zasledujemo pri financiranju občin, kjer je treba tudi okoli tega DDV-ja mogoče spregovoriti nekaj besed. Poznate vsi evropska sredstva, raznorazne razpise, kjer občine zalagajo v smislu likvidnosti in tudi v smislu plačevanja DDV-ja državi. Praktično dvakrat so obremenjene z nekim likvidnostnim problemom. Mogoče bi razmislil v tej smeri, da se občinam olajša ta finančni tok vsaj na tak način, da se DDV poračuna takrat, ko občine dejansko pridobijo evropska sredstva oziroma to vračilo plačila. Tudi v tem primeru bi se olajšal določen segment javnega sektorja in bi bil ukrep sigurno dobrodošel v tem trenutku, tako kot za gospodarstvo ta Zakon o spremembi davka na dodano vrednost in skrajšanju tega roka za vračilo. Mogoče je 20-dnevni rok primeren, mogoče 14-dnevni, absolutno pa je o tem treba razpravo nadaljevati in tudi sprejeti konkretne ukrepe.
Besedo ima gospod Bogdan Čepič.
Hvala lepa za besedo. Predloga zakona o spremembi Zakona o davku na dodano vrednost ne podpiram za nadaljnjo obravnavo, pa ne zato, ker ga je predlagala opozicija, ampak je kar nekaj odločitev oziroma nekaj vzrokov za takšno mojo odločitev. Splošni vzrok, kot so slabši nadzor, manjša možnost odkrivanja davčnih goljufij ali pa slab informacijski sistem, so lahko zelo pomembni, a zagotovo veljajo ob vsakem roku za vračilo tega DDV-ja. To mora biti standard davčne uprave, da bo preprečevala te stvari in da bo vse te zlorabe lahko ugotavljala oziroma jih odkrivala, ne glede na to, ali je to 7, 15, 30 ali 60-dnevni rok. To so problemi, ki jih mora davčni sistem razrešiti, ne glede na roke za plačilo obveznosti. Drugič. Predlog o spremembi Zakona o davku na dodano vrednost se v ničemer ne razlikuje od tistega predloga, ki ga je Državni zbor že zavrnil po dokaj burni in polemični razpravi na matičnem odboru za finance. Predlagatelj sedaj ubira drugo pot, čeprav je minister za finance takrat predlagal, da bodo problematiko temeljito proučili in predlagali vladni predlog ob predložiti rebalansa proračuna za leto 2009. Imam nek občutek, da zdaj gre za tekmovanje, kdo bo pripravil hitreje takšen predlog in kdo bo hitreje vložil in bil v končni fazi tudi uspešnejši. Moram pa reči, da je to problem, ki je širši in je verjetno povezan tudi še z nekaterimi drugimi elementi, kot so plačilni roki, kot smo danes slišali kot so plačilo DDV-ja za občine, kot so ne nazadnje plačila zavezancev za plačilo do države, ki je tudi limitirana z enim od rokov. Zato bi bilo treba tudi ugotoviti z določilom v 77. členu, ki je obveznost tistega, ki mora plačati DDV v proračun, določen na zadnji delovni dan v naslednjem mesecu po preteku davčnega obdobja. To je približno 28 do 30 dni. Vse to je vezano tudi s plačili, o katerih so danes že kolegi govorili. To pa predvsem zaradi tega, ker ob finančni nedisciplini prihaja do tega, da imamo tukaj tudi težave. Res pa je, da je večina vračil teh DDV-jev povezanih z investicijami, povezanih z izvozom, kadar prihaja do teh večjih delov, in pa takrat, kadar podjetje kupuje največ po 20%, storitve pa opravlja po 8.5% obdavčeni vrednosti. In tukaj nastaja neka razlika. Sicer je pri normalnem poslovanju, pri normalnih stvareh ta davek pravzaprav približno uravnotežen. Trditev predlagatelja, da sprememba zakona o davku na dodano vrednost nima učinka na javne finance, ni točna, ima učinek. Ima učinek direktno v mesto, ko bo treba vrniti, ali bo sedaj ta rok 7, 30, 15 ali kakorkoli, se da seveda izračunati. Ocena ministrstva je, da je to med 300 in 150 milijoni, ampak zagotovo pa ima seveda tudi še dolgoročni učinek, ker bo treba v teh javnih financah zagotoviti določeno vsoto denarja, da se bo ta krog obrnil normalno. Zato seveda bi bilo smiselno, da bi takrat, ko so bile javne finance stabilnejše, ko je bilo več denarja, uvedli take stvari in se danes zagotovo ne bi pogovarjali o teh stvareh. Zato predlagam, da ta zbor ta predlog zavrne, Vladi pa naloži, da pripravi ustrezno rešitev, ki bo upoštevala pobude gospodarstva in tega zbora, hkrati pa bo zagotavljala vzdržnost javnih financ. Hvala lepa.
Besedo ima gospod mag. Radovan Žerjav. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Včasih dobivam nek občutek, kakor da se ne zavedamo dovolj dobro, v kakšni situaciji se nahaja slovensko gospodarstvo. Prosil bi vas, da se nehamo izgovarjati na maastrichtske kriterije. Kaj pa so pravzaprav ti kriteriji, kdo se jih v tem času sploh drži? Vprašanje se postavlja, ali se jih je sploh modro držati? Kakšna so tveganja ob tem, če bi jih kršili? To so seveda vprašanja, na katera bi bilo dobro dobiti odgovore, ampak odgovore na osnovi nekih opravljenih analiz. Če ne bomo sedaj pomagali gospodarstvu, in to zelo resno, si bomo lahko te kriterije konec tega leta vtaknili za klobuk. Imeli bomo super boniteto, gospodarstvo pa na kolenih. Kolikor vem, te kriterije v tem trenutku kršita tako Francija kot Italija, pa me prosim popravite, če imam napačne informacije. In še mnogi drugi. Zakaj to delajo? Zaradi tega, ker rešujejo svoje gospodarstvo in jim je malo mar za maastrichtske kriterije in jim je malo mar za Evropsko unijo v tem primeru, ko je treba reševati svoje gospodarstvo. Slovenci pa bomo še malo počakali in bomo videli, ali bo propadlo dovolj veliko število podjetij; ali se bomo zganili takrat, ko jih bo 20, 30, 40, 50, ne vem. Z argumentom, ki ga poslušamo danes ves dan, da bi ta ukrep lahko naredila že prejšnja vlada, se seveda strinjam, sem pa kljub temu zaskrbljen. Če gledam sebe osebno, sem se v lanskem letu obnašal bistveno drugače, kot se obnašam danes, zaradi te krize. In če bi se prejšnje leto obnašal tako, kot se obnašam danes, bi verjetno v svojem domačem proračunu lahko prihranil kakšen evro več. Pa se nisem, zato ker so bili časi drugačni. In se mi zdi, da taki argumenti v tem trenutku niso ravno pravi, zato vas pozivam, ne bodimo tako trmasti. Ne bodimo tako trmasti, podprimo ta zakon v prvi obravnavi in potem v kasnejši proceduri lahko vsi skupaj ugotavljamo, ali je smiselno z zakonom nadaljevati ali ne. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Vili Trofenik. [[Ga ni.]] Gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospod minister, spoštovani! Slovenski pregovor pravi, kdor hitro da, dvakrat da. To se pravi, če prej vrnemo preveč plačan DDV, verjetno damo še nekaj zraven, ne samo tistega, kar vrnemo. Prav gotovo pa je dejstvo, da so danes drugačne razmere, kot so bile pred 6 meseci, ko smo imeli boljšo situacijo. In ker so danes drugačne razmere, so prav gotovo potrebni tudi drugačni ukrepi, drugačni prijemi, drugačna orodja, drugačni instrumenti, ki primejo v takem okolju, kot lahko večkrat slišimo. To je podobno kot v vsakdanjem življenju - dežnik tudi uporabljamo takrat, ko dežuje, takrat, ko je sončno, dežnika ne rabimo. Lahko ga imamo, vendar takrat ne prime ta ukrep. In danes smo pač v situaciji, ko prej vrnjen preveč plačan DDV nekaj pomeni; pred 6 meseci ni imel takšnega efekta. Lahko bi se pa tudi to zgodilo, ampak takrat mogoče nihče ni o tem razmišljal. Tako govoriti o tem, zakaj predlagatelj ali prejšnji predlagatelj, ki sem bil sam, nismo tega prej naredili - zato, ker so bile drugačne razmere. To je seveda lahko samo izreden ukrep v času, ko trajajo takšne razmere, kasneje se lahko to seveda spremeni. Minister je navedel v današnji razpravi, da bi ta sredstva pomenila 0,08 BDP izpada finančnih prihodkov. Seveda to bi bilo samo na začetku, mogoče niti ne v celem letu, ali pa če računamo kot leto, potem je to to. Vendar če se prav spomnim 10 dni nazaj, ko so se povečale trošarine, je šlo približno za enak znesek. To je med 200 in 300 milijoni evrov, ali tam nekje 250 milijonov evrov. In sedaj so bile že druge trošarine in državna sekretarka je najavila, da se bodo ti ukrepi še nadaljevali. To se pravi, da z enim povišanjem trošarin dobimo ravno ta sredstva. Poleg tega je minister tudi navedel, če sem prav razumel, tako je tudi napisano, da vzdržnost ali možnost podpore informacijskega sistema je 21 dni. V redu. Mi smo zadovoljni tudi z 21 dnevi, ker to je neka pomoč. Ne nazadnje to je lahko tudi začetek, lahko potem tudi še, če se pokaže, da je v redu, lahko tudi to izboljšamo, skrajšamo, vendar tega ne moremo narediti, če bomo danes ta zakon zavrnili. Vse to bomo lahko naredili, če bomo danes zakon potrdili, če bomo rekli, da je primeren za naslednjo obravnavo. Drugače so to seveda prazne besede. Jaz sem prepričan, da bo Vlada pripravila nabor ukrepov. O tem lahko beremo. Ukrepov sicer še nismo videli in slišali, bolj konkretno, kaj vse to bo. Približno vemo, kaj bo. Ampak to, kar je danes v enem od tiskanih medijev, vidimo, da pri rebalansu, ki je nek pokazatelj, v katero smer naj bi se zadeve odvijale, se mi zdi, da je malo tistih, ki bi naj kaj prispevali k boljšemu stanju v gospodarstvu, ampak so na vrhu tisti, ki velikega prispevka ravno ne bodo mogli doživeti. Ampak dobro, pustimo se presenetiti, to ni dokončno. Naslednje, kar bi želel povedati, je pa to, da bom jaz podprl ta predlog, da bo zakon šel v naslednjo obdelavo. In bi tudi predlagal, da bi bilo dobro, da proučite ta predlog tudi tisti, ki trenutno nasprotujete, zato da ga lahko izboljšamo. Tudi mogoče nekje v smislu kompromisa. Me pa skrbi, da takrat, ko pri nas nekaj ne želimo narediti, se izgovarjamo na Evropo. Sedaj se izgovarjamo na maastricht. Kaj bo rekla Evropa? Lepo vas prosim, Španija in Italija že imata, ne vem [[...]]Jaz se ne spomnim obdobja, ko Italija in Španija nista prekoračevali vseh možnih maastrichtskih kriterijev, odkar sploh veljajo ti kriteriji. To sta dve večji državi v Evropi in preživita. Zato ne vem, zakaj Slovenija ne bi mogla, če bi to pomenilo nekaj dobrega za naše gospodarstvo. Ne nazadnje, kdo pa polni proračun če ne gospodarstvo. Gospodarstvo ga polni. Isto se dogaja tudi z vinjetami. Zgovarjamo se na Evropo, češ, da imamo do tujcev odnos, ki je v podrejenem položaju glede na domačine. Lepo vas prosim! Za koga pa so naše ceste in kdo jih je gradil? Saj smo jih sami gradili. Ampak tu je skrb, kaj bo rekla Evropa. In to me skrbi, da isto sedaj delamo, ko se pogovarjamo o vračilu preveč izplačanega DDV. Jaz mislim, da če dobro premislimo, da je prav, da damo zeleno luč, da gre ta zakon naprej. Lahko ga popravimo. Mislimo, da se lahko poišče kakšen kompromis. Ni treba da je sedem dni, tudi 21 dni, kot neka vzdržnost za podporo našega informacijskega sistema. Verjetno bi Vlada lahko s temi trošarinami, ki jih je zajela z veliko žlico, tudi del preusmerila v začetek, da se premostijo tiste likvidnostne težave. Jaz bom glasoval za to, da gre ta zakon v naslednjo obravnavo. Predlagam, da tudi ostali o tem premislite. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Brulc. Izvolite.
Spoštovani! V javnosti seveda velja prepričanje, da so javne finance izključno skrb ministra. Na lokalni skupnosti je polnjenje proračuna skrb župana. Vendar življenje seveda ni takšno in tudi praznjenje proračuna mora biti skrbno. In polnjenje in praznjenje morata biti naša skupna naloga. Prepričan sem, da bo Vlada na osnovi natančnih izračunov posledic skrajšanja plačilnih rokov, pa tudi priprave ustreznih mehanizmov, ki bodo Dursu omogočili promptno kontrolo, sama pripravila tak zakon, ko bo to potrebno. Sem pa tudi prepričan, da bo opozicija v teh zateženih časih še velikokrat pripravila predloge, v katerih ne bo izražena skrb, kako polniti proračun in kako naj funkcionira celotni državni proračun, in s tem tudi država kot celota, ampak bo šlo le za parcialno obenem pa za javnovšečno nastopanje. In to se nam dogaja tedensko. Očitek nekaterih, da s situacijo, ki je sedaj na tem področju financiranja države in razvoja gospodarstva, nismo seznanjeni - bodite prepričani, da smo. Žal tudi z okostnjaki, ki padajo iz omar na raznih ministrstvih in jih je treba sanirati. Ampak vse to je sedaj skrb Vlade. Prepričan sem da bi sprejetje takega zakona pomenilo tudi nujno zmanjševanje proračunskih sredstev na drugih postavkah. Sedaj pa se vprašajmo, kje se bomo odločili za zmanjševanje. Verjetno težko pri plačah učiteljev, zdravnikov, v zdravstvu itd., ampak posežemo v investicije; investicije, ki naj bi jih investirala država in s tem sprožimo nov krog gospodarske krize, več nezaposlenih itd. Zaradi vsega povedanega seveda ne morem podpreti tega predloga in bom glasoval proti. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Frangež.
Spoštovane kolegice in kolegi! Sam moram priznati, da gojim določeno simpatijo do tega predloga. Mislim, da bi v nekoliko drugačnih razmerah in ob zavedanju posledic tudi opozicija nanj gledala zgolj s simpatijo, ampak hkrati z razumevanjem, da takšen predlog prinaša tudi negativne posledice. Menim, da je obremenitev gospodarstva s tem, ko kreditira davčno blagajno, seveda precejšnja. Mislim, da ni nikogar v tej dvorani, ki ne bi želel tega na konstruktiven, zmeren način spremeniti. Vendar! Kot rečeno, ta ukrep pripelje do dveh učinkov: prvi je nedvomno likvidnostna razbremenitev gospodarstva, na drugi strani pa likvidnostna obremenitev države. Vendar pri državi ne gre za vprašanje likvidnosti, gre za vprašanje tiste, sedaj že zloglasne meje 3% primanjkljaja, pri katerih pademo ali preživimo na maastrichtskih kriterijih. Nekateri v tej dvorani se sprašujejo, zakaj so ti maastrichtski kriteriji sploh pomembni. Pomembni so zato, ker nam zagotavljajo bonitetno oceno. Danes je ta bonitetna ocena še vedno AA, kar zagotavlja v zaostrenih finančnih pogojih ko država in gospodarstvo, imata izjemno izjemno velike težave, kljub tej visoki bonitetni oceni, do pristopa do finančnih sredstev, ker teh denarnih sredstev ni, vendar nam ta bonitetna ocena zaenkrat ohranja ugoden pristop. Če bi to mejo z nepremišljenimi ukrepi poslabšali, bi bistveno bistveno poslabšali možnosti tako države kot gospodarstva, da do finančnih virov pridemo. In tukaj je "catch" celotne zgodbe. Sprašujemo se, če to delamo zaradi neke maginarne Evrope? Ne. To počnemo zato, ker želimo zavarovati stabilnost javnih financ kot temeljnega pogoja za to, da v zaostrenih finančnih in gospodarskih razmerah izboljšamo pogoje za delovanje gospodarstva in zato, da gospodarstvo dobi tisto, kar je naš skupni cilj, in to je večja likvidnost, večji dostop do finančnih sredstev in boljše možnosti za to, da v zaostrenih pogojih preživimo. Prepričan sem, da tudi predlagatelj, bivši gospodarski minister Vizjak, to ve. Jaz ga cenim kot pametnega človeka, ampak vidim, da je tudi zelo nagajiv in da bo sedaj in v prihodnje serviral Državnemu zboru predloge zakonov, za katere bo vedel, da jih vladna koalicija ne more sprejeti. Veliko je v javnosti govora o premierjevi kavici. Jaz to kavico, pripravljenost premierja za to, da plačuje sam svojo reprezentanco, jemljem kot pomemben zgled. Želel bi si, da bi takšni zgledi, ne zaradi simbolnega učinka, ampak zaradi tega, ker odpirajo realno možnost, premislek za to, da začnemo varčevati pri javni porabi, obstajali tudi v prejšnjem mandatu. Toda ne. V prejšnjem mandatu smo bili priče temu, da se je v času visoke gospodarske rasti ustvarjal primanjkljaj. In zato, ker je bila politika, rekel bom, tudi zato, ker je bila politika prejšnje vlade tako kratkovidna, smo danes soočeni s tem, da kakšnemu tudi dobremu predlogu opozicije ne moremo ugoditi. Vlada bi naj jutri sprejemala 30 varčevalnih ukrepov, katerih učinek bo 130 milijonov evrov. To nam daje vedeti, kako težko je najti potrebne rezerve znotraj proračuna, zato da zagotovimo nekaj, kar je na videz relativno majhen presežek. Toda sam sem prepričan, da bosta tako finančno ministrstvo kot Vlada kot celota nadaljevala ta proces in iskala možnosti, kako lahko dodatno zmanjšujemo javno porabo. Zato zaupam Vladi in menim, da bi morala v teh primerih, ko smo soočeni s težkimi javnofinančnimi posledicami političnih odločitev, biti zakonodajna iniciativa prepuščena Vladi in finančnemu ministrstvu. Jaz razumem finančnega ministra, in sem to razumel tudi ob prvi obravnavi tega zakona nekaj tednov nazaj, da se bo zavzel za to, da najdemo likvidnostno rezervo, ki jo potrebujemo v letu 2009, da bi takšen ali podoben ukrep lahko sprejeli. Vendar tedaj, ko bo Vlada ugotovila natančno situacijo, ko bomo prepričani, da javne finance to breme zmorejo, ne pa, da z željo, da ugajamo gospodarstvu in naredimo neko realno spremembo, vendar na drugi strani poslabšamo javne finance in s tem bistveno poslabšamo tudi možnosti tega istega gospodarstva. Včasih imam občutek, da gospe in gospodje na drugi strani dvorane menijo, da Vlada, ministri, predsednik Vlade in tudi poslanci tega dela dvorane - da nam ni mar za to, kar se dogaja v gospodarstvu. Še kako nam je mar! Tudi mi vsakodnevno premišljujemo, tuhtamo in iščemo rešitve, ki jih lahko ponudimo parlamentu in Vladi za to, da Slovenija pride iz te situacije okrepljena, da rešimo mnoge situacije, ki se dogajajo v povsem konkretnih podjetjih ali v gospodarstvu kot v celoti. Trdim, da počnemo predvsem to. Zaradi tega pričakujem tudi od opozicije eno razumevanje, da ne moremo v časih, v katerih smo sprejemati rešitev, ki na prvi pogled izgledajo bleščeče, v ozadju pa se skriva bistveno večja nevarnost za gospodarstvo in državo. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Petek. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Vsem v tej dvorani lep pozdrav, posebej gospodu ministru. S tem zakonom želimo v opoziciji le pomagati Vladi gospoda Boruta Pahorja. Njegova stranka, stranka, ki jo vodi je pred kakšnim desetletjem obljubljala 100 tisoč novih delovnih mest in sedaj, ko vodi državo, ko vodi Vlado, smo pred tem, da bomo izgubili 100 tisoč delovnih mest in mislim, da je pomoč opozicije na tej točki korektna in nujna. Za jutri so sicer napovedani nekateri novi ukrepi Vlade, za katere pa zaenkrat še žal ne vemo, upamo samo lahko, da bodo šli v tisti pravi smeri. Dejstvo je, da podjetja, strokovna javnost in tudi v politiki ugotavljamo, da so dosedanji ukrepi prepočasni, kolikor jih je seveda bilo. Mi smo v Državnem zboru že sprejeli ukrepe o subvencioniranju delovnega časa, ki ni dober, ki ni v duhu enakosti pred zakonom, saj so nekateri tukaj v privilegiranem položaju, zato je seveda naše mnenje, da bi sprejetje tega zakona, ki smo ga danes ponudili v obravnavo in omogoča hitrejše vračanje denarja, bolj blagodejno vplivalo na celotno slovensko gospodarstvo. Čudi me, da je Vlada Republike Slovenije pri teh ukrepih razmeroma počasna, skromna. Tam, na drugi strani je še nekaj mesecev nazaj sedel Milan M. Cvikl, postavljal si je težka vprašanja, na vsako vprašanje je vedel odgovor. On bi lahko rešil ne le Slovenijo, ampak svet. Zato me čudi, da ste pri teh ukrepih tako zelo počasni, kajti v vladi imate gospoda Cvikla. Gospod minister, ker ni tukaj gospod Boruta Pahorja, mu, prosim, sporočite tole: namesto iskanja najrazličnejših izgovorov, prosim, začnite iskati rešitve. Hvala.
Hvala. Gospod Grill.
Najlepša hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister. Ravno pred kolegom Petkom je bilo s strani pozicije slišati očitek, da ne morejo tega predloga ugoditi nam kot opoziciji. Ne, spoštovane kolegice in kolegi, ne rabite vi nam ugoditi! Ugodite našemu gospodarstvu. To je zakon, ki je namenjen njim, ne nam. Mi tega zakona ne potrebujemo. In tudi časi, za katere je bilo prej tukaj rečeno, da niso pravi za tak zakon - ja kdaj pa so, prosim vas! To je odziv na razmere, ki so danes prisotne v Sloveniji. In resnično ne razumem, kako lahko koalicijski poslanci s takšnimi netehtnimi argumenti opravičujete nepodporo temu zakonu. Kdo bo imel od tega koristi - kot sem povedal, naša podjetja. Če se dotaknem naše regije: v Beli krajini bo to Danfos, bo to Iskra Semič, bo to Kolpa, bo Revoz, bo Krka in tisoče malih podjetnikov, ki so še bolj odvisni od teh sredstev, ki jih sedaj, njihova sredstva, obrača država. Oni so tisti, ki to potrebujejo, ki jim vsak evro resnično pride v pomoč. Razlog, da bomo prišli v proračunski primanjkljaj - ne bomo prišli v proračunski primanjkljaj, saj je to denar naših podjetnikov. Res je, da se bo pokazala likvidnostna težava, ampak poiščimo rešitev, da jo bomo prebrodili. Zagotovo se da poiskati rešitev. Naslednji predlog, ki ga lahko zopet skupaj oblikujemo, s tem da moramo najprej ta zakon danes podpreti, da je primeren za nadaljnjo obravnavo, potem ga bomo pa lahko še oblikovali, da bo zdržen. Če nismo sposobni, v kar dvomim, da naša davčna uprava ne bi bila sposobna reagirati, da se ta rok skrajša s 60 dni na 7 dni, kot mi predlagamo. Pa dajmo v prehodne določbe, da se v roku enega meseca ta rok premakne na 30 dni, čez pol leta na 7 dni ali kakorkoli - to bo zagotovo stroka lahko ocenila. Dajmo mi našim podjetnikom jasen signal, da smo pripravljeni slediti njihovim potrebam, njihovim pričakovanjem. Saj mi ne rabimo odkrivati tople vode: ne Vlada, ne gospod minister niti mi, v parlamentu. Prisluhnimo tistemu, kar nam podjetniki sami ves čas pravijo: razbremenite nas, dajte nam možnost, da se bomo razvijali. To je njihov apel. Oni ne rabijo, da mi nekaj njim "šenkamo", oni samo želijo, da imajo pogoje, da bodo lahko delovali. In to mora biti naša naloga. Žal se tega očitno ne zavedamo dovolj. Kot sem rekel, ta zakon potrebujejo naši podjetniki. Dajmo podpreti prvo obravnavo, če ne bomo poiskali rešitve, lahko v nadaljnjih postopkih zakon zavrnemo, ampak dajmo jasen signal, da gremo nasproti njihovim pričakovanjem in da se bo lahko potem iskalo takšne rešitve, kot so za njih primerne. Tako bojazen, da bo primanjkljaj v proračunu, je odveč. Bojim pa se, da bo primanjkljaj v proračunu zelo zelo velik in težko rešljiv takrat, ko bodo začela podjetja propadati zaradi takih popravkov tega zakona, ki smo ga danes tudi vložili oziroma ga danes obravnavamo. In samo glede očitka, predvsem s strani pozicije, zakaj nismo mi tega sprejeli že v prejšnjem mandatu. Spoštovani kolegi iz pozicije, naj vas spomnim, da veliko zakonov s področja davčnih pristojnosti je bilo spremenjenih, vse v korist našim podjetnikom. Spomnite se, v vašem mandatu je bil sprejet zakon, da se je obdavčilo plače, sedaj se je to ukinilo z zakonom, ki smo ga v prejšnjem mandatu sprejeli. Potem ste ravno tako uvedli v vaših časih zakon, kjer so podjetniki morali plačati davek, preden so dobili plačan račun. Koliko podjetij je zaradi tega propadlo? En posel je lahko vodil v stečaj marsikakšnega podjetnika. Tudi ta zakon smo mi popravili. In veliko tega je bilo. In verjemite mi, če bi zopet bila vlada Janeza Janše, sem prepričan, da bi bil ta zakon že pred mesecem in pol sprejet. In vse druge razlage, ki jih tukaj navajate, niso resnične niti dobronamerne. Pričakujem, da bomo ta zakon podprli in ga tudi izboljšali, če bo treba. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Juri, izvolite, samo eden Juri. [[Ne.]] Izvolite, vi ste na vrsti. Franco Juri.
Oprostite, nisem vedel svojega imena na seznamu, sem videl drugega Jurija in sem mislil, da je prišlo do napake. Hvala, gospod podpredsednik, da ste me opozorili na skoraj neizkoriščeno pravico. Ja sem že prvič, ko je bil predložen ta zakon, izrazil svojo simpatijo do tega predloga in bom to simpatijo ponovil tudi danes. Kajti sam sem bil samostojni podjetnik, čeprav v obliki samostojnega novinarja, in točno vem, kaj to, na kar je bilo danes opozorjeno, pomeni. Nekdo mi je pobral besede prej in tudi misli, ko je ugotovil, da nedavno smo glasovali in sprejeli zakon, s katerim ponujamo iz državnega proračuna veliko denarja podjetjem za to, da kompenzirajo primanjkljaj, ki bo nastal ob zmanjševanju urnika. Gre za subvencije, ki niso zadovoljile niti delavcev, niti delodajalcev, niti sindikatov. In dejansko sem tudi takrat izrazil svoje pomisleke, kljub dejstvu, da sem za tisti zakon glasoval. Ampak dejstvo je, da se mi zdi malo nerodno dejstvo, da hkrati, ko iz državnega proračuna kompenziramo primanjkljaj tistih podjetij, ki bodo zmanjševala delovni urnik, po drugi strani nismo pripravljeni vračati podjetjem denarja, ki je denar teh podjetij. Zato imam malo zbegan odnos do te razprave, kajti država oziroma Vlada ima svoje argumente, opozicija svoje, ampak dejstvo je, da smo šele pri prvi obravnavi, pri začetku dolge obravnave, kjer je možnost, da tudi Vlada intervenira z bistvenimi predlogi, ki bodo izboljšali ta zakon. Jaz sem zagovornik krajšega roka od tistega, ki sedaj velja, in daljšega od tistega, ki ga predlaga opozicija - torej, 30 dni seveda pomeni določen primanjkljaj likvidnosti za državo, ampak veliko pomeni za podjetnike, ki v teh izjemnih razmerah imajo prav tako pravico, da preživijo in da dobijo svoj denar nazaj. Torej, moj glas bo spet nekonvencionalen. Jaz bom podprl prav tako začetek obravnave tega zakona in v nadaljnjih obravnavah, upam, da bo razprava in da bodo predlogi Vlade, ki je sedaj resno opozorjena na pomen rešitve tega neskladja z neko pozitivno in pravno logiko glede pravic do lastnega denarja, tudi intervenirala, ustrezno z amandmaji izboljšala. Prepričan sem, da na koncu bi lahko dobili kompromis, ki bi hkrati zadovoljil likvidnostnim potrebam države in tudi pravici podjetja. Tako se bom tudi jaz pridružil tistim, ki bodo glasovali za začetek obravnave tega zakona. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Jeraj.
Hvala za besedo. Torej, naši podjetniki in podjetja se najbrž soočajo s težavami, pri katerih jim lahko pomagamo ali pa tudi ne. Situacija je po mojem mnenju v državi približno taka, da so podjetja in podjetniki do konca lanskega leta in v začetku letošnjega leta črpali rezerve, ki so si jih zagotovili v tistih dobrih časih, in se v decembru ali pa proti koncu leta še niso odločali toliko za odpuščanja in kakšne spremembe v svojih podjetjih, ker so računali na tako obljubljene ukrepe Vlade in pričakovali, da bo Vlada naredila korak k njim in jim kakšno zadevo olajšala. Vendar se to ni zgodilo, da bi povišali investicije, ki so jih že izvedli v letu 2008 oziroma da bi jim omogočili, da to dajo v olajšavo. Ta ukrep ni bil sprejet, torej se to ni zgodilo. Z drugimi zakoni, ki smo jih sprejeli, na primer Zakon o subvencioniranju delovnega časa, jim tudi nismo prav veliko priskočili na pomoč. Spomnimo se, da z zakonom niso bili zadovoljni ne predstavniki sindikatov niti ne delodajalci, ker ta ukrep niso ocenjevali kot ukrep, ki bi jim bistveno pomagal. In najbrž prav veliko več ne pričakujejo oziroma ne računajo na nas, zagotovo pa računajo, da se bo skrajšal rok za vračilo preplačanega DDV-ja, ker o tem govorimo veliko, tako v opoziciji kot tudi v koaliciji, vendar se kaj bistvenega ne zgodi. Zato mi že drugič predlagamo zakon, ki bi to podjetnikom prinesel in jim zagotovo pomagal v teh časih, za katere sami ugotavljamo, da so lahko za njih kar težki. Najbrž bi država in ministrstvo lahko pripravilo kakšen izračun, kaj to pomeni, torej tudi če ne bi pristali na 7-dnevni rok, morda nekaj dalj, ampak najbrž se na podlagi vsega, kar se je dogajalo v preteklem letu, te stvari dajo ugotoviti, kakšna bi bila dinamika in kaj bi to za državni proračun pomenilo in ne bi bilo treba tukaj izpostavljati, da zdaj kar naenkrat ne bodo imeli plač učitelji in ne vem kdo še vse, če bi tak ukrep sprejeli, saj gospodarstvo prispeva največ za to, da imajo učitelji, zdravniki in vsi ostali v tej državi plače. Tako bom predlog zakona podprla.
Hvala. Gospod Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Najprej bi v uvodu nekako poskušal spomniti na paradigmo, ki jo v svojih dveh nastopnih govorih imel predsednik Vlade gospod Pahor. Tu se je zavezal, da bo zagotovil, da bo koalicija podprla vse dobre predloge opozicije. Iz razprav tudi ministra, ne samo danes, ampak tudi že prej, je bilo zaznati, da je ta predlog tisti, ki je dober; tudi koalicijski poslanci, kar nekaj vas je bilo, ste ugotovili, da je ta predlog dober. In vendar nekako potem poslušamo tudi od nekaterih drugih, da poskuša opozicija nekako nagajati ali ovirati delo koalicije. Ne gre za to. Ukrep je primeren in mislim, da ga je treba tudi sprejeti. Prej je nekdo govoril o tem, da Vlada pripravlja 30 ukrepov v vrednosti 130 milijonov. Povprečna vrednost ukrepa je torej približno 4 milijone evrov. Če to poskušamo nekako razporediti na ukrep, potem pomeni, da Vlada pripravlja zelo selektivne ukrepe, ki bodo zadeli zelo posamične skupine ali profile v gospodarstvu. To pomeni, da je država oziroma Vlada v bistvu začela selekcionirati, komu specialno bo tak ukrep namenjen. Tega si ne morem razložiti drugače. Mi predlagamo zakon o vračilu DDV-ja, to je vračilo tistega denarja, ki ga imajo gospodarstveniki, gospodarstvo deponiranega na računu države. Ker gospodarstvo ne dobi likvidnega denarja v bankah, je pravzaprav naša dolžnost, da zagotovimo, da mu vrnemo tisti denar, ki ga imajo brezobrestno deponiranega na računih države in ki ga mora država tako ali tako vrniti v predpisanem roku. Mi predlagamo samo to, da ta rok ni dva meseca, ampak da je ta rok krajši. Predlagamo res teden dni, sedem dni, vendar minister je prej v svoji razpravi zelo jasno povedal, da ni noben problem zagotoviti vračilo tega denarja, ki ni državni in nikoli ne bo državni, ampak je denar podjetnikov, v 21-ih dneh. Torej, vsebinsko gledano v tem ni dileme. Tako minister, Vlada, kot tudi v opoziciji se strinjamo s tem, da je ta denar treba vrniti. Edina dilema, ki je, je samo ta, kako hitro ga vrniti in dati v gospodarski sistem. Res je, da bo v tistem prvem letu in samo v tem letu problem, če bomo zagotovili krajši rok vračila tega denarja. To je zagotovo. Vendar, če ta možnost obstaja, ne vidim razloga, zakaj tega ne bi storili. Nekaj je bilo očitkov, da bi lahko kolega Vizjak, bivši minister, predlagal, da bi tak zakon sprejeli že prej. Moram povedati, da je prejšnja vlada in tudi prejšnji minister predlagal vrsto zakonov, s katerimi so se določene zadeve ali veliko zadev bistveno popravilo. Tudi pri izvajanju tega državnega proračuna se je naredila bistvena sprememba. S 600 milijonov podedovanega primanjkljaja v letu 2004 smo prišli v letu 2008 na proračunski presežek in istočasno vmes izpeljali davčno reformo, ki je pomenila približno milijardo in 200 milijonov evrov manj prihodkov v državnem proračunu kot po zakonu, ki ga je predlagala prejšnja vlada - gospod Mramor, pa tudi gospa državna sekretarka Kamnarjeva je bila takrat tista, ki je sodelovala pri pripravi tiste davčne zakonodaje. Za 2 milijardi evrov približno je torej sprememb bilo v prejšnjem mandatu in za toliko manj so bili tudi obremenjeni. Predlagam, da zakon spustimo, da ga vsaj lahko dodelamo z drugimi rešitvami ali popravki rokov. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Sajovic, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Seveda imamo dilemo in resno težavo in sam bi pogled usmeril bolj naprej kot pa nazaj. Tudi razmislek poslanskega kolega Vizjaka jemljem kot povsem korektnega in takega, ki vodi k neki rešitvi. Prepričan sem, da bi vsi poslanci z veseljem zanj dvignili roke, najbrž bi se z njim strinjala tudi minister in sekretarka, če pomanjkanje teh sredstev ne bi imelo vpliva na javne finance. Vesel sem, da se na ministrstvu išče rešitev, ki bi ta rok lahko skrajšala, ne s 60 na 30, pač pa na 21 dni. Obstajajo ugotovitve, da je logistično to mogoče. To bi bila zagotovo ena od rešitev, s katerimi bomo takoj, ko bomo rešili probleme z javnimi financami, lahko prišli pred javnost. Danes v dnevnem časopisju lahko preberete, da minister išče vir tudi s pomočjo obveznic, razpis obveznic za 3 in 5 let, vir milijarde evrov denarja, ki bi odprl kreditne linije v bankah, tako da bi obrtniki in podjetniki lahko ta krog začeli in odprli. In prepričan sem, da je to rešitev, ki lahko gospodarstvu pomaga bistveno bolj kot pa ta trenutka rešitev z DDV-jem, za katero pa sem prepričan in tudi vztrajam, da jo moramo pred koncem leta zagotovo uvesti, hkrati pa se tudi pogovoriti o finančni disciplini, ki bi ravno tako kot ta DDV zelo pomagala našim obrtnikom in podjetnikom. Treba je dati roko na srce in priznati, da v javnem sektorju že dolga leta živimo in delamo marsikaj na kredit in z dolgovi, in to najbrž tudi s strani države. Ta država je v zadnjih štirih letih prevzela številne obveznosti, ki jih bo treba poplačati enkrat v bodočnosti. Tisti, ki smo prevzeli občine, zadolžene do nezavesti, kjer se je kepa dolgov valila in nabirala dva, tri ali še več mandatov, smo pripravljeni delati tako, na žalost, zato da si vrat ne zapremo. Jaz danes ne bom podprl te rešitve, zagotovo predvsem iz zaupanja do ukrepov, ki jih predstavlja minister in pa ministrstvo. Vendar, če se pa v dveh, treh mesecih te zadeve na področju javnih financ in na odpiranja kreditnih linij podjetnikov in obrtnikov ne spremenijo, pa bom zagotovo v juniju odločitev spremenil. Kajti, če ne bo drugih ukrepov, za katere računamo, da bodo za obrtnike in podjetnike imeli večjo korist, potem bo zagotovo treba podpreti tega, ki pa brez dvoma prinaša konkretne učinke in pa rezultate takoj. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Brunskole, izvolite.
Lepo pozdravljeni še enkrat. Spoštovane kolegice in kolegi, gospod podpredsednik. Na Odboru za finance smo imeli zelo pestro razpravo o predlogu zakona, o spremembi Zakona o davku na dodano vrednost. Tudi sama sem se zavzemala, tako kot je tukaj že nekaj kolegov poslancev povedalo, za to, da bi se rok skrajšal na 30 dni, torej tako, da bi praktično, imela vsa podjetja enotne pogoje, kot že danes velja za izvoznike. Vendar, ko nas je minister za finance seznanil s problemom, da v primeru skrajšanja rokov na 30 dni potrebujemo vsaj 150 do 160 milijonov evrov sredstev, skrajšanja na 7 dni pa celo 300 milijonov evrov sredstev v tem trenutku v prvem mesecu - in vsak od nas, ki razume in ki ve, kaj to pomeni, da je treba zagotoviti sredstva sedaj: kako jih zagotoviti, komu rezati sredstva, kaj storiti? Žal mi je, ko gledam podatke - verjamem, da bi se moj kolega poslanec, ki je prej vodil ta resor gospodarstva, strinjal z menoj, leta 2007 je bila 6% gospodarska rast. Nekako mi je žal, da se takrat morebiti nekako ni ukrepalo v tej smeri in poskušalo zagotoviti ta sredstva, če že morebiti bi bilo težko, bi bilo zagotovo manj težko, kot je to danes v tem trenutku. Ko je kolega poslanec omenil podjetja, od koder oba prihajava oziroma nas je kar nekaj poslancev z Dolenjske, Bele krajine - od Iskre, Krke, Revoza, Kolpe. 30 dnevni rok imajo že danes, ker to so izvozna podjetja, med drugim tudi izvozna. Omenjeno je bilo danes s strani kolegov: dajmo podjetnikom jasen signal, da jim bomo nudili pogoje, da se bodo razvijali. Jaz sem 100% prepričana, da nihče od nas, pa ne glede na to, ali operiramo s terminom koalicija, opozicija - nihče od nas ni proti temu, da bi se podjetniki razvijali in tudi celotno gospodarstvo. Vendar, ko pa se vrnem 14 dni nazaj, ko smo 12. januarja imeli v Beli krajini srečanje z gospodarstveniki, so ti gospodarstveniki apelirali tako na mene kot na poslanko, na Vlado Republike Slovenije, na vse nas poslance, da naj poskrbimo in imamo posluh za njih; na eni strani z določenimi ukrepi, za katere mislim, da jih je bilo tudi nekaj že sprejetih, na drugi strani pa je bil velik poudarek na kvalitetni prometni povezavi vseh območij Slovenije. Če grem konkretno, je bilo: Dolenjska in Bela krajina, vendar tukaj lahko omenim tudi Koroško, Štajersko, Prekmurje in tudi Primorsko, Idrijsko in vsa ostala območja, kjer res nimamo kvalitetne prometne povezave. In s tem ukrepom, sem prepričana, da bi znali rezati tudi sredstva na področju prometa. Posledično me skrbi še en moment. Ne samo to, da se bomo vozili še naprej po cestah, po kakršnih se pripeljemo do sem, ampak skrbi me dejstvo, da bo zato tudi gospodarstvo, tukaj imam v mislih podjetja na področju gradbeništva, da bodo oni primorali odpuščati zaposlene, ker se bo posledično ta krog zavrtel v tej smeri, da ne bo dela za njih, ker bomo tudi mi povzročili ta rez. Zato predlagam, tudi apeliram v tej smeri, da resnično razmislimo in da gremo do tega ukrepa takrat, ko bomo tudi v rebalansu, tudi Vlada, ki ji še ni minilo pol leta - vem, da je nekdo tudi omenil, da mu je žal, da nismo pred šestimi meseci šli v ta ukrep - da bo tudi Vlada nekako poskušala najti rešitev, kje pa resnično je možno rezati, da ne bomo drastično zopet rezali na tistem področju, kjer bomo obremenili na drugi strani ponovno gospodarstvo. Ker pa je bilo tudi nekako ne najbolj pozitivno rečeno na račun našega predsednika Vlade, nas vseh, ki smo tukaj v dvorani, in vseh državljank in državljanov Republike Slovenije, gospoda Boruta Pahorja, da naj končno začne iskati rešitve, menim, da tukaj sploh ni dileme. Rešitve išče tako predsednik Vlade kot tudi celotna Vlada Republike Slovenije, tudi Državni zbor Republike Slovenije, tudi mi vsi tukaj iščemo rešitve in tudi člani Odbora za finance. Vsi ne bežimo od tega, da bi olajšali gospodarstvu delo, predvsem v tej težki situaciji v gospodarstvu, v kateri so gospodarstveniki, vendar ne vem, če je takšna rešitev - tudi opozorilo je bilo izrečeno, da naj pomislimo tudi na to, ali se bomo lahko držali plačilnih rokov tudi javne institucije, tudi občine. In tukaj sama kot županja moram reči, da sem v skrbeh, da ne bomo tudi mi prišli do teh težav in problemov. Na takšen način, če ne bomo realno pogledali, bomo resnično prišli do tega. Zatorej se strinjam s predlogi - podpiram, vendar moramo pa tudi razumeti, ko nas Ministrstvo za finance opozarja, in sam minister, na določena dejstva, da tukaj moramo biti realni, ne da bežimo, ne da smo vojaki, ne da kakorkoli smo - nekdo je rekel: upogljivi. Nimamo biti za kaj upogljivi. Zakaj bi bili upogljivi? Moramo pa najti skupno rešitev, mislim, da jo iščemo, ne pa si kontrirati. Hvala.
Hvala. K besedi se je javil gospod Vizjak kot predlagatelj. Izvolite.
Hvala lepa. Nisem se imel namena, vendar po takšnem razmišljanju se kar moram. Namreč, zelo nekorektno in zavajajoče je ugotoviti, da bi tak predlog pravzaprav odtehtal nekatere druge investicijske projekte in da bi zaradi tega bilo manj investicij in da bi torej posegali v javne finance. Država zaradi tega zakona, gledano na nek srednji rok, pa tudi kratek rok, ne bo imela ne več ne manj denarja, samo vrnila ga bo podjetjem prej. In zato je lahko odhodkov iz proračuna povsem enako in povsem enake investicijske aktivnosti. Povsem enake investicijske aktivnosti! Je pa res, da se bo morala, bi rekel, spretna finančna stroka na Ministrstvu za finance znajti in v okviru lahko obstoječih ukrepov ali pa drugih ukrepov prebroditi likvidnostni izpad prihodkov oziroma likvidnostno nadomestiti to, da bo vrnil DDV prej. Ampak DDV-ja bo pobral enako in enako ga bo vrnil in enako bo javnih financ na razpolago za vse namene, gledano skozi, ne vem, nek investicijski cikel. Še enkrat: če se uporablja ta likvidnostni izpad prvega leta kot argument za to, da bo treba odhodke iz proračuna zmanjšati, potem to ni prav in ni korektno in se temu da izogniti. Jaz verjamem, da se da temu izogniti; če ne, se da likvidnostno prerazbremeniti to v nekem obdobju. Torej ni res, da bo zaradi sprejetja tega ukrepa kakorkoli prizadeta javna blagajna glede prihodkov oziroma glede odhodkov. Enako jih bo! Enako jih bo. In zato se drastično tu uporabljajo številke, nekaj sto milijonov evrov, ker gre za neko dinamiko dveh mesecev. Prav je, da država, še posebej v obdobju takšne finančne in gospodarske negotovosti, podjetjem vrne prej denar, kot je to sedaj počela. In prav je, da se tudi plačilni roki skrajšujejo. In prav je, da akrobati finančne stroke, ker vemo, da jih je, takrat ko je treba, dovolj, najdejo tudi ta likvidnosti odgovor, ki lahko preži zaradi tega. Sam se spomnim akrobacij nekaj let nazaj ali pa bi rekel skoraj že desetletje, ko se je v eno proračunsko leto štelo 13 mesecev prihodkov, pa 12 mesecev odhodkov in se je tako naredil izravnan proračun oziroma manjši primanjkljaj, kot so sprva planirali. Spomnim se številnih zaklepanj blagajn že oktobra meseca, ko se ni dalo več potegniti iz države niti takratnega tolarja več, ker se je pač ustavilo izplačevanje prav zaradi teh skrbi. Spomnim se tudi obdobja prejšnje vlade, ko se to ni zgodilo, ko je bil proračun odprt do zadnjega, kar se je le dalo, ker je bila situacija bistveno bolj uravnotežena. In ne mi govoriti, da se bo zaradi sprejetja tega zakona okrnila kakršnakoli investicija!
Hvala. Besedo ima gospa Kamnar, državna sekretarka. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke! Zakon, ki ga danes obravnavamo, nima samo likvidnostnega učinka; ima učinek tudi na bilanco državnega proračuna. To vsi dobro vemo. Na srednji rok in na dolgi rok je slika res takšna, kot ste jo, spoštovani poslanec Vizjak, opisali, strinjam se z vami. Vendar imamo letni proračun in letno bilanco proračuna. In na ravni letne bilance proračuna se ugotavlja proračunski primanjkljaj. In ta proračunski primanjkljaj, ki se ugotavlja na ravni letne bilance proračuna, je tisti, po katerem presojamo uresničevanje maastrichtskih kriterijev. In vsem tu je jasno, da ravno ta likvidnostni zamik, o katerem govorite, pomeni izpad proračunskih prihodkov v letu 2009 v obsegu 150 milijonov evrov, in to pomeni seveda povečanje proračunskega primanjkljaja. Na dolgi rok je vse lepo in prav, ne gre za izgubo prihodkov. Ampak dovolite, da vas samo malo opomnim na nekatere stvari, s katerimi se srečujemo v proračunu, in zakaj v tem hipu ne moremo sprejeti ali podpreti zakona, ki je pred nami. V tem hipu ne. Želimo, da ga spravimo v obtok, ta zakon namreč, ko bomo imeli jasno sliko proračuna, ki ne bo kazala na to, da bomo proračunski primanjkljaj povečali do take mere, da bi prekršili maastrichtske kriterije oziroma da bi ogrozili možnost pridobiti denar za pokrivanje proračunskega primanjkljaja, ker je seveda z maastrichtskimi kriteriji tesno povezano. V letošnjem letu smo se v državnem proračunu srečali z naslednjo sliko: proračunski prihodki se nam drastično zmanjšujejo predvsem kot posledica makroekonomskih okvirov, in zmanjšujejo se nam v primerjavi s sprejetim proračunom, na katerega so bili naravnani odhodki. Zmanjšujejo se nam tudi v primerjavi z realizacijo leta 2008, kar pomeni, da moramo v bistveno manjši obseg prihodkov spraviti vse zakonske obveznosti, ki so se pa v letošnjem letu drastično povečale. Povečale so se iz dveh razlogov. Prvi razlog je delovanje avtomatskih stabilizatorjev. Valorizacijski mehanizmi, ki so uzakonjeni, delujejo pretežno na inflaciji, delno tudi na gibanju plač, in inflacija je bila v preteklosti višja od načrtovane, zato ta sredstva niso bila vključena v državni proračun. Poleg tega imamo celo kupico novih zakonskih obveznosti, ki so nastopile tekom lanskega leta. Naj spomnim, za plače potrebujemo, ob restriktivnem pristopu glede politike zaposlovanja in podobno, 204 milijone dodatnega denarja samo za izvedbo obstoječih predpisov na obstoječem številu zaposlenih - niti enega dodatnega! Za socialne transfere potrebujemo 188 milijonov dodatnega denarja zaradi gibanja števila upravičencev in zaradi valorizacijskega mehanizma. Za naravne nesreče potrebujemo 30 milijonov dodatnega denarja, česar v proračunu ni bilo predvideno, ker leta 2007 se ni predvidevalo, kaj se bo dogajalo leta 2008 z naravnimi katastrofami. Za subvencije, ki so v sklopu ukrepov za blaženje krize, rabimo približno 200 milijonov dodatnega denarja oziroma 290, pardon. Vplačila v evropski proračun zaradi dobrih gibanj v preteklosti pomenijo 33 milijonov dodatnega denarja. Občine zaradi sprememb zakona o javnih financah potrebujejo 14 milijonov dodatnega denarja, pa se še pogajamo, če bo dovolj. Da ne govorim o tem, da se je tudi pripad dohodnine v državnem proračunu zaradi zakona o financiranju občin drastično znižal. In za pokojnine moramo nameniti dodatnih 7 milijonov denarja. To so obveznosti, ki jih ne moremo prečrtati, ampak jih moramo sfinancirati, razen če se odločimo, da črtamo posamezne pravice. Verjetno nihče v tem trenutku na to ni pripravljen. Torej, to so obveznosti, ki jih moramo sfinancirati: povečane obveznosti z manjšimi prihodki. Naš proračunski primanjkljaj v tem trenutku ocenjujemo na 2,7% BDP. Mi si v tem trenutku ne upamo podpreti tega zakona, ker bi lahko ogrozili javnofinančni primanjkljaj v taki meri, da sploh ne bi mogli sfinancirati tega primanjkljaja z zadolžitvijo. Zato pustite, da ob rebalansu proračuna ponovno pretehtamo, ali bomo z drugimi ukrepi, ki jih imamo še v obdelavi in morebiti bodo prinesli pozitivne učinke in jih bo moč izpeljati, dobili prostor, s katerim bomo zagotovili podobno rešitev, kot jo vi predlagate; vendar ob nespremenjenem oziroma takšnem proračunskem primanjkljaju, ki je še sprejemljiv. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Vizjak kot predlagatelj. Izvolite. Kratek čas imate.
Ja, bom poskušal. Prvič. Menim, da smo soočeni z enim virusom, ki je vseskozi prisoten, zlasti na Ministrstvu za finance, to je, da gleda tudi ob takšnih okoliščinah, kot je sedaj, v okoliščinah finančne in gospodarske krize, izredno kratkoročno skozi eno leto in potem sprejema oziroma ne sprejema ukrepov skozi to prizmo. In če bo takšno gledanje, potem bo leta 2009 še kaj manj pobrati in leta 2010 še kaj manj. Poglejte, drugo kar je. Z vami se strinjam. Možen je vaš scenarij. Možno je to, da boste ob rebalansu odločali tudi o tem, ali podprete in v kakšni meri podprete ta zakon. Zato ga spustite v prvi obravnavi skozi. Šele februarja, šele konec oziroma v začetku marca bo zakon v drugi [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]obravnavi. Prej ne more biti. In takrat se bomo odločali o amandmaju in rokih, ki so za vračilo DDV-ja optimalni.
Hvala. S tem smo zaključili seznam prijavljenih. Ker pa čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Ja. Odpiram prijavo za dodatno razpravo. Imamo štiri prijavljene, vsak ima po 5 minut. Gospod Černač, izvolite.
Hvala lepa. Še enkrat lep pozdrav vsem. Torej, ravno to, kar je bilo rečeno s strani gospe državne sekretarke, je tisto, zaradi česar bi morali ta zakon podpreti. Kajti, če ne boste storili ničesar in če tega ne boste storili hitro, potem se bodo vaše napovedi dejansko uresničile. In ob koncu leta ne bomo priča 2,7% primanjkljaju, ampak 3,7, 4,7 ali celo več. Kajti prihodki, za katere pravite, da se vam drastično zmanjšujejo, se bodo drastično zmanjševali tudi v prihodnje - ker ukrepov ni! Razen tega, da ste dvignili trošarine in delno začeli pospešeno "filati" proračun na ta način, da ga jemljete iz žepa gospodarstva in prebivalstva, na drugih segmentih niste storili ničesar. Zakon, ki ste ga predlagali in ki ne bo rešil ničesar, niti enega delovnega mesta, si upam trditi, odnesel pa bo po vaših napovedih 270 milijonov evrov - ne bo jih, ne skrbite, ker ne bo takega interesa - naj bi bil tista razvojna paradigma, ki nas bo povlekel iz tega, čemur se vedno bolj približujemo. Jaz se vprašam, kako nas bo iz te situacije izvlekel zakon, ki stimulira nedelo, ki ni razvojen, ki v nobenem smislu ne odpira novih priložnosti. Zavrnili ste možnost, da bi podjetniki vlagali dobiček, ki so ga ustvarili lani v okviru d.o.o.-jev, v novo opremo; tudi ta možnost, ki je bila ponujena, je bila zavrnjena. Vsaka ta možnost, ki je bila nekako nakazana, je bila z vaše strani oziroma s strani Vlade ocenjena kot neustrezna. In res je, kot ocenjujete, prihodki se vam bodo še nadalje zmanjševali, število brezposelnih se bo, kot sem prej povedal, še nadalje povečevalo, 70% več glede na januar lansko leto jih je na enem območju, in resnično se bojim, da tudi plačevanje kapučinov, ki naj bi ga vsi, ki delamo v javni sferi, počeli iz lastnega žepa, ne bo dosti pomagalo. In zaradi tega je bil ta zakon kot ena spodbuda k vsem tistim ukrepom, ki naj bi sledili, kot ena dobrodošla spodbuda razmišljanjem v pravo smer. Kajti, če ukrepi niso sprejeti pravočasno, tudi ne bodo učinkovali in ne bodo "prijeli". Nič nam ne pomaga, če določen ukrep sprejmemo čez pol leta. Nič nam to ne pomaga! Nič nam ne pomaga, če bomo povečali olajšave čez pol leta. Takrat jih ne moremo več uveljaviti za leto 2008. Mimogrede, nekdo je danes tukaj govoril o tem, da padejo okostnjaki iz omar, in da je minus v blagajni. Ne vem, od kod črpa te podatke. V letu 2007, ki ga sicer s pomočjo nekaterih strokovnjakov želite prikazati kot negativno, je presežek v bilanci znašal 37 milijonov evrov. Če vzamemo vse blagajne in če izhajamo iz metodologije SA95, 176,6 milijona evrov. Za lani - berem danes v Financah - 68 milijonov presežka v blagajni. Tako da je ta dediščina dobra. In bi bil tudi velik čudež, če ne bi bila dobra, glede na to, da smo imeli ugodne gospodarske razmere, ki so bile spodbujene z ustreznimi ukrepi pretekle vlade in z ustrezno davčno reformo, ki jih je tudi dodatno spodbudila. Zaradi tega me čudi to zapiranje v neko obrambno pozicijo, ko naj bi tisto, kar se predlaga s strani opozicije, bilo slabo, škodljivo, kar naj bi sesuvalo javne finance. Nasprotno! Če bo sedaj gospodarstvo dobilo impulz, da bo lažje zadihalo, boste lažje polnili javne finance; v nasprotnem primeru pa se vam bodo dejansko sesule. In glede na napovedi, ki ste si jih zapisali tudi kot obveznost v koalicijski pogodbi, da boste poskrbeli za prestrukturiranje proračuna - zdaj je pravi čas in pravi trenutek! Zdaj naredite to potezo, ki je v drugih okoliščinah ni mogoče narediti, ker vsi pričakujejo več, oziroma jo je mnogo težje narediti. Vendar, glejte, tudi na tem področju vam "Schindlerjev seznam", oprostite, "Cviklov seznam" izbrisanih oziroma tistih, ki niso kompatibilni z novo oblastjo, ne bo mnogo pomagal. Tudi če vse, ki so bili zaposleni v zadnjih štirih letih, kar ste naredili kot enega izmed prvih ukrepov vaše nove vlade, izbrišete oziroma odpišete oziroma jih odpustite, niste naredili niti 0,1% BDP in zaradi tega ne boste nič bliže maastrichtskim kriterijem. Tako še enkrat: opozicija je ponudila roko in vam ponuja roko pri tem, da čim prej sprejmete ukrepe, ki bodo razbremenili gospodarstvo in omogočili njegovo preživetje. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Grill.
Še enkrat hvala lepa za besedo. V teh razpravah, predvsem s strani koalicijskih poslancev, je ves čas moč zaznati očitek, da si v tem času tega ne moremo privoščiti, da se nekaj našim podjetnikom daje. Pa dajte se dati prepričati oziroma podučiti! Mislim, da bi lahko razumeli, da je to njihov denar, ki so ga morali na podlagi zakonodaje plačati oziroma so davki preplačani in je to njihov denar, in s tem zakonom samo omogočamo, da se ta denar prej vrne nazaj. To bo njim pomagalo. Gospa državna sekretarka, verjamem, da se zelo dobro zavedate, da je proračun vseh nas, polnijo ga naši podjetniki, naša podjetja. To se ne polni samo od sebe. Če bomo z ukrepi onemogočali, da bodo podjetja rasla, se razvijala oziroma da bodo preživela v tem času, so vsa prizadevanja zaman. V proračun ne bo nič prišlo, potem bodo pa res vsi tisti maastrichtski in drugi kriteriji daleč daleč preseženi, pa tudi socialni transferji in vse drugo, kar temu sledi. Gospodarstvo je edino, ki ustvarja in dajmo priložnost, da bo gospodarstvo lahko živelo in se seveda tudi razvijalo. Vsi ti izgovori, ki jih tukaj navajate, v bistvu ne zdržijo tega; tudi učinki - ne vemo, kaj bo. Že kolega Vizjak je prej omenil, če se - danes oziroma jutri bomo o tem zakonu odločali - ta zakon potrdi, druga obravnava bo v februarju oziroma v marcu. Če še takrat ne bo dovolj jasno, ali smo sposobni oziroma ste sposobni, se ga lahko preloži tudi na marec ali tudi april, važno je sporočilo našim podjetjem, da država dela v tej smeri. To je ključno sporočilo in v tem času si dajmo možnost, da iščemo rešitve. Nič ne bo narobe, nobenih učinkov ne bo imelo, če bomo jutri ta zakon potrdili. To je splošna obravnava. Zadnje odločanje bo tisto, ko bomo rekli, da ta zakon velja ali pa ne velja. Od takrat naprej pa bodo lahko neki učinki. Zaradi tega: če ne boste sedaj podprli tega, verjemite, nobeden vam ne bo verjel, da ste dobronamerni, da želite iti nasproti dobremu predlogu, ki ga podpira tudi gospodarstva, in da je resnično tisto, kar predlaga opozicija, da tega pač ne smete podpreti. Takšne ideje so tudi v razlagi tega predloga za partnerstvo, da pač ne želite, da se na kakršenkoli način vse te rešitve prekrivajo, čeprav so vse rešitve namenjene v dobrobit Slovenk in Slovencev. Če bomo vsi tako delovali, bodo od tega oni imeli pa s tem seveda tudi mi. Podprimo jutri ta zakon in si potem vzemimo čas, če realizacija ni možna v sedmih dneh, s predhodnimi določbami poiščimo takšne rešitve, da bo ta zakon imel učinke, ki bodo pripeljali naše finance v boljši položaj kot pa lahko sedaj napovedujemo.
Hvala lepa. Gospod Tanko.
Hvala lepa. Tukaj smo parkrat slišali, da iz omar padajo okostnjaki. Sedaj, če je kakšna gospodarska rast, rast zaposlovanja, rast plač, presežek v proračunu okostnjak, potem predlagam, da to tako balzamirate, kajti take stvari so za zgodovino. Upam, da boste v tej koaliciji vsaj del tega nekako uspeli izslediti. Mislim, da je prav, da se določeni ukrepi sprejemajo na začetku leta. Mi smo predlagali ta zakon že malo prej, ampak začetek leta je tisti, ko lahko kaj predlagamo. Kajti proračun je še vedno odprt, rebalans se lahko še vedno pripravlja in v rebalansu se lahko počisti vse tiste, zaradi razmer mogoče sedaj nenujne stroške ali odhodke, ki jih državni proračun vsebuje. To je naloga vsakokratne vlade, ne glede, kaj je bilo prej sprejeto, je to dolžnost, da vse te zadeve nekako uredi in da se pripravijo pogoji za izpeljavo tistih pogojev, ki so v situaciji, v katerih se nahajamo, nujni. V načrtu so bile ene vrste potreb, letos so druge vrste potreb in potrebni drugi ukrepi. Zagotovo se lahko črta nabava voznega parka v okviru vladnih inštitucij, tudi javnega sektorja, morda še kakšni drugi ukrepi. Gospod Pahor se je odpovedal kavi. Jaz upam, da mu bo sledila tudi poslanska skupina, ki ima tudi kvoto za reprezentanco, da se bodo tudi tam odpovedala in tako naprej. Teh ukrepov je relativno veliko. Upam, da boste temu zakonu dali podporo in da bi, recimo, meseca marca ali aprila govorili in dobili poročilo o ukrepih in bi s predlogi, kaj bi bilo treba pa v bistvu še dodelati, da bi morda ta zakon dal boljše učinke. Tako pa vse te ukrepe, ki jih predlaga Vlada nekako prelagamo na čas, ko bo pripravljen rebalans proračuna, pa potem na čas, ko bo rebalans sprejet. Se pravi, odlagamo v drugo četrtletje. Mi potrebujemo in gospodarstvo potrebuje ukrepe sedaj. Če pozorno poslušamo razpravo vladnih predstavnikov, potem bi bil nekako edini smiseln ukrep podaljšanje roka vračila DDV-ja. Se pravi, da ni to več 60-emi dni, ampak da bi bil morda 90 ali 120-dnevni rok. Tako tečejo razprave nekaterih ali pa večine koalicijskih poslancev in Vlade. Ampak ta ukrep oziroma razprava, ki dajo nekako slutiti, da vam bolj leži to, kot pa skrajševanje rokov vračil, mislim, da ni primerna. Gospodarstvo samo se je že odzvalo, tako Obrtno-podjetniška zbornica kot Gospodarska zbornica sta ravno hitrost vračil preplačanega DDV-ja dali med svoje temeljne ukrepe. Gospodarstvo ima denar, pa tega denarja, ki je na proračunu, bilo bi ga naj 150 milijonov evrov, ne more uporabiti niti kot garancijo za to, da bi dvignilo kredit. Niti kot garancijo. Gospodarstvo ima denar na državnem proračunu, rabi denar za obnovo proizvodnje, za zagon proizvodnje, za nove trge pa ne more zaradi tega, ker finančni trg ne funkcionira, niti do kreditov in sredstva, ki jih ima, ki so zaslužena sredstva, ki jih je ustvarila, iz državnega proračuna, ki bi jih morala dobiti, ne more uporabiti niti za garancijo na banki, da bi dobilo recimo kredit, kratkoročni kredit. Vrsto ukrepov je možnih, tudi izvedb. Ampak tisto, kar lahko naredimo takoj, naredimo takoj. Mislim, da ni nobene potrebe, da prelagamo ukrepe na nek kasnejši čas. Denar je gospodarstvo zaslužilo, v državnem proračunu je in mislim, da je najprimernejše, da mu damo tisto, kar je zaslužilo, vsaj nazaj in to pravočasno. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Poglejte, poslušam to debato in tudi navajanja argumentov Vlade in moram reči, da bi sprejel argumente Vlade, če bi dejansko ponujali neke ukrepe, ki bi jim lahko zaupal. Da bodo ti ukrepi, ki ste jih doslej sprejemali, ki so prišli iz Vlade, delovali za bodoče. Moram reči, da imam več zaupanja v to, kar je napisano tudi v osnutku tega zakona in to je bolj učinkovit ukrep. Namreč, gospa državna sekretarka, dobesedno ste napovedali bankrot proračuna in ne izgovarjajte se na gospodarsko krizo, da to tako v dveh mesecih deluje. Napovedovali ste sanjsko ekipo. Naredili ste dva finančna ministra, gospoda Gasparija in gospoda Križaniča in nič ne učinkuje, očitno. Gospod Rop, ki bi pa naj bil strokovnjak pa bodoči evropski komisar, ga pa sploh ni tukaj v vaših vrstah. Jaz ne vem, kakšna odgovornost, takšnega človeka boste poslali v Bruselj za komisarja, če se sploh ne udeležuje tega. Zdaj pa moram še tu nekaj reči. Opletate z nekimi argumenti. Prej je gospod Sajovic rekel, da v današnjih časopisih lahko preberemo, kako se Ministrstvo za finance trudi in da je to glavna tema, govorijo o kreditnem krču in državnih obveznicah. Mogoče res. Ampak danes je v časopisih glavna tema, kako poskrbeti za izbrisane, kako za odškodnine. Namnožili so ta "Schindlerjev seznam", kot je bilo rečeno. Ne vem, kako. In pomislite. Mediji so že pod pritiskom Vlade. Včeraj ni smelo biti prenosa poslanskih vprašanj. Danes so vsi mediji polni tega in je nek komentator zapisal: "Parlament ni kraj, kjer bi se smelo o izbrisanih izrekati veliko besed." Pomislite, kakšen napad na demokracijo! In jutri bo pisalo to, kar Vlada reče na finančnem področju [[...]]
Gospod Jerovšek, imamo določeno točko dnevnega reda [[...]]
[[...]]"tega pa ne smejo v parlamentu govoriti..."
Prosim, držite se je.
Ja, poslušajte, na tak drastičen napad na demokracijo moram reagirati, ker jutri bodo pisali [[...]]
Je sicer splošna razprava, ampak je o zakonu. Prosim.
Mislim, da nas ne morete ustavljati na tak način. Glejte, finančno ministrstvo ali pa Vlada ima inštrumente, da dejansko ukrepa in varčuje tam, kjer je treba varčevati. Tu pa je zakon, ki dejansko hitreje vrača v ožilje gospodarstva denar, ki je od gospodarstva in ki, če je pravilno vrnjen in pravilno investiran, da nazaj v proračun dva evra namesto enega. In temu, kot vidim, se upirate. Moram reči, da nimam več zaupanja v to ekipo. Nimam zaupanja, kajti, kako se je lahko zgodil ta finančni krč - ja, ta ekipa, ki je zdaj, pa tudi gospod Žunič je bil del nje, istočasno ste bili državni sekretar, je podpisala milijonske nagrade, odpravnine. Koliko je še teh milijonov evrov, ki bodo šli v nagrade in odpravnine, se sprašujem. Za to poskrbite! Tisti denar pa, po moje, ni legitimen za delitev, ni legitimen. Ta denar pa vrnite gospodarstvenikom, oni so ga pridelali, oni so ga s svojim trudom delali in oni ga bodo znali najprej najbolje obrniti. In ne branite se dobrih ukrepov. Če pa imate boljše ukrepe, pa jih prinesite v parlament! Upam, da se bo smelo govoriti, da ne bo takih groženj, da o izbrisanih se pa v parlamentu več ne sme govoriti, pa o odškodninah za izbrisane. Tudi o teh zadevah bomo diskutirali, ko boste prinesli na mizo boljše ukrepe. Dokler pa boljših ukrepov nimate, pa se ne branite ukrepov, ki jih ponuja opozicija. Hvala lepa.
Hvala. S tem zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v četrtek, 29. januarja 2009, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O BANČNIŠTVU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina desetih poslank in poslancev s prvopodpisanim Bojanom Kontičem zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospa Kamnar, izvolite. Imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani poslanci in poslanke. Dovolite, da čisto na kratko predstavim bistvene spremembe zakona, ki je predmet obravnave v tem trenutku. Glavne spremembe zakona se nanašajo na implementacijo štirih direktiv Evropskega parlamenta oziroma Sveta Evrope. Te direktive se nanašajo predvsem na postopke pravil in ocenjevalnih meril za skrbno oceno pri pridobivanju zvišanega deleža v finančnem sektorju, ki je stopila v veljavo leta 2007. Omenjene direktive mora Slovenija implementirati v svoj pravni red do sredi marca letošnjega leta. Glavne spremembe zakona temeljijo na treh bistvenih načelnih. Prvo je načelo varnega, skrbnega in preglednega poslovanja bank, ki zahteva, da banke z ustreznimi ukrepi učinkovito upravljajo s tveganji, ki so jim ali bi jim lahko bile izpostavljene. To načelo se uresničuje preko postavljenih pravil, med katerimi so najpomembnejša tista, ki od bank zahtevajo, da imajo ustrezno kapitalsko ustreznost, vzpostavljanja zanesljivega in trdnega sistema upravljanja kakor tudi primerne strategije in procese za ocenjevanje potrebnega notranjega kapitala. Velikega pomena so tudi zahteve, da banke poslujejo v skladu z omejitvami glede izpostavljenosti in drugimi omejitvami ter ustrezno opravljajo z likvidnostjo. Drugo načelo, ki ga zasledujemo, je načelo preglednosti. Tretje načelo, načelo skrbnega in učinkovitega nadzora. Poglavitne rešitve v spremembah zakona se nanašajo na sledeče. Na novo se opredeljujejo razponi pri dovoljenjih za pridobitev kvalificiranega deleža, pri čemer se pravila o kvalificiranih deležih uporabljajo tudi za osebe, ki delujejo usklajeno pri pridobivanju delnic bank. Na novo se definirajo merila in postopki za presoje primernosti bodočega kvalificiranega imetnika. Tako mora Banka Slovenije pri odločanju o izdajanju dovoljenja za pridobitev kvalificiranega deleža, upoštevati vpliv, ki bi ga verjetno imel bodoči kvalificirani imetnik na upravljanje banke, če pridobi kvalificirani delež in presojati primernost bodočega kvalificiranega imetnika na podlagi izrecno določenih meril. Določajo se tudi posebna pravila za odločanje Banke Slovenije o zahtevi za izdajo dovoljenja za pridobivanje kvalificiranega deleža. V povezavi z zadnjo novelo Zakona o javnih financah, je potrebno na novo določiti tudi možnost povečanega osnovnega kapitala zaradi ugotovitve ekonomske stabilnosti banke. Ta ukrep nadzora lahko banka po predlogu zakona izreče bodisi med trajanjem izredne uprave bodisi ne da bi bila izdana odloča o izredni upravi, s čemer je omogočena večja fleksibilnost pri izbiri tistega ukrepa ali kombinacija ukrepov nadzora, ki v konkretnem primeru omogočajo najučinkovitejšo odpravo vzrokov kapitalske neustreznosti. Menimo, da so predlogi, ki smo jih pripravili, dobri in zato predlagamo, da jih podprete. Hvala lepa.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Anton Urh bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani predstavnik Vlade, poslanke in poslanci! Noveliranje Zakona o bančništvu je potrebno zaradi uveljavitve evropske direktive, ki je zaostrila pogoje pri prevzemnih finančnih institucij. Vlada je sicer odločanje o sprejemu predloga zakona predlagala tako dolgo, da je pridobila mnenje informacijske pooblaščenke glede pridobivanja informacij o boniteti strank. Vendar v Poslanski skupini DeSUS menimo, da je bilo čakanje na izdelavo mnenja pooblaščenke upravičeno, saj je namreč na področju ocene spremljanja bonitete fizičnih oseb, lahko prišlo do kršitve varovanja osebnih podatkov. Poleg tega pa se tudi rok za implementacijo direktive izteče v marcu letošnjega leta. Ministrstvo za finance se je posvetovalo tudi z nekaterimi drugimi institucijami: z Uradom za varstvo informacij, z Uradom za varstvo potrošnikov ter s pravosodnim ministrstvom, kar pozitivno kaže na konstruktivno sodelovanje vseh resorjev. Kar se tiče določbe glede bonitet fizičnih oseb, so jo pristojni uspeli uskladiti tako, da so podatke glede fizičnih oseb, ki si jih izmenjujejo banke, zreducirali na minimum. Izjema velja le pri osebah, ki ne plačujejo. Pa še pri teh ta podatek po petih letih zastara, ker pomeni, da ga je treba izbrisati iz registra. Sicer pa novela terja usposobljenost prevzemnika, da bo finančno institucijo vodil kakovostno, Banki Slovenije pa daje dovoljenje, da kakšen nakup tudi prepreči, če se izkaže, da morebitni prevzemnik finančne institucije slednje ni sposoben voditi. Takšen instrument v naši poslanski skupini ocenjujemo za primernega, sploh glede na sedanje gospodarsko in finančno stanje, tako pri nas kot drugod v svetu. Pravila pri prevzemanju bank morajo biti precizna, nedvoumna in slednje je upoštevano v predlaganem besedilu. Kupec bo namreč moral po novem dosegati visoke standarde, da bo lahko nadziral banko. Dovoljenje za pridobitev kvalificiranega deleža banke bo izdala Banka Slovenije, ki bo lahko določila višino deleža glasovalnih pravic v kapitalu banke v petih različnih razponih. Do 20%, do ene tretjine, do 50%, nad 50% ter kakšen delež na podlagi katerega bodoči kvalificirani imetnik postane nadrejena oseba banke. Seveda bo morala Banka Slovenije upoštevati vpliv, ki bi ga verjetno imel bodoči kvalificirani imetnik na upravljanje banke in tudi presojati njegovo primernost, med drugim tudi na podlagi njegovega ugleda in finančne trdnosti. Predlagane spremembe osnovnega zakona bodo omogočile dokapitalizacijo banke, da se zagotovi njena ekonomska stabilnost. Takšen ukrep nadzora bo lahko Banka Slovenije izrekla ali med samim trajanjem izredne uprave ali celo izdaje odločbe o izredni upravi. Ob tem pa predlog novele zakona določa, da ima Banke Slovenije v primeru, da dokapitalizacije ne izvedejo delničarji banke, možnost izvedbe povečanja osnovnega kapitala banke s stvarnimi vložki, predmet katerih so terjatve upnikov do banke. V Poslanski skupini DeSUS menimo, da je besedilo novele zakona pripravljeno skrbno in skladno z načeli varnega, skrbnega in preglednega poslovanja bank ter hkrati z uvedbo inštitutov učinkovitega nadzora z možnostjo izrekanja potrebnih ukrepov. Zato bomo predlagano besedilo novele podprli. Hvala.
Hvala. Gospod Bogdan Barovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
V tretje vas pozdravljam, kolegice in kolegi. Gospod podpredsednik in gospa Kamnarjeva, ki je nadomestila gospoda ministra. V Slovenski nacionalni stranki upamo, vemo pa ne, ali bodo učinki, ki jih narekuje Evropska unija, za banke dobri ali ne. Sicer se sprašujemo, zakaj sploh naj bi SIS-BON poleg bank vključeval lizinške družbe z informacijami. Jaz ne vem, zakaj bi to moralo biti, saj nenazadnje kdorkoli se kamorkoli obrača po finančno pomoč, ali na banke za posojila ali pa si želi tako ali drugače zadolžiti preko lizinških hiš, mora tako ali tako prinašati enemu ali drugemu neke podatke. In zakaj zdaj priliv teh podatkov iz bank na lizinške hiše. Nekateri se celo pritožujejo, da ne samo na tiste lizinške hiše, ki so v povezavi z bankami, ampak celo kar na vse. Potem je najboljše, da bi se dalo kar v časopise. Ampak pustimo. Zakaj takšen predlog, zakaj direktiva to hoče. Seveda se tudi sprašujemo ali je zelena luč za konverzije terjatev delnice banke dobra ali ne. V tem primeru smo v Slovenski nacionalni stranki prepričani, da bi to lahko bilo dobro. Torej, da bi država ob unovčenju poroštva izdanega banki, v praksi konvertirala terjatev do banke v delnice, kot to že predvideva Zakon o javnih financah. To je tudi eden od ukrepov, o katerih danes govorimo, v tem zakonu. No, bolj skeptični pa smo pri delu novele, kjer imetnikom kvalificiranih 10% delež v bankah izdajamo lastniška dovoljenja za razpone, ne pa za natančno določene deleže. Če mene vprašate sem proti temu, da bi KBC, na primer, belgijska, ki ima zdaj dovoljenje Banke Slovenije za približno okoli 30% Nove Ljubljanske banke z uveljavitvijo te predlagane novele, kar na enkrat dobila zeleno luč za 50%. Jaz nad tem nisem navdušen, če boste drugi ne vem. Kakorkoli že, najbrž že so nekatere spremembe v Zakonu o bančništvu potrebne, mogoče bi bile potrebne že kdaj prej. Ali bo novela zakona naredila, da bodo poslovanja bank bolj čista in jasna kot so zdaj, ne vem. Za zdaj v Slovenski nacionalni stranki vemo in trdimo, da je poslovanje največje banke sploh v Sloveniji, za katero smo še vedno v Slovenski nacionalni stranki prepričani in pa še za katero, da je dobro, da ostane v državnih rokah, zelo zavito v meglo. Ne vem ali bo ta novela prinesla pogoje, da posamezni bogatuni ne bodo imeli več posojila zavarovana z delnicami, ki so jih kupili ali kupovali s temi posojili. Zame je to ob tej noveli ali brez te novele, vsaj zame govorim, že kaznivo dejanje, ki se je dogajalo, ker se je trošil denar bank kar tako za posojila zavarovana z delnicami, ki so jih kupili s tem denarjem. Enemu navadnemu ubogemu revežu na banki ne bodo dali tudi 5000 evrov posojila zato da bi si zamenjal 14 let star avto. Če je to prav, ne vem. Upam, da bo ta novela vplivala, da prenizke rezervacije ne bodo vplivale na višji dobiček bank kot so do zdaj, in tudi ne na višino vrtoglavih milijonov evrov nagrade, ki si jo nekateri privoščijo in dovolijo, kar je popolni absurd. Osebno, če bi že komu to privoščil, bi edino gospodu Francu Arharju, ki je bil zame edini pravi bančnik, ne glede kakšne politične barve. In ne nazadnje o tem zakonu in tej noveli, o kateri bomo v Slovenski nacionalni stranki odločali vsak zase, podprli jo bomo najbrž zato, ker bomo upali, da se bo marsikaj spremenilo, pa nas je strah, da bo z določili te novele tako, kot je recimo z doslej sprejetimi ukrepi za vnovično spodbuditev posojil in aktivnosti bank, ti so bili sprejeti, učinkov, te informacije prihajajo iz podjetij, predvsem negativne, ti ukrepi niso imeli, prav tako nista zaživela glavna ukrepa za bančni sektor: 12 milijard evrov poroštva in posojil, saj banke čakajo na izdajo poroštev in posojil. Skratka, na bančnem področju je v tem trenutku velik kaos in to moramo priznati eni in drugi, in tudi krivdo. Tisti, ki so mogoče takšen kaos v preteklosti dovolili in tisti, ki ga dovoljujejo še zdaj. Kot rečeno, v Slovenski nacionalni stranki bomo odločali o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu vsak po svoje. Mogoče ga bomo podprli zato, da bomo upali, da bo nastal v tej megli bančnega poslovanja en sončni žarek, ki bo razjasnil in nam dal videnje, kaj se sploh dogaja. Hvala lepa.
Hvala gospodu Baroviču. Mag. Radovan Žerjav pa bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana sekretarka, kolegice in kolegi! Razlog novele zakona, ki je pred nami je, kot pri noveli Zakona o zavarovalništvu, posledica prenosa direktive Evropskega parlamenta in Sveta v naš pravni red. Tudi vsebina je podobna. Tako tudi zakon jasno določa časovne komponente za odločanje o dovoljenju za pridobitev kvalificiranega deleža. Ravno tako natančno določa merila na podlagi katerih Banka Slovenije presoja primernost bodočega kvalificiranega imetnika deleža in ugotavlja vpliv, ki bi ga verjetno imel le-ta na upravljanje banke. Seveda, vse z namenom, da bi se zagotovilo varno in skrbno upravljanje banke, v kateri namerava bodoči kvalificirani imetnik pridobiti kvalificirani delež. Seveda bo potrebno v nadaljnji obravnavi zakona proučiti dejanske možnosti, o čemer je že moj predgovornik razmišljal, da bi Banka Slovenije imetnikom, kvalificiranim, to je praviloma 10% deležev v bankah, začela izdajati lastniška dovoljenja za razpone in ne več za natančno določene deleže. Belgijski KBC bi tako lahko dobil možnost za 50% v Novi Ljubljanski banki, kar ne bi bilo dobro. S tem se seveda v Slovenski ljudski stranki ne strinjamo in menimo, tako kot menimo že ves čas, da mora večinski delež v NLB in tudi v kateri drugi pomembni finančni ustanovi ostati v slovenskih rokah. Kljub vsemu bomo v Poslanski skupini SLS v tem trenutku ta predlagani zakon podprli, vendar ga bomo prav gotovo v nadaljnji obravnavi amandmirali. Hvala lepa.
Hvala gospodu Žerjavu. Mag. Borut Sajovic pa bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Pozdrav gostom z ministrstva! Kolegice in kolegi! Pred nami je ena od uskladitev z evropsko direktivo, ki jo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije podpiramo. V nadaljevanju pa vam bom predstavil tudi enega naših resnih pomislekov, o katerih je treba opraviti razpravo, poiskati rešitev pred dokončnim sprejemanjem. Bistvena rešitev predloga zakona je, da poslovne banke ne more in ne sme prevzeti kdorkoli, saj Banka Slovenije lahko prepreči nakup deleža banke, in v poslanski skupini mislimo, da je tako prav. Eno izmed pomembnih meril je tudi finančna trdnost novega imetnika lastniškega deleža banke. Novela zakona o bančništvu je torej potrebna zaradi uveljavitve evropskih direktiv, ki sta zaostrili pogoje predvsem pri prevzemanju finančnih institucij in ki prinašata kar nekaj varnostnih klavzul pri njihovem prevzemanju. Novela zahteva usposobljenost prevzemnika, da bo finančno institucijo vodil dobro, Banki Slovenije pa omogoča, da kakšen nakup tudi prepreči, če se izkaže, da morebitni prevzemnik finančne institucije ni sposoben voditi. Poglavitne nove rešitve so razponi dovoljenja za pridobitev kvalificiranega deleža, pri čemer Banka Slovenije določi višino deleža glasovalnih pravic ali deleža v kapitalu banke. Pri tem pa mora Banka Slovenije za zagotovitev varnega in skrbnega upravljanja banke upoštevati vpliv, ki bi ga verjetno imel bodoči kvalificirani imetnik na upravljanje banke, in presoditi primernost bodočega imetnika na podlagi njegovega ugleda in izkušenj oseb, ki bodo imele možnost upravljati banko ali drugače vplivati na poslovanje banke. Merilo je pa brez dvoma tudi finančna trdnost bodočega kvalificiranega imetnika. Spremembe so tudi pri postopku odločanja o dovoljenju za pridobitev kvalificiranega deleža. Novela Zakona o bančništvu pa predvideva tudi možnost dokapitalizacije s stvarnimi vložki ali prenos kreditov v lastniške deleže, če taka finančna institucija zaide v težave. Potem je pa še zadeva, s katero imamo kar nekaj težav. Gre namreč za sistem obvezne izmenjave bonitetnih informacij o fizičnih osebah. Tu gre za podatke o zadolženosti, višini anuitete, limitov, zamude pri plačilih in podobno, ki že od leta 2006, operativno pa od začetka lanskega leta, velja za banke. Kratica za to je popularni SISBON. Sedaj pa bo to veljalo še za lizing podjetja, ki so v lasti ali pa so lastniki bank, problem, ne pa tudi za druga lizing podjetja, ki niso v bančni lasti. Teh pa je precej in imajo tudi precej tržnih deležev. Ne bom jih imenoval z besedo, ker bi bil to nepotreben EPP, vendar zavzemajo kar pomemben delež slovenskega tržnega prostora in imajo zveneča, zaupanja vredna imena. Ta omejitev je bila sprejeta na predlog informacijske pooblaščenke, ki se boji, da bi razširitev na vse lizing hiše v državi sprožila plaz podobnih zadev, da bi takšne podatke v tej državi začeli preverjati tudi zavarovalničarji, kartičarji, trgovske hiše in podobno. Tu pa se odpira osnovni razmislek, za kaj nam gre. En pregovor pravi: Pošteni se policistov ne bojijo. In jaz mislim, da vsakdo, kdor jemlje kredit, kdor jemlje lizing, s poštenimi, konkretnimi nameni, s tem ne bi smel imeti določenih težav. Če pa je namen, to kar se nam dogaja v praksi, da imamo zadolženo državo, težave s financami tudi nekatere občine in da imajo težave z osebnimi financami tudi številni naši občani in da jih mi s tem, ko nismo v ustrezni meri uredili regulative in zakonodaje še spodbujamo. Potem pa vidim tu kar resen problem. Jaz mislim, da mora biti cilj vsake urejene in zgledne družbe, da si vsakdo, razen pri socialnih transferjih, naroča toliko, kolikor ima v denarnici. In če je to stališče z vidika poslanstva pooblaščenke, katere naloga je izključno, da varuje in zato dostop do teh informacij načeloma skuša povsod ožiti in krčiti uporabo osebnih podatkov, pa je treba še enkrat pogledati drugo plat problema: Kdo pa bo potem varoval lizingodajalca? Kajti ti lizingodajalci ne ponujajo samo lizingov. V veliki meri namreč na tak ali drugačen način kreditirajo posameznike, fizične osebe in na koncu tudi potrošnika samega, pred pretirano zadolžitvijo in osebnim stečajem. Ali je nam v interesu, da se ljudje osebno preko mere in preko svojih finančnih sposobnosti zadolžujejo?! Obstaja nevarnost, da bodo zdaj mehanično zakreditirani posamezniki hodili po lizing hišah po kredit, predvsem k tistim, ki te zahteve po preverbi bonitete enostavno nimajo. In ne vidimo nobene prave logike, in pa tudi po načelu poštenosti to ni, da te lizing hiše ločujemo - da tiste, ki so slučajno v lasti bank, bodo imele hiter, samodejen dostop do informacij, vendar ne do vseh, ker bo v našem primeru izločen velik del lizing podjetij. Vprašati se je treba, ali je to v skladu s cilji neke moralne in pa normalne družbe. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije bomo zakon podprl in pa s tem dali jasen signal, da je primeren za nadaljnjo obravnavo, saj tak zakon pripomore k stabilnejšemu, varnejšemu finančnemu sektorju tako v Sloveniji, kot pa tudi v Evropski uniji. Posredno pa je povezan tudi z aktualno finančno krizo, saj bo uveljavitev postopoma zagotovo pripomogla tudi k temu, da bodo poslovne banke lahko dobile kvalitetnejše, finančno trdnejše predvsem pa odgovornejše solastnike. Hvala lepa.
Hvala gospodu Sajovicu. Gospod Mirko Brulc bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Spoštovani vsi prisotni! Socialna demokracija podpira predlog sprememb zakona, ker so spremembe zakona pravzaprav potrebne zaradi uveljavitve evropske direktive, ki je zaostrila pogoje pri prevzemnih finančnih institucij. Novela prinaša izboljšave in nekaj varnostnih klavzul pri prevzemanju finančnih ustanov. Novela tudi zahteva usposobljenost prevzemnika, da bo finančno situacijo vodil dobro, Banki Slovenije pa omogoča, da kakšen nakup tudi prepreči, če se izkaže, da morebitni prevzemnik finančne institucije ni sposoben voditi. Poglavitne nove rešitve Predloga zakona so razponi dovoljenja za pridobitev kvalificiranega deleža, pri čemer Banka Slovenije določi višino deleža glasovalnih pravic ali deleža v kapitalu banke, za pridobitev katerega se izdaja dovoljenje. Pri tem mora Banka Slovenije za zagotovitev varnega in skrbnega upravljanja banke upoštevati vpliv, ki bi ga verjetno imel bodoči kvalificirani imetnik na upravljanje banke in presoditi primernost bodočega kvalificiranega imetnika na podlagi njegovega ugleda, ugleda in izkušenj oseb, ki bodo imele možnost upravljati banko ali drugače vplivati na poslovanje banke. Merilo je tudi finančna trdnost bodočega kvalificiranega imetnika. Predvsem v zvezi z vrstami poslov, ki jih opravlja ali načrtuje banka, ter verjetne posledice za sposobnost banke ravnati v skladu s pravili o upravljanju tveganj. Spremembe so tudi pri postopku odločanja o dovoljenju za pridobitev kvalificiranega deleža. Tako mora Banka Slovenije v dveh dneh izdati sklep o odpravi pomanjkljivosti zahteve za pridobitev kvalificiranega deleža. V dveh dneh po prejemu zahteve, pa mora izdati tudi potrdilo ob prejetju popolne zahteve za izdajo dovoljenja. O zahtevi mora Banka Slovenije odločiti v 60-ih delovnih dneh. Od vložnika pa tako zahteva predložitev dodatnih informacij ali dokumentov, pri čemer se rok, kar je pomembno, za odločitev o zahtevi podaljša za največ 20 dni. Banka Slovenije lahko po prejemu dodatnih informacij ali dokumentov zahteva še dodatne, a to roka o odločitvi ne podaljša. Novela Zakona o bančništvu predvideva možnost dokapitalizacije stvarnih vložkov ali prenos kreditov v lastne deleže, če finančna institucija zaide v težave. S spremembo zakona je povečanje osnovnega kapitala, zaradi zagotovitve ekonomske stabilnosti banke, poseben ukrep nadzora, ki ga lahko Banka Slovenije izreče med trajanjem izredne uprave, ne da bi izdala odločbo o izredni upravi. To omogoča večjo prožnost Banki Slovenije tudi pri izbiri ukrepa nadzora ali njihovi kombinaciji, ki v konkretnem primeru omogoča najučinkovitejšo odpravo vzrokov kapitalske neustreznosti banke in zagotovitev njene ekonomske stabilnosti. Če delničarji banke ne izvedejo povečanja osnovnega kapitala banke, ima Banka Slovenije po novem možnost, da v imenu skupščine delničarjev in drugih pristojnih organov banke poveča osnovni kapital banke s stvarnimi vložki, predmet katerih so terjatve upnikov do banke. Zaradi teh dobrih lastnosti predlaganega zakona Poslanska skupina Socialnih demokratov podpira sklep, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala gospodu Brulcu. Gospod Rado Likar, pa bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim. Podobno kot zavarovalništvo je tudi bančništvo specifična dejavnost, zato je podvržena relativno pogostim odločanjem o spremembah bančne zakonodaje in tudi njenega prilagajanja pravnemu redu Evropske unije. V Poslanski skupini SDS menimo, da je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu primeren za nadaljnjo obravnavo. Glede ciljev in načel nimamo pripomb, saj tako kot novela Zakona o zavarovalništvu se tudi Predlog o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu spreminja, zaradi uskladitve nacionalne zakonodaje z dvema evropskima direktivama, glede meril za presojo primernosti bodočega kvalificiranega imetnika, glede postopka odločanja o dovoljenju za pridobitev kvalificiranega deleža, glede povečanja osnovnega kapitala zaradi zagotovitve ekonomske stabilnosti banke in glede razponov dovoljenj za pridobitev kvalificiranega deleža. Dopolnitev določil glede zbiranja obdelave ter sistema izmenjave informacij o boniteti strank bo pripomogla k večji finančni disciplini in preprečevala prekomerno zadolževanje strank. Tudi tu, podobno kot pri predlogu novele Zakona o zavarovalništvu, bi bilo po našem mnenju v 12. členu, ki določa presojo primernosti bodočega kvalificiranega imetnika, potrebno definirati bolj natančno. Namreč, ni jasno po kakšnih kriterijih se bo ocenjeval ugled bodočega kvalificiranega imetnika. SDS bo predlog novele Zakona o bančništvu v prvi obravnavi podprla. Hvala.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo. Še gospod Vili Trofenik bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares. Prosim.
Hvala za besedo. Podobno kot pri danes že obravnavanih spremembah in dopolnitvah Zakona o zavarovalništvu gre tudi pri predloženem Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu za delno implementacijo direktive 2007/144 in poleg nje tudi direktive 2007/64 in to v delu, ki se nanaša na spremembo direktive 2006/48 glede postopkovnih pravil in ocenjevanih meril za skrbno oceno pri pridobitvah in zvišanju deležev v finančnem sektorju. S predloženimi spremembami Zakona o bančništvu se zagotavlja varčno, skrbno in pregledno poslovanje ter skrben in učinkovit nadzor nad delovanjem bank. Banke so dolžne vzpostaviti zanesljiv in trden sistem upravljanja tudi preko pravil o upravi in imetnikih kvalificiranih deležev, s kapitalsko treznostjo, poslovanjem v skladu z omejitvami glede izpostavljenosti in drugimi omejitvami ter z ustreznim upravljanjem z likvidnostjo. Zakon zagotavlja pristojnemu nadzornemu organu možnost izrekanja ukrepov nadzora za uresničevanje učinkovitega in skrbnega nadzora. Glede dovoljenja za pridobitev kvalificiranih deležev zakon razvršča imetnike v pet razredov pri odvisnosti od deleža glasovalnih pravic ali deleža v kapitalu banke. Zakon uvaja tudi merila za presojo primernosti bodočega kvalificiranega imetnika, in sicer ugleda bodočega kvalificiranega imetnika, ugleda in izkušenj oseb, ki bodo imele možnost upravljati banko ali drugače vplivati na poslovanje banke, finančne trdnosti bodočega kvalificiranega imetnika in verjetnih posledic pridobitve kvalificiranega deleža, na ravnanje banke v skladu s pravili o upravljanju s tveganjem. Zakon nadalje omejuje rok za izdajo dovoljenja s strani Banke Slovenija za pridobitev kvalificiranega deleža. Zakon opredeljuje tudi povečanje osnovnega kapitala zaradi zagotovitve ekonomske stabilnosti banke, ki Banki Slovenije omogoča večjo fleksibilnost pri izbiri ukrepov nadzora ali kombinacije ukrepov nadzora, ki omogočajo učinkovito odpravo vzrokov kapitalske neustreznosti bank. Čeprav je v uvodni obrazložitvi zakona kot razlog opredeljena le uskladitev z direktivami, ki so bile omenjene, se nanašajo te spremembe, to se pravi uskladitve z direktivami le na 15 od enainosemdesetih členov. Ali za 66 členov obstajajo drugi razlogi, ki bi jih bilo v obrazložitvi vsaj omeniti. Med njimi je tudi taka malenkost, danes že omenjena sprememba 390.a člena, navedena v drugem odstavku 72. člena predloženega zakona, ki uvaja razliko med lizing podjetji, ki so v lasti bank in drugimi lizing podjetji glede obveznosti izmenjave bonitetnih informacij in za katero obstaja realna nevarnost, da bi bila v proceduri sprejemanja zakona prezrta. Ni pa to edina, ki zahteva pozornost, spremljanje pri nadaljnji obravnavi zakona. Kljub temu v Poslanski skupini Zares smatramo, da predloženi zakon predstavlja ustrezno podlago za nadaljnjo obravnavo in ga bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala gospodu Trofeniku. Sedaj smo res končali s predstavitvijo poslanskih skupin in prehajamo na splošno razpravo poslank in poslancev. Najprej ima besedo gospod Majhenič. Izvolite.
Hvala za besedo gospod predsedujoči. Cilj vsake naložbe je varna naložba, za katero mora banka tudi garantirati. Zato se je smiselno zavzemati za zakon, ki bo bankam naložil tudi odgovornost do ravnanja s kapitalom. Prodaja delnic ne sme biti le vir dokapitalizacije banke na kratek rok, kot v primeru Nove kreditne banke Maribor, da so se ljudje zadolževali pri isti banki in jemali kredite za nakup delnic. Res je, da se v delnice vlaga na dolgi rok. Kar je razumljivo. Ampak, v primeru Nove kreditne banke so se dogajale čudne reči. Kreditiranje raznih prevzemov firm ter s tem spravljanje banke, vlagateljev in ne nazadnje tudi državo v brezizhoden položaj, je treba s tem zakonom preprečiti. Strinjam se, da mora biti revizijski nadzor poslovanja bank nadgrajen. Še posebej mora biti letno poročilo jasno o izpolnjevanju pravil o upravljanju s tveganji banke. Izmenjava bonitetnih informacij z bonitetnimi sistemi drugih bank držav članic je sigurno smiselna v vseh pogledih, tudi na področju tveganj. Nadzorni organi bank morajo biti odzivni in učinkoviti tudi na lastno pobudo. S spremembo in dopolnitvijo zakona bomo končno dobili bolj učinkovit nadzor nad bankami, banke pa večje medsebojno zaupanje in zaupanje pri varčevalcih. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospa Brunskole. Kličem namreč samo tiste s seznama, ki so prisotni v dvorani. Izvolite, gospa.
Lepo pozdravljeni! Kot je bilo danes tudi že nekajkrat rečeno, ko smo razpravljali o spremembah oziroma o prilagoditvi sprememb zakona, spremembe Zakona o zavarovalništvu, za nekaj podobnega gre tudi pri spremembah Zakona o bančništvu. Glede na to, da je bančni sistem v zadnjih letih doživel kar nekaj sprememb tudi na slovenskem bančnem prostoru, tudi sama sem to posredno občutila tudi kot bančnica, lahko rečem, da v teh predlogih spremembe in dopolnitvah Zakona o bančništvu so navedbe takšne, da se z njimi prilagajamo evropski direktivi. Zadeve želimo na nek način tudi z vidika nadzora in posameznih varnostnih klavzul omejiti oziroma prilagoditi na takšen način, da bomo s pomočjo Banke Slovenije tudi na slovenskem bančnem področju lahko delovali tako, kot je potrebno. Seveda pa nam je v interesu pri samem zakonu o bančništvu tudi v povezavi s tem, o čemer smo danes razpravljali, torej gre tudi za to, da bančni sistem učinkovito deluje, tudi z vidika kapitalske ustreznosti in finančne likvidnosti, da lahko tudi kvalitetno servisira tako gospodarstvo kot tudi javne inštitucije. Tudi sama bom podprla spremembo zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Černač.
Hvala lepa. Vsem še enkrat lep pozdrav! V tej razpravi, mislim, da se je dobro spomniti tega, s čimer smo se soočali nedolgo nazaj, mislim, da slabega pol leta, govorili smo namreč o kapitalski ustreznosti bank, predvsem v odnosu na dve banki, ki sta še vedno v največji državni lasti. Če bo ta sprememba pripomogla k bolj transparentnemu in bolj učinkovitemu delovanju in k boljšim kazalcem, ki kot vidimo v gradivu v obrazložitvi niso najboljši, potem jo je seveda potrebno podpreti. Ja pa bila zanimiva situacija v Državnem zboru kakšne pol leta nazaj s strani posameznih predstavnikov Banke Slovenije, ko sta na dveh različnih sejah odborov dva različna viceguvernerja popolnoma diametralno nasprotno govorila o tem, ali je katera od slovenskih bank, ki so v večinski lasti države, zaradi plasiranja tako imenovanih menedžerskih posojil, ogrožena ali ne. In takrat smo s strani enega od teh gospodov, ki je bil, med drugim, mimogrede, kandidat za guvernerja Banke Slovenije, slišali, kako se ni bati, da je katera izmed bank ogrožena. Nekaj tednov oziroma kakšen mesec ali dva kasneje pa od drugega, ki je povedal, da je velika večina posojil ene izmed teh bank plasirana v skupino okrog enega izmed večjih slovenskih podjetij, ki je bilo v tako imenovani tajkunski privatizaciji olastninjeno. Torej, če skrajšam. Če bo ta zakon izboljšal parametre na tem področju, potem mislim, da ga je treba podpreti. No, ne glede na to, slovenske banke in tako tudi obe, ki sta v večinski lasti države, sta v lanskem letu poslovali izredno uspešno. Zaradi tega, tudi v luči tistega, o čemer smo razpravljali pri tej točki, čudi, da ni mogoče teh mehanizmov s strani države na ustrezen način povezati, in spodbuditi tisto čemur pravimo "posojilni krč", ki še kar traja in ga nekako ne moremo predreti. Zdaj, kaj je tisto, kar v tem zakonu manjka, glede na to, da ga je Vlada obravnavala 15. januarja letos in glede na to, da smo v medijih priča velikim besedam o tem, ali in na kakšen način, ali je primerno, da so tako, kot so predsedniki uprav bank, nagrajeni. Manjka seveda tisto, kar želi Vlada urediti s priporočili in kjer že vnaprej dvomi ali bo pri teh priporočilih uspešna ali ne. Minister za gospodarstvo, bivši poslanski kolega gospod Lahovnik, mimogrede bil je izredno velik strokovnjak, ko je tekla beseda o splošni ljudski privatizaciji Nove KBM, skupaj z gospodom Cviklom, takratnim poslancem, je izpostavil, da se je država odločila prepoceni prodati Novo KBM. Zanimivo bi ga bilo slišati danes, v teh razmerah. Njegove strokovne ocene, na podlagi katerih je takrat temeljil medijski pogrom proti takratnemu finančnemu ministru, ki je model zagovarjal. Ampak, pustimo ob strani to, strokovnjakom, takšnim in drugačnim, naj sodi stroka, ne politika. V tej luči se nedvomno izpostavlja tudi vprašanje, ki ga želi oziroma ga ima ambicijo rešiti nova Vlada. Milijon evrov je nagrada bivšega predsednika uprave, tesnega sodelavca bivšega predsednika Vlade, gospoda Drnovška, ki bo izplačana iz naslova sredstev vseh nas, davkoplačevalcev. Priporočila, ki so bila sprejeta, slišimo, da ne zaležejo, kajti poskus je bil že v prejšnjem mandatu to nagrado omejiti z aneksom k pogodbi, pa ni bil uspešen. Torej, kaj lepšega, kot v ta zakon pripeljati ustrezne določbe, ki bodo tako rešitev sankcionirale. Ampak tega v zakonu seveda ne najdemo. Mimogrede, najdemo pa določbe, po katerih bo KBC lahko postala več kot polovična lastnica banke. Če je namen, ki se ustvarja v javnosti in ki meji na pogrom proti tistim, ki politično niso več kompatibilni, če se tej novi volji ne bodo uklonili, resen, potem bi, najmanj kar je, v tem zakonu - prilika je idealna, 15. januarja je bil na Vladi obravnavan - lahko brali določbe glede nagrad nadzornih svetov bank in tako naprej. In idealna priložnost, v povezavi z ustrezno davčno zakonodajo, kjer bi lahko, vladajoči, če ste si tako zastavili, problem uredili enkrat za vse in za zmeraj, brez populizma in brez pribijanja na križ tistih, ki imajo pokončno hrbtenico in zaupajo v svojo strokovnost in uspešnost. In bi napisali, največ toliko, kot zasluži predsednik Vlade, gospe in gospodje, se lahko v tej državi zasluži na kateremkoli stolu. Vse, kar je nad tem zneskom, je stoodstotna dohodnina. Vendar tega ne rečete in česa podobnega tudi ne napišete v ta predlog zakona, ki ga imamo danes na mizi. Zakaj? Zaradi tega, ker vam ne gre za to, da bi stvari urejali po vsebini, daleč od tega. Vam gre za ceneno populistično propagando v časih, ko bi se morali na resen način ukvarjati z razmerami, v katere Slovenija vedno bolj pospešeno pluje. In imam občutek, da ste kot Titanik, ki drvi proti cilju in ne vidi skale pred seboj. Ampak ta skala je vse bliže. Nesreča je v tem, da na tem Titaniku, gospe in gospodje, niste samo vi, ki vam je bila v največji meri zaupana odgovornost za spremembe, ampak smo vsi mi z vami. In vsi bomo potonili. In tu je bistvo med opozicijo in pozicijo, ki ga nikakor ne doume in noče razumeti, da ni čas za prerekanje o tem, kdo na katerem stolu sedi, ampak je čas za sprejem učinkovitih ukrepov, brez populističnih podtonov, ki gredo v zelo čudne smeri. Zadnjič sem se pošalil, da bom predlagal predsedniku Državnega zbora, naj zamenja varčne žarnice v audiju 8, ki stanejo nekih 150.000 evrov, v katerem se vozi. Ampak tako gredo te stvari, oprostite. So smešne, vem, ampak so že tragikomične in mislim, da tudi s to nespremembo, se pravi s tistim, kar v tem zakonu ni pa bi lahko bilo, dokazujete, da vam ni za tisto, za kar se zavzemate in da želite, da stvari ostanejo tudi na davčnem področju pod vplivom tistega, ki jih je do leta 2004 do 3. oktobra imel in ki jih je sedaj ponovno, po tem štiriletnem vakuumu, kajti gospoda Kramarja ste imenovali malo pred volitvami in gospoda Veselinoviča sedaj, ko je spet nova oblast, ista, kot je bila pred štirimi leti, ostajajo v istih rokah. Prej v rokah LDS, sedaj ponovno v rokah LDS. Razlika je samo ta, da je sedaj predsednik uprave tisti, ki bi moral sedeti na sedežu gospe Katarine Kresal. Kajti ljudstvo ga je izvolilo v Državni zbor in ne na sedež predsednika uprave Nove LB. Postopek, ki je bil izpeljan v skladu, v nasprotju z vsemi normalnimi merili, brez preverjanja najbolj sposobnih, na kar je opozoril celo svet Banke Slovenije pa kot, da se ni zgodilo nič. To je tisto, kar jaz osebno v tem zakonu pogrešam. Še je priložnost, da se tudi to do dokončne obravnave uredi. Drugače pa na splošno gledano, mislim, da je te spremembe potrebno podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Luka Juri. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovane sodelavke in sodelavci. Mislim, da se lahko pridružimo splošnemu mnenju, da je ta predlog zakona primeren. Kajti ne samo, da ureja skladnost z evropskimi direktivami, ampak predvsem omogoča določene posege, ki so sploh v tem času zelo pomembni. Globalno gledano, vidimo, da imajo vse države velike težave z zagotavljanjem likvidnosti oziroma s tem, da bi svoje banke dejansko stimulirale k tem, da bi banke končno spet posojale denar. Težave imajo v Združenih državah Amerike, ne glede na 700 milijardni "bail-out plan". Težave imajo v Veliki Britaniji. Velika Britanija je morala pred kratkim že drugič poseči na ta trg zato, da bi stimulirala, simulirala dane kredite. Verjetno bo morala to storiti še enkrat tudi Nemčija. Najverjetneje tudi Italija. Francija pa je to tudi že dvakrat storila. Možnosti, ki jih imamo niso velike. Na eni strani je možnost nacionalizacija, na drugi strani je možnost odkup slabih terjatev in tudi ta novela zakona urejuje to domeno tako, da bo lahko Banka Slovenije bolj aktivno intervenirala prav pri problematičnih variantah, ki onemogočajo oziroma poslabšujejo splošno likvidnostno stanje na slovenskem trgu kreditov. Kar se tiče razprave, pri kateri moram ugotoviti, da ni neposredno dotična tej temi, je pa dotična nekemu medijskemu nastavljanju, vprašanje nagrad. Tu mislim, da je mnenje, ki je bilo sedaj izraženo iz opozicije, podobno mnenju, ki ga imamo tudi na strani koalicije. Torej, da so določene nagrade, sploh v tem času, neprimerne in nehigienične. Žal, Socialni demokrati nismo imeli možnosti in vpogleda v pogodbe, ki te nagrade določajo. To možnost je pa imela vladajoča Slovenska demokratska stranka cela štiri leta. Pravi, da je to tudi storila, da se je ustavila takrat, ko je podpisnik, torej v tem primeru vemo, za koga gre, seveda, ker mu to ni bilo v interesu, odklonil podpis aneksa. Zato bi vprašal sedanjo opozicijo, takratno vladajočo stranko: Zakaj ni takrat zakonsko postopala, imela je štiri leta časa, da bi to rešila? Zakaj je zaprla knjigo in pustila velik problem? Tega problema se je zavedala: Zakaj ni opozorila javnosti o tem problemu? Neposredno sprašujem gospoda Vizjaka, ki ga sicer, žal, zdaj v dvorani ni, ne glede na to, da bi moral razpravljati, in ki je bil takrat gospodarski minister: Zakaj ni tega problema javno izpostavil? Zakaj se danes vleče ven z razlagami, ki ne prepričajo? Strinjam se s tem, da je gospodarsko v marsičem lahko celotno svetovno stanje podobno Titaniku, ki pluje proti ledeni gori. Moram pa pripomniti, da je v Sloveniji smer proti ledeni gori, žal, z veliko napačnih in procikličnih odločitev nastavila Vlada pod vodstvom Slovenske demokratske stranke. In Socialni demokrati ne bomo Titanik, ampak se bomo potrudili in bomo zagotovili, da bomo namesto zgodbe Titanika igrali zgodbo Karpatie in ljudi iz te zgodbe rešili. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Bezjak.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni, gospod predsednik Državnega zbora, članice ministrstva, poslanke in poslanci! V Poslanski skupini SDS smatramo, da je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu dober in ga bomo na koncu koncev tudi podprli. Imam pa nekaj vprašanj, za katere ni natančno napisano, kaj se lahko zgodi v preprečevanju ravno takšnih zadev, o katerih zdaj kolegi iz poslanske skupine SD govorijo. Zanesljivo je kvalificiran imetnik dobra stvar, samo pomembno je to, ali bodo ti kvalificirani imetniki spet kakšne sorodne osebnosti, ali kakšni od prijateljev in tako naprej. Prej ste se nekako dotaknili nove Kreditne banke Maribor. Že pred šestimi, sedmimi leti je Nova kreditna banka odprodala delež Večera. Pravili so, da ga je dejansko takrat Pivovarna Laško ukradla Kreditni banki Maribor. V tej zgodbi se je dokazalo ravno to, da je takrat Pivovarna Laško spet prodala delež Večera in je bil kupec sin takratnega predsednika KBM Črta Mesariča. In kaj se je potem zgodilo? Da je ta spet prodal Delu in tako naprej. Danes v Večeru vidim, da Delo prodaja Večer. To so igrice. Mislim, da je najbolj pomembno, da se dejansko Ministrstvo za finance vpraša, kam odhaja potem ta denar, ki konec koncev v tej verigi, verjemite, nekaj denarja sploh ni. To je pa denar državljanov, državljank ali davkoplačevalcev. Res je, da je bilo precej govora v lanskem letu o prodaji KBM, da je bila delnica prenizka. Pokazalo se je, da so bile delnice ali podjetja prenapihnjena, da so bila dosti manj vredna kot pa dejansko so. Kje je sedaj tistih 43 evrov? Kdo bi kupil za tistih 43 evrov Novo kreditno banko Maribor? Tu se je o tem pomembno vprašati, da ne bo prihajalo do raznih mahinacij. Absolutno se strinjam, da s to novelo zakona delamo velik korak naprej, ampak proučimo kasneje, z raznimi amandmaji dopolnimo, da dejansko ne bo prišlo do takšnih in drugačnih prevar. Nikjer ni videti informacij o nagradi predsednika ali predsednikov, nikjer je ni videti. Sedaj se je to zgodilo v Ljubljanski banki. Kaj se bo zgodilo drugje? To moramo preprečiti, da se te zgodbe ne ponavljajo. Jaz sem predsedniku Vlade že na novembrski seji povedal, da je treba zmanjšati nagrade in plače predsednikom uprav, kakor tudi nagrade nadzornih svetov. To so enormne številke, ki nas peljejo v pogubo in teh stvari se moramo dejansko strokovno lotiti in jih vsi skupaj upoštevati. Ne glede na to ali je koalicija ali opozicija. Da bomo preprečili te stvari, da se ne bo dogajalo in ponavljajo to, kar je bilo včeraj. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Kampuš. Prosim.
Hvala predsednik. Fino je, da so spremembe in dopolnitve na mizi, da bomo lahko preprečili nekatere anomalije. Zaradi tega bom seveda ta predlog in prvo obravnavo z veseljem podprl. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Borut Sajovic. Prosim. Se odpoveduje. Besedo ima gospod Rado Likar. Ga ni. Želi besedo še predlagatelj? Ne želi. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas določen za razpravo še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika še kdo razpravljati? Ugotavljam, da želi. Dajem možnost za prijavo. Torej. Prijavljena sta dva, vsak ima po pet minut časa. Besedo ima dr. Luka Juri. Prosim.
Hvala lepa. Imel sem možnost poslušati razpravo, zahvalil bi se za trud, da bi dejansko iskali argumente, ne pa demagoška razčiščevanja. To je seveda pozitivno - tako s strani opozicije, kot s strani koalicije. Glede primernosti zakona bi rad še pripomnil, da se ne smemo ustaviti pri bančnem sistemu. Kajti, Vlada bo morala sprejeti še marsikateri sklep za zagotovitev likvidnosti. Zavedati pa se moramo, in ob tem prosim tudi kolege iz opozicije, da bo tudi Evropska unija morala srednjeročno in kratkoročno iskati boljše rešitve za usklajene nastope vseh bank, skupaj s centralnimi bankami, z Evropsko centralno banko, se opravičujem, na bančnem trgu. Zato apeliram tudi na kolege iz opozicije, da skupaj z nami, torej s stranko Evropskih socialnih demokratov v Evropskem parlamentu iščejo pot in iščejo rešitev v obliki resolucije zato, da lahko te zadeve rešujemo, ne samo na slovenskem trgu, ker vemo, da smo mala in odprta ekonomija, tudi na bančnem trgu, na celotnem evropskem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zvonko Černač.
Hvala. Mislim, da je ostalo nekaj neodgovorjenega, kar ne bi bilo dobro, glede na to, da smo bili v Slovenski demokratski stranki po nepotrebnem izzvani na temo, zakaj nismo v našem mandatu uredili tistega, kar očitamo, da se sedaj s tem zakonom ne ureja. Mislim, da ni samo vprašanje Slovenski demokratski stranki, ampak se morate ozreti tri klopi nazaj, sicer gospod Rop danes ne sedi na tistem stolu, ampak ima sedež v tem parlamentu. On je bil predsednik Vlade, ko se je ta banka tretjinsko prodala belgijski KBC in on je bil tisti finančni minister, pod katerim je delal tudi gospod Žunič, predsednik nadzornega sveta, ki je podpisal pogodbo, ki določa milijon evrov nagrade bivšemu predsedniku uprave. Tako, da v lastnih vrstah poiščite odgovor zakaj. Ne pri nas. Pri nas ga iščete zaman. Slovenska demokratska stranka je v preteklem mandatu preko Vlade s priporočili predsednikom uprav in članom nadzornih svetov skušala urediti ta razmerja v skladu z veljavno zakonodajo in v skladu z evropsko zakonodajo. Tudi vi veste kakšne so te omejitve, vaš minister Lahovnik pravi: "Nimam podatka o tem, kakšna je vsebina nove pogodbe gospoda Veselinoviča." Zanimivo. Govoril sem o tem, da to vse zelo dobro veste in da razmerja v tej družbi zelo dobro poznate, da pa kljub temu namerno vzpostavljate psihozo lova na čarovnice tam, kjer je to najmanj potrebno. Govoril sem o tem, da če vam gre dejansko za ureditev teh razmerij in želite dejansko preprečiti previsoko in neupravičeno nagrajevanje in bogatenje, potem storite to tukaj v Državnem zboru s sprejemom ustrezne zakonodaje. Zato imate več kot potrebno večino. Še več, podprli vas bomo pri tem. Vsi. Do zadnjega. Ne počnite pa tega s cenenim populizmom, kot ste to počeli pred volitvami, ko ste primerjali neprimerljive podatke. Ko ste na eni strani govorili, koliko zasluži član nadzornega sveta in izpostavljali podatek o njegovi letni nagradi in primerjali ta podatek z mesečno povprečno plačo in je potem prišla številka 42:1000, namesto 42:83. Tega, vam svetujem, da ne počnite, ker ste sedaj vi vladajoča koalicija, vi ste po septembru prevzeli odgovornost za vodenje te države in vam populističen jezik več ne pritiče. Tudi ljudje ga ne bodo več nagradili, tako kot so ga nagradili v upanju, da se bo po 21. septembru resnično nekaj spremenilo. Tokrat vas bodo za ta jezik kaznovali. To vam polagam na srce in to sem vam v razpravi tudi povedal in zaradi tega sem povedal tudi kaj menim, da v tem zakonu ne piše, bi pa bilo dobro, da piše, če so vaši nameni dejansko takšni, kakršne izpostavljate. Vendar menim, da niso, ker če bi bili takšni bi brez tega pretiranega populizma že prišli v ta Državni zbor, za to je bilo več kot dovolj časa. Samo en člen zakona je potrebno spremeniti, uvesti četrti davčni razred in reči: "Vsi, ki zaslužijo več kot 60.000 evrov, 70.000, 100.000, 200.000 evrov, zaradi mene, letno so obdavčeni s 100% stopnjo dohodnine." In problem je rešen za vse. Nobenih priporočil ni treba več sprejemati, nobenega populizma ni potrebno več zganjati in finančni učinek je tisočkraten proti temu kar počnete sedaj, ko se mučite, moram reči, zelo vztrajno, najprej s kapučini, potem z varčevanjem pri rožah. Podpiram vse, da ne bo nesporazuma, vse, vse, najbolj pa podpiram odpravo vseh tistih nesmislov v zakonodaji, na katere sem opozarjal tudi tiste ministre, ki so bili odgovorni za posamezna področja v prejšnjem mandatu, ti producirajo izdelavo nepotrebnih stvari, ki zelo veliko stanejo, to pa najbolj podpiram. In na področju zakona o katerem govorimo danes podpiram to, da bomo dejansko imeli transparentno sliko. Upam, da jo bomo s to spremembo dobili in da ne bosta dva člana sveta Banke Slovenije govorila o istih zadevah diametralno nasprotno, ko je šlo za oceno ogroženosti ene izmed slovenskih največjih bank je eden govoril o tem, da je ogroženost nikakršna, drugi pa da je enormna, ker je okrog 60% tega portfelja plasiranega v skupino, ki je v navezi z enim in istim gospodarskim subjektom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v četrtek, 29. januarja 2009, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri, v četrtek, 29. januarja 2009, ob 10. uri. Hvala lepa, lep pozdrav.